Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely – Tarkoitus

(EY 226 artikla)

2. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Komission kanneoikeus – Oikeuden käyttämiselle asetettu määräaika

(EY 226 artikla)

3. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Komission on osoitettava, että jäsenvaltio ei ole noudattanut jäsenyysvelvoitteitaan

(EY 226 artikla)

4. Palvelujen tarjoamisen vapaus – Rajoitukset – Työntekijöiden lähettäminen työhön

(EY 49 artikla)

5. Palvelujen tarjoamisen vapaus – Rajoitukset – Työntekijöiden lähettäminen työhön

(EY 49 artikla)

Tiivistelmä

1. EY 226 artiklan mukaisen oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tarkoituksena on antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle tilaisuus täyttää yhteisön oikeuden mukaiset velvoitteensa tai tilaisuus puolustautua asianmukaisesti komission esittämiä väitteitä vastaan.

(ks. 25 kohta)

2. EY 226 artiklan oikeussääntöjä sovellettaessa komissio ei ole sidottu tiettyjen määräaikojen noudattamiseen; poikkeuksen muodostaa tilanne, jossa perustamissopimuksen tässä määräyksessä tarkoitetun oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn liian pitkä kesto on omiaan vaikeuttamaan kyseisen valtion mahdollisuuksia osoittaa vääriksi komission väitteet ja perustelut ja siten omiaan loukkaamaan puolustautumisoikeuksia. Asianomaisen jäsenvaltion on näytettävä, että asianlaita on tällainen.

(ks. 26 kohta)

3. EY 226 artiklaan perustuvassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä komission on näytettävä toteen väitteensä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä. Sen tehtävänä on toimittaa yhteisöjen tuomioistuimelle tarvittavat tiedot, jotta tämä voi todeta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen, eikä komissio tällöin voi nojautua minkäänlaisiin olettamiin.

Lisäksi kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten merkitystä on arvioitava ottaen huomioon kansallisten tuomioistuinten niitä koskeva tulkinta.

(ks. 48 ja 49 kohta)

4. Jäsenvaltio, joka velvoittaa ulkomaalaisen työnantajan, joka työllistää työntekijöitä jäsenvaltion alueella, käännättämään tämän jäsenvaltion kielelle tietyt asiakirjat, jotka on säilytettävä koko sen ajan, jonka lähetetty työntekijä tosiasiallisesti työskentelee, ei laiminlyö EY 49 artiklan mukaisia velvollisuuksiaan.

Tällainen velvollisuus on tosin palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitus, koska siitä aiheutuu kustannuksia ja ylimääräisiä hallinnollisia ja taloudellisia rasitteita johonkin toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille yrityksille, joten viimeksi mainittuja ei kohdella kilpailun näkökulmasta yhdenvertaisesti vastaanottavaan jäsenvaltioon sijoittautuneiden työnantajien kanssa, mistä syystä he saattavat luopua palvelujen tarjoamisesta tässä jäsenvaltiossa.

Tämä velvollisuus voi kuitenkin olla perusteltu työntekijöiden suojeluun liittyvällä yleisellä edulla, koska sillä mahdollistetaan se, että vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat suorittaa tarvittavaa valvontaa sen varmistamiseksi, että tätä alaa koskevia kansallisia säännöksiä noudatetaan. Siltä osin kuin velvollisuus edellyttää vain joidenkin asiakirjojen kääntämistä ja kun siitä ei aiheudu työnantajalle raskasta hallinnollista tai taloudellista rasitetta, se ei mene pidemmälle kuin on välttämätöntä tavoitellun sosiaalisen suojelun päämäärän saavuttamiseksi.

(ks. 66, 68–72 ja 76 kohta)

5. Jäsenvaltio ei noudata EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se asettaa ulkomaalaisille tilapäistyövoimaa välittäville yrityksille velvollisuuden ilmoittaa paitsi työntekijän asianomaisessa jäsenvaltiossa vastaanottavan yrityksen käyttöön asettamisen alkamisesta ja päättymisestä, myös tämän työntekijän työskentelypaikasta ja hänen työskentelypaikkaansa koskevista muutoksista, kun taas vastaavanlaisilla tähän jäsenvaltioon sijoittautuneilla yrityksillä ei ole tätä lisävelvollisuutta.

(ks. 85 ja 89 kohta sekä tuomiolauselma)