ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Jos kansallinen tuomioistuin katsoo, ettei se voi ratkaista käsiteltävänään olevaa asiaa mainitun yleissopimuksen 6 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla, Rooman yleissopimuksen 6 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava seuraavasti: — käsite ”toimipaik[ka] — –, joka on ottanut työntekijän työhön”, on ymmärrettävä niin, että sillä viitataan yksinomaan toimipaikkaan, joka on ottanut työntekijän työhön, eikä siihen, johon työntekijä on sidoksissa tosiasiallisen työnteon takia — kyseisessä määräyksessä tarkoitetun työnantajan toimipaikan ei tarvitse olla oikeushenkilö — sellaisen muun yrityksen kuin työnantajaksi muodollisesti merkityn yrityksen, johon kyseinen yritys on sidoksissa, toimipaikkaa voidaan pitää mainitun yleissopimuksen 6 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuna ”toimipaikkana”, jos objektiivisten seikkojen perusteella voidaan todeta, että todellinen tilanne poikkeaa sopimuksen sanamuodosta ilmenevästä tilanteesta, ja näin on siitä huolimatta, ettei työnjohtovaltaa ole muodollisesti siirretty kyseiselle toiselle yritykselle.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 298/8

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 28.7.2011 (Korkeimman hallinto-oikeuden (Suomi) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Lotta Gistön vireille panema asia

(Asia C-270/10) (1)

(Pöytäkirja Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista - Pöytäkirjan 14 artiklan ensimmäinen kohta - Unionin virkamiehen puolison verotuksellisen kotipaikan määrittäminen - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan henkilöä, joka on asunut kolmen vuoden ajan ulkomailla, ei enää pidetä maassa asuvana eikä hän täten ole enää yleisesti verovelvollinen)

2011/C 298/13

Oikeudenkäyntikieli: suomi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Korkein hallinto-oikeus

Pääasian asianosainen

Valittaja: Lotta Gistö

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Korkein hallinto-oikeus — Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 14 artiklan (josta on tullut 13 artikla) tulkinta — Euroopan unionin virkamiesten ja heidän omaa ansiotoimintaa harjoittamattomien puolisoiden verotuksellisen kotipaikan määrittäminen jäsenvaltiossa, josta he ovat lähtöisin — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan kyseisen maan kansalaisten ei enää katsota asuvan mainitussa valtiossa eivätkä he täten enää ole siellä yleisesti verovelvollisia tuloistaan sen jälkeen, kun kolme vuotta on kulunut sen vuoden päättymisestä, jonka aikana he ovat lähteneet maasta

Tuomiolauselma

Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan, joka liitettiin alun perin Euroopan yhteisöjen yhteisen neuvoston ja yhteisen komission perustamisesta tehtyyn sopimukseen ja sitten Amsterdamin sopimuksen nojalla EY:n perustamissopimukseen, 14 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että Euroopan unionin palveluksessa aloittavan henkilön puolison, joka pelkästään siitä syystä, että ensin mainittu henkilö aloittaa työskentelyn Euroopan unionin palveluksessa, muuttaa asumaan muun jäsenvaltion alueelle kuin siihen jäsenvaltioon, jossa hänen verotuksellinen kotipaikkansa oli ensin mainitun henkilön ryhtyessä hoitamaan tehtäviään unionissa, verotuksellisen kotipaikan katsotaan olevan edelleen viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa, jos kyseinen puoliso ei harjoita omaa ansiotoimintaa.

(1) EUVL C 221, 14.8.2010.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 311/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 8.9.2011 (Conseil d'État’n (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — European Air Transport SA v. Collège d’Environnement de la Région de Bruxelles-Capitale ja Région de Bruxelles-Capitale

(Asia C-120/10) (1)

(Lentoliikenne - Direktiivi 2002/30/EY - Meluun liittyvien toimintarajoitusten asettaminen yhteisön lentoasemilla - Melutasoa koskevat rajat, joita on noudatettava lentoaseman läheisyydessä sijaitsevien kaupunkialueiden yli lennettäessä)

2011/C 311/13

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Kantaja: European Air Transport SA

Vastaajat: Collège d'Environnement de la Région de Bruxelles-Capitale ja Région de Bruxelles-Capitale

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Conseil d’État — Meluun liittyvien toimintarajoitusten asettamista yhteisön lentoasemilla koskevien sääntöjen ja menettelyjen vahvistamisesta 26.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/30/EY (EYVL L 85, s. 40) 2 artiklan e alakohdan, 4 artiklan 4 kohdan ja 6 artiklan 2 kohdan tulkinta — Melua koskevat rajat, joita on noudatettava lentoaseman läheisyydessä sijaitsevien alueiden yli lennettäessä — ”Toimintarajoituksen” käsite — Vaatimukset niukasti täyttäviä ilma-aluksia varten toteutetut rajoitukset — Mahdollisuus asettaa tällaisia rajoituksia maan pinnalta mitattavan meluhaitan mukaan — Kansainvälistä siviili-ilmailua koskevan yleissopimuksen (Chicagon yleissopimus) vaikutus

Tuomiolauselma

Meluun liittyvien toimintarajoitusten asettamista yhteisön lentoasemilla koskevien sääntöjen ja menettelyjen vahvistamisesta 26.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/30/EY 2 artiklan e alakohtaa on tulkittava siten, että ”toimintarajoitus” on täydellinen tai tiettyinä aikoina noudatettava kieltotoimenpide, jolla kielletään siviili-ilmailukäytössä olevan ääntä hitaammin lentävän suihkukoneen pääsy Euroopan unionin jäsenvaltion lentoasemalle. Näin ollen kansallinen ympäristölainsäädäntö, jolla asetetaan maan pinnalta mitattavan meluhaitan enimmäisrajat, joita on noudatettava lentoaseman läheisyydessä sijaitsevien alueiden yläpuolella lennettäessä, ei ole sellaisenaan säännöksessä tarkoitettu ”toimintarajoitus”, paitsi jos sillä voi olla merkityksellisten taloudellisten, teknisten ja oikeudellisten asiayhteyksien vuoksi sama vaikutus kuin pääsyn kieltämisellä asianomaiselle lentoasemalle.

(1) EUVL C 148, 5.6.2010.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 298/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 28.7.2011 (First-tier Tribunalin (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Pacific World Limited ja FDD International Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Asia C-215/10) (1)

(Yhteinen tullitariffi - Tariffiluokittelu - Yhdistetty nimikkeistö - Muottiin puristetusta muovista valmistettuja tekokynsiä sisältävät sarjat - Asetuksen (EY) N:o 1417/2007 pätevyys - Muut muovitavarat (nimike 3926) - Manikyyri- ja pedikyyrivalmisteet (nimike 3304) - Manikyyri- ja pedikyyrivälinesarjat ja -välineet (nimike 8214))

2011/C 298/12

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Pacific World Limited ja FDD International Limited

Vastaaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 28.11.2007 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1417/2007 tulkinta ja sen pätevyys siltä osin kuin siinä luokitellaan muottiin puristetusta muovista valmistetut tekokynnet alanimikkeeseen 3926 90 97 (muut muovitavarat).

Tuomiolauselma

Tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 28.11.2007 annettu komission asetus (EY) N:o 1417/2007 on pätevä siltä osin kuin siinä luokitellaan tekokynnet ja siten kyseisen asetuksen liitteessä kuvatut tekokynsisarjat tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna 17.10.2006 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1549/2006, liitteessä I olevan yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 3926 90 97.

(1) EUVL C 209, 31.7.2010.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 226/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 16.6.2011 (Verwaltungsgerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Zollamt Linz Wels v. Laki DOOEL

(Asia C-351/10) (1)

(Yhteisön tullikoodeksi - Tullikoodeksin soveltamisasetus - Soveltamisasetuksen 555 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 558 artiklan 1 kohta - Tullialueelle kokonaan tuontitullittomassa väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä tullut ajoneuvo - Sisäiseen liikenteeseen käytetty ajoneuvo - Sääntöjenvastainen käyttö - Tullivelan syntyminen - Tullien kantamiseen toimivaltaiset kansalliset viranomaiset)

2011/C 226/12

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Zollamt Linz Wels

Vastaaja: Laki DOOEL

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Verwaltungsgerichtshof — Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 204 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 215 artiklan, tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1) 555 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 558 artiklan 1 kohdan ja yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 61 artiklan tulkinta — Tavaroiden maantiekuljetukset Euroopan unionissa — Sellaisen ajoneuvon käyttäminen, jolle ei ole myönnetty lupaa jäsenvaltiossa, johon tavarat kuljetetaan — Tullivelan syntymispaikka — Alkuperäjäsenvaltion tai määränpääjäsenvaltion toimivalta

Tuomiolauselma

Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 4.5.2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 993/2001, 555 artiklan 1 kohtaa ja 558 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että Euroopan unioniin kokonaan tullittomassa menettelyssä tuodun ja sisäisessä liikenteessä käytetyn ajoneuvon käytössä tapahtuneen sääntöjenvastaisuuden on katsottava toteutuvan siirryttäessä siihen jäsenvaltioon, jossa ajoneuvo liikkuu kansallisten kuljetusalan säännösten vastaisesti, ja täten, jos lastin purkamiseen ei ole lupaa purkujäsenvaltiossa, tämän jäsenvaltion viranomaiset ovat toimivaltaisia kantamaan kyseiset tullimaksut.

(1) EUVL C 274, 9.10.2010.
2)

Kun jäsenvaltiot aloittavat asetuksen N:o 2988/95 1 artiklassa tarkoitettua väärinkäytöstä koskevan menettelyn, ne säilyttävät mahdollisuuden soveltaa tämän asetuksen 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja pitempiä vanhentumisaikoja, ja tämä koskee asetuksen N:o 2571/97 asiayhteydessä myös tilanteita, joissa sopimuspuolet ovat syyllistyneet väärinkäytöksiin, joista hyväksytyn tarjouksen tekijän on vastattava.
3)

Direktiivin 2003/4 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että siinä säädetyn edellytyksen, jonka mukaan viranomaisten toiminnan salassapidosta täytyy olla säädetty laissa, voidaan katsoa täyttyvän, kun kyseisen jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa on sääntö, jossa säädetään yleisesti, että viranomaisten toiminnan luottamuksellisuus on peruste evätä näiden viranomaisten hallussa olevien ympäristötietojen saatavuus, jos toiminnan käsite määritellään selkeästi kansallisessa oikeudessa, mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 258/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 26.6.2012 — Puola v. komissio

(Asia C-335/09 P) (1)

(Muutoksenhaku - Yhteinen markkinajärjestely - Uusien jäsenvaltioiden liittymisen vuoksi toteutettavat siirtymätoimenpiteet - Maataloustuotteiden kaupan osalta toteutettavista toimenpiteistä annettu asetus (EY) N:o 1972/2003 - Kumoamiskanne - Määräaika - Alkamisajankohta - Myöhästyminen - Tutkimatta jättäminen - Asetuksen säännöksen muuttaminen - Määräajan alkaminen uudelleen - Tutkittavaksi ottaminen osittain - Kanneperusteet - Oikeusyhteisöä koskevien periaatteiden ja tehokkaan oikeussuojan periaatteen loukkaaminen - Tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen ja kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon periaatteen loukkaaminen - Suhteellisuusperiaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen - Oikeusnormien hierarkian loukkaaminen - Vuoden 2003 liittymisasiakirjan 41 artiklan rikkominen - Asetuksen (EY) N:o 1972/2003 3 artiklan virheellinen tulkinta - Perusteluvelvollisuuden laiminlyönti)

2012/C 258/02

Oikeudenkäyntikieli: puola

Asianosaiset

Valittaja: Puolan tasavalta (asiamiehet: M. Dowgielewicz ja M. Szpunar)

Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: H. Tserepa-Lacombe, A. Stobiecka-Kuik, A. Szmytkowska ja T. van Rijn)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu ensimmäinen jaosto) asiassa T-257/04, Puola v. komissio, 10.6.2009 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kanteen, jolla vaadittiin maataloustuotteiden kaupan osalta toteutettavista siirtymätoimenpiteistä Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisen vuoksi 10.11.2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1972/2003 (EUVL L 293, s. 3), sellaisena kuin se on muutettuna 10.2.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 230/2004 (EUVL L 39, s. 13) sekä 20.4.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 735/2004 (EUVL L 114, s. 13), osittaista kumoamista — EY 230 artiklan neljännen kohdan, asetuksen (EY) N:o 1972/2003 3 artiklan sekä ETY:ssä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä annetun asetuksen N:o 1 (EYVL L 17, s. 385) virheellinen tulkinta — EY 253 artiklan ja liittymissopimuksen 41 artiklan rikkominen, oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan koskevan periaatteen, solidaarisuusperiaatteen, suhteellisuusperiaatteen, syrjinnän kieltoa koskevan periaatteen, vilpittömän mielen suojaa koskevan periaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen — Siitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kieltäytyi tutkimasta solidaarisuusperiaatteen ja vilpittömän mielen suojaa koskevan periaatteen loukkaamista koskevia kanneperusteita, johtuvat menettelyvirheet

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Puolan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 282, 21.11.2009.
1)

Kun talouden toimija myy sähköisellä markkinapaikalla kolmannessa valtiossa olevia tuotteita, joissa on unionin jäsenvaltiossa rekisteröity tavaramerkki tai yhteisön tavaramerkki ja joita ei ole aiemmin saatettu markkinoille Euroopan talousalueella tai yhteisön tavaramerkin tapauksessa unionissa, ilman tämän tavaramerkin haltijan suostumusta kuluttajalle, joka on alueella, jolla kyseinen tavaramerkki saa suojaa, tai kun tällaisia tuotteita tarjotaan myytäväksi tai mainostetaan tällaisella markkinapaikalla, joka on tarkoitettu kyseisellä alueella oleville kuluttajille, kyseinen tavaramerkin haltija voi vastustaa tätä myyntiä, myyntitarjousta tai mainontaa jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyllä sopimuksella, 5 artiklassa tai yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 9 artiklassa vahvistettujen sääntöjen perusteella. Kansallisten tuomioistuinten on arvioitava tapauskohtaisesti, onko olemassa merkityksellisiä seikkoja, joiden perusteella voidaan katsoa, että myyntitarjous tai mainonta, joka esitetään sähköisellä markkinapaikalla, johon on pääsy kyseisellä alueella, on tarkoitettu sillä oleville kuluttajille.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 232/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 14.6.2011 (Amtsgericht Bonnin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Pfleiderer AG v. Bundeskartellamt

(Asia C-360/09) (1)

(Kilpailu - Hallinnollinen menettely - Kansallisen leniency-ohjelman yhteydessä toimitetut asiakirjat ja tiedot - Siitä, että kolmannet saavat oikeuden tutustua tällaisiin asiakirjoihin, mahdollisesti aiheutuvat haitalliset vaikutukset Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston muodostavien viranomaisten välisen yhteistyön tehokkuudelle ja moitteettomalle sujumiselle)

2011/C 232/08

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Amtsgericht Bonn

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Pfleiderer AG

Vastaaja: Bundeskartellamt

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Amtsgericht Bonn — Kartelleja koskevien yhteisön oikeuden säännösten ja erityisesti perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1) 11 ja 12 artiklan sekä EY 10 artiklan toisen kohdan ja EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan tulkinta — Leniencya hakeneiden yritysten jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisille kansallisen leniency-ohjelman perusteella toimittamat asiakirjat ja tiedot — Siitä, että kolmannet saavat oikeuden tutustua tällaisiin asiankirjoihin, mahdollisesti aiheutuvat haitalliset vaikutukset Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston muodostavien viranomaisten välisen yhteistyön tehokkuudelle ja moitteettomalle sujumiselle

Tuomiolauselma

Kartelleja koskevia unionin oikeuden säännöksiä ja määräyksiä sekä erityisesti SEUT 101 ja SEUT 102 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1/2003 on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että unionin kilpailuoikeuden rikkomisen vuoksi vahinkoa kärsinyt henkilö, joka vaatii vahingonkorvausta, saa oikeuden tutustua kyseiseen rikkomiseen syyllistynyttä henkilöä koskevaan leniency-menettelyyn liittyviin asiakirjoihin. Jäsenvaltioiden tuomioistuinten asiana on kuitenkin määrittää kansallisen oikeutensa perusteella edellytykset, joiden mukaisesti tällainen oikeus on annettava tai evättävä, punnitsemalla unionin oikeudella suojeltuja intressejä.

(1) EUVL C 297, 5.12.2009.
2)

Henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12.7.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/58/EY (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi) 12 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa velvoitetaan julkisia luetteloita julkaiseva yritys luovuttamaan sillä muiden puhelinpalvelujen tarjoajien tilaajista olevia henkilötietoja kolmannelle yritykselle, joka julkaisee painettua tai sähköistä julkista luetteloa tai saattaa tällaisia luetteloita käytettäviksi numerotiedotuspalvelujen kautta, ilman, että tällaisen luovuttamisen edellytyksenä on tilaajien antama uusi suostumus, kunhan viimeksi mainituille on yhtäältä ilmoitettu ennen heidän tietojensa ensimmäistä kirjaamista julkiseen luetteloon kyseisen luettelon tarkoituksesta ja siitä, että kyseiset tiedot voidaan luovuttaa toiselle puhelinpalvelujen tarjoajalle, ja kunhan toisaalta taataan se, että kyseisiä tietoja ei käytetä niiden luovuttamisen jälkeen muihin tarkoituksiin kuin niihin, joita varten ne on kerätty niiden ensimmäistä julkaisemista varten.
1)

Suomen tasavalta ei ole noudattanut yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89, sellaisena kuin se on muutettuna 8.7.1996 annetulla neuvoston asetuksella (Euratom, EY) N:o 1355/96, 2, 6 ja 9–11 artiklan, yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 2, 6 ja 9–11 artiklan sekä yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 220 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on noudattanut hallintokäytäntöä, jonka mukaan Euroopan unionin omat varat todetaan vasta sen jälkeen, kun maksuvelvolliselle on myönnetty vähintään 14 päivää aikaa esittää asiaa koskevat huomautuksensa, eikä se ole tullien jälkikannossa noudattanut omien varojen tulouttamisesta annettuja määräaikoja, minkä seurauksena näiden varojen maksaminen on viivästynyt.
3)

Silloin, kun keskusvalvoja on asetuksen N:o 2216/2004 täytäntöönpanemiseksi yksinomaan toimivaltainen antamaan suurelle yleisölle kyseisen asetuksen liitteessä XVI olevassa 12 kohdassa tarkoitetut tiedot, kansallisen rekisterin valvojan, jolle on esitetty pyyntö tällaisten tapahtumatietojen antamisesta, on evättävä tämä pyyntö siltä osin kuin kyseisen valvojan on — ilman asianomaisten tilinomistajien suostumusta — taattava näiden tietojen luottamuksellisuus, jos keskusvalvoja ei voi antaa näitä tietoja lainmukaisesti suurelle yleisölle.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 55/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.12.2010 (Landesgericht für Zivilrechtssachen Wienin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Humanplasma GmbH v. Itävallan tasavalta

(Asia C-421/09) (1)

(EY 28 ja EY 30 artikla - Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään sellaisista verenluovutuksista peräisin olevien verituotteiden maahantuonti, jotka eivät ole täysin maksuttomia)

2011/C 55/22

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Humanplasma GmbH

Vastaaja: Itävallan tasavalta

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — EY 28 ja EY 30 artiklan tulkinta — Kansallisen lainsäädännön, jossa kielletään sellaisista verenluovutuksista peräisin olevan ihmisveren maahantuonti, joista on suoritettu maksu, yhteensopivuus näiden määräysten kanssa.

Tuomiolauselma

EY 28 artiklaa yhdessä EY 30 artiklan kanssa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevan veren tai veren komponenttien maahantuonti on laillista vain sillä myös kansallisiin tuotteisiin sovellettavalla edellytyksellä, ettei verenluovuttajille ole suoritettu mitään maksua näiden tuotteiden perustana olevista verieristä eikä myöskään korvausta heille luovutuksesta aiheutuneista kuluista.

(1) EUVL C 24, 30.1.2010.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 13/14

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 18.11.2010 (Oberster Gerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Pensionsversicherungsanstalt v. Christine Kleist

(Asia C-356/09) (1)

(Sosiaalipolitiikka - Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa - Direktiivi 76/207/ETY - 3 artiklan 1 kohdan c alakohta - Kansallinen sääntely, jossa helpotetaan sellaisten työntekijöiden irtisanomista, jotka ovat saaneet vanhuuseläkeoikeuden - Nuorempien henkilöiden työllistämisen edistämisen tavoite - Kansallinen lainsäädäntö, jossa vahvistetaan vanhuuseläkkeeseen oikeuttavaksi iäksi naisille 60 vuotta ja miehille 65 vuotta)

2011/C 13/23

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberster Gerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Pensionsversicherungsanstalt

Vastaaja: Christine Kleist

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Oberster Gerichtshof — Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9.2.1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY (EYVL L 39, s. 40), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2002/73/EY, 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa naisten eläkeiäksi vahvistetaan 60 vuotta ja miesten eläkeiäksi 65 vuotta ja jossa helpotetaan tämä iän saavuttaneiden työntekijöiden irtisanomista — Julkisen työnantajan suorittama 60 vuotta täyttäneen ja eläkeoikeuden omaavan naisen irtisanominen, jota perustellaan halulla edistää nuorempien henkilöiden työllistymistä

Tuomiolauselma

Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9.2.1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 23.9.2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/73/EY, 3 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava niin, että kansallinen sääntely, jossa nuorempien henkilöiden työmahdollisuuksien edistämiseksi annetaan työnantajalle mahdollisuus irtisanoa työntekijät, jotka ovat saaneet vanhuuseläkeoikeuden, merkitsee tällä direktiivillä kiellettyä sukupuoleen perustuvaa välitöntä syrjintää, kun tämän oikeuden saamiseksi vahvistettu ikä on naisilla viisi vuotta alhaisempi kuin miehillä.

(1) EUVL C 282, 21.11.2009.