Asia C-337/07

Ibrahim Altun

vastaan

Stadt Böblingen

(Verwaltungsgericht Stuttgartin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus — Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäinen kohta — Turkkilaisen työntekijän lapsen oleskeluoikeus — Työntekijän kuuluminen laillisille työmarkkinoille — Omasta tahdosta riippumaton työttömyys — Kyseisen sopimuksen sovellettavuus turkkilaisiin pakolaisiin — Saavutettujen oikeuksien menettämisen edellytykset”

Julkisasiamies Y. Botin ratkaisuehdotus 11.9.2008 I ‐ 10327

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 18.12.2008 I ‐ 10347

Tuomion tiivistelmä

ETY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa on tulkittava siten, että turkkilaisen työntekijän lapsi voi saada tähän määräykseen perustuvat oikeudet, kun niiden kolmen vuoden aikana, jotka kyseinen lapsi on asunut kyseisen työntekijän kanssa, viimeksi mainittu on ollut ansiotyössä kahden ja puolen vuoden ajan, minkä jälkeen hän on ollut työttömänä seuraavat kuusi kuukautta. Turkkilaisen työntekijän lapsen oikeudelle vastaanottaa mikä tahansa työtarjous vastaanottavassa jäsenvaltiossa on asetettu kaksi edellytystä, joiden mukaan kyseisen työntekijän on kuuluttava tämän jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille ja lapsen on asuttava siellä säännönmukaisesti vähintään kolme vuotta. Se, että työntekijä ei enää täytä edellytystä, joka koskee oikeutta vastaanottavan jäsenvaltion työmarkkinoille pääsyyn, sen jälkeen, kun hänen perheenjäsenensä on itse saanut tämän oikeuden, ei siis itsessään aseta tätä kyseenalaiseksi. Jotta turkkilaisen työntekijän perheenjäsen saisi oikeuden päästä vastaanottavan jäsenvaltion työmarkkinoille, kyseisen turkkilaisen työntekijän on pitänyt täyttää laillisille työmarkkinoille kuulumista koskeva edellytys vähintään sen kolmen vuoden ajan, jolloin he ovat asuneet yhdessä. Omasta tahdosta riippumaton työttömyys ei voi yksinään olla esteenä sille, että turkkilainen työntekijä kuuluu edelleen vastaanottavan jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille. (ks. 22, 26, 36, 37 ja 40 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

Se, että turkkilainen työntekijä on poliittisena pakolaisena saanut oleskeluluvan jäsenvaltiossa ja siten oikeuden päästä tämän valtion työmarkkinoille, ei ole esteenä sille, että hänen perheenjäsenensä voi saada ETY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäiseen kohtaan perustuvia oikeuksia. Päätöksessä N:o 1/80 turkkilaisille työntekijöille myönnettyjen oikeuksien käyttäminen ei riipu mistään sellaisesta edellytyksestä, joka liittyy syyhyn, jonka perusteella heille on alun perin annettu maahantulo- ja oleskeluoikeus vastaanottavassa jäsenvaltiossa. Siltä osin kuin kysymys on yhtäältä päätöksellä N:o 1/80 ja toisaalta pakolaisten asemaa koskevalla Geneven yleissopimuksella annetusta mahdollisesta kaksinkertaisesta edusta, viimeksi mainitun 5 artiklassa määrätään, että mikään yleissopimuksen määräys ei saa rajoittaa niitä oikeuksia ja etuja, jotka pakolaisille on myönnetty tästä yleissopimuksesta riippumatta. Päätöksellä N:o 1/80 annetaan turkkilaisen työntekijän perheenjäsenille oikeuksia, joihin he eivät voi vedota kyseisen yleissopimuksen nojalla, koska tässä yleissopimuksessa ei anneta mitään päätöksen N:o 1/80 7 artiklassa säädetyn kaltaisia oikeuksia. Vaikka päätöksellä N:o 1/80 ei tosin rajoiteta jäsenvaltioiden toimivaltaa säätää Turkin kansalaisten oikeudesta saapua alueelleen ja heidän ensimmäiselle työsuhteelleen asetetuista edellytyksistä, kieltäytyminen päätöksen N:o 1/80 soveltamisesta sen poliittisen pakolaisen aseman vuoksi, joka turkkilaisella työntekijällä oli, kun hän sai luvan tulla jäsenvaltioon ja oleskella siellä, asettaisi kuitenkin kyseenalaisiksi ne oikeudet, joita hän itse ja hänen perheenjäsenensä saavat tämän päätöksen perusteella. (ks. 42–50 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)