Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 18 päivänä toukokuuta 2000. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Belgian kuningaskunta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 92/49/ETY - Muu ensivakuutus kuin henkivakuutus. - Asia C-206/98.



Oikeustapauskokoelma 2000 sivu I-03509



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Muu ensivakuutus kuin henkivakuutus - Direktiivi 92/49/ETY - Soveltamisala - Lakisääteiseen sosiaaliturvaan kuuluvat vakuutukset, joita vakuutusyhtiöt tarjoavat omalla vastuullaan - Soveltamisalaan kuuluminen - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan työtapaturmavakuutuksia tarjoavat vakuutuskassat tai -yritykset eivät kuulu direktiivin täytäntöönpanolain soveltamisalaan - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen

(Neuvoston direktiivin 92/49/ETY 2 artiklan 2 kohta ja 55 artikla)

Tiivistelmä

$$Muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta annetun direktiivin 92/49/ETY (kolmas vahinkovakuutusdirektiivi) 2 artiklan 2 kohtaa tulkittaessa on otettava huomioon direktiivin 55 artikla, jossa viitataan vakuutusyrityksiin, jotka tarjoavat jäsenvaltioiden alueella omalla vastuullaan pakollista työtapaturmavakuutusta, ja josta seuraa, että nämä vakuutukset kuuluvat direktiivin soveltamisalaan, koska kyseessä on erityissäännös, jolla poiketaan tämän direktiivin yleisestä järjestelmästä.

Tästä seuraa, että direktiiviä 92/49/ETY sovelletaan lakisääteiseen sosiaaliturvajärjestelmään kuuluviin vakuutuksiin, joita vakuutusyritykset tarjoavat omalla vastuullaan.

Niinpä antaessaan ja pitäessään voimassa säännöksen, jonka mukaan työtapaturmavakuutuksia tarjoavat vakuutuskassat tai -yritykset eivät kuulu direktiivin 92/49/ETY kansallisen täytäntöönpanolain soveltamisalaan myöskään silloin, kun nämä kassat tai yritykset tavoittelevat voittoa omalla vastuullaan, jäsenvaltio on jättänyt noudattamatta sille kyseisen direktiivin nojalla kuuluvia velvollisuuksiaan.

( ks. 35, 36 ja 44 kohta sekä tuomiolauselma )

Asianosaiset

Asiassa C-206/98,

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellinen neuvonantaja C. Tufvesson ja oikeudellisen yksikön virkamies B. Mongin, prosessiosoite Luxemburgissa c/o saman yksikön virkamies C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg,

kantajana,

vastaan

Belgian kuningaskunta, asiamiehenään ulkoasiain-, ulkomaankauppa- ja kehitysyhteistyöministeriön oikeudellisen pääosaston pääneuvonantaja Jan Devadder ja saman osaston apulaisneuvonantaja A. Snoecx, prosessiosoite Luxemburgissa Belgian suurlähetystö, 4 rue des Girondins,

vastaajana,

jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/49/ETY (kolmas vahinkovakuutusdirektiivi) (EYVL L 228, s. 1) ja EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa vakuutusyhtiöiden valvonnasta 9 päivänä heinäkuuta 1975 annetun lain 2 §:n, sellaisena kuin kyseinen laki on muutettuna 12.8.1994 tehdyllä kuninkaan päätöksellä (Moniteur belge 16.9.1994, s. 23525),

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. C. Moitinho de Almeida (esittelevä tuomari) sekä tuomarit C. Gulmann, J.-P. Puissochet, G. Hirsch ja F. Macken,

julkisasiamies: A. Saggio,

kirjaaja: johtava hallintovirkamies D. Louterman-Hubeau,

ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,

kuultuaan asianosaisten 27.10.1999 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomatukset,

kuultuaan julkisasiamiehen 20.1.2000 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan (josta on tullut EY 226 artikla) nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 2.6.1998 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/49/ETY (kolmas vahinkovakuutusdirektiivi) (EYVL L 228, s. 1) ja EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa vakuutusyhtiöiden valvonnasta 9 päivänä heinäkuuta 1975 annetun lain 2 §:n, sellaisena kuin kyseinen laki on muutettuna 12.8.1994 tehdyllä kuninkaan päätöksellä (Moniteur belge 16.9.1994, s. 23525).

Yhteisön oikeus

2 Direktiivin 92/49/ETY 2 artiklassa säädetään seuraavaa:

"1. Tätä direktiiviä sovelletaan direktiivin 73/239/ETY 1 artiklassa tarkoitettuihin vakuutuksiin ja yrityksiin.

2. Tätä direktiiviä ei sovelleta vakuutuksiin tai tapahtumiin eikä yrityksiin tai laitoksiin, joihin ei sovelleta direktiiviä 73/239/ETY, eikä kyseisen direktiivin 4 artiklassa tarkoitettuihin toimielimiin."

3 Direktiivin 92/49/ETY 37 artiklassa säädetään seuraavaa:

"Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 12 artiklan 2 kohdan toinen ja kolmas alakohta ja 3 kohta, sekä 13 ja 15 artikla."

4 Direktiivin 92/49/ETY 55 artiklassa täsmennetään seuraavaa:

"Jäsenvaltiot voivat vaatia, että vakuutusyritys, joka tarjoaa niiden alueella omalla vastuullaan pakollista työtapaturmavakuutusta, noudattaa niiden kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä tätä vakuutusta koskevia erityismääräyksiä, lukuun ottamatta talouden vakauden valvontaa koskevia määräyksiä, jotka ovat yksinomaan kotijäsenvaltion toimivaltaan kuuluvia."

5 Muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 24 päivänä huhtikuuta 1973 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 73/239/ETY (EYVL L 228, s. 3) 1 artiklassa säädetään seuraavaa:

"Tämä direktiivi koskee jäsenvaltioon sijoittautuneiden tai sijoittautumaan aikovien itsenäisten ammatinharjoittajien ensivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista tämän direktiivin liitteessä määritellyissä vakuutusluokissa."

6 Direktiivin 73/239/ETY 2 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaan tätä direktiiviä ei sovelleta lakisääteiseen sosiaaliturvaan kuuluvaan vakuutukseen.

7 Muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta, säännöksistä, joilla helpotetaan palvelujen tarjoamisen vapauden tehokasta käyttämistä, sekä direktiivin 73/239/ETY muuttamisesta 22 päivänä heinäkuuta 1988 annetun toisen neuvoston direktiivin 88/357/ETY (EYVL L 172, s. 1) 12 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetään seuraavaa:

"2. Tämän osaston säännöksiä ei sovelleta liiketoimiin, yrityksiin tai laitoksiin, joita ensimmäinen direktiivi ei koske, eikä riskeihin, joita mainitun direktiivin 4 artiklassa mainittujen julkisoikeudellisten laitosten on tarkoitus kattaa.

Tämän osaston säännöksiä ei sovelleta vakuutussopimuksiin, jotka kattavat ensimmäisen direktiivin liitteessä olevassa A kohdassa seuraavin numeroin luokitellut riskit:

- N:o 1:

työtapaturmat,

- N:o 10:

lukuun ottamatta rahdinottajan vastuuta,

- N:o 12:

moottoriveneet ja veneet, joiden osalta kyseinen jäsenvaltio edellyttää samoja järjestelyjä kuin maalla kulkevien moottoriajoneuvojen osalta tämän direktiivin tiedoksiantoajankohtana.

- N:o 13:

vastuu ydinvaarasta ja lääkevahinkovastuu,

- N:o 9 ja 13:

rakennustöiden pakollinen vakuuttaminen.

Neuvosto tarkastelee näitä poikkeuksia viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1998.

3. Kunnes ensimmäisen direktiivin 7 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettu yhteensovittaminen on toteutettu, Saksan liittotasavalta saa säilyttää kiellon, joka koskee sen alueella sairausvakuutuksen ja muihin luokkiin kuuluvien vakuutusten samanaikaista harjoittamista."

8 Komission ja neuvoston yhteisessä direktiivin 88/357/ETY 12 artiklan 2 kohtaa koskevassa ilmoituksessa, joka liitettiin direktiivin antamisen yhteydessä neuvoston kokouksen pöytäkirjaan, todetaan seuraavaa:

"Neuvosto ja komissio katsovat, että 12 artiklan 2 kohdan ensimmäisellä luetelmakohdalla ei mitenkään muuteta sitä seikkaa, että ensimmäisen yhteensovittamisdirektiivin 2 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tehty soveltamisalan ulkopuolelle jättäminen koskee työtapaturmavakuutuksia, sellaisina kuin niitä tarjotaan Belgiassa."

9 Henkivakuutuksen ensivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 5 päivänä maaliskuuta 1979 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 79/267/ETY (EYVL L 63, s. 1) 1 artiklassa säädetään seuraavaa:

"Tämä direktiivi koskee niiden yritysten ensivakuutustoiminnan aloittamista ja harjoittamista, jotka ovat sijoittautuneet tai jotka aikovat sijoittautua jäsenvaltioon, harjoittaakseen jäljempänä määriteltyä toimintaa:

- -

3. Elinikään liittyvä toiminta, josta säädetään tai määrätään sosiaalivakuutuslainsäädännössä, jos vakuutusyritykset harjoittavat tai hoitavat sitä omalla vastuullaan jäsenvaltion lakien mukaisesti."

10 Tämän direktiivin 2 artiklassa todetaan seuraavaa:

"Tämä direktiivi ei koske:

- -

4. Edellä 1 artiklan 3 kohdassa säädetyin poikkeuksin vakuutusliikettä, joka on osa lakisääteistä sosiaaliturvaa. "

Belgian oikeus

11 Vakuutusyhtiöiden valvonnasta 9 päivänä heinäkuuta 1975 annetun lain, sellaisena kuin se on muutettuna 12.8.1994 tehdyllä kuninkaan päätöksellä, 2 §:n 2 momentin a kohdassa säädetään seuraavaa:

"Tätä lakia ei sovelleta seuraaviin yrityksiin:

- -

2. yleisiin kassoihin, yksityisiin yrityksiin, jotka käyttävät kiinteitä vakuutusmaksuja, ja julkisiin elimiin, kun kyse on seuraavissa säännöksissä tarkoitetuista toimenpiteistä:

a) työtapaturmista 10 päivänä huhtikuuta 1971 annettu laki (ja julkisen sektorin työtapaturmista, työmatkoilla tapahtuneista onnettomuuksista ja ammattitaudeista 3 päivänä heinäkuuta 1967 annettu laki)".

Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely

12 Komissio ilmoitti 27.12.1995 päivätyllä virallisella huomautuksellaan Belgian viranomaisille, että koska vakuutusyhtiöiden valvonnasta 9 päivänä heinäkuuta 1975 annetun lain 2 §:llä, sellaisena kuin kyseinen laki on muutettuna 12.8.1994 tehdyllä kuninkaan päätöksellä, jätetään kansallisen täytäntöönpanolain soveltamisalan ulkopuolelle kaikki omalla vastuullaan toimivat voittoa tavoittelevat kassat ja yritykset, kyseinen pykälä ei ole yhteensopiva direktiivin 92/49/ETY kanssa.

13 Belgian viranomaiset vastasivat 23.2.1996 ja totesivat, että kyseinen säännös ei ollut yhteisön oikeuden vastainen, sillä työtapaturmien katsotaan Belgiassa kuuluvan lakisääteiseen sosiaaliturvajärjestelmään, minkä takia ne jäävät direktiivin 92/49/ETY soveltamisalan ulkopuolelle. Kyseiset viranomaiset vahvistivat tämän kannan 13.5.1996 päivätyssä kirjeessään.

14 Komissio lähetti 17.6.1997 Belgian kuningaskunnalle perustellun lausunnon, jossa se kehotti tätä toteuttamaan direktiivin 92/49/ETY noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa.

15 Belgian viranomaiset totesivat 16.2.1998 antamassaan vastauksessa seuraavaa:

- Direktiivi 73/239/ETY ei koske lakisääteiseen sosiaaliturvajärjestelmään kuuluvia vakuutuksia (kyseisen direktiivin 2 artiklan 1 kohdan d alakohta).

- Direktiivin 88/357/ETY 12 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa vahvistetaan, että palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia erityissäännöksiä ei sovelleta liiketoimiin, yrityksiin tai laitoksiin, joita direktiivi 73/239/ETY ei koske. Tätä säännöstä hyväksyttäessä neuvoston kokouksen pöytäkirjaan liitetyn ilmoituksen perusteella on täysin selvää, kuinka direktiivin 73/239/ETY 2 artiklan 1 kohdan d alakohtaa on tulkittava.

- Direktiivillä 92/49/ETY (sen 37 artiklalla) on kumottu direktiivin 88/357/ETY 12 artiklan 2 kohdan toinen ja kolmas alakohta ja kyseisen artiklan 3 kohta, mutta edellä mainittua ilmoitusta sekä direktiivin 88/357/ETY 12 artiklan 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa ja 1 artiklaa sovelletaan edelleen. Direktiivin 92/49/ETY 2 artiklan 2 kohdassa säädetään nimenomaisesti, että direktiiviä ei sovelleta vakuutuksiin tai tapahtumiin eikä yrityksiin tai laitoksiin, joihin ei sovelleta direktiiviä 73/239/ETY.

16 Perusteltuun lausuntoon 24.3.1998 antamassaan täydentävässä vastauksessa Belgian viranomaiset esittivät, että vahinkovakuutusta koskevia direktiivejä ei sovelleta lakisääteisiin sosiaaliturvajärjestelmiin, että työtapaturmia koskeva belgialainen perusjärjestelmä kuuluu sosiaaliturva-alan poikkeuksen piiriin ja että belgialaiseen järjestelmään on joka tapauksessa sovellettava EY:n perustamissopimuksen 55 artiklassa ja 90 artiklan 2 kohdassa (joista on tullut EY 45 artikla ja EY 86 artiklan 2 kohta) määrättyjä poikkeuksia. Belgian viranomaiset väittivät myös, että belgialaisen järjestelmän avaaminen palvelujen vapaalle tarjoamiselle vaarantaisi systeemin elinkelpoisuuden.

17 Koska komissio ei pitänyt Belgian hallituksen vastausta tyydyttävänä, se nosti tämän kanteen.

Tutkittavaksi ottaminen

18 Belgian hallitus väittää komission täsmentävän kanteessaan, että "Belgian lakisääteinen sosiaaliturvajärjestelmä, joka kattaa työtapaturmariskin, kuuluu sosiaaliturva-alan poikkeuksen piiriin", ja että komissio ei syytä "Belgiaa siitä, että sen työtapaturmia koskevaan pakolliseen perusjärjestelmään ei sovelleta palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia määräyksiä ja säännöksiä". Belgian hallituksen mukaan sitä syytetään ainoastaan siitä, että "se on jättänyt kolmannen vahinkovakuutusdirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle yritykset, jotka toimivat omalla vastuullaan työtapaturmavakuutusten alalla".

19 Belgian hallituksen mukaan Belgian lainsäädännön mukainen pakollinen työtapaturmavakuutusjärjestelmä kuitenkin kuuluu juuri sosiaaliturvan perusjärjestelmään. Tästä seuraa, että kanne koskee ainoastaan sitä, että työtapaturmia koskevat muut kuin "pakolliset perusvakuutukset" on jätetty direktiivin 92/49/ETY soveltamisalan ulkopuolelle silloin, kun niitä tarjoavat omalla vastuullaan toimivat voittoa tavoittelevat yksityiset yritykset. Koska työtapaturmavakuutusta koskeva täydentävä järjestelmä kuuluu direktiivin 92/49/ETY soveltamisalaan, kanne jää vaille kohdetta.

20 Väittäessään vastauskirjelmässään Belgian kuningaskunnan jättäneen soveltamatta direktiivin 92/49/ETY säännöksiä työtapaturmia koskeviin pakollisiin perusvakuutuksiin komissio on kyseisen hallituksen mukaan muuttanut oikeudenkäynnin kohdetta yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 42 artiklan 2 kohdan vastaisesti.

21 Tältä osin riittää, kun todetaan, että kannekirjelmästä ilmenee selvästi, että kanne koskee pakolliseen sosiaaliturvajärjestelmään kuuluvia työtapaturmavakuutuksia. Silloin kuin vakuutusyhtiöt voivat tarjota tällaisia vakuutuksia omalla vastuullaan, kyseiset vakuutukset kuuluvat komission mukaan "vakuutusdirektiivien" soveltamisalaan.

22 Tästä seuraa, että kanne on otettava tutkittavaksi.

Pääasia

23 Komissio esittää, että direktiivin 92/49/ETY soveltamisalaa täsmennetään sen 2 artiklan 2 kohdassa, jossa viitataan direktiivin 73/239/ETY soveltamisalaan; viimeksi mainitun direktiivin 2 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaan kyseistä direktiiviä ei sovelleta lakisääteiseen sosiaaliturvaan kuuluviin vakuutuksiin. Näitä säännöksiä on kuitenkin komission mukaan tulkittava siten, että niillä viitataan sellaisiin vakuutustoimintoihin, joita voittoa tavoittelemattomat julkisoikeudelliset sosiaaliturvalaitokset hoitavat. Direktiivin 92/49/ETY soveltamisalaan jäävät komission mukaan vakuutusyhtiöt, jotka antavat vakuutuksia työtapaturmien varalta, vaikka niitä annettaisiin lakisääteisen sosiaaliturvajärjestelmän yhteydessä, kun nämä yritykset tavoittelevat voittoa omalla vastuullaan, kuten Belgiassa tarjottavien työtapaturmavakuutusten osalta komission mukaan juuri tapahtuu.

24 Komission mukaan tämä tulkinta on ainoa, jolla voidaan sovittaa yhteen direktiivin 92/49/ETY 2 artiklan 2 kohta ja 55 artikla. Tässä viimeksi mainitussa säännöksessä nimittäin säädetään komission mukaan täysin selvästi, että pakolliset työtapaturmavakuutukset kuuluvat direktiivin 92/49/ETY soveltamisalaan, kun yritykset tarjoavat niitä omalla vastuullaan.

25 Lisäksi tämä järjestelmä vastaa komission mukaan järjestelmää, joka on vahvistettu direktiivissä 79/267/ETY (1 artiklan 3 alakohta ja 2 artiklan 4 alakohta) sekä yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisessä sopimuksessa (Euroopan talousyhteisön ja Sveitsin valaliiton välillä muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevan sopimuksen tekemisestä 20 päivänä kesäkuuta 1991 tehty neuvoston päätös 91/370/ETY (EYVL L 205, s. 2)).

26 Belgian hallitus kiistää jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen.

27 Belgian hallitus esittää, että työtapaturmajärjestelmä kuuluu sosiaaliturvan pakolliseen perusjärjestelmään, mikä ilmenee paitsi Belgian lainsäädännöstä myös sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetusta neuvoston asetuksesta (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2). Sosiaaliturvajärjestelmään kuuluvat vakuutukset jäävät Belgian hallituksen mukaan näin ollen direktiivin 92/49/ETY soveltamisalan ulkopuolelle.

28 Tästä seuraa kyseisen hallituksen mukaan, että jottei meneteltäisi ristiriitaisesti vakuutusdirektiivien perustana olevien määräysten suhteen, direktiivin 92/49/ETY 55 artikla ei voi koskea kansallisia sosiaaliturvajärjestelmiä. Jos tätä artiklaa sitä paitsi olisi tulkittava komission mainitsemalla tavalla, kyseinen artikla olisi pätemätön.

29 Direktiivi 92/49/ETY nimittäin perustuu ainostaan EY:n perustamissopimuksen 57 artiklan 2 kohtaan (josta on muutettuna tullut EY 47 artiklan 2 kohta) ja EY:n perustamissopimuksen 66 artiklaan (josta on tullut EY 55 artikla), eikä yhteisöllä ole niiden perusteella mitään toimivaltaa antaa sosiaaliturvajärjestelmiä koskevia säännöksiä.

30 Belgian hallituksen mukaan direktiiviin 92/49/ETY 55 artiklaa voidaan tulkita ainoastaan siten, että tässä säännöksessä tarkoitetaan vain sellaisia työtapaturmavakuutuksia, jotka eivät kuulu sosiaaliturvajärjestelmiin.

31 Belgian hallitus lisää, että sen puolustamaa vakuutusdirektiivien tulkintaa vahvistaa direktiivin 88/357/ETY 12 artiklan 2 kohtaa koskeva neuvoston ja komission yhteinen ilmoitus, jonka mukaan direktiivin 73/239/ETY 2 artiklan 1 kohdan d alakohdassa - jota ei ole koskaan muutettu - tehty kyseisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jättäminen koskee työtapaturmavakuutusta, sellaisena kuin sitä tarjotaan Belgiassa.

32 Belgian hallitus väittää vielä, että sen harjoittama vakuutusyhtiöiden sosiaalinen valvonta voi kohdistua vain sellaisiin vakuutusyhtiöihin, joiden kotipaikat ovat Belgiassa. Tältä osin se viittaa sellaisten erityisen tiukkojen sääntöjen tarpeeseen, jotka koskevat muun muassa yritysten vakavaraisuutta; sitä, että osuustoiminnalliset yhtiöt eivät voi tarjota näitä vakuutuksia; erillistä hallintoa; työmarkkinaosapuolten osallistumista toimiluvan myöntämiseen ja sen peruuttamiseen; vakuusvaatimusta samoin kuin tariffien ja sopimusehtojen valvontaa.

33 Tämä Belgian lainsäädännössä turvattu uhrin ja hänen oikeudenomistajiensa suoja ei ole vahinkovakuutusalalla sovellettavien direktiivien tarkoituksena.

34 Toissijaisesti Belgian hallitus katsoo, että se voi vedota perustamissopimuksen 55 artiklassa ja 90 artiklan 2 kohdassa määrättyihin poikkeuksiin siltä osin kuin palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien sääntöjen soveltaminen estäisi pakollisen työtapaturmavakuutusjärjestelmän moitteettoman toiminnan Belgiassa.

35 Tältä osin on huomattava, että direktiivin 92/49/ETY 55 artiklassa viitataan vakuutusyhtiöihin, jotka tarjoavat jäsenvaltioiden alueella omalla vastuullaan pakollista työtapaturmavakuutusta. Jäsenvaltiot voivat tällöin vaatia niiden kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen tätä vakuutusta koskevien erityissäännösten noudattamista, mutta eivät talouden vakauden valvontaa koskevien säännösten noudattamista, sillä talouden vakauden valvonta kuuluu yksinomaan kotijäsenvaltion toimivaltaan.

36 Direktiivin 92/49/ETY 55 artiklasta, joka kyseisen direktiivin sairausvakuutuksia koskevan 54 artiklan tavoin muodostaa erityisen poikkeussäännöksen tämän direktiivin yleisestä järjestelmästä, seuraa, että tällaiset vakuutukset kuuluvat kyseisen direktiivin soveltamisalaan.

37 Belgian hallitus ei kiistä sitä, että vakuutusyhtiöt, jotka Belgiassa tarjoavat työtapaturmavakuutuksia, tarjoavat niitä omalla vastuullaan. Belgian hallitus väittää kuitenkin, että direktiivin 92/49/ETY 55 artiklaa on tulkittava suppeasti siten, että sen on katsottava koskevan vain sellaisia työtapaturmavakuutuksia, jotka eivät kuulu sosiaaliturvajärjestelmiin.

38 Tältä osin on korostettava, että direktiivin 92/49/ETY 55 artiklan sanamuodosta ei löydy mitään tukea tälle tulkinnalle ja että Belgian hallituksen tämän tulkinnan perusteluiksi esittämiä syitä ei voida hyväksyä.

39 Ensinnäkin on todettava, että kyseiset vakuutusyhtiöt harjoittavat palveluja tarjoamalla taloudellista toimintaa, jota voidaan yhdenmukaistaa perustamissopimuksen 57 artiklan 2 kohdan ja 66 artiklan nojalla annetulla direktiivillä. Se seikka, että jokin jäsenvaltio sisällyttää tällaisia vakuutuksia pakolliseen sosiaaliturvajärjestelmäänsä, ei voi estää tällaista yhteensovittamista.

40 Toiseksi direktiivin 88/357/ETY 12 artiklan 2 kohtaa koskevassa neuvoston ja komission yhteisessä ilmoituksessa viitataan direktiiviin, jota muutettiin direktiivillä 92/49/ETY. Tätä ilmoitusta, jota ei mitenkään mainita direktiivin 92/49/ETY 55 artiklan sanamuodossa, ei voida missään tapauksessa ottaa huomioon tulkittaessa kyseistä artiklaa (ks. vastaavasti asia C-292/89, Antonissen, tuomio 26.2.1991, Kok. 1991, s. I-745, 18 kohta ja asia C-329/95, VAG Sverige, tuomio 29.5.1997, Kok. 1997, s. I-2675, 23 kohta).

41 Kolmanneksi on todettava, että työtapaturmavakuutuksiin sovellettava belgialainen järjestelmä ei myöskään voi muodostaa seikkaa, jonka avulla voitaisiin tulkita direktiivin 92/49/ETY 55 artiklaa Belgian hallituksen ehdottamalla tavalla. Yhteisön lainsäätäjä on nimittäin voinut katsoa, että kotijäsenvaltion harjoittama talouden vakauden valvonta oli yhteensopivaa kyseisistä vakuutuksista johtuvien edellytysten kanssa mutta että näiden edellytysten johdosta oli sen sijaan perusteltua soveltaa muilta osin näihin vakuutuksiin sen jäsenvaltion lainsäädännön erityissäännöksiä, missä näitä vakuutuksia tarjotaan, ja erityisesti niitä erityissäännöksiä, joihin vastaajana olevan valtion hallitus vetoaa ja joilla pyritään varmistamaan työtapaturmavakuutusten sosiaalisten päämäärien saavuttaminen.

42 Lisäksi jäsenvaltiot voivat direktiivin 92/49/ETY mukaan vaatia, että pakollisten vakuutusten yleiset ja erityiset ehdot annetaan tiedoksi sen toimivaltaiselle viranomaiselle (30 artiklan 2 kohta) ja että alueillaan sijoittautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella toimivat yritykset liittyvät ja osallistuvat samoin edellytyksin kuin kyseisissä valtioissa toimiluvan saaneet yritykset sellaisiin järjestelyihin, joiden tarkoituksena on taata korvausten maksaminen vakuutetuille ja vahingon kärsineille kolmansille henkilöille (45 artiklan 2 kohta).

43 Vielä on todettava, että direktiivin 92/49/ETY 40 artiklassa säädetään toimenpiteistä, joilla on tarkoitus taata sekä se, että yritykset, joilla on sivukonttori jäsenvaltion alueella tai jotka harjoittavat sen alueella liiketoimintaa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, noudattavat tässä valtiossa sovellettavia säännöksiä, että erityisesti se, että kiireellisessä tapauksessa voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä säännösten vastaisen toiminnan estämiseksi.

44 Tästä seuraa, että direktiivin 92/49/ETY 2 artiklan 2 kohtaa on tulkittava 55 artiklan valossa, joten direktiiviä 92/49/ETY sovelletaan lakisääteiseen sosiaaliturvajärjestelmään kuuluviin vakuutuksiin, joita vakuutusyhtiöt tarjoavat omalla vastuullaan.

45 Perustamissopimuksen 55 artiklaan ja 90 artiklan 2 kohtaan perustuvan väitteen osalta riittää, kun todetaan, ettei näihin määräyksiin voida vedota alalla, jolla, kuten nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa, on suoritettu yhdenmukaistamista koskevien sääntöjen vastaisesti yhdenmukaistamista, jonka yhteydessä yhteisön lainsäätäjä on ottanut huomioon yleiset edut, joihin Belgian hallitus on vedonnut.

46 Kaikki edellä mainitut seikat huomioon ottaen on todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin 92/49/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa vakuutusyhtiöiden valvonnasta 9 päivänä heinäkuuta 1975 annetun lain 2 §:n, sellaisena kuin kyseinen laki on muutettuna 12.8.1994 tehdyllä kuninkaan päätöksellä.

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Oikeudenkäyntikulut

47 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Belgian kuningaskunnan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska Belgian kuningaskunta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto)

on antanut seuraavan tuomiolauselman:

1) Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/49/ETY (kolmas vahinkovakuutusdirektiivi) mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa vakuutusyhtiöiden valvonnasta 9 päivänä heinäkuuta 1975 annetun lain 2 §:n, sellaisena kuin kyseinen laki on muutettuna 12.8.1994 tehdyllä kuninkaan päätöksellä

2) Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.