ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Euroopan yhteisöjen omat varat

–

Toteaminen ja käytettäväksi asettaminen jäsenvaltioiden toimesta (Neuvoston asetuksen N:o 1552/89 11 artikla, neuvoston asetuksen N:o 1854/89 5 artikla, neuvoston asetuksen N:o 1150/2000 11 artikla ja neuvoston asetuksen N:o 2913/92 220 artiklan 1 kohta) (ks. 28, 32 ja 35 kohta ja tuomiolauselma)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe:

Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 220 artikla ja tuonti- tai vientitulleja koskevan tullivelan maksuehdoista ja tileihin kirjaamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1854/89 (EYVL L 186, s. 1) 5 artikla – Euroopan yhteisöjen omien varojen osan viivästynyt tulouttaminen, kun tullit kannetaan jälkitullauksin – Sellaisten viivästyskorkojen maksamisesta kieltäytyminen, jotka on maksettava komission tilille kirjaamisessa tapahtuneen viivästymisen vuoksi

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu:

1) Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut

a) tuonti- tai vientitulleja koskevan tullivelan maksuehdoista ja tileihin kirjaamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1854/89 5 artiklan ja 1.1.1994 alkaen yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 220 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole noudattanut näiden säännösten mukaisia, tullivelkaan perustuvien tullien jälkitullaamisen määräaikoja, mistä on aiheutunut viivästystä omien varojen käytettäväksi asettamisessa, ja

b) yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29 päivänä toukokuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 11 artiklan ja 31.5.2000 alkaen yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 11 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole maksanut Euroopan yhteisöille tähän viivästymiseen liittyviä viivästyskorkoja.

2) Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

3) Tanskan kuningaskunta, Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Verolainsäädäntö

(EY:n perustamissopimuksen 52 artikla (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla) ja 58 artikla (josta on tullut EY 48 artikla))

Tiivistelmä

EY:n perustamissopimuksen 52 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla) ja 58 artiklan (josta on tullut EY 48 artikla) kanssa on ristiriidassa kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään, että kun kyse on toisessa jäsenvaltiossa kotipaikkaansa pitävän yhtiön sivuliikkeestä, tämän sivuliikkeen voittoihin sovelletaan korkeampaa verokantaa kuin tällaisen yhtiön tytäryhtiön voittoihin silloin, kun kyseinen tytäryhtiö siirtää kaikki voittonsa emoyhtiölleen.

Koska perustamissopimuksen 52 artiklan ensimmäisen kohdan toisessa virkkeessä annetaan nimenomaisesti talouden toimijoille mahdollisuus vapaasti valita sopiva oikeudellinen muoto toimintansa harjoittamiseen toisessa jäsenvaltiossa, tätä valinnan vapautta ei nimittäin voida rajoittaa syrjivillä verosäännöksillä. Vapaudella valita sopiva oikeudellinen muoto on näin ollen tarkoitus mahdollistaa muun muassa se, että yhtiöt, joilla on kotipaikka jäsenvaltiossa, voivat avata sivuliikkeen toisessa jäsenvaltiossa harjoittaakseen siellä toimintaansa edellytyksin, jotka ovat samoja kuin tällaisten yhtiöiden tytäryhtiöihin sovellettavat edellytykset. Kieltäytyminen soveltamasta alennettua verokantaa sivuliikkeisiin aiheuttaa sen, että yhtiöt, joilla on kotipaikka muissa jäsenvaltioissa, kokevat vähemmän houkuttelevana sijoittautumisvapauden harjoittamisen sivuliikkeiden välityksellä, ja rajoittaa näin ollen vapautta valita sopiva oikeudellinen muoto toiminnan harjoittamiseksi toisessa jäsenvaltiossa.

Kansallisen tuomioistuimen asiana on määrittää, mitä verokantaa on sovellettava sivuliikkeen voittoihin, ottaen huomioon se kokonaisverokanta, jota olisi sovellettu, jos kyse olisi ollut tytäryhtiön emoyhtiölleen jakamasta voitosta.

(ks. 14, 15, 17, 31 ja 37 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Vientituet – Vaihteleva vientituki – Sen jälkeen, kun kulutukseen saattamista koskevat tullimuodollisuudet on täytetty kolmannessa maassa, yhteisöön takaisin viedyt tuotteet – Oikeus vaihtelevan vientituen saamiseen – Edellytys – Tuotteen merkittävä valmistus tai käsitteleminen – Poikkeus – Vilpillisen menettelyn muodostavien tekijöiden olemassaolo – Kansallisen tuomioistuimen tutkintavelvollisuus

(Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 24 artikla; komission asetuksen N:o 3665/87 17 artiklan 3 kohta ja komission asetus N:o 1384/95)

Tiivistelmä

Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3665/87 17 artiklan 3 kohdassa, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna Uruguayn kierroksen sopimuksen maataloudesta täytäntöönpanemiseksi tarvittavien mukautusten osalta annetulla asetuksella N:o 1384/95, tarkoitetun vaihtelevan vientituen saamisen edellytys eli kyseisen tuotteen kulutukseen saattamiseksi kolmannessa määrävaltiossa tarpeellisten tullimuodollisuuksien suorittaminen, on täyttynyt, kun tätä tuotetta on sen jälkeen, kun siitä on maksettu tuontitullit tässä maassa, valmistettu tai käsitelty merkittävästi yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 24 artiklassa tarkoitetulla tavalla, vaikka tämän valmistuksen tai käsittelyn tuloksena saatu tuote vietäisiin takaisin yhteisöön siten, että kolmannessa maassa kannetut tullimaksut saadaan takaisin ja yhteisössä maksetaan tuontitullit.

Jos kannettujen tullimaksujen myöhemmän palauttamisen muulle talouden toimijalle kuin viejälle vaikutuksena olisi lakiperusteisten vientitukien epääminen takautuvasti, viejä olisi oikeusvarmuuden periaatteen huomioon ottaen oikeudellisesti epävarmassa tilanteessa ja hänen oikeutensa vientitukeen riippuisi sellaisista kaupallisista tapahtumista tai menettelyistä, joihin hän ei pysty vaikuttamaan.

Tämä tilanne on kuitenkin pidettävä erillään tilanteesta, jossa viejä itse on osallistunut vilpilliseen menettelyyn; siinä tapauksessa vientituen palautusta voidaan kuitenkin vaatia, jos kansallinen tuomioistuin katsoo, että kansallisessa lainsäädännössä säädetyllä tavalla on näytetty toteen vilpillinen menettely.

(ks. 36 ja 41 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kansainväliset sopimukset – ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus – ETY–Turkki-assosiaatiosopimuksella perustettu assosiaationeuvosto – Päätös N:o 1/80 – Perheiden yhdistäminen – Jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille kuuluvan turkkilaisen työntekijän perheenjäsenten oikeus tehdä valitsemaansa palkattua työtä tässä jäsenvaltiossa – Oikeuksien rajoittamista siitä syystä, että henkilö on ollut vankeuden ja sitä seuranneen vieroitushoidon takia pitkään poissa työmarkkinoilta, tai siitä syystä, että henkilö ei elä yhdessä turkkilaisen työntekijän kanssa, ei voida hyväksyä

(ETY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäinen kohta)

Tiivistelmä

Sellainen Turkin kansalainen, joka on turkkilaisen työntekijän perheenjäsen ja jolla on, asuttuaan vastaanottavassa valtiossa laillisesti vähintään viisi vuotta, ETY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan toisen luetelmakohdan nojalla oikeus tehdä vapaasti minkälaista tahansa valitsemaansa palkattua työtä, ei menetä tätä oikeutta siitä syystä, että hän on useankin vuoden vankeuden ja sitä seuranneen pitkäkestoisen vieroitushoidon takia ollut pitkään poissa työmarkkinoilta, eikä myöskään siitä syystä, että karkotuspäätöksen tekohetkellä asianomainen oli täysi-ikäinen eikä enää asunut sen turkkilaisen työntekijän luona, jonka välityksellä hän oli oleskeluoikeutensa saanut, vaan eli tähän työntekijään nähden itsenäisesti.

(ks. 32 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatio – Suojatoimenpiteet – Suojatoimenpiteiden toteuttamisen edellytykset – Yhteisön toimielinten harkintavalta – Tuomioistuinvalvonnan rajat

(Neuvoston päätöksen 91/482 109 artikla)

2. Merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatio – Merentakaisista maista ja merentakaisilta alueilta tulevien sokerialan EY–MMA-alkuperäkumulaatiotuotteiden tuontia koskevat suojatoimenpiteet – Suhteellisuusperiaate – Tuomioistuinvalvonnan rajat

(Neuvoston päätöksen 19/482 109 artiklan 2 kohta)

3. Merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatio – Merentakaisista maista ja merentakaisilta alueilta peräisin olevia tuonteja koskevat suojatoimenpiteet – Suojatoimenpiteet, joilla ei aseteta kyseenalaiseksi mainituista maista peräisin olevien tuotteiden etuuskohteluasemaa – Kyseessä olevien toimenpiteiden poikkeuksellinen ja väliaikainen luonne

(Neuvoston päätöksen 91/482 109 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisöjen toimielimillä on laaja harkintavalta soveltaa merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiosta tehdyn päätöksen 91/482 109 artiklaa, jossa ne oikeutetaan toteuttamaan suojatoimenpiteitä, mikäli tietyt edellytykset täyttyvät. Tällaisessa tilanteessa yhteisöjen tuomioistuinten on tutkittava ainoastaan, onko tätä toimivaltaa käytettäessä tehty ilmeinen virhe, onko harkintavaltaa käytetty väärin tai ovatko yhteisöjen toimielimet selvästi ylittäneet harkintavaltansa rajat. Tällainen yhteisöjen tuomioistuinten harjoittamaa valvontaa koskeva rajoitus on erityisen välttämätön, kun yhteisöjen toimielimet joutuvat toimimaan erilaisten etujen sovittelijoina ja näin ollen tekemään valintoja omaan vastuualueeseensa kuuluvien poliittisten vaihtoehtojen välillä.

Sillä, että mainittu säännös on luonteeltaan poikkeussäännös, mikä on seurausta itse säännöksen tyypistä, ei heikennetä mitenkään komissiolla olevaa harkintavaltaa sen joutuessa tekemään vaikeita valintoja eri etujen välillä oman poliittisen vastuualueensa rajoissa.

(ks. 52–54 ja 56 kohta)

2. Kun otetaan huomioon muun muassa komissiolla merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiosta tehdyn päätöksen 91/482 109 artiklan 1 kohdassa määrättyjen suojatoimenpiteiden osalta oleva laaja harkintavalta, saman päätöksen 109 artiklan 2 kohdassa määrätyn suhteellisuusperiaatteen noudattamisen laillisuusvalvonnassa ainoastaan esillä olevalla alalla toteutetun toimenpiteen ilmeinen soveltumattomuus toimivaltaisen toimielimen tavoittelemien päämäärien saavuttamiseen voi vaikuttaa mainitun toimenpiteen laillisuuteen.

(ks. 86 kohta)

3. Merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiosta tehdyn päätöksen 91/482 109 artiklassa oikeutetaan nimenomaisesti komissio toteuttamaan suojatoimenpiteitä kyseisessä artiklassa tarkoitetuissa olosuhteissa. Se, että komissio on toteuttanut eräiden MMA:ista peräisin olevien tuotteiden osalta kyseisenlaisen toimenpiteen, ei ole sen luonteinen seikka, että sillä asetettaisiin kyseenalaiseksi kyseisistä valtioista peräisin olevilla tuotteilla MMA-päätöksen 101 artiklan 1 kohdan nojalla oleva etuuskohteluasema, sillä suojatoimenpide on luonteeltaan poikkeuksellinen ja väliaikainen.

(ks. 94 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Toiminta – Tuottajahinnat – Muodostuminen – Yhteisön lainsäädäntö – Jäsenvaltioiden toimenpiteet – Rajat – Maito ja maitotuotteet – Kansallisia toimenpiteitä, joilla otetaan käyttöön maidon hinnan vähennysmekanismi, joka perustuu laatukriteereihin ja josta on hyötyä ainoastaan mainitut kriteerit täyttäville maitokarjan kasvattajille, ei voida hyväksyä

(Neuvoston asetus N:o 804/68, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1538/95)

Tiivistelmä

Aloilla, jotka kuuluvat yhteisen markkinajärjestelyn piiriin – ja varsinkin silloin, kun tämä markkinajärjestely perustuu yhtenäiseen hintajärjestelmään – jäsenvaltioilla ei ole enää oikeutta puuttua yksipuolisesti annetuilla kansallisilla säännöksillä sellaisten hintojen muodostusmekanismiin, joita säännellään samassa tuotantovaiheessa yhteisellä markkinajärjestelyllä. Ne voivat kuitenkin toteuttaa toimenpiteitä, joilla pyritään poistamaan kilpailun vääristyminen, koska tämän tyyppiset toimenpiteet eivät sellaisenaan vaikuta hinnanmuodostukseen vaan niiden tarkoituksena on turvata hintamekanismin toiminta siten, että saavutetaan sellainen hintataso, joka palvelee sekä tuottajien että kuluttajien etua.

Maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetulla asetuksella N:o 804/68, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1538/95, säänneltyyn hintojen muodostusmekanismiin vaikutetaan kuitenkin järjestelmällä, jolla – olipa sen väitetty tai toteen näytetty tarkoitus mikä tahansa – otetaan käyttöön mekanismi, jonka perusteella:

– meijerit ovat yhtäältä velvollisia pidättämään vähennyksen niille toimitetun maidon hinnasta silloin, kun se ei täytä tiettyjä laatukriteereitä, ja

– toisaalta kaikkien meijereiden tietyn ajanjakson aikana näin pidättämä määrä lasketaan yhteen ennen sen jakamista uudelleen – mahdollisten meijereiden välisten rahavirtojen jälkeen – jokaisen meijerin määrältään samanlaisina suorittamien sellaisten palkkioiden muodossa, jotka lasketaan 100 kilogrammalta sille mainitun ajanjakson aikana toimitettua maitoa ja jotka maksetaan ainoastaan mainitut laatukriteerit täyttävää maitoa toimittaneille maitokarjan kasvattajille.

(ks. 42, 43 ja 53 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Rajoitukset – Sellaista kansallista lainsäädäntöä, jossa kielletään tutkinnon suorittanutta optikkoa harjoittamasta useampaa kuin yhtä optikkoliikettä, ei voida hyväksyä – Perustelujen puuttuminen

(EY 43 artikla)

2. Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Rajoitukset – Sellaista kansallista lainsäädäntöä, jossa rajoitetaan oikeushenkilön mahdollisuutta avata optikkoliike, ei voida hyväksyä – Perustelujen puuttuminen

(EY 43 ja EY 48 artikla)

Tiivistelmä

1. Jäsenvaltio ei ole noudattanut EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se on antanut ja pysyttänyt voimassa kansallisen lainsäädännön, jossa ei sallita tutkinnon suorittaneen optikon, joka on luonnollinen henkilö, harjoittaa useampaa kuin yhtä optikkoliikettä. Tällaista luonnollisten henkilöiden sijoittautumisvapauden rajoitusta ei voida perustella kansanterveyden suojelua koskevalla tavoitteella, koska rajoitus ylittää sen, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.

(ks. 35, 36 ja 38 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Jäsenvaltio ei ole noudattanut EY 43 ja EY 48 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se on antanut ja pysyttänyt voimassa kansallisen lainsäädännön, jonka mukaan oikeushenkilö voi avata optikkoliikkeen ainoastaan

– jos optikkoliikkeen perustamista ja harjoittamista koskeva lupa myönnetään sellaisen luvan saaneen optikon nimissä, joka on luonnollinen henkilö, jos optikkoliikkeen harjoittamista koskevan luvan saaneen henkilön osuus yhtiöpääomasta sekä yhtiön voitoista ja tappioista on vähintään 50 prosenttia, jos yhtiö on muodoltaan avoin yhtiö tai kommandiittiyhtiö ja

– jos kyseessä oleva optikko on mukana korkeintaan yhdessä muussa optikkoliikkeen omistavassa yhtiössä, sillä edellytyksellä, että optikkoliikkeen perustamista ja harjoittamista koskeva lupa myönnetään toisen luvan saaneen optikon nimissä.

Tällaista oikeushenkilöiden sijoittautumisvapauden rajoitusta ei voida perustella kansanterveyden suojelua koskevalla tavoitteella, koska rajoitus ylittää sen, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.

(ks. 35, 36 ja 38 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Farmaseuttiset tuotteet – Direktiivi 89/105 – Ihmisille tarkoitetut lääkkeet – Hakemus lääkkeen sisällyttämisestä kansallisen sairausvakuutusjärjestelmän korvaamien lääkkeiden luetteloon – Päätöksen tekemiselle vahvistetun määräajan sitovuus – Hakemusta koskevan päätöksen kumoaminen – Uuden päätöksen tekeminen – Sallittavuuden edellytykset – Päätöksen tekemiselle vahvistetun määräajan noudattaminen

(Neuvoston direktiivin 89/105 6 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta)

Tiivistelmä

Ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden hintojen sääntelytoimenpiteiden avoimuudesta ja niiden soveltamisesta kansallisissa sairausvakuutusjärjestelmissä annetun direktiivin 89/105 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa vahvistettu määräaika päätöksen tekemiselle sellaisesta hakemuksesta, jolla haetaan lääkkeen sisällyttämistä kansallisen sairausvakuutusjärjestelmän korvaamien lääkkeiden luetteloon, on sitova määräaika, jota kansallisilla viranomaisilla ei ole oikeutta ylittää.

Jäsenvaltioiden asiana on määrittää, estääkö kyseisen määräajan ylittäminen sen, että toimivaltaiset viranomaiset tosiasiallisesti tekevät uuden päätöksen silloin, kun tuomioistuin on kumonnut aiemman päätöksen, kuitenkin siten, että tällaista mahdollisuutta on käytettävä kohtuullisessa määräajassa, joka ei missään tapauksessa saa ylittää mainitussa artiklassa säädettyä määräaikaa.

(ks. 30 ja 39 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Komission kanneoikeus – Harkintavallan käyttämisen rajat

(EA 141 artikla)

2. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Oikeudenkäynnin kohde – Oikeudenkäynnin kohteen määrittäminen oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä – Merkityksellisten kansallisten säännösten perustavanlaatuinen muuttuminen perustellun lausunnon noudattamiselle asetetun määräajan päättymisen ja kanteen nostamisen välisenä aikana – Uusi perusteltu lausunto

(EA 141 artikla)

Tiivistelmä

1. EA 141 artiklan mukaisessa järjestelmässä komissiolla on harkintavaltaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen nostamisessa, eikä yhteisöjen tuomioistuimen asiana ole arvioida tämän harkintavallan käytön tarkoituksenmukaisuutta. Yhteisöjen tuomioistuimen on sitä vastoin tarvittaessa arvioitava, voidaanko mainittuun artiklaan perustuva kanne jättää tutkittavaksi ottamatta sen vuoksi, että se on nostettu myöhään tai että se merkitsee menettelyn väärinkäyttämistä.

(ks. 16 ja 17 kohta)

2. EA 141 artiklassa määrätyn oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn säännönmukaisuus on perustamissopimuksessa tarkoituksellisesti määrätty olennainen tae, jolla pyritään niin kyseisen jäsenvaltion oikeuksien suojelemiseen kuin myös sen varmistamiseen, että mahdollisen riita-asian oikeudenkäynnin kohteena oleva asia on selkeästi määritelty.

Tämän vuoksi silloin kun merkitykselliset kansalliset säännökset ovat perustavanlaatuisesti muuttuneet perustellun lausunnon noudattamiselle asetetun määräajan päättymisen ja jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen nostamisen välisenä aikana, kyseinen kehitys voi viedä tuomiolta, jonka yhteisöjen tuomioistuin antaa, pois merkittävän osan sen hyödyllisyydestä. Tällaisessa tilanteessa saattaa olla suotavaa, että komissio ei nosta kannetta vaan antaa uuden perustellun lausunnon, jossa tarkennetaan ne väitteet, joista se aikoo pitää kiinni muuttuneet olosuhteet huomioon ottaen.

(ks. 20 ja 21 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöstö – Työkyvyttömyyseläke – Työkyvyttömyysmenettelyn aloittamisen edellytykset

(Henkilöstösääntöjen 78 artikla; liitteessä VIII oleva 13 artikla)

Tiivistelmä

Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 13 artiklan, jossa niiden 78 artiklan mukaan vahvistetaan edellytykset, joiden täyttyessä virkamiehellä on oikeus työkyvyttömyyseläkkeeseen, yksiselitteisestä sanamuodosta käy ilmi, että työkyvyttömyysmenettely voi koskea vain virkamiestä, joka joutuu keskeyttämään työskentelyn sen vuoksi, ettei hän voi jatkaa tehtäviensä suorittamista työkyvyttömyyden johdosta. Näin ollen virkamiehellä, joka on lopettanut työskentelyn useita vuosia aikaisemmin ja joka on sairastunut siten, ettei hän kykenisi suorittamaan tehtäviään, jos hän vielä työskentelisi, ei ole oikeutta pelkästään tällä perusteella vaatia työkyvyttömyysmenettelyn aloittamista.

(ks. 39 ja 40 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Kuudennen direktiivin 4 artiklassa tarkoitetut taloudelliset toiminnat – Yleisöltä hankittujen varojen yhteinen sijoittaminen siirtokelpoisiin arvopapereihin kuuluu niihin

(Neuvoston direktiivin 77/388 4 artiklan 2 kohta)

2. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Verovelvolliset – Käsite – Sellaiset sijoitusyhtiöt, joiden pääoma vaihtelee (SICAV) ja joiden yksinomaisena tarkoituksena on yleisöltä saatujen varojen yhteinen sijoittaminen siirtokelpoisiin arvopapereihin, kuuluvat siihen – Sellaisille yrityksille, joiden kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa kuin palvelujen suorittajan kotipaikka, suoritettujen palvelujen suorituspaikka – Yritysten liiketoiminnallinen kotipaikka

(Neuvoston direktiivin 77/388 4 artikla ja 9 artiklan 2 kohdan e alakohta)

Tiivistelmä

1. Toiminta, joka koostuu palkkiota vastaan tapahtuvasta yleisöltä hankittujen varojen yhteisestä sijoittamisesta siiirtokelpoisiin arvopapereihin, joka menee pelkkää arvonpapereiden hankkimista ja myyntiä pidemmälle ja jonka tarkoituksena on jatkuvaluonteisten tulojen saaminen, on jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua taloudellista toimintaa.

(ks. 42 ja 43 kohta)

2. Sellaisia sijoitusyhtiöitä, joiden pääoma vaihtelee (SICAV) ja joiden yksinomaisena tarkoituksena on yleisöltä hankittujen varojen yhteinen sijoittaminen siirtokelpoisiin arvopapereihin siten kuin siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetussa direktiivissä 85/611 säädetään, on pidettävä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388 4 artiklassa tarkoitettuina arvonlisäverovelvollisina, mistä seuraa, että sellaisille SICAVeille, joiden kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa kuin palvelun suorittajan kotipaikka, suoritettujen saman direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen palvelujen suorituspaikka on paikka, jossa näillä sijoitusyhtiöillä on niiden liiketoiminnan kotipaikka.

(ks. 48 kohta ja tuomiolauselma)