ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
132

Erityisesti kantaja katsoo, että neuvosto pyrkii hänen merkitsemisellään kyseessä oleviin luetteloihin tosiasiassa vaikuttamaan Syyrian keskuspankkiin, jota jo koskevat rajoittavat toimenpiteet. Hän huomauttaa, että neuvosto on vahvistanut poikkeuksia siltä osin kuin kyse on rajoittavien toimenpiteiden soveltamisesta mainittuun pankkiin, mikä merkitsee samaa kuin se, että tällä elimellä katsotaan olevan perustavanlaatuinen rooli maan talouden kaikkien sektorien rahoittamisessa. Kantajan mukaan on epäjohdonmukaista ja suhteetonta, että neuvosto kohdistaa rajoittavia toimenpiteitä Syyrian keskuspankin pääjohtajaan ja samalla kuitenkin myöntää, että pankin on kyettävä toimimaan normaalisti. Tällainen toiminta edellyttää näet sitä, että elimen johdossa on pääjohtaja.
77

Edellä 62–66 kohdasta käy ilmi, että valituslautakunta on tutkinut todisteet virheellisesti, kun se ei ole tutkinut sitä, tukivatko mainokset, esitteet ja lehtiartikkelit mukaan lukien Stiftung Warentestin test ‑lehdessä julkaistut tavaratestejä koskevat artikkelit, S:n antaman kirjallisen vakuutuksen sisältöä ja vakuutukseen liitettyjä liikevaihtotaulukoita. Lisäksi edellä 67–75 kohdasta käy ilmi, että valituslautakunta on toiminut virheellisesti katsoessaan, että Stiftung Warentestin test ‑lehdessä julkaistuilla tavaratestejä koskevilla artikkeleilla ja kantajan mainosesitteillä, joissa viitataan Stiftung Warentestin tekemiin tiettyjä kantajan tavaroita koskeviin testeihin, ei ollut mitään todistusarvoa. Näin ollen on todettava, että valituslautakunta on rikkonut asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohtaa, ja riidanalainen päätös on kumottava.
2

Asianomaisen aineen rekisteröinnissä Spraylat Boyaa edusti kantajana oleva Spraylat GmbH asetuksen N:o 1907/2006 8 artiklan säännösten nojalla. Kantaja ilmoitti rekisteröintimenettelyssä Spraylat Boyan olevan ”pieni” yritys mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6.5.2003 annetun komission suosituksen 2003/361/EY (EUVL L 124, s. 36) mukaisesti. Se sai tämän ilmoituksen perusteella alennuksen asetuksen N:o 1907/2006 6 artiklan 4 kohdan nojalla rekisteröinnistä suoritettavasta maksusta. Kyseisen asetuksen 74 artiklan 1 kohdan mukaisesti mainittu maksu määritettiin asetukseen N:o 1907/2006 perustuvista Euroopan kemikaalivirastolle suoritettavista maksuista 16.4.2008 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 340/2008 (EUVL L 107, s. 6). Asetuksen N:o 340/2008 liite I sisältää asetuksen N:o 1907/2006 6 artiklaan perustuvista rekisteröintihakemuksista suoritettavien maksujen määrät sekä mikroyrityksille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävät alennukset. Asetuksen N:o 340/2008 13 artiklan 4 kohdan mukaan on lisäksi niin, että jos luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka väittää olevansa oikeutettu alennettuun maksuun tai maksusta luopumiseen, ei pysty osoittamaan olevansa oikeutettu tällaiseen alennettuun maksuun tai maksusta luopumiseen, Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) perii maksun täysimääräisenä sekä hallinnollisen maksun. ECHA:n hallintoneuvosto on tältä osin antanut 12.11.2010 päätöksen MB/D/29/2010 niiden palvelujen luokituksesta, joista maksuja peritään. Kyseisen päätöksen 2 artiklassa ja taulukossa 1 mainitaan, että asetuksen N:o 340/2008 13 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu hallinnollinen maksu on suurille yrityksille 20700 euroa, keskisuurille yrityksille 14500 euroa, pienille yrityksille 8300 euroa ja mikroyrityksille 2070 euroa.
27

Tässä yhteydessä on todettava, että kantajan väite, jonka mukaan keksin sisään koko sen pituudelta levitetty pehmeä täytekerros tulee näkyviin tuotteen ”tavanomaisen käytön” eli sen nauttimisen yhteydessä, perustuu asetuksen N:o 6/2002 4 artiklan 2 ja 3 kohdan väärin ymmärtämiseen ja on tästä syystä tehoton. Kyseisistä säännöksistä ilmenee nimittäin, että käsite ”tavanomainen käyttö” on merkityksellinen ainoastaan silloin, jos kyse on asetuksen N:o 6/2002 3 artiklan c alakohdassa tarkoitetun moniosaisen tuotteen osaan sovellettavan tai siihen sisältyvän mallin suojattavuuden arvioimisesta. Mainitun asetuksen 4 artiklan 3 kohdassa täsmennetään lisäksi, että siinä määritellään saman artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu käsite ”tavanomainen käyttö”.
(21)

Direktiivissä arseenille, lyijylle, antimonille, bariumille ja elohopealle vahvistetut raja-arvot lasketaan niiden suositusten pohjalta, jotka Alankomaiden kansanterveys- ja ympäristölaitos (Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieu, RIVM) antoi vuonna 2008 julkaistussa raportissa 'Chemicals in Toys. A general methodology for assessment of chemical safety of toys with a focus on elements' (Lelujen sisältämät kemikaalit. Yleinen arviointimenetelmä lelujen kemiallisen turvallisuuden arviointiin, erityisesti alkuaineet.) Lasten altistuminen lelujen sisältämille kemikaaleille ei saa ylittää tiettyä tasoa, ns. siedettävää päiväsaantia. Koska lapset altistuvat kemikaaleille muillakin tavoin kuin lelujen välityksellä, ainoastaan tietty prosenttiosuus siedettävästä päiväsaannista saisi tulla leluista. Myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä tiedekomitea (CSTEE) suositti vuonna 2004 antamassaan raportissa, että enintään 10 prosenttia altistumisesta voidaan katsoa leluista peräisin olevaksi. Lainsäätäjä päätti kuitenkin, että erityisen myrkyllisille aineille (esimerkiksi arseeni, lyijy, elohopea) suositeltu määrä saisi olla enintään 5 prosenttia siedettävästä päiväsaannista, jotta voidaan varmistaa, että aineissa on vain jäämiä, joita saa esiintyä, kun sovelletaan hyviä tuotantotapoja. Raja-arvojen laskemiseksi siedettävän päiväsaannin enimmäisprosenttiosuus olisi kerrottava lapsen painolla, arviolta 7,5 kg, ja jaettava nautitun lelumateriaalin määrällä, jonka RIVM arvioi olevan 8 mg/vrk raaputetussa lelumateriaalissa, 100 mg hauraissa lelumateriaaleissa ja 400 mg nestemäisissä tai tahmeissa lelumateriaaleissa. Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea (SCHER) kannatti kyseisiä nauttimista koskevia rajoja 18 päivänä toukokuuta 2010 antamassaan lausunnossa 'Risks from organic CMR substances in toys'. Koska siedettävän päiväsaannin arvot perustuvat tieteellisiin tutkimuksiin ja koska tiede kehittyy, lainsäätäjä ennakoi mahdollisuutta muuttaa näitä raja-arvoja, kun uutta tieteellistä näyttöä on käytettävissä.
66

Komission mukaan tulkintaohjeen 1 kohdassa, 2.1 kohdan b alakohdassa ja 2.2 kohdan a alakohdassa, joihin kantajan tukeutuu, ainoastaan ilmaistaan – perusasetuksen 11 artiklan 8 kohdan ensimmäisen alakohdan tavoin – aineelliset edellytykset polkumyyntitullien palauttamiselle. On normaalia, että määrä on maksettava ennen kuin se voidaan palauttaa. Sovellettavista menettelysäännöistä sitä vastoin säädetään tulkintaohjeen 2.6 kohdan – jonka otsikko on ”Mitkä ovat määräajat?”– a alakohdassa ja 3.1.3 kohdan – jonka otsikko on ”Hakemuksen toimittamisen määräajat” – a alakohdan toisessa alakohdassa. Komissio katsoo, että koska kyseisissä säännöksissä todetaan, että ”perusasetuksen 11 artiklan 8 kohdan mukaiset hakemukset on esitettävä – – kuuden kuukauden kuluessa kyseisiä tavaroita koskevien polkumyyntitullien määrittämispäivästä” ja että ”kuuden kuukauden määräajan noudattamisen suhteen on pidettävä mielessä, että tätä määräaikaa on noudatettava sellaisissakin tapauksissa, joissa [asetukseen, jossa säädetään kyseisen polkumyyntitullin käyttöönotosta,] haetaan muutosta [unionin yleisestä] tuomioistuimesta tai asetuksen soveltamiseen haetaan muutosta kansallisilta hallinnollisilta tai oikeudellisilta elimiltä”, niissä vahvistetaan se, että kuuden kuukauden määräaika, joka alkaa kulua siitä, kun lopullisten polkumyyntitullien määrä on asianmukaisesti vahvistettu, on luonteeltaan oikeudellisesti pakottava.
21

Tästä seuraa, että määräaika kumoamiskanteen vireille panemiselle toimesta, jolla määrätään henkilöä tai yhteisöä koskevista rajoittavista toimenpiteistä, alkaa kulua vasta joko siitä, kun toimi on annettu erikseen tiedoksi kyseiselle henkilölle, jos osoite on tiedossa, tai muussa tapauksessa ilmoituksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Määräaika sellaisen pyynnön esittämiselle, joka koskee vaatimusten ja kanneperusteiden ulottamista kattamaan myös toimen, jolla kumotaan ja korvataan riidanalainen toimi, jossa määrättiin rajoittavista toimenpiteistä, ja jolla nämä toimenpiteet pysytetään, alkaa samoin kulua vasta joko siitä, kun tämä uusi toimi on annettu erikseen tiedoksi asianomaiselle henkilölle tai yhteisölle, jos osoite on tiedossa, tai ilmoituksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä, jos tiedoksianto erikseen on mahdotonta.
Asia T-435/12

Bacar

di Co. Ltd

vastaan

Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto

EU-tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus kuviomerkin 42 BELOW rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Aikaisempi kansallinen rekisteröimätön kuviomerkki VODKA 42 – Suhteellinen hylkäysperuste – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 4 kohta) – Käyttö liike-elämässä – Kansallisen oikeuden soveltaminen EUIPO:ssa

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 24.10.2018

(Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan 1 ja 2 kohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 37 sääntö)

Ks. tuomion teksti. (ks. 29 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 43–45 ja 59 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 52 kohta)

Merkin, johon väitteen tueksi vedotaan, liike-elämässä käyttöä koskevaan edellytykseen on sovellettava samaa ajallista kriteeriä, josta säädetään nimenomaisesti Euroopan unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohdan a alakohdassa siltä osin kuin on kyse oikeuden saamisesta mainittuun merkkiin, eli päivää, jona unionin tavaramerkin rekisteröintihakemus on tehty. (ks. 60 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 78–82 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 84 kohta)

Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) asiana on tutkia, täyttyvätkö esitetyt rekisteröinnin hylkäämisen perusteet väitemenettelyssä. Tässä yhteydessä sen on arvioitava tosiseikkojen, joihin on vedottu, paikkansapitävyys ja asianosaisten esittämien seikkojen todistusvoima. Sitä voidaan vaatia huomioimaan muun muassa sen jäsenvaltion kansallinen oikeus, jossa aikaisempi merkki, johon väite perustuu, on suojattu. Tässä tapauksessa sen on selvitettävä viran puolesta tässä tarkoituksessa hyödyllisiksi katsominsa keinoin kyseisen jäsenvaltion kansallinen lainsäädäntö, jos tällaiset tiedot ovat tarpeen kyseisen rekisteröinnin hylkäämisen perusteiden soveltamisedellytysten ja erityisesti esitettyjen tosiseikkojen paikkansapitävyyden ja esitettyjen asiakirjojen todistusvoiman arvioimiseksi. (ks. 85 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 89–105 kohta)
Valtiontukien alalla sillä, että lainvastaista tukea saaneen yhtiön osakkeenomistaja myy osakkeita kolmannelle, ei ole vaikutusta takaisin perimistä koskevaan velvollisuuteen. Jos yritys, jolle lainvastaiset valtiontuet on myönnetty, säilyttää oikeushenkilöllisyytensä ja jatkaa itse valtiontuilla tuettua toimintaa, tämä yritys on yleisesti ottaen se, jolle mainittuihin tukiin liittyvä kilpailuetu jää, ja siis tämä yritys on velvoitettava maksamaan takaisin näitä tukia vastaava määrä. Ostajaa ei täten voida vaatia maksamaan näitä tukia takaisin.

(ks. 267 kohta)
4.

Kilpailu — Liikenne — Kilpailusäännöt — Lentoliikenne — Asetus N:o 17 — Soveltamisala — Toiminnat, jotka koskevat välittömästi lentoliikennepalvelujen suorittamista, eivät kuulu soveltamisalaan — Toiminnat, jotka eivät liity itse lentoliikenteeseen vaan alkupään tai loppupään markkinoihin, kuuluvat soveltamisalaan (SEUT 101 artikla; neuvoston asetus N:o 17; neuvoston asetuksen N:o 141 johdanto-osan kolmas perustelukappale ja 1 artikla) (ks. 113, 115–117 ja 121 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16 ja 37 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Menettelysäännökset — Tosiseikkojen tutkiminen viran puolesta — Väitemenettely — Tutkinnan rajaaminen seikkoihin, joihin on vedottu — Virasto arvioi sen, ovatko tosiseikat, joihin on vedottu, paikkansapitäviä ja mikä on esitettyjen seikkojen todistusarvo (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohta) (ks. 18 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 31, 32, 60 ja 67 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arvioiminen — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19–21, 33 ja 67 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.1.2014 – Bial‑Portela vastaan SMHV – Probiotical (PROBIAL)

(asia T‑113/12)

”Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin PROBIAL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen, kansainvälinen ja yhteisön sanamerkki ja kuviomerkki sekä kaupallinen nimitys, liikenimi ja logo Bial — Suhteelliset hylkäysperusteet — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta sekä 4 ja 5 kohta”

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Kuviomerkki PROBIAL — Sanamerkki ja kuviomerkki Bial (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 33–43 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 20.12.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 1925/2010-4), joka koskee Portela & Ca, SA:n ja Probiotical SpA:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Bial-Portela & Ca, SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.1.2014 – Bial‑Portela vastaan SMHV – Probiotical (PROBIAL)

(asia T‑113/12)

”Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin PROBIAL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen, kansainvälinen ja yhteisön sanamerkki ja kuviomerkki sekä kaupallinen nimitys, liikenimi ja logo Bial — Suhteelliset hylkäysperusteet — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta sekä 4 ja 5 kohta”

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Kuviomerkki PROBIAL — Sanamerkki ja kuviomerkki Bial (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 33–43 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 20.12.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 1925/2010-4), joka koskee Portela & Ca, SA:n ja Probiotical SpA:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
2)

Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 täytäntöönpanosta 15.10.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 945/2012 kumotaan siltä osin kuin siinä merkitään North Drillingin nimi Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 961/2010 kumoamisesta 23.2.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 267/2012 liitteeseen IX.
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arvioiminen — Perusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19–21 ja 46 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arviointi — Perusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18, 19 ja 33 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sekaannusvaaran arviointi – Kriteerit (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18 ja 21 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki SPORT ja sanamerkit K2 SPORTS (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20 ja 28–51 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Kyseessä olevien tavaramerkkien samankaltaisuus – Arviointiperusteet – Monitahoinen tavaramerkki (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22 ja 23 kohta)

4. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Kyseessä olevien tavaramerkkien samankaltaisuus – Tavaramerkin osat, jotka ovat kuvailevia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 29.11.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 986/2010 4), joka koskee K2 Sports Europe GmbH:n ja Karhu Sport Iberica, SL:n välistä väitemenettelyä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) K2 Sports Europe GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Nimittävällä viranomaisella on laaja harkintavalta ylennyskelpoisten virkamiesten ansioiden vertailua varten, ja unionin tuomioistuinten valvonnan on rajoituttava koskemaan sitä, onko hallintoviranomainen pitäytynyt sallituissa rajoissa kun otetaan huomioon ne keinot ja perusteet, joihin se on voinut perustaa arvionsa, ja ettei se ole käyttänyt harkintavaltaansa ilmeisen väärin. Unionin tuomioistuimet eivät näin ollen voi korvata nimittävän viranomaisen arviointia virkamiesten ansioista omallaan.

Tältä osin sen harkintavallan tehokkaan vaikutuksen varmistamiseksi, jonka lainsäätäjä on halunnut myöntää nimittävälle viranomaiselle ylennyksiä koskevissa asioissa, unionin tuomioistuimet voivat kumota päätöksen vain sillä perusteella, että ne katsovat, että kyseessä olevat tosiseikat herättävät uskottavia epäilyjä kyseisen viranomaisen arvioinnista tai jopa että nämä tosiseikat osoittavat arviointivirheen olemassaolon.

Unionin tuomioistuinten tehtävänä ei siis ole tarkastella ylennyskelpoisten hakijoiden kaikki asiakirja-aineistot yksityiskohtaisesti, jotta se voi varmistaa olevansa samalla kannalla kuin nimittävä viranomainen, koska jos se ryhtyisi tällaiseen toimintaan, se ylittäisi sille kuuluvan laillisuusvalvonnan korvaamalla täten omalla arvioinnillaan nimittävän viranomaisen ylennyskelpoisten hakijoiden ansioista tekemän arvioinnin.

Hallintoviranomaiselle täten tunnustettua laajaa harkintavaltaa rajoittaa kuitenkin se, että hakemuksia on verrattava huolellisesti ja puolueettomasti yksikön edun ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukaisesti. Käytännössä tämä vertailu on suoritettava yhdenvertaisin perustein, ja siinä on käytettävä toisiinsa verrattavissa olevia tietolähteitä ja tietoja.

(ks. 29–32 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 282/81, Ragusa v. komissio, 21.4.1983, Kok., s. 1245, 9 ja 13 kohta ja asia C-277/01 P, parlamentti v. Samper, 3.4.2003, Kok., s. I-3019, 35 kohta

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-132/03, Casini v. komissio, 15.9.2005, Kok. H., s. I-A-253 ja II-1169, 52 ja 53 kohta
(Neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 89 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 2342/2002 147 artikla)

(Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 48 artiklan 2 kohta)

(SEUT 296 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 100 artiklan 2 kohta; komission asetuksen N:o 2342/2002 149 artikla)

Kumoamiskanne – Kanne palveluja koskevan julkisen hankinnan tekomenettelyn yhteydessä tehdystä päätöksestä, jolla tarjous on hylätty – Riidanalaisen päätöksen kumoaminen perustelujen puuttumisen vuoksi – Toissijainen kumoamisperuste, joka koskee sen periaatteen loukkaamista, jonka mukaan sopimusasiakirjojen muuttaminen tarjouspyyntömenettelyn aikana on kiellettyä – Se, onko loukkaaminen tapahtunut, on mahdollista tutkia vasta kumotun päätöksen tilalle annettavaan päätökseen kohdistettavien kanneperusteiden yhteydessä – Kanneperusteen ennenaikaisuus