ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.12.2019 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo ja Juzgado de Primera Instancia no 20 de Barcelona – Espanja) – Bondora AS v. Carlos V. C. (C-453/18) ja XY (C-494/18)

(yhdistetyt asiat C-453/18 ja C-494/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Eurooppalainen maksamismääräysmenettely - Asetus (EY) N:o 1896/2006 - Lisäasiakirjojen toimittaminen saatavan tueksi - Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot - Direktiivi 93/13/ETY - Tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, eurooppalaista maksamismääräystä koskevan hakemuksen yhteydessä suorittama valvonta)

(2020/C 68/07)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet

Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo ja Juzgado de Primera Instancia no 20 de Barcelona

Pääasioiden asianosaiset

Hakija: Bondora AS

Vastapuolet: Carlos V. C. (C-453/18) ja XY (C-494/18)

Tuomiolauselma

Eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1896/2006 7 artiklan 2 kohdan d ja e alakohtaa sekä kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa, sellaisina kuin unionin tuomioistuin on niitä tulkinnut ja ne ovat luettuina Euroopan unionin perusoikeuskirjan 38 artiklan valossa, on tulkittava siten, että niiden mukaan mainitussa asetuksessa tarkoitettu tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn yhteydessä, voi vaatia velkojalta lisätietoja sopimusehdoista, joihin kysymyksessä olevan saatavan tueksi on vedottu, kyseisten ehtojen mahdollisen kohtuuttomuuden valvomiseksi viran puolesta ja että ne näin ollen ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan tätä varten toimitettuja lisäasiakirjoja ei oteta huomioon.

(1) EUVL C 381, 22.10.2018.
2)

Asetuksen N:o 1198/2006 55 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että Euroopan kalatalousrahastosta myönnetyn tuen saajalta laskutettua määrää, jonka tämä tuensaaja on maksanut, voidaan pitää tässä säännöksessä tarkoitettuna tosiasiallisesti maksettuna menona, vaikka kolmas, joka on laskuttanut tämän määrän, on myös osallistunut tuetun hankkeen rahoittamiseen joko kuittaamalla kyseiseltä tuensaajalta olevan saatavansa tuensaajalla tältä kolmannelta olevalla saatavalla, joka on syntynyt tämän kolmannen sitoumuksesta antaa rahoitusosuus, tai laatimalla erillisen laskun, mikäli kyseessä olevat meno ja rahoitusosuus näytetään asianmukaisesti toteen maksetuksi kuitattujen laskujen tai vastaavien luotettavien kirjanpitotositteiden avulla, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
1)

Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) 2 artiklan a alakohtaa, jossa viitataan teknisiä määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 9.9.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/1535 1 artiklan 1 kohdan b alakohtaan, on tulkittava siten, että välityspalvelua, jonka tarkoituksena on saattaa yhteen sähköisen alustan avulla, korvausta vastaan, mahdollisia vuokralaisia ja lyhytaikaista majoituspalvelua tarjoavia ammattimaisia tai ei-ammattimaisia vuokranantajia ja jonka yhteydessä tarjotaan joitakin tämän välityspalvelun liitännäisiä palveluita, on pidettävä tietoyhteiskunnan palveluna, joka kuuluu direktiivin 2000/31 soveltamisalaan
C 36/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 3.12.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) – Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo v. Banca d’Italia

(asia C-414/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2014/59/EU - Pankkiunioni - Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys ja kriisinratkaisu - Vuotuinen rahoitusosuus - Laskenta - Asetus (EU) N:o 806/2014 - Täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/81 - Yhdenmukainen menettely luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten - Hallintomenettely, johon osallistuvat kansalliset viranomaiset ja unionin elin - Yhteisen kriisinratkaisuneuvoston yksinomainen päätösvalta - Menettely kansallisissa tuomioistuimissa - Kumoamiskannetta ei ole nostettu riittävän ajoissa unionin tuomioistuimissa - Delegoitu asetus (EU) 2015/63 - Tiettyjen velkojen sivuuttaminen rahoitusosuuksia laskettaessa - Useamman pankin väliset keskinäiset sidokset)

(2020/C 36/09)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

Vastaaja: Banca d’Italia

Tuomiolauselma

Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä sekä neuvoston direktiivin 82/891/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2001/24/EY, 2002/47/EY, 2004/25/EY, 2005/56/EY, 2007/36/EY, 2011/35/EU, 2012/30/EU ja 2013/36/EU ja asetusten (EU) N:o 1093/2010 ja (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 15.5.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan 2 kohtaa ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU täydentämisestä kriisinratkaisun rahoitusjärjestelyihin etukäteen suoritettavien rahoitusosuuksien osalta 21.10.2014 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 5 artiklan 1 kohdan a ja f alakohtaa on tulkittava siten, että ryhmässä, jonka toisen tason pankki muodostaa yhdessä sellaisten osuuskuntamuotoisten pankkien kanssa, joille se tarjoaa erilaisia palveluja mutta joissa sillä ei ole määräysvaltaa, tämän toisen tason pankin ja mainittujen ryhmän jäsenten välisistä liiketoimista syntyneitä velkoja, jotka eivät kata lainoja, joiden myöntäminen ei perustu kilpailuun eikä voiton tavoitteluun ja joilla edistetään jäsenvaltion keskus- tai aluehallinnon asettamia yleistä etua koskevia tavoitteita, ei sivuuteta mainitussa direktiivin kohdassa tarkoitettuja kansalliseen kriisinratkaisurahastoon suoritettavia rahoitusosuuksia laskettaessa.

(1) EUVL C 311, 3.9.2018.
2)

Direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa ja direktiivin 2008/48 10 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kun kansallisella tuomioistuimella on sellaisessa tilanteessa, josta on kyse pääasioissa, vakavia epäilyksiä siitä, onko vaatimus, joka perustuu omaan vekseliin, joka on asetettu kulutusluottosopimukseen perustuvan saatavan vakuudeksi, hyväksyttävä, ja jossa kyseisen vekselin asettaja on alun perin asettanut kyseisen vekselin avoimena ja vekselinsaaja on myöhemmin täydentänyt sitä, kyseisen tuomioistuimen on viran puolesta tutkittava, ovatko osapuolten välillä sovitut sopimusmääräykset kohtuuttomia, ja kyseinen tuomioistuin voi tältä osin vaatia elinkeinonharjoittajaa esittämään asiakirjan, joka sisältää kyseiset sopimusmääräykset, jotta se kykenee varmistautumaan siitä, että kuluttajien kyseisiin direktiiveihin perustuvia oikeuksia kunnioitetaan.
C 27/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 20.11.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hof van Cassatie – Belgia) – Infohos v. Belgian valtio

(asia C-400/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Kuudes direktiivi 77/388/ETY - 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan f alakohta - Vapautukset - Riippumattomien henkilöyhteenliittymien suorittamat palvelut - Jäsenille ja muille kuin jäsenille suoritetut palvelut)

(2020/C 27/06)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hof van Cassatie

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Infohos

Vastapuoli: Belgian valtio

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan f alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan arvonlisäverosta vapauttamisen edellytyksenä on se, että riippumattomat henkilöyhteenliittymät suorittavat palveluja yksinomaan jäsenilleen, mikä merkitsee sitä, että tällaiset yhteenliittymät, jotka suorittavat palveluja myös muille kuin jäsenilleen, ovat täysimääräisesti arvonlisäverovelvollisia myös jäsenilleen suorittamistaan palveluista.

(1) EUVL C 301, 27.8.2018.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 24.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale amministrativo regionale per la Sardegna – Italia) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Regione autonoma della Sardegna

(asia C-515/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EY) N:o 1370/2007 - Julkiset henkilöliikennepalvelut - Rautatieliikenne - Julkisia palveluhankintoja koskevat sopimukset - Suorahankinta - Velvollisuus julkaista suorahankintaa koskeva ilmoitus etukäteen - Ulottuvuus)

(2019/C 432/13)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale amministrativo regionale per la Sardegna

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

Vastaaja: Regione autonoma della Sardegna

Muu osapuoli: Trenitalia SpA

Tuomiolauselma

Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23.10.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1370/2007 7 artiklan 2 ja 4 kohtaa on tulkittava siten, että toimivaltaisilla kansallisilla viranomaisilla, jotka aikovat tehdä rautateiden julkisia henkilöliikennepalveluja koskevan sopimuksen suorahankintana, ei yhtäältä ole velvollisuutta julkaista tai antaa mahdollisesti kiinnostuneille talouden toimijoille kaikkia tarvittavia tietoja, jotta nämä voivat laatia riittävän yksityiskohtaisen tarjouksen, joka voi olla vertailevan arvioinnin kohteena, eikä toisaalta velvollisuutta tehdä tällaista vertailevaa arviointia kaikista tarjouksista, jotka näiden tietojen julkaisemisen jälkeen mahdollisesti on saatu.

(1) EUVL C 436, 3.12.2018.
1)

Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 13.12.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/92/EU 6 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio toteuttaa yleisön osallistumisen hankkeeseen liittyvään päätöksentekomenettelyyn toimivaltaisen aluehallintoviranomaisen toimipaikan tasolla eikä hankkeen sijaintipaikan perusteella määräytyvän kunnallisen yksikön tasolla, mikäli toteutettavat käytännön järjestelyt eivät takaa sitä, että yleisön, jota asia koskee, oikeuksia tosiasiallisesti kunnioitetaan, mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkastettava.
1)

Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmästä Euroopan unionissa 21.5.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 549/2013 liitteen A säännöksiä on tulkittava siten, että sen määrittämiseksi, kuuluuko erillinen institutionaalinen yksikkö, joka on julkisyhteisön määräysvallassa, kyseisellä asetuksella käyttöön otetussa tarkistetussa Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmässä tarkoitettuun julkisyhteisöjen sektoriin, kun sillä on konserninsisäisen rahoitusyksikön ominaisuudet, on tarpeen tutkia kriteeriä, joka koskee sen altistumista taloudelliselle riskille toimintaansa harjoittaessaan.
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 7.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Safeway Ltd v. Andrew Richard Newton ja Safeway Pension Trustees Ltd

(asia C-171/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - EY:n perustamissopimuksen 119 artikla (muutettuna EY 141 artikla) - Mies- ja naispuoliset työntekijät - Samapalkkaisuus - Yksityinen ammatillinen eläkejärjestelmä - Sukupuolen mukaan eriytetty tavanomainen eläkeikä - Tasa-arvoisen kohtelun palauttavien toimenpiteiden toteuttamispäivä - Kyseisen iän taannehtiva yhtenäistäminen aiemmin epäedullisessa asemassa olleiden henkilöiden tavanomaisen eläkeiän tasolle)

(2019/C 423/08)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Safeway Ltd

Vastapuolet: Andrew Richard Newton ja Safeway Pension Trustees Ltd

Tuomiolauselma

EY:n perustamissopimuksen 119 artiklaa (josta tuli muutettuna EY 141 artikla) on tulkittava siten, että se on objektiivisen oikeuttamisperusteen puuttuessa esteenä sille, että kyseisen määräyksen vastaisen syrjinnän, joka johtuu sukupuolen mukaan eriytetyn tavanomaisen eläkeiän vahvistamisesta, lopettamiseksi eläkejärjestelmässä toteutetaan toimenpide, jolla yhtenäistetään taannehtivasti järjestelmän jäsenten tavanomainen eläkeikä aiemmin epäedullisessa asemassa olleeseen ryhmään kuuluneiden henkilöiden tavanomaisen eläkeiän tasolle kyseisestä toimenpiteestä ilmoittamisen ja sen toteuttamisen väliseltä ajanjaksolta, silloinkin, kun tällainen toimenpide sallitaan kansallisessa oikeudessa ja kyseisen eläkejärjestelmän perustamisasiakirjassa.

(1) EUVL C 190, 4.6.2018.
2)

Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 5.3.2015 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2015/364, Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 5.3.2015 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/357, Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 4.3.2016 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2016/318, Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 4.3.2016 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/311, Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 3.3.2017 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2017/38 ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 3.3.2017 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/374 kumotaan siltä osin kuin ne koskevat Oleksandr Viktorovych Klymenkoa.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 3.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Nejvyšší soud – Tšekki) – Jana Petruchová v. FIBO Group Holdings Limited

(asia C-208/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EU) N:o 1215/2012 - 17 artiklan 1 kohta - Toimivalta kuluttajasopimusta koskevissa asioissa - Käsite ”kuluttaja” - Luonnollinen henkilö, joka suorittaa liiketoimia kansainvälisillä valuuttamarkkinoilla arvopaperivälitysyhtiön kautta - Asetus (EY) N:o 593/2008 (Rooma I) - Direktiivi 2004/39/EY - Käsite ”yksityisasiakas”)

(2019/C 413/11)

Oikeudenkäyntikieli: tšekki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Nejvyšší soud

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Jana Petruchová

Vastapuoli: FIBO Group Holdings Limited

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 17 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että luonnollista henkilöä, joka arvopaperivälitysyhtiön kanssa tehdyn hinnanerosopimuksen kaltaisen sopimuksen nojalla toteuttaa liiketoimia kansainvälisillä FOREX-valuuttamarkkinoilla (Foreign Exchange) kyseisen yhtiön kautta, on pidettävä tässä säännöksessä tarkoitettuna kuluttajana, jos sopimus tehdään sellaista tarkoitusta varten, jota ei voida pitää hänen ammattiinsa tai elinkeinotoimintaansa liittyvänä, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava. Tällaista luokittelua varten yhtäältä sellaiset tekijät kuin hinnanerosopimusten kaltaisten sopimusten nojalla suoritettujen liiketoimien arvo, tällaisten sopimusten tekemiseen liittyvän taloudellisten tappioiden riskin suuruus, asianomaisen henkilön mahdollinen tietämys tai asiantuntemus rahoitusvälineiden alalla tai hänen aktiivinen toimintansa tällaisten liiketoimien yhteydessä ovat sinällään lähtökohtaisesti merkityksettömiä, eikä toisaalta sillä, etteivät rahoitusvälineet kuulu sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17.6.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 (Rooma I) 6 artiklan soveltamisalaan tai että tämä henkilö on rahoitusvälineiden markkinoista sekä neuvoston direktiivien 85/611/ETY ja 93/6/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/EY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 93/22/ETY kumoamisesta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 12 alakohdassa tarkoitettu yksityisasiakas, sinällään lähtökohtaisesti ole vaikutusta.

(1) EUVL C 200, 11.6.2018.
C 383/18

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 4.9.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Vestre Landsret – Tanska) – Skatteministeriet v. KPC Herning

(asia C-71/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - Sellaisen maa-alueen myynti, jolla sijaitsee rakennus luovutushetkellä - Luokittelu - 12 ja 135 artikla - Rakennusmaan käsite - Rakennuksen käsite - Taloudellisen ja kaupallisen todellisuuden arviointi - Objektiivisten seikkojen arviointi - Osapuolten aikomus)

(2019/C 383/17)

Oikeudenkäyntikieli: tanska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Vestre Landsret

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Skatteministeriet

Vastapuoli: KPC Herning

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 12 artiklan 1 kohdan a ja b alakohtaa ja 2 ja 3 kohtaa sekä 135 artiklan 1 kohdan j ja k alakohtaa on tulkittava siten, että sellaisen maa-alueen luovutuksen käsittävää liiketoimea, jolla sijaitsee rakennus kyseisen luovutuksen ajankohtana, ei voida luokitella ”rakennusmaan” luovutukseksi, kun tämä liiketoimi on taloudellisesti riippumaton muista suorituksista eikä se muodosta näiden kanssa yhtä ainoaa liiketoimea, vaikka osapuolten aikomuksena on purkaa rakennus kokonaan tai osittain uuden rakennuksen tieltä.

(1) EUVL C 134, 16.4.2018.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 10.7.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hessisches Finanzgericht — Saksa) — Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung v. Hauptzollamt Frankfurt am Main

(asia C-26/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Tulliliitto - Asetus (ETY) N:o 2913/92 - 202 ja 203 artikla - Tuontitullit - Tullivelan syntyminen tullisäännösten vastaisten toimien takia - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 2 artiklan 1 kohdan d alakohta ja 30 artikla - Tuonnin arvonlisävero - Verotettava tapahtuma - Tavaran maahantuonnin käsite - Vaatimus tavaran tulemisesta taloudelliseen vaihdantaan Euroopan unionissa - Kyseisen tavaran kuljettaminen toiseen jäsenvaltioon kuin siihen, jossa tullivelka on syntynyt)

(2019/C 305/14)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hessisches Finanzgericht

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung

Vastaaja: Hauptzollamt Frankfurt am Main

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohdan d alakohtaa ja 30 artiklaa on tulkittava siten, että silloin, kun tavara on saapunut Euroopan unionin alueelle, tämä tavara ei ole tullut Euroopan unionin taloudelliseen vaihdantaan tietyssä jäsenvaltiossa vielä sillä perusteella, että kyseisen tavaran osalta on tehty tässä jäsenvaltiossa sellaisia tullisäännösten vastaisia toimia, jotka ovat johtaneet tuontitullivelan syntymiseen tässä valtiossa, kun on osoitettu, että sama tavara on kuljetettu sen määränpäänä olevaan toiseen jäsenvaltioon, jossa se on kulutettu, jolloin tähän tavaraan liittyvä tuonnin arvonlisävero syntyy ainoastaan tässä toisessa jäsenvaltiossa.

(1) EUVL C 152, 30.4.2018.
C 305/23

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 10.7.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal administratif — Luxemburg) — Nicolas Aubriet v. Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche

(asia C-410/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Yhdenvertainen kohtelu - Sosiaaliset edut - Asetus (EU) N:o 492/2011 - 7 artiklan 2 kohta - Taloudellinen tuki korkeakouluopintoihin - Jäsenvaltion ulkopuolella asuvat opiskelijat - Edellytys, joka koskee heidän vanhempiensa kyseisen jäsenvaltion alueella työskentelyn kestoa - Viiden vuoden vähimmäiskesto - Seitsemän vuoden viitekausi - Viitekauden laskentatapa - Taloudellisen tuen hakuajankohta - Välillinen syrjintä - Oikeuttaminen - Oikeasuhteisuus)

(2019/C 305/29)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal administratif

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Nicolas Aubriet

Vastaaja: Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche

Tuomiolauselma

SEUT 45 artiklaa ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 492/2011 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan taloudellisen tuen myöntäminen korkeakouluopintoihin jäsenvaltion ulkopuolella asuville opiskelijoille edellyttää sitä, että taloudellisen tuen hakuajankohtana toinen opiskelijan vanhemmista on työskennellyt palkkatyöntekijänä tai itsenäisenä ammatinharjoittajana kyseisessä jäsenvaltiossa vähintään viiden vuoden ajan seitsemän vuoden viitekautena, joka lasketaan taannehtivasti kyseisen taloudellista tukea koskevan hakemuksen ajankohdasta alkaen, siltä osin kuin tällaisen lainsäädännön perusteella ei voida arvioida riittävän laajasti mahdollisen riittävän siteen olemassaoloa kyseisen jäsenvaltion työmarkkinoihin.

(1) EUVL C 301, 27.8.2018.
2)

Direktiivin 2008/48 5 artiklan 6 kohtaa ja 8 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan luotonantajan on pidättäydyttävä luottosopimuksen tekemisestä, mikäli se ei voi kuluttajan luottokelpoisuutta koskevan tarkistuksen jälkeen kohtuudella katsoa, että tällä on edellytykset noudattaa aiotun sopimuksen mukaisia velvollisuuksiaan.
2)

Tietyistä asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 152 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että määritettäessä asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 82/97, 30 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädetyn menetelmän mukaisesti maahantuotujen tavaroiden yksikköhintaa asetuksen N:o 2454/93 152 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu 90 päivän määräaika, jonka kuluessa maahantuodut tavarat on myytävä Euroopan unionissa, on ehdoton määräaika.