Asia C-308/06

The Queen,

International Association of Independent Tanker Ownersin (Intertanko) ym. hakemuksesta,

vastaan

Secretary of State for Transport

(High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Divisionin (Administrative Court) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Meriliikenne — Alusten aiheuttama ympäristön pilaantuminen — Direktiivi 2005/35/EY — Pätevyys — Montego Bayn yleissopimus — Marpol 73/78 -yleissopimus — Oikeusvaikutukset — Sovellettavuus — Törkeä huolimattomuus — Oikeusvarmuuden periaate”

Julkisasiamies J. Kokottin ratkaisuehdotus 20.11.2007 I - 4060

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 3.6.2008 I - 4100

Tuomion tiivistelmä

Koska yhteisön tekemät kansainväliset sopimukset ovat ensisijaisia yhteisön johdetun oikeuden säädöksiin nähden, se, että yhteisön johdetun oikeuden säädös on ristiriidassa kansainvälisen oikeuden tällaisten sääntöjen kanssa, voi vaikuttaa tämän säädöksen pätevyyteen. Kun tähän pätemättömyyteen vedotaan kansallisessa tuomioistuimessa, yhteisöjen tuomioistuin selvittää näin ollen EY 234 artiklan mukaisesti asianomaisen yhteisön säädöksen pätevyyden kaikkien kansainvälisen oikeuden sääntöjen valossa edellyttäen, että kahta edellytystä noudatetaan. Ensinnäkin näiden sääntöjen on oltava yhteisöä sitovia. Toiseksi yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia yhteisön säännöstön pätevyyden kansainvälisen sopimuksen valossa yksinomaan silloin, kun tämä ei ole tämän sopimuksen luonteen eikä sen yleisen rakenteen vastaista ja kun lisäksi sen määräykset ovat sisältönsä puolesta ehdottomia ja riittävän täsmällisiä. Koska alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä tehty kansainvälinen yleissopimus (Marpol 73/78 -yleissopimus) ei sido yhteisöä, pelkästään se, että alusten aiheuttamasta ympäristön pilaantumisesta ja säännösten rikkomisesta määrättävistä seuraamuksista annetun direktiivin 2005/35 tavoitteena on saattaa tietyt siinä esiintyvät säännöt osaksi yhteisön oikeutta, ei riitä siihen, että yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä olisi valvoa tämän direktiivin laillisuutta kyseisen yleissopimuksen valossa. On toki niin, että yhteisön toimivaltaa on käytettävä kansainvälistä oikeutta noudattaen, kansainvälisten yleissopimusten määräykset mukaan lukien, sikäli kuin niillä kodifioidaan yleisessä kansainvälisessä oikeudessa vahvistettuja tapaoikeuden sääntöjä. Koska kyseisen Marpol 73/78 -yleissopimuksen liitteessä I oleva 9 sääntö ja 11 säännön b kohta ja sen liitteessä II oleva 5 sääntö ja 6 säännön b kohta eivät kuitenkaan ilmaise yleisessä kansainvälisessä oikeudessa vahvistettuja tapaoikeuden sääntöjä, direktiivin 2005/35 pätevyyttä ei voida tarkastella tämän yleissopimuksen valossa, vaikka se sitoo jäsenvaltioita. (ks. 42–45 ja 50–52 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

Yhteisö on allekirjoittanut Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen, joka allekirjoitettiin Montego Bayssa 10.12.1982 (Montego Bayn yleissopimus), ja se on hyväksytty päätöksellä 98/392, minkä vuoksi se sitoo yhteisöä, koska kyseisen yleissopimuksen määräykset ovat nykyisin erottamaton osa yhteisön oikeusjärjestystä. Montego Bayn yleissopimuksella ei kuitenkaan oteta käyttöön sääntöjä, joita on tarkoitus soveltaa suoraan ja välittömästi yksityisiin ja joilla on tarkoitus antaa näille oikeuksia tai vapauksia, joihin voidaan vedota valtioita vastaan aluksen lippuvaltion asenteesta riippumatta. Tästä seuraa, että Montego Bayn yleissopimuksen luonne ja yleinen rakenne estävät sen, että yhteisöjen tuomioistuin voisi tarkastella yhteisön säädöksen pätevyyttä Montego Bayn yleissopimuksen valossa. (ks. 53, 64 ja 65 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)