Asia C-442/14

Bayer CropScience SA-NV

ja

Stichting De Bijenstichting

vastaan

College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

(College van Beroep voor het bedrijfslevenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

Ennakkoratkaisupyyntö – Ympäristö – Århusin yleissopimus – Direktiivi 2003/4/EY – 4 artiklan 2 kohta – Yleisön oikeus tiedonsaantiin – Ympäristöön joutuneita päästöjä koskevien tietojen käsite – Direktiivi 91/414/ETY – Direktiivi 98/8/EY – Asetus (EY) N:o 1107/2009 – Kasvinsuojeluaineiden ja biosidituotteiden markkinoille saattaminen – Luottamuksellisuus – Teollisten ja kaupallisten etujen suojelu

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 23.11.2016

Ks. tuomion teksti. (ks. 37 ja 38 kohta)

Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta annetun direktiivin 2003/4 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että se, että kasvinsuojeluaineen tai biosidituotteen markkinoille saattamista koskevan luvan hakija ei ole kyseisen luvan saamiseksi säädetyssä menettelyssä pyytänyt kyseisen menettelyn aikana toimitettujen tietojen luottamuksellista käsittelyä kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun direktiivin 91/414 14 artiklan, biosidituotteiden markkinoille saattamisesta annetun direktiivin 98/8 19 artiklan tai kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun asetuksen N:o 1107/2009 33 artiklan 4 kohdan ja 63 artiklan perusteella, ei ole esteenä sille, että toimivaltainen viranomainen, jolle kolmas esittää kyseisen menettelyn päättymisen jälkeen pyynnön saada tutustua kyseisiin tietoihin direktiivin 2003/4 perusteella, tutkii markkinoille saattamista koskevan luvan hakijan esittämän vastalauseen, joka koskee kyseistä pyyntöä, ja tarvittaessa hylkää pyynnön kyseisen direktiivin 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan d alakohdan perusteella, koska asianomaisten tietojen ilmaiseminen vaikuttaisi haitallisesti kaupallisten tai teollisten tietojen luottamuksellisuuteen. On nimittäin ilmeistä, että unionin lainsäätäjän tarkoituksena on ollut, että kolmansien pyyntöihin, jotka koskevat oikeutta saada tutustua kasvinsuojeluaineiden tai biosidituotteiden markkinoille saattamista koskevan lupahakemuksen asiakirja-aineistossa oleviin tietoihin, joiden luottamuksellista käsittelyä voidaan pyytää edellä mainittujen säännösten perusteella, sovelletaan direktiivin 2003/4 yleisiä säännöksiä. Tästä on todettava, että kyseisen direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa jäsenvaltioiden sallitaan säätää, että pyyntö saada ympäristötietoa voidaan evätä, jos tiedon ilmaiseminen vaikuttaisi haitallisesti kyseisessä artiklassa tarkoitettuihin etuihin, joita ovat muun muassa kaupallisten tai teollisten tietojen luottamuksellisuus. Kyseisen säännöksen mukaan tämä mahdollisuus ei edellytä luottamuksellista käsittelyä koskevan pyynnön esittämistä ennen tietojen ilmaisemista koskevan pyynnön tekemistä. (ks. 44, 47 ja 49 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta annetun direktiivin 2003/4 tavoitteena on taata oikeus saada tutustua viranomaisten omassa tai viranomaisia varten toisen hallussa olevaan ympäristötietoon ja saavuttaa kyseisen tiedon mahdollisimman laaja järjestelmällinen saatavuus ja levittäminen yleisölle, kuten kyseisen direktiivin johdanto-osan yhdeksännestä perustelukappaleesta ja 1 artiklasta ilmenee. Kuten tiedon saannista, yleisön osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa tehdyn Århusin yleissopimuksen 4 artiklan 4 kappaleen toisesta kohdasta ja direktiivin 2003/4 johdanto-osan 16 perustelukappaleesta sekä 4 artiklan 2 kohdan toisesta alakohdasta nimenomaisesti ilmenee, tästä seuraa, että tietojen ilmaisemisen on oltava pääsääntö ja kyseisissä säännöissä tarkoitettuja epäämisperusteita on tulkittava suppeasti. Tästä on todettava, että kun direktiivin 2003/4 4 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädetään, että kaupallisten ja teollisten tietojen luottamuksellisuuteen ei voida vedota ympäristöön joutuneita päästöjä koskevien tietojen ilmaisemisen estämiseksi, siinä mahdollistetaan se, että kyseinen sääntö ja periaate, joka koskee oikeutta tutustua viranomaisten omassa tai viranomaisia varten toisen hallussa olevaan ympäristötietoon mahdollisimman laajasti, voidaan panna konkreettisesti täytäntöön. Tästä seuraa, ettei ole syytä hyväksyä direktiivin 2003/4 4 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettujen käsitteiden ”ympäristöön joutuneet päästöt” ja ”ympäristöön joutuneita päästöjä koskevat tiedot” suppeaa tulkintaa. (ks. 55–58 kohta)

Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta annetun direktiivin 2003/4 4 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun käsitteen ”ympäristöön joutuneet päästöt” tulkitsemiseksi ei ole syytä tehdä eroa tämän käsitteen ja käsitteiden päästöt veteen ja maaperään sekä ympäristöpäästöt välillä. Tiedon saannista, yleisön osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa tehdyssä Århusin yleissopimuksessa ei nimittäin yhtäältä tehdä tällaista eroa, vaan sen 4 artiklan 4 kappaleen ensimmäisen kohdan d alakohdassa tyydytään määräämään, että kaupallisten tai teollisten tietojen luottamuksellisuuden suojaan ei voida vedota sellaisia päästöjä koskevien tietojen, jotka ovat ympäristön suojelun kannalta oleellisia, ilmaisemisen estämiseksi. On toisaalta niin, että eron tekemisellä käsitteiden päästöt ilmaan, veteen ja maaperään sekä muut ympäristöpäästöt välillä ei ole merkitystä, kun otetaan huomioon direktiivin 2003/4 tavoite eli ympäristötietojen ilmaiseminen, ja se olisi keinotekoinen. Sekä kaasujen tai aineiden päästöt ilmakehään että muut ympäristöpäästöt tai päästöt veteen ja maaperään, joita ovat esimerkiksi aineiden, valmisteiden, organismien, mikro-organismien, tärinän, lämmön tai melun päästöt ympäristöön ja erityisesti ilmaan, veteen tai maaperään, voivat vaikuttaa näihin ympäristön eri osa-alueisiin. On lisäksi niin, että käsitteet päästöt ilmaan, veteen ja maaperään sekä ympäristöpäästöt vastaavat suurelta osin toisiaan, minkä osoittaa käsitteen ”muut ympäristöpäästöt” käyttäminen kyseisen direktiivin 2 artiklan 1 alakohdan b alakohdassa, mistä ilmenee, että päästöjä ilmaan, veteen ja maaperään pidetään niin ikään ympäristöpäästöinä. (ks. 62–65 ja 67 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 69 ja 70 kohta)

Tiedon saannista, yleisön osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa tehdyssä Århusin yleissopimuksessa tai ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta annetussa direktiivissä 2003/4 ei ole mitään, minkä perusteella voitaisiin katsoa, että ympäristöön joutuneiden päästöjen käsite olisi rajattava tietyistä teollisuuslaitoksista peräisin oleviin päästöihin. Tällainen rajoitus olisi ristiriidassa kyseisen yleissopimuksen 4 artiklan 4 kappaleen ensimmäisen kohdan d alakohdan sanamuodon kanssa. Kyseisessä määräyksessä nimittäin määrätään, että sellaisia päästöjä koskevat tiedot, jotka ovat ympäristönsuojelun kannalta oleellisia, on ilmaistava. Muista lähteistä kuin teollisuuslaitoksista peräisin olevia päästöjä – joita ovat esimerkiksi kasvinsuojeluaineiden tai biosidituotteiden levittämisestä syntyvät päästöt – koskevat tiedot ovat yhtä oleellisia ympäristön suojelemiseksi kuin teollisuudesta lähtöisin olevia päästöjä koskevat tiedot. Direktiivin 2003/4 4 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun ympäristöön joutuneiden päästöjen käsitteen rajaaminen tietyistä teollisuuslaitoksista peräisin oleviin päästöihin olisi lisäksi vastoin kyseisen direktiivin tavoitetta, joka on ympäristötietojen mahdollisimman laaja ilmaiseminen. (ks. 71–73 kohta)

Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta annetun direktiivin 2003/4 4 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua ympäristöön joutuneiden päästöjen käsitettä on tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluvat muun muassa kasvinsuojeluaineiden tai biosidituotteiden ja niiden sisältämien aineiden kaltaisten tuotteiden tai aineiden päästöt ympäristöön edellyttäen, että kyseiset päästöt ovat todellisia tai ennakoitavissa olevia tavanomaisissa tai realistisissa käyttöolosuhteissa. Kyseinen käsite on nimittäin rajattava koskemaan päästöjä, jotka eivät ole hypoteettisia, eli todellisia tai ennakoitavissa olevia asianomaisen tuotteen tai aineen päästöjä tavanomaisissa tai realistisissa käyttöolosuhteissa. Tämän osalta on todettava, että vaikka tuotteen markkinoille saattaminen ei yleisesti ottaen riitä siihen, että katsottaisiin, että kyseinen tuote väistämättä päästetään ympäristöön ja että sitä koskevat tiedot koskevat ympäristöön joutuneita päästöjä, tilanne on toinen, kun on kyse kasvinsuojeluaineen tai biosidituotteen kaltaisesta tuotteesta, joka on varsinaisen käyttötarkoituksensa vuoksi tarkoitettu vapautettavaksi ympäristöön tavanomaisessa käytössä. Kyseisen tuotteen ennakoitavissa olevat ympäristöpäästöt eivät näin ollen tässä viimeksi mainitussa tapauksessa ole hypoteettisia. Tässä tilanteessa ympäristöön joutuneiden päästöjen käsitteen soveltamisalaan kuuluvat päästöt, jotka todella vapautetaan ympäristöön asianomaista tuotetta tai ainetta levitettäessä, sekä kyseisen tuotteen tai aineen ennakoitavissa olevat päästöt ympäristöön sen tavanomaisissa tai realistisissa käyttöolosuhteissa, jotka vastaavat olosuhteita, joita varten asianomaiselle tuotteelle on myönnetty markkinoille saattamista koskeva lupa ja jotka vallitsevat alueella, jossa sitä on tarkoitus käyttää. (ks. 77–79, 81 ja 103 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. tuomion 84 kohta)

Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta annetun direktiivin 2003/4 4 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun ympäristöön joutuneita päästöjä koskevien tietojen käsitteen soveltamisalaan kuuluvat tiedot, jotka koskevat kasvinsuojeluaineiden ja biosidituotteiden sekä näiden tuotteiden sisältämien aineiden ympäristöön joutuneiden päästöjen luonnetta, koostumusta, määrää, ajankohtaa ja paikkaa, sekä tiedot, jotka koskevat kyseisten päästöjen lyhyempi- tai pidempiaikaisia vaikutuksia ympäristöön, ja erityisesti tiedot, jotka koskevat ympäristössä asianomaisen tuotteen levittämisen jälkeen esiintyviä jäämiä, sekä tutkimukset, jotka koskevat aineen levittämisen yhteydessä tapahtuvan kulkeutumisen mittaamista, siitä riippumatta, ovatko nämä tiedot peräisin kokonaan tai osittain kentällä toteutetuista tutkimuksista, laboratoriotutkimuksista vai kulkeutumistutkimuksista. Tällainen tulkinta ei merkitse millään tavoin sitä, että kaikki kasvinsuojeluaineiden tai biosidituotteiden markkinoille saattamista koskevan luvan asiakirja-aineistossa olevat tiedot ja erityisesti kaikki tiedot, jotka perustuvat kyseisen luvan saamiseksi toteutettuihin tutkimuksiin, kuuluisivat kyseisen käsitteen soveltamisalaan ja että ne olisi aina ilmaistava. Yksinomaan tiedot, jotka koskevat ympäristöön joutuneita päästöjä, kuuluvat nimittäin kyseisen käsitteen soveltamisalaan, jolloin sen ulkopuolelle jäävät muun muassa paitsi tiedot, jotka eivät koske asianomaisen tuotteen päästöjä ympäristöön, myös hypoteettisia päästöjä koskevat tiedot eli tiedot, jotka koskevat päästöjä, jotka eivät ole todellisia tai ennakoitavissa olevia tavanomaisia tai realistisia käyttöolosuhteita edustavissa olosuhteissa. Tämä tulkinta ei näin ollen merkitse sitä, että puututtaisiin suhteettomalla tavalla Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 ja 17 artiklassa sekä teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyviä näkökohtia koskevan sopimuksen (TRIPS-sopimus) 39 artiklan 3 kohdassa taattujen oikeuksien suojeluun. Kyseisellä tulkinnalla ei myöskään poisteta kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun asetuksen N:o 1107/2009 63 artiklan tehokasta vaikutusta. Kyseisen 63 artiklan 2 kohdassa vahvistettu olettama nimittäin mahdollistaa sen, että toimivaltainen viranomainen voi katsoa, että markkinoille saattamista koskevan luvan hakijan esittämät tiedot, jotka kuuluvat kyseisen säännöksen soveltamisalaan, ovat lähtökohtaisesti luottamuksellisia eikä niitä voida antaa yleisön käyttöön, ellei pyyntöä saada tutustua kyseisiin tietoihin esitetä direktiivin 2003/4 perusteella. Tämä olettama takaa niin ikään edellä mainitulle hakijalle sen, että jos tällainen pyyntö esitetään, toimivaltainen viranomainen voi ilmaista tiedot vasta määritettyään tieto tiedolta, koskeeko se ympäristöön joutuneita päästöjä tai onko ilmaiseminen perusteltu jonkin muun ylivoimaisen yleisen edun perusteella. (ks. 96, 100, 102 ja 103 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)