YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)

19 päivänä toukokuuta 1999

Yhdistetyt asiat T-34/96 ja T-163/96

Bernard Connolly

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Kurinpitomenettely — Viraltapano — Henkilöstösääntöjen 11, 12 ja 17 artikla — Ilmaisunvapaus — Lojaalisuusvelvollisuus ja asemaan kohdistuva arvonanto”

Täydellinen teksti ranskan kielellä II-463

Aihe:

Kanne, jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan kurinpitolautakunnan 7.12.1995 antama lausunto ja komission 16.1.1996 tekemä päätös, jolla kantaja on pantu viralta, ja jossa vaaditaan vahingonkorvausta.

Ratkaisu:

Asia T-34/96 poistetaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä. Asiassa T-163/96 nostettu kanne hylätään. Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Tiivistelmä

Kurinpitomenettelyn kontradiktorisuuden noudattaminen henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevassa 6 artiklassa tarkoitetussa tutkinnassa edellyttää, että syytetylle virkamiehelle tai hänen avustajalleen varataan mahdollisuus osallistua asiassa järjestettäviin todistajien kuulusteluihin sekä esittää todistajille puolustuksensa kannalta tarpeellisiksi katsomansa kysymykset. Todistajien kuulusteluista laadittujen pöytäkirjojen toimittamisen viivästyminen ei loukkaa menettelyn kontradiktorisuutta eikä puolustautumisoikeuksia, kun nämä pöytäkirjat koskevat pelkästään kuulusteluja, joihin kantaja ja hänen avustajansa ovat osallistuneet, ja kun menettelyn kohteena olevaa virkamiestä ei ole estetty esittämästä kurinpitomenettelyssä tosiseikkojen toteamiseksi aiheellisia huomautuksia. (ks. 61 ja 64 kohta) Viittaukset: em. asia F v. komissio, tuomion 27 ja 28 kohta; asia 141/84, de Compte v. parlamentti, tuomio 20.6.1985 (Kok. 1985, s. 1951, 17 kohta) ja asia T-549/93, D v. komissio, tuomio 26.1.1995 (Kok. H. 1995, s. II-43, 59 kohta).

Perusoikeuksien kuten omistusoikeuden käyttämistä voidaan rajoittaa sillä edellytyksellä, että rajoitukset vastaavat yleisen edun mukaisia yhteisön tavoitteita ja etteivät ne merkitse suhteetonta ja sietämätöntä puuttumista taattujen oikeuksien ydinsisältöön. Henkilöstösääntöjen 11 artiklan säännökset, joista johtuu, että virkamiehen on toimittava ainoastaan yhteisöjen edun mukaisesti, on annettu siitä perustellusta syystä, että virkamiehen riippumattomuuden lisäksi voitaisiin taata myös hänen lojaalisuutensa toimielintään kohtaan; tähän tavoitteeseen pyrkiminen on hyväksyttävä syy sille vähäiselle haitalle, että virkamiehen oman toimielimen ulkopuolisista lähteistä peräisin olevien tulojen hankkimiseen on saatava nimittävän viranomaisen lupa. (ks. 111 kohta) Viittaukset: asia 265/87, Schröder HS Kraftfutter, tuomio 11.7.1989(Kok. 1989, s. 2237, 15 kohta ja siinä mainittu oikeuskäytäntö) ja asia T-273/94, N v. komissio, tuomio 15.5.1997 (Kok. H. 1997, s. II-289, 128 ja 129 kohta).

Henkilöstösääntöjen 12 artiklan ensimmäisen kohdan, jonka mukaan ”virkamiehen on pidättäydyttävä sellaisista teoista ja erityisesti sellaisten julkisuudessa esitettyjen mielipiteiden ilmaisemisesta, jotka voisivat heikentää hänen asemaansa kohdistuvaa arvonantoa”, tarkoituksena on taata se, että yhteisöjen virkamiehet käyttäytyvät erityisen hyvin ja arvokkaasti, ilmaisten täten sellaista arvokkuutta, jota on perusteltua odottaa kansainvälisen yhteisön henkilöstöön kuuluvalta virkamieheltä. Tästä seuraa muun muassa, että virkamiehen julkisesti ilmaisemat solvaukset, jotka loukkaavat niissä mainittujen henkilöiden kunniaa, loukkaavat sellaisinaan tässä säännöksessä tarkoitettua asemaan kohdistuvaa arvonantoa. Henkilöstösääntöjen 12 artiklan ensimmäinen kohta, samoin kuin 11 ja 21 artikla, on erityinen ilmaus lojaalisuusvelvollisuudesta, joka ei pelkästään edellytä virkamiehen pidättäytyvän asemaan kohdistuvaa arvonantoa sekä toimielimelle ja sen viranomaisille kuuluvaa kunniaa loukkaavasta käyttäytymisestä, vaan edellyttää erityisesti korkeassa palkkaluokassa olevan virkamiehen käyttäytyvän tavalla, joka on kaikkien epäilysten yläpuolella, jotta toimielimen ja hänen välisissä suhteissa vallitseva luottamus säilyisi jatkuvasti. Henkilöstösääntöjen 12 artiklassa ei estetä ilmaisunvapautta, joka on yhteisöjen virkamiehille kuuluva perusoikeus, vaan asetetaan viraston edun vuoksi järkevät rajat tämän oikeuden käyttämiselle. Henkilöstösääntöjen 12 artiklasta ja lojaalisuusvelvollisuudesta johtuvat velvoitteet ovat voimassa myös henkilökohtaisista syistä myönnetyn virkavapauden aikana. Koska henkilöstösääntöjen 12 artikla koskee kaikkia virkamiehiä heidän hallinnollisesta asemastaan riippumatta, henkilökohtaisesta syystä myönnetty virkavapaus ei vapauta virkamiestä hänelle tämän artiklan mukaan kuuluvista velvoitteista. Virkamiehen velvollisuus käyttäytyä hänen asemaansa kohdistuvan arvonannon vaatimalla tavalla ei myöskään rajoitu tiettyyn hetkeen, jona hän hoitaa jotakin yksittäistä virkatehtävää, vaan se on voimassa kaikissa tilanteissa, aivan kuten lojaalisuusvelvollisuuskaan ei rajoitu yksittäisten tehtävien hoitoon vaan ulottuu virkamiehen ja toimielimen välisiin suhteisiin kokonaisuutena. (ks. 123, 124, 127 ja 130 kohta) Viittaukset: em. asia Williams v. tilintarkastustuomioistuin, 72, 76 ja 80 kohta; asia T-146/94, Williams v. tilintarkastustuomioistuin, tuomio 7.3.1996 (Kok. H. 1996, s. II-329, 65, 66 ja 68 kohta); asia C-156/96P, Williams v. tilintarkastustuomioistuin, määräys 21.1.1997 (Kok. 1997, s. I-239, 21 kohta); em. asia N v. komissio, tuomion 127 kohtaja asia T-183/96, E v. talous-ja sosiaalikomitea, tuomio 17.2.1998 (Kok. H. 1998, s. II-159, 39 ja 47 kohta).