Kanne on jätettävä tutkimatta oikeusvoimaa koskevan oikeudenkäyntiväitteen takia, jos siinä ovat vastakkain samat asianosaiset, siinä on esitetty samat vaatimukset ja se perustuu samoihin kanneperusteisiin kuin aikaisempi kanne, jonka johdosta yhteisöjen tuomioistuimet ovat tehneet ratkaisun pääasian osalta.

Asianosaiselle vastaisen päätöksen perusteluvelvollisuuden tarkoituksena on toisaalta antaa sille, jota asia koskee, tarvittavat tiedot päätöksen asianmukaisuuden arvioimista varten ja toisaalta mahdollistaa päätöksen tuomioistuinvalvonta. Kilpailun valintalautakunnan tekemien päätösten osalta tämä velvollisuus on kuitenkin sovitettava yhteen sen kanssa, että valintalautakunnan työskentely on henkilöstösäännön liitteessä III olevan 6 artiklan perusteella salaista. Tämän salassapidon tarkoituksena on taata kilpailujen valintalautakuntien riippumattomuus ja niiden työskentelyn objektiivisuus suojaamalla niitä kaikilta ulkopuolisilta asiaan puuttumisilta ja paineilta, joiden syynä voi olla yhteisön hallintokoneisto itsessään, kyseiset hakijat tai kolmannet tahot. Tämän työskentelyn salaisuus on näin ollen esteenä sekä valintalautakuntien yksittäisten jäsenten kannanottojen että kaikkien niiden seikkojen paljastamiselle, jotka liittyvät hakijoiden luonteeltaan henkilökohtaiseen tai vertailevaan arviointiin.

Kilpailun valintalautakunnan päätösten perusteluvaatimuksessa on näissä olosuhteissa otettava huomioon sen työskentelyn luonne, josta on kyse ja johon sisältyy yleensä ainakin kaksi erillistä vaihetta eli ensimmäinen vaihe, jolloin tutkitaan hakemukset kilpailuun hyväksyttävien hakijoiden seulomiseksi ja toinen vaihe, jolloin tutkitaan hakijoiden soveltuvuutta täytettävänä olevaan virkaan varallaololuettelon laatimiseksi. Kilpailun valintalautakunnan työskentelyn toinen vaihe on ennen kaikkea luonteeltaan vertailevaa ja sen vuoksi tälle työskentelylle ominaisella tavalla salaista. Valintalautakunnan ennen kokeita hyväksymät korjauskriteerit ovat olennainen osa sitä luonteeltaan vertailevaa arviointia, jonka valintalautakunta tekee hakijoiden ansioista. Nämä kriteerit ovat siten samalla tavalla salaisia kuin valintalautakunnan päätöksenteko. Luonteeltaan vertaileva arviointi, johon valintalautakunta ryhtyy, ilmenee arvosanoina, jotka valintalautakunta antaa hakijoille. Ottaen huomioon sen, että valintalautakunnan työskentelyn on oltava salaista, eri kokeista saatujen arvosanojen ilmoittaminen on riittävä perustelu valintalautakunnan päätöksille, koska valintalautakunta ei ole velvollinen täsmentämään, mitkä hakijoiden vastauksista on katsottu riittämättömiksi, tai selittämään, miksi nämä vastaukset on katsottu riittämättömiksi.

(ks. 43 - 50 ja 52 kohta)

Viittaukset: asia 44/71, Marcato v. komissio, 14.6.1972 (Kok. 1972, s. 427, 19 ja 20 kohta); asia 37/72, Marcato v. komissio, 15.3.1973 (Kok. 1973, s. 361, 18 ja 19 kohta); asia 31/75, Costacurta v. komissio, 4.12.1975 (Kok. 1975, s. 1563, 10 ja 11 kohta); asia 89/79, Bonu v. neuvosto, 28.2.1980 (Kok. 1980, s. 553, 5 kohta); asia 195/80, Michel v. parlamentti, 26.11.1981 (Kok. 1981, s. 2861,22 kohta) ; asia C-254/95 P, parlamentti v. Innamorati, 4.7.1996 (Kok. 1996, s. I-3423, 24 - 26, 28 - 30 ja 31 kohta) ja asia T-291/94, Pimley-Smith v. komissio, 14.7.1995 (Kok. H. 1995, s. I-A-209 ja II-637, 63 ja 64 kohta).