27

Unionin yleinen tuomioistuin esittää asian taustan valituksenalaisen tuomion 22–43 kohdassa seuraavasti: ”22 Konsortium Südtiroler Baumschuler, jonka oikeusseuraajaksi on tullut [Schniga], esitti [perusasetuksen nojalla] 18.1.1999 CPVO:lle hakemuksen kasvinjalostajanoikeuden myöntämiseksi. – – Tämä hakemus kirjattiin numerolla 1999/0033. Kasvilajike, jolle suojaa haettiin, on Malus Mill ‑omenalajiin kuuluva Gala Schnitzer ‑niminen lajike (jäljempänä ehdokaslajike). 23 CPVO antoi vuoden 1999 helmikuussa Wurtzenissä (Saksa) sijaitsevan tutkimuskeskus Bundessortenamtin (Saksan liittovaltion kasvilajikevirasto, jäljempänä BSA) tehtäväksi ehdokaslajikkeen teknisen tutkimuksen [perusasetuksen] 55 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Kyseisessä tutkimuksessa vertailukohtana käytettiin Baigent-lajiketta (jäljempänä viitelajike), koska se muistutti eniten ehdokaslajiketta. 24 [Vuonna 2001 ilmeni], että Schnigan tekniseen tutkimukseen toimittamassa kasviaineistossa oli virus. Näin ollen tutkimuksen suorittaminen keskeytettiin, ja se aloitettiin uudelleen keväällä 2002 sen jälkeen, kun CPVO oli antanut Schnigalle luvan esittää ehdokaslajikkeesta uutta tervettä aineistoa. Tutkimusta jatkettiin vuosien 2003 ja 2004 kuluessa – – 25 BSA ilmoitti 18.1.2005 päivätyllä kirjeellä CPVO:lle seuraavaa: ’Olemme 13.1.2005 lähettäneet teille ehdokaslajikkeen DUS-tutkimuksen alustavan kertomuksen [CPVO:n] nimissä. Katsomme, että ehdokaslajike eroaa [viite]lajikkeesta sellaisen ominaispiirteen perusteella, joka ei nykyisin sisälly CPVO:n [protokollaan] TP/14/1: ’kukka: väri palhon alaosassa (ponnen avautuessa)’ – – – – Esitetyt todisteet tukevat sitä, että tämä ominaispiirre on riittävän yhtenäinen ja lisättävissä ja että lajikkeiden välillä on riittäviä eroja, minkä vuoksi niiden erotettavuus voidaan vahvistaa – – [Protokollaa UPOV TG/14/9] tarkistettaessa ehdotettiin kyseisen ominaispiirteen sisällyttämistä siihen, mutta tämä ehdotus hylättiin, jotta ominaispiirteiden lukumäärä pysyisi järkevänä. Aikomustamme on tuettu ja meille on suositeltu, että lähettäisimme yhdessä alustavan kertomuksen kanssa hakemuksen, joka koskee kyseisen ominaispiirteen hyväksymistä uudeksi ominaispiirteeksi CPVO:n [protokollan] TP/14/1 [III 3 kohdan] mukaisesti.’ 26 CPVO toimitti 7.2.2005 Schnigalle uuden täydentävän alustavan kertomuksen, jossa oli huomautus ’ei erityistä kommentoitavaa’. 27 BSA toimitti 19.12.2005 Schnigalle ja CPVO:lle 19.12.2005 teknisen tutkimuksen loppukertomuksen, jossa se katsoi, että ehdokaslajike oli ominaispiirteen ’Hedelmä: juovien leveys’ perusteella yhtenäinen, pysyvä ja erotettava. 28 Tutkimuksen loppukertomuksen 9 kohdassa on otsikon ’Kansallisen tutkimuksen suuntaviivoja koskevan asiakirjan päivä ja/tai numero alla maininta ’2003-03-27 CPVO TP TP/14/1’. 29 Tutkimuksen loppukertomuksen 16 ja 17 kohdasta, jotka koskevat ehdokaslajikkeen ja viitelajikkeen välistä vertailua, ilmenee, että ehdokaslajikkeella on leveät juovat (huomautus 7), kun taas viitelajikkeella on kapeat tai keskikokoiset juovat (huomautus 4). Tämä arviointi perustuu 6.4.2005 laaditun UPOV:n protokollan TG/14/9 ominaispiirrettä nro 40 vastaavan lisäominaispiirteen ’Hedelmä: juovien leveys’ (jäljempänä riidanalainen lisäominaispiirre) arviointiin. CPVO toteaa tältä osin, ettei riidanalainen lisäominaispiirre sisältynyt [CPVO:n] protokollaan [TP/14/1] eikä myöskään [UPOV:n] protokollaan [TG/14/8] – – 30 CPVO ilmoitti 24.1.2006 päivätyllä kirjeellä BSA:lle, että tutkimuksen loppukertomuksessa oli mainittu virheelliset pääperiaatteet ja että kyseisen kertomuksen perustana ei ollut käytettävä [maaliskuussa 2003 hyväksyttyä] CPVO:n protokollaa TP/14/1 vaan [vuonna 1995 hyväksyttyä] UPOV:n protokollaa TG/14/8, joka oli voimassa ajankohtana, jona ehdokaslajikkeen testaamisesta tehtiin päätös (tammikuussa 1999). 31 BSA toimitti 9.2.2006 CPVO:lle muutetun version teknisen tutkimuksen loppukertomuksesta. Sen 17 kohdassa todetaan seuraavaa: ’Lajike on tutkittu [UPOV:n protokollan] TG/14/8 mukaisesti. Lajikkeen kuvauksen perustana on käytetty ominaispiirteiden taulukkoa, joka sisältyy 27.3.2003 päivättyyn CPVO:n [protokollaan] TP/14/1, joka tuli voimaan testausjakson aikana. Tämän perusteella [ehdokas]lajike voi kuulua niiden lajikkeiden vertailukokoelmaan, joilla on myöhempi etusija. Lajike on erotettava, pysyvä ja yhtenäinen molemmissa [protokollissa] tarkoitetulla tavalla.’ 32 Väliintulijat Brookfield New Zealand Ltd ja Elaris SNC, jotka ovat vastaavasti viitelajiketta koskevan kasvinjalostajanoikeutta koskevan lisenssin haltija ja kyseisen oikeuden haltija, esittivät 5.5.2006 [perus]asetuksen N:o 2100/94 59 artiklan nojalla CPVO:lle ehdokaslajiketta koskevan kasvinjalostajanoikeuden myöntämistä koskevat vastalauseet. Nämä vastalauseet perustuivat siihen, että viitelajikkeella oli aikaisempi oikeus suojeluun. 33 Vastalauseiden tueksi esitettiin yhtäältä [perusasetuksen] 61 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu syy, sillä sen, ettei Schniga ollut noudattanut tekniseen tutkimukseen tarkoitetun aineiston esittämiseen liittyviä edellytyksiä, sellaisina kuin CPVO ne oli määritellyt, olisi pitänyt johtaa siihen, että viimeksi mainittu hylkää kasvinjalostajanoikeutta koskevan hakemuksen, ja toisaalta saman asetuksen 7 artiklassa tarkoitettu syy, sillä ehdokaslajike ei ollut erotettavissa viitelajikkeesta. 34 CPVO:n pääjohtaja hyväksyi 14.12.2006 tekemällään päätöksellä, jota oikaistiin 5.2.2007, riidanalaisen lisäominaispiirteen käytön ehdokaslajikkeen ja viitelajikkeen erottamiseksi toisistaan. Kyseisessä päätöksessä ei sitä vastoin mainittu lisäominaispiirrettä ’antosyaanin väri palhon alaosassa’, joka sekin mainittiin tutkimuksen loppukertomuksessa. Kyseinen päätös perustettiin nimenomaisesti [soveltamisasetuksen] 23 artiklaan. 35 CPVO:n komitea, joka on toimivaltainen ratkaisemaan yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien myöntämistä koskevat vastalauseet, myönsi 26.2.2007 tekemällään päätöksellä haetun oikeuden ehdokaslajikkeelle (jäljempänä kasvinjalostajanoikeuden myöntävä päätös) ja hylkäsi vastalauseet (jäljempänä vastalauseet hylkäävä päätös). Se katsoi erityisesti, että ’teknisistä syistä’ riidanalainen lisäominaispiirre oli perusteltua ottaa huomioon huolimatta siitä, että sitä ei mainittu kasvinjalostajanoikeutta koskevaa hakemusta tehtäessä voimassa olleissa protokollissa. 36 Molemmat väliintulijat valittivat 11.4.2007 [perus]asetuksen 67–72 artiklan perusteella CPVO:n valituslautakuntaan [jäljempänä valituslautakunta] kasvinjalostajanoikeuden myöntävistä ja vastalauseet hylkäävistä päätöksistä. 37 Valituslautakunta hyväksyi mainitut valitukset 21.11.2007 yhdistetyissä asioissa A 003/2007 ja A 004/2007 tekemällään päätöksellä, jolla se kumosi kasvinjalostajanoikeuden myöntävät ja vastalauseet hylkäävät päätökset sekä hylkäsi kasvinjalostajanoikeutta koskevan hakemuksen. Se lausui pelkästään ensimmäisestä edellä 33 kohdassa esitetyistä kahdesta perusteesta – –. 38 Schniga nosti unionin yleisessä tuomioistuimessa kumoamiskanteen valituslautakunnan 21.11.2007 tekemästä päätöksestä, joka kumottiin 13.9.2010 annetulla tuomiolla Schniga v. CPVO – Elaris ja Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer) (T-135/08 – – EU:T:2010:397). Kyseisestä tuomiosta tehty valitus hylättiin 19.12.2012 annetulla tuomiolla Brookfield New Zealand ja Elaris v. CPVO ja Schniga (C‑534/10 P – – EU:C:2012:813). 39 Valituslautakunnan oli näin ollen tutkittava uudelleen edellä 33 kohdassa esitetyn toisen perusteen osalta väliintulijoiden tekemät valitukset, joissa CPVO:ta moitittiin siitä, että se oli myöntänyt kasvinjalostajanoikeuden lajikkeelle, joka ei ollut erotettavissa. Se kumosi – – [riidanalaisilla] päätöksillä – – kasvinjalostajanoikeuden myöntävät ja vastalauseet hylkäävät päätökset uudelleen ja hylkäsi kasvinjalostajanoikeuden myöntämistä koskevan hakemuksen. 40 Valituslautakunta katsoi [perusasetuksen] 56 artiklan 2 kohdan ja [soveltamisasetuksen] 22 ja 23 artiklan perusteella pääasiallisesti seuraavaa: — voimassa olevina protokollana ja teknisen tutkimuksen suuntaviivoina olivat koko ajan olleet UPOV:n protokolla TG/14/8 – – ja CPVO:n protokolla TP/14/1 – – ([riidanalaisten] päätösten 19 kohta); — kummassakaan kyseisistä protokollista ei mainittu riidanalaista lisäominaispiirrettä; — Schniga ei ollut CPVO:n protokollan TP/14/1 III 6 kohdan perusteella pyytänyt riidanalaisen ominaispiirteen huomioon ottamista teknisessä lomakkeessa eikä tutkimusjakson aikana ([riidanalaisten] päätösten 21 kohta); — BSA ei ollut nimennyt riidanalaista lisäominaispiirrettä CPVO:lle 18.1.2005 lähettämässään kirjeessä eikä se ollut tehnyt CPVO:lle minkäänlaista tätä koskevaa hakemusta, ja tämä mainittiin ensimmäisen kerran tutkimuksen loppukertomuksessa ja sitten CPVO:n pääjohtajan 14.12.2006 tekemässä päätöksessä, jolla tämän käyttö hyväksyttiin ([riidanalaisten] päätösten 22 kohta); — näin ollen menettelyllä, jolla BSA otti teknisessä tutkinnassa huomioon lisäominaispiirteen, josta ei määrätty tuolloin voimassa olleessa CPVO:n protokollassa TP/14/1, rikottiin mainitun protokollan III 3 kohtaa ([riidanalaisten] päätösten 25 kohta); — CPVO:n pääjohtajan 14.12.2006 tekemä päätös, jolla hyväksyttiin taannehtivasti kyseisen lisäominaispiirteen käyttö teknisessä tutkinnassa, oli perustavanlaatuisesti virheellinen, koska se oli tehty 12 kuukautta tutkimuksen loppukertomuksen jälkeen eikä sitä voitu perustella etenkään [soveltamisasetuksen] 22 artiklan 2 kohdalla ([riidanalaisten] päätösten 26 kohta). 41 Valituslautakunta viittasi [riidanalaisten] päätösten 27 kohdassa tältä osin 8.10.2009 asiassa A 010/2008 (JEWEL) tekemäänsä päätökseen, jonka mukaan CPVO:n pääjohtajan on oikeusvarmuuden, kasvinjalostajanoikeuden myöntämistä koskevan hakemuksen objektiivisen käsittelyn ja kaikkien asianomaisten toimijoiden menettelyjen ennustettavuuden takaamiseksi edeltä käsin hyväksyttävä lisäominaispiirteen käyttö. 42 Valituslautakunta katsoi toisaalta [riidanalaisten] päätösten 28 ja 29 kohdassa, että riidanalaista lisäominaispiirrettä koskevassa teknisessä tutkimuksessa oli kaiken lisäksi ja joka tapauksessa tapahtunut virhe, joka oli aiheutunut siitä, että tutkimus oli tehty vain yhden vuoden eli [vuoden] 2005 kuluessa, kuten BSA oli myöntänyt, vaikka kaikki muut ominaispiirteet oli tutkittu kahden peräkkäisen kasvukierron (vuodet 2004–2005) kuluessa. Sen mukaan tämä oli selvästi niiden protokollien, erityisesti UPOV:n protokollien TG/1/3 ja TG/14/8 sekä asiassa sovellettavien niiden pääperiaatteiden vastaista, joissa vaaditaan, että omenalajikkeita on niiden yhtenäisyyden ja pysyvyyden osoittamiseksi tutkittava vähintään kahden kasvukierron aikana. 43 Näin ollen valituslautakunta katsoi [riidanalaisten] päätösten 30 ja 31 kohdassa, että ehdokaslajiketta ei lain mukaan voitu pitää viitelajikkeesta erotettavana.”