Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu ensimmäinen jaosto) tuomio 24 päivänä lokakuuta 1997. - Wirtschaftsvereinigung Stahl, Thyssen Stahl AG, Preussag Stahl AG ja Hoogovens Groep BV vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - EHTY - Kumoamiskanne - Valtion tuki - Yksittäiset päätökset, joilla hyväksytään valtion tuki terästeollisuusyrityksille - Harkintavallan väärinkäyttö - Perusteltu luottamus - Yhteensoveltumattomuus perustamissopimuksen kanssa - Syrjintä - Perustelujen puuttuminen - Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen - Perustamissopimuksen 4 artiklan b ja c alakohta, 15 artikla ja 95 artiklan ensimmäinen ja toinen kohta. - Asia T-244/94.



Oikeustapauskokoelma 1997 sivu II-01963



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

1 EHTY - Terästeollisuuden tuki - Komission antama hyväksyntä - Yleiset ja yksittäiset päätökset - Yksittäiset päätökset, joilla hyväksytään tuet, jotka eivät kuulu yleisellä päätöksellä hyväksyttyjen tukien luokkaan - Sallittavuus

(EHTY:n perustamissopimuksen 2, 3, 4, 5 ja 95 artikla)

2 Yhteisön oikeus - Periaatteet - Luottamuksensuojan periaate - Rajat - Varovainen ja valveutunut toimija

3 EHTY - Terästeollisuuden tuki - Komission antaman hyväksynnän edellytykset - Perustamissopimuksen tavoitteiden yhteensovittaminen - Komission harkintavalta - Suhteellisuus - Poliittisten, taloudellisten ja sosiaalisten seikkojen huomioon ottaminen - Tuomioistuimien suorittama valvonta

(EHTY:n perustamissopimuksen 2, 3, 4 ja 5 artikla, 33 artiklan ensimmäinen kohta sekä 95 artikla)

4 EHTY - Terästeollisuuden tuki - Komission antaman hyväksynnän edellytykset - Yhteisen edun vastaisen kilpailun vääristymisen puuttuminen

(EHTY:n perustamissopimuksen 3 ja 4 artikla)

5 Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Perusteluvelvollisuuden laajuus - EHTY:n perustamissopimuksen nojalla tehty päätös

(EHTY:n perustamissopimuksen 5 ja 15 artikla sekä 33 artiklan toinen kohta)

6 EHTY - Terästeollisuuden tuki - Komission antama hyväksyntä - Menettely - Neuvoston puoltava lausunto - Yksityiskohtaiset säännöt

(EHTY:n perustamissopimuksen 95 artikla)

Tiivistelmä

7 EHTY:n perustamissopimuksen systematiikassa 4 artiklan c alakohdalla ei estetä sitä, että komissio hyväksyy ennalta-arvaamattomiin tilanteisiin vastatakseen poikkeuksellisesti 95 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan nojalla jäsenvaltioiden suunnittelemat tuet, jotka ovat yhteensoveltuvia perustamissopimuksen tavoitteiden kanssa.

Perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisessä ja toisessa kohdassa komissio valtuutetaan näet tekemään päätös tai antamaan suositus sen jälkeen, kun neuvoston yksimielinen puoltava lausunto on saatu ja EHTY:n neuvoa-antavaa komiteaa kuultu, kaikissa sellaisissa perustamissopimuksessa sääntelemättömissä tapauksissa, jossa tällainen päätös tai suositus osoittautuu tarpeelliseksi jonkin 2, 3 ja 4 artiklassa määrätyn yhteisön tavoitteen saavuttamiseksi hiilen ja teräksen yhteismarkkinoiden toiminnassa 5 artiklan mukaisesti. Näissä artikloissa määrätään, että samalla päätöksellä tai suosituksella, joka on tehty tai annettu samassa muodossa, määritetään tarvittaessa sovellettavat seuraamukset.

Komissio on näin ollen perustamissopimuksen erityismääräyksen puuttuessa toimivaltainen tekemään sellaisia yleisiä tai yksittäisiä päätöksiä, jotka ovat tarpeellisia perustamissopimuksen tavoitteiden toteuttamiseksi. Perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisessä ja toisessa kohdassa, joilla sille annetaan tämä toimivalta, ei nimittäin tarkenneta millään tavoin niiden päätösten soveltamisalaa, joita komissio voi tehdä. Tällöin komission tehtävänä on tapauskohtaisesti harkita, kumpi näistä kahdesta päätöstyypistä, yleispäätös vaiko yksittäinen päätös, on asianmukaisempi halutun tavoitteen tai haluttujen tavoitteiden saavuttamiseksi.

Terästeollisuuden tukisäännöstön kaltaisella yleisellä päätöksellä pyritään vain yleisesti ja tietyin edellytyksin hyväksymään ne poikkeukset, jotka tästä kiellosta voidaan tehdä määrättyjen näissä säännöksissä tyhjentävästi lueteltujen tukiluokkien osalta. Tukiin, jotka eivät kuulu tukisäännöstössä tästä kiellosta vapautettuihin luokkiin, sovelletaan siis yksinomaan 4 artiklan c alakohtaa. Tästä seuraa, että jos tällaiset tuet kuitenkin osoittautuvat tarpeellisiksi perustamissopimuksen tavoitteiden toteuttamiseksi, komissio on valtuutettu käyttämään oikeudellisena perustana perustamissopimuksen 95 artiklaa voidakseen kohdata tämän ennalta-arvaamattoman tilanteen tarvittaessa yksittäisellä päätöksellä.

8 Taloudelliset toimijat eivät voi perustellusti luottaa sellaisen olemassa olevan tilanteen säilymiseen, jota voidaan muuttaa yhteisön toimielinten harkintavallan rajoissa. Näin on erityisesti teräksen yhteismarkkinoiden kaltaisilla markkinoilla, joiden moitteettoman toiminnan ilmeisenä edellytyksenä on, että nämä markkinat sopeutuvat jatkuvasti taloudellisen tilanteen vaihteluihin. Lisäksi varovaisen ja valveutuneen toimijan on tietyissä tapauksissa osattava ennakoida, että selvien kriisitilanteiden torjumiseksi ryhdytään erityisiin toimenpiteisiin ja että luottamuksensuojan periaatteeseen ei tällöin voida vedota.

Terästeollisuusyrityksen, jolla on merkittävä taloudellinen asema ja joka osallistuu EHTY:n neuvoa-antavaan komiteaan, pitää näissä olosuhteissa huomata, että tehokkaat toimenpiteet Euroopan terästeollisuuden etujen varmistamiseksi saattavat osoittautua ehdottoman välttämättömiksi ja että komissio saattaa tässä tarkoituksessa terästeollisuuden tukisäännöstön voimassaolosta huolimatta tehdä EHTY:n perustamissopimuksen 95 artiklan perusteella päätöksiä, koska päätösten ja tukisäännöstön tavoitteet eivät ole samat.

9 EHTY:n perustamissopimusta sovellettaessa komissio arvioi vapaata harkintavaltaa käyttäen, ovatko terästeollisuuden rakenneuudistustoimenpiteisiin liittyvät tuet yhteensopivia perustamissopimuksen perusperiaatteiden kanssa. Komission tehtäviin kuuluu perustamissopimuksessa vahvistetut erilaiset tavoitteet huomioon ottaen varmistaa näiden erilaisten tavoitteiden pysyvä yhteensovittaminen ja sen on tässä tarkoituksessa käytettävä harkintavaltaansa siten, että yhteinen etu toteutuu.

Tiettyjen konsernien tervehdyttämiseen perustuvalla Euroopan terästeollisuuden rationalisoinnilla, kannattamattomien tai kilpailukyvyttömien laitosten lakkauttamisella, ylikapasiteetin vähentämisellä, konsernin yksityistämisellä sen elinkelpoisuuden varmistamiseksi ja työpaikkojen kohtuullisella vähentämisellä, joihin näillä päätöksillä pyritään, toteutetaan perustamissopimuksen mukaisia tavoitteita ottaen huomioon terästeollisuusalan herkkyys ja se, että kriisin jatkuminen tai jopa syventyminen voi aiheuttaa asianomaisten jäsenvaltioiden taloudessa äärimmäisen vakavia ja pysyviä vaikeuksia. Tästä seuraa, että komission päätöksillä, joilla hyväksytään valtion tukien myöntäminen tällaisen rationalisoinnin toteuttamiseksi, pyritään yleisen edun turvaamiseen perustamissopimuksen tavoitteiden mukaisesti.

Komissio ei kuitenkaan voi missään tapauksessa hyväksyä sellaisten valtion tukien myöntämistä, jotka eivät ole välttämättömiä perustamissopimuksessa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi ja joilla aiheutetaan kilpailun vääristymistä yhteisillä teräsmarkkinoilla.

Koska komissiolla on valtion tukia koskevissa asioissa harkintavalta, jonka käyttäminen edellyttää monitahoisten taloudellisten ja teknisten arvioiden tekemistä yhteisön tasolla, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on valvoessaan EHTY:n perustamissopimuksen 33 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätyin tavoin päätösten lainmukaisuutta vain tarkistettava, että tosiasiat ovat aineellisesti oikeita ja ettei ilmeistä arviointivirhettä ole tehty.

Jotta näitä ylituotantokapasiteetista kärsiviin teräsmarkkinoihin vaikuttavia päätöksiä voitaisiin pitää suhteellisuusperiaatteen mukaisina, on tarkistettava, ovatko näissä päätöksissä tuensaajayrityksille asetetut lakkauttamisvelvollisuus ja kapasiteetin vähentämisvelvollisuus asianmukaisia vastikkeita hyväksytyille tuille.

Velvollisuuksien asianmukaisuutta tarkistettaessa ei voida määrittää tukien määrän ja poistettavan tuotantokapasiteetin merkittävyyden välistä tarkkaa määrällistä suhdetta. Sitä vastoin tekijät, jotka vaikuttavat myönnettäväksi aiottujen tukien tarkkaan määrään, eivät koostu pelkästään poistettavan tuotantokapasiteetin tonnimäärästä, vaan ne sisältävät myös muita yhteisön alueelta toiselle vaihtelevia tekijöitä, kuten rakenneuudistusponnistelut, alueelliset ja sosiaaliset terästeollisuuden kriisin aiheuttamat ongelmat, tekninen kehitys ja yritysten sopeutuminen markkinoiden vaatimuksiin. Tästä seuraa, että komission tekemää arviointia ei voida tarkistaa yksinomaan taloudellisten perusteiden nojalla. Komissio voi perustellusti ottaa huomioon laajan joukon poliittisia, taloudellisia tai sosiaalisia seikkoja, kun se käyttää perustamissopimuksen 95 artiklaan perustuvaa harkintavaltaansa.

10 Vaikka kaikilla terästeollisuuden tukitoimilla voidaan suosia yhtä yritystä toiseen nähden, komissio ei voi kuitenkaan hyväksyä tukia, joiden myöntämisellä aiheutetaan kilpailun vääristymistä yhteisen edun vastaisella tavalla. Komissiolla on perustamissopimuksen 3 artiklan nojalla käytännössä velvollisuus toimia yhteisen edun mukaisesti, mutta tämä ei tarkoita sitä, että sen olisi toimittava poikkeuksetta kaikkien oikeussubjektien eduksi, sillä komissiolla ei ole asemansa perusteella velvollisuutta toimia vain sillä edellytyksellä, että kenenkään etuihin ei puututa. Sitä vastoin sen on toimittava eri etuja arvioiden ja välttäen vahingollisia vaikutuksia, jos tehtävä päätös sen kohtuudella sallii. Komissio voi yhteisen edun nimissä käyttää päätösvaltaansa olosuhteiden edellyttämällä tavalla jopa tiettyjen yksittäisten etujen haitaksi.

11 Perustamissopimuksen 5 artiklan toisen kohdan neljännestä luetelmakohdasta ja 15 artiklan ensimmäisestä kohdasta sekä tämän perustamissopimuksen yleisistä periaatteista ilmenee, että komissiolla on perusteluvelvollisuus, kun se tekee yleisiä tai yksittäisiä päätöksiä, olipa näiden päätösten oikeudellinen perusta mikä tahansa.

Perusteluissa on otettava huomioon kyseisen toimenpiteen luonne ja niistä on selkeästi ja yksiselitteisesti käytävä ilmi yhteisön toimielimen riidanalaisen toimenpiteen perustelut siten, että henkilöille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt ja että yhteisöjen tuomioistuimet voivat valvoa toimenpiteen laillisuutta. Yhteisön toimielimen ei tarvitse perusteluissaan esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevia yksityiskohtia. Perusteluja arvioitaessa on otettava huomioon päätöksen sanamuodon lisäksi myös asiayhteys ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt. Lisäksi toimenpiteen perusteluja on arvioitava ottaen huomioon muun muassa se intressi, joka toimenpiteen kohteena olevilla tai muilla sellaisilla henkilöillä, joita toimenpide perustamissopimuksen 33 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetuin tavoin koskee, voi olla selitysten saamiseen. Osallistuminen tiiviisti päätösten tekemistä edeltävään menettelyyn vaikuttaa siten, että päätösten perustana olevia seikkoja ei ole tarpeen perustella äärimmäisen yksityiskohtaisesti.

12 Vaikka perustamissopimuksen 95 artiklassa määrätään, että komission päätös voidaan tehdä sen jälkeen kun neuvoston yksimielinen puoltava lausunto on saatu, siinä ei määritetä niitä tapoja, joilla komission on pyydettävä lausuntoa eikä siinä muun muassa selkeästi täsmennetä, onko komission annettava päätösehdotus neuvoston käsiteltäväksi.

Asianosaiset

Asiassa T-244/94,

Wirtschaftsvereinigung Stahl, Saksan oikeuden mukaan perustettu yhdistys, kotipaikka Düsseldorf (Saksa),

Thyssen Stahl AG, Saksan oikeuden mukaan perustettu yhtiö, kotipaikka Duisburg (Saksa),

Preussag Stahl AG, Saksan oikeuden mukaan perustettu yhtiö, kotipaikka Salzgitter (Saksa),

Hoogovens Groep BV, Alankomaiden oikeuden mukaan perustettu yhtiö, kotipaikka Ijmuiden (Alankomaat),

edustajinaan asianajajat Jochim Sedemund ja Frank Montag, Köln, ja Hoogovens Groep BV:n osalta asianajaja Eric Pijnacker Hordijk, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Aloyse May, 31 Grand-rue,

kantajina,

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellisen yksikön virkamiehet Bernd Langeheine ja Ben Smulders, prosessiosoite Luxemburgissa c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg,

vastaajana,

jota tukevat

Euroopan unionin neuvosto, asiamiehinään oikeudellisen yksikön johtaja Rüdiger Bandilla ja saman yksikön hallintovirkamies Stephan Marquardt, prosessiosoite Luxemburgissa c/o Euroopan investointipankin lakiasiainosaston pääjohtaja Alessandro Morbilli, 100, boulevard Konrad Adenauer,

Italian tasavalta, asiamiehenään ulkoasiainministeriön diplomaattisten riita-asioiden osaston osastopäällikkö Umberto Leanza, avustajanaan valtionasiamies Pier Giorgio Ferri, prosessiosoite Luxemburgissa Italian suurlähetystö, 5, rue Marie-Adélaïde,

ja

Ilva Laminati Piani SpA, Italian oikeuden mukaan perustettu yhtiö, kotipaikka Rooma, edustajinaan asianajaja Aurelio Pappalardo, Trapani, ja asianajaja Massimo Merola, Rooma, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Alain Lorang, 51, rue Albert I,

väliintulijoina,

jossa kantajat vaativat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan 12.4.1994 tehdyn komission päätöksen 94/259/EHTY, joka koskee Italian julkisen alan terästeollisuusyrityksille (Ilva -terästeollisuuskonserni) myöntämiä tukia (EYVL L 112, s. 64),

EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN

(laajennettu ensimmäinen jaosto),

toimien kokoonpanossa: presidentti A. Saggio sekä tuomarit A. Kalogeropoulos, V. Tiili, A. Potocki ja R. M. Moura Ramos,

kirjaaja: H. Jung,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 25.2.1997 pidetyssä suullisessa käsittelyssä esitetyn,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

Asiaa koskevat oikeussäännöt

1 Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksessa (jäljempänä perustamissopimus) kielletään lähtökohtaisesti terästeollisuuden valtion tuki, koska sen 4 artiklan c alakohdassa todetaan hiilen ja teräksen yhteismarkkinoille soveltumattomiksi ja tästä syystä kielletyiksi kyseisessä perustamissopimuksessa määrätyin edellytyksin "valtioiden muodossa tai toisessa myöntämä tuki tai avustukset taikka määräämät erityismaksut".

2 Perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisessä ja toisessa kohdassa määrätään seuraavasti: "Kaikissa niissä tapauksissa, joista ei määrätä tässä sopimuksessa ja joissa komission päätös tai suositus osoittautuu tarpeelliseksi 2, 3 ja 4 artiklassa määrättyjen yhteisön tavoitteiden saavuttamiseksi hiilen ja teräksen yhteismarkkinoiden toiminnassa 5 artiklan mukaisesti, päätös voidaan tehdä tai suositus antaa sen jälkeen kun neuvoston yksimielinen puoltava lausunto on saatu ja neuvoa-antavaa komiteaa kuultu.

Mahdollisesti sovellettavat seuraamukset määrätään samassa päätöksessä tai suosituksessa samaa menettelyä noudattaen."

3 Vastatakseen terästeollisuusalan rakenneuudistuksen asettamiin vaatimuksiin komissio käytti 1980-luvun alusta alkaen perustana edellä mainitun 95 artiklan määräyksiä toteuttaessaan yhteisön tukijärjestelmää, jolla hyväksytään terästeollisuuden valtion tuki tietyissä tarkoin määritetyissä tapauksissa. Tätä järjestelmää on sittemmin muutettu useita peräkkäisiä kertoja terästeollisuuden suhdannevaikeuksiin reagoimiseksi. Nyt esillä olevassa asiassa kysymyksessä olevana aikana voimassaollut yhteisön terästukisäännöstö on järjestyksessä viides ja se on vahvistettu yhteisön säännöistä valtion tuesta terästeollisuudelle 27 päivänä marraskuuta 1991 tehdyllä komission päätöksellä N:o 3855/91/EHTY (EYVL L 362, s. 57, jäljempänä tukisäännöstö tai viides säännöstö). Tukisäännöstön perustelukappaleista ilmenee, että siinä, kuten aikaisemmassakin säännöstössä, vahvistetaan yhteisön järjestelmä, joka on tarkoitettu kattamaan jäsenvaltioiden missä tahansa muodossa myöntämät erityiset tai muut tuet. Tässä säännöstössä ei hyväksytä toiminta- eikä rakenneuudistustukia lakkauttamistukia lukuun ottamatta.

Oikeudenkäynnin perustana olevat tosiseikat

4 Terästeollisuusalan taloudellisen tilanteen huonontumisen vuoksi komissio esitteli rakenneuudistussuunnitelman neuvostolle ja Euroopan parlamentille 23.11.1992 antamassaan tiedonannossa SEC (92) 2160 lopull., jonka otsikkona on "Kohti terästeollisuuden kilpailukyvyn vahvistamista. Rakenneuudistuksen tarve". Tämä suunnitelma perustui siihen, että rakenteellisen ylikapasiteetin oli todettu jatkuvan ja sen pääasiallisena tarkoituksena oli vähentää tuotantokapasiteettia olennaisesti ja pysyvästi vähintään 19 miljoonalla tonnilla terästeollisuusyritysten vapaaehtoisen osallistumisen pohjalta. Tätä varten siinä määrättiin sosiaalialaa koskevista oheistoimenpiteistä sekä taloudellisista kannustimista yhteisön tuki mukaan lukien. Samalla komissio antoi tutkimustoimeksiannon Braun-nimiselle riippumattomalle asiantuntijalle, joka oli komission teollisuusasioita käsittelevän pääosaston entinen pääjohtaja ja jonka keskeisenä tehtävänä oli laatia luettelo terästeollisuussektoriin kuuluvien yritysten lakkauttamishankkeista edellä mainitussa tiedonannossa tarkoitettuna aikana, joka käsitti vuodet 1993-1995. Oltuaan yhteydessä noin 70 yrityksen johtajaan, Braun jätti 29.1.1993 kertomuksensa, jonka otsikkona oli "Parhaillaan tai tulevaisuudessa toteutettavat terästeollisuuden rakenneuudistukset".

5 Neuvosto hyväksyi 25.2.1993 tekemissään päätelmissä komission Braunin kertomuksen perusteella esittelemän ohjelman pääpiirteet tuotantokapasiteetin olennaiseksi vähentämiseksi. Terästeollisuuden pysyvää rakenneuudistusta oli helpotettava "ajallisesti rajoitetuilla oheistoimenpiteillä valtion tukien valvontaa koskevaa säännöstöä tarkasti noudattaen", ottaen huomioon valtion tukien osalta sen, että "komissio on vahvistanut soveltavansa tarkasti ja objektiivisesti tukisäännöstöä ja valvovansa, että mahdolliset poikkeukset, joita voidaan perustamissopimuksen 95 artiklan nojalla ehdottaa neuvostolle, tukevat täysin tuotantokapasiteetin vähentämisponnistuksia. Neuvosto antaa nopeasti näitä ehdotuksia koskevan objektiivisiin kriteereihin perustuvan lausunnon".

6 Neuvosto ja komissio ovat tältä pohjalta todenneet 17.12.1993 tehtyyn neuvoston pöytäkirjaan liittyvässä yhteisessä julistuksessaan, jossa vedotaan neuvostossa saavutettuun kokonaisratkaisuun perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan mukaisen yksimielisen lausunnon antamiseksi valtion tuesta julkisille yrityksille, joihin kuuluvat Sidenor (Espanja), Sächische Edelstahlwerke GmbH (Saksa), Corporación de la Siderurgia Integral (CSI, Espanja), Ilva (Italia), EKO Stahl AG (Saksa) ja Siderurgia Nacional Company (Portugali), että ne "[katsovat] että ainoa keino tervehdyttää yhteisön terästeollisuus niin, että se olisi kilpailukykyinen maailmanmarkkinoilla, [on] lopettaa lopullisesti julkiset tuet terästeollisuudelle ja lakkauttaa kannattamattomat laitokset. Antaen yksimielisen puoltavan lausunnon käsiteltävinään oleviin 95 artiklaan perustuviin ehdotuksiin neuvosto [toteaa], että tukisäännöstöä [- -] ja tukisäännöstön mukaisen hyväksymisen puuttuessa EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohtaa on sovellettava tarkasti. Neuvosto julistaa 25.2.1993 tekemiensä päätelmien mukaisesti päättäneensä välttää kaikkia uusia 95 artiklan perusteella tehtäviä, yksittäisiä yrityksiä koskevia poikkeuksia, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta jokaisen jäsenvaltion oikeutta pyytää EHTY:n perustamissopimuksen 95 artiklan mukaista päätöstä".

7 Neuvosto antoi 22.12.1993 perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan nojalla yksimielisen lausuntonsa, joka koski edellä mainittujen tukien myöntämistä kyseessä olevien julkisten yritysten rakenneuudistukseen tai yksityistämiseen.

8 Helpottaakseen terästeollisuuden rakenneuudistusta komissio teki tältä oikeudelliselta ja tosiasialliselta pohjalta 12.4.1994 edellä mainitun neuvoston yksimielisen lausunnon saatuaan perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan nojalla kuusi erillistä päätöstä, joilla hyväksyttiin valtion tukia koskevien kriteerien vastaisten tukien myöntäminen ja sallittiin edellä mainitun tukisäännöstön perusteella se, että perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohdasta poikettiin. Komissio hyväksyi näillä kuudella päätöksellä Saksan suunnitteleman valtion tuen EKO Stahl AG Eisenhüttenstadt -nimiselle terästeollisuusyritykselle (päätös 94/256/EHTY, EYVL L 112, s. 45), Portugalin suunnitteleman valtion tuen Siderurgia Nacional -nimiselle terästeollisuusyritykselle (päätös 94/257/EHTY, EYVL L 112, s. 52), Espanjan suunnitteleman valtion tuen Corporación de la Siderurgia Integral -nimiselle (CSI) julkiselle terästeollisuusyritykselle (päätös 94/258/EHTY, EYVL L 212, s. 58), Italian myöntämän tuen julkisen alan terästeollisuusyrityksille (Ilva-terästeollisuusryhmä) (päätös 94/259/EHTY, EYVL L 112, s. 64), Saksan suunnitteleman tuen Sächsische Edelstahlwerk GmbH Freital/Sahcsen -nimiselle terästeollisuusyritykselle (päätös 94/260/EHTY, EYVL L 112, s. 71) ja Espanjan suunnitteleman tuen Sidenor-nimiselle erityisterästä tuottavalle yritykselle (päätös 94/261/EHTY, EYVL L 112, s. 77).

9 Näihin hyväksyntöihin liittyi neuvoston yksimielisen lausunnon mukaisesti "velvoitteita, jotka vastaavat jalostamattoman teräksen osalta vähintään 2 miljoonan tonnin ja kuumalaminoidun teräksen osalta enintään 5,4 miljoonan tonnin nettokapasiteettivähennyksiä (ottamatta huomioon junan rakentamista Sestãossa ja EKO Stahlin kapasiteetin nousua yli 900 000 tonnin vuoden 1999 jälkimmäisellä puoliskolla)", komission neuvostolle ja Euroopan parlamentille 13.4.1994 antaman tiedonannon (COM(94) 125 lopull.) mukaan, joka koski terästeollisuuden rakenneuudistusta koskevan välitilinpäätöksen vahvistamista ja tämän menettelyn konsolidoimiseksi tarkoitettujen ehdotusten tekemistä edellä mainittujen neuvoston 25.2.1993 tekemien päätelmien hengessä.

Oikeudenkäyntimenettely

10 Wirtschaftsvereinigung Stahl -yhditys ja terästeollisuusyritykset Thyssen Stahl AG, Preussig Stahl AG ja Hoogovens Groep BV ovat 24.6.1994 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostamallaan kanteella vaatineet edellä mainitun 12.4.1994 tehdyn Ilva -konsernia koskevan päätöksen 94/259/EHTY kumoamista perustamissopimuksen 33 artiklan nojalla.

11 Samanaikaisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa on nostettu kaksi muuta kannetta; Association des aciéries européennes indépendantes (EISA) nosti kanteen 12.4.1994 tehdyistä kuudesta päätöksestä (asia T- 239/94) ja British Steel nosti kanteen päätöksistä 94/258/EHTY ja 94/259/EHTY, joilla hyväksyttiin valtion tuki CSI-yritykselle ja Ilva-terästeollisuuskonsernille (asia T-243/94).

12 Nyt esillä olevassa asiassa neuvosto, Italian tasavalta ja Ilva Laminati Piani SpA (jäljempänä Ilva) jättivät ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 24.10., 8.11. sekä 29.11.1994 väliintulohakemuksen, jossa ne pyysivät saada osallistua oikeudenkäyntiin vastaajan vaatimusten tueksi. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun toisen jaoston puheenjohtaja hyväksyi nämä hakemukset 9.3.1995 antamallaan määräyksellä.

E13 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella aloittaa suullisen käsittelyn ilman edeltäviä asian selvittämistoimia. Asianosaiset ovat esittäneet huomautuksensa ja vastanneet ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin 25.2.1997 pidetyssä istunnossa.

Asianosaisten ja väliintulijoiden vaatimukset

14 Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

- kumoaa 12.4.1994 päätöksen 94/259/EHTY;

- toissijaisesti kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kun siinä määrätään, että Ilvalla on velvollisuus vähentää kapasiteettiaan vain 2 miljoonalla tonnilla vuodessa, ja

- velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

15 Vastaaja vaatii neuvoston ja Italian tasavallan tukemana, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

- hylkää kanteen, ja

- velvoittaa kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

16 Väliintulijana esiintyvä Ilva vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

- hylkää kanteen perusteettomana, ja

- velvoittaa kantajat korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien Ilvan oikeudenkäyntikulut.

Kanteen aineelliset perusteet

17 Kantajat esittävät kumoamisvaatimuksensa tueksi seitsemän kanneperustetta, joiden mukaan tukisäännöstöä ei ole otettu huomioon, perustamissopimuksen 95 artiklan soveltamisedellytyksiä ei ole noudatettu, suhteellisuusperiaatetta on loukattu, syrjintäkiellon periaatetta ei ole otettu huomioon, perusteluvelvollisuus on laiminlyöty, päätöksentekomenettely on lainvastainen ja puolustautumisoikeuksia on loukattu.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan tukisäännöstöä ei ole otettu huomioon

18 Kantajat väittävät, että sellaisen tuen hyväksyminen, josta ei säädetä viidennessä säännöstössä, on lainvastaista. Tämä kanneperuste jakautuu kahteen osaan. Komissio on yhtäältä käyttänyt väärin harkintavaltaa, kun se on hyväksynyt sellaisen tuen myöntämisen, joka ei täytä tukisäännöstössä säädettyjä edellytyksiä ja toisaalta se ei ole ottanut huomioon luottamuksensuojan periaatetta.

Harkintavallan väärinkäyttöä koskeva väite

Asianosaisten ja väliintulijoiden väitteet sekä niiden perustelut

19 Kantajat katsovat, että koska perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohdassa kielletään valtion tuet, perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan perusteella annetussa tukisäännöstössä määritetään pakottavasti ja lopullisesti ne edellytykset, joilla tällaiset tuet voidaan kuitenkin hyväksyä perustamissopimuksen 2, 3 ja 4 artiklassa määritettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi. Kantajat toteavat, että vaikka tiettyjä epäilyksiä voitaisiin esittää siltä osin, oliko komissio toimivaltainen antamaan tukisäännöstön, jolla perustamissopimuksen 95 artiklan perusteella poiketaan saman sopimuksen 4 artiklan c alakohdasta, kantajat eivät aio vedota tähän kysymykseen. Ne väittävät vain, että tuet, jotka eivät täytä tukisäännöstössä määritettyjä edellytyksiä, ovat joka tapauksessa yhteismarkkinoille soveltumattomia ja että perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohdassa määrätty kielto koskee näitä tukia.

20 Tämä analyysi vahvistetaan kantajien mukaan tukisäännöstön perusteluissa ja sen 1 artiklassa, jossa säädetään nimenomaisesti, että "jäsenvaltion rahoittamia terästeollisuuden tukia - - voidaan pitää yhteisön tukina ja tästä syystä yhteismarkkinoiden asianmukaisen toiminnan mukaisina vain, jos ne ovat 2-5 artiklan mukaisia".

21 Kantajien mukaan tapa, jolla komissio tulkitsee tukisäännöstössä perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäistä ja toista kohtaa ja 4 artiklan c alakohtaa, sitoo sitä. Komissio on käyttänyt 95 artiklan määräyksissä sille annettua harkintavaltaa antamalla tukisäännöstön ja tästä seuraa, että säännöstöstä poikkeaminen on ristiriitaista ja näin tehtäessä komissio käyttäisi väärin harkintavaltaansa.

22 Yksittäisellä päätöksellä ei voida poiketa yleisesti sovellettavasta tukisäännöstöstä loukkaamatta perustamissopimuksen 4 artiklan b alakohdassa määrättyä syrjintäkiellon periaatetta, vaikka nämä toimenpiteet ovat muodollisesti samalla tasolla oikeussäännösten hierarkiassa. Yhteisöjen tuomioistuin on tältä osin vahvistanut periaatteen, jonka mukaan yksittäisen päätöksen on oltava yleisessä päätöksessä asetettujen edellytysten mukainen niin polkumyyntiä koskevien toimenpiteiden (ks. erityisesti asia 113/77, NTN Toyo Bearing ym. v. neuvosto, tuomio 29.3.1979, Kok. 1979, s. 1185, ja asia 118/77, ISO v. neuvosto, tuomio 29.3.1979, Kok. 1979, s. 1277) kuin valtion tukienkin alalla (ks. EY:n perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklaan liittyen asia C-313/90, CIRFS ym. v. komissio, tuomio 24.3.1993, Kok. 1993, s. I-1125). Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut perustamissopimukseen liittyen, että komissio oli menetellyt väärin, koska se oli käyttänyt sille perustamissopimuksessa suotua harkintavaltaa välttääkseen sovellettavissa peruspäätöksissä erityisesti määrättyä menettelyä ja koska se ei tuolloiseen tilanteeseen reagoimiseksi ollut muuttanut näitä päätöksiä perustamissopimuksessa määrätyn menettelyn mukaisesti (ks. yhdistetyt asiat 140/82, 146/82, 221/82 ja 226/82, Walzstahl-Vereinigung ja Thyssen v. komissio, tuomio 21.2.1984, Kok. 1984, s. 951, ja yhdistetyt asiat 33/86, 44/86, 110/86, 226/86 ja 285/86, Stahlwerke Peine-Salzgitter ja Hoogovens v. komissio, tuomio 14.7.1988, Kok. 1988, s. 4309).

23 Tästä seuraa kantajien mukaan, että komissiolla on mahdollisuus poiketa tukisäännöstöstä vain siten, että se muuttaa sitä, jotta samat säännökset koskisivat kaikkia yrityksiä.

24 Sellaisen yksittäisen päätöksen tekeminen, joka ei täytä tukisäännöstössä asetettuja edellytyksiä, on vastoin periaatetta, jonka mukaan poikkeavia toimenpiteitä on tulkittava suppeasti. Poikkeusten, joita perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohdassa määrätystä valtion tukia koskevasta kiellosta tehdään 95 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan perusteella, on rajoituttava vain välttämättömimpään. Tällaiset poikkeukset voidaan hyväksyä ainoastaan, jos ne ovat väliaikaisia ja edellyttäen, että niihin liittyy tarkoin määritettyjä velvoitteita. Vain tukisäännöstö täyttää nämä edellytykset. Perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäistä ja toista kohtaa ei siis kantajien mukaan voida käyttää tehtäessä yksittäistä päätöstä, jolla edellä mainittu tukia koskeva kielto tehdään merkityksettömäksi.

25 Komissio katsoo, että kantajien esittämässä väitteessä, jonka mukaan tukisäännöstö on velvoittava ja tyhjentävä, jätetään ottamatta huomioon se, että valtion tukia koskeva kielto perustuu perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohtaan eikä tukisäännöstöön. Tukisäännöstössä katsotaan, että tietyt valtion tuet ovat yhteisön tukia ja muutoin siinä toistetaan perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohdassa määrätty kielto. Perustamissopimuksen 95 artiklaa on tästä syystä mahdollista käyttää perustana, kun tiettyä tarkoitusta varten tehdään päätöksiä, joilla hyväksytään erityisissä olosuhteissa tietyt tuet.

26 Komissio myöntää, että tältä kannalta katsoen tukisäännöstön sanamuodosta voitaisiin päätellä, että neuvosto ja se itse eivät aio soveltaa perustamissopimuksen 95 artiklaa tulevaisuudessa. Koska alalla on kuitenkin syntynyt uusi kriisitilanne, tämän määräyksen järkevä soveltaminen on tullut oleellisen tärkeäksi. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että kriisitilannetta voidaan pitää sellaisena ennalta-arvaamattomana vaikeutena, jota tässä artiklassa tarkoitetaan (asia 214/83, Saksa v. komissio, tuomio 3.10.1985, Kok. 1985, s. 3053).

27 Neuvosto korostaa, että 95 artiklan ensimmäisessä ja toisessa kohdassa annetaan EHTY:n perustussopimuksen systematiikassa komissiolle laaja harkintavalta, jotta se voi reagoida äkillisiin kriiseihin. Nyt esillä olevassa asiassa kysymyksessä olevat tuet on hyväksytty, jotta perustamissopimuksen tavoitteiden mukaisen, lopullista kapasiteetin vähentämistä koskevan kokonaissuunnitelman yhteydessä tapahtuvaa tuotantolaitosten osittaista lakkauttamista helpotettaisiin. Neuvosto on siis toiminut sellaisessa perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetussa tapauksessa, josta ei määrätä tässä sopimuksessa.

28 Toisin kuin kantajat väittävät, tukisäännöstö ei ole peruspäätös ja riidanalainen päätös ei ole yksittäinen päätös. Ne ovat sitä vastoin samantasoisia oikeudellisia toimenpiteitä, jotka perustuvat samaan oikeudelliseen perustaan, minkä myös kantajat myöntävät. Lisäksi riidanalaisella päätöksellä hyväksytyt tuet eivät kuulu tukisäännöstön soveltamisalaan.

29 Italian tasavalta muistuttaa, että perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään toimintakeinosta, jota voidaan käyttää yhteisön tavoitteiden saavuttamiseksi tapauksissa, joista - kuten nyt esillä olevassa asiassa - ei määrätä perustamissopimuksessa. Perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohdassa kielletään nimittäin vain sellaiset valtion tuet, jotka eivät sovi yhteen yhteisön tavoitteiden kanssa. Tukisäännöstö ja riidanalainen päätös eivät kuulu tämän kiellon alaisuuteen, koska niillä pyritään toteuttamaan näitä tavoitteita. Muutoin Italian hallitus kiistää kantajien esittämän väitteen, jonka mukaan tukisäännöstössä esitetty perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäistä kohtaa koskeva tulkinta on velvoittava. Tukisäännöstö ja riidanalainen päätös perustuvat samaan perustamissopimuksen määräykseen ja ovat siis oikeudellisesti samanarvoisia. Tämän sopimuksen 95 artiklan ensimmäisessä kohdassa komissiolle annettu toimivalta on pysyvä ja ehtymätön: tällä artiklalla pyritään siihen, että komissio kykenee koko ajan ja kaikissa olosuhteissa reagoimaan tilanteeseen, josta ei määrätä perustamissopimuksessa, toteuttamalla neuvoston suostumuksin jonkin yhteisön tavoitteen saavuttamiseksi tarvittavan toimenpiteen.

30 Ilvan mukaan perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisessä kohdassa pyritään antamaan komissiolle keinot selviytyä sellaisista poikkeustilanteista, joita perustamissopimuksen laatijat eivät voineet ennakoida. Tämä tavoite ei toteudu, jos tämän artiklan perusteella tehtävä yleisesti sovellettava päätös vaikuttaisi siten, että komissio ei myöhemmin voisi käyttää niitä toimivaltuuksia, joita sille tässä artiklassa annetaan. Komission perustamissopimuksen 95 artiklan perusteella toteuttaman toimenpiteen yleinen tai yksittäinen soveltamisala riippuu niistä olosuhteista, joihin sen on reagoitava. Nyt esillä olevassa asiassa komissio on tukisäännöstöllä antanut tiettyjä tukiluokkia koskevia säännöksiä varaten itselleen samanaikaisesti toimivallan ratkaista tapauskohtaisesti sellaisia tukityyppejä koskevat asiat, joista ei määrätä tukisäännöstössä. Jos tukisäännöstöön sisältyy säännös, jolla kielletään myöhemmin tekemästä tukien hyväksymistä koskevia yksittäisiä päätöksiä, se on Ilvan mukaan perustamissopimuksen vastainen.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

31 Kantajat väittävät pääasiallisesti, että komissio on hyväksyessään kyseiset tuet riidanalaisella yksittäisellä päätöksellä käyttänyt sille perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisessä ja toisessa kohdassa annettua toimivaltaa kiertääkseen yleisesti sovellettavassa tukisäännöstössä määrätyt edellytykset. Kantajien väite perustuu siihen edellytykseen, että tässä tukisäännöstössä, jonka muodollista pätevyyttä ne eivät kiistä, määritellään pakottavasti ja tyhjentävästi ne valtion tukien luokat, jotka voidaan hyväksyä.

32 Tältä osin on muistutettava etukäteen siitä oikeudellisesta ympäristöstä, johon tehdyt päätökset kuuluvat. Perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohdassa kielletään pääasiallisesti valtion myöntämät tuet hiili- ja teräsyhteisössä siltä osin kuin ne voivat vaarantaa perustamissopimuksessa määriteltyjen yhteisön olennaisten tavoitteiden toteuttamisen, erityisesti vapaan kilpailun järjestelmän vakiinnuttamisen. Tämän määräyksen mukaisesti "hiilen ja teräksen yhteismarkkinoille soveltumattomina pidetään sekä sen vuoksi poistetaan ja kielletään tässä sopimuksessa määrätyin edellytyksin yhteisössä: - - c) valtioiden muodossa tai toisessa myöntämä tuki tai avustukset - - ".

33 Tällainen kielto ei kuitenkaan merkitse sitä, että kaikkia EHTY:n alaan kuuluvia valtion tukia olisi pidettävä yhteensoveltumattomina perustamissopimuksen tavoitteiden kanssa. Perustamissopimuksen 2-4 artiklassa määriteltyjen tavoitteiden valossa tulkittuna 4 artiklan c alakohdalla ei ole tarkoitus estää sellaisten valtion tukien myöntämistä, joiden avulla voidaan toteuttaa perustamissopimuksen tavoitteita. Siinä jätetään yhteisön toimielimille mahdollisuus arvioida yhteensoveltuvuutta perustamissopimuksen kanssa ja tarpeen vaatiessa hyväksyä tällaisten tukien myöntäminen perustamissopimuksen soveltamisalalla. Tätä tarkastelua vahvistaa asiassa 30/59, De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg vastaan korkea viranomainen, 23.2.1961 annettu tuomio (Kok. 1961, s. 1), jossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että vaikka vain komissio tai sen nimenomaisesti tähän valtuuttama taho voi myöntää tietyt perustamissopimuksen 55 artiklan 2 kohdassa ja 58 artiklan 2 kohdassa hyväksytyt muut kuin valtion myöntämät tuet hiili- tai terästuottajille, niin myös 4 artiklan c alakohtaa on tulkittava niin, että siinä myönnetään yhteisön toimielimille yksinomainen toimivalta tukien osalta yhteisössä (oikeudelliset perustelut, osa BI.1.b., yhdeksännen perustelukappaleen kuudes kohta, s. 43).

34 Perustamissopimuksen systematiikassa 4 artiklan c alakohdassa ei siis estetä sitä, että komissio hyväksyy ennalta-arvaamattomiin tilanteisiin vastatakseen poikkeuksellisesti 95 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan nojalla jäsenvaltioiden suunnittelemat tuet, jotka ovat yhteensoveltuvia perustamissopimuksen tavoitteiden kanssa (ks. asia 9/61, Alankomaat vastaan korkea viranomainen, tuomio 12.6.1962, Kok. 1962, s. 413).

35 Perustamissopimuksen 95 artiklassa komissio valtuutetaan tekemään päätös tai antamaan suositus sen jälkeen, kun neuvoston yksimielinen puoltava lausunto on saatu ja EHTY:n neuvoa-antavaa komiteaa kuultu, kaikissa sellaisissa perustamissopimuksessa sääntelemättömissä tapauksissa, jossa tällainen päätös tai suositus osoittautuu tarpeelliseksi jonkin 2, 3 ja 4 artiklassa määrätyn yhteisön tavoitteen saavuttamiseksi hiilen ja teräksen yhteismarkkinoiden toiminnassa 5 artiklan mukaisesti. Näissä artikloissa määrätään, että samalla päätöksellä tai suosituksella, joka on tehty tai annettu samassa muodossa, määritetään tarvittaessa sovellettavat seuraamukset. Tästä seuraa, että koska EHTY:n perustamissopimuksella - toisin kuin EY:n perustamissopimuksella - ei komissiolle tai neuvostolle anneta minkäänlaista erityistoimivaltaa hyväksyä valtion tukia, komissio on 95 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan perusteella toimivaltainen ryhtymään kaikkiin tarpeellisiin toimenpiteisiin perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi ja siis hyväksymään vahvistamaansa menettelyä noudattaen ne tuet, jotka vaikuttavat tarpeellisilta näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

36 Komissio on näin ollen perustamissopimuksen erityismääräyksen puuttuessa toimivaltainen tekemään sellaiset yleiset tai yksittäiset päätökset, jotka ovat tarpeellisia perustamissopimuksen tavoitteiden toteuttamiseksi. Perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisessä ja toisessa kohdassa, joissa sille annetaan tämä toimivalta, ei tarkenneta millään tavoin niiden päätösten soveltamisalaa, joita komissio voi tehdä. Tällöin komission tehtävänä on tapauskohtaisesti harkita, kumpi näistä kahdesta päätöstyypistä, yleispäätös vaiko yksittäinen päätös, on asianmukaisempi halutun tavoitteen tai haluttujen tavoitteiden saavuttamiseksi.

37 Komissio on valtion tukia koskevissa asioissa käyttänyt perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan oikeudellisia mahdollisuuksia kahdella eri tavalla. Se on yhtäältä tehnyt yleisiä päätöksiä, "tukisäännöstöjä", joissa säädetään määrättyjä tukiluokkia koskevasta yleisestä poikkeuksesta valtion tukia koskevasta kiellosta. Toisaalta se on tehnyt yksittäisiä päätöksiä, joilla poikkeuksellisesti hyväksytään tietyt yksittäiset tuet.

38 Nyt esillä olevassa asiassa ongelmana on siis se, kuinka tukisäännöstön ja riidanalaisen yksittäisen päätöksen kohde ja soveltamisala määritetään.

39 Tältä osin on muistutettava, että riidanalaisessa päätöksessä tarkoitettuna ajanjaksona sovellettavissa olleista tukisäännöistä säädetään edellä mainitussa 27.11.1991 tehdyssä komission päätöksessä N:o 3855/91/EHTY. Tällä päätöksellä, joka sen 9 artiklan mukaan tuli voimaan 1.1.1992 ja joka oli sovellettavissa 31.12.1996 asti, annettiin viides tukisäännöstö. Tämä perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäiseen ja toiseen kohtaan perustuva tukisäännöstö liittyy läheisesti aikaisemmin annettuihin tukisäännöstöihin (ks. erityisesti yhteisön säännöistä valtion tuesta terästeollisuudelle 27 päivänä marraskuuta 1985 tehty komission päätös N:o 3484/85/EHTY, EYVL L 340, s. 1, ja yhteisön säännöistä valtion tuesta terästeollisuudelle 1 päivänä helmikuuta 1989 tehty komission päätös N:o 322/89/EHTY, EYVL L 38, s. 8), jotka tästä syystä voidaan ottaa huomioon sitä tulkittaessa. Päätöksen perusteluista ilmenee (ks. erityisesti päätöksen N:o 3855/91/EHTY perusteluosan I kohta), että "terästeollisuus ei jää ilman tutkimus- ja kehitystyötukea eikä tukea, jonka avulla se voi saattaa laitoksensa uudessa ympäristönsuojelulainsäädännössä asetettujen vaatimusten mukaisiksi". Tuotannon ylikapasiteetin rajoittamiseksi ja markkinoiden palauttamiseksi tasapainoon tukisäännöstössä sallitaan myös tietyin edellytyksin "sosiaalinen tuki, jolla voidaan myötävaikuttaa tehdaslaitosten toiminnan osittaiseen lopettamiseen ja rahoitustuki, joka myönnetään vähiten kilpailukykyisten yritysten EHTY-toiminnan lopulliseen lakkauttamiseen". Lopuksi siinä kielletään nimenomaisesti toiminta- ja investointituet lukuunottamatta "alueellisia investointitukia tietyissä jäsenvaltioissa". Tällaisia alueellisia tukia voitiin myöntää Kreikan, Portugalin ja entisen Saksan demokraattisen tasavallan alueelle sijoittautuneille yrityksille.

40 Komissio on tehnyt riidanalaisen päätöksen perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan nojalla mahdollistaakseen - kuten niiden perusteluista ilmenee - vakavissa vaikeuksissa olevien julkisten terästeollisuusyritysten rakenneuudistuksen kahdessa jäsenvaltiossa eli Espanjassa ja Italiassa, joissa yhteisön teräsmarkkinoiden vakava heikentyminen uhkasi terästeollisuusalaa. Erityisesti Ilvan osalta kyseisten tukien tarkoituksena oli yksityistää tämä terästeollisuuskonserni, jolle oli tuohon saakka voitu myöntää lainoja, koska sen ainoan osakkeenomistajan rajoittamaton vastuu perustui Italian siviililain 2362 §:ään (perusteluosan II ja IV kohta). Komissio täsmensi, että yhteisön terästeollisuuden vakava laskusuhdanne selittyi sellaisilla taloudellisilla tekijöillä, joita oli mahdotonta ennakoida. Se katsoi tästä syystä olevansa sellaisessa poikkeuksellisessa tilanteessa, josta ei määrätty erityisesti perustamissopimuksessa (perusteluosan IV kohta).

41 Kun yhtäältä viidettä tukisäännöstöä ja toisaalta riidanalaista päätöstä verrataan toisiinsa, on ilmeistä, että näillä eri toimenpiteillä on sama oikeudellinen perusta eli perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäinen ja toinen kohta ja että niissä poiketaan perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohdassa määrätystä tukia koskevan yleisen kiellon periaatteesta. Niiden soveltamisalat eroavat toisistaan, koska tukisäännöstö liittyy yleisesti tiettyihin tukiluokkiin, joita tässä säännöstössä pidetään yhteensopivina perustamissopimuksen kanssa, kun taas riidanalaisessa päätöksessä sallitaan poikkeuksellisten syiden perusteella ja yhtenä kokonaisuutena tuet, joita ei pääsääntöisesti voida pitää yhteensopivina perustamissopimuksen kanssa.

42 Tältä kannalta katsoen kantajien väitettä, jonka mukaan tukissäännöstö on pakottava, tyhjentävä ja lopullinen, ei voida hyväksyä. Tukisäännöstö on oikeudellisesti velvoittava vain siinä mainittujen, perustamissopimuksen kanssa yhteensopivien tukien osalta. Tältä osin tukisäännöstössä säädetään kokonaisjärjestelmästä, jolla on tarkoitus varmistaa, että kaikkia siinä määritettyihin luokkiin kuuluvia tukia käsitellään samalla tavoin ja yhtä ainoata menettelytapaa käyttäen. Tämä järjestelmä sitoo komissiota vain silloin, kun se arvioi tässä säännöstössä tarkoitettujen tukien yhdenmukaisuutta perustamissopimuksen kanssa. Se ei siis voi hyväksyä tällaisia tukia yksittäisellä päätöksellä tässä säännöstössä säädettyjen yleisten sääntöjen vastaisesti (ks. em. nk. "kuulalaakeriasiat", asia 113/77, NTN Toyo Bearing ym. v. neuvosto, tuomio ja asia 118/78, ISO v. neuvosto, tuomio 29.3.1979; asia 119/77, Nippon Seiko ym. v. neuvosto ja komissio, tuomio 29.3.1979, Kok. 1979, s. 1303; asia 120/77, Koyo Seiko ym. v. neuvosto ja komissio, tuomio 29.3.1979, Kok. 1979, s. 1337; asia 121/77, Nachi Fujikoshi ym. v. neuvosto, tuomio 29.3.1979, Kok. 1979, s. 1363 ja em. asiat CIRFS ym. v. komissio, Walzstahl-Vereinigung ja Thyssen v. komissio sekä Stahlwerke Peine-Salzgitter ja Hoogovens v. komissio).

43 Sitä vastoin niihin luokkiin kuuluvien tukien osalta, joita tukisäännöstön säännösten mukainen kiellosta vapauttaminen ei koske, voidaan yksittäistapauksessa poiketa tästä kiellosta, jos komissio sille perustamissopimuksen 95 artiklan perusteella kuuluvaa harkintavaltaa käyttäessään katsoo, että tällaiset tuet ovat tarpeen perustamissopimuksessa määrättyjen tavoitteiden toteuttamiseksi. Tukisäännöstöllä pyritään vain yleisesti ja tietyin edellytyksin hyväksymään ne poikkeukset, jotka tästä kiellosta voidaan tehdä määrättyjen näissä säännöksissä tyhjentävästi lueteltujen tukiluokkien osalta. Komissio ei ole toimivaltainen perustamissopimuksen 95 artiklan - jota sovelletaan vain tapauksissa, joista ei määrätä tässä sopimuksessa (ks. edellä mainittu asia Alankomaat v. korkea viranomainen) - ensimmäisen ja toisen kohdan perusteella kieltämään tiettyjä tukiluokkia, sillä jo itse perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohdassa määrätään tällaisesta kiellosta. Tukiin, jotka eivät kuulu tukisäännöksissä tästä kiellosta vapautettuihin luokkiin, sovelletaan siis yksinomaan 4 artiklan c alakohtaa. Tästä seuraa, että jos tällaiset tuet kuitenkin osoittautuvat tarpeellisiksi perustamissopimuksen tavoitteiden toteuttamiseksi, komissio on valtuutettu käyttämään oikeudellisena perustana perustamissopimuksen 95 artiklaa voidakseen kohdata tämän ennalta-arvaamattoman tilanteen tarvittaessa yksittäisellä päätöksellä (ks. edellä 32-36 kohta).

44 Tässä tapauksessa riidanalainen päätös, jolla hyväksytään valtion tuet suurten julkisten terästeollisuuskonsernien rakenneuudistusten toteuttamiseksi tietyissä jäsenvaltioissa, ei kuulu tukisäännöstön soveltamisalaan. Tällä säännöstöllä säädetään yksinomaan sellaisista yleisistä poikkeuksista valtion tukia koskevaan kieltoon, joita voidaan soveltaa tutkimus- ja kehitystyöhön, ympäristönsuojeluun ja lakkauttamiseen myönnettäviin tukiin sekä alueellisiin tukiin, joita myönnetään tiettyihin jäsenvaltioihin tai niiden osiin sijoittautuneille terästeollisuusyrityksille. Nyt esillä olevassa asiassa tarkoitetut toiminta- ja rakenneuudistustuet eivät selvästikään kuulu mihinkään yllämainittuun tukiluokkaan. Tästä seuraa, että riidanalaisella päätöksellä hyväksyttyihin poikkeuksiin ei sovelleta tukisäännöstössä määrättyjä edellytyksiä ja että sillä tästä syystä täydennetään tätä säännöstöä perustamissopimuksessa määritettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi (ks. jäljempänä 77-83 kohta).

45 Näissä olosuhteissa riidanalaista päätöstä ei voida pitää perusteettomana poikkeuksena viidennestä tukisäännöstöstä, vaan se on toimenpide, joka tukisäännöstön tavoin perustuu perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan määräyksiin.

46 Tästä syystä väite, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä suositaan tukea saavaa yritystä, koska sillä muutetaan peitellysti tukisäännöstöä, on täysin perusteeton, sillä antaessaan tukisäännöstön komissio ei voinut missään tapauksessa luopua sille perustamissopimuksen 95 artiklalla annetusta toimivallasta ryhtyä yksittäisiin toimenpiteisiin ennalta-arvaamattomissa tilanteissa. Koska taloudellinen tilanne, jonka vuoksi komissio oli tehnyt riidanalaisen päätöksen, ei nyt esillä olevassa asiassa kuulunut tukisäännöstön soveltamisalaan, komissiolla oli toimivalta hyväksyä kyseessä olevat tuet perustamissopimuksen 95 artiklan nojalla edellyttäen, että tämän määräyksen soveltamisedellytyksiä noudatettiin.

47 Koska kantajat eivät ole esittäneet sellaisia seikkoja, joiden perusteella voitaisiin katsoa, että komission tarkoituksena riidanalaisen päätöksen tehdessään oli kiertää tukisäännöstöä, harkintavallan väärinkäyttöä koskeva väite on hylättävä.

Luottamuksensuojan loukkaamista koskeva väite

Asianosaisten ja väliintulijoiden väitteet sekä niiden perustelut

48 Kantajien mukaan riidanalaisella päätöksellä loukataan luottamuksensuojan periaatetta, koska sillä hyväksytään perustamissopimuksen 95 artiklan perusteella Ilvalle maksettavat sellaiset tuet, joiden kantajat väittävät olevan yhteensoveltumattomia tukisäännöstön kanssa.

49 Tällä päätöksellä loukataan ensinnäkin luottamusta, joka asianomaisille yrityksille on perustellusti syntynyt eri tukisäännöstöjen julkaisemisen ja neuvoston ja komission näiden säännöstöjen tarkkaa noudattamista koskevien lausuntojen nojalla. Säännöstöön sisältyviä pakottavia sääntöjä sovelletaan kantajien mukaan kaikkiin terästeollisuusalan valtion tukiin. Ne antavat näin yrityksille sellaiset oikeudelliset suuntaviivat, joiden mukaisesti nämä voivat perustellusti odottaa, että niitä kohdellaan samalla tavoin, ja jotka otetaan huomioon, kun valtion tukien hyväksymisedellytyksiä mahdollisesti muutetaan ennalta-arvaamattomissa tilanteissa yleisellä päätöksellä, jolla otetaan huomioon kaikkien niiden toimijoiden asema, joita asia koskee, suosimatta erityisesti yhtä tai useampaa yritystä.

50 Komissio on lisäksi synnyttänyt Ilvan kilpailijoiden perustellun luottamuksen, koska se on hyväksyessään tälle yritykselle aikaisemmin myönnetyt tuet katsonut, että uusia tukia ei enää voida myöntää ainakaan, jos ne eivät ole kaikkiin yrityksiin sovellettavan tukisäännöstön mukaisia. Kantajat viittaavat tältä osin 23.12.1988 tehtyyn komission päätökseen 89/216/EHTY, joka koskee Italian hallituksen tukia julkisen alan terästeollisuusyrityksille (EYVL 1989, L 89, s. 76), sellaisena kuin se on muutettuna 13.12.1989 tehdyllä päätöksellä 90/89/EHTY (EYVL L 1990, L 61, s. 19) ja 27.11.1991 tehdyllä päätöksellä 92/17/EHTY (EYVL 1992, L 9, s. 16), jotka koskevat riidanalaisessa päätöksessä mainittuja Italian hallituksen tukia julkisen alan terästeollisuusyrityksille. Komissio on vahvistanut, että se aikoo valvoa tukisäännöstön tarkkaa noudattamista, koska se aloitti Ilvalle vuosina 1992 (EYVL C 257, s. 4) ja 1993 (EYVL C 213, s. 6) myönnettyjä tukia koskevan tukisäännöstön 6 artiklan 4 kohtaan perustuvan menettelyn ja ryhtyi EHTY:n perustamissopimuksen 88 artiklan nojalla väliaikaisiin toimiin Italian hallitusta vastaan (XXIII kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus, 1993, 491 kohta).

51 Komissio kiistää nämä väitteet ja niiden perustelut. Perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisessä ja toisessa kohdassa määrätään yhteisön toimielinten toimista ennalta-arvaamattomissa vaikeuksissa. Koska näitä vaikeuksia ei voida arvata ennalta, tällaisia päätöksiä koskevaa perusteltua luottamusta ei voi syntyä. Tässä tapauksessa viides tukisäännöstö heijastaa sitä kantaa, joka komissiolla ja neuvostolla oli sen antamisajankohtana, mutta sillä ei suljeta pois sitä, että erilainen lähestymistapa saattaa osoittautua tarpeelliseksi taloudellisten olosuhteiden vuoksi (yhdistetyt asiat 63/84 ja 147/84, Finsider v. komissio, tuomio 19.9.1985, Kok. 1985, s. 2857).

52 Lisäksi ja riippumatta siitä, ovatko yhteisön toimielimet tehneet päätöksiä tai antaneet lausuntoja, joiden perusteella luottamuksensuoja saattaa syntyä, komissio katsoo, että nyt esillä olevan asian olosuhteet huomioon ottaen kantajille ei voi olla syntynyt tällaista luottamusta. Edellä mainittu päätös 89/218/EHTY on tehty samantyyppisessä asiassa perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan perusteella eikä tuolloin voimassa ollutta tukisäännöstöä ollut muutettu. Samoin 31.7.1992 tehdyllä komission päätöksellä 92/411/EHTY, joka tehtiin sen jälkeen, kun nyt esillä olevassa asiassa sovellettava viides tukisäännöstö oli jo voimassa, hyväksyttiin komission mukaan tämän artiklan perusteella Tanskaan ja Alankomaihin sijoittautuneille yrityksille sellaisten tukien myöntäminen, joita tukisäännöstö ei koskenut (EYVL L 223, s. 28). Kantajien on pitänyt tietää, että tukisäännöstöä voidaan täydentää tiettyä tarkoitusta varten tehtävillä päätöksillä.

53 Neuvoston mukaan perustellun luottamuksen periaatetta loukataan yhteisön talousoikeuden alalla silloin, kun yhteisön toimielin poistaa ilman pakottavaa julkiseen etuun liittyvää syytä kyseisten yritysten kannalta erityisen, suojelemisen arvoisen edun välittömästi alkavin vaikutuksin ja ilmoittamatta siitä etukäteen ja ilman, että se olisi ryhtynyt asianmukaisiin siirtymätoimenpiteisiin (asia T-472/93, Campo Ebro ym. v. neuvosto, tuomio 21.2.1995, Kok. 1995, s. II-421, 52 kohta). Uuden yleisen säännöstön soveltaminen aikaisemman säännöstön aikana syntyneistä tilanteista sittemmin aiheutuneisiin vaikutuksiin ei yleisesti ottaen ole tämän periaatteen vastaista erityisesti, jos sopeuttaminen on tarpeen taloudellisen tilanteen muututtua. Riidanalainen päätös ei vaikuta nyt esillä olevassa asiassa myöskään siten, että kantajat menettäisivät niiden kannalta suojelemisen arvoisen edun. EHTY:n perustamissopimuksen systematiikassa komissio voi perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen kohdassa määrätyin edellytyksin tehdä päätöksiä tapauksissa, joista ei määrätä perustamissopimuksessa. Tukisäännöstöllä on luotu oikeudelliset puitteet, jotta yhteisön terästeollisuuden suhdannevaihteluihin voidaan reagoida joustavasti. Perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen kohdan perusteella toteutetut toimenpiteet eivät ole luonteeltaan ja tavoitteiltaan sellaisia, että ne voivat luoda velvoittavat ja muuttumattomat oikeudelliset suuntaviivat kaikille taloudellisille toimijoille. Tukisäännöstö ei siis voi synnyttää kantajien perusteltua luottamusta, jonka nojalla ne voisivat luottaa siihen, ettei komissio tule enää hyväksymään muita poikkeuksia 4 artiklan c alakohdassa määrätystä tukia koskevasta kiellosta.

54 Italian tasavalta väittää puolestaan, että kantajat eivät missään tapauksessa ole näyttäneet toteen väitettään, jonka mukaan tukisäännöstöön teoreettisesti nojautuva perusteltu luottamus olisi vaikuttanut kantajien toimintaan käytännössä. Ne toteavat vain, että kantajana olevan yhdistyksen jäsenyritykset ovat tehneet investointeja ja rakenneuudistusta koskevia päätöksiä ja ryhtyneet tiettyjen laitosten lakkauttamiseen, näyttämättä toteen, että näihin päätöksiin on määräävästi vaikuttanut ajatus siitä, että yhteisö ei hyväksy tukea rakenneuudistustoimenpiteisiin ja varsinkaan sitä, että nämä päätökset olisivat olleet erilaisia, jos tämän mahdollisuuden olemassaolosta olisi tiedetty. Kantajat eivät myöskään ole voineet perustellusti odottaa, että tukisäännöstön antamisella suljetaan pois kaikki muut toimet tapauksissa, joista ei määrätä perustamissopimuksessa, mutta jotka ovat mahdollisia. Yhteisön oikeudessa ei koskaan ole vahvistettu tällaista tulkintaa. Viimeaikoina saatu kokemus osoittaa tätä vastoin, että tukisäännöstön soveltaminen ei estä yksittäisiä hyväksymisiä, jotka on tosiasiallisesti annettu 95 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti.

55 Ilva korostaa, että kantajat eivät voi uskottavasti väittää, että ne eivät tienneet komission aikomuksesta hyväksyä perustamissopimuksen 95 artiklan perusteella uusia tukia eivätkä edes tällaisen mahdollisuuden olemassaolosta. Se, että tähän aikomukseen viitataan 25.2.1993 annetussa neuvoston lausunnossa ja komission mainitsemissa aikaisemmin annetuissa lausunnoissa, osoittaa, että kyseisten tukien hyväksymistä riidanalaisella päätöksellä ei voida pitää erillisenä tai ennalta-arvaamattomana seikkana, vaan sitä vastoin selkeänä poliittisena linjanvetona, joka on saatettu laajan yleisön tietoisuuteen. Kaikille Euroopan suuryrityksille on näin tiedotettu komission aikomuksesta hyväksyä tukia perustamissopimuksen 95 artiklan nojalla ja erityisesti tähän myötävaikuttivat Euroferin kokoukset, joihin kantajat osallistuivat säännöllisesti.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

56 Kantajat katsovat, että riidanalaisella päätöksellä loukataan luottamuksensuojan periaatetta, koska teräksen yhteismarkkinat häiriintyvät sen vaikutuksesta sen vuoksi, että valtion tukia koskevasta nimenomaisesta kiellosta ja erittäin tiukasta tukisäännöstöstä huolimatta sillä aiheutetaan sekaannusta, joka puolestaan voi aiheuttaa tukia saamattomien teollisuusyritysten strategioiden tehottomuuden.

57 Kuten komissio ja sitä tukevat väliintulijat ovat perustellusti huomauttaneet, tämä perustelu nojautuu virheelliseen ajatukseen, jonka mukaan asianomaiset yritykset voivat tukisäännöstön perusteella vakuuttua siitä, ettei tukisäännöstössä asetettuja edellytyksiä vastaamattomia valtion tukia enää hyväksytä. Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jo on todennut (ks. edellä 38-44 kohta), tukisäännöstön kohde ei ole sama kuin riidanalaisen päätöksen, joka on tehty, jotta poikkeukselliseen tilanteeseen voitaisiin reagoida. Se ei tästä syystä missään tapauksessa ole voinut synnyttää perusteltuja odotuksia, jotka koskevat mahdollisuutta myöntää yksittäisiä poikkeuksia valtion tukia koskevasta kiellosta perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan perusteella sellaisessa ennalta-arvaamattomassa tilanteessa, joka on johtanut riidanalaisen päätöksen tekemiseen (ks. edellä 40 kohta).

58 Lisäksi ja joka tapauksessa yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että "vaikka luottamuksensuojan periaate onkin eräs yhteisön perusperiaatteista, taloudelliset toimijat eivät kuitenkaan voi perustellusti luottaa sellaisen olemassa olevan tilanteen säilymiseen, jota voidaan muuttaa yhteisön toimielinten harkintavallan rajoissa" (ks. asia C-350/88, Delacre ym. v. komissio, tuomio 14.2.1990, Kok. 1990, s. I-395, 33 kohta).

59 Teräksen yhteismarkkinoiden moitteettoman toiminnan edellytyksenä on, että nämä markkinat sopeutuvat jatkuvasti taloudellisen tilanteen vaihteluihin, eivätkä taloudelliset toimijat voi vedota saavutettuihin oikeuksiin pystyttääkseen ennallaan tietyllä hetkellä olemassa olevan oikeudellisen tilanteen (ks. asia 230/78, Eridania, tuomio 27.9.1979, Kok. 1979, s. 2749, 22 kohta, ja edellä mainitussa asiassa Campo Ebro ym. v. neuvosto annettu tuomio, tuomion 52 kohta). "Varovaisen ja valveutuneen toimijan" on tietyissä tapauksissa mahdollista ennakoida, että selvien kriisitilanteiden torjumiseksi ryhdytään erityisiin toimenpiteisiin, eikä tällä loukata luottamuksensuojan periaatetta (ks. asia 78/77, Lührs, tuomio 1.2.1978, Kok. 1978, s. 169, perustelukappale 6).

60 Nyt esillä olevassa asiassa on selvää, että ottaen huomioon kantajien merkittävä taloudellinen asema ja niiden osallistuminen EHTY:n neuvoa-antavaan komiteaan, niiden olisi näissä olosuhteissa pitänyt joka tapauksessa huomata, että on ehdottoman välttämätöntä ryhtyä tehokkaisiin toimenpiteisiin Euroopan terästeollisuuden intressien varmistamiseksi, ja että komission tässä tarkoituksessa tekemät päätökset voitaisiin perustaa perustamissopimuksen 95 artiklaan, kuten aikaisempien tukisäännöstöjen voimassaollessa on useasti tehty. Tältä osin komissio mainitsee perustellusti edellä mainitut 23.12.1988 tehdyn päätöksen 89/218/EHTY ja 31.7.1992 tehdyn päätöksen 92/411/EHTY, joilla hyväksyttiin tietyt valtion tuet tuolloin voimassa olevasta tukisäännöstöstä huolimatta.

61 Tästä seuraa, että riidanalaisessa päätöksessä ei ole jätetty huomioon ottamatta luottamuksensuojan periaatetta.

Perustamissopimuksen 95 artiklan rikkomista koskeva toinen kanneperuste

Asianosaisten ja väliintulijoiden väitteet sekä niiden perustelut

62 Kantajat väittävät, että riidanalaisessa päätöksessä ei noudateta perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen kohdan soveltamisedellytyksiä, koska siinä hyväksytyillä tuilla ei pyritä saavuttamaan jotakin perustamissopimuksen 2-4 artiklassa tarkoitetuista tavoitteista eivätkä nämä tuet ole tarpeellisia näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

63 Riidanalaisella päätöksen - jolla pyritään "antamaan Italian teräteollisuudelle taloudellisesti vakaa ja elinkelpoinen rakenne" (päätöksen päätösosan IV kohta) - tavoite ei kuulu perustamissopimuksen 2, 3 ja 4 artiklassa määritettyihin tavoitteisiin, jotka koskevat yhteismarkkinoita ja yhteisön terästeollisuutta kokonaisuudessaan eivätkä yhden ainoan jäsenvaltion teollisuutta tai varsinkaan yhden ainoan yrityksen eloonjäämistä (asia 730/79, Philip Morris v. komissio, tuomio 17.9.1980, Kok. 1980, s. 2671, ja yhdistetyt asiat 351/85 ja 360/85, Fabrique de fer de Charleroi ja Dillinger Hüttenwerke v. kommissio, tuomio 29.9.1987, s. 3639). Perustamissopimuksen tavoitteiden mukaista ei voi olla, että Ilvan kaltaisia yksittäisiä yrityksiä pidetään yllä myöntämällä niille huomattavia tukia, kun toisten jäsenvaltioiden tukia saamattomien yritysten on vähennettävä kapasiteettiaan omin varoin. Perustamissopimuksen 2 artiklan toisen kohdan, jonka mukaan yhteisön on huolehdittava siitä, että "jäsenvaltioiden taloudelle ei aiheuteta olennaista ja jatkuvaa häiriötä", tavoitteiden toteuttamiseen myötävaikuttaa sitä vastoin kannattamattomien terästeollisuusyritysten sulkeminen pois markkinoilta tai ainakin niiden käyttämättömän kapasiteetin vähentäminen ja kilpailukyvyttömien laitosten lakkauttaminen. Komissio olisi voinut kantajien mukaan ennalta torjua tällaisen vaaran vain perustamissopimuksen 37 artiklan perusteella, jossa määrätään, että "jos jäsenvaltio tietyssä asiassa katsoo, että komission toimi tai toimimatta jättäminen saattaa aiheuttaa olennaista ja jatkuvaa häiriötä kyseisen jäsenvaltion taloudessa, se voi saattaa asian komission käsiteltäväksi", mutta ei 95 artiklan ensimmäisen tai toisen kohdan perusteella (ks. em. asiassa De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg v. korkea viranomainen annettu tuomio).

64 Ilvalle myönnettyjen tukien hyväksymistä ei myöskään voida perustella tarpeella valvoa, että jatkuva työllisyys turvataan perustamissopimuksen 2 artiklan mukaisesti. Kantajien mukaan kyseisillä tuilla yksinkertaisesti siirretään Italian markkinoiden ongelmat muiden jäsenvaltioiden työmarkkinoille, joilla lukuisia terästeollisuusalan työpaikkoja on lakkautettu ja lakkautetaan edelleen. Kantajat kiistävät komission tältä osin esittämän väitteen, jonka mukaan riidanalainen päätös kuuluu osana kapasiteetin vähentämistä ja terästeollisuusyritysten elinkelpoisuuden palauttamista koskevaan "kokonaissuunnitelmaan". Joka tapauksessa komission on varmistettava, että terästeollisuusyrityksiä taikka julkisen tai yksityisen alan yrityksiä ei syrjitä, kun se toteuttaa tällaista kokonaissuunnitelmaa.

65 Ilvalle myönnetyt tuet eivät muutoinkaan ole missään tapauksessa "välttämättömiä" niiden perustamissopimuksessa määrättyjen tavoitteiden kannalta, joihin riidanalaisella päätöksellä väitetään pyrittävän. Hyväksyttyjä tukia voidaan pitää tavoitteiden saavuttamisen kannalta välttämättöminä tai tarpeellisina vain, jos niillä vahingoitetaan mahdollisimman vähän kilpailua teräksen yhteismarkkinoilla. Komissio on jo hyväksynyt Ilvalle vuosiksi 1980-1985 myönnetyn 10,9 miljardin ecun suuruisen tuen ja vuosiksi 1988-1989 myönnetyn 3,25 miljardin suuruisen tuen. Näillä tuilla ei palautettu tukea saavan yrityksen elinkelpoisuutta. Edellä mainittu seikka osoittaa, että laajentaakseen markkinaosuuttaan Ilva saattoi käyttää kyseiset tuet tuotteidensa myynnin rahoittamiseen alhaiseen hintaan sen sijaan, että niillä olisi parannettu Italian terästeollisuuden kilpailukykyä ja palautettu sen elinkelpoisuus, ja että tästä aiheutuu vakavia seurauksia tukia saamattomien yritysten kilpailukyvylle.

66 Komissio katsoo sen väitteisiin ja niiden perusteluihin täysin yhtyvän Italian hallituksen tukemana, että riidanalainen päätös on perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen kohdan mukainen.

67 Komisso väittää ensinnäkin, että tällä päätöksellä pyritään toteuttamaan tiettyjä perustamissopimuksen 2 ja 3 artiklassa mainittuja tavoitteita, koska siinä edellytetään muun muassa, että yhteisö turvaa jatkuvan työllisyyden ja huolehtii siitä, että jäsenvaltioiden taloudelle ei aiheuteta olennaista ja jatkuvaa häiriötä. Riidanalainen päätös kuuluu kapasiteetin vähentämistä ja Euroopan terästeollisuusyritysten elinkelpoisuuden palauttamista koskevaan kokonaissuunnitelmaan. Kyse ei siis ollut yhdessä jäsenvaltiossa olevan yhden yrityksen eloonjäämisestä, vaan koko yhteisön terästeollisuuden selviytymisestä.

68 Tältä kannalta katsoen komissio on kaikin tavoin yrittänyt erittäin laajan poliittisen yksimielisyyden pohjalta sovittaa yhteen mahdollisuuksien mukaan perustamissopimuksessa määrättyjä mahdollisesti ristiriitaisiakin tavoitteita. Riidanalaisella päätöksellä on kaikin tavoin yritetty sovittaa muun muassa Ilva-konsernin tervehdyttäminen yhteen työpaikkojen "järkevän" lakkauttamisen kanssa. Kriisin vaikutuksia Italian terästeollisuuteen on näin vaimennettu työllisyystilanteen osalta, koska yli 38 000 työpaikan samanaikaiselta lakkauttamiselta vältyttiin.

69 Komissio korostaa sitten tukien välttämättömyyden osalta, että nyt esillä olevaan asiaan liittyy erityisiä seikkoja, jotka johtuvat kriisitilanteesta, Ilvan yksityistämisestä ja siitä, että tulevaisuudessa ei enää esitettäisi perustamissopimuksen 95 artiklaan perustuvia uusia vaatimuksia.

70 Neuvoston mukaan kaikkia perustamissopimuksen 95 artiklan soveltamisedellytyksiä on nyt esillä olevassa asiassa noudatettu. Riidanalainen päätös on osa rakenneuudistussuunnitelmaa ja koko rakenneuudistussuunnitelma on perustamissopimuksessa määrättyjen tavoitteiden mukainen erityisesti sen yleisen tavoitteen osalta, jonka mukaan on huolehdittava siitä, että "jäsenvaltioiden taloudelle ei aiheuteta olennaista ja jatkuvaa häiriötä" (perustamissopimuksen 2 artiklan toinen kohta). Neuvosto huomauttaa, että perustamissopimuksen 33 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi tutkia riidanalaisen päätöksen perustana olevista tosiseikoista tai taloudellisista olosuhteista aiheutuvaa tilannetta vain, jos on kanneltu siitä, että komissio on käyttänyt harkintavaltaansa väärin taikka "ilmeisesti jättänyt noudattamatta tämän sopimuksen määräyksiä tai sen soveltamista koskevaa oikeussääntöä". Nyt esillä olevassa asiassa kantajat eivät ole kuitenkaan osoittaneet, että komission riidanalaisessa päätöksessä tekemä arviointi on selvästi virheellinen (ks. asia C-280/93, Saksa v. neuvosto, tuomio 5.10.1994, Kok. 1994, s. I-4973, 90 ja 95 kohta).

71 Ilva puolestaan väittää, että kantajien esittämä tulkinta, jonka mukaan perustamissopimuksen 2 artiklan toisessa kohdassa erotetaan ensisijainen tavoite, eli tuotannon mahdollisimman järkevä jakautuminen, toissijaisista tavoitteista, joita ovat jatkuvan työllisyyden turvaaminen ja huolehtiminen siitä, ettei jäsenvaltioiden taloudelle aiheuteta olennaista ja jatkuvaa häiriötä, ei ole kyseisen määräyksen nojalla perusteltu. Lisäksi komissiota ei voida moittia siitä, että se pyrkii vain niihin perustamissopimuksen tavoitteisiin, jotka se nyt esillä olevan asian erityisten olosuhteiden perusteella katsoo ensisijaisiksi, paitsi siinä tapauksessa, että halutaan osoittaa sen käyttäneen perustana selvästi virheellisiä arviointeja.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

72 Aluksi on muistutettava, että - kuten on jo todettu (ks. edellä 31-46 kohta) - komissiolla on perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen ja toisen alakohdan perusteella toimivalta yhteisön tavoitteen saavuttamiseksi hyväksyä valtion tuki yhteisössä aina, kun tämäntyyppisen toimenpiteen toteuttaminen on tarpeen terästeollisuusalan taloudellinen tilanne huomioon ottaen.

73 Tämä edellytys täyttyy muun muassa silloin, kun kyseinen ala on joutunut poikkeukselliseen kriisitilanteeseen. Tältä osin yhteisöjen tuomioistuin on korostanut asiassa 214/83, Saksa vastaan komissio, 3.10.1985 antamassaan tuomiossa (Kok. 1985, s. 3053, 30 kohta), "terästeollisuudelle myönnettävien tukien ja tämän teollisuuden vaatimien rakenneuudistusponnistusten läheistä yhteyttä silloin, kun EHTY:n perustamissopimusta sovelletaan kriisiaikoina". Tätä sopimusta sovellettaessa komissio arvioi vapaata harkintavaltaa käyttäen, ovatko rakenneuudistustoimenpiteisiin liittyvät tuet yhteensopivia perustamissopimuksen perusperiaatteiden kanssa.

74 Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa ei ole kiistetty, että Euroopan terästeollisuus joutui 1990-luvun alussa äkilliseen ja vakavaan kriisiin, joka johtui useasta samanaikaisesta tekijästä, kuten kansainvälisen talouden taantumasta, perinteisten vientikanavien sulkemisesta, kehitysmaiden terästeollisuusyritysten kilpailukyvyn äkillisestä parantumisesta ja siitä, että öljyntuottajamaiden järjestön (OPEC) jäsenmaista alettiin nopeasti lisääntyvässä määrin tuoda yhteisöön terästeollisuustuotteita. Tämä kriisitilanne on syytä ottaa huomioon arvioitaessa nyt esillä olevassa asiassa, ovatko kyseiset tuet perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisessä ja toisessa kohdassa edellytetyin tavoin tarpeellisia tämän sopimuksen perustavoitteiden saavuttamiseksi.

75 Riidanalaisen päätöksen perusteluosan IV kohdasta käy selkeästi ilmi, että sillä pyritään kyseisen jäsenvaltion terästeollisuusalan tervehdyttämiseen. Siinä todetaan, että "Italian terästeollisuuden rakenteen vahvistamisella ja sen saattamisella taloudellisesti elinkelpoiseksi edesautetaan perustamissopimuksen mukaisten tavoitteiden saavuttamista".

76 Tästä syytä on ensiksi tarkistettava, onko tämä tavoite perustamissopimuksen mukainen ja toiseksi, oliko kyseisten tukien hyväksyminen tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

77 Ensiksi sen kysymyksen osalta, pyritäänkö tukea saavien yritysten tervehdyttämisellä perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamiseen, riidanalaisen päätöksen perusteluista ilmenee nimenomaisesti, että tämä tavoite on monitahoinen ja että se voidaan jakaa useaan osaan. Kyseisillä tuilla pyritään helpottamaan tukea saavien julkisten yritysten yksityistämistä, tiettyjen laitosten lakkauttamista, ylikapasiteetin vähentämistä ja työpaikkojen vähentämistä hyväksyttävissä olevalla tavalla (ks. riidanalaisen päätöksen perusteluosan II kohta). Näiden kaikkien osien toteuttamisen tarkoituksena on mahdollistaa kyseisten yritysten rakenteen tervehtyminen ja kannattavuus.

78 Riidanalaisen päätöksen tavoitteeseen sisältyy näin ollen tiivistetyssä muodossa suuri määrä erilaisia tavoitteita, joiden osalta on tarkistettava, kuuluvatko ne terästeollisuuden kriisi huomioon ottaen (ks. ed. 72-74 kohta) niiden perustamissopimuksen 2 ja 3 artiklassa määriteltyjen tavoitteiden joukkoon, joihin riidanalaisen päätöksen perusteluissa erityisesti viitataan.

79 Tältä osin on syytä ensin muistuttaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti komission tehtäviin kuuluu perustamissopimuksessa vahvistetut erilaiset tavoitteet huomioon ottaen varmistaa näiden erilaisten tavoitteiden pysyvä yhteensovittaminen ja että komission on tässä tarkoituksessa käytettävä harkintavaltaansa siten, että yhteinen etu toteutuu (ks. asia 9/56, Meroni v. korkea viranomainen, tuomio 13.6.1958, Kok. 1958, s. 9 ja 43; asia 8/57, Groupement des hauts fourneaux et aciéries belges v. korkea viranomainen, tuomio 21.6.1958, Kok. 1958, s. 223 ja 242, ja em. asia Fabrique de fer de Charleroi et Dillinger Hüttenwerke v. komissio, 15 kohta). Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut erityisesti yhdistetyissä asioissa 154/78, 205/78, 206/78, 226/78, 227/78, 228/78, 263/78, 264/78, 31/79, 39/78, 83/79 ja 85/79, Valsabbia ym. vastaan komissio, 18.3.1980 antamassaan tuomiossa (Kok. 1980, s. 907, 55 kohta), että "jos erilaisten tavoitteiden yhteensovittaminen on välttämätöntä normaalissa markkinatilanteessa, näin on sitä suuremmalla syyllä kriisitilanteessa, jossa voidaan perustellusti ryhtyä sellaisiin erityisiin toimiin, joilla poiketaan teräsmarkkinoiden toimintaa koskevista tavanomaisista säännöistä ja mitä ilmeisimmin jätetään noudattamatta tiettyjä 3 artiklassa mainittuja tavoitteita, vaikka vain sen c alakohdassa mainittu tavoite, jonka mukaan mahdollisimman alhaisten hintojen toteuttamisesta on huolehdittava".

80 Nyt esillä olevassa asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että riidanalaisella päätöksellä sovitetaan yhteen perustamissopimuksella vahvistetut erilaiset tavoitteet, jotta pääasialliset intressit turvattaisiin.

81 Tiettyjen konsernien tervehdyttämiseen perustuvalla Euroopan terästeollisuuden rationalisoinnilla, kannattamattomien tai kilpailukyvyttömien laitosten lakkauttamisella, ylikapasiteetin vähentämisellä, Ilva-konsernin yksityistämisellä sen elinkelpoisuuden varmistamiseksi ja työpaikkojen kohtuullisella vähentämisellä, joihin näillä päätöksillä pyritään, toteutetaan perustamissopimuksen mukaisia tavoitteita ottaen huomioon terästeollisuusalan herkkyys ja se, että kriisin jatkuminen tai jopa syventyminen olisi voinut aiheuttaa asianomaisten jäsenvaltioiden taloudessa äärimmäisen vakavia ja pysyviä vaikeuksia. Ei ole kiistetty, että tämä ala on olennaisen tärkeä useissa jäsenvaltioissa, koska terästeollisuuslaitokset on sijoitettu alueille, joille on ominaista alityöllisyys ja koska kysymyksessä ovat laajat taloudelliset intressit. Mahdollisista lakkauttamispäätöksistä tai työpaikkojen vähentämistä koskevista päätöksistä tai siitä, että yksityiset, vain markkinavoimien varassa toimivat yhtiöt olisivat ottaneet valvontaansa kyseiset yritykset, olisi näissä olosuhteissa voinut ilman julkisen viranomaisen tukitoimenpiteitä aiheutua erittäin vakavia yleiseen järjestykseen liittyviä vaikeuksia, koska erityisesti työttömyysongelma olisi syventynyt ja uhannut näin synnyttää vakavan taloudellisen ja sosiaalisen kriisin.

82 Näissä olosuhteissa riidanalaisella päätöksellä pyritään perustamissopimuksen 2 artiklan toisessa kohdassa edellytetyin tavoin kiistämättömästi turvaamaan "jatkuva työllisyys" ja huolehtimaan siitä, "että jäsenvaltioiden taloudelle ei aiheuteta olennaista ja jatkuvaa häiriötä", koska sillä pyritään ratkaisemaan tällaiset vaikeudet kyseisiä tukia saavien terästeollisuusyritysten tervehdyttämisellä. Lisäksi se liittyy 3 artiklassa määrättyihin tavoitteisiin, joiden mukaan on huolehdittava "sellaisten edellytysten ylläpitämisestä, jotka kannustavat yrityksiä kehittämään ja parantamaan tuotantomahdollisuuksiaan" (3 artiklan d alakohta) ja edistettävä "tuotannon tasaista laajentamista, nykyaikaistamista ja laadun parantamista siten, että vältetään kilpailevia teollisuudenaloja vastaan tarkoitettuja kaikkia suojatoimenpiteitä" (3 artiklan g alakohta). Päätöksellä pyritään rationalisoimaan Euroopan terästeollisuus erityisesti siten, että kannattamattomat tai kilpailukyvyttömät laitokset, kuten Bagnoli, lakkautetaan lopullisesti ja siten, että tiettyjen tuotteiden tuotantokapasiteettia vähennetään pysyvästi (esim. Taranto Italiassa), jotta ylikapasiteettitilanteeseen voidaan vaikuttaa (ks. riidanalaisen päätöksen 2 artikla). Yhdessä edellä mainittujen viiden muun yksittäisen päätöksen kanssa, joilla hyväksyttiin valtion tuet ja jotka tehtiin samana päivänä, riidanalainen päätös liittyy terästeollisuusalan pysyvää rakenneuudistusta ja yhteisön tuotantokapasiteetin vähentämistä koskevaan kokonaissuunnitelmaan (ks. edellä 4-6 kohta). Tässä tarkoituksessa on syytä korostaa, että kyseisillä tuilla ei pyritä varmistamaan pelkästään sitä, että tukea saavat yritykset yksinkertaisesti säilyvät elossa - mikä olisi yhteisen edun vastaista -, vaan niillä pyritään palauttamaan näiden yritysten elinkelpoisuus rajoittaen kuitenkin tukien kilpailua rajoittava vaikutus mahdollisimman vähäiseksi ja valvomaan vilpitöntä kilpailua koskevien sääntöjen noudattamista erityisesti Ilva-konsernin yksityistämistä koskevien edellytysten osalta.

83 Tästä seuraa, että riidanalaisella päätöksellä pyritään yleisen edun turvaamiseen perustamissopimuksen tavoitteiden mukaisesti. Kantajien esittämä väite, jonka mukaan päätöksellä ei pyritä tällaisten tavoitteiden toteuttamiseen, on tästä syystä hylättävä.

84 Kun nyt on todettu riidanalaisella päätöksellä pyrittävän perustamissopimuksen mukaisiin tavoitteisiin, on seuraavaksi tarkistettava, oliko päätös tarpeen näiden tavoitteiden toteuttamiseksi. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt edellä mainitussa asiassa Saksa vastaan komissio antamassaan tuomiossa, komissio ei voi "missään tapauksessa hyväksyä sellaisten valtion tukien myöntämistä, jotka eivät ole välttämättömiä perustamissopimuksessa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi ja joilla aiheutetaan kilpailun vääristymistä yhteisillä teräsmarkkinoilla" (30 kohta).

85 Tältä osin on korostettava, että perustamissopimuksen 33 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään, että "yhteisön tuomioistuin ei saa tutkia sitä taloudellisista tosiseikoista tai olosuhteista johtuvan tilanteen arviointia, jonka perusteella komissio on tehnyt päätöksensä tai antanut suosituksensa, ellei ole kanneltu siitä, että komissio on käyttänyt harkintavaltaansa väärin taikka ilmeisesti jättänyt noudattamatta tämän sopimuksen määräyksiä tai sen soveltamista koskevaa oikeussääntöä".

86 Yhteisöjen tuomioistuin on valtion tukia koskevissa asioissa todennut, että "komissiolla on harkintavalta, jonka käyttäminen edellyttää taloudellisten ja sosiaalisten arvioiden tekemistä yhteisön tasolla" (em. asia Philip Morris v. komissio, 24 kohta; asia C-225/91, Matra v. komissio, tuomio 15.6.1993, Kok. 1993, s. I-3203 ja yhdistetyt asiat T-244/93 ja T-486/93, TWD v. komissio, tuomio 13.9.1995, Kok. 1995, s. II-2265).

87 Nyt esillä olevan kanneperusteen osalta, joka edellyttää monitahoista taloudellista ja teknistä arviointia, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti siis vain tarkistettava, että tosiasiat ovat aineellisesti oikeita ja ettei ilmeistä arviointivirhettä ole tehty (ks. asia T-266/94, Skibsværftsforeningen ym. v. komissio, tuomio 22.10.1996, Kok. 1996, s. II-1399, 170 kohta; asia T-17/93, Matra Hachette v. komissio, tuomio 15.7.1994, Kok. 1994, s. II-595, 104 kohta ja asia T-9/93, Schöller v. komissio, tuomio 8.6.1995, Kok. 1995, s. II-1611, 140 kohta).

88 Kun kantajat tässä tapauksessa perustelevat väitettään, jonka mukaan Ilvalle myönnetyt tuet "eivät ole tarpeellisia", ne korostavat erityisesti, että kaikki yritykset palauttaa nyt kysymyksessä olevan yrityksen elinkelpoisuus valtion tukien avulla epäonnistuvat vääjäämättömästi ja aiheuttavat vakavia seurauksia kilpailulle.

89 Kantajat eivät kuitenkaan esitä mitään konkreettista seikkaa, jonka perusteella voitaisiin olettaa, että komissio on tehnyt ilmeisen virheen arvioidessaan kyseisten tukien tarpeellisuutta ja erityisesti sitä, voidaanko tuilla helpottaa tukea saavien yritysten tervehdyttämistä.

90 Näin kantajat esittävät vain arvailuja ja oletuksia, kun ne väittävät aikaisempien tukien olleen tehottomia ja toteavat, että kyseisillä tuilla ei todennäköisesti voida saavuttaa haluttuja tavoitteita. Sillä, että yritetään heijastaa tulevaisuuteen menneisyydessä saatuja tuloksia tutkimatta syvällisesti niitä konkreettisia edellytyksiä, jotka riidanalaisessa päätöksessä on asetettu tukea saavien yritysten rakenneuudistuksen toteuttamiselle näiden yritysten elinkelpoisuuden tai kannattavuuden varmistamiseksi, ei voida näyttää toteen sitä, että komissio ei olisi ottanut huomioon perustamissopimusta.

91 Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa ensinnäkin, että toisin kuin kantajat väittävät, riidanalaisen päätöksen tausta ja perustelut osoittavat, että Euroopan terästeollisuuden silloista kriisitilannetta ja asianmukaisimpia keinoja siihen varautumiseksi on selvitetty perinpohjaisesti. Komissio oli antanut tutkimusten suorittamista koskevan valtuutuksen riippumattomalle Braun-nimiselle asiantuntijalle, jonka tehtäviin kuului laatia esitys terästeollisuusalan yritysten lakkauttamishankkeista ja jonka laatima lausunto esitettiin 29.1.1993. Tässä lausunnossa vahvistettiin ne tiedot, jotka sisältyivät neuvostolle ja parlamentille 23.11.1992 annettuun komission tiedonantoon (ks. edellä 4 kohta). Lisäksi asiakirjoista ilmenee, että komissio tutki huolellisesti ja ulkopuolisten asiantuntijoiden avustuksella ne rakenneuudistussuunnitelmat, jotka liittyivät kyseisten jäsenvaltioiden suunnittelemiin tukihankkeisiin, selvittääkseen, olivatko suunnitelmat riittävän tehokkaita varmistamaan tukea saavien yritysten elinkelpoisuuden (riidanalaisen päätöksen perustelujen III kohta).

92 Lisäksi tiedonannoista, joita komissio on antanut neuvostolle riidanalaisen päätöksen tekomenettelyn aikana, ilmenee, että vastaajana oleva toimielin on tutkinut perinpohjaisesti kyseisten tukea saavien yritysten elinkelpoisuuden edellytykset. Erityisesti neuvostolle ja EHTY:n neuvoa-antavalle komitealle 15.12.1993 annetussa komission tiedonannossa SEC/93/2089 lopull., jolla pyydettiin neuvoston yksimielistä puoltavaa lausuntoa ja EHTY:n neuvoa-antavan komitean lausuntoa perustamissopimuksen 95 artiklan perusteella, on analyyttisesti kuvattu Ilva-konsernin yksityistämisen vaikutukset yritysten (ILP ja AST) elinkelpoisuusnäkymiin (2.5. ja 2.6. kohta) sellaisina kuin neuvosto on ne hyväksynyt, ja siinä viitataan riippumattomaan asiantuntijaan, jonka tehtäviin on kuulunut yksilöidä "the hot-rolling mills which could be closed without jeopardizing the viability of either of the new companies, be it ILP or AST" (ne kuumavalssaamot, jotka voidaan sulkea vaarantamatta uusien yhtiöiden elinkelpoisuutta, olipa kyse sitten ILP:stä tai AST:stä, ibidem, 2.9. kohta). Kyseisestä asiakirjasta ilmenee, että asiantuntija on ottanut huomioon kuusi vaihtoehtoa, jotka perustuvat erilaisiin lakkauttamista ja kapasiteettivähennystä koskeviin olettamiin ja joista Italian hallitus on valinnut järjestyksessä toisen. Vaihtoehtoa nro 2 kuvataan seuraavasti: "eliminating one of the four reheating furnaces belonging to the nro 1 mill and one of the three furnaces belonging to the sheet mill at Taranto and closing down completely the facilities at Bagnoli" (hävitetään yksi valssaamon nro 1 neljästä lämmitysuunista ja yksi Taranton peltivalssaamon kolmesta lämmitysuunista ja lakkautetaan kokonaan Bagnolin laitokset; ibidem 2.9. kohta). Näiden seikkojen perusteella komissio katsoi, että ILP ja AST ovat elinkelpoisia. Käyttäen erityisesti perusteena sitä, että terästeollisuusyritys tulee elinkelpoiseksi "if it is able to show a return on its equity capital in the range of 1-1,5 % of turnover" ("jos se kykenee näyttämään riskipääomansa tuotoksi 1-1,5 prosenttia liikevaihdosta", ibidem, 3.3.2 kohta, s. 20), se korosti, että ILP:n voitto on noin 1,4-1,5 prosenttia liikevaihdosta, vaikka rahoituskulut tulisivat nousemaan. Sellaisen tuotantotason osalta, joka ei vaaranna ILP:n ja AST:n elinkelpoisuutta, kyseisen asiakirjan 2.5. ja 2.6. kohdassa (s. 5-8) analysoidaan taloudellisesti niitä edellytyksiä, jotka ovat välttämättömiä, jotta tyydyttävään tilanteeseen päästäisiin viimeistään vuoden 1996 loppuun mennessä; näitä tuloksia käytettiin määritettäessä riidanalaisen päätöksen 2 artiklan sisältöä.

PERUSTELUT JATKUVAT ASIAKIRJASSA: 694A0244.1

93 Kantajien esittämät väitteet, jotka liittyvät riidanalaisen päätöksen kilpailua rajoittaviin vaikutuksiin, ovat myöskin täysin perusteettomia. Kantajat jättävät ottamatta huomioon ne varotoimet, joihin komissio on ryhtynyt riidanalaisella päätöksellä varmistaakseen Ilvan elinkelpoisuuden ja jotka koskevat erityisesti näiden yritysten velkaantumisen estämistä (ks. riidanalaisen päätöksen perusteluosan II kohta), mutta joilla rahoituksen rakenneuudistukseen myönnetään vain juuri tarvittavat määrät, jotta kaupan edellytykset yhteisössä eivät muuttuisi yhteisen edun vastaisella tavalla, kun otetaan erityisesti huomioon terästeollisuusmarkkinoiden nykyiset vaikeudet (riidanalaisen päätöksen perusteluosan VI kohta). Tämän huomioon ottaen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että estääkseen tukea saavia yrityksiä saamasta perusteetonta etua suhteessa toisiin alan yrityksiin, komissio kiinnittää riidanalaisessa päätöksessä erityistä huomiota siihen, etteivät kyseisten yritysten nettorahoituskustannukset heti aluksi ole alle 3,5 prosenttia (AST:n osalta alle 3,2 prosenttia) niiden vuosittaisesta liikevaihdosta, mikä tämän toimielimen käsityksen mukaan, jota kantajat eivät ole kiistäneet, vastaa yhteisön terästeollisuusyritysten nykyistä keskiarvoa. Yleisemmin ottaen riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa asetetaan tietyt edellytykset, joilla pyritään takaamaan, että rahoitustukena myönnetään vain juuri tarvittava määrä. Nämä seikat huomioon ottaen ne kantajien esittämät väitteet ja niiden perustelut, joilla ne pyrkivät osoittamaan, että kyseisillä tuilla mahdollistetaan yksinomaan se, että tuensaajat voivat nykyisessä ylikapasiteettitilanteessa myydä tuotteensa tuotantokustannuksia alempaan hintaan, ovat täysin perusteettomia.

94 Edellä esitetystä seuraa, että kantajat eivät esitä yhtään sellaista perustelua, jonka nojalla voitaisiin katsoa, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen katsoessaan, että riidanalaisen päätöksen edellytysten mukaiset tuet ovat tarpeellisia perustamissopimuksen tiettyjen tavoitteiden toteuttamisen kannalta.

95 Tästä seuraa, että riidanalainen päätös ei ole lainvastainen siksi, että sillä väitetyin tavoin rikottaisiin perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisessä ja toisessa kohdassa määrättyjä soveltamisedellytyksiä.

Suhteellisuusperiaatteen loukkaamista koskeva kolmas kanneperuste

Asianosaisten ja väliintulijoiden väitteet sekä niiden perustelut

96 Kantajat väittävät, että riidanalaisessa päätöksessä tukea saavia yrityksiä ei ole velvoitettu vähentämään teräksentuotantoaan riittävästi. Ne kiistävät komission esittämän näkemyksen, jonka mukaan Ilvan velvollisuus vähentää tuotantokapasiteettiaan 2 miljoonalla tonnilla vuodessa on riittävä vastike kyseisten tukien myöntämiselle ja tuista aiheutuvalle kilpailun vääristymiselle.

97 Kantajat moittivat komissiota erityisesti siitä, että se on tämän kapasiteettivähennyksen määrää määrittäessään soveltanut "vastaavaa perustetta, jota se on käyttänyt muiden terästeollisuusyrityksille myönnettyjen tukien osalta". Vastaajana olevan toimielimen olisi pitänyt ottaa huomioon nyt esillä olevan asian erityispiirteet, muun muassa tukea saavan yrityksen laitosten kannattavuus ja ne rakenneuudistusponnistelut, joihin se oli ryhtynyt ennen tuen saamista, ja se oleellinen seikka, että tämä yritys oli jo saanut tukia, ja tapa, jolla se oli nämä tuet käyttänyt, sekä lopuksi sen osuus tuotannon ylikapasiteetista. Näiden perusteiden nojalla kyseisten tukien myöntämisedellytykseksi olisi pitänyt asettaa huomattavasti suurempi kuin 2 miljoonan tonnin vuosittainen kapasiteetin vähentämisvelvollisuus.

98 Joka tapauksessa kantajat katsovat, että jos komissio olisi soveltanut samaa perustetta kuin hyväksyessään itäsaksalaisille yrityksille maksetut tuet, Ilvan olisi pitänyt vähentää kapasiteettia noin 3 miljoonalla tonnilla.

99 Lisäksi komission ei olisi pitänyt sisällyttää Ilvalle asetettuun kapasiteetin vähentämistä koskevaan velvollisuuteen "aikaisempia lakkauttamisia", sillä nämä ovat Ilvan tapauksessa joka kerta olleet sen aikaisemmin saamien tukien vastikkeena.

100 Komission esittämä väite, jonka mukaan kapasiteettivähennysten on perustuttava mahdolliseen enimmäistuotantoon, on hylättävä, sillä tällä tavoin ei päästä siihen, että tuensaajien tuotanto tosiasiallisesti vähenee, mikä kantajien mukaan on ainoa tapa kompensoida näiden tukien aiheuttamaa kilpailun vääristymistä. Tässä tapauksessa kapasiteettia on tarpeen vähentää yli 4 miljoonalla tonnilla kuumavalssattuja tuotteita, jotta sillä olisi vaikutusta markkinoilla, sillä Ilvan kapasiteetti on nykyisellään ainakin 4 miljoonaa tonnia suurempi kuin sen tosiasiallinen tuotanto.

101 Näillä perusteilla kantajat huomauttavat, että riidanalaisella päätöksellä ei taata edes komission vaatimaa 2 miljoonan tonnin kapasiteettivähennystä. Tämä vähennys sisältää Bagnolin terässulaton lakkauttamisen, ja tässä sulatossa ei ole tuotettu mitään vuoden 1992 puolivälin jälkeen (ks. 15.12.1993 neuvostolle annettu komission tiedonanto, s. 22 ja 23) sekä 1,7 miljoonan tonnin kapasiteettivähennyksen Tarantossa, jonka virallinen kapasiteetti (3,5 miljoonaa tonnia) ylittää huomattavasti sen tosiasiallisen tuotannon (noin 2 miljoonaa tonnia).

102 Komissio kiistää kaikki kantajien esittämät väitteet. Nyt esillä olevassa asiassa vaadittava kapasiteettivähennys, joka on noin 750 000 tonnia vuotta ja miljardia tukiecua kohti, on tarkoituksenmukainen. Komission 15.12.1993 neuvostolle antamassa tiedonannossa mainitsemat "muut tuet terästeollisuusyrityksille" oli hyväksytty viidellä muulla edellä mainitulla päätöksellä, jotka oli tehty perustamissopimuksen 95 artiklan perusteella samana päivänä kuin riidanalainen päätös. Kaikki nämä päätökset yhdessä muodostavat terästeollisuuden rakenneuudistuksen helpottamiseksi toteutetun toimenpidekokonaisuuden. Tältä osin komissio täsmentää, että näissä kuudessa päätöksessä määrätyistä 5,5 miljoonan tonnin suuruisista kapasiteettivähennyksistä 2 miljoonaa tonnia koskee Ilvaa.

103 Komissio on tässä tapauksessa ottanut huomioon muun muassa Ilva-konsernin erityislaatuisen tilanteen. Se on ottanut huomioon toimitettavien kapasiteettivähennysten lisäksi myös muita sellaisia seikkoja, jotka vaihtelevat yhteisön eri alueilla, kuten ennen vuotta 1981 toteutetun rakenneuudistusponnistelun, terästeollisuuden kriisin aiheuttamat alueelliset ja sosiaaliset ongelmat, teknisen kehityksen ja yritysten sopeuttamisen markkinoiden asettamiin vaatimuksiin.

104 Tässä asiayhteydessä komissiota ei voida moittia siitä, ettei se olisi ottanut huomioon Ilvalle aikaisemmin myönnettyjä tukia. Kantajat eivät ole näyttäneet toteen mitään sellaisia seikkoja, joiden nojalla voitaisiin olettaa, että tukea saava yritys on käyttänyt nämä tuet epätarkoituksenmukaisesti.

105 Ilva korostaa, että komissio on soveltanut nyt esillä olevassa asiassa samanlaisia arviointiperusteita, kuin muiden tukea saavien yritysten osalta. Kaikki edellä mainitut 12.4.1994 tehdyt kuusi päätöstä täyttävät samat edellytykset, niillä kaikilla pyritään samoihin tavoitteisiin ja ne ovat yhteisön terästeollisuuden yleisessä rakenneuudistussuunnitelmassa määritettyjen arviointiperusteiden mukaisia. Ilvan suoritettavaksi asetetut kapasiteettivähennykset osoittavat, että mainittuja perusteita on sovellettu erityisen ankarasti. Vaikka komissiolla ei ole velvollisuutta noudattaa tarkkaa vastaavuutta kapasiteettivähennysten ja tukien määrän välillä, se on yrittänyt mahdollisuuksien mukaan pysyä kapasiteettivähennyksen osalta vakiomäärässä, joka on 750 000 tonnia vuotta ja miljardia tukiecua kohti. Ilva kiistää myös kantajien väitteet, joiden mukaan riidanalaisessa päätöksessä edellytetyllä kapasiteettivähennyksellä ei ole minkäänlaista käytännön vaikutusta yhteisillä teräsmarkkinoilla. Nykyisessä tilanteessa Bagnolin laitoksen toiminnan uudelleenkäynnistäminen on perusteltua eikä aiheuta suurempia vaikeuksia, kun taas Taranton osalta ei ole perusteltua väittää, että komissio on lakkauttamista koskevissa laskelmissaan ottanut huomioon kapasiteettivähennykset, jotka on jo tehty aikaisempien investointien vastikkeeksi, sillä toinen Taranton lämmitysuuneista toimii edelleen ja sen purkamispäätöksellä olisi merkittäviä vaikutuksia teräsmarkkinoilla.

Yhteisön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

106 Suhteellisuusperiaatteen loukkaamista koskevassa väitteessään kantajat väittävät pääasiallisesti, että riidanalaisella päätöksellä ei aseteta riittäviä kapasiteetin vähentämistä koskevia velvoitteita tukea saavalle yritykselle vastikkeeksi niistä taloudellisista eduista, joita tämä yritys on kyseisistä tuista saanut ja siitä kilpailun vääristymisestä, joka tästä seuraa.

107 Perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan komission niissä tapauksissa, joista ei määrätä tässä sopimuksessa, tekemien päätösten on oltava perustamissopimuksen 5 artiklan määräysten mukaisia; 5 artiklassa määrätään, että komission on toteutettava päämääränsä "puuttumalla asioihin rajoitetusti". Tätä viimeksi mainittua määräystä on tulkittava siten, että sillä tarkoitetaan suhteellisuusperiaatetta (ks. tämänsuuntaisesti asia 31/59, Acciaieria e Tubificio di Brescia v. korkea viranomainen, tuomio 4.4.1960, Kok. 1960, julkisasiamies Roemerin ratkaisuehdotus, s. 151, 179 ja erityisesti s. 189).

108 Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut valtion tukia koskien edellä mainitussa asiassa Saksa vastaan komissio, että komissio ei voi hyväksyä sellaisen tuen myöntämistä, "jotka voivat aiheuttaa kilpailun vääristymistä teräksen yhteismarkkinoilla" (30 kohta). Samaan tapaan se totesi asiassa 15/57, Compagnie des hauts fourneaux de Chasse v. korkea viranomainen, 13.6.1958 antamassaan tuomiossa (Kok. 1958, s. 155 ja erityisesti s. 187), että tällä toimielimellä "on velvollisuus toimia varovaisesti ja puuttua asioihin vasta punnittuaan huolellisesti kyseisiä intressejä ja rajoitettuaan ulkopuolisille aiheutuviksi ennakoidut vahingot mahdollisimman vähäisiksi".

109 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissiolla on tällä alalla sille kuuluvan "poliittisen vastuun laajuinen harkintavalta" (ks. asia C-8/89, Zardi, tuomio 26.6.1990, Kok. 1990, s. I-2515, 11 kohta). Tästä seuraa, että komission päätös voi olla lainvastainen vain, jos se on tavoitteen kannalta "selvästi epäasianmukainen" tai suhteeton (ks. asia 265/87, Schräder, tuomio 11.7.1989, Kok. 1989, s. 2237, 22 kohta ja asia 179/84, Bozzetti, tuomio 9.7.1985, Kok. 1985, s. 2301).

110 Nyt esillä olevassa asiassa on tästä syystä edellä mainittu oikeuskäytäntö huomioon ottaen tarkistettava, ovatko komission riidanalaisessa päätöksessä tukea saavalle yritykselle asettamat laitosten lakkauttamista ja kapasiteetin vähentämistä koskevat velvollisuudet asianmukaisia vastikkeita hyväksytyille tuille.

111 Tämän vuoksi on syytä muistuttaa, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan "tukien määrän ja poistettavan tuotantokapasiteetin merkittävyyden välistä tarkkaa määrällistä suhdetta" ei voida määrittää (ks. tältä osin em. asia Saksa v. komissio, tuomion 33 kohta). Sitä vastoin tekijät, jotka vaikuttavat myönnettäväksi aiottujen tukien tarkkaan määrään, "eivät koostu pelkästään poistettavan tuotantokapasiteetin tonnimäärästä, vaan ne sisältävät myös muita yhteisön alueelta toiselle vaihtelevia tekijöitä, kuten rakenneuudistusponnistelut, alueelliset ja sosiaaliset terästeollisuuden kriisin aiheuttamat ongelmat, tekninen kehitys ja yritysten sopeutuminen markkinoiden vaatimuksiin" (saman tuomion 34 kohta). Tästä seuraa, että komission arviointia ei voida tarkistaa yksinomaan taloudellisten perusteiden nojalla. Komissio voi perustellusti ottaa huomioon laajan joukon poliittisia, taloudellisia tai sosiaalisia seikkoja, kun se käyttää perustamissopimuksen 95 artiklaan perustuvaa harkintavaltaansa.

112 Kun nyt esillä olevassa asiassa tutkitaan riidanalaisen päätöksen päätösosan perusteluja ja sisältöä sekä sen asiayhteyttä, havaitaan, että komissio on asettanut tukea saavalle yritykselle tukien vastikkeeksi asianmukaisia velvollisuuksia, joilla pyritään myötävaikuttamaan koko kyseisen alan rakenneuudistukseen ja kapasiteetin vähentämiseen ottaen samalla huomioon ne taloudelliset ja sosiaaliset tavoitteet, joihin mainittujen tukien hyväksymisellä pyritään (ks. edellä 81 kohta).

113 Riidanalaisen päätöksen perusteluosan V ja VI kohdasta ilmenee, että komissio on valvonut suhteellisuusperiaatteen noudattamista. Päätöksen V kohdassa todetaan muun muassa, että "jotta kilpailuvaikutukset voitaisiin rajoittaa mahdollisimman vähäisiksi, on tärkeää, että Italian julkisen alan terästeollisuus myötävaikuttaa määräävästi tällä alalla vielä tarvittavaan rakenteelliseen järjestelyyn toteuttamalla kapasiteettivähennyksiä tuen vastikkeeksi" ja että "toimintatuen on rajoituttava vain välttämättömimpään". Tästä syystä päätöksen 2 artiklassa määrätään, että kuumavalssattujen lopputuotteiden tuotantokapasiteettia on vähennettävä 1,7 miljoonalla tonnilla vuodessa hävittämällä tiettyjä Taranton lämmitysuuneja - tai 0,5 miljoonalla tonnilla vuodessa hävittämällä muita sellaisia laitoksia, joissa on valmistettu tämäntyyppisiä tuotteita Ilvan yksityistämiseen saakka ja jotka kuuluvat ILP:n uudelle omistajalle - ja lakkauttamalla lopullisesti Bagnolin laitokset. Vaadittu kokonaiskapasiteetin vähennys on komission hankkimien tietojen mukaan 2 miljoonaa tonnia vuodessa, ja näiden tietojen mukaan 1,25 miljoonan tonnin enimmäistuotantokapasiteetin omaavan Bagnolin tehtaan lakkauttamisesta aiheutuu vain 0,3 miljoonan tonnin määräinen kapasiteettivähennys. Kapasiteettivähennys ei vaikuta ilmeisen suhteettomalta, kun otetaan huomioon kyseisen jäsenvaltion terästeollisuusalan taloudellinen ja sosiaalinen tilanne ja suhteutetaan se siihen 19 miljoonan tonnin suuruiseen kokonaisvähennykseen, jonka komissio on aikonut toteuttaa Euroopan terästeollisuuden sen kokonaisrakenneuudistusohjelman yhteydessä, johon riidanalainen päätös kuuluu.

114 Erityisesti on hylättävä ne kantajien väitteet ja niiden perustelut, joilla ne yrittävät osoittaa, että riidanalaisessa päätöksessä asetettu velvollisuus vähentää kapasiteettia ei ole asianmukainen. Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa ensinnäkin, että riidanalaisessa päätöksessä yksilöidyt kapasiteettivähennykset eivät kata tiettyjä vähennyksiä, joihin Ilvalla oli ollut velvollisuus ryhtyä aikaisempien sille myönnettyjä tukia koskevien päätösten nojalla. Kantajien esittämät väitteet voidaan tältä osin kumota komission toimittamilla tarkoilla ja yksityiskohtaisilla tiedoilla, jotka koskevat yhtäältä tuotetyyppejä ja sellaisia määrättyjä laitoksia, joissa kapasiteettia on vähennetty aikaisemmin tehtyjen päätösten perusteella, ja toisaalta näiden vähentämisten tosiasiallista toteuttamista komission valvonnassa. Kun kantajat vetoavat siihen, että Ilvan tuotantokapasiteetti lisääntyi tämän konsernin aikaisempien vuosien aikana Tarantossa ja Novi Liguressa toteuttamien investointien seurauksena, ne eivät myöskään ota huomioon sitä, että edellä mainitulla päätöksellä 89/218/EHTY, jolla Ilvan tuet oli hyväksytty, ei kielletty tätä yritystä toteuttamasta tällaisia investointeja. Novi Liguressa sijaitsevien laitosten uudistaminen oli lisäksi joka tapauksessa toteutettu vain, koska se oli vastike vastaavalle kapasiteettivähennykselle, kuten komission toimittamista tiedoista, joita kantajat eivät ole kiistäneet, ilmenee. Näissä olosuhteissa ei voida väittää, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen, kun se on riidanalaisessa päätöksessä jättänyt asettamatta näitä investointeja vastaavan, ylimääräistä kapasiteettivähennystä koskevan velvollisuuden.

115 Väite, jonka mukaan komission olisi ollut riidanalaisessa päätöksessä otettava huomioon Ilvalle aikaisemmin maksetut tuet, on myös hylättävä, koska nämä tuet hyväksyttiin toisenlaisissa olosuhteissa kuin nyt esillä olevassa asiassa tarkoitetut tuet ja hyväksymispäätöksessä asetettiin tuolloin velvollisuus ryhtyä tiettyihin kapasiteettivähennyksiin, kuten juuri on todettu. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa tehdyllä päätöksellä voitiin ja sillä piti määrätä ainoastaan kapasiteettivähennyksestä, joka oli asianmukainen siinä hyväksytyn tuen määrä ja päätöksen tavoite huomioon ottaen.

116 Toiseksi on syytä hylätä kantajien perustelut, joiden mukaan nyt esillä olevassa asiassa asetetut kapasiteettivähennystä koskevat velvoitteet ovat suhteettomia siitä syystä, että niissä ei oteta huomioon Ilvan aikaisempia rakenneuudistusponnistuksia, sen kannattavuutta eikä sen osuutta terästeollisuuden ylikapasiteetista. On korostettava, että väitetyt raakateräksen tuotantokapasiteetin lisäykset Italian markkinoilla johtuvat suurelta osin tähän maahan sijoittautuneista merkittävistä yksityisistä terästeollisuusyrityksistä eivätkä, kuten asiakirjoista ilmenee, julkisesta yrityksestä Ilvasta, ja että Ilva on edellä mainitun päätöksen 89/218/EHTY perusteella vähentänyt muun muassa valuraudan ja teräksen tuotantokapasiteettia 5,78 miljoonalla tonnilla vuodessa vuosina 1980-1986. Kantajien väitteessä, jonka mukaan vain tukea saavien yritysten on vähennettävä tuotantokapasiteettia ja että tällöin on otettava huomioon vain näiden yritysten kannattavuus, muiden