Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitettyjen perusteiden ja perustelujen pelkkä toistaminen – Tutkimatta jättäminen – Sen riitauttaminen, miten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut tai soveltanut yhteisön oikeutta – Tutkittavaksi ottaminen

(EY 225 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta; yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 112 artiklan 1 kohdan c alakohta)

2. Kumoamiskanne – Kannekelpoiset toimet – Käsite – Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia – Euroopan parlamentin puhemiehen ilmoitus, jolla hän merkitsee tiedoksi edustajanpaikan vapautumisen sen johdosta, että kansalliset viranomaiset ovat soveltaneet kansallisia säännöksiä, ei kuulu tämän käsitteen soveltamisalaan

(EY 230 artikla; edustajien valitsemista Euroopan parlamenttiin yleisillä, välittömillä vaaleilla koskevan säädöksen 12 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. EY 225 artiklan, yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisen kohdan ja yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 112 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan valituksessa on ilmoitettava täsmällisesti sekä se, miltä kaikilta osin tuomion kumoamista vaaditaan, että ne oikeudelliset perusteet ja perustelut, joihin erityisesti halutaan vedota tämän vaatimuksen tueksi. Tätä edellytystä ei täytä sellainen valitus, jossa ilman, että siinä esitettäisiin perusteluita, joilla erityisesti pyrittäisiin osoittamaan valituksenalaisen tuomion oikeudellinen virhe, vain kerrataan tai toistetaan sanasta sanaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa jo esitetyt perusteet ja perustelut. Jos valittaja sen sijaan riitauttaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemän yhteisön oikeuden tulkinnan tai soveltamisen, ensimmäisessä oikeusasteessa tutkittuja oikeuskysymyksiä voidaan käsitellä uudelleen valituksen yhteydessä. Muutoksenhakumenettelyn tarkoitus nimittäin jäisi osaksi toteutumatta, jollei valittaja voisi tällä tavoin perustaa valitustaan perusteisiin ja perusteluihin, jotka on esitetty jo ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.

(ks. 39 ja 40 kohta)

2. Sen määrittelemistä varten, voivatko toimet olla EY 230 artiklan mukaisen kumoamiskanteen kohteena, on kiinnitettävä huomiota toimien asiasisältöön ja niiden laatijoiden aikomukseen, ja toimen tai päätöksen muodolla ei lähtökohtaisesti ole merkitystä. Ei siis voida sulkea pois, että kirjallinen tiedonanto tai jopa pelkkä suullinen ilmoitus voi olla EY 230 artiklan mukaisen yhteisöjen tuomioistuimen valvonnan kohteena.

Parlamentin puhemiehen täysistunnossa tekemän ilmoituksen, joka koskee jäsenen edustajanpaikan vapautumista, arvioinnissa ei kuitenkaan voida laiminlyödä parlamentin jäsenten valintaan sovellettavia sääntöjä ja menettelyitä. Koska riita-asian tosiseikkojen tapahtumishetkellä ei ollut säädetty yhdenmukaisesta vaalimenettelystä tämän toimielimen jäsenten valitsemiseksi, tässä menettelyssä sovellettiin edustajien valitsemista Euroopan parlamenttiin yleisillä, välittömillä vaaleilla koskevan vuoden 1976 säädöksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti jokaisessa jäsenvaltiossa voimassa olevia säädöksiä. Kun jäsenvaltion lainsäädännön säännösten nojalla vaalikelpoisuuden menettämisestä aiheutuu parlamentin jäsenen edustajantoimen menettäminen, parlamentilla ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin merkitä viipymättä tiedoksi kansallisten viranomaisten tekemä edustajantoimen vapautumista koskeva toteamus, joka koski jo olemassa olevaa oikeudellista tilannetta ja oli seurausta yksinomaan näiden viranomaisten päätöksestä.

Vuoden 1976 säädöksen 12 artiklan 2 kohdan sanamuodosta, jonka mukaan parlamentin kuuluu ”merkitä tiedoksi” jäsenvaltiossa voimassa olevien säädösten soveltamisesta johtuva edustajanpaikan vapautuminen, nimittäin seuraa, että parlamentilla ei ole asiassa lainkaan harkintavaltaa. Tässä erityisessä tapauksessa parlamentin tehtävä ei ole todeta edustajanpaikan vapautuminen vaan pelkästään merkitä tiedoksi edustajantoimen vapautuminen, jonka kansalliset viranomaiset ovat jo todenneet, kun taas muissa tapauksissa, jotka koskevat muun muassa parlamentin jäsenen tehtävistään luopumista tai kuolemantapausta, tällä toimielimellä on aktiivisempi tehtävä, koska se itse toteaa edustajanpaikan vapautumisen ja ilmoittaa tästä vapautumisesta jäsenvaltiolle, jota asia koskee. Lisäksi sen tarkistaminen, onko sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä säädettyä menettelyä noudatettu tai asianomaisen henkilön perusoikeuksia kunnioitettu, ei myöskään kuulu parlamentille vaan toimivaltaisille kansallisille tuomioistuimille ja tarvittaessa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimelle.

(ks. 46–50 ja 56 kohta)