ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 166/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 20.3.2018 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Corte suprema di cassazione – Italia) – Enzo Di Puma v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (C-596/16) ja Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) v. Antonio Zecca (C-597/16)

(Yhdistetyt asiat C-596/16 ja C-597/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2003/6/EY - Sisäpiirikaupat - Seuraamukset - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään hallinnollinen seuraamus ja rikosoikeudellinen seuraamus samasta teosta - Lopullisen rikostuomion oikeusvoima suhteessa hallinnolliseen menettelyyn - Lopullinen rikostuomio, joka on vapauttava sisäpiirikauppojen osalta - Seuraamusten tehokkuus - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 50 artikla - Ne bis in idem -periaate - Hallinnollisen seuraamuksen rikosoikeudellinen luonne - Saman rikkomuksen olemassaolo - 52 artiklan 1 kohta - Ne bis in idem -periaatteen rajoitukset - Edellytykset))

(2018/C 166/19)

Oikeudenkäyntikieli:

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Enzo Di Puma (C-596/16) ja Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) C-597/16)

Vastapuolet: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (C-596/16) ja Antonio Zecca (C-597/16)

Tuomiolauselma

Sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/6/EY 14 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artiklan kanssa, on tulkittava niin, että se ei ole esteenä sellaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan luonteeltaan rikosoikeudellista hallinnollista seuraamusmaksua koskevaa menettelyä ei voida toteuttaa sellaisen vapauttavan rikostuomion jälkeen, joka on tullut lainvoimaiseksi ja jossa on todettu, ettei tosiseikkoja, jotka täyttäisivät sisäpiirikauppoja koskevan lainsäädännön rikkomisen teonkuvauksen ja joiden perusteella myös kyseinen menettely oli aloitettu, ole näytetty toteen.

(1) EUVL C 63, 27.2.2017.
3)

Asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa ja tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa on tulkittava siten, että kun kyse on toisiinsa suoraan liittyvistä lennoista, lentojen näissä säännöksissä tarkoitettu ”täytäntöönpanopaikka” on toisen lennon saapumispaikka, kun kuljetuksen näillä kahdella lennolla suorittavat kaksi eri lentoliikenteen harjoittajaa ja kun asetukseen N:o 261/2004 perustuva korvauskanne näiden toisiinsa suoraan liittyvien lentojen pitkäaikaisesta viivästymisestä perustuu häiriöön, joka ilmeni mainituista lennoista ensimmäisellä, jonka suoritti lentoliikenteen harjoittaja, joka ei ole asianomaisten matkustajien sopimuspuoli.
1)

Maksupalveluista sisämarkkinoilla, direktiivien 2002/65/EY, 2009/110/EY ja 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta sekä direktiivin 2007/64/EY kumoamisesta 25.11.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/2366 35 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyltä, joka on tehnyt rinnakkaiskäyttösopimuksen rinnakkaiskäyttökumppanin kanssa, ei evätä tässä säännöksessä säädettyä pois sulkemisen etua eikä siihen siten sovelleta kyseisen direktiivin 35 artiklan 1 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia siinä tapauksessa, että tämä rinnakkaiskäyttökumppani ei ole maksupalveluntarjoaja eikä tarjoa maksupalveluja tässä järjestelyssä rinnakkaiskäyttötuotteiden osalta. Sitä vastoin kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyltä, joka on hyödyntänyt asiamiestä maksupalvelujen tarjoamisessa, evätään tämä pois sulkemisen etu ja siihen sovelletaan siten mainitussa 35 artiklan 1 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 134/8

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 22.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Kubota (UK) Ltd ja EP Barrus Ltd v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(Asia C-545/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Tullinimikkeet - Tavarankuljetukseen tarkoitetut moottoriajoneuvot - Alanimikkeet 8704 10 10 ja 8704 21 91 - Asetus (EU) 2015/221 - Pätevyys))

(2018/C 134/10)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Kubota (UK) Ltd ja EP Barrus Ltd

Vastapuoli: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Tuomiolauselma

Esitettyjä kysymyksiä tutkittaessa ei ole tullut esille tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 10.2.2015 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/221 pätevyyteen vaikuttavia seikkoja.

(1) EUVL C 14, 16.1.2017.
1)

Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 469/2009 18 artiklaa, kun sitä luetaan kasvinsuojeluaineiden lisäsuojatodistuksen käyttöön ottamisesta 23.7.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1610/96 17 artiklan 2 kohdan valossa, on tulkittava siten, että ensimmäisen markkinoille saattamista koskevan luvan päivämäärä – sellaisena kuin se mainitaan lisäsuojatodistusta koskevassa hakemuksessa –, jonka perusteella tällaisen todistuksen myöntämisen osalta toimivaltainen kansallinen viranomainen on laskenut kyseisen todistuksen voimassaoloajan, on väärä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa se on johtanut mainitun todistuksen voimassaoloajan laskentatapaan, joka ei ole asetuksen N:o 469/2009 13 artiklan 1 kohdassa, sellaisena kuin sitä on tulkittu unionin tuomioistuimen myöhemmässä tuomiossa, säädetyn mukainen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 104/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 23.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court of Gibraltar – Yhdistynyt kuningaskunta) – The Queen, Albert Buhagiar ym:iden hakemuksesta v. Minister for Justice

(Asia C-267/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin oikeuden alueellinen soveltamisala - SEUT 355 artiklan 3 kohta - Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisehdoista ja sopimusten mukautuksista tehty asiakirja - 29 artikla - Liitteessä I olevan I osan 4 kohta - Gibraltarin sulkeminen Euroopan unionin tullialueen ulkopuolelle - Soveltamisala - Direktiivi 91/477/ETY - 1 artiklan 4 kohta - 12 artiklan 2 kohta - Liite II - Euroopan ampuma-asepassi - Metsästys ja urheiluammunta - Soveltaminen Gibraltarin alueeseen - Täytäntöönpanovelvollisuuden puuttuminen - Pätevyys))

(2018/C 104/04)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court of Gibraltar

Pääasian asianosaiset

Kantajat: The Queen, Albert Buhagiarin, Wayne Pirin, Stephanie Pirin, Arthur Taylorin, Henry Bonifacion, Colin Tomlinsonin ja Darren Sheriffin hakemuksesta

Vastaaja: Minister for Justice

Tuomiolauselma

1) Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisehdoista ja sopimusten mukautuksista tehdyn asiakirjan 29 artiklaa, luettuna yhdessä sen liitteessä I olevan I osan 4 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonnasta 18.6.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/477/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 21.5.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2008/51/EY, 12 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä direktiivin 1 artiklan 4 kohdan ja liitteen II kanssa, ei sovelleta Gibraltarin alueeseen.

2) Kysymysten tutkinnassa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat direktiivin 91/477, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2008/51, pätevyyteen.

(1) EUVL C 260, 18.7.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 72/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 20.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA ja Guerrato SpA v. Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP) ja Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

(Asia C-178/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Julkiset rakennusurakat - Direktiivi 2004/18/EY - 45 artiklan 2 ja 3 kohta - Edellytykset hankintasopimuksen tekomenettelystä poissulkemiselle - Ilmoitus siitä, että tarjoajayhtiön hallituksen entisiä jäseniä koskevia lainvoimaisia rikostuomioita ei ole - Hallituksen entisen jäsenen rikollinen toiminta - Rikostuomio - Tarjoajayrityksen täydellinen ja tosiasiallinen irtisanoutuminen hallituksen tämän jäsenen toiminnasta - Näyttö - Tätä velvollisuutta koskevia vaatimuksia koskeva hankintayksikön suorittama arviointi))

(2018/C 072/11)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA ja Guerrato SpA

Vastapuolet: Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP) ja Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

Muut osapuolet: Società Italiana per Condotte d’Acqua SpA ja Inso Sistemi per le Infrastrutture Sociali SpA

Tuomiolauselma

Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2004/18/EY ja erityisesti sen 45 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c, d ja g alakohtaa sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan hankintaviranomainen

— voi vahvistamiensa edellytysten mukaisesti ottaa huomioon tarjoajayrityksen hallituksen jäsenelle annetun rikostuomion, vaikka tämä tuomio ei ole vielä lainvoimainen, sellaisesta rikoksesta, joka vaikuttaa tämän yrityksen toiminnan eettisyyteen, kun kyseinen hallituksen jäsen on siirtynyt pois tehtävästään hankintailmoituksen julkaisemista edeltäneenä vuonna, ja

— voi sulkea mainitun yrityksen kyseisen sopimuksentekomenettelyn ulkopuolelle sillä perusteella, että jättäessään ilmoittamatta tästä tuomiosta, joka ei vielä ollut lainvoimainen, yritys ei ole täysin ja tosiasiallisesti irtisanoutunut hallituksen kyseisen jäsenen menettelystä.

(1) EUVL C 232, 27.6.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 7.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Syndicat national de l’industrie des technologies médicales (Snitem) ja Philips France v. Premier ministre ja Ministre des Affaires sociales et de la Santé

(Asia C-329/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Lääkinnälliset laitteet - Direktiivi 93/42/ETY - Soveltamisala - Lääkinnällisen laitteen käsite - CE-merkintä - Kansallinen säännöstö, jossa asetetaan lääkemääräysten laadinnassa käytettävät ohjelmistot kansallisen viranomaisen vahvistaman sertifiointimenettelyn alaisiksi))

(2018/C 052/09)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Syndicat national de l’industrie des technologies médicales (Snitem) ja Philips France

Vastapuolet: Premier ministre ja Ministre des Affaires sociales et de la Santé

Tuomiolauselma

Lääkinnällisistä laitteista 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/42/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/47/EY, 1 artiklan 1 kohtaa ja 1 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että ohjelmisto, jonka toiminnoista jokin mahdollistaa potilastietojen käyttämisen muun muassa vasta-aiheiden, lääkkeiden yhteisvaikutuksen ja ylisuurten annostusten jäljittämiseksi, on tämän toiminnon osalta näissä säännöksissä tarkoitettu lääkinnällinen laite silloinkin, kun tällainen ohjelmisto ei vaikuta suoraan ihmiskehoon tai -kehossa.

(1) EUVL C 296, 16.8.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/8

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 13.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – Soufiane El Hassani v. Minister Spraw Zagranicznych

(Asia C-403/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Asetus (EY) N:o 810/2009 - 32 artiklan 3 kohta - Yhteisön viisumisäännöstö - Viisumin epäävä päätös - Hakijan oikeus hakea muutosta kyseiseen päätökseen - Jäsenvaltion velvollisuus taata oikeus oikeussuojakeinoihin tuomioistuimessa))

(2018/C 052/10)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Naczelny Sąd Administracyjny

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Soufiane El Hassani

Vastapuoli: Minister Spraw Zagranicznych

Tuomiolauselma

Yhteisön viisumisäännöstön laatimisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 810/2009, sellaisena kuin se on muutettuna 26.6.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 610/2013, 32 artiklan 3 kohtaa, kun sitä tarkastellaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on tulkittava siten, että sillä asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus säätää viisumin epääviä päätöksiä koskevasta muutoksenhakumenettelystä ja että tätä koskevat yksityiskohtaiset säännöt on annettava kunkin jäsenvaltion omassa oikeusjärjestyksessä vastaavuus- ja tehokkuusperiaatetta noudattaen. Kyseisen menettelyn jossain vaiheessa on taattava oikeus muutoksenhakuun tuomioistuimessa.

(1) EUVL C 383, 17.10.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 22/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 23.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Supremo – Espanja) – Salvador Benjumea Bravo de Laguna v. Esteban Torras Ferrazzuolo

(Asia C-381/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EY) N:o 207/2009 - EU-tavaramerkki - 16 artikla - EU-tavaramerkki omistusoikeuden kohteena - EU-tavaramerkin rinnastaminen kansalliseen tavaramerkkiin - 18 artikla - Tavaramerkin haltijan asiamiehen tai edustajan nimiin rekisteröidyn tavaramerkin siirtäminen - Kansallinen säännös, jolla mahdollistetaan haltijan oikeuksia loukkaavan tai lainsäädäntöön tai sopimukseen perustuvan velvollisuuden laiminlyövän rekisteröidyn kansallisen tavaramerkin siirtäminen - Yhteensopivuus asetuksen N:o 207/2009 kanssa))

(2018/C 022/16)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Supremo

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Salvador Benjumea Bravo de Laguna

Vastapuoli: Esteban Torras Ferrazzuolo

Tuomiolauselma

[Euroopan unionin] tavaramerkistä 26.2.2009 annetun asetuksen (EY) N:o 207/2009 16 ja 18 artiklaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sellaisen pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen kansallisen säännöksen soveltamiselle EU-tavaramerkkiin, jonka nojalla sen vuoksi, että tavaramerkki rekisteröidään henkilön oikeuksia loukaten tai lainsäädäntöön tai sopimukseen perustuvaa velvollisuutta laiminlyöden, vahinkoa kärsineellä henkilöllä on oikeus vaatia kyseisen tavaramerkin omistusoikeuden siirtämistä, mikäli kyseessä oleva tilanne ei kuulu kyseisen asetuksen 18 artiklan mukaisiin tilanteisiin.

(1) EUVL C 335, 12.9.2016.
1)

Työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.3.2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/23/EY 1 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitetun käsitteen ”yrityksen tai liikkeen luovutus” alaan kuuluu tilanne, jossa toimeksiantaja on irtisanonut yrityksen kanssa tehdyn valvonta- ja vartiointipalvelujen suorittamista sen laitoksissa koskevan sopimuksen ja tämän jälkeen tehnyt kyseisen palvelun suorittamiseksi uuden sopimuksen toisen yrityksen, joka kieltäytyy ottamasta ensimmäisen työntekijöitä palvelukseensa, kanssa, kun toinen yritys on ottanut käyttöön kyseisen palvelun suorittamiseksi välttämättömät laitteistot.
Asia C-262/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Shields & Sons Partnership v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 296 artiklan 2 kohta — 299 artikla — Yhteinen maataloustuottajien vakiokantajärjestelmä — Yhteisen järjestelmän ulkopuolelle sulkeminen — Edellytykset — Käsite ”maataloustuottajien ryhmä”)

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Shields & Sons Partnership v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Asia C-262/16) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 296 artiklan 2 kohta — 299 artikla — Yhteinen maataloustuottajien vakiokantajärjestelmä — Yhteisen järjestelmän ulkopuolelle sulkeminen — Edellytykset — Käsite ”maataloustuottajien ryhmä”)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Shields & Sons Partnership

Vastaaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Tuomiolauselma

1) Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 296 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että siinä määritellään tyhjentävästi kaikki ne tilanteet, joissa jäsenvaltio voi sulkea maataloustuottajan yhteisen maataloustuottajien vakiokantajärjestelmän ulkopuolelle.

2) Direktiivin 2006/112 296 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, etteivät maataloustuottajat, joiden osalta on todettu, että heidän yhteisen maataloustuottajien vakiokantajärjestelmän jäseninä saamiensa palautusten määrä on huomattavasti suurempi kuin määrä, jonka he saisivat, jos heihin sovellettaisiin tavallista tai yksinkertaistettua arvonlisäverojärjestelmää, muodosta kyseisessä säännöksessä tarkoitettua maataloustuottajien ryhmää.

( 1 ) EUVL C 260, 18.7.2016.
2)

Asetuksen N:o 207/2009 109 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että siinä tilanteessa, jossa loukkauskanteet, joista ensimmäinen perustuu kansalliseen tavaramerkkiin ja koskee väitettyä loukkausta jäsenvaltion alueella ja joista jälkimmäinen perustuu EU-tavaramerkkiin ja koskee väitettyä loukkausta koko Euroopan unionin alueella, on nostettu samojen osapuolien välillä eri jäsenvaltioiden tuomioistuimissa, sen tuomioistuimen, jossa asia on jälkimmäisenä otettu käsittelyyn, on luovuttava käsittelemästä sitä osaa riita-asiasta, joka koskee jäsenvaltion aluetta, josta tuomioistuimessa, jonka käsittelyyn asia on ensin tuotu, nostetussa loukkauskanteessa on kyse.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 382/25

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 14.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal da Relação de Évora – Portugali) – Luís Isidro Delgado Mendes v. Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais SA

(Asia C-503/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava vakuutus - Direktiivit 72/166/ETY, 84/5/ETY, 90/232/ETY ja 2009/103/EY - Ajoneuvon varkaus - Liikennevahinko - Vakuutetulle ajoneuvon omistajalle jalankulkijana aiheutuneet henkilö- ja omaisuusvahingot - Siviilioikeudellinen vastuu - Korvaus - Pakollisen vakuutuksen kattavuus - Poissulkemislausekkeet - Kansallinen säännöstö, jossa suljetaan vakuutettu ajoneuvon omistaja vakuutuksesta maksettavien korvausten ulkopuolelle - Yhteensoveltuvuus kyseessä olevien direktiivien kanssa - Vahinkoa kärsineiden kolmansien käsite))

(2017/C 382/29)

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal da Relação de Évora

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Luís Isidro Delgado Mendes

Vastapuoli: Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais SA

Tuomiolauselma

Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24.4.1972 annetun neuvoston direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 1 kohtaa, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 30.12.1983 annetun toisen neuvoston direktiivin 84/5/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 11.5.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2005/14/EY, 1 artiklan 1 kohtaa ja 2 artiklan 1 kohtaa sekä moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14.5.1990 annetun kolmannen neuvoston direktiivin 90/232/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2005/14, 1 a artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa pelkästään siitä syystä, että liikenneonnettomuudessa ollut jalankulkija oli hänelle henkilö- ja omaisuusvahinkoja aiheuttaneen ajoneuvon vakuutuksenottaja ja omistaja, suljetaan pois se, että moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvää vastuuta koskeva pakollinen vakuutus kattaa ja siten siitä korvataan nämä tälle jalankulkijalle aiheutuneet vahingot.

(1) EUVL C 454, 5.12.2016.
1)

BUSINESSEUROPEN, UEAPME:n, CEEP:n ja EAY:n tekemän vanhempainvapaata koskevan tarkistetun puitesopimuksen täytäntöönpanosta ja direktiivin 96/34/EY kumoamisesta 8.3.2010 annetun neuvoston direktiivin 2010/18/EU liitteenä olevan tarkistetun vanhempainvapaata koskevan puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 ja 2 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa asetetaan julkishallinnon esimiestehtäviä sisältävään virkaan lopullisen nimittämisen edellytykseksi se, että valittu hakija suorittaa menestyksellä kahden vuoden edeltävän koeajan tähän virkaan ja jonka nojalla tilanteessa, jossa tällainen hakija on suurimman osan koeajastaan vanhempainvapaalla ja on sillä edelleen, mainittu koeaika päättyy lain mukaisesti tämän kahden vuoden ajan päätyttyä ilman, että sen pidentäminen olisi mahdollista, ja asianomainen henkilö siirretään siten hänen palatessaan vanhempainvapaalta takaisin hänen ennen koeajalle hyväksymistään hoitamaansa tehtävään, joka on sekä organisatorisesti että palkan osalta alemmantasoinen. Kyseisen lausekkeen tällaisia loukkaamisia ei voida oikeuttaa saman koeajan tavoitteella eli sillä, että voidaan arvioida soveltuvuus täytettävänä olevan esimiestehtäviä sisältävän viran hoitamiseen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 293/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 13.7.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Højesteret – Tanska) – Assens Havn v. Navigators Management (UK) Limited

(Asia C-368/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 44/2001 - Toimivalta vakuutusasioissa - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään tietyin edellytyksin vahingonkärsineen oikeudesta nostaa kanne suoraan onnettomuudesta vastuussa olevan vakuutuksenantajaa vastaan - Vakuutuksenantajan ja vahingonaiheuttajan välinen oikeuspaikkalauseke))

(2017/C 293/13)

Oikeudenkäyntikieli: tanska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Højesteret

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Assens Havn

Vastaaja: Navigators Management (UK) Limited

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 13 artiklan 5 alakohtaa, kun sitä tarkastellaan yhdessä kyseisen asetuksen 14 artiklan 2 alakohdan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että vahingonaiheuttajan vakuutuksenantajan ja vahingonaiheuttajan välinen oikeuspaikkalauseke ei sido vahingonkärsinyttä, jolla on oikeus nostaa kanne suoraan hänen kärsimänsä vahingon aiheuttaneen osapuolen vakuutuksenantajaa vastaan.

(1) EUVL C 314, 29.8.2016.