40.

Tässä tilanteessa Landgericht Ravensburg päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko [direktiivin 2008/48] 10 artiklan 2 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että luottotyypin yhteydessä on tarvittaessa mainittava, että kyseessä on liitännäinen luottosopimus ja/tai että kyseessä on määräaikainen luottosopimus? 2) Onko [direktiivin 2008/48] 10 artiklan 2 kohdan d alakohtaa tulkittava siten, että kun kyseessä ovat kaupan kohteen rahoittamista koskevat liitännäiset luottosopimukset, siinä tapauksessa, että luoton määrä maksetaan myyjälle, luottoehdoissa on mainittava, että luotonottaja vapautetaan velvoitteestaan maksaa kauppahinta maksettua määrää vastaavilta osin ja että myyjän on luovutettava kaupan kohde luotonottajalle, mikäli kauppahinta on suoritettu kokonaisuudessaan? 3) Onko [direktiivin 2008/48] 10 artiklan 2 kohdan l alakohtaa tulkittava siten, että luottosopimuksessa a) luottosopimuksen tekohetkellä sovellettava viivästyskorko on ilmoitettava absoluuttisena lukuna ja että ainakin sovellettava viitekorko (käsiteltävässä asiassa BGB:n 247 §:n mukainen peruskorko), jonka perusteella sovellettava viivästyskorko määräytyy lisäämällä siihen tietty prosenttimäärä (käsiteltävässä asiassa BGB:n 288 §:n 1 momentin toisen virkkeen mukaisesti 5 prosenttiyksikköä), on ilmoitettava absoluuttisena lukuna? b) viivästyskoron mukauttamista koskeva mekanismi on selitettävä konkreettisesti ja että on ainakin viitattava kansallisiin säännöksiin, joista viivästyskoron mukauttaminen voidaan päätellä (BGB:n 247 § ja 288 §:n 1 momentin toinen virke)? 4) a) Onko [direktiivin 2008/48] 10 artiklan 2 kohdan r alakohtaa tulkittava siten, että luottosopimuksessa on mainittava konkreettinen, kuluttajalle ymmärrettävä laskentamenetelmä sen korvauksen määrittämiseksi, joka luotonantajalle on maksettava, jos luotto maksetaan takaisin ennenaikaisesti, jotta kuluttaja voi laskea ainakin likimain sen korvauksen suuruuden, joka hänen on maksettava sopimuksen ennenaikaisesta päättämisestä? b) (Jos edellä olevaan a kohtaan vastataan myöntävästi): Ovatko [direktiivin 2008/48] 10 artiklan 2 kohdan r alakohta ja 14 artiklan 1 kohdan toinen virke esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan silloin, kun [direktiivin 2008/48] 10 artiklan 2 kohdan r alakohdassa tarkoitetut tiedot ovat puutteellisia, peruuttamisen määräaika alkaa tästä huolimatta päivästä, jona luottosopimus tehdään, ja ainoastaan luotonantajan oikeus saada korvausta luoton ennenaikaisesta takaisinmaksusta raukeaa? 5) Onko [direktiivin 2008/48] 10 artiklan 2 kohdan s alakohtaa tulkittava siten, että a) luottosopimuksessa on mainittava myös kansallisessa oikeudessa säädetyt luottosopimuksen päättämistä koskevat osapuolten oikeudet, erityisesti myös BGB:n 314 §:n mukainen, määräaikaisiin luottosopimuksiin sovellettava luotonottajan oikeus päättää sopimus painavasta syystä, ja että säännös, jossa tästä oikeudesta päättää sopimus säädetään, on mainittava nimenomaisesti? b) (jos edellä olevaan a kohtaan vastataan kieltävästi): se ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan kansalliseen lakiin perustuvaa erityistä irtisanomisoikeutta koskeva maininta on [direktiivin 2008/48] 10 artiklan 2 kohdan s alakohdassa tarkoitettu pakollinen tieto? c) luottosopimuksessa on viitattava luottosopimuksen osapuolten kaikkien päättämisoikeuksien yhteydessä päättämisoikeutta käytettäessä sovellettavaan määräaikaan ja sitä koskevan ilmoituksen muotoon? 6) Onko [direktiivin 2008/48] 10 artiklan 2 kohdan t alakohtaa tulkittava siten, että luottosopimuksessa on mainittava olennaiset muodolliset edellytykset valituksen tekemiselle ja/tai oikeussuojakeinon käyttämiselle tuomioistuimen ulkopuolisissa valitus- ja/tai oikeussuojamenettelyissä? Onko riittämätöntä, jos tältä osin viitataan internetissä saatavilla oleviin tuomioistuimen ulkopuolisen valitus- ja/tai oikeussuojamenettelyn menettelysääntöihin? 7) Onko niin, että luotonantaja ei voi vedota kulutusluottosopimuksen yhteydessä peruuttamisoikeuden menettämistä passiivisuuden perusteella koskevaan perusteeseen [direktiivin 2008/48] 14 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädetyn kuluttajan peruuttamisoikeuden käyttöä vastaan, a) jos jotakin [direktiivin 2008/48] 10 artiklan 2 kohdassa säädetyistä pakollisista tiedoista ei mainita asianmukaisesti luottosopimuksessa eikä tällaista tietoa anneta asianmukaisesti jälkikäteen, jolloin [direktiivin 2008/48] 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu peruuttamisen määräaika ei ole alkanut? b) (jos edellä olevaan a kohtaan vastataan kieltävästi): jos peruuttamisoikeuden passiivisuuden perusteella menettämisen ratkaisevana perusteena käytetään sopimuksenteosta kulunutta aikaa ja/tai sitä, että molemmat osapuolet ovat täyttäneet sopimuksen kaikilta osin, ja/tai sitä, että luotonantajalla on oikeus disponoida takaisin saaduista luoton määristä, tai luoton vakuuksien palauttamista ja/tai (kun kauppasopimus on sidottu luottosopimukseen) sitä, että kuluttaja käyttää rahoitettua hyödykettä tai luovuttaa sen, kun kuluttajalla ei kuitenkaan ollut merkityksellisenä ajanjaksona ja merkityksellisten olosuhteiden ilmetessä tietoa peruuttamisoikeutensa jatkumisesta eikä hän ole vastuussa tietojen puuttumisesta, eikä luotonantaja voinut myöskään olettaa, että kuluttajalla on asiaa koskevat tiedot? 8) Onko niin, että luotonantaja ei voi vedota kulutusluottosopimuksen yhteydessä oikeuksien väärinkäyttöä koskevaan perusteeseen [direktiivin 2008/48] 14 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädetyn kuluttajan peruuttamisoikeuden käyttöä vastaan, a) jos jotakin [direktiivin 2008/48] 10 artiklan 2 kohdassa säädetyistä pakollisista tiedoista ei mainita asianmukaisesti luottosopimuksessa eikä tällaista tietoa anneta asianmukaisesti jälkikäteen, jolloin [direktiivin 2008/48] 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu peruuttamisen määräaika ei ole alkanut? b) (jos edellä olevaan a kohtaan vastataan kieltävästi): jos oikeuden väärinkäytön ratkaisevana perusteena käytetään sopimuksenteosta kulunutta aikaa ja/tai sitä, että molemmat osapuolet ovat täyttäneet sopimuksen kaikilta osin, ja/tai sitä, että luotonantajalla on oikeus disponoida takaisin saaduista luoton määristä, tai luoton vakuuksien palauttamista ja/tai (kun kauppasopimus on sidottu luottosopimukseen) sitä, että kuluttaja käyttää rahoitettua hyödykettä tai luovuttaa sen, kun kuluttajalla ei kuitenkaan ollut merkityksellisenä ajanjaksona ja merkityksellisten olosuhteiden ilmetessä tietoa peruuttamisoikeutensa jatkumisesta eikä hän ole vastuussa tietojen puuttumisesta, eikä luotonantaja voinut myöskään olettaa, että kuluttajalla on asiaa koskevat tiedot?”