Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki - Viraston kielet - Yhteisön tavaramerkkiä koskevan rekisteröinnin hakijan velvollisuus ilmoittaa "toinen kieli", jota voidaan käyttää menettelykielenä väite-, menettämis- ja mitättömyysmenettelyssä - Kirjallisten tiedonantojen lähettäminen "toisella kielellä" - Ulottuvuus - Syrjintäkiellon periaatetta ei ole loukattu

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 115 artiklan 4 kohta)

2. Euroopan yhteisöt - Kieliä koskeva sääntely - Yleinen periaate, jonka mukaan jokaisella kansalaisella on oikeus siihen, että kaikki sellaiset asiakirjat, jotka saattavat vaikuttaa hänen etuihinsa, laaditaan hänen kielellään - Tällaisen periaatteen puuttuminen

3. Yhteisön tavaramerkki - Viraston kielet - Yhteisön tavaramerkkiä koskevan rekisteröinnin hakijan velvollisuus ilmoittaa "toinen kieli", jota voidaan käyttää menettelykielenä väite-, menettämis- ja mitättömyysmenettelyssä - Syrjintäkiellon periaatetta ei ole loukattu

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 115 artiklan 3 kohta)

4. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Perustelut - Perusteluvelvollisuuden laajuus - Yhteisön tavaramerkistä annettu asetus N:o 40/94 - Viraston kielet

(EY 253 artikla; neuvoston asetus N:o 40/94)

Tiivistelmä

$$1. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 115 artiklan 4 kohdasta ilmenee, että sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) mahdollisuus käyttää hakijan valitsemaa toista kieltä kirjallisissa tiedonannoissa hakijalle niissä tilanteissa, joissa yhteisön tavaramerkkiä koskevaa hakemusta jätettäessä käytetty kieli ei ole viraston kieli, on poikkeus siitä pääsäännöstä, jonka mukaan virasto käyttää menettelyn kieltä, ja kirjallisten tiedonantojen käsitettä on siksi tulkittava suppeasti.

Koska menettely käsittää kaikki ne toimet, jotka on suoritettava hakemuksen käsittelemiseksi, tästä seuraa, että varsinaisia menettelytoimia ja -asiakirjoja ovat kaikki ne toimet ja asiakirjat, joita yhteisön säännöstössä edellytetään tai joista siinä säädetään yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen käsittelemisen osalta, ja myös ne, jotka ovat tarpeen hakemuksen käsittelemiseksi, olipa kyse ilmoituksista, korjauspyynnöistä, selvityspyynnöistä tai muista toimista. Viraston on siksi laadittava kaikki nämä asiakirjat sillä kielellä, jota on käytetty hakemusta jätettäessä.

Vastakohtana menettelytoimille ja -asiakirjoille asetuksen N:o 40/94 115 artiklan 4 kohdan toisessa virkkeessä tarkoitettuja kirjallisia tiedonantoja ovat kaikki ne, joiden sisältöä ei voida rinnastaa menettelyasiakirjoihin, kuten asiakirjat, joiden liitteenä virasto lähettää menettelyasiakirjat tai joilla se antaa tietoja hakijoille.

Koska toisen kielen käyttäminen tällaisessa yhteydessä ei voi vahingoittaa yhteisön tavaramerkkiä hakeneen oikeussubjektin oikeudellisia intressejä, tästä seuraa, että erilainen kohtelu, joka voi aiheutua toisen kielen käyttämisestä, on vähämerkityksellistä ja joka tapauksessa perusteltua viraston toimintaan liittyvistä syistä.

( ks. 45-47 ja 96 kohta )

2. Niiden viittausten, joita perustamissopimuksessa on tehty kielten käyttöön Euroopan unionissa, ei voida katsoa ilmentävän sellaista yhteisön oikeuden yleistä periaatetta, jolla taataan jokaiselle kansalaiselle oikeus siihen, että kaikki asiakirjat, jotka saattavat vaikuttaa hänen etuihinsa, laaditaan hänen kielellään kaikissa olosuhteissa.

( ks. 82 kohta )

3. Yhteisön tavaramerkkiä koskevan rekisteröinnin hakijalle yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 115 artiklan 3 kohdassa asetetulla velvollisuudella, jonka mukaan hänen tulee "ilmoittaa toinen kieli, joka on [sisämarkkinoiden harmonisointi]viraston [(tavaramerkit ja mallit)] kieli ja jonka hän hyväksyy mahdollisessa menettelyssä käytettäväksi kieleksi väite-, menettämis- ja peruuttamismenettelyissä", ei loukata syrjintäkiellon periaatetta.

Viraston kaltaisen elimen kieliä koskeva sääntely perustuu siihen, että on etsitty vaikeasti löydettävää mutta tarpeellista tasapainoa ensinnäkin menettelyn kustannuksiin liittyvien talouden toimijoiden intressien ja yleisten intressien välillä ja toiseksi yhteisön tavaramerkkiä hakevien talouden toimijoiden intressien ja muiden talouden toimijoiden intressien välillä siltä osin kuin kyse on oikeuksia antavien asiakirjojen käännösten saatavuudesta tai menettelyistä, joissa on mukana useita talouden toimijoita, kuten asetuksessa N:o 40/94 tarkoitetuista väite-, menettämis- ja mitättömyysmenettelyistä. Kun siis neuvosto on määrittänyt ne yhteisön viralliset kielet, joita saadaan käyttää menettelykielinä väite-, menettämis- ja mitättömyysmenettelyssä niissä tilanteissa, joissa asianosaiset eivät ole sopineet käytettävästä kielestä, neuvosto on pyrkinyt siihen hyväksyttävään tavoitteeseen, että löydettäisiin asianmukainen kieliä koskeva ratkaisu siihen ongelmaan, joka aiheutuu tällaisen sopimuksen puuttumisesta. Vaikka neuvosto onkin päätynyt kohtelemaan yhteisön virallisia kieliä eri tavoin, se on tehnyt tarkoitukseensa soveltuvan ja päämääräänsä oikein suhteutetun valinnan, kun se on valinnut ainoastaan ne kielet, joita osataan eniten Euroopan yhteisössä.

( ks. 92-95 kohta )

4. Perusteluvelvollisuuden laajuus riippuu siitä, minkälaisesta toimesta on kysymys, ja silloin kun kyseessä ovat soveltamisalaltaan yleiset toimet, riittää, kun perusteluissa osoitetaan toisaalta kokonaistilanne, joka johti toimen antamiseen, ja toisaalta ne yleiset tavoitteet, joihin toimella pyritään. Jos kanteen kohteena olevasta toimesta käy pääosin ilmi toimielimen tavoittelema päämäärä, olisi kohtuutonta vaatia, että erilaiset tekniset valinnat perustellaan erikseen.

Tältä osin sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) kieliä koskevan sääntelyn sisältävät yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 säännökset ovat sellaisia, että sääntelyn perustana olevat syyt ilmenevät niistä riittävällä tavalla ja että niiden valvonta on riittävällä tavalla mahdollista.

( ks. 102 ja 103 kohta )