FI Euroopan unionin virallinen lehti C 113/35

Kanne 11.2.2009 — Saksan liittotasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio

(Asia T-59/09)

2009/C 113/73

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: M. Lumma ja B. Klein)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— komission 5.12.2008 tekemä sellainen päätös (SG.E.3/RG/mbp D (2008) 10067) on kumottava, jolla yksityisille hakijoille annettiin Saksan liittotasavallan hallituksen asetuksen (EY) N:o 1049/2001 2 artiklan 5 kohdan nojalla tekemästä vastaväitteestä huolimatta oikeus tutustua Saksan viranomaisilta peräisin oleviin asiakirjoihin, jotka koskevat jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä nro 2005/4569

— komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja riitauttaa komission 5.12.2008 tekemän sellaisen päätöksen, jolla yksityisille kolmansille annettiin Saksan liittotasavallan hallituksen esittämästä vastalauseesta huolimatta oikeus tutustua Saksan viranomaisilta peräisin oleviin asiakirjoihin, jotka koskevat jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä.

Kantaja esittää kanteensa perusteeksi, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan asetuksen N:o 1049/2001 (1) 4 artiklan 5 kohtaa kun se luetaan yhdessä EY 10 artiklan mukaisen yhteisön ja jäsenvaltioiden välisen lojaalin yhteistyön periaatteen kanssa.

Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 5 kohdassa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus saattaa yhteisön toimielinten hallussa olevien jäsenvaltioiden viranomaisten asiakirjojen edelleen toimittaminen riippumaan jäsenvaltioiden suostumuksesta. Komissiolla ei ole oikeutta tutkia itse laajasti niitä perusteita, joiden nojalla asiakirjaan tutustuminen evätään asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1–3 kohdan perusteella. Yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-64/05 P, Ruotsi v. komissio ym. (2) antamassa tuomiossa on vahvistettu tyhjentävästi ne kriteerit, joiden mukaan kysymyksessä oleva yhteisön toimielin voi sivuuttaa sellaisen vastalauseen ja arvioida itse asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1–3 kohdan mukaisten epäämisperusteiden olemassaolon: Vastalauseen on joko oltava sellainen, että sitä ”ei ole mitenkään perusteltu”, tai siinä ”ei ole tukeuduttu” epäämisperusteisiin.

Tämä tarkoittaa, kun se luetaan yhdessä EY 10 artiklan mukaisen yhteisön ja jäsenvaltioiden välisen lojaalin yhteistyön periaatteen kanssa, että asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1–3 kohdan epäämisperusteiden olemassaolon arviointi kuuluu normaalitapauksessa jäsenvaltiolle. Komissio voi olla ottamatta suostumuksen antamisesta kieltäytymistä huomioon ainoastaan poikkeustapauksessa silloin, kun jäsenvaltion esittämä perustelu täyttää nämä kriteerit vain riittämättömästi. Tämä seuraa myös asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 4 kohtaan tehtävästä vertailusta. Molemmissa yhteisöjen tuomioistuimen kriteereissä on kyse olennaisista muotomääräyksistä, jotka on muotoiltava sisällön osalta EY 253 artiklan mukaisen perusteluvelvollisuuden mukaisesti. Yhteisöjen tuomioistuimet, mutta ei komissio, ovat toimivaltaisia suorittamaan sitä koskevan laillisuusvalvonnan, onko asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epääminen asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1–3 kohdan mukaista.

Kantaja esittää toissijaisesti, että silloinkin kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tulkitsisi asiassa C-65/05 P annettua tuomiota siten, että jäsenvaltion asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 5 kohdan mukaan esittämä vastalause on sitova yhteisön toimielimen kannalta ainoastaan silloin, kun se on yhteensopiva tämän asetuksen 4 artiklan 1–3 kohdan kanssa, komissiolla olisi ollut ehkä valtuus jäsenvaltion esittämän perustelun ilmeiseen virheellisyysvalvontaan (Evidenzkontrolle). Saksan vastalauseen perustelua ei voida kuitenkaan missään tapauksessa katsoa ilmeisen virheelliseksi.

(1) Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).

(2) Asia C-64/05 P., Ruotsi v. komissio ym, tuomio 19.12.2007, Kok. 2007, s. I-113839.