ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut ajoneuvojen rekisteröintiasiakirjoista 29.4.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/37/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/103/EY, 4 artiklan ja SEUT 34 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on vaatinut rekisteröintitodistuksen lisäksi vaatimustenmukaisuustodistusta rekisteröintiä edeltävää katsastusta varten sellaisilta ajoneuvoilta, jotka on aiemmin rekisteröity toisessa jäsenvaltiossa, ja koska se on edellyttänyt, että toisessa jäsenvaltiossa aiemmin rekisteröidyt ajoneuvot, joiden omistaja vaihtuu, on katsastettava ennen rekisteröintiä, ottamatta tässä yhteydessä huomioon toisessa jäsenvaltiossa suoritetun katsastuksen tuloksia.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 287/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.7.2012 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Staatssecretaris van Financiën v. TNT Freight Management (Amsterdam) BV

(Asia C-291/11) (1)

(Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - Tariffinimikkeet 3002 ja 3502 - Verialbumiini, joka on valmistettu terapeuttiseen tai ennalta ehkäisevään käyttöön - Tuotteen valmistaminen)

2012/C 287/25

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Staatssecretaris van Financiën

Vastaaja: TNT Freight Management (Amsterdam) BV

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden — Yhdistetty nimikkeistö — Tariffinimikkeet — Tulkinta — Verialbumiini, joka on valmistettu terapeuttiseen tai ennalta ehkäisevään käyttöön — Käsite — Verialbumiini, jolla ei ole minkäänlaista terapeuttista tai ennalta ehkäisevää vaikutusta mutta joka välttämätön sellaisten tuotteiden valmistuksessa, joilla on terapeuttinen tai ennalta ehkäisevä vaikutus ja jota käytetään yksinomaan tässä tarkoituksessa

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I esitetyn yhdistetyn nimikkeistön, sellaisena kuin se on muutettuna 11.9.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1789/2003, nimikkeistön 30 ryhmää koskevan ensimmäisen huomautuksen g kohtaa, luettuna yhdessä yhdistetyn nimikkeistön 35 ryhmää koskevan ensimmäisen huomautuksen b kohdan kanssa, on tulkittava siten, että verialbumiini, jolla ei itsessään ole terapeuttista tai ennalta ehkäisevää vaikutusta mutta joka on valmistettu käytettäväksi sellaisten tuotteiden valmistuksessa, joilla on terapeuttinen tai ennalta ehkäisevä vaikutus, tai jotka ovat tällaisen valmistuksen kannalta välttämättömiä, sekä joita voidaan käyttää vain kyseiseen tarkoitukseen, on valmistettu kyseisessä huomautuksessa tarkoitetulla tavalla terapeuttiseen tai ennalta ehkäisevään käyttöön.

(1) EUVL C 252, 27.8.2011.
2)

Kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/80, 17 artiklan 5 kohtaa ja 19 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltiot eivät voi säätää, että kun arvonlisäveron vähennyksen suhdelukua lasketaan, se laissa etukäteen vahvistettu osa bingokorttien myyntihinnasta, joka on käytettävä voittojen maksamiseen pelaajille, on osa liikevaihtoa, joka on sisällytettävä kyseisen 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun murtoluvun nimittäjään.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 250/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 21.6.2012 (Symvoulio tis Epikrateiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Syllogos Ellinon Poleodomon kai chorotakton v. Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias & Dimosion Ergon, Ypourgos Oikonomikon ja Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis

(Asia C-177/11) (1)

(Direktiivi 2001/42/EY - Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointi - 3 artiklan 2 kohdan b alakohta - Jäsenvaltioiden harkintavalta)

2012/C 250/11

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Symvoulio tis Epikrateias

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Syllogos Ellinon Poleodomon kai chorotakton

Vastaajat: Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias & Dimosion Ergon, Ypourgos Oikonomikon ja Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Symvoulio tis Epikrateias — Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY (EYVL L 197, s. 30) 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL L 206, s. 7) 6 ja 7 artiklan tulkinta — Määrätyn suunnitelman tai ohjelman ympäristövaikutusten arvioinnin suorittamiselle asetettu edellytys siitä, että suunnitelmalla tai ohjelmalla on mahdollisesti merkittäviä vaikutuksia erityisten suojelutoimien alueeseen — Jäsenvaltioiden harkintavalta

Tuomiolauselma

Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava niin, että sen mukaan velvollisuus tehdä ympäristöarviointi tietystä suunnitelmasta riippuu siitä, täyttyvätkö luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/43/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/105/EY, tarkoitetut arvioinnin tarpeellisuuden edellytykset tämän suunnitelman osalta, myös edellytys siitä, että suunnitelma on omiaan vaikuttamaan merkittävästi kyseiseen alueeseen. Viimeksi mainitun edellytyksen täyttymisen tarkastamiseksi tehtävä tutkimus rajoittuu väistämättä kysymykseen siitä, voidaanko objektiivisten seikkojen perusteella sulkea pois se, että kyseinen suunnitelma tai hanke vaikuttaa merkittävästi kyseessä olevaan alueeseen.

(1) EUVL C 194, 2.7.2011.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 287/14

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 5.7.2012 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — DTZ Zadelhoff vof v. Staatssecretaris van Financiën

(Asia C-259/11) (1)

(Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 5 artiklan 3 kohdan c alakohta ja 13 artiklan B kohdan d alakohdan 5 alakohta - Yhtiöiden osakkeiden luovutusta koskevan liiketoimen välitys - Liiketoimi, joka merkitsee myös yhtiöiden kiinteän omaisuuden omistusoikeuden luovutusta - Arvonlisäverovapautus)

2012/C 287/23

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Kantaja: DTZ Zadelhoff vof

Vastaaja: Staatssecretaris van Financiën

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 5 artiklan 3 kohdan c alakohdan ja 13 artiklan B kohdan d alakohdan 5 alakohdan tulkinta — Kuudennessa arvonlisäverodirektiivissä säädetyt vapautukset — Liiketoimet, jotka koskevat 13 artiklan B kohdan d alakohdan 5 alakohdassa tarkoitettuja arvopapereita — Yhtiöiden osakkeiden luovutus, joka samalla merkitsee kyseisille yhtiöille kuuluvien kiinteistöjen omistusoikeuden luovutusta

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan d alakohdan 5 alakohtaa on tulkittava siten, että siinä säädetyn arvonlisäverovapautuksen piiriin kuuluvat pääasiassa kyseessä olevien liiketoimien kaltaiset liiketoimet, joiden tarkoituksena ja tuloksena on asianomaisten yhtiöiden osakkeiden luovuttaminen mutta jotka tosiasiallisesti koskevat näiden yhtiöiden omistamaa kiinteää omaisuutta ja sen (välillistä) luovutusta. Kyseistä vapautusta koskevaa samaisen 5 alakohdan toisessa luetelmakohdassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta silloin kun jäsenvaltio ei ole käyttänyt direktiivin 5 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarjottua mahdollisuutta pitää aineellisena omaisuutena osuuksia tai osakkeita, jotka oikeudellisesti ja tosiasiallisesti antavat omistus- tai hallintaoikeuden kiinteään omaisuuteen.

(1) EUVL C 252, 27.8.2011.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 217/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 7.6.2012 (Verwaltungsgerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — VBV — Vorsorgekasse AG v. Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)

(Asia C-39/11) (1)

(Pääomien vapaa liikkuvuus - SEUT 63 ja SEUT 65 artikla - Ammatilliset sosiaaliturvakassat - Varojen sijoittaminen - Muuhun jäsenvaltioon sijoittautuneet sijoitusrahastot - Jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan sijoittaminen tällaisiin rahastoihin on sallittua ainoastaan, jos niillä on lupa myydä osuuksiaan kyseisessä jäsenvaltiossa)

2012/C 217/06

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: VBV — Vorsorgekasse AG

Vastaaja: Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Verwaltungsgerichtshof — SEUT 63 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen tulkinta — Pääomien vapaa liikkuvuus — Sosiaaliturvakassat, jotka sijoittavat lähtökorvausten rahoittamiseen tarkoitetut palkattujen työntekijöiden tai itsenäisten ammatinharjoittajien pakolliset maksut — Jäsenvaltion säännöstö, jolla rajoitetaan kyseiset sijoitukset rahastoihin, joille on myönnetty myyntilupa kyseisessä valtiossa

Tuomiolauselma

SEUT 63 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa sallitaan ammatillisen sosiaaliturvakassan tai tällaisen kassan varojensa hallinnointia varten perustaman sijoitusyhteisön sijoittavan näitä varoja toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen sijoitusrahaston osuuksiin vain, jos tällä rahastolla on lupa myydä osuuksiaan kyseisessä valtiossa.

(1) EUVL C 130, 30.4.2011.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 168 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että — vuokrattua ajoneuvoa katsotaan käytettävän verovelvollisen verollisiin liiketoimiin, jos ajoneuvon käytön ja verovelvollisen liiketoiminnan välillä on suora ja välitön yhteys, ja että vähennysoikeus syntyy sen ajanjakson päätyttyä, jota kukin maksu koskee, ja että on otettava huomioon tällaisen yhteyden olemassaolo — leasingsopimuksella vuokrattua ja investointitavaraksi luokiteltavaa ajoneuvoa katsotaan käytettävän verovelvollisen verollisiin liiketoimiin, jos verovelvollinen hankkii tavaran tässä ominaisuudessaan ja lukee sen kokonaisuudessaan yrityksensä liikeomaisuuteen, jolloin aikaisemmassa vaihdannan vaiheessa maksettu arvonlisävero on vähennettävissä täysimääräisesti ja välittömästi ja tavaran kaikenlainen käyttö verovelvollisen omaan tai hänen henkilöstönsä yksityisiin tarkoituksiin taikka yritykselle kuulumattomiin tarkoituksiin rinnastetaan vastikkeelliseen palvelun suoritukseen.
1)

Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-113/08, Espanja vastaan komissio, 12.11.2010 antama tuomio kumotaan siltä osin kuin siinä on sillä perusteella, että 11.7.2002 päivättyä komission kirjettä AGR 16844 on pidetty neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta 7.7.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1663/95, sellaisena kuin se on muutettuna 22.10.1999 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2245/1999, 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna tiedonantona, katsottu, että kyseisen kirjeen tiedoksiantopäivä on yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.4.1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70, sellaisena kuin se on muutettuna 22.5.1995 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1287/95, 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan viidennessä alakohdassa ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdan viidennessä alakohdassa säädetty 24 kuukauden ajan laskemisen viitetekijä, sellaista rahoitusoikaisua varten, joka on tehty Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 20.12.2007 tehdyssä komission päätöksessä 2008/68/EY oliiviöljyalalla sen vuoksi, että Espanjan viranomaiset eivät olleet seuranneet puristamoissa suoritettujen tarkastusten jälkeisiä oliiviöljyviraston ehdotuksia riittävästi.
1)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 34 artiklan 2 alakohtaa, johon saman asetuksen 45 artiklan 1 kohdassa viitataan, luettuna yhdessä asetuksen johdanto-osan 16 ja 17 perustelukappaleen kanssa, on tulkittava siten, että kun vastaaja hakee muutosta sellaisen yksipuolisen tuomion täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevaan päätökseen, joka on annettu tuomiojäsenvaltiossa ja jonka liitteenä on saman asetuksen 54 artiklan mukaisesti laadittu todistus, ja väittää, että haastetta ei ollut annettu sille tiedoksi, täytäntöönpanojäsenvaltion tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi kyseinen muutoksenhaku on saatettu, on toimivaltainen selvittämään, vastaavatko todistukseen sisältyvät tiedot todisteita.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 250/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.6.2012 — Valittajina BNP Paribas ja Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) ja muuna osapuolena Euroopan komissio

(Asia C-452/10 P) (1)

(Muutoksenhaku - Valtiontuki - Omaisuuserien verotusarvojen täsmäytysjärjestelmä - Pankkiala - Pääomavoittojen verotus - Korvaava vero - Valikoivuus)

2012/C 250/03

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Valittajat: BNP Paribas ja Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) (edustajat: avvocato R. Silvestri, avvocato G. Escalar ja avvocato M. Todino)

Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: Di Bucci ja D. Grespan)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-335/08, BNP Paribas ja BNL vastaan komissio, 1.7.2010 antamasta tuomiosta, jolla kyseinen tuomioistuin hylkäsi vaatimuksen kumota komission 11.3.2008 tekemä päätös 2008/711/EY valtiontuesta C 15/07 (ex NN 20/07), jota Italia on myöntänyt verokannustimina tietyille uudelleenjärjestelyn kohteena olleille luottolaitoksille (EUVL L 237, s. 70)

Tuomiolauselma

1) Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T 335/08, BNP Paribas ja BNL vastaan komissio, 1.7.2010 antama tuomio kumotaan sikäli kuin sillä rikotaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa.

2) BNP Paribas’n ja Banca Nazionale del Lavoro SpA:n (BNL) kanne hylätään.

3) BNP Paribas, Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

4) BNP Paribas ja Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan Euroopan unionin yleisessä tuomioistuimessa, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut Euroopan unionin yleisessä tuomioistuimessa.

(1) EUVL C 317, 20.11.2010.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 151/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 29.3.2012 (Conseil d’État’n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Véleclair SA v. Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l’Etat

(Asia C-414/10) (1)

(Arvonlisävero - Kuudes direktiivi - 17 artiklan 2 kohdan b alakohta - Kolmannesta maasta tuodun tuotteen verotus - Kansallinen lainsäädäntö - Tuonnin arvonlisäveron vähennysoikeus - Edellytys - Veronmaksuvelvollisen tosiasiallisesti maksama arvonlisävero)

2012/C 151/08

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Véleclair SA

Vastaaja: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l’Etat

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Conseil d’État — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 17 artiklan 2 kohdan b alakohdan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa asetetaan tuonnin arvonlisäveron vähennysoikeuden edellytykseksi se, että veronmaksuvelvollinen on tosiasiallisesti maksanut mainitun veron

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, ettei jäsenvaltio voi sen nojalla asettaa tuonnin arvonlisäveroa koskevan vähennysoikeuden edellytykseksi sitä, että veronmaksuvelvollinen on ensin tosiasiallisesti maksanut mainitun veron, kun veronmaksuvelvollinen on samalla vähennysoikeuden haltija.

(1) EUVL C 301, 6.11.2010.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 174/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 26.4.2012 (Bayerischer Verwaltungsgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Wolfgang Hofmann v. Freistaat Bayern

(Asia C-419/10) (1)

(Direktiivi 2006/126/EY - Ajokorttien vastavuoroinen tunnustaminen - Jäsenvaltion kieltäytyminen tunnustamasta toisen jäsenvaltion myöntämää ajokorttia, jonka haltijan ajo-oikeus on peruutettu ensin mainitun jäsenvaltion alueella)

2012/C 174/06

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Wolfgang Hofmann

Vastaaja: Freistaat Bayern

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Ajokorteista 20.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY (EUVL L 403, s. 18) 2 artiklan 1 kohdan ja 11 artiklan 4 kohdan tulkinta — Ajokorttien vastavuoroinen tunnustaminen — Jäsenvaltion kieltäytyminen hyväksymästä ajokorttia, jonka toinen jäsenvaltio on myöntänyt henkilölle, jonka ajokortti on otettu pois ensiksi mainitun jäsenvaltion alueella

Tuomiolauselma

Ajokorteista 20.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY (uudelleenlaadittu teksti) 2 artiklan 1 kohtaa ja 11 artiklan 4 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion kieltäytymiselle hyväksymästä toisen jäsenvaltion myöntämää ajokorttia, vaikkei sen haltija ole uuden ajo-oikeuden hakemisen estävässä ajokiellossa ja vaikka myös vakinaisen asuinpaikan sijaintia ajokortin myöntävässä jäsenvaltiossa koskevaa edellytystä on noudatettu, jos kyseisen ajokortin haltijan aikaisempi ajo-oikeus on peruutettu ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa.

(1) EUVL C 301, 6.11.2010.
1)

Marrakeshissa 15.4.1994 allekirjoitetun Maailman kauppajärjestön (WTO) perustamissopimuksen, joka on hyväksytty Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa (1986–1994) laadittujen sopimusten tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa 22.12.1994 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/800/EY (EYVL L 336, s. 1), liitteenä 1 C olevan teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen ja Maailman henkisen omaisuuden järjestön (WIPO) esitys- ja äänitesopimuksen määräykset ovat sovellettavissa unionin oikeusjärjestyksessä. Koska esittävien taiteilijoiden, äänitteiden valmistajien sekä radioyritysten suojaamisesta Roomassa 26.10.1961 tehty kansainvälinen yleissopimus ei ole unionin oikeusjärjestyksen osa, sitä ei voida soveltaa unionissa, mutta se tuottaa siellä kuitenkin välillisiä oikeusvaikutuksia. Yksityiset eivät voi vedota suoraan edellä mainittuihin kansainvälisiin sopimuksiin. Vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 19.11.1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/100/ETY ja tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/29/EY olevaa yleisölle välittämisen käsitettä on tulkittava edellä mainittuihin kansainvälisiin sopimuksiin sisältyvien vastaavien käsitteiden avulla ja siten, että se pysyy yhteensoveltuvana viimeksi mainittujen kanssa, ja tällöin on huomioon otettava myös se asiayhteys, jossa kyseinen käsite esiintyy, ja henkisen omaisuuden alaa koskevilla merkityksellisillä sopimusmääräyksillä tavoiteltu päämäärä.
1)

Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta rakennerahastojen toiminnan yhteensovittamisen osalta toisaalta keskenään ja toisaalta Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa 19.12.1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4253/88, sellaisena kuin se on muutettuna 20.7.1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2082/93, 23 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan kolmas luetelmakohta, luettuna yhdessä rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa 24.6.1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2052/88, sellaisena kuin se on muutettuna 20.7.1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2081/93, 7 artiklan 1 kohdan kanssa, muodostaa oikeusperustan, jonka nojalla kansalliset viranomaiset voivat periä tuensaajalta takaisin Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) myönnetyn tuen kokonaisuudessaan sillä perusteella, että tuensaaja ei ole julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18.6.1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/50/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 14.6.1993 annetulla neuvoston direktiivillä 93/36/ETY, tarkoitettuna hankintaviranomaisena noudattanut kyseisen direktiivin vaatimuksia tehdessään julkista palveluhankintasopimusta, jonka tarkoituksena on toteuttaa toimi, jonka perusteella tuki on myönnetty tälle tuensaajalle, eikä kyseistä toimivaltaa ole tarpeen johtaa kansallisesta oikeudesta.
1)

Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15.3.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 561/2006 19 artiklan 1 ja 4 kohdassa tarkoitettua oikeasuhteisuusvaatimusta on tulkittava siten, että se on esteenä maanteiden tavara- ja henkilöliikennettä koskevien eräiden säännösten rikkomisesta määrättävien sakkojen rahamäärästä 31.3.2007 annetulla asetuksella nro 57/2007 (a közúti árufuvarozáshoz és személyszállításhoz kapcsolódó egyes rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről szóló 57/2007. Korm. rendelet) käyttöön otetun kaltaiselle seuraamusjärjestelmälle, jonka mukaan tieliikenteen valvontalaitteista 20.12.1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3821/85, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 561/2006, 13–16 artiklassa vahvistettujen, ajopiirturilevyjen käyttöä koskevien sääntöjen rikkomisista määrätään rikkomuksen vakavuudesta riippumatta aina sama rahamäärältään kiinteä sakko.