Asia T-727/16

Repower AG

vastaan

Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto

EU-tavaramerkki – Valituslautakunnan päätös, jolla on kumottu aiempi päätös – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 80 artikla (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 103 artikla) – Yleinen oikeusperiaate, jonka nojalla lainvastainen hallintotoimi voidaan peruuttaa

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 21.2.2018

Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) tutkintaohjeiden A osan 6 jakson 1.2 kohdassa todetaan, että ”kumoamis- tai poistamispäätöksen tekee se osasto tai yksikkö, joka on tehnyt kyseisen merkinnän tai päätöksen, ja tällaiseen päätökseen voi hakea muutosta asetuksen N:o 207/2009 58 artiklan 2 kohdan mukaisesti”. On totta, ettei näissä viraston tutkintaohjeissa mainita kumoamisoikeuden yhteydessä valituslautakuntia. Tällaisissa ohjeissa on kuitenkin ainoastaan kodifioitu menettelytavat, joita virasto itse ehdottaa noudatettavan. Näin ollen niiden neuvoja ei voida sellaisinaan asettaa etusijalle unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 ja yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun N:o 2868/95 säännöksiin nähden, eivätkä ne voi myöskään muuttaa Euroopan unionin tuomioistuimen tulkintaa kyseisistä säännöksistä. Päinvastoin ohjeita on luettava asetusten N:o 207/2009 ja N:o 2868/95 säännösten mukaisesti. Viraston tutkintaohjeiden neuvoista ei näin ollen voida päätellä, ettei valituslautakunnilla olisi oikeutta kumota omia päätöksiään, sillä asetuksen N:o 207/2009 aikaisemman version 80 artiklan 3 kohdasta, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 65 artiklan kanssa, ilmenee, että asetuksen N:o 207/2009 aikaisemman version 80 artiklan 1 kohdassa säädetty kumoamisoikeus on myönnetty myös valituslautakunnille. Lisäksi on korostettava unionin yleisen tuomioistuimen jo todenneen, ettei se, että unionin yleisessä tuomioistuimessa oli nostettu kanne komission päätöksestä silloin, kun kyseinen päätös kumottiin, estänyt päätöksen kumoamista. Ei ole mitään syytä olettaa, että valituslautakunnan tekemän päätöksen kohdalla ratkaisun pitäisi olla toisenlainen. Päinvastoin olisi katsottava, että kun unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että lausunnon antaminen asiassa raukeaa, koska sen käsiteltäväksi saatettu valituslautakunnan päätös on kumottu, se implisiittisesti tunnustaa, että valituslautakunnat ovat toimivaltaisia kumoamaan omat päätöksensä ja että ne voivat tehdä sen, vaikka päätöksistä olisi nostettu kanne unionin yleisessä tuomioistuimessa. (ks.39-41 ja 44 kohta)

Unionin yleinen tuomioistuin on tarkentanut, että unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 aikaisemman version 80 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu menettelyvirhe on virhe, jolla on menettelyllisiä seurauksia. Samoin unionin yleinen tuomioistuin on korostanut, ettei aineellisen kysymyksen tutkinta tai valituslautakunnan tekemän päätöksen muuttaminen ole mahdollista asetuksen N:o 207/2009 aikaisemman version 80 artiklan puitteissa. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin totesi 22.11.2011 antamassaan tuomiossa mPAY24 v. SMHV – Ultra, T-275/10, että valituslautakunnan päätöksen oikaisu, jolla päätökseen lisättiin sellainen kohta, joka liittyi riidanalaisen tavaramerkin kuvailevaan luonteeseen kaikkien kyseisen tavaranmerkin kattamien tavaroiden ja palvelujen osalta, oli vaikuttanut oikaistun päätöksen asiasisältöön. Unionin yleinen tuomioistuin päätteli tästä, että sen lisäksi, ettei kyseistä oikaisua ollut voitu tehdä yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 53 säännön (josta on tullut asetuksen 2017/1001 102 artiklan 1 kohta) pohjalta, jonka mukaan ”ainoastaan viraston päätöksissä olevia kieli- ja kirjoitusvirheitä ja selviä erehdyksiä voidaan korjata”, sitä ei ollut voitu tehdä myöskään asetuksen N:o 207/2009 80 artiklan aikaisemman version pohjalta, sillä kyseisen artiklan soveltamisen edellytykset eivät täyttyneet, kun mitään ilmeistä menettelyvirhettä ei ollut tehty. Unionin yleisen tuomioistuimen 22.11.2011 antamaan tuomioon MPAY24,T- 275/10, johtaneessa asiassa valituslautakunnan oikaisussa lisäämällä kohdalla oli tarkoitus täydentää oikaistun päätöksen perusteluja. Kyseisessä tuomiossa todetaan siis, että päätöksen perustelujen täydentäminen vaikuttaa päätöksen asiasisältöön eikä perustelujen puutteellisuutta voida pitää asetuksen N:o 207/2009 aikaisemman version 80 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna menettelyvirheenä. Edellä esitettyä päätelmää ei ole kyseenalaistettu 18.10.2011 annetussa tuomiossa Reisenthel v. SMHV – Dynamic Promotion (laatikot ja korit), T-53/10, johon Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) on vedonnut. Kyseisen tuomion 37 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin vahvisti, että puolustautumisoikeuksien loukkaaminen oli virhe, joka oli vaikuttanut valituslautakunnan tekemään päätökseen johtaneeseen menettelyyn, ja se saattoi näin ollen tehdä kyseisen päätöksen asiasisällöstä virheellisen. Unionin yleinen tuomioistuin päätteli tästä ja oikeuskäytännöstä, jonka mukaan ”ilmeisellä virheellä” ei voida tarkoittaa virhettä, joka saattaa tehdä riidanalaisen päätöksen asiasisällöstä virheellisen, että puolustautumisoikeuksien loukkaaminen ei ollut yhteisömallista annetun asetuksen N:o 6/2002 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2245/2002 39 artiklassa tarkoitettu ilmeinen virhe, joka olisi mahdollista korjata. Näin ollen 18.10.2011 annetun tuomion Reisenthel v. SMHV – Dynamic Promotion (Laatikot ja korit), T-53/10, 37 kohdasta ei voida tehdä mitään päätelmiä siitä, onko perustelujen puutteellisuus asetuksen N:o 207/2009 aikaisemman version 80 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ”ilmeinen menettelyvirhe”. (ks. 55-58 kohta)

Koska valituslautakunnissa käytävät menettelyt ovat luonteeltaan hallinnollisia, myös valituslautakuntien tekemät päätökset ovat hallinnollisia, ja näin ollen valituslautakunnat voivat periaatteessa peruuttaa päätöksensä yleisen oikeusperiaatteen nojalla, joka sallii lainvastaisen hallintotoimen peruuttamisen. On kuitenkin vielä selvitettävä, voiko valituslautakunta kumota päätöksensä kyseisen yleisen oikeusperiaatteen nojalla, kun otetaan huomioon, että unionin tavaramerkistä annettu asetus N:o 207/2009 sisältää säännöksen, joka koskee Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) elinten toimivaltaa kumota päätöksensä. Viraston esiin tuoma 18.10.2011 annettu tuomio Reisenthel v. SMHV – Dynamic Promotion (Laatikot ja korit), T-53/10, ei auta tämän kysymyksen ratkaisemisessa. Kyseisessä tuomiossa unionin yleinen tuomioistuin – todettuaan, ettei valituslautakunnan korjaava päätös voinut perustua yhteisömallista annetun asetuksen N:o 6/2002 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2245/2002 39 artiklaan – tarkasteli sitä, oliko päätös voitu perustella yleisellä oikeusperiaatteella, joka sallii sääntöjenvastaisen hallintotoimen peruuttamisen taannehtivin vaikutuksin. Asetuksessa N:o 6/2002 tai asetuksessa N:o 2245/2002 ei kuitenkaan ole asetuksen N:o 207/2009 80 artiklaa vastaavaa säännöstä, jolla säänneltäisiin yhteisömalliin liittyvien päätösten kumoamismenettelyä. Valtiontukiasioissa 12.9.2007 annetussa tuomiossa González y Díez v. komissio, T-25/04, 97 kohta ja 18.9.2015 annetussa tuomiossa Deutsche Post v. komissio, T- 421/07 RENV, 47 kohta, unionin yleinen tuomioistuin – todettuaan, ettei komissio voinut peruuttaa päätöstään SEUT 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 659/1999 9 artiklan perusteella, jossa säännellään komission päätösten kumoamisoikeutta – korosti, että komission mahdollisuus peruuttaa valtiontukea koskeva päätös ei rajoittunut kyseisen asetuksen 9 artiklassa tarkoitettuun tilanteeseen, joka pelkästään ilmensi nimenomaisesti yleistä oikeusperiaatetta, jonka mukaan sellaisen lainvastaisen hallintotoimen, jolla on luotu subjektiivisia oikeuksia, peruuttaminen taannehtivin vaikutuksin on sallittua. Unionin yleinen tuomioistuin lisäsi, että tällainen peruuttaminen voidaan toteuttaa aina, kunhan kyseisen päätöksen tehnyt toimielin ottaa huomioon edellytykset, jotka koskevat kohtuullisessa ajassa toimimista ja päätöksen sellaisen edunsaajan, joka on voinut luottaa kyseisen toimen lainmukaisuuteen, perustellun luottamuksen suojaamista. Edellä olevassa kappaleessa mainituista tuomioista ilmenee, että vaikka lainsäätäjä olisi säätänyt jonkin toimielimen päätöksiä varten peruuttamismenettelyn, kyseinen toimielin voi peruuttaa päätöksensä myös sen yleisen oikeusperiaatteen nojalla, joka sallii lainvastaisten hallintotoimien peruuttamisen, kunhan tietyt edellytykset täyttyvät. Vaikka asetuksen N:o 207/2009 83 artiklassa säädetään, että ”jos tässä asetuksessa, täytäntöönpanoasetuksessa, maksuja koskevassa asetuksessa tai valituslautakuntien menettelyasetuksessa ei säädetä menettelystä, virasto ottaa huomioon jäsenvaltioissa asiassa yleisesti hyväksytyt periaatteet”, ja oikeuskäytännön perusteella kyseistä artiklaa sovelletaan vain, jos menettelyä koskevia säännöksiä ei ole annettu tai ne ovat epäselvät (ks. tuomio 13.9.2010, Travel Service v. SMHV – Eurowings Luftverkehrs (smartWings), T-72/08, ei julkaistu, 76 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), kyseisessä artiklassa ei säädetä, että jos menettelystä on säädetty, virasto ei voisi ottaa huomioon mainittuja periaatteita. Joka tapauksessa on katsottava, että koska ilmeisen menettelyvirheen käsitettä ei ole määritelty edellä mainituissa asetuksissa, asetuksen N:o 207/2009 aikaisemman version 80 artiklan 1 kohta ei ole täysin yksiselitteinen ja siten riittävän selkeä, jotta asetuksen N:o 207/2009 83 artiklan soveltaminen voitaisiin sulkea pois. (ks. 61-66 kohta)

Yleinen oikeusperiaate, joka sallii lainvastaisen päätöksen peruuttamisen, on hyvän hallintotavan periaatteen mukainen. On nimittäin toistuvasti katsottu, että on perusteltua ja hyvän hallintotavan mukaista, että toimielin korjaa päätöstään rasittavat virheet ja puutteet. Vaikka oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteet edellyttävät, että lainvastainen toimi on peruutettava kohtuullisessa ajassa ja että on otettava huomioon se, missä määrin asianomainen on mahdollisesti voinut luottaa toimen laillisuuteen, lainvastaisen toimen peruuttaminen on tästä huolimatta periaatteessa sallittua. On vielä syytä tuoda esiin, että valituslautakuntien päätökset eivät saa oikeusvoimaa, etenkin, kun Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO menettelyt ovat luonteeltaan hallinnollisia eivätkä tuomioistuinmenettelyitä. (ks. 84-86 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks.72 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks.74 ja 75 kohta)