ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetun kanteen tarkoituksena on sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) valituslautakuntien päätösten laillisuuden valvonta yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 63 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä ei siis ole tutkia uudelleen tosiseikkoja tässä tuomioistuimessa ensimmäistä kertaa esitettyjen todisteiden valossa. Näiden todisteiden hyväksyminen on nimittäin vastoin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 135 artiklan 4 kohtaa, jonka mukaan asianosaisten kirjelmät eivät voi muuttaa riidan kohdetta siitä, mikä se on ollut valituslautakunnassa.

Mikään ei kuitenkaan estä asianosaisia tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta käyttämästä yhteisön oikeutta tulkitessaan tukena yhteisön, kansallista tai kansainvälistä oikeuskäytäntöä. Tällaista mahdollisuutta viitata kansallisiin tuomioihin ei tarkoiteta edellä mainitussa oikeuskäytännössä, kun tarkoituksena ei ole moittia valituslautakuntaa siitä, että se ei ole ottanut huomioon tietyn kansallisen tuomion tosiseikkoja, vaan siitä, että se on rikkonut asetuksen N:o 40/94 säännöstä, ja oikeuskäytäntöön vedotaan tämän kanneperusteen tueksi.

(ks. 22 ja 24 kohta)
1.

Maatalous — EMOTR — Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen — Yhteisörahoituksen ulkopuolelle jätettävien menojen arviointi — Tarkastusten tulosten toimittamisen ja jäsenvaltion kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen annettu tiedonanto (Neuvoston asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdan neljäs alakohta; komission asetuksen N:o 1663/95, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2245/1999, 8 artiklan 1 kohta) (ks. 65–67 kohta)
Asia T-363/06

Honda Motor Europe Ltd

vastaan

sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

”Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin MAGIC SEAT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen kuviomerkki SEAT — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 9.9.2008 II ‐ 2219

Tuomion tiivistelmä

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin uusi tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Kohdeyleisölle, joka muodostuu yhtäältä autojen jälleenmyyjistä, korjaamojen ja autoliikkeiden omistajista ja mekaanikoista ja toisaalta keskivertokuluttajista, joita auton istuimiin mahdollisesti liittyvien osien vaihtamisen tai korjaamisen yhteydessä todennäköisesti avustavat mekaanikot tai muut asian osalta pätevät ammattilaiset, syntyy yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu sekaannusvaara sanamerkin MAGIC SEAT, jonka rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi asiassa haetaan Nizzan sopimuksessa tarkoitettuun luokkaan 12 kuuluvia tavaroita ”ajoneuvojen istuimet ja ajoneuvojen istuinten mekanismit sekä näiden tavaroiden osat ja tarvikkeet ja lisävarusteet” varten, ja Espanjassa aiemmin edellä mainitun sopimuksen samaan luokkaan kuuluvia tavaroita ”maa-ajoneuvot, kytkimet ja voimansiirtolaitteet sekä muut maa-ajoneuvojen osat ja vaihto-osat, jotka eivät kuulu muihin luokkiin; maa-, ilma- ja vesikulkuneuvot” varten rekisteröidyn kuviomerkin SEAT välillä.

Tavarat, joita merkit koskevat, ovat samoja ja tavaramerkit ovat kokonaisuutena arvioituina samankaltaisia. Lisäksi aikaisemmalla tavaramerkillä on Espanjassa korkea erottamiskyky laajan tunnettuutensa vuoksi, joten sillä on laajempi suoja kuin tavaramerkeillä, joiden erottamiskyky on vähäisempi. Tästä seuraa, että on olemassa vaara, että kohdeyleisö voi luulla, että kyseessä olevat tavarat ovat peräisin samasta yrityksestä tai mahdollisesti taloudellisessa etuyhteydessä olevista yrityksistä.

(ks. 21 ja 55–57 kohta)
Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 48 säännön 1 kohdan c alakohdasta ja 2 kohdasta seuraa, että valituskirjoituksessa on ilmoitettava päätöksen, johon muutosta haetaan, osalta muutoksen tai kumoamisen laajuus ja että valituskirjoitus on tehtävä kielellä, jota on käytetty tämän päätöksen käsittelykielenä.

Asetuksen N:o 2868/95 49 säännön 1 kohdassa säädetään, että jos valitus ei ole saman asetuksen 48 säännön 1 kohdan c alakohdan ja 2 kohdan mukainen, valituslautakunta jättää sen tutkimatta, jollei kaikkia puutteita poisteta asetuksen N:o 40/94 59 artiklassa vahvistetun määräajan kuluessa, eli kahden kuukauden kuluessa riidanalaisen päätöksen tiedoksi antamisesta.

Asetuksen N:o 2868/95 49 säännön 1 kohdasta ilmenee, että saman asetuksen 48 säännön 1 kohdan c alakohdan ja 2 kohdan noudattamatta jättäminen johtaa siihen, että valitus jätetään tutkimatta välittömästi ilman ennakkoilmoitusta ja mahdollisesti saman asetuksen 96 säännön 1 kohdassa – jonka mukaan jollei saman asetuksen säännöissä toisin määrätä, kukin osapuoli saa käyttää mitä tahansa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) kieltä, joka on muu kuin menettelyn kieli, jos kyseinen osapuoli jättää käännöksen sille kielelle yhden kuukauden kuluessa alkuperäisen asiakirjan jättämisestä – säädetyn määräajan päätyttyä. Sovellettavista asetuksista tai oikeuskäytännöstä ei ilmene, että viraston velvollisuutena olisi varoittaa mahdollisia valituslautakuntaan valittajia näissä asetuksissa vahvistettujen muodollisuuksien noudattamatta jättämisen seurauksista.

Vaikka viraston käytäntönä olisi ilmoittaa valittajille niiden asiakirjojen muodollisista puutteista, tämä käytäntö ei voi muuttaa sitä ajankohtaa, josta asetuksen N:o 2868/95 96 säännön 1 kohdassa säädetty määräaika alkaa kulua. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan säännöt määräajoista on lisäksi laadittu, jotta voidaan turvata oikeusvarmuus ja jotta voidaan välttää kaikkea syrjintää ja mielivaltaista kohtelua. Tämä yleinen toteamus on sovellettavissa myös määräaikoihin, joista säädetään yhteisön tavaramerkistä annetuissa asetuksissa. Soveltamalla 96 säännön 1 kohdassa säädettyä määräaikaa ei näin ollen loukata yhdenvertaisuusperiaatetta.

(ks. 37–39, 43 ja 44 kohta)
Ranskalaisten keskivertokuluttajien keskuudessa on olemassa sekaannusvaara sanamerkin PAGESJAUNES.COM, jonka rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi haettiin Nizzan sopimuksen mukaiseen luokkaan 16 kuuluvia ”painatteita, sanomalehtiä, kausijulkaisuja ja luetteloja” varten, ja kuviomerkin LES PAGES JAUNES välillä, joka on rekisteröity aikaisemmin Ranskassa samoja tavaroita varten, koska kyseessä olevat tavarat ovat samoja ja kyseessä olevat merkit ovat samankaltaisia ulkoasultaan, lausuntatavaltaan ja merkityssisällöltään. Ranskalaiset kuluttajat saattavat näet ajatella, että haettu tavaramerkki PAGESJAUNES.COM on internetversio paperisesta puhelinluettelosta, jossa on tavaramerkki LES PAGES JAUNES, ja että näin ollen näitä molempia tavaroita myy sama yritys.

(ks. 64 ja 72 kohta)
Ensisijaisesti [EY] 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 19.1.2005 tehdyn komission päätöksen K(2004) 4876 lopullinen (asia COMP/E-1/37.773 – MCAA) 1 artiklan d alakohdan, 2 artiklan c alakohdan, 3 artiklan ja 4 artiklan 9 kohdan kumoamisvaatimus ja toissijaisesti tämän päätöksen 2 artiklan c alakohdan kumoamisvaatimus ja ainakin tämän päätöksen 2 artiklan c alakohdan muuttamisvaatimus
241

Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna 5.11.2002 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1972/2002 (EYVL L 305, s. 1), säädetään seuraavaa: ”Vientihinnan ja normaaliarvon välillä on tehtävä tasapuolinen vertailu. Vertailu on tehtävä kaupan samassa portaassa ja mahdollisimman samanaikaisten myyntien suhteen ja ottaen asianmukaisesti huomioon muut mahdolliset hintojen vertailuun vaikuttavat erot. Elleivät muodostettu normaaliarvo ja vientihinta ole verrattavissa, kussakin tapauksessa on asianmukaisesti otettava huomioon, oikaisujen muodossa, tapauksen asianhaarat tutkien, hintoihin ja siten niiden vertailukelpoisuuteen vaikuttavat väitetyt ja osoitetut eroavuudet. Oikaisujen toistamista on vältettävä, etenkin silloin, kun kyseessä ovat alennukset, hyvitykset, määrät ja kaupan portaisiin liittyvät erot. Erityisten olosuhteiden täyttyessä oikaisuja voidaan tehdä seuraavien tekijöiden mukaisesti: – – i) Palkkiot Oikaisu tehdään kyseessä olevan myynnin osalta maksettujen palkkioiden erojen mukaisesti. Käsitteeseen ’palkkiot’ katsotaan sisältyvän tuotteen tai samankaltaisen tuotteen kauppiaan saama voittomarginaali, jos kyseisen kauppiaan toiminta muistuttaa palkkioperusteisen edustajan toimintaa. – –”
5

Komissio antoi yleisasetuksen 30 artiklan 3 kohdan ja 53 artiklan 2 kohdan nojalla 28.7.2000 asetuksen (EY) N:o 1685/2000 neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä rakennerahastoista yhteisrahoitettujen toimien tukikelpoisuuden osalta (EYVL L 193, s. 39). Tämä asetus tuli voimaan 5.8.2000. Sitä on sen jälkeen muutettu tähän oikeusriitaan liittyvien säännösten osalta voimaantulopäivästään alkavin vaikutuksin 27.6.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1145/2003 (EUVL L 160, s. 48). Komissio on sittemmin10.3.2004 antanut asetuksen (EY) N:o 448/2004 (EUVL L 72, s. 66), jolla kumotaan asetus N:o 1145/2003 ja muutetaan asetuksen N:o 1685/2000 liitettä korvaamalla se viimeksi mainitun asetuksen liitteessä olevalla tekstillä (jäljempänä asetuksen N:o 448/2004 liite). Asetus N:o 448/2004 tuli voimaan 11.3.2004. Sen 3 artiklan mukaan sitä sovelletaan taannehtivasti 5.7.2003 lähtien, jolloin asetus N:o 1145/2003 tuli voimaan, kuitenkin siten, että säännössä 1 olevia 1.3, 2.1, 2.2 ja 2.3 kohtaa sovelletaan 5.8.2000 lähtien, jolloin asetus N:o 1685/2000 tuli voimaan.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 23.5.2007 – Henkel vastaan SMHV – SERCA (COR)

(asia T-342/05)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin COR rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi kansallinen kuviomerkki, jossa on goottilaisin kirjaimin kirjoitettu sanallinen osa ”dor” – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaaran puuttuminen – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 52–54 kohta)

Aihe

Vaatimus kumota SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.7.2005 tekemä päätös (asia R 556/2003-1), joka liittyy Henkel KGaA:n ja Serra Y Roca, SA:n (SERCA) väliseen väitemenettelyyn

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Serra Y Roca, SA (SERCA) Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki COR luokkaan 3 kuuluvia tavaroita varten – hakemus nro 1284470 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Henkel KGaA Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansallinen kuviomerkki ”dor” luokkiin 3, 5 ja 21 kuuluvia tavaroita varten Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen luokkaan 3 kuuluvien tavaroiden osalta Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen





Ratkaisu

Kanne hylätään.
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)

31 päivänä tammikuuta 2007

Asia T-236/05

Willem Aldershoff

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Urakehitystä koskeva kertomus – Vuotta 2003 koskeva arviointikierros – Ilmeinen arviointivirhe – Puutteelliset perustelut – Oikeus tulla kuulluksi

Aihe: Kanne, jossa vaaditaan kantajasta vuoden 2003 arviointikierroksen yhteydessä laaditun urakehitystä koskevan kertomuksen kumoamista.

Ratkaisu: Kantaja Willem Aldershoffista vuoden 2003 arviointikierroksen yhteydessä laadittu urakehitystä koskeva kertomus kumotaan. Komissio velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

1. Henkilöstö – Arviointi – Urakehitystä koskeva kertomus – Perusteluvelvollisuus

(Henkilöstösääntöjen 43 artikla)

2. Henkilöstö – Arviointi – Urakehitystä koskeva kertomus

(Henkilöstösääntöjen 43 artikla)

1. Kun komission käyttöön ottaman arviointijärjestelmän yhteydessä arvioinnista vastaava pariteettikomitea toteaa erityisiä seikkoja, jotka ovat omiaan asettamaan kyseenalaiseksi sen, onko arvioijan tai arvioinnin tarkastajan alkuperäinen arviointi pätevä tai perusteltu, muutoksenhausta vastaavan arvioijan on annettava perusteltu lausunto eli lausunto, joka sisältää seikkoja, jotka ovat omiaan vastaamaan riittävällä tavalla näihin erityisiin seikkoihin, eikä muutoksenhausta vastaava arvioija voi vapautua tästä velvollisuudesta tekemällä pelkän implisiittisen viittauksen urakehitystä koskevan kertomuksen alkuperäisiin perusteluihin. Tällaisesta mahdollisuudesta olisi seurauksena, että koko arvioinnista vastaavan pariteettikomitean edessä käytävä menettely jäisi vaille tarkoitusta.

(ks. 59 ja 61 kohta)

2. Kun otetaan huomioon se seikka, että arvioijilla on laaja harkintavalta niiden henkilöiden työstä tehtyjen arviointien osalta, joiden arvioiminen on annettu niiden tehtäväksi, virkamiehelle, joka vaatii urakehitystä koskevan kertomuksensa kumoamista, kuuluu ilmeisen arviointivirheen osoittaminen.

Tällainen virhe on tapahtunut yksikönpäällikön tuottavuuden arvioinnissa, joka on tehty sellaisiin tavoitteisiin nähden, jotka on asetettu siten, että lähtökohtana on ollut työntekijöiden määrän kasvu, jota loppujen lopuksi ei tapahtunut, koska näitä tavoitteita ei korjattu sen jälkeen, kun kävi ilmi, että palvelukseen ottoja, joista oli ilmoitettu, ei tultaisi tekemään.

(ks. 83, 90 ja 92 kohta)

Viittaukset: asia T‑43/04, Fardoom ja Reinard v. komissio, 25.10.2005 (Kok. H. 2005, s. I‑A‑329 ja II‑1465, 79 kohta).
Ainoastaan se seikka, että asiakirja, josta on esitetty Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun asetuksen N:o 1049/2001 nojalla asiakirjoihin tutustumista koskeva hakemus, koskee poikkeuksella suojattua etua, ei riitä perustelemaan poikkeuksen soveltamista. Tällainen soveltaminen voi lähtökohtaisesti olla perusteltua vain siinä tapauksessa, että toimielin on etukäteen arvioinut ensinnäkin sitä, aiheutuuko asiakirjaan tutustumisesta konkreettisesti ja tosiasiallisesti haittaa suojatulle edulle, ja toiseksi sitä, että niissä tilanteissa, joita kyseisen asetuksen 4 artiklan 2 ja 3 kohta koskevat, ei ole olemassa ylivoimaista yleistä etua, joka oikeuttaisi pyydetyn asiakirjan sisällön ilmaisemisen. Lisäksi suojatun edun vaarantumisen riskin on oltava kohtuudella ennakoitavissa eikä puhtaasti hypoteettinen. Tämä tutkiminen on näin ollen tehtävä konkreettisella tavalla, ja sen on ilmettävä päätöksen perusteluista.

Tämä konkreettinen tutkiminen on sitä paitsi tehtävä jokaiselle asiakirjalle, jota hakemus koskee. Asetuksesta N:o 1049/2001 nimittäin seuraa, että kaikkia sen 4 artiklan 1–3 kohdassa mainittuja poikkeuksia on sovellettava ”asiakirjaan”. Konkreettinen ja asiakirjakohtainen tutkiminen on tarpeen myös, koska vaikka olisi selvää, että asiakirjoihin tutustumista koskeva hakemus koskee asiakirjoja, joita koskee jokin poikkeuksista, ainoastaan tällainen tutkiminen voi mahdollistaa sen, että toimielin arvioi sitä, onko hakijalle mahdollista myöntää kyseisen asetuksen 4 artiklan 6 kohdan mukainen oikeus tutustua asiakirjojen osiin.

(ks. 33, 73 ja 74 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Kanne yhteisöjen tuomioistuimissa – Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivalta (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 63 artiklan 3 kohta) (ks. 13 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 27 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 27 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 15.12.2004 tekemästä päätöksestä (asia R 240/2004-1), joka koskee Waterford Wedgwood plc:n ja Assembled Investments (Proprietary) Ltd:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

>lt>3

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 15.12.2004 tekemä päätös (asia R 240/2004-1) kumotaan.

2) Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Waterford Wedgwood plc vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ja kantajan oikeudenkäyntikuluista.
Sekä yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan että yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdan viidennen alakohdan mukaan, joissa rajoitetaan ajallisesti ne menot, joiden osalta rahoitus EMOTR:sta voidaan evätä, 24 kuukauden määräaika on laskettava siitä, kun komissio antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle tiedoksi tarkastustensa tulokset, toisin sanoen komission yksikköjen jäsenvaltioissa paikan päällä toteuttamien tarkastusten tulokset. Näillä säännöksillä 24 kuukauden määräajan muodossa annettu prosessuaalinen tae on siis sidoksissa vain tähän komission toteuttamien tarkastusten tulosten tiedoksi antamiseen eikä niiden menojen arvioon, jotka komissio aikoo jättää asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Nämä komission toteuttamien tarkastusten tulokset ovat kaikkien korjausten perusta, ja ne on annettava tiedoksi jäsenvaltiolle mahdollisimman pian, jotta tämä voi viipymättä korjata todetut puutteet ja tällä tavoin välttää tulevaisuudessa uudet korjaukset.

Tästä seuraa, että vaikka arvio menoista, jotka ehdotetaan jätettäviksi asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle, esitetään toisessa tiedonannossa, jonka komissio lähettää asianomaiselle jäsenvaltiolle kahdenvälisten neuvottelujen jälkeen asetuksen N:o 729/70 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta annetun asetuksen N:o 1663/95, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2245/1999, 8 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti, 24 kuukauden määräaika lasketaan asetusten N:o 729/70 ja N:o 1258/1999 mukaan edelleen ensimmäisestä tiedonannosta, jossa esitetään tarkastusten tulokset, asetuksen N:o 1663/95 8 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdassa säädetyin tavoin.

Tämä kanta ei vaikuta jäsenvaltioiden prosessuaalisiin oikeuksiin. EMOTR:n tilien tarkastamisen ja hyväksymisen alalla tehtävät päätökset tehdään kontradiktorisessa menettelyssä, jonka kuluessa asianomaisilla jäsenvaltioilla on kaikki edellytetyt takeet kantansa esittämiseksi.

(ks. 41–44 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Kolmansien huomautukset ja väite – Väitteen tutkiminen

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 42 artiklan 3 kohta ja 74 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 20 säännön 3 kohta)

Tiivistelmä

Jos yhteisön tavaramerkiksi rekisteröintiä koskevassa väitemenettelyssä väitteen perusteluissa vain mainitaan ”Sekaannusvaara”, vaikka väiteosasto ei voi ottaa huomioon väiteilmoituksen perusteluja, jotka on jätetty muulla kuin väitemenettelyn kielellä, sitä, voiko väiteosasto oikeutetusti tutkia väitteen asiakysymyksen osalta, on arvioitava yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 1 kohdan nojalla, jossa säädetään, että rekisteröinnin hylkäämisen suhteellisia perusteita koskevassa menettelyssä tutkimus rajataan seikkoihin, joihin osapuolet ovat vedonneet, ja osapuolten esittämiin vaatimuksiin, ja asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 20 säännön 3 kohdan nojalla, jossa täsmennetään, että jos hakija ei esitä huomautuksia, sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) voi tehdä päätöksen väitteestä käytettävissään olevien todisteiden perusteella.

Tältä osin suhteellisen hylkäysperusteen tai minkä tahansa muun säännöksen, johon osapuolten esittämien vaatimusten tueksi vedotaan, soveltamiskriteerit ovat luonnollisesti viraston tutkittavaksi toimitettuja oikeudellisia seikkoja.

Näin ollen väiteosasto, joka tutkii sekaannusvaaran, ei ylitä toimivaltaansa, koska mainittu tutkimus voitiin tehdä vain riidanalaisten merkkien ja kyseessä olevien tavaroiden vertailun perusteella ja koska kaikki näihin kahteen kriteeriin liittyvät tiedot sisältyivät tavaramerkkihakemukseen, aikaisempaa tavaramerkkiä koskevaan rekisteröintiin ja siihen väiteilmoituksen osaan, joka oli laadittu väitemenettelyn kielellä, eikä muulla kielellä laadittuihin väiteilmoituksen perusteluihin tai muihin tietolähteisiin ollut tarpeen turvautua.

(ks. 58, 59, 66 ja 68 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 46, 47 ja 51 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 17.12.2004 tekemästä päätöksestä (asia R 226/2003-2), joka liittyy Sergio Rossi SpA:n ja Marcorossi Srl:n väliseen väitemenettelyyn

Asiaa koskevat tiedot

>lt>3

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Kantaja velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan väliintulijan oikeudenkäyntikulut.

3) Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
79

Vaikka oletettaisiinkin, että tämä riidanalaisen päätöksen perustelu olisi lyhyt ja että sillä ei riittävästi ilmaistaisi niitä syitä, joiden vuoksi valituslautakunta on päätynyt tähän päätelmään, huomioon on otettava väiteosaston päätöksessä tältä osin esitetyt yksityiskohtaisemmat perustelut. Valituslautakunta on nimittäin riidanalaisen päätöksen 18 perustelukappaleessa todennut, että se oli väiteosaston kanssa samaa mieltä siitä, että vastakkain asetetut tavaramerkit olivat niiden kattamiin, luokkaan 33 kuuluviin tavaroihin nähden sekaannuttavan samankaltaisia asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla. Kun väiteosaston ja valituslautakunnan välillä vallitseva toiminnallinen jatkuvuus, josta asetuksen N:o 40/94 62 artiklan 1 kohta on osoituksena, otetaan huomioon (asia C-29/05 P, SMHV v. Kaul, tuomio 13.3.2007, Kok. 2007, s. I-2213, 30 kohta; asia T-323/03, La Baronia de Turis v. SMHV – Baron Philippe de Rothschild (LA BARONNE), tuomio 10.7.2006, Kok. 2006, s. II-2085, 57 ja 58 kohta), tämä päätös ja sen perustelut kuuluvat asiayhteyteen, jossa riidanalainen päätös on tehty, ja tämä asiayhteys on kantajan tiedossa ja mahdollistaa sen, että yhteisöjen tuomioistuimet voivat täysimääräisesti harjoittaa laillisuusvalvontaansa sen osalta, onko sekaannusvaaraa koskeva arviointi perusteltu. On syytä todeta, että väiteosasto on päätöksessään ilmoittanut, miltä osin riidanalaiset tavaramerkit ovat ulkoasuiltaan ja lausuntatavoiltaan samankaltaisia, ja se on kertonut ne syyt, joiden vuoksi asiassa oli olemassa sekaannusvaara.