Asia C‑43/14

ŠKO-Energo s. r. o.

vastaan

Odvolací finanční ředitelství

(Nejvyšší správní soudin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Otsonikerroksen suojelu — Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä Euroopan unionissa — Päästöoikeuksien jakomenetelmä — Päästöoikeuksien jakaminen maksutta — Tällaisen jakamisen kuuluminen lahjaveron piiriin”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 26.2.2015

Ympäristö – Ilman pilaantuminen – Direktiivi 2003/87 – Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä – Päästöoikeuksien jakomenetelmä – Päästöoikeuksien jakaminen maksutta – Periaate – Soveltamisala – Tällaisen jakamisen kuulumista lahjaveron piiriin ei voida hyväksyä

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87 10 artikla)

Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja direktiivin 96/61 muuttamisesta annetun direktiivin 2003/87 10 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä lahjaveron soveltamiselle, jos tuossa verossa ei oteta huomioon kyseisessä artiklassa säädettyä päästöoikeuksien vastikkeellista jakamista koskevaa 10 prosentin ylärajaa, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

Jäsenvaltiot voivat näet lähtökohtaisesti toteuttaa talouspoliittisia toimenpiteitä, joita ovat esimerkiksi tiettyjen välttämättömien tavaroiden tai resurssien markkinoilla noudatettujen hintojen valvonta ja joilla määritetään tapa, jolla maksutta jaettujen päästöoikeuksien arvo vyörytetään kuluttajille. Tällaisten toimenpiteiden toteuttamisella ei kuitenkaan voida kumota periaatetta päästöoikeuksien maksuttomasta jakamisesta eikä vaarantaa direktiivin 2003/87 tavoitteita. Täyssä yhteydessä direktiivin 2003/87 10 artiklassa säädetty maksuttomuuden käsite on esteenä paitsi sille, että päästöoikeuksien jakamiselle vahvistetaan suoraan hinta, myös sille, että jälkikäteen kannetaan maksu kyseisten oikeuksien jakamisen perusteella.

Niitä päästöoikeuksia, jotka voidaan jakaa vastikkeellisesti, koskevan 10 prosentin ylärajan noudattamista on lisäksi arvioitava yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukaisesti kunkin kyseessä olevan alan toimijoiden kannalta eikä suhteessa kaikkiin jäsenvaltion antamiin oikeuksiin.

(ks. 20–22, 28 ja 30 kohta sekä tuomiolauselma)

Asia C‑43/14

ŠKO-Energo s. r. o.

vastaan

Odvolací finanční ředitelství

(Nejvyšší správní soudin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Otsonikerroksen suojelu — Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä Euroopan unionissa — Päästöoikeuksien jakomenetelmä — Päästöoikeuksien jakaminen maksutta — Tällaisen jakamisen kuuluminen lahjaveron piiriin”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 26.2.2015

Ympäristö — Ilman pilaantuminen — Direktiivi 2003/87 — Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä — Päästöoikeuksien jakomenetelmä — Päästöoikeuksien jakaminen maksutta — Periaate — Soveltamisala — Tällaisen jakamisen kuulumista lahjaveron piiriin ei voida hyväksyä

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87 10 artikla)

Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja direktiivin 96/61 muuttamisesta annetun direktiivin 2003/87 10 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä lahjaveron soveltamiselle, jos tuossa verossa ei oteta huomioon kyseisessä artiklassa säädettyä päästöoikeuksien vastikkeellista jakamista koskevaa 10 prosentin ylärajaa, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

Jäsenvaltiot voivat näet lähtökohtaisesti toteuttaa talouspoliittisia toimenpiteitä, joita ovat esimerkiksi tiettyjen välttämättömien tavaroiden tai resurssien markkinoilla noudatettujen hintojen valvonta ja joilla määritetään tapa, jolla maksutta jaettujen päästöoikeuksien arvo vyörytetään kuluttajille. Tällaisten toimenpiteiden toteuttamisella ei kuitenkaan voida kumota periaatetta päästöoikeuksien maksuttomasta jakamisesta eikä vaarantaa direktiivin 2003/87 tavoitteita. Täyssä yhteydessä direktiivin 2003/87 10 artiklassa säädetty maksuttomuuden käsite on esteenä paitsi sille, että päästöoikeuksien jakamiselle vahvistetaan suoraan hinta, myös sille, että jälkikäteen kannetaan maksu kyseisten oikeuksien jakamisen perusteella.

Niitä päästöoikeuksia, jotka voidaan jakaa vastikkeellisesti, koskevan 10 prosentin ylärajan noudattamista on lisäksi arvioitava yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukaisesti kunkin kyseessä olevan alan toimijoiden kannalta eikä suhteessa kaikkiin jäsenvaltion antamiin oikeuksiin.

(ks. 20–22, 28 ja 30 kohta sekä tuomiolauselma)