Asianosaiset

Päätöksen päätösosa



Asianosaiset

Asiassa T‑259/15 R,

SA Close , kotipaikka Harzé-Aywaille (Belgia),

Cegelec , kotipaikka Bryssel (Belgia),

edustajinaan asianajajat J.-M. Rikkers ja J.-L. Teheux,

kantajina,

vastaan

Euroopan parlamentti , asiamiehinään M. Rantala, M. Mraz ja F. Poilvache,

vastaajana,

jossa vaaditaan lykkäämään sellaisen 19.3.2015 tehdyn päätöksen täytäntöönpanoa, jolla parlamentti hylkäsi tarjouksen, jonka kantajat olivat esittäneet ”Luxemburgin Konrad Adenauer -rakennuksen laajennus- ja perusparannushankkeen” urakan nro 73 (energiakeskus) julkiseen rakennusurakkaan liittyneen tarjouspyynnön INLO-D-UPIL-T-14-A04 perusteella, ja samana päivänä tehdyn sellaisen päätöksen täytäntöönpanoa, jolla päätettiin tehdä kyseinen sopimus toisen tarjoajan kanssa,

UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTTI

on antanut seuraavan

määräyksen (1)

Asian tausta

1. Kantajat SA Close et Cegelec tekivät tilapäisenä yhteenliittymänä tarjouksen urakasta nro 73 (”energiakeskus”), jonka osalta Euroopan parlamentti esitti tarjouspyynnön INLO-D-UPIL-T-14-A04 heinäkuussa 2014 julkisesta rakennusurakasta ”Luxemburgin Konrad Adenauer -rakennuksen laajennus- ja perusparannushanke”.

2. Parlamentti ilmoitti kantajille 27.3.2015 päivätyllä kirjeellä, jonka nämä vastaanottivat samana päivänä, että niiden tarjousta ei ollut hyväksytty, koska ne eivät olleet tehneet hinnaltaan edullisinta tarjousta. Yhtäältä näet tämä tarjous oli hylätty 19.3.2015 ja toisaalta kyseinen sopimus oli päätetty tehdä toisen tarjoajan kanssa.

[ – – ]

Asian käsittelyn vaiheet ja asianosaisten vaatimukset

9. Kantajat nostivat unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 26.5.2015 toimittamallaan kannekirjelmällä kanteen, jossa vaadittiin kumoamaan heidän tarjouksensa hylkäämisestä 19.3.2015 tehty parlamentin päätös ja samana päivänä tehty päätös, jossa päätettiin kyseisen sopimuksen tekemisestä yhtiöiden X ja Y muodostaman tilapäisen yhteenliittymän Énergie KAD:n kanssa (jäljempänä riidanalaiset päätökset).

10. Kantajat esittivät unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon samana päivänä jättämällään erillisellä asiakirjalla välitoimihakemuksen, jossa ne vaativat unionin yleisen tuomioistuimen presidenttiä lähinnä lykkäämään riidanalaisten päätösten täytäntöönpanoa.

11. Parlamentti vaatii unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 11.6.2015 toimittamissaan välitoimihakemusta koskevissa huomautuksissa lähinnä, että unionin yleisen tuomioistuimen presidentti

– hylkää välitoimihakemuksen ja

– päättää oikeudenkäyntikuluista työjärjestyksen 87 artiklan 1 kohdan mukaisesti pääasian ratkaisun yhteydessä.

Oikeudellinen arviointi

[– –]

Kiireellisyys

[ – – ]

35. Edellä esitetystä ilmenee, että kiireellisyyttä koskeva edellytys ei täyty tässä tapauksessa.

36. Unionin yleisen tuomioistuimen presidentti on kuitenkin todennut äskettäin julkisista rakennusurakoista, että edellä esitetyistä järjestelmään liittyvistä syistä hylätyn tarjoajan on yleensä ylivoimaisen vaikea kyetä täyttämään korjaamattoman vahingon syntymisen osoittamista koskeva vaatimus (ks. vastaavasti määräys Vanbreda Risk & Benefits v. komissio, T‑199/14 R, Kok. (Otteita), 4.12.2014, EU:T:2014:1024, 157 kohta). Unionin tuomioistuimen varapresidentti on todennut tämän perusteella, että hylättyä tarjoajaa ei voida vaatia osoittamaan, että hänen välitoimihakemuksensa hylkääminen saattaisi aiheuttaa hänelle korjaamatonta vahinkoa, kunhan hän onnistuu osoittamaan, että on olemassa erityisen vakava fumus boni juris, koska muussa tapauksessa heikennettäisiin tarpeettoman paljon ja perusteettomasti tehokkaita oikeussuojakeinoja, joihin hänellä on oikeus Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan nojalla (ks. vastaavasti edellä 31 kohdassa mainittu määräys komissio v. Vanbreda Risk & Benefits, EU:C:2015:275, 41 kohta).

37. Tätä kiireellisyyttä koskevan vaatimuksen täyttymisen arvioimiseen sovellettavien edellytysten lieventämistä, joka on perusteltavissa oikeudella tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, ei voida kuitenkaan käyttää rajattomasti, koska hävinneen tarjoajan intressit ja hankintaviranomaisen ja valitun tarjoajan intressit on sovitettava yhteen. Tästä seuraa, että lieventäminen on mahdollista vain sopimuksen tekemistä edeltävässä vaiheessa siltä osin kuin asetuksen N:o 1268/2012 171 artiklan 1 kohdassa säädettyä sopimuksen allekirjoittamista edeltävää odotusaikaa – joka on tilanteen mukaan 10 tai 14 kalenteripäivää – on noudatettu. Jos hankintaviranomainen on tehnyt sopimuksen valitun tarjoajan kanssa sen jälkeen kun tämä odotusaika on kulunut ja ennen välitoimihakemuksen esittämispäivää, edellä mainittu lieventäminen ei ole enää perusteltua (ks. vastaavasti edellä 31 kohdassa mainittu määräys komissio v. Vanbreda Risk & Benefits, EU:C:2015:275, 34 ja 42 kohta).

38. Jos näet tämä odotusaika – joka estää hankintaviranomaista siirtymästä sopimuksentekovaiheeseen ennen kuin se on kulunut ja jolla pyritään antamaan asianosaisille mahdollisuus riitauttaa julkista rakennusurakkaa koskevan sopimuksen tekemistä koskeva päätös tuomioistuimessa ennen kuin sopimus tehdään – on tosiasiallisesti päättynyt ennen sopimuksen tekemistä, sitä, että hävinneelle tarjoajalle annetaan myöhemmin mahdollisuus vaatia ainoastaan vahingonkorvausta unionin tuomioistuimessa, ei voida pitää tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan oikeuden loukkauksena (ks. vastaavasti edellä 31 kohdassa mainittu määräys komissio v. Vanbreda Risk & Benefits, EU:C:2015:275, 36, 37 ja 39 kohta).

39. Kun kyseessä on näiden periaatteiden soveltaminen nyt käsiteltävään asiaan, asiakirja-aineistosta ilmenee yhtäältä, että kyseinen sopimus päätettiin 19.3.2015 tehdä yhtiöiden X ja Y muodostaman tilapäisen yhteenliittymän kanssa ja että kantajille ilmoitettiin niiden tarjouksen hylkäämisestä 27.3.2015, ja toisaalta, että urakkaa nro 73 (energiakeskus) koskeva urakkasopimus, jossa mainittiin viite INLO-D-UPIL-T-14-A04, allekirjoitettiin kyseisen tilapäisen yhteenliittymän ja parlamentin Konrad Adenauer -rakennuksen kiinteistöyhtiön kanssa 24.4.2015.

40. Koska hylkäävä päätös annettiin tiedoksi kantajille 27.3.2015 ja riidanalainen sopimus tehtiin 24.4.2015, odotusaikaa, jota sovelletaan asetuksen N:o 1268/2012 171 artiklan 1 kohdan nojalla, olipa se 10 tai 14 kalenteripäivää, on joka tapauksessa noudatettu tässä tapauksessa. Kantajat ovat lisäksi nostaneet kumoamiskanteensa ja esittäneet nyt käsiteltävän välitoimihakemuksensa 26.5.2015 eli kuukausi kyseisen sopimuksen tekemisen jälkeen. Näin ollen kiireellisyyteen liittyvän edellytyksen lieventäminen ei ole lähtökohtaisesti perusteltua.

41. On kuitenkin tärkeää korostaa, että odotusaika voi antaa asianosaisille mahdollisuuden riitauttaa sopimuksen tekemisestä tehty päätös tuomioistuimessa ennen sopimuksen tekemistä vain siinä tapauksessa, että näillä asianosaisilla on käytettävissään riittävät tiedot sopimuksen tekemisestä tehdyn päätöksen mahdollisen lainvastaisuuden toteamiseksi (ks. vastaavasti edellä 31 kohdassa mainittu määräys komissio v. Vanbreda Risk & Benefits, EU:C:2015:275, 47 kohta).

42. Jotta ei loukattaisi tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevaan oikeuteen liittyvää periaatetta, ei voida katsoa, että odotusaikaa olisi noudatettu sellaisissa olosuhteissa, joissa mahdollisuutta nostaa kanne, johon liittyy välitoimihakemus, ennen sopimuksen tekemistä ei ole tosiasiallisesti ollut olemassa sen vuoksi, että hävinneellä tarjoajalla ei ole ollut tämän odotusajan kuluessa käytettävissään riittäviä tietoja, joiden perusteella se olisi voinut nostaa kanteen ja esittää välitoimihakemuksen (ks. vastaavasti edellä 31 kohdassa mainittu määräys komissio v. Vanbreda Risk & Benefits, EU:C:2015:275, 48 kohta).

43. Kun otetaan huomioon oikeusvarmuuden periaatteen asettamat vaatimukset, tämä poikkeus odotusajan puhtaasti mekaanisesta soveltamisesta on kuitenkin varattava poikkeustapauksille, joissa hävinneellä tarjoajalla ei ole ollut mitään syytä katsoa, että sopimuksen tekemistä koskevaa päätöstä olisi rasittanut lainvastaisuus ennen sopimuksen tekemistä valitun tarjoajan kanssa (ks. vastaavasti edellä 31 kohdassa mainittu määräys komissio v. Vanbreda Risk & Benefits, EU:C:2015:275, 49 kohta).

44. On siis tutkittava, onko kantajilla ollut käytettävissään riittävät tiedot, jotta ne olisivat kyenneet käyttämään odotusajan hyödyllisesti nostamalla riidanalaisista päätöksistä kumoamiskanteen ja esittämällä niiden täytäntöönpanon lykkäämistä koskevan vaatimuksen ennen kuin parlamentti ja tilapäinen yhteenliittymä Énergie KAD tekivät sopimuksen 24.4.2015.

45. Tässä yhteydessä on todettava, että kantajat ilmoittivat parlamentille jo 3.4.2015 eli hyvissä ajoin ennen kyseisen sopimuksen tekemistä epäilyksistään, jotka koskivat hankintaviranomaisen hyväksymän tarjouksen laillisuutta (ks. edellä 3 kohta), ja väittivät, että yksi tilapäiseen yhteenliittymään Énergie KAD:iin liittyneistä luxemburgilaisista yhtiöistä ei noudattanut sovellettavaa Luxemburgin lainsäädäntöä eikä täyttänyt tarjoajien rahoituksellisia ja taloudellisia voimavaroja koskeneita tarjouspyyntöasiakirjojen edellytyksiä. Kuten asiakirja-aineistosta ilmenee, nämä samat epäilykset toistetaan olennaisilta osin välitoimihakemuksessa fumus boni jurista koskevan toisen kumoamisperusteen yhteydessä.

46. Tästä seuraa, että kantajat kykenivät jo 3.4.2015 lähtien arvostelemaan riidanalaisia päätöksiä yksilöidysti. Tämä arvostelu olisi antanut niille kumoamisperusteen muodossa esitettynä mahdollisuuden nostaa tehokkaalla tavalla odotusajan kuluessa kumoamiskanne, johon olisi liittynyt välitoimihakemus, jolla olisi pyritty estämään sopimuksen tekeminen parlamentin ja tilapäisen yhteenliittymän Énergie KADin välillä. Jos tällainen hakemus olisi esitetty ajoissa, kantajat olisivat voineet sen perusteella saada työjärjestyksen 105 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan nojalla määräyksen riidanalaisten päätösten täytäntöönpanon lykkäämisestä välitoimimenettelyn ajaksi jo ennen kuin toinen osapuoli olisi esittänyt huomautuksensa. Mikään ei myöskään olisi estänyt kantajia laajentamasta kannettaan ja välitoimihakemustaan parlamentilta saatujen tietojen perusteella (ks. edellä 5 ja 8 kohta) SEUT 263 artiklan kuudennessa kohdassa kanteen nostamiselle asetetun määräajan päättymiseen saakka, pidennettynä työjärjestyksen 102 artiklan 2 kohdan nojalla pitkien etäisyyksien vuoksi. Kantajilla oli lisäksi työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan nojalla mahdollisuus vedota uusiin perusteisiin asian käsittelyn kuluessa, koska nämä perusteet olisivat perustuneet unionin yleisen tuomioistuimen oikeudenkäynnin aikana esiin tulleisiin oikeudellisiin seikkoihin ja tosiseikkoihin.

47. Tässä tapauksessa asetuksen N:o 1268/2012 171 artiklan 1 kohdassa säädettyä odotusaikaa on siis noudatettu täysimääräisesti, joten julkisiin hankintoihin liittyvää kiireellisyysedellytystä ei pidä lieventää.

48. Edellä esitetyn perusteella välitoimihakemus on hylättävä, ilman että olisi tarpeen tutkia fumus boni jurisin olemassaoloon liittyvää edellytystä tai punnita asiaan liittyviä eri intressejä.

(1) .

(1) – Tästä määräyksestä julkaistaan vain ne kohdat, joiden julkaisemista unionin yleinen tuomioistuin pitää hyödyllisenä.

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla

UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTTI

on määrännyt seuraavaa:

1) Välitoimihakemus hylätään.

2) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

Annettiin Luxemburgissa 15 päivänä kesäkuuta 2015.