JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

DÁMASO RUIZ-JARABO COLOMER

6 päivänä kesäkuuta 2006 1( )

Asia C-339/05

Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols

vastaan

Land Tirol

(Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgerichtin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta Sveitsin kanssa tehty sopimus – Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta – Työoloissa tapahtuvaa syrjintää koskevan kiellon periaatteen välitön oikeusvaikutus – Ennen sopimuksen voimaantuloa Sveitsissä täytettyjen työskentelykausien huomioon ottaminen Itävallassa

I Johdanto

1. Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgericht (itävaltalainen työ- ja sosiaaliasioiden alueellinen tuomioistuin) on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle EY 234 artiklan mukaisen ennakkoratkaisukysymyksen Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tekemän, Luxemburgissa 21.6.1999 allekirjoitetun, sopimuksen( ) liitteessä I olevan 9 artiklan 1 kohdan tulkinnasta.

2. Tällä kysymyksellä kansallinen tuomioistuin haluaa saada tietää, lasketaanko Sveitsissä ennen sopimuksen voimaantuloa täytetyt työskentelykaudet mukaan määritettäessä virkaikää tällä hetkellä Itävallassa harjoitettavan työn yhteydessä.

3. Kysymys tarjoaa tilaisuuden pohdiskella yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaa mainitun sopimuksen osalta, arvioida yhden tämän sopimuksen määräyksen välitöntä oikeusvaikutusta ja rajata sen ajallista ulottuvuutta.

II Asiaa koskevat oikeussäännöt

A Yhteisön Sveitsin kanssa tekemät sopimukset

4. Euroopan yhteisön ja Sveitsin historiallisista, kulttuurisista ja taloudellisista yhteyksistä huolimatta varovainen oikeudellinen lähentyminen alkoi vasta vuoden 1972 vapaakauppasopimuksesta( ) ja siitä tuli merkittävämpää tiedeyhteistyötä( ) ja Alppien läpi tapahtuvia kuljetuksia( ) koskevien asiakirjojen myötä.

5. Poliittisten, taloudellisten ja sosiaalisten vaatimusten tuloksena 21.6.1999 päästiin sopimukseen seitsemällä eri alalla:( ) tiede- ja teknologiayhteistyön, lentoliikenteen, rautateiden ja maanteiden tavara- ja henkilöliikenteen, maataloustuotteiden kaupan, vaatimustenmukaisuuden arvioinnin vastavuoroisen tunnustamisen, julkisten hankintojen ja henkilöiden vapaan liikkuvuuden aloilla.

6. Nämä sopimukset voidaan jakaa kolmeen eri tyyppiin: integrointisopimuksiin (lentoliikenne), yhteistyösopimuksiin (tiede- ja teknologiayhteistyö) ja vapauttamista koskeviin sopimuksiin (muut); tässä viimeksi mainitussa tapauksessa ne perustuvat sopimusvaltioiden lainsäädäntöjen vastaavuuteen.( )

7. Nämä sopimukset tulivat voimaan 1.6.2002.( )

B Henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskeva sopimus

8. Muista sopimuksista poiketen henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevassa sopimuksessa on se erikoisuus, että yhteisöllä näissä asioissa olevan vähäisen toimivallan takia jäsenvaltioiden piti allekirjoittaa se,( ) minkä vuoksi se on luokiteltava ”jaetun toimivallan sopimukseksi”.( )

9. Sopimuksessa pyritään sen 1 artiklan d kohdan mukaan ”myöntämään” yhteisön jäsenvaltioiden ja Sveitsin kansalaisille ”samat elin-, palvelus- ja työolot”.

10. Sopimuksen 2 artiklassa myönnetään yhdenvertaisuusperiaatteelle ensisijainen asema, koska ”sopimuspuolen alueella laillisesti oleskelevia toisen sopimuspuolen kansalaisia ei syrjitä kansalaisuuden perusteella tämän sopimuksen liitteiden I, II ja III määräyksiä soveltaen ja niiden mukaisesti”.( )

11. Tätä varten sopimuksen 7 artiklassa todetaan, että ”sopimuspuolet sääntelevät liitteen I mukaisesti erityisesti alla mainittuja henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyviä oikeuksia:

a) oikeus yhdenvertaiseen kohteluun kansalaisten kanssa taloudellisen toiminnan harjoittamisen aloittamisen ja sen harjoittamisen sekä elin-, palvelus- ja työolojen suhteen;

– – ”

12. Sopimuksen 16 artiklassa viitataan nimenomaisesti yhteisön oikeuteen kun siinä määrätään seuraavaa:

”1. Tämän sopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi sopimuspuolet toteuttavat kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta niihin Euroopan yhteisön säädöksiin, joihin viitataan, sisältyviä oikeuksia ja velvollisuuksia vastaavia oikeuksia ja velvollisuuksia sovelletaan niiden välisissä suhteissa.

2. Siinä määrin, kuin yhteisön oikeuden käsitteet liittyvät tämän sopimuksen soveltamiseen, huomioon otetaan asiaa koskeva Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö, joka edeltää tämän sopimuksen allekirjoittamista. Tämän sopimuksen allekirjoittamisen jälkeinen oikeuskäytäntö annetaan tiedoksi Sveitsille. Sekakomitea( ) määrittää sopimuspuolen pyynnöstä kyseisen oikeuskäytännön seuraukset sopimuksen moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi.”

13. Tätä määräystä on täydennettävä päätösasiakirjaan sisältyvällä ”yhteisellä julistuksella sopimuksen soveltamisesta”, jonka mukaan sopimuspuolten on valvottava sitä, että Sveitsin kansalaiset voivat vedota voimassa olevaan yhteisön säännöstöön sopimuksen määräysten mukaisesti.

14. Lisäksi sopimuksessa on kolme liitettä,( ) jotka koskevat henkilöiden vapaata liikkuvuutta (liite I), sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista (liite II) ja ammattipätevyyksien vastavuoroista tunnustamista (liite III).

15. Tarkemmin sopimuksen liitteeseen I sisältyy yleisiä määräyksiä (1–5 artikla) ja erityisiä määräyksiä, jotka koskevat palkkatyöntekijöitä (6–11 artikla), itsenäisiä ammatinharjoittajia (12–17 artikla), palvelujen tarjoamista (17–23 artikla), henkilöitä, jotka eivät harjoita taloudellista toimintaa (24 artikla), ja kiinteän omaisuuden hankintaa (25 artikla); liitteeseen sisältyy myös siirtymämääräyksiä ja sopimuksen kehittymistä koskevia määräyksiä (26–34 artikla).

16. Sopimuksen liitteessä I olevassa 9 artiklassa määrätään palkkatyöntekijöiden ”yhdenvertaista kohtelua” koskevista suuntaviivoista:

”1. Sopimuspuolen kansalaista ei palkkatyöntekijänä saa kansalaisuutensa vuoksi saattaa toisen sopimuspuolen alueella kotimaisiin palkkatyöntekijöihin verrattuna eri asemaan työ- ja palvelussuhteen ehtojen suhteen erityisesti palkkauksen, irtisanomisen ja työttömyyden sattuessa saman alan työhön paluun tai uudelleen työllistämisen osalta.

– –

4. Työehtosopimuksen tai yksilöä koskevan sopimuksen määräys taikka muu työehtojen sääntelyä koskeva määräys, joka koskee työn saantia, työtä, palkkausta ja muita työehtoja sekä irtisanomista on mitätön sikäli kuin siinä säädetään tai sallitaan edellytyksiä, jotka asettavat ulkomaiset työntekijät, jotka ovat sopimuspuolten kansalaisia, työntekijöinä eriarvoiseen asemaan.

– – ”

C Itävallan lainsäädäntö

17. Itävallan tasavalta ja Tirolin osavaltio ovat toimivaltansa mukaisesti saattaneet Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen osaksi kansallista oikeusjärjestystä Vertragsbedienstetengesetzillä (julkisyhteisöön työsopimussuhteessa olevia työntekijöitä koskeva liittovaltion laki, jäljempänä VBG),( ) Gehaltsgesetzillä (laki virkamiesten ja toimihenkilöiden palkkauksesta, jäljempänä GHG)( ) ja Tiroler Landes- Vertragsbedienstetengesetzillä (julkisyhteisöön työsopimussuhteessa olevia työntekijöitä koskeva Tirolin osavaltion laki, jäljempänä L-VGB).( )

18. VGB:n 26 §:n 2 momentin f kohdan 3 alakohdan mukaan uralla etenemistä koskevan päivämäärän vahvistamisessa otetaan kokonaisuudessaan huomioon ”1.6.2002 jälkeen vastaavassa laitoksessa Sveitsissä” täytetyt työskentelykaudet tai opetustehtävissä täyttyneet kaudet.

19. GHG:n 12 §:n 2 momentin f kohdan 3 alakohtaan ja L-VGB:n 41 §:n 8 momentin 3 kohtaan sisältyy sama säännös.

III Tosiseikat, pääasia ja ennakkoratkaisukysymys

20. Useita Tirolin osavaltion palveluksessa olevia henkilöitä oli työskennellyt Sveitsin terveydenhuollossa, mutta työskentelyjaksoja, jotka täytettiin ennen 1.6.2002, ei otettu huomioon heidän uralla etenemistään nykyisessä työssä koskevien päivämäärien määrittelemisessä, mikä näkyi vastaavasti heidän palkkauksessaan. Waltraud Kostner oli ollut yli 22 vuotta leikkaussalisairaanhoitajana St. Gallenin kantonin sairaalassa, Christine Bieri-Spori yhdeksän ja puoli vuotta sairaanhoitajana Sveitsin julkisissa sairaaloissa ja Andrea Lawatch melkein kaksi vuotta hoitoalan ammattihenkilönä Oberengadinin sairaalassa Samedanissa.

21. Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols (Tirolin osavaltion sairaaloiden yritysneuvostojen keskusneuvosto) nosti 28.2.2005 Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgerichtissä kanteen, jossa se vaati, että Sveitsissä täytetyt työskentelykaudet on otettava huomioon kokonaisuudessaan ja viittasi edellä kuvailtuihin kolmeen tapaukseen.

22. Kyseinen tuomioistuin päätti keskeyttää asian käsittelyn ja esittää ennen asian ratkaisemista yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:

”Onko jäsenvaltion tai jäsenvaltion alueellisen tai paikallisen viranomaisen otettava julkisyhteisöön työsopimussuhteessa olevan työntekijän palkkaa laskettaessa huomioon työskentelyjaksot, jotka on täytetty tietyissä Tiroler Landesvertragsbedienstetengesetzin 41 §:n 2 momentissa (tai vaihtoehtoisesti vuoden 1948 Vertragsbedienstetengesetzin 26 §:n 2 momentissa) lueteltuja laitoksia vastaavissa sveitsiläisissä laitoksissa ilman ajallisia rajoituksia, vai onko Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tekemää sopimusta ja erityisesti sen liitteessä I olevan 9 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että huomioon voidaan ottaa vain edellä mainittujen työntekijöiden kyseisen sopimuksen voimaantulon eli 1.6.2002 jälkeen Sveitsissä täyttämät työjaksot?”

IV Asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa

23. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 23 artiklassa asetetussa määräajassa huomautuksia ovat esittäneet Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols, Italian hallitus ja komissio.

24. Koska yksikään osapuoli ei ollut kirjallisen käsittelyn päätyttyä vaatinut suullisen käsittelyn järjestämistä, 25.4.2006 pidetyn yleiskokouksen jälkeen asia oli valmis tämän ratkaisuehdotuksen valmistelemista varten.

V Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu

25. Tässä menettelyssä ei ole kiistanalaisena se, ettei yhteisön kansalaisen Sveitsissä Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen voimaantulon jälkeen työskentelemää aikaa laskettaisi työssäoloajaksi siinä työssä, jota tämä yhteisön kansalainen myöhemmin hoitaa jossakin unionin jäsenvaltiossa.

26. Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgerichtillä on epäilyjä siltä osin, sovelletaanko samaa ratkaisua sopimuksen liitteessä I olevan 9 artiklan mukaisesti myös aikaisempiin ajanjaksoihin.

27. Tässä yhteydessä, vaikka ennakkoratkaisukysymyksessä mainitaan vain kyseessä olevan määräyksen ajallinen ulottuvuus, on tarkasteltava alustavasti, voiko yhteisöjen tuomioistuin tulkita sitä ja, jos vastaus on myöntävä, on arvioitava, onko tällä määräyksellä välitöntä oikeusvaikutusta.

A Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta ratkaista esitetty ennakkoratkaisukysymys

28. Alustavana mutta tärkeänä huomautuksena totean, että henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevaan sopimukseen, jonka ovat Sveitsin kanssa tehneet sekä yhteisö( ) että jäsenvaltiot, liittyy seikkoja, jotka eivät kuulu yhteisöjen toimivaltaan.

29. Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti asiassa 12/86, Demirel, 30.9.1987 antamassaan tuomiossa( ) toimivaltansa täsmentää primaarioikeuden alaan kuuluvien sekasopimusten määräyksiä, koska ne ovat osa yhteisön oikeusjärjestystä.( ) Nimenomaisen viittauksen puuttuessa toimivallan oikeudellinen perusta on EY 220 artikla,( ) jossa yhteisöjen tuomioistuimelle annetaan tehtäväksi sen varmistaminen, että unionin oikeutta noudatetaan.

30. Sopimuksen liitteessä I olevassa 9 artiklassa määrätään palkkatyöntekijöiden yhdenvertaisesta kohtelusta ja vahvistetaan täten sitoumus yhteisön toimivaltaan kuuluvassa asiassa, minkä vuoksi, koska sillä on vaikutusta työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen, yhteisöjen tuomioistuin on toimivaltainen tulkitsemaan sitä.( )

31. Lisäksi erityisen toimielimen – sekakomitean – nimeäminen ei ole este yhteisöjen tuomioistuimen toimivallalle, koska asiassa Kupferberg, tuomio 26.10.1982,( ) esitetyn teorian mukaisesti kyseisen komitean tehtävät – vastuu ”sopimuksen hallinnoinnista ja moitteettomasta soveltamisesta”( ) ja sopimusta koskevien riitojen ratkaisu( ) – pysyvät muuttumattomina silloin, kun yhden sopimusvaltion tuomioistuin soveltaa sen käsiteltävänä olevassa riita-asiassa ehdotonta määräystä ja täsmentää ennakkoratkaisukysymystä tai esittää sellaisen.( )

B Sopimuksen liitteessä I olevan 9 artiklan välitön oikeusvaikutus

32. Kun siis katsotaan, että yhteisöjen tuomioistuimen on vastattava itävaltalaisen tuomioistuimen esittämään kysymykseen, on seuraavaksi selvitettävä, voidaanko jäsenvaltioiden tuomioistuimissa vedota työssä tapahtuvaa syrjintää koskevan kiellon periaatteeseen, sellaisena kuin siitä määrätään sopimuksen liitteessä I olevassa 9 artiklassa.( )

33. Edellä mainitussa asiassa Demirel, josta käy ilmi vakiintunut oikeuskäytäntö, todettiin, että ”yhteisön kolmansien maiden kanssa tekemässä sopimuksessa olevan määräyksen on katsottava olevan välittömästi sovellettavissa, kun se sanamuotonsa sekä sopimuksen tarkoituksen ja luonteen huomioon ottaen sisältää selvän ja täsmällisen velvoitteen, jonka täytäntöönpano tai oikeusvaikutusten syntyminen ei edellytä muita toimenpiteitä”.( )

34. Tällä säännöllä yhteisön sisäisiin toimiin sovellettavat arviointiperusteet ulotetaan kansainvälisiin sopimuksiin,( ) vaikka siinä lisätään ylimääräinen seikka, koska Wienissä 23 päivänä toukokuuta 1969 tehdyn valtiosopimusoikeutta koskevan yleissopimuksen 31 artiklan mukaisesti( ) on nimittäin otettava huomioon myös sopimuksen ”sanonnat”, ”tarkoitus” ja ”päämäärä”, mikä merkitsee, että näiden tapausten erityinen luonne on taattava.( )

35. Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen sanamuodossa korostetaan sen laatijoiden tahtoa kieltää kansalaisuuteen perustuva syrjintä yhteisön kansalaisten ja Sveitsin kansalaisten välillä erityisesti elin-, palvelus- ja työolojen osalta – sopimuksen 1 artiklan d kohta ja 2 artikla –, siten että sopimuspuolille kuuluu tämän henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvän yhdenvertaisen kohtelun oikeuden – sopimuksen 7 artiklan a kohta – säänteleminen näillä aloilla.

36. Sopimuksen liitteessä I olevassa 9 artiklassa täsmennetään periaatetta palkkatyöntekijöiden osalta ja kielletään eri maiden kansalaisten erilainen kohtelu ”työ- ja palvelussuhteen ehtojen suhteen, erityisesti palkkauksen, irtisanomisen ja työttömyyden sattuessa saman alan työhön paluun tai uudelleen työllistämisen osalta” (1 kohta) ja kielletään pätemättömyyden uhalla sellaiset lainsäädännöt, joissa tämän määräyksen vastaisista toimenpiteistä säädetään tai joissa ne sallitaan (2 kohta).

37. Näin ollen siinä luodaan täsmällinen velvollisuus, joka ei edellytä muita toimenpiteitä, koska sopimuspuolilla ei ole harkintavaltaa kyseessä olevia aloja koskevan lainsäädännön osalta, sillä niiden on aina vältettävä kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää, mille periaatteelle ei voida asettaa edellytyksiä tai rajoituksia.

38. Näistä perusteluista seuraa, että sopimuksen liitteessä I olevassa 9 artiklassa kielletään kaikenlainen syrjintä ja myönnetään yhteisön kansalaisille ja Sveitsin kansalaisille oikeuksia, joiden noudattamista Euroopan unionissa toimivien (ts. kansallisten) tuomioistuinten on valvottava suoraan.

39. Ei pidä myöskään unohtaa, että yhteisöjen tuomioistuin on useaan kertaan viitannut kolmansien valtioiden kanssa tehtyihin sopimuksiin sisältyvien sellaisten määräysten välittömään oikeusvaikutukseen, joissa kielletään syrjintä työssä sellaisin sanamuodoin, jotka muistuttavat Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen sanamuotoa. Näin ollen sekasopimusten( ) osalta edellä mainitussa asiassa Pokrzeptowicz-Meyer,( ) tuomio 29.1.2002, vahvistettiin Puolan kanssa tehdyn assosiaatiosopimuksen( ) 37 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan välitön oikeusvaikutus ja todettiin, että ”puolalaisia työntekijöitä, jotka laillisesti työskentelevät jonkin jäsenvaltion alueella, ei saa syrjiä heidän kansalaisuutensa perusteella työehdoissa, palkkauksessa eikä irtisanomisessa verrattuna kyseisen jäsenvaltion kansalaisiin” (tuomion 19–30 kohta). Asiassa C‑265/03, Simutenkov, tuomio 12.4.2005,( ) yhteisöjen tuomioistuin totesi, että Venäjän kanssa tehdyn kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen( ) 23 artiklan 1 kohdalla, joka on samankaltainen kuin edellä mainittu Puolan kanssa tehdyn sopimuksen määräys, on välitön oikeusvaikutus (tuomion 20–29 kohta).

40. Lisäksi Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen tarkoitus on sama kuin EY 39 artiklan, jossa määrätään työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisössä ja poistetaan ”kaikki kansalaisuuteen perustuva jäsenvaltioiden työntekijöiden syrjintä työsopimusten tekemisessä sekä palkkauksessa ja muissa työehdoissa”. Myös sopimuksen liitteessä I olevan 9 artiklan 1 ja 4 kohdan sanamuoto vastaa keskeisiltä osin työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68( ) 7 artiklan 1 ja 4 kohdan sanamuotoa.

41. Tätä yhdenmukaisuutta voidaan perustella yhtäältä sopimuksen lyhyellä johdanto-osalla, koska sopimuspuolet ovat päättäneet toteuttaa henkilöiden vapaan liikkuvuuden välillään ”Euroopan yhteisössä sovellettavien säännösten perusteella”, ja toisaalta sopimuksen 16 artiklalla, johon sisältyy kaksi viittausta ”yhteisön oikeuteen”, jotta sopimuksen tavoitteet voidaan saavuttaa ”toimenpiteillä” ja ”oikeuskäytännöllä”.

42. Näin ollen on tarkasteltava, voidaanko sopimuksen liitteessä I olevan 9 artiklan 1 ja 4 kohtaan soveltaa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä EY 39 artiklan( ) ja asetusten( ) välittömästä oikeusvaikutuksesta.

43. Yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa C‑312/91, Metalsa, tuomio 1.7.1993,( ) että perustamissopimuksen määräyksen tulkinnan ulottaminen koskemaan jotakin sanamuodoltaan rinnastettavaa, yhteisön kolmannen maan kanssa tekemässä sopimuksessa olevaa määräystä, riippuu tavoitteesta, johon kullakin määräyksellä pyritään kunkin määräyksen soveltamisalalla siten, että ”yhtäältä kolmannen maan kanssa tehdyn sopimuksen ja toisaalta perustamissopimuksen tavoitteiden ja asiayhteyden vertailulla on huomattava merkitys”.

44. Kuten olen jo todennut, Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen ja EY:n perustamissopimuksen edellä mainituilla määräyksillä on sama tavoite: kansalaisuudesta johtuvan erilaisen kohtelun poistaminen työhön liittyvissä asioissa työntekijöiden todellisen vapaan liikkuvuuden saavuttamiseksi kyseessä olevilla alueilla.

45. Näin ollen en näe mitään estettä yhteisöjen tuomioistuimen EY 39 artiklaa ja asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 1 ja 4 kohtaa koskevan oikeuskäytännön soveltamiselle Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen liitteessä I olevaan 9 artiklaan.( )

C Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ajallinen ulottuvuus

1. Johdanto

46. ”Kaikki havaitsevat, että paikkamme ajassa kasvaa jatkuvasti ja olen erittäin tyytyväinen tähän kaikkeuteen koska minun oli yritettävä valaista totuutta, sitä, jota kaikki epäilevät.”( )

47. Henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevaan sopimukseen ja liitteeseen I kuuluu joitakin siirtymämääräyksiä, mutta yksikään niistä ei koske yhdenvertaisen kohtelun periaatetta työoloissa.

48. Sopimuksen 10 artiklassa siis säädetään, että: a) Sveitsi voi soveltaa määrällisiä rajoituksia taloudellisen toiminnan harjoittamisen aloittamiseen viiden vuoden ajan tämän sopimuksen voimaantulosta yli neljä kuukautta kestävän oleskelun osalta (1 kohta); b) työmarkkinoille lainmukaisesti yhdentyneiden työntekijöiden ensisijaisuuden tarkastamista voidaan jatkaa enintään kahden vuoden ajan (2 kohta); c) Sveitsi varaa uusien oleskelulupien kokonaiskiintiöissään tietyn vähimmäismäärän Euroopan yhteisön palkkatyöntekijöille viiden vuoden ajan (3 kohta) tiettyjen erityisten yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti (4 kohta); d) näitä rajoituksia ei sovelleta työntekijöihin, joilla on jo lupa harjoittaa taloudellista toimintaa sopimuspuolten alueella tai voimassa olevan oleskeluluvan haltijoihin, koska heillä on alusta alkaen tiettyjä oikeuksia (5 kohta) ja e) rajatyöntekijöihin ei sovelleta minkäänlaisia määrällisiä rajoituksia (7 kohta).( )

49. Siirtymäsäännöksiksi tarkoitetut liitteessä I olevat säännökset koskevat a) julkishallinnon työpaikkoihin pääsyä koskevia rajoituksia (26 artikla), b) palkkatyöntekijöiden (27, 29 ja 30 artikla) ja itsenäisten ammatinharjoittajien (31, 33 ja 34 artikla) oleskelua, paluuoikeutta ja maantieteellistä ja ammatillista liikkuvuutta ja c) palkkatyötä tekevien rajatyöntekijöiden (28 artikla) ja itsenäistä ammattia harjoittavien rajatyöntekijöiden (32 artikla) oleskelua, paluuoikeutta ja maantieteellistä ja ammatillista liikkuvuutta.

50. Näin ollen edellä mainituissa säännöksissä ei ole erityisiä viittauksia, joiden avulla olisi mahdollista suunnata Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgerichtin esittämään kysymykseen annettavaa vastausta.

2. Ratkaisu

51. Esitetyn kysymyksen ratkaisemiseksi on arvioitava sopimuksen liitteessä I olevan 9 artiklan välitöntä oikeusvaikutusta ja kahta yleistä oikeusperiaatetta: sitä, jonka mukaan sopimuksella luodaan velvollisuuksia sopimuspuolille vain sen voimaantulosta alkaen – tempus regit actum –,( ) kun siitä tulee osa yhteisön oikeusjärjestystä;( ) ja sitä, jonka mukaan, vaikka sopimuspuolten tahto muodostaa tulkinnassa käytettävän arviointiperusteen – ”subjektiivinen käsitys” –,( ) on tehtävä kokonaisvaltainen arviointi,( ) jossa painotetaan teleologisia ja systemaattisia seikkoja.

52. Näiden arviointiperusteiden valossa ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava myöntävästi ja todettava, että Sveitsissä ennen sopimuksen voimaantuloa täytetyt työskentelyjaksot on otettava huomioon uralla etenemistä varten samankaltaisessa työssä Itävallassa, johon asianomainen henkilö on sittemmin siirtynyt. Tätä ratkaisua voidaan perustella useilla syillä.

53. Ensimmäiseksi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan muiden jäsenvaltioiden julkishallintojen palveluksessa täytettyjen aikaisempien työskentelykausien tunnustamatta jättäminen on epäsuoraa syrjintää, jota ei voida perustella. ( )

54. Toiseksi, jos pohditaan kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon vaikutusta tällä hetkellä, toisin sanoen uuden säännön soveltamista olemassa olevaan työsuhteeseen siten, että väitettyjen aiemmin saavutettujen oikeuksien mahdollinen noudattaminen sivuutetaan siitä hetkestä alkaen, kun sopimus tulee voimaan, työoloja koskevalla yhdenvertaisen kohtelun periaatteella on täysi vaikutus oikeudellisissa tilanteissa, joita ei ole suoritettu loppuun.

55. Kolmanneksi helpottaakseen yhteisön ja Sveitsin kansalaisten palkkatyöntekijäksi ja itsenäiseksi ammatinharjoittajaksi ryhtymistä sekä palkkatyöntekijänä ja itsenäisenä ammatinharjoittajana toimimista sekä palvelujen tarjoamista, sopimuksen 9 artiklassa määrätään tutkintotodistusten, todistusten ja muiden asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta ja viitataan liitteeseen III, mutta siinä ei aseteta hyväksymisen edellytykseksi, että todistus on toimitettu sopimuksen voimaantulon jälkeen. Tämä sama ajatus koskee myös jo täytettyjä työskentelykausia.( )

56. Neljänneksi, jos nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kiellettäisiin ehdotettu huomioon ottaminen, tästä olisi seurauksena epäjohdonmukaista haittaa henkilöille, jotka ovat työskennelleet Sveitsissä ja jotka ovat 1.6.2002 jälkeen etsineet uuden työpaikan yhteisön alueelta, niihin henkilöihin nähden, joilla on koko ajan ollut työpaikka jossakin jäsenvaltiossa. Vain nämä viimeksi mainitut voisivat saada hyödyn aikaisemmassa vastaavassa työssä saavutetusta virkaiästä, mikä voisi saada ensin mainitut luopumaan oikeudestaan vapaaseen liikkuvuuteen.

57. On olemassa vielä yksi syy, joka tukee tässä mainittuja syitä ja jota on aiheellista tarkastella yksityiskohtaisemmin; Sveitsin kanssa tehty sopimus nimittäin merkitsee olemassa olevan yhteisön säännöstön hyväksymistä,( ) mikä on asian laita myös silloin, kun jokin valtio liittyy yhteisön jäseneksi.

58. Tämä yhtäläisyys mahdollistaa yhteisön asettamien vaatimusten ajallista ulottuvuutta uusissa jäsenvaltioissa koskevan oikeuskäytännön analogisen soveltamisen, jota kannatan.

59. Asiassa C‑122/96, Saldanha ja MTS, tuomio 2.10.1997,( ) arvioitiin sitä, onko EY:n perustamissopimuksen 6 artiklan ensimmäisen kohdan vastaista, että henkilöltä, jolla ei ole kotipaikkaa eikä omaisuutta Itävallassa, vaaditaan tietyn summan tallettamista oikeudenkäyntikulujen maksamisen vakuudeksi (cautio judicatum solvi), kun tällaista edellytystä ei ole asetettu maan omille kansalaisille samanlaisessa tilanteessa, kun asianomaisella henkilöllä oli muun yhteisön jäsenvaltion ja kolmannen valtion kansalaisuus. Koska asian tosiseikat olivat tapahtuneet ennen Itävallan liittymistä yhteisöön, yhteisöjen tuomioistuin tarkasteli kyseisen määräyksen ajallista ulottuvuutta ja totesi, että koska liittymisasiakirjassa ei määrätä kyseisen määräyksen soveltamista koskevista erityisistä edellytyksistä, sen on katsottava olevan ”välittömästi sovellettavissa” ja sitovan jäsenvaltiota siitä ajankohdasta alkaen, jolloin se liittyi yhteisöön, mikä pitää sisällään aiemmin syntyneiden tilanteiden myöhemmät vaikutukset (14 kohta).

60. Vielä täsmällisemmin, asiassa C‑195/98, Österreichischer Gewerkschaftsbund, tuomio 30.11.2000,( ) jossa oli kyse tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen osalta nyt esillä olevan asian kaltaisesta tilanteesta, käsiteltävänä oli ongelma, joka johtui siitä, että Itävallassa otettiin opettajien palkkausta määritettäessä kokonaan huomioon muissa yhteisön jäsenvaltioissa täytetyt työskentelykaudet vain silloin, kun yleinen etu tätä edellytti ja vain toimivaltaisten viranomaisten luvalla, kun taas Itävallassa täytetyille työskentelykausille ei asetettu tällaisia edellytyksiä, mikä yhteisöjen tuomioistuimen mukaan oli yhteisön oikeuden vastaista (51 kohta). Tämän jälkeen yhteisöjen tuomioistuin totesi, että sen arvioimisessa, kuuluivatko näihin työskentelykausiin ennen unioniin liittymistä täytetyt työskentelykaudet, on otettava huomioon ilman ajallista rajoitusta ”työskentelykaudet, jotka on täytetty VBG:n 26 §:n 2 momentissa lueteltuja itävaltalaisia laitoksia vastaavissa muiden jäsenvaltioiden laitoksissa” (56 kohta).

VI Ratkaisuehdotus

61. Edellä todetun valossa ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgerichtin esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavalla tavalla:

Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tekemän sopimuksen liitteessä I olevaa 9 artiklaa on tulkittava siten, että siinä edellytetään, että Sveitsissä ennen sopimuksen voimaantuloa täytetyt työskentelykaudet otetaan huomioon uralla etenemistä varten verrattavissa olevassa työssä, jossa asianomainen henkilö on toiminut jossakin yhteisön valtiossa sopimuksen voimaantulon jälkeen.