Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) tuomio 13 päivänä joulukuuta 2001. - Krupp Thyssen Stainless GmbH ja Acciai speciali Terni SpA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - EHTY:n perustamissopimus - Kilpailu - Kartelli tai muu yhteisjärjestely - Seostelisä - Hinnan vahvistaminen - Puolustautumisoikeudet - Kilpailusääntöjen rikkomisen kesto - Sakko - Sakkojen laskentaa koskevat suuntaviivat - Yhteistyö hallinnollisessa menettelyssä - Yhdenvertaisuusperiaate. - Yhdistetyt asiat T-45/98 ja T-47/98.



Oikeustapauskokoelma 2001 sivu II-03757



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

1. Oikeudenkäyntimenettely - Prosessinjohtotoimet - Asiakirjojen esittämispyyntö - Pyynnön esittävän asianosaisen velvollisuudet

(Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 artiklan 3 kohdan d alakohta ja 4 kohta)

2. Oikeudenkäyntimenettely - EHTY - Asiakirjat, jotka toimielin on toimittanut yhteisöjen tuomioistuimelle EHTY:n tuomioistuimen perussäännön 23 artiklan mukaisesti - Oikeus tutustua sisäisiin asiakirjoihin - Edellytykset

(EHTY:n tuomioistuimen perussäännön 23 artikla)

3. EHTY - Päätös, jolla määrätään sakko tai asetetaan uhkasakko - Hallinnollinen menettely - Oikeus tutustua asiakirjoihin - Tavoitteet ja rajat - Luottamukselliset asiakirjat

(EHTY:n perustamissopimuksen 36 artiklan 1 kohta)

4. EHTY - Päätös, jolla määrätään sakko tai asetetaan uhkasakko - Hallinnollinen menettely - Oikeus tutustua asiakirjoihin - Oikeudenkäyntimenettelyä koskevien periaatteiden soveltamatta jättäminen - Seuraukset

(EHTY:n perustamissopimuksen 36 artiklan 1 kohta)

5. EHTY - Yhteisön kilpailusäännöt - Kilpailusääntöjen rikkomisesta vastuuseen joutuminen - Luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka vastasi yrityksen toiminnasta silloin, kun kilpailusääntöjä rikottiin - Poikkeus - Suppea tulkinta - Seuraus

(EHTY:n perustamissopimuksen 36 artiklan 1 kohta ja 65 artikla)

6. EHTY - Päätös, jolla määrätään sakko tai asetetaan uhkasakko - Hallinnollinen menettely - Päätöksen päätös- ja perusteluosa - Päätöksen muuttamista ei voida hyväksyä sen jälkeen, kun se on annettu tiedoksi sille, jolle se on osoitettu

(EHTY:n perustamissopimuksen 15 artiklan 2 kohta)

7. EHTY - Hinnat - Hinnastot - Julkistamisvelvollisuuden tarkoitus - Nivoutuminen yhteistoimintajärjestelyjen kieltoa koskevaan periaatteeseen

(EHTY:n perustamissopimuksen 60 artikla ja 65 artiklan 1 kohta)

8. Kumoamiskanne - Yrityksen nostama EHTY:n perustamissopimuksen alaan kuuluva kanne - Kanneperusteet - Oikeusjärjestyksen perusteita koskevat kanneperusteet - Perustelujen puutteellisuus tai riittämättömyys - Seuraukset

(EHTY:n perustamissopimuksen 33 artiklan 2 kohta)

9. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Perustelut - Perusteluvelvollisuuden arviointi - Tavoitteet - EHTY:n päätös

(EHTY:n perustamissopimuksen 15 artikla)

10. EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Kilpailua rajoittava vaikutus - Kilpailunvastainen tarkoitus - Riittävä todentaminen

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohta)

11. EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Kielto - Soveltamisala - Kielto koskee yhteistoimintajärjestelyitä, joilla vahvistetaan yksi lopullisen hinnan osa

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohta)

12. EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Kielto - Yhteistoimintajärjestelyt, joiden vaikutukset jatkuvat sen jälkeenkin, kun ne on varsinaisesti lopetettu - EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan soveltaminen

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artikla; EY:n perustamissopimuksen 85 artikla (josta on tullut EY 81 artikla))

13. EHTY - Yhteisön kilpailusäännöt - Rikkomiset - Vakavuuden arviointi - Toiminnan tahallisuuden asettaminen ensisijaiseen asemaan toiminnan seurauksiin nähden - Tahallisuuden käsite

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artikla)

14. EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Sakkojen suuruuden määrääminen - Arviointiperusteet - Yrityksen asenne hallinnollisessa menettelyssä - Sen arvioiminen, kuinka paljon kukin yhteistoimintajärjestelyyn osallistunut yritys on tehnyt yhteistyötä - Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattaminen - Erilaista kohtelua sen perusteella, missä järjestyksessä kukin yritys on tunnustanut sen tekemiksi väitetyt teot, ei voida hyväksyä

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohta)

15. EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Yhdenmukaistettujen menettelytapojen käsite - Menettelytapojen yhteensovittamista ja yhteistyötä koskevat arviointiperusteet - Tulkinta

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohta)

16. EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Sakkojen suuruuden määrääminen - Arviointiperusteet - Yrityksen asenne hallinnollisessa menettelyssä - Sellaisen nimenomaisen ilmoituksen puuttuminen, jonka mukaan ei kiistetä komission väitettä, joka koskee yhdenmukaistetun menettelytavan olemassaoloa - Komission suorittamaa rikkomisen toteamista ei ole helpotettu

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 artiklan 3 kohdan d alakohdan ja 4 kohdan mukaan asianosaiset voivat asian käsittelyn missä vaiheessa tahansa ehdottaa ryhtymistä prosessinjohtotoimiin, jotka voivat muodostua siitä, että asianosaisia pyydetään esittämään asiaan liittyviä asiakirjoja ja asiakirjojen otteita. Jotta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voisi ratkaista, onko tiettyjen asiakirjojen esittäminen tarpeen asian käsittelyn moitteettoman kulun kannalta, pyynnön esittäneen asianosaisen on kuitenkin paitsi yksilöitävä pyydetyt asiakirjat myös esitettävä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle ainakin vähimmäismäärä selvitystä siitä, että asiakirjat ovat asian käsittelyn kannalta tarpeellisia.

( ks. 30 ja 31 kohta )

2. EHTY:n tuomioistuimen perussäännön 23 artikla koskee tilannetta, jossa yhteisön toimielin toimittaa yhteisöjen tuomioistuimeen asiakirjoja, jotka ovat merkityksellisiä kyseisessä tuomioistuimessa vireillä olevan asian kannalta, ja kyseisen artiklan tarkoituksena on mahdollistaa, että yhteisöjen tuomioistuimet voivat valvoa kanteen kohteena olevan päätöksen lainmukaisuutta puolustautumisoikeuksia samalla kunnioittaen, eikä suinkaan turvata, että kaikki asianosaiset saisivat tutustua hallintomenettelyn asiakirjavihkoon ehdoitta ja rajoituksitta.

Komission sisäisiä asiakirjoja ei oikeudenkäynnin aikana anneta kantajien tietoon, elleivät kyseisen tapauksen poikkeukselliset olosuhteet sitä edellytä painavien syiden vuoksi, joiden olemassaolo kantajien on näytettävä toteen.

( ks. 33 ja 34 kohta )

3. Kun on kysymys EY:n perustamissopimuksen kilpailusääntöjen soveltamisesta, oikeudella tutustua asiakirjoihin on tarkoitus muun muassa mahdollistaa se, että väitetiedoksiannon adressaatit saavat tietoonsa komission asiakirjavihkoon sisältyvän selvitysaineiston, jotta ne voisivat asianmukaisella tavalla ilmaista tämän selvityksen perusteella näkemyksensä päätelmistä, jotka komissio on tehnyt väitetiedoksiannossaan. Tästä seuraa, että komissiolla on velvollisuus antaa väitetiedoksiannon adressaattien tutustua kaikkiin tutkimuksen aikana hankkimiinsa puolesta ja vastaan puhuviin asiakirjoihin, lukuun ottamatta kuitenkin luottamuksellisia asiakirjoja, kuten komission sisäisiä asiakirjoja.

Edellä todettu pätee myös silloin, kun on kysymys EHTY:n perustamissopimuksen kilpailusääntöjen soveltamisesta.

( ks. 45 ja 46 kohta )

4. Yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita, jotka koskevat kilpailuasioissa oikeutta tutustua komission asiakirja-aineistoon hallinnollisen menettelyn kuluessa, ei kuitenkaan sellaisinaan sovelleta oikeudenkäyntimenettelyyn, eikä oikeudenkäyntimenettelyä koskevia säännöksiä voida soveltaa komissiossa käytävään hallinnolliseen menettelyyn. Komissiolla ei myöskään ole velvollisuutta antaa sisäisiä asiakirjoja tutustuttaviksi hallinnollisen menettelyn kuluessa.

( ks. 47 ja 48 kohta )

5. Luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, joka johti kyseistä yritystä silloin, kun kilpailusääntöjä rikottiin, on lähtökohtaisesti vastattava kilpailusääntöjen rikkomisesta, vaikka toinen henkilö vastaisi yrityksen toiminnan harjoittamisesta silloin, kun päätös, jossa kilpailusääntöjen rikkominen todetaan, tehdään.

Näin ei kuitenkaan ole, jos henkilö, jonka vastuulle yrityksen toiminta on myöhemmin siirtynyt, ilmoittaa hyväksyvänsä sen, että hänen katsotaan olevan vastuussa seikoista, joista hänen edeltäjäänsä on moitittu. Tällainen ilmoitus, joka vastaa erityisesti juuri yrityskeskittymiin liittyviä taloudellisia näkökohtia, merkitsee, että oikeushenkilön, jonka vastuulle toisen oikeushenkilön toiminta on siirtynyt sen jälkeen, kun toiminnan yhteydessä on rikottu kilpailusääntöjä, on vastattava tästä rikkomisesta, vaikka vastuu pääsääntöisesti kuuluu sille luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle, joka johti kyseistä yritystä silloin, kun kilpailusääntöjä rikottiin.

Koska ilmoitus kuitenkin merkitsee poikkeusta periaatteesta, jonka mukaan henkilölle - luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle - voidaan määrätä seuraamus vain seikoista, joista sitä itseään moititaan, sitä on tulkittava suppeasti. On erityisesti todettava, että ilmoituksen antaneen henkilön ei voida olettaa luopuneen käyttämästä puolustautumisoikeuksiaan, jollei se ole itse niin ilmoittanut, eikä etenkään oikeudestaan tulla kuulluksi seikoista, joista hänen edeltäjäänsä on moitittu tälle osoitetussa väitetiedoksiannossa.

( ks. 57 ja 62-64 kohta )

6. Sakon määräämisestä kilpailusääntöjen rikkomisen vuoksi tehdyn päätöksen adressaatille tai adressaateille tiedoksi annetun päätöksen päätösosan ja perustelujen on oltava yhtäpitäviä komission jäsenten kollegiossa tekemän päätöksen päätösosan ja perustelujen kanssa, lukuun ottamatta yksinomaan oikeinkirjoitukseen tai kieliasuun kohdistuvia muutoksia, joita asiakirjan tekstiin voidaan tehdä vielä sen jälkeenkin, kun asiakirja on lopullisesti hyväksytty kollegiossa.

( ks. 73 kohta )

7. EHTY:n perustamissopimuksen 60 artiklan 2 kohdassa määrätyllä hinnastojen ja myyntiehtojen julkistamisvelvollisuudella pyritään ensinnäkin estämään kielletyt menettelytavat niin hyvin kuin mahdollista, toiseksi mahdollistamaan se, että ostajat saavat täsmällisiä tietoja hinnoista ja että myös ne voivat osallistua syrjivien menettelytapojen valvontaan, sekä kolmanneksi mahdollistamaan se, että yritykset saavat tarkan tiedon kilpailijoidensa hinnoista ja pystyvät mukautumaan niihin. Kunkin yrityksen on kuitenkin vahvistettava hinnastoissa esiintyvät hinnat itsenäisesti ja ilman yritysten välistä hiljaistakaan sopimusta. Erityisesti on todettava, ettei se, että 60 artiklan määräykset ovat omiaan rajoittamaan kilpailua, estä EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa määrätyn kartellikiellon soveltamista.

( ks. 116 ja 117 kohta )

8. Kumoamiskanteen yhteydessä kanneperuste, joka koskee yhteisön toimen perustelujen puuttumista tai riittämättömyyttä, kohdistuu oikeusjärjestyksen perusteisiin kuuluvaan seikkaan, ja yhteisöjen tuomioistuinten on tutkittava se viran puolesta, joten asianosaiset voivat vedota siihen missä tahansa oikeudenkäynnin vaiheessa.

( ks. 125 kohta )

9. EHTY:n perustamissopimuksen 15 artiklassa edellytettyjen perustelujen on mahdollistettava toisaalta se, että sille, jota toimenpide koskee, selviävät sen syyt, jotta se voisi tarvittaessa puolustaa oikeuksiansa ja tutkia, onko päätös asianmukainen, ja toisaalta se, että yhteisöjen tuomioistuimet voivat tutkia päätöksen laillisuuden. Perusteluvaatimusta on arvioitava tapauksen olosuhteiden, muun muassa kyseisen toimenpiteen sisällön, esitettyjen syiden luonteen ja päätöksenteon asiayhteyden perusteella.

( ks. 129 kohta )

10. Komissiolla ei ole EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan rikkomista toteen näyttäessään velvollisuutta osoittaa, että kilpailulle on aiheutunut vahinkoa, jos se on näyttänyt toteen kilpailun rajoittamiseen tähtäävän sopimuksen tai yhdenmukaistetun menettelytavan olemassaolon.

( ks. 154 kohta )

11. Kielto, joka koskee kartelleja, joilla vahvistetaan hintoja suoraan tai välillisesti, koskee myös kartelleja, joilla vahvistetaan lopullisen hinnan jokin osa.

( ks. 157 kohta )

12. Silloin kun on kysymys kartellista, jota ei enää ole olemassa, EY:n perustamissopimuksen 85 artiklaa (josta on tullut EY 81 artikla) ja vastaavasti EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklaa voidaan soveltaa jo sen perusteella, että kartellin vaikutukset jatkuvat sen jälkeenkin, kun se on varsinaisesti lopetettu. Näin on sitäkin suuremmalla syyllä silloin, kun kartellin vaikutukset ovat jatkuneet kilpailusääntöjen rikkomista koskevan päätöksen tekoajankohtaan saakka ilman, että kartellia olisi varsinaisesti lopetettu.

( ks. 181 kohta )

13. Kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta harkittaessa on otettava huomioon useita seikkoja, muun muassa asian erityiset olosuhteet, asiayhteys ja sakkojen varoittava vaikutus, mutta niistä perusteista, jotka on välttämättä otettava huomioon, ei ole vahvistettu sitovaa tai tyhjentävää luetteloa. Käyttäytymisen tahallisuutta ja siis sen tarkoitusta koskevilla seikoilla voi tältä osin olla suurempi merkitys kuin käyttäytymisen vaikutuksia koskevilla seikoilla, etenkin silloin kun nämä seikat liittyvät sellaisiin kilpailusääntöjen rikkomisiin, jotka ovat jo luonteensa puolesta vakavia, kuten hintojen vahvistamiseen. On erityisesti todettava, että yrityksen voidaan katsoa rikkoneen kilpailusääntöjä tahallaan, jos se ei voinut olla epätietoinen siitä, että sen käyttäytyminen rajoittaa kilpailua. Ei siis ole tarpeen, että yritys on ollut tietoinen siitä, että se rikkoo näitä sääntöjä.

( ks. 198-200 kohta )

14. Komissio ei saa kielletyn kartellin vuoksi aloittamansa hallinnollisen menettelyn aikana tekemänsä yritysten sen kanssa harjoittamaa yhteistyötä koskevan arvioinnin yhteydessä jättää huomiotta yhteisön oikeuden yleisiin periaatteisiin kuuluvaa yhdenvertaisuusperiaatetta, jota vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan loukataan ainoastaan, jos toisiinsa rinnastettavia tapauksia kohdellaan eri tavalla tai jos erilaisia tapauksia kohdellaan samalla tavalla, ellei tällaista kohtelua voida objektiivisesti perustella.

Näissä olosuhteissa pelkästään se seikka, että yksi kartelliin osallistuneista yrityksistä on tunnustanut tosiseikat vastatessaan ensimmäisenä komission esittämiin kysymyksiin, ei voi olla sellainen objektiivinen syy, jonka vuoksi yrityksiä pitäisi kohdella eri tavalla. Yritysten harjoittaman yhteistyön asteen arviointi ei nimittäin saa riippua puhtaasti sattumanvaraisista tekijöistä, kuten siitä, missä järjestyksessä komissio kuulee niitä. Kyseessä olevien yritysten on katsottava harjoittaneen komission kanssa samanasteista yhteistyötä siltä osin kuin kukin niistä on samassa hallinnollisen menettelyn vaiheessa ja vastaavanlaisissa olosuhteissa esittänyt komissiolle samankaltaisia tietoja tosiseikoista, joista niitä on moitittu.

( ks. 237, 245 ja 246 kohta )

15. Yhdenmukaistetun menettelytavan olemassaoloa osoittavia menettelytapojen yhteensovittamisen ja yhteistyön kriteerejä on tarkasteltava sellaisesta perustamissopimuksen kilpailua koskeville määräyksille ominaisesta näkökulmasta, jonka mukaan jokaisen yrityksen on itsenäisesti määrättävä toimintalinjasta, jota se aikoo noudattaa yhteismarkkinoilla, ja sopimusehdoista, joita se aikoo tarjota asiakaskunnalleen.

( ks. 264 kohta )

16. Sakon alentaminen on nimittäin perusteltua vain, jos komissio on yrityksen käyttäytymisen vuoksi voinut todeta kilpailusääntöjen rikkomisen helpommin ja tarpeen vaatiessa saada sen loppumaan. Jos yritys ei ole nimenomaisesti ilmoittanut, ettei se kiistä komission väitettä, joka koskee yhdenmukaistetun menettelytavan olemassaoloa, se ei ole helpottanut komission tehtävää, joka muodostuu yhteisön kilpailusääntöjen rikkomisten toteamisesta ja niistä rankaisemisesta.

( ks. 270 kohta )

Asianosaiset

Yhdistetyissä asioissa T-45/98 ja T-47/98,

Krupp Thyssen Stainless GmbH, kotipaikka Duisburg (Saksa), edustajinaan asianajajat M. Klusmann, O. Lieberknecht ja K. Moosecker, prosessiosoite Luxemburgissa,

Acciai speciali Terni SpA, kotipaikka Terni (Italia), edustajanaan asianajaja L. G. Radicati di Brozolo, prosessiosoite Luxemburgissa,

kantajina,

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään W. Wils ja K. Leivo, avustajinaan asianajajat H.-J. Freund ja A. Dal Ferro, prosessiosoite Luxemburgissa,

vastaajana,

"joissa kantajat vaativat yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia IV/35.814 - Seostelisä) 21 päivänä tammikuuta 1998 tehdyn komission päätöksen 98/247/EHTY (EYVL L 100, s. 55),

EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN

(ensimmäinen jaosto),

toimien kokoonpanossa: presidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit M. Vilaras ja N. J. Forwood,

kirjaaja: hallintovirkamies G. Herzig,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 11.10.2000 pidetyssä suullisessa käsittelyssä esitetyn,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

Asian perustana olevat tosiseikat

1 Saksan oikeuden mukaan perustettu yhtiö Krupp Thyssen Nirosta GmbH (jäljempänä KTN) muodostettiin 1.1.1995 Thyssen Stahl AG:n ja Fried. Krupp AG Hoesch-Kruppin (jäljempänä Krupp) keskittäessä toimintansa ruostumattomasta teräksestä valmistettavien, happoja ja korkeita lämpötiloja kestävien levytuotteiden alalla. Yhtiön toiminimi muutettiin 16.9.1997 Krupp Thyssen Stainless GmbH:ksi (jäljempänä KTS).

2 Italian oikeuden mukaan perustettu yhtiö Acciai Speciali Terni SpA (jäljempänä AST), jonka tärkeimpiin toiminta-alueisiin kuuluu levytuotteiden valmistus ruostumattomasta teräksestä, muodostettiin 1.1.1994, kun italialaisen konsernin ILVA:n metallurgiatoiminnot jaettiin kolmeen yritykseen niiden myöhempää myyntiä varten. Komissio antoi 21.12.1994 luvan, jonka perusteella Krupp, Thyssen Stahl, AFL Falck, Tadfin SpA ja FI-RE Finanziaria SpA (Riva-konserni) saivat hankkia AST:n yhteisomistukseensa (keskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille soveltuvaksi [Asia N:o IV/M.484-Krupp/Thyssen/Riva/Falck/Tadfin/AST] 21 päivänä joulukuuta 1994 tehty komission päätös 95/421/EY [EYVL 1995, L 251, s. 18]). Krupp kasvatti AST:n omistusosuutensa 50 prosentista 75 prosenttiin joulukuussa 1995 ja hankki myöhemmin eli 10.5.1996 AST:n kokonaan omistukseensa (keskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille soveltuvaksi [Asia N:o IV/M.740 - Krupp (II)] 2 päivänä toukokuuta 1996 tehty komission päätös [EYVL C 144, s. 3]). Nämä osuudet on sittemmin siirretty KTN:lle, josta on tullut KTS.

3 Ruostumaton teräs on erikoisteräslaatu, jonka tärkein ominaisuus on sen korroosionkestävyys. Tämä ominaisuus saavutetaan käyttämällä tuotantoprosessissa erilaisia seosteaineita (kromi, nikkeli, molybdeeni). Ruostumatonta terästä käytetään levytuotteissa (kuuma- tai kylmävalssatut levyt tai rullat) tai pitkissä tuotteissa (kuumavalssatut tai viimeistellyt tangot, konelangat, teräsprofiilit); levytuotteiden osuus ruostumattomasta teräksestä valmistetuista lopputuotteista on 82 prosenttia. Suurin osa näistä tuotteista kuuluu EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan, siten kuin sen 81 artiklassa määrätään.

4 Ammattilehdissä julkaistujen tietojen ja joidenkin kuluttajien epävirallisten kantelujen seurauksena komissio pyysi 16.3.1995 EHTY:n perustamissopimuksen 47 artiklan nojalla useita ruostumattoman teräksen tuottajia toimittamaan sille tietoja siitä, miten kyseiset tuottajat ovat soveltaneet seostelisän nimellä tunnettua yhteistä hinnankorotusta.

5 Seostelisä on seosteaineiden kurssien perusteella laskettava hinnanlisä, joka lisätään ruostumattoman teräksen perushintaan. Ruostumattomasta teräksestä valmistettujen tuotteiden tuottajien käyttämien seosteaineiden (nikkeli, kromi ja molybdeeni) osuus tuotantokustannuksista on erittäin suuri. Näiden aineiden kurssit vaihtelevat hyvin paljon.

6 Eri aikoina ja eri tuottajilla on ollut käytössä erilaisia seostelisän laskukaavoja. Ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden tuottajat ovat EHTY:n perustamissopimuksen 47 artiklan nojalla vuonna 1996 paikalla suoritettujen tarkastusten aikana sekä tietyissä komissiolle osoitetuissa kirjeissä vakuuttaneet käyttäneensä vuodesta 1988 alkaen samaa seostelisän laskukaavaa, viitearvoja (eli kynnysarvoja) lukuun ottamatta. Seosteaineiden hintojen laskettua alle kynnysarvojen tuottajat sovelsivat vuonna 1991 seostelisää, jonka arvo oli nolla.

7 Saatujen tietojen ja etenkin kyseisten tuottajien asiakkailleen lähettämien, seostelisän laskentaperusteiden muuttamisesta ilmoittavien joukkokirjeiden jäljennösten perusteella komissio lähetti 19.12.1995 väitetiedoksiannon 19 yritykselle. Näiden yritysten vastausten perusteella komissio ryhtyi uusiin tutkimuksiin EHTY:n perustamissopimuksen 47 artiklan nojalla.

8 Kun komissio oli toteuttanut joukon tarkastuksia paikalla, eräiden yritysten, muun muassa Kruppin ja AST:n, asianajajat tai edustajat ilmoittivat joulukuussa 1996 ja tammikuussa 1997 komissiolle yritysten haluavan toimia sen kanssa yhteistyössä. Tässä tarkoituksessa Compañia española para la fabricación de aceros inoxidables SA (Acerinox), ALZ NV, Avesta Sheffield AB (jäljempänä Avesta), KTN ja Usinor SA (jäljempänä Usinor tai Ugine) toimittivat komissiolle ilmoituksen 17.12.1996 ja AST 10.1.1997.

9 Komissio lähetti näille yrityksille ja Thyssen Stahlille 24.4.1997 uuden väitetiedoksiannon, joka korvasi 19.12.1995 lähetetyn väitetiedoksiannon.

10 Komissio teki 21.1.1998 päätöksen 98/247/EHTY EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia IV/35.814 - Seostelisä; EYVL L 100, s. 55; jäljempänä päätös).

11 Päätöksen mukaan ruostumattoman teräksen seosteaineiden hinnat laskivat merkittävästi vuonna 1993. Tuottajien katteet pienenivät huomattavasti, kun nikkelin hinta nousi syyskuusta 1993 alkaen. Pystyäkseen vastaamaan tähän tilanteeseen ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden tuottajat Outokumpua lukuun ottamatta sopivat Madridissa 16.12.1993 pidetyssä kokouksessa (jäljempänä Madridin kokous), että ne nostavat hintojaan yhdenmukaisesti muuttamalla seostelisän laskennassa käytettäviä tekijöitä. Tässä tarkoituksessa tuottajat päättivät soveltaa 1.2.1994 lähtien seostelisää, joka lasketaan viimeksi vuonna 1991 käytössä olleella kaavalla siten, että kaikki tuottajat käyttävät seostelisän viitearvoina syyskuun 1993 viitearvoja, jolloin nikkelin hinta oli ennätyksellisen alhaalla.

12 Päätöksen mukaan tuottajat laskevat seostelisän suuruuden tiettynä kuukautena (K) yhteisön eri valuutoissa seuraavalla tavalla: Nikkelin, kromiraudan ja molybdeenin keskihinta lasketaan laskentakuukautta edeltävää kuukautta edeltävien kahden kuukauden perusteella (K-2 ja K-3). Näin saatuja arvoja verrataan viitearvoihin (eli kynnysarvoihin), jotka ovat helmikuusta 1994 alkaen olleet seuraavat: nikkeli 3 750 ecua/tonni, molybdeeni 5 532 ecua/tonni ja kromi 777 ecua/tonni. Jos keskikurssin ja näiden viitearvojen välinen erotus on positiivinen, tämän järjestelmän mukaan teräksen perushintaa korotetaan kuukauden K osalta. Jos ero on negatiivinen, hintaa ei koroteta. Negatiivista seostelisää ei siis ole olemassa. Tilanne oli tällainen vuosina 1991-1993, kun seosteaineiden hinnat laskivat alle tuolloin sovellettujen kynnysarvojen ja tuottajat sovelsivat seostelisää, jonka määrä oli nolla. Positiivista erotusta vastaavat määrät kerrotaan prosenttimäärällä, joka vastaa kunkin seosteaineen osuutta kulloinkin kyseessä olevan teräslaadun koostumuksesta.

13 Päätöksen mukaan kaikki tuottajat sovelsivat uudelleen vahvistettujen viitearvojen perusteella laskettua seostelisää Euroopan myyntiinsä 1.2.1994 lähtien Espanjaa ja Portugalia lukuun ottamatta. Uutta viitearvoa alettiin Espanjassa soveltaa kesäkuussa 1994, koska Acerinox oli ilmoittanut Madridin kokouksessa, että uuden seostelisän välitön soveltaminen Espanjassa ei mitenkään edistäisi kysyntää eikä sillä olisi myönteistä vaikutusta Espanjan teollisuuteen, joka kärsi syvästä kriisistä. Kuitenkin myös Acerinox on soveltanut uutta seostelisää 1.2.1994 lähtien muissa jäsenvaltioissa, erityisesti Tanskassa. Päätöksen mukaan kartelli myötävaikutti siihen, että ruostumattoman teräksen hinnat lähes kaksinkertaistuivat tammikuusta 1994 maaliskuuhun 1995.

14 Päätöksen päätösosassa määrätään seuraavaa:

"1 artikla

Yritykset [Acerinox], ALZ NV, [AST], [Avesta], [Krupp], ([KTN] 1 päivästä tammikuuta 1995), [Thyssen Stahl] ([KTN] 1 päivästä tammikuuta 1995) ja Ugine SA ovat rikkoneet EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohtaa, [Avesta] joulukuusta 1993 alkaen marraskuuhun 1996 asti ja muut yritykset tämän päätöksen päivämäärään asti, muuttamalla ja soveltamalla yhteisesti seostelisän viitearvojen laskukaavaa. Tämän menettelytavan tavoitteena ja seurauksena on ollut sekä rajoittaa että vääristää tavanomaista kilpailua yhteismarkkinoilla.

2 artikla

Tällä päätöksellä määrätään 1 artiklassa kuvaillusta rikkomisesta seuraavat sakot:

- [Acerinox]: 3 530 000 ecua,

- ALZ NV: 4 540 000 ecua,

- [AST]: 4 540 000 ecua,

- [Avesta]: 2 810 000 ecua,

- [KTN]: 8 100 000 ecua,

- [Usinor]: 3 860 000 ecua.

3 artikla

- -

4 artikla

[Acerinoxin], ALZ NV:n, [AST:n], [KTN:n] ja [Usinorin] on lopetettava välittömästi 1 artiklassa mainittu rikkominen ja ilmoitettava komissiolle kolmen kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta päätöksen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.

Edellä 1 artiklassa mainittujen yritysten [on] pidättäydyttävä toistamasta mainitussa artiklassa määriteltyjä toimia tai menettelyä ja hyväksymästä kaikkia vaikutuksiltaan vastaavia toimenpiteitä."

15 Komissio on antanut päätöksen päätösosan tiedoksi kantajille telekopiona 21.1.1998. Komissio on 2.2.1998 tekemällään päätöksellä korvannut 21.1.1998 tiedoksi annetun päätöksen 3 artiklan ensimmäisessä kohdassa mainitun tilinumeron, johon määrätyt sakot piti maksaa, toisilla tilinumeroilla (jäljempänä 2.2.1998 tehty päätös). Näin korjattu päätös annettiin virallisesti tiedoksi sen adressaateille 5.2.1998.

Oikeudenkäyntimenettely

16 KTS ja AST ovat nostaneet nyt käsiteltävinä olevat kanteet ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 11.3.1998 (asia T-45/98) ja 13.3.1998 (asia T-47/98) jättämillään kannekirjelmillä. Myös Acerinox on nostanut päätöksestä kumoamiskanteen (asia T-48/98).

17 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) päätti esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella aloittaa suullisen käsittelyn. Prosessinjohtotoimena ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin pyysi komissiota vastaamaan eräisiin kirjallisiin kysymyksiin.

18 Asianosaisten lausumat ja vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin kuultiin 11.10.2000 pidetyssä istunnossa.

19 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi asianosaisia kuultuaan, että asiat oli yhdistettävä tuomion antamista varten työjärjestyksen 50 artiklan mukaisesti.

Asianosaisten vaatimukset

20 Asiassa T-45/98 kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on

- kumottava päätös kantajaa koskevilta osin, sellaisena kuin se on muutettuna 2.2.1998 tehdyllä päätöksellä

- toissijaisesti kumottava kantajalle päätöksen 2 artiklassa määrätty sakko ja kumottava päätöksen 4 artikla ja 1 artikla

- vaihtoehtoisesti alennettava kantajalle päätöksen 2 artiklassa määrättyä sakkoa ja kumottava päätöksen 4 artikla ja 1 artikla

- hyväksyttävä prosessinjohtotoimia koskeva pyyntö

- velvoitettava komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

21 Komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on

- hylättävä kanne

- hylättävä prosessinjohtotoimia koskeva pyyntö

- velvoitettava kantaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

22 Asiassa T-47/98 kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on

- hylättävä päätös kantajaa koskevilta osin

- toissijaisesti kumottava päätöksen 2 ja 4 artikla kantajaa koskevilta osin

- vaihtoehtoisesti alennettava kantajalle määrättyä sakkoa

- toteutettava pyydetyt prosessinjohtotoimet

- velvoitettava komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

23 Komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on

- hylättävä kanne perusteettomana

- velvoitettava kantaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Pyynnöt komission sisäisiä asiakirjoja koskevien prosessinjohtotoimien toteuttamisesta

Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut

24 KTS ja AST ovat kirjallisen käsittelyn kuluessa pyytäneet ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta määräämään, että komission on esitettävä päätöstä koskevat sisäiset asiakirjansa, joista saattaa ilmetä, että komissio tiesi seostelisän käytöstä. Pyyntöjensä tueksi kantajat ovat todenneet, että koska hintataulukot on EHTY:n perustamissopimuksen mukaisesti ilmoitettu säännöllisesti komission virkamiehille, nämä ovat tienneet tai heidän olisi pitänyt tietää seostelisän yhdenmukaisen laskukaavan käytöstä.

25 AST on vielä todennut, että jos se saisi tutustua näihin asiakirjoihin, se voisi myös riitauttaa päätöksen 50 perustelukappaleessa esitetyn väitteen, jonka mukaan hintoja koskeva yhteistoiminta alkoi vuonna 1988 eikä vuonna 1993.

26 Lisäksi KTS on komission kirjaamolle 7.12.1998 antamaan asiakirja-aineistoon tutustuttuaan pyytänyt kirjaamoon 10.6.1999 toimittamassaan kirjeessä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin prosessinjohtotoimena kehottaisi komissiota laatimaan täydellisen luettelon kansioihin XIX-XXII sisältyvistä sisäisistä asiakirjoista ja mainitsemaan kunkin osalta, miksi kyseisiä asiakirjoja ei ole voitu antaa tiedoksi KTS:lle. KTS on vaatimuksensa tueksi todennut, että tällainen toimenpide on tarpeen, jotta se voisi varmistua siitä, sisältävätkö kansiot sellaisia asiassa merkityksellisiä asiakirjoja, joiden vuoksi on perusteltua, että sillä on oikeus tutustua kansioihin.

27 Komissio vastaa tähän, ettei se ole tiennyt sen enempää seostelisän yhdenmukaisesta laskukaavasta kuin sen käytön edellytyksistä, sillä näitä ei ole missään vaiheessa ilmoitettu sille, koska yritykset ovat ilmoittaneet sille ainoastaan itse soveltamistaan seostelisistä. Komission mukaan se, että yritykset pyytävät saada tutustua komission sisäisiin asiakirjoihin varmistuakseen siitä, että päätöksen 50 perustelukappaleessa oleva toteamus, jonka mukaan kilpailusääntöjen rikkominen alkoi noin vuonna 1988, on paikkansapitävä, ei myöskään ole aiheellista, koska päätöksessä on riittävien todisteiden puuttuessa pidetty kilpailusääntöjen rikkomisen alkamisajankohtana joulukuuta 1993, jolloin Madridin kokous pidettiin.

28 Komissio on vaatinut kirjaamolle 25.8.1999 jättämissään huomautuksissa, että pyyntö, jonka KTS on esittänyt 10.6.1999 toimittamassaan kirjeessä, on hylättävä ensinnäkin siitä syystä, ettei komissiolla ole velvollisuutta esittää yksityiskohtaista luetteloa sisäisistä asiakirjoistaan, joita tutustumisoikeus ei koske, ja toiseksi siitä syystä, ettei komissiolla ole velvollisuutta perustella kunkin asiakirjan osalta, mitkä ovat ne pakottavat syyt, joiden vuoksi asianomaisilta on evättävä oikeus tutustua näihin asiakirja-aineiston osiin. Komissio huomauttaa tältä osin, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-134/94, T-136/94, T-137/94, T-138/94, T-141/94, T-145/94, T-147/94, T-148/94, T-151/94, T-156/94 ja T-157/94, NMH Stahlwerke ym. vastaan komissio, 10.12.1997 antamassa määräyksessä (Kok. 1997, s. II-2293; jäljempänä teräsputkitapaus II) aseteta sille tällaista velvollisuutta.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

29 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 artiklan 1 kohdan mukaan "prosessinjohtotoimilla pyritään varmistamaan, että asiat valmistellaan ja käsitellään ja riidat ratkaistaan parhaissa mahdollisissa olosuhteissa".

30 Työjärjestyksen 64 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaan prosessinjohtotoimien tavoitteena on erityisesti varmistaa kirjallisen ja suullisen käsittelyn moitteeton kulku ja helpottaa asian selvittämistoimia sekä määrittää ne seikat, joiden osalta asianosaisten on täydennettävä todisteluaan tai joiden osalta asian selvittämistoimet ovat tarpeen. Työjärjestyksen 64 artiklan 3 kohdan d alakohdan ja 4 kohdan mukaan asianosaiset voivat asian käsittelyn missä vaiheessa tahansa ehdottaa ryhtymistä prosessinjohtotoimiin, jotka voivat muodostua siitä, että asianosaisia pyydetään esittämään asiaan liittyviä asiakirjoja ja asiakirjojen otteita.

31 Jotta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voisi ratkaista, onko tiettyjen asiakirjojen esittäminen tarpeen asian käsittelyn moitteettoman kulun kannalta, pyynnön esittäneen asianosaisen on kuitenkin paitsi yksilöitävä pyydetyt asiakirjat myös esitettävä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle ainakin vähimmäismäärä selvitystä siitä, että asiakirjat ovat asian käsittelyn kannalta tarpeellisia (asia C-185/95 P, Baustahlgewebe v. komissio, tuomio 17.12.1998, Kok. 1998, s. I-8417, 93 kohta).

32 Siltä osin kuin on ensinnäkin kysymys pyynnöistä saada tutustua komission sisäisiin asiakirjoihin oikeudenkäynnin aikana, on aluksi muistutettava, että EHTY:n tuomioistuimen perussäännön 23 artiklassa, jota perussäännön 46 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla sovelletaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, määrätään, että vastaajana olevan toimielimen on toimitettava asianomaiselle yhteisön tuomioistuimelle "kaikki sen käsiteltäväksi saatettua asiaa koskevat asiakirjat" eikä ainoastaan niitä asiakirjoja, joita toimielin itse pitää merkityksellisinä asianosaisten esittämät tosiasiaväitteet ja oikeudelliset väitteet huomioon ottaen. Komissio on siis velvollinen toimittamaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle kaikki päätöstä edeltävää hallinnollista menettelyä koskevat asiakirjat, myös sisäiset asiakirjat, kuten se on tehnytkin.

33 EHTY:n tuomioistuimen perussäännön 23 artiklan tarkoituksena kuitenkin on mahdollistaa, että yhteisöjen tuomioistuimet voivat valvoa kanteen kohteena olevan päätöksen lainmukaisuutta puolustautumisoikeuksia samalla kunnioittaen, eikä suinkaan turvata, että kaikki asianosaiset saisivat tutustua hallintomenettelyn asiakirjavihkoon ehdoitta ja rajoituksitta (em. teräsputkitapaus II, määräyksen 32 kohta).

34 On erityisesti todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komission sisäisiä asiakirjoja ei oikeudenkäynnin aikana anneta kantajien tietoon, elleivät kyseisen tapauksen poikkeukselliset olosuhteet sitä edellytä painavien syiden vuoksi, joiden olemassaolo kantajien on näytettävä toteen (yhdistetyt asiat 142/84 ja 156/84, BAT ja Reynolds v. komissio, määräys 18.6.1986, Kok. 1986, s. 1899, 11 kohta; asia T-35/92, Deere v. komissio, tuomio 27.10.1994, Kok. 1994, s. II-957, 31 kohta; Kok. Ep. XVI, s. 131 ja em. teräsputkitapaus II, määräyksen 35 ja 36 kohta).

35 Nyt esillä olevan asian olosuhteissa KTS:n ja AST:n väitteet, joiden mukaan ne voisivat siinä tapauksessa, että ne saisivat tutustua komission sisäisiin asiakirjoihin, näyttää toteen, että komissio tiesi tai sen olisi pitänyt tietää, että ruostumattoman teräksen tuottajat käyttivät seostelisän laskukaavaa, eivät perustu mihinkään painaviin syihin eikä niillä pystytä osoittamaan poikkeuksellisten olosuhteiden olemassaoloa, siten kuin edellä mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetaan.

36 Kuten komissio on päätöksen 61 perustelukappaleessa todennut vastauksena hallinnollisessa menettelyssä esitettyyn vastaavaan väitteeseen, yritykset ilmoittivat sille ainoastaan itse soveltamiensa seostelisien määrät. Yritykset eivät sitä vastoin missään vaiheessa ilmoittaneet komissiolle seostelisän laskukaavaa eivätkä sen täytäntöönpanon edellytyksiä. Tämä toteamus, jota ei edes ole kiistetty, osoittaa, ettei komissio voinut väitetyllä tavalla tietää kilpailusääntöjen rikkomisesta, johon yritysten on katsottu syyllistyneen ja jolla ei kaiken lisäksi pyritty siihen, että seostelisän laskemisessa olisi käytetty yhdenmukaista kaavaa, joka sisälsi muuttuvia laskentatekijöitä, vaan siihen, että kaikki yritykset olisivat samasta päivästä lähtien käyttäneet tässä laskukaavassa samoja seosteaineiden (kromi, nikkeli, molybdeeni) viitearvoja, jotta hintoja olisi saatu nostettua.

37 AST:n väite, jonka mukaan se pystyisi siinä tapauksessa, että se saisi tutustua komission sisäisiin asiakirjoihin, riitauttamaan väitteen, jonka mukaan yhteistoiminta oli alkanut vuonna 1988, on täysin merkityksetön, koska komissio on riittävien todisteiden puuttuessa ottanut päätöksessään huomioon vasta joulukuussa 1993 alkaneen yhteistoiminnan (päätöksen 50 ja 56 perustelukappale).

38 Näin ollen on todettava, etteivät KTS ja AST ole tuoneet esiin yhtään painavaa syytä eivätkä näyttäneet toteen sellaisten poikkeuksellisten olosuhteiden olemassaoloa, joiden vuoksi olisi perusteltua poiketa pääsäännöstä, jonka mukaan kantajilla ei ole oikeutta tutustua komission sisäisiin asiakirjoihin. Koska kantajat eivät ole tuoneet esiin mitään seikkaa, joka osoittaisi niiden pyytämien toimenpiteiden tarpeellisuuden, kantajien pyynnöt on hylättävä.

39 KTS:n erillisestä pyynnöstä, joka koskee luettelon esittämistä komission sisäisistä asiakirjoista, on todettava, että KTS on esittänyt pyynnön vain pystyäkseen varmistumaan, onko kysymys asiakirjoista, joihin sillä mielestään on oikeus tutustua. Koska myöskään tällainen perustelu ei riitä osoittamaan pyydetyn toimenpiteen tarpeellisuutta, pyyntöä ei voida hyväksyä.

40 Tästä seuraa, että pyynnöt, jotka koskevat komission sisäisiin asiakirjoihin kohdistuvia prosessinjohtotoimia, on hylättävä.

Päätöksen 1 artiklan kumoamista koskevat vaatimukset

I Puolustautumisoikeuksien loukkaamista koskevat kanneperusteet

A Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon

Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut

41 Kantajat väittävät, etteivät ne ole hallinnollisen menettelyn aikana saaneet riittävästi tutustua asiakirja-aineistoon, etenkään sisäisiksi luokiteltuihin asiakirjoihin. KTS väittää erityisesti, ettei komissio myöskään ole antanut sille tietoja siltä salattujen asiakirjojen sisällöstä. Niiden muiden sisäisten asiakirjojen osalta, jotka on sisällytetty asiakirja-aineistoon 8.11.1995 jälkeen, kantajat toteavat, ettei komissio ole esittänyt tietoja niiden lukumäärästä, merkityksestä ja sisällöstä eikä myöskään luetteloa niistä.

42 Kantajien mukaan komissio ei ole noudattanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tätä koskevaa oikeuskäytäntöä (yhdistetyt asiat T-134/94, T-136/94, T-137/94, T-138/94, T-141/94, T-145/94, T-147/94, T-148/94, T-151/94, T-156/94 ja T-157/94, NMH Stahlwerke ym. vastaan komissio, määräys 19.6.1996, Kok. 1996, s. II-537, 62-78 kohta, jäljempänä teräsputkitapaus I, ja em. teräsputkitapaus II, määräyksen 30-39 kohta). Oikeudella saada tutustua kyseisiin komission sisäisiin asiakirjoihin on kantajien mukaan nimittäin merkitystä komission virkamiesten "osallisuuden" osoittamiseksi, koska nämä ovat tienneet tai heidän olisi pitänyt tietää, että ruostumattoman teräksen tuottajat käyttivät seostelisän kaavaa. KTS:n mielestä on lisäksi prosessiekonomian periaatteen vastaista, että se voi käyttää oikeuttaan tutustua komission sisäisiin asiakirjoihin vasta oikeudenkäyntivaiheessa eikä hallinnollisen menettelyn kuluessa.

43 Komissio väittää, ettei kantajilla voi olla oikeutta tutustua sen sisäisiin asiakirjoihin (asia T-7/89, Hercules Chemicals v. komissio, tuomio 17.12.1991, Kok. 1991, s. II-1711, 54 kohta; Kok. Ep. XI, s. 79). Teräsputkitapaukset I ja II koskivat komission mukaan EHTY:n tuomioistuimen perussäännön 23 artiklan soveltamisalaa ja erityisesti sitä, millä edellytyksillä kantajilla voi olla oikeus tutustua komission sisäisiin asiakirjoihin oikeudenkäyntimenettelyssä.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

44 Aluksi on muistutettava, että yhteisön oikeuden yleisillä periaatteilla, jotka koskevat oikeutta tutustua komission asiakirjoihin, pyritään takaamaan puolustautumisoikeuksien tehokas käyttö, joihin kuuluu myös oikeus tulla kuulluksi (asia C-51/92 P, Hercules Chemicals v. komissio, tuomio 8.7.1999, Kok. 1999, s. I-4235, 76 kohta), josta on EHTY:n perustamissopimuksen nojalla aloitettujen kilpailua koskevia menettelyjen osalta määrätty kyseisen perustamissopimuksen 36 artiklan ensimmäisessä kohdassa, jonka mukaan komission on ennen tässä sopimuksessa määrätyn taloudellisen seuraamuksen määräämistä varattava sille, jota asia koskee, tilaisuus esittää huomautuksensa.

45 Kun on kysymys EY:n perustamissopimuksen kilpailusääntöjen soveltamisesta, vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että oikeudella tutustua asiakirjoihin on tarkoitus muun muassa mahdollistaa se, että väitetiedoksiannon adressaatit saavat tietoonsa komission asiakirjavihkoon sisältyvän selvitysaineiston, jotta ne voisivat asianmukaisella tavalla ilmaista tämän selvityksen perusteella näkemyksensä päätelmistä, jotka komissio on tehnyt väitetiedoksiannossaan (asia C-310/93 P, BPB Industries ja British Gypsum v. komissio, tuomio 6.4.1995, Kok. 1995, s. I-865, 21 kohta; em. asia Baustahlgewebe v. komissio, tuomion 89 kohta ja em. asia C-51/92 P, Hercules Chemicals v. komissio, tuomion 75 kohta).

46 Tästä seuraa, että komissiolla on velvollisuus antaa väitetiedoksiannon adressaattien tutustua kaikkiin tutkimuksen aikana hankkimiinsa puolesta ja vastaan puhuviin asiakirjoihin, lukuun ottamatta kuitenkin luottamuksellisia asiakirjoja, kuten komission sisäisiä asiakirjoja (asia T-65/89, BPB Industries ja British Gypsum v. komissio, tuomio 1.4.1993, Kok. 1993, s. II-389, 29 kohta; Kok. Ep. XIV, s. 1, joka on myöhemmin vahvistettu em. asiassa C-310/93 P, BPB Industries ja British Gypsum v. komissio, tuomion 25 kohta; ks. myös em. asia T-7/89, Hercules Chemicals v. komissio, tuomion 54 kohta ja asia T-221/95, Endemol v. komissio, tuomio 28.4.1999, Kok. 1999, s. II-1299, 66 kohta). Edellä todettu pätee myös silloin, kun on kysymys EHTY:n perustamissopimuksen kilpailusääntöjen soveltamisesta.

47 Nyt esillä olevassa asiassa on todettava, että kantajat, jotka eivät kiistä saaneensa tutustua komission päätöksensä perustana käyttämiin asiakirjoihin, tyytyvät väittämään, että niiden olisi pitänyt hallinnollisen menettelyn aikana saada tutustua myös komission sisäisiin asiakirjoihin. Kuten edellä on todettu, komissiolla ei kuitenkaan ole velvollisuutta antaa tällaisia asiakirjoja tutustuttaviksi hallinnollisen menettelyn kuluessa.

48 Teräsputkitapauksissa I ja II annettuihin määräyksiin perustuva väite ei heikennä tämän päätelmän paikkansapitävyyttä. Tältä osin on muistutettava, että näissä tapauksissa oli kysymys EHTY:n tuomioistuimen perussäännön 23 artiklan soveltamisesta ja erityisesti siitä, millä edellytyksillä komission sisäisiin asiakirjoihin saadaan tutustua oikeudenkäynnin aikana. Yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita, jotka koskevat oikeutta tutustua komission asiakirja-aineistoon hallinnollisen menettelyn kuluessa, ei kuitenkaan sellaisinaan sovelleta oikeudenkäyntimenettelyyn (em. asia Baustahlgewebe v. komissio, tuomion 90 kohta), ja vastaavalla tavalla myöskään oikeudenkäyntimenettelyä koskevia säännöksiä ei voida soveltaa komissiossa käytävään hallinnolliseen menettelyyn.

49 KTS:n väite, jonka mukaan on prosessiekonomian periaatteen vastaista, että se saa tutustua komission sisäisiin asiakirjoihin vasta oikeudenkäyntivaiheessa, on merkityksetön, koska - kuten edellä on jo todettu (ks. 29-40 kohta) - edellytykset, jotka oikeuskäytännössä on asetettu mahdollisuudelle tutustua asiakirjaan oikeudenkäynnin kuluessa, eivät missään tapauksessa ole täyttyneet.

50 Kanneperuste on näin ollen perusteeton, joten se on hylättävä.

B KTS:n oikeutta tulla kuulluksi Thyssen Stahlin toimien osalta on rikottu

Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut

51 KTS väittää, että komissio on rikkonut EHTY:n perustamissopimuksen 36 artiklan ensimmäistä kohtaa, koska KTS:n oikeutta tulla kuulluksi toimista, joihin Thyssen Stahlin on väitetty osallistuneen, ei ole noudatettu. KTS muistuttaa, että KTN, jonka sijaan KTS on tullut, on 1.1.1995 hankkinut omistukseensa Thyssen Stahlin liiketoiminnan ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden toimialalla ja on ostajana ottanut vastuun kilpailusääntöjen rikkomisista, joihin Thyssen Stahl on saattanut syyllistyä.

52 KTN ei kuitenkaan ole missään vaiheessa ilmoittanut hyväksyvänsä, ettei sitä kohtaan aloiteta uutta menettelyä, jos komissio määrää sille sakon Thyssen Stahlin toimista. KTN korostaa tältä osin, ettei komissio ollut KTN:ssä 8.10.1996 suoritetun tarkastuksen yhteydessä ilmoittanut sille, että Thyssen Stahliin kohdistunut menettely kohdistui vastedes KTN:ään. Komissio oli jopa antanut 24.4.1997 päivätyn uuden väitetiedoksiannon tiedoksi KTN:n ohella myös Thyssen Stahlille, ja molemmat yritykset olivat ottaneet siihen kantaa erikseen. KTN on väitetiedoksiantoon 30.6.1997 antamassaan vastauksessa kaiken lisäksi todennut nimenomaisesti, että se ottaa kantaa vain itseään koskeviin väitteisiin.

53 Komissio muistuttaa, että KTN on 23.7.1997 päivätyssä kirjeessään ilmoittanut, että hankittuaan omistukseensa Thyssen Stahlin toiminnan ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden toimialalla se ottaa vastuun Thyssen Stahlin mahdollisista toimista menettelyn kohteena olevien tuotteiden osalta "taaksepäin vuoteen 1993 asti".

54 Komission mukaan se, että KTN:ltä kysyttiin, oliko se valmis ottamaan vastuun toimista, joihin Thyssen Stahlin väitettiin syyllistyneen, johtui juuri siitä, että käynnissä oli kaksi erillistä hallinnollista menettelyä. Thyssen Stahl oli jo ottanut kantaa väitetiedoksiantoon, ennen kuin KTN ilmoitti ottavansa vastuun. Päinvastaisen osoituksen puuttuessa KTN:n ilmoitus saattoi siis koskea vain tilannetta, jossa menettely, jonka viitenumero oli nimenomaisesti mainittu sen ilmoituksessa, tuolloin oli. Komission mukaan ilmoituksella ei näin ollen otettu vastuuta Thyssen Stahlille mahdollisesti määrättävän sakon maksamisesta, vaan sillä otettiin vastuu Thyssen Stahlin mahdollisista toimista, jotka koskivat ruostumattomasta teräksestä valmistettuja levytuotteita. Komission mukaan tämän tulkinnan paikkansapitävyyden osoittaa se, että jos KTN olisi vastannut kieltävästi, kun siltä kysyttiin, ottaako se vastuun Thyssen Stahlin toimista, komissio olisi määrännyt sakon Thyssen Stahlille aloittamatta KTN:ään kohdistuvaa uutta menettelyä.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

55 Puolustautumisoikeudet, joihin KTS on vedonnut, on nyt esillä olevassa asiassa taattu EHTY:n perustamissopimuksen 36 artiklan ensimmäisessä kohdassa, jonka mukaan komission on ennen tässä sopimuksessa määrätyn taloudellisen seuraamuksen määräämistä varattava sille, jota asia koskee, tilaisuus esittää huomautuksensa.

56 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen menettelyssä, joka saattaa johtaa seuraamusten määräämiseen, on yhteisön oikeuden perustavanlaatuinen periaate, jota on noudatettava kaikissa olosuhteissa silloinkin, kun kysymys on hallinnollisesta menettelystä. Tämän periaatteen tehokas noudattaminen edellyttää, että asianomaiselle yritykselle annetaan hallinnollisesta menettelystä lähtien tilaisuus esittää asianmukaisesti näkemyksensä esille tuotujen tosiseikkojen ja olosuhteiden paikkansapitävyydestä ja merkityksestä sekä niistä asiakirjoista, joita komissio on käyttänyt väitteidensä tukena (yhdistetyt asiat 100/80-103/80, Musique Diffusion française ym. v. komissio, tuomio 7.6.1983, Kok. 1983, s. 1825, 10 kohta; Kok. Ep. VII, s. 133; ks. myös asia T-30/91, Solvay v. komissio, tuomio 29.6.1995, Kok. 1995, s. II-1775, 59 kohta ja siinä mainittu oikeuskäytäntö). Tästä seuraa erityisesti, että komissio saa ottaa huomioon ainoastaan ne tosiseikat, joista asianomaisilla on ollut tilaisuus esittää näkemyksensä (em. yhdistetyt asiat Musique Diffusion française ym. v. komissio, tuomion 14 kohta).

57 On myös muistutettava, että luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, joka johti yritystä silloin, kun kilpailusääntöjä rikottiin, on lähtökohtaisesti vastattava kilpailusääntöjen rikkomisesta, vaikka toinen henkilö vastaisi yrityksen toiminnan harjoittamisesta silloin, kun päätös, jossa kilpailusääntöjen rikkominen todetaan, tehdään (ks. erityisesti asia C-279/98 P, Cascades v. komissio, tuomio 16.11.2000, Kok. 2000, s. I-9693, 78 kohta).

58 Nyt esillä olevassa asiassa asiakirja-aineistosta ilmenee ensinnäkin, että sekä KTN:lle että Thyssen Stahlille osoitettiin 24.4.1997 väitetiedoksianto ja että molemmat yritykset vastasivat siihen erikseen edustajiensa kirjeillä 30.6.1997. KTN on väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa lisäksi todennut nimenomaisesti, että se esittää huomautuksensa "KTN:n nimissä ja puolesta".

59 On kiistatonta, että KTN, jonka seuraaja kantaja KTS on, on 23.7.1997 päivätyllä komissiolle osoitetulla kirjeellä hyväksynyt vuodesta 1993 alkaen vastuun seikoista, joista Thyssen Stahlia moitittiin, vaikka Thyssen Stahlin toiminta kyseisillä tuotealoilla siirtyi sille vasta 1.1.1995.

60 KTN on edellä mainitussa kirjeessä todennut nimenomaisesti seuraavaa:

"Olette kirjeen otsikossa mainitussa menettelyssä [asia IV/35.814 -KTN] pyytänyt Thyssen Stahlin lakimääräiseltä edustajalta - -, että [KTN] Thyssen Stahlin ruostumattomien teräslevytuotteiden toimialan siirron johdosta nimenomaisesti vahvistaisi ottavansa vastuun Thyssen Stahlin mahdollisesti toteuttamista toimista vuodesta 1993 lähtien siltä osin kuin on kysymys tämän menettelyn kohteena olevista ruostumattomasta teräksestä valmistetuista levytuotteista. Tällä kirjeellä vahvistamme tämän nimenomaisesti."

61 Komissio on päätöksen 102 perustelukappaleessa todennut ilmoituksesta, että se on otettava huomioon päätöksen päätösosassa. Komissio on tämän perusteella katsonut KTN:n olevan vastuussa EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan vastaisina pidetyistä Thyssen Stahlin toimista (päätöksen 1 artikla) ja näin ollen määrännyt sille sakon myös niiden tosiseikkojen perusteella, joista Thyssen Stahlia on moitittu (päätöksen 2 kohta). Komissio on tältä osin katsonut päätöksen 78 perustelukappaleessa, että kilpailusääntöjen rikkominen, johon Thyssen Stahlin on katsottu syyllistyneen, on kestänyt joulukuusta 1993, jolloin pidettiin Madridin kokous, jossa ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden tuottajat aloittivat yhteistoiminnan, 1.1.1995 asti, jolloin Thyssen Stahlin tämä toimiala luovutettiin.

62 On korostettava, ettei ole kiistetty, että komissiolla oli KTN:n 23.7.1997 antama ilmoitus huomioon ottaen poikkeuksellisesti oikeus katsoa KTN:n olevan vastuussa siitä kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta, johon Thyssen Stahlin oli katsottu syyllistyneen joulukuun 1993 ja 1.1.1995 välisenä aikana. On nimittäin katsottava, että tällainen ilmoitus, joka vastaa erityisesti juuri yrityskeskittymiin liittyviä taloudellisia näkökohtia, merkitsee, että oikeushenkilön, jonka vastuulle toisen oikeushenkilön toiminta on siirtynyt sen jälkeen, kun toiminnan yhteydessä on rikottu kilpailusääntöjä, on vastattava tästä rikkomisesta, vaikka vastuun pääsääntöisesti pitäisi kuulua sille luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle, joka johti kyseistä yritystä silloin, kun kilpailusääntöjä rikottiin.

63 Koska ilmoitus kuitenkin merkitsee poikkeusta periaatteesta, jonka mukaan henkilölle - luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle - voidaan määrätä seuraamus vain seikoista, joista sitä itseään moititaan, sitä on tulkittava suppeasti. On erityisesti todettava, että ilmoituksen antaneen henkilön ei voida olettaa luopuneen käyttämästä puolustautumisoikeuksiaan, jollei se ole itse niin ilmoittanut.

64 Toisin kuin komissio asiallisesti väittää, KTN:n 23.7.1997 antamaa ilmoitusta ei voida tulkita niin, että KTN olisi samalla luopunut oikeudestaan tulla kuulluksi seikoista, joista Thyssen Stahlia on moitittu tälle 24.4.1997 tiedoksi annetussa väitetiedoksiannossa ja joista KTN on suostunut vastedes vastaamaan, jos niiden johdosta määrätään sakko.

65 Tämä pitää paikkansa sitäkin suuremmalla syyllä, kun väitetiedoksianto on osoitettu erikseen KTN:lle ja Thyssen Stahlille ja kun KTN:lle ei väitetiedoksiannossa ilmeisestikään ole asetettu vastuuta toimista, joihin Thyssen Stahlin väitettiin syyllistyneen.

66 Nyt esillä olevassa asiassa on siis todettava, ettei komissio ole antanut KTN:lle tilaisuutta esittää huomautuksiaan niiden seikkojen paikkansapitävyydestä ja merkityksestä, joista Thyssen Stahlia on moitittu, ja ettei KTN näin ollen ole pystynyt käyttämään puolustautumisoikeuksiaan tältä osin.

67 Kuten oikeuskäytännöstä ilmenee, komissiolla ei näin ollen ollut oikeutta katsoa KTN:n olevan vastuussa Thyssen Stahlin toimista eikä siten oikeutta määrätä KTN:lle sakkoa niiden seikkojen johdosta, joista Thyssen Stahlia moitittiin, kun väitetiedoksianto oli tältä osin osoitettu vain Thyssen Stahlille (ks. yhdistetyt asiat C-395/96 P ja C-396/96 P, Compagnie maritime belge transports ym. v. komissio, tuomio 13.3.2000, Kok. 2000, s. I-1365, 146 kohta).

68 KTS:n kanneperustetta on tämä huomioon ottaen siis pidettävä perusteltuna, ja päätöksen 1 artikla on kumottava siltä osin kuin KTN:n on siinä katsottu olevan vastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta, johon Thyssen Stahlin on katsottu syyllistyneen.

II Muotovirheen olemassaoloa koskeva kanneperuste

Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut

69 Kantajat väittävät, ettei päätöstä ole tehty sääntöjenmukaisesti, koska sitä on korjattu ja muutettu 2.2.1998 tehdyllä päätöksellä täsmentämättä päätökseen vaikuttaneita oikeudellisia virheitä ja ilmoittamatta, onko kyseiset virheet poistettu, joten kantajien mukaan komission työjärjestystä on rikottu.

70 AST väittää lisäksi, että päätöksen 38 ja 40 perustelukappale on jätetty pois sille tiedoksi annetusta kappaleesta, mitä se pitää vakavana muotovirheenä, koska se ei ole voinut saada täysin tietoonsa komission päättelyä ja puolustautua.

71 Koska kantajat eivät ole saaneet tutustua asiakirja-aineistoon hallinnollisen menettelyn aikana, ne pyytävät, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin määräisi tältä osin prosessinjohtotoimien toteuttamisesta.

72 Komissio toteaa, että 2.2.1998 tehdyllä päätöksellä korjattu virhe, jota kantajat luulevat oikeudelliseksi virheeksi, koski päätöksen 3 artiklan ensimmäisessä kohdassa mainittuja tilinumeroita, joille sakot oli maksettava. Komissio korostaa, että korjauksesta mainittiin nimenomaisesti 5.2.1998 päivätyssä kirjeessä, joka lähetettiin kantajille ja muille yrityksille samalla, kun päätös annettiin niille virallisesti tiedoksi. Asianosaisille telekopiona 21.1.1998 lähetetty päätös oli komission mukaan lisäksi täsmälleen samanlainen kuin 5.2.1998 päivätyllä kirjeellä tiedoksi annettu päätös.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

73 Oikeuskäytännön mukaan päätöksen adressaatille tai adressaateille tiedoksi annetun päätöksen päätösosan ja perustelujen on oltava yhtäpitäviä komission jäsenten kollegiossa tekemän päätöksen päätösosan ja perustelujen kanssa, lukuun ottamatta yksinomaan oikeinkirjoitukseen tai kieliasuun kohdistuvia muutoksia, joita asiakirjan tekstiin voidaan tehdä vielä sen jälkeenkin, kun asiakirja on lopullisesti hyväksytty kollegiossa (asia C-137/92 P, komissio v. BASF ym., tuomio 15.6.1994, Kok. 1994, s. I-2555, 62-70 kohta; Kok. Ep. XV, s. 239).

74 Nyt esillä olevassa asiassa on todettava, että päätöksen päätösosan 3 artiklan ensimmäinen kohta, sellaisena kuin se annettiin asianosaisille tiedoksi 21.1.1998, sisälsi sen pankkitilin numeron, jolle määrätyt sakot oli maksettava. Komissio on 2.2.1998 tekemällään päätöksellä korvannut tämän tilinumeron useilla eri tilinumeroilla. Edellä mainitulla 2.2.1998 tehdyllä päätöksellä tehtiin ainoastaan tämä muutos, ja muutos oli jo otettu huomioon päätöksessä, joka annettiin kantajille virallisesti tiedoksi 5.2.1998 ja jonka liitteenä lähetettiin kirje, jossa komission jäsenten kollegion tekemä korjaus oli kaiken lisäksi mainittu nimenomaisesti. Ei ole kiistetty, että päätökseen ei tehty mitään muuta muutosta. Koska päätös on kantajille tiedoksi annetussa muodossaan yhtäpitävä komission jäsenten kollegiossa tekemän päätöksen kanssa, väite, jonka mukaan päätöksenteon yhteydessä on tapahtunut sääntöjenvastaisuuksia, ei ole perusteltu.

75 Väitteestä, jonka mukaan AST:lle tiedoksi annetussa päätöksessä ei ollut 38 ja 40 perustelukappaletta, riittää, kun todetaan, että kysymys on pelkästä numerointivirheestä, jolla ei ole merkitystä, koska AST:lle tiedoksi annetun päätöksen tekstissä näitä kohtia vastaavat 37 perustelukappaleen toinen kohta ja 39 perustelukappaleen toinen kohta.

76 Kanneperuste on näin ollen hylättävä eikä prosessinjohtotoimia koskevaa pyyntöä ole syytä hyväksyä.

III Perustelujen puuttumista, tosiseikkojen arvioinnissa tapahtuneita ilmeisiä virheitä ja oikeudellisia virheitä koskevat kanneperusteet

A Kilpailusääntöjen rikkomisen alkuperä

Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut

77 Kantajat väittävät, että päätöksessä on arviointivirheitä ja että se perustuu harkintavallan väärinkäyttöön, koska siinä on tukeuduttu seostelisän laskukaavan alkuperää koskeviin toteen näyttämättömiin väitteisiin, jotka ovat omiaan vaikuttamaan päätöksen kohteena olevan kilpailusääntöjen rikkomisen arviointiin ja sakon suuruuden määrittämiseen.

78 Kantajat moittivat komissiota tältä osin siitä, että se on todennut päätöksen 19, 50 ja 56 perustelukappaleessa, että ruostumattoman teräksen tuottajat alkoivat yhteistoiminnan seurauksena soveltaa seostelisän yhdenmukaista laskukaavaa vuonna 1988 ja että vuodesta 1994 lähtien yhdenmukaisesti toteutetut viitearvojen muutokset ovat vain yksi tämän kehityksen seurauksista. Kantajat moittivat komissiota tältä osin erityisesti siitä, että se on viitannut ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kylmävalssattujen levytuotteiden eurooppalaisten tuottajien välistä sopimusta ja yhdenmukaistettuja menettelytapoja koskevasta EHTY:n 65 artiklan mukaisesta menettelystä 18 päivänä heinäkuuta 1990 tehtyyn komission päätökseen 90/417/EHTY (EYVL L 220, s. 28).

79 AST katsoo lisäksi, että komission päätöksensä 55 perustelukappaleessa esittämällä toteamuksella, jonka mukaan seostelisän laskukaavaan sisältyvät laskuarvot voidaan rinnastaa yritysten yhteistoimintaan liittyvistä sopimuksista, päätöksistä ja yhdenmukaistetuista menettelytavoista annetussa tiedonannossa (EYVL 1968, C 75, s. 3; jäljempänä vuoden 1968 tiedonanto) tarkoitettuihin suosituksiin, pyritään ainoastaan väittämään, että kartellin tavoite oli selvästi vakavampi, kuin mitä se todellisuudessa oli ollut.

80 Jotta voitaisiin varmistua niiden seikkojen paikkansapitävyydestä, joihin komissio on perustanut nämä kaksi toteamusta, AST on pyytänyt ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta määräämään, että komission on esitettävä sisäisiä asiakirjojaan.

81 Komissio on vastannut tähän, ettei kantajien ole väitetty syyllistyneen mihinkään kilpailusääntöjen rikkomiseen ennen vuotta 1993. Tätä ajankohtaa edeltävien tosiseikkojen arviointi ei komission mukaan myöskään ole millään tavalla vaikuttanut todetun kilpailusääntöjen rikkomisen arviointiin ja määrätyn sakon suuruuden laskemiseen.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

82 On todettava, että kartellin tavoitteena, jota on kuvailtu erityisesti päätöksen 47 perustelukappaleessa, oli, että kaikki ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden tuottajat soveltaisivat samasta päivämäärästä alkaen jo aiemmin käytössä olleessa seostelisän laskukaavassa samoja viitearvoja, jotta ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden hintoja olisi saatu korotettua.

83 Kilpailusääntöjen rikkomisen keston osalta on lisäksi huomattava, että komissio on päätöksen 50 perustelukappaleessa todennut, että vaikka onkin aihetta ajatella, että kartelli oli peräisin vuodelta 1988, jolloin yritykset käyttivät samaa seostelisän laskukaavaa, tosiseikat eivät kuitenkaan ole tältä osin riittävän vakuuttavia. Komissio on tämän perusteella päätellyt, että kartelli, joka ilmeni tähän laskukaavaan sisältyvien viitearvojen yhdenmukaisena muuttamisena, oli alkanut joulukuussa 1993 pidetystä Madridin kokouksesta ja jatkunut päätöksentekopäivään saakka. Komissio on katsonut kilpailusääntöjen rikkomisen kestäneen vain neljä vuotta eli Madridin kokouksen ajankohdan ja päätöksentekoajankohdan välisen ajan, lukuun ottamatta Avestaa ja Thyssen Stahlia, joiden komissio on katsonut rikkoneen kilpailusääntöjä lyhyemmän ajan (päätöksen 78 perustelukappale).

84 Tämä osoittaa, ettei sillä, että komissio on saattanut katsoa kartellin alkaneen jo siitä, kun yritykset käyttivät vuodesta 1988 lähtien samaa seostelisän laskukaavaa, ole ollut mitään oikeudellisia seurauksia sen enempää kilpailusääntöjen rikkomisen luokittelun osalta kuin sakon määrän laskennan osalta, toisin kuin kantajat väittävät. Tämä komission toteamus ei siis voi vaikuttaa päätöksen lainmukaisuuteen.

85 Sama koskee päätöksen 19 ja 56 perustelukappaleessa olevaa viittausta päätökseen 90/417/EHTY; viittauksella on tarkoitettu ainoastaan kuvailla asiayhteyttä, johon seostelisän laskukaavan käyttö liittyi, eikä sen ole tarkoitus liittyä päätöksen kohteena olevan kartellin tavoitteen, vaikutuksen tai keston arviointiin tai sakon määrän laskemiseen.

86 Myös väite, jonka mukaan viittauksella vuoden 1968 tiedonantoon olisi tarkoitettu näyttää toteen, että kartellin tavoite oli selvästi vakavampi, kuin mitä se oli todellisuudessa ollut, on hylättävä.

87 Tältä osin on nimittäin syytä todeta, että komissio on viitannut vuoden 1968 tiedonantoon osoittaakseen, että toisin kuin kyseessä olleet yritykset väittivät, niiden täytyi tietää, mikä oli komission käsitys laskukaavoja koskevista sopimuksista. Komissio on siis todennut päätöksen 62 ja 63 perustelukappaleessa, että vuoden 1968 tiedonannon mukaan sopimusten, joiden yksinomaisena tavoitteena on yhteisten laskukaavojen määrittäminen, ei pidä katsoa rajoittavan kilpailua, mutta tämä ei päde silloin, kun laskukaavat sisältävät määrättyjä laskentatekijöitä. Komissio on tältä osin viitannut päätöskäytäntöönsä ja muistuttanut, että jälkimmäisen tyyppiset laskukaavat rinnastetaan kilpailua rajoittaviin suosituksiin, koska ne ovat omiaan vaikuttamaan yritysten hintapolitiikkaan mahdollistamalla kustannusten laskemisen.

88 AST ei ole nyt esillä olevassa asiassa kuitenkaan tuonut esiin mitään seikkaa, joka olisi omiaan kyseenalaistamaan näiden toteamusten aiheellisuuden, tai osoittanut, että komissio pyrki johonkin muuhun tavoitteeseen kuin osoittamaan, että päätöksen kohteena oleva kartelli rajoitti kilpailua.

89 Lopuksi on todettava, ettei AST ole tuonut esiin yhtään painavaa syytä eikä näyttänyt toteen sellaisten poikkeuksellisten olosuhteiden olomassaoloa, joiden vuoksi olisi perusteltua poiketa pääsäännöstä, jonka mukaan kantajilla ei ole oikeutta tutustua komission sisäisiin asiakirjoihin. AST:n pyyntö tällaisten asiakirjojen esittämisestä on siis hylättävä.

90 Edellä todetusta seuraa, että kanneperuste on hylättävä.

B Kartellin tavoite ja luokittelu

1 Madridin kokouksen kuvailu

Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut

91 Kantajat väittävät, että Madridin kokouksen tavoitetta on päätöksen 44 perustelukappaleessa kuvailtu virheellisesti ja epätarkasti. Tämän kuvauksen mukaan kyseiset yritykset eivät nimittäin sopineet ainoastaan seostelisän laskukaavaan sisältyvien seosteaineiden viitearvojen käyttöönottamisesta ja soveltamisesta vaan myös yhdenmukaisen laskukaavan käyttöönottamisesta. Kantajien mukaan tämä toteamus on ristiriidassa sen väitteen kanssa, jonka mukaan yhdenmukaista laskukaavaa alettiin käyttää vuoden 1988 paikkeilla.

92 AST toteaa lisäksi, että kartellin tavoitetta on kuvailtu ristiriitaisesti ja epätäsmällisesti. Vaikka päätöksen 70 perustelukappale on oikeansisältöinen, koska siinä todetaan, että kartellilla pyrittiin vain muuttamaan seostelisän laskukaavaan sisältyviä viitearvoja millään tavalla sitoutumatta niiden myöhempään pysyttämiseen, päätöksen päätösosan 1 artiklassa kuitenkin määritellään kilpailusääntöjen rikkominen siten, että kysymys ei ollut pelkästään näiden arvojen muuttamisesta vaan myös niiden yhdenmukaisesta soveltamisesta. AST:n mukaan mikään ei kuitenkaan osoita, että Madridin kokouksen tavoitteena olisi ollut myös niiden viitearvojen pysyttäminen, joiden käytöstä oli päätetty.

93 Komission mukaan Madridin kokouksen todellista tavoitetta koskevat kantajien väitteet eivät ole perusteltuja, koska komissio ei ole päätöksessä lausunut seostelisän yhdenmukaisen laskukaavan käyttöön ottamisesta vaan siitä, että olemassa olevassa laskukaavassa on käytetty uusia viitearvoja, jotka ovat samoja kaikille yrityksille. AST:n väitteellä pyritään komission mukaan kiistämään kilpailusääntöjen rikkomisen jatkuvuus.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

94 On todettava, että päätöksen 44 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: " - - Madridin kokouksella oli yksi tavoite: ruostumattoman teräksen hinnan korottaminen seosten hinnan nousun tasoittamiseksi. Kokouksessa esiteltiin aiemmin sovellettujen seostelisien erilaiset laskukaavat, ja kokouksen seurauksena kaikki yritykset toimivat samalla tavalla. Yritykset ovat soveltaneet 1 päivästä helmikuuta 1994 alkaen myyntiinsä Euroopassa, lukuun ottamatta Espanjaa ja Portugalia, viimeksi vuonna 1991 käytetyn kaavan perusteella laskettua seostelisää. Viitearvioina on käytetty syyskuussa 1993 vallinneita seosten kursseja. - - "

95 Kuten on vahvistettu myös päätöksen 45 perustelukappaleessa, jossa viitataan "seostelisän uu[teen] käyttöönotto[on] siten, että ruostumattoman teräksen valmistajat soveltavat vapaaehtoisesti samoja arvoon ja päivämäärään liittyviä yksityiskohtaisia sääntöjä", komission arviointi ei koskenut itse yhdenmukaisen laskukaavan käyttöä, joka oli alkanut jo ennen vuotta 1993, vaan sitä, että tähän laskukaavaan sisällytettiin viitearvoja, jotka olivat samat kaikille yrityksille.

96 Kuten edellä on jo todettu (ks. 82 kohta), päätöksen 47 perustelukappaleessa on päätelty tästä, että kartellin tavoitteena oli, että kaikki yritykset soveltaisivat samasta päivämäärästä alkaen jo aiemmin käytössä olleessa seostelisän laskukaavassa samoja viitearvoja, jotta ruostumattoman teräksen hintoja olisi saatu korotettua.

97 Näistä seikoista ilmenee, ettei Madridin kokousta ole päätöksessä kuvailtu niin, että se olisi koskenut seostelisän laskukaavan käyttöönottoa, vaan sitä on kuvailtu niin, että se on koskenut sellaisten viitearvojen sisällyttämistä tähän kaavaan, jotka ovat samoja kaikille tuottajille.

98 AST:n väite, jonka mukaan kartellin tavoite on määritelty ristiriitaisesti ja epätäsmällisesti, koska ei ole osoitettu, että kartelli olisi koskenut myös seostelisän laskukaavaan sisällytettyjen viitearvojen pysyttämistä, on samoin hylättävä. Todetessaan, että kartellin tavoitteena oli, että tässä laskukaavassa käytettäisiin samoja viitearvoja, komissio on väistämättä katsonut yritysten pyrkineen siihen, että näitä arvoja todella sovelletaan. Sitä, onko komissio osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla, että tilanne oli tämä, kuuluu arvioida tutkittaessa kilpailusääntöjen rikkomisen kestoa koskevaa kanneperustetta (ks. jäljempänä 174-184).

99 Kanneperuste on näin ollen hylättävä.

2 Hintojen ja seostelisien yhtenäistäminen

Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut

100 Kantajat kiistävät niiden toteamusten merkityksellisyyden, joita komissio on tehnyt seostelisän soveltamiseen liittyvistä käytännön järjestelyistä. Kantajat väittävät, että päätöksessä on ilmeinen arviointivirhe tosiseikkojen osalta sekä tätä koskeva oikeudellinen virhe, koska siinä väitetään, että yritykset ovat kansallisten markkinoidensa ulkopuolella yhtenäistäneet ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteidensa hinnat yhden tuottajan noudattamien hintojen kanssa (päätöksen 39 perustelukappaleen kolmas kohta).

101 Kantajat väittävät, että EHTY:n perustamissopimuksen 60 artiklassa määrätään nimenomaisesti hintojen "yhtenäistämismekanismista", jonka perusteella tuottajat yhtenäistävät kansallisten markkinoidensa ulkopuolella soveltamansa hinnat kansallisen tuottajan hintojen kanssa tai tällaisen tuottajan puuttuessa tärkeimmän tavarantoimittajan hintojen kanssa. Koska hintojen yhtenäistäminen on seurausta itsenäisestä käyttäytymisestä, toteamus, jonka mukaan on olemassa EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklassa tarkoitettu sopimus, on siis vailla todistusvoimaa. Päätöksen 38 ja 40 perustelukappaleessa lainatut Avestan ilmoitukset ovat näin ollen samalla tavalla merkityksettömiä, koska niissä viitataan ainoastaan hintojen yhtenäistämiseen, joka ei päätöksen 40 perustelukappaleen mukaan kaiken lisäksi ollut "johdonmukais[ta]".

102 AST väittää lisäksi, että nämä ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden hintojen yhtenäistämistä koskevat arviot osoittavat, että komissio on arvioinut kartellin tavoitetta ilmeisen virheellisesti katsoessaan, että kartelli koski myös levytuotteiden hintoja eikä pelkästään seostelisää.

103 Kantajat katsovat vielä, että päätöksen saksan- ja italiankielisten versioiden sanamuotojen erot vahvistavat, että päätös on virheellinen ja perustelematon siltä osin kuin kysymys on yritysten markkinakäyttäytymisen arvioimisesta. Päätöksen saksankielisen version 39 perustelukappaleessa nimittäin todetaan, että yritykset ovat sopineet ("geeinigt") saman valmistajan hintataulukon soveltamisesta, kun taas italiankielisen version mukaan yritykset ovat mukautuneet ("si sono allineate") siihen. Päätöksen saksankielinen versio on kantajien mukaan selvästi virheellinen tältä osin, koska se ei vastaa myöskään Avestan ilmoituksia, joihin on vedottu tämän toteamuksen tueksi. KTS korostaa vastauskirjelmässään, että vaikka komissio myöntää itsekin, että ilmaisu "geeinigt" on omiaan aiheuttamaan sekaannusta, se ei tee niitä väistämättömiä päätelmiä, jotka koskevat perustelujen ristiriitaisuutta.

104 Kantajat pyytävät joka tapauksessa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin määräisi EHTY:n tuomioistuimen perussäännön 25 artiklan nojalla asiantuntijalausunnon hankkimisesta sen selvittämiseksi, onko päätöksen eri kieliversioiden ja erityisesti saksan- ja italiankielisten versioiden välillä asiallisia eroja.

105 Komissio vastaa tähän, että päätös ei kohdistu kartelliin, joka koskee yhdenmukaisen hintaluettelon soveltamista levytuotteiden osalta, vaan kartelliin, joka koskee seostelisän laskukaavan käyttöä samanlaisissa olosuhteissa. Tässä asiayhteydessä päätöksen 39 perustelukappale on vain yksi kuvaus seostelisän laskukaavan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, eikä sillä, ovatko yritykset sopineet levytuotteiden hinnoista vai eivät, ole ollut mitään merkitystä etenkään sakon määrää laskettaessa. Komission mukaan päätöksen 29-36 perustelukappaleesta ilmenee tältä osin selvästi, että yritykset päättivät Madridin kokouksen seurauksena soveltaa seostelisää kaikilla - sekä kotimaan että ulkomaiden - markkinoilla, kuten myös päätöksen 38 perustelukappaleessa lainattu Avestan muistio osoittaa. Päätöksen 42 perustelukappaleesta ja sitä seuraavista perustelukappaleista ilmenee lisäksi, että nämä seostelisän soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt mahdollistivat sen, että kukin tuottaja oli etukäteen selvillä siitä, minkä kannan kaikki yritykset aikoivat omaksua.

106 EHTY:n perustamissopimuksen 60 artiklassa määrättyä hintojen yhtenäistämismekanismia ei komission mukaan näin ollen ollut millään tavalla jätetty huomiotta, ja päätöksen saksankielisen version 39 perustelukappale voi aiheuttaa sekaannusta vain, jos sitä tarkastellaan irrallaan.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

107 Ensiksi on tutkittava, onko päätöksessä kantajien väitteiden mukaisia arviointivirheitä siltä osin kuin kysymys on seostelisän soveltamiseen liittyvien käytännön järjestelyjen kuvailusta, joka sisältyy päätöksen 37-41 perustelukappaleeseen.

108 Tältä osin on syytä todeta aluksi, että toisin kuin kantajat väittävät, päätöksessä ei ole katsottu, että kantajat olisivat rikkoneet kilpailusääntöjä osallistumalla ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden hintoja koskevaan kartelliin, vaan - kuten edellä on todettu (ks. 82 kohta) - kantajien on ainoastaan katsottu osallistuneen kartelliin, jonka tavoitteena oli, että seostelisän laskukaavaan sisällytettäisiin yhdenmukaisesti samat seosteaineiden viitearvot ja että näitä viitearvoja sovellettaisiin yhdenmukaisesti.

109 Sillä, että päätöksen 39 perustelukappaleen kolmannessa kohdassa on viitattu ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden hintojen yhtenäistämiseen, jonka kyseessä olevat yritykset ovat toteuttaneet kansallisten markkinoidensa ulkopuolella yhden tuottajan noudattamia hintoja koskevan luettelon perusteella, ei näin ollen ole ollut mitään vaikutusta komission oikeudelliseen arvioon kilpailusääntöjen rikkomisesta eikä sakkojen suuruuden määrittämiseen, mitä kantajat eivät edes kiistä.

110 Seuraavaksi on todettava, että komissio on päätöksessä selvittänyt seostelisän soveltamiseen liittyviä käytännön järjestelyjä viittaamalla muihin olosuhteisiin kuin niihin, jotka liittyvät ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden hintojen yhtenäistämiseen, joka oli vain yksi niistä tekijöistä, jotka olivat luonteenomaisia asiayhteydelle, jossa yhteistoimintaa harjoitettiin.

111 Päätöksessä nimittäin tukeudutaan pääasiallisesti 17.1.1994 päivättyyn Avestan muistioon, jossa kuvaillaan seostelisän soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä Madridin kokouksen jälkeen ja jossa on todettu muun muassa seuraavaa: "Noudatamme kaikilla tuotantomarkkinoilla kansallisen valmistajan omaksumaa linjaa, etenkin valmistajan ilmoittaman seostelisän osalta" (päätöksen 38 perustelukappale). Päätöksen mukaan muistiossa on myös todettu seuraavaa: "[Avesta] on yleensä, vaikkakaan ei johdonmukaisesti, noudattanut kansallisen valmistajan tai tärkeimmän tavarantoimittajan linjaa niillä kansallisilla markkinoilla, joilla [Avesta] ei ole ollut kansallinen valmistaja, tai tärkeimmän tavarantoimittajan linjaa markkinoilla, joilla kansallista valmistajaa ei ole[, mikä] on perinteinen käytäntö ruostumattoman teräksen markkinoilla" (päätöksen 40 perustelukappale).

112 Päätöksen 41 perustelukappaleessa todetaan lisäksi, että eri tuottajat lähettivät asiakkailleen kirjeitä, joissa ilmoitettiin seostelisän laskennassa käytettävien viitearvojen muuttumisesta Madridin kokouksen seurauksena. Eräässä 31.1.1994 päivätyssä kirjeessä eräs tuottajista on todennut erityisesti, että "meidän ainoana vaihtoehtonamme on soveltaa seostelisää kaikkiin ruostumattomasta teräksestä valmistettuihin levytuotteisiin noudattamalla muiden valmistajien kanssa samaa linjaa".

113 Nämä todisteet huomioon ottaen on todettava, ettei siis ole näytetty toteen, että päätöksessä olisi arviointivirheitä siltä osin kuin siinä todetaan, että yritykset ovat vapaaehtoisesti ja tosiasiallisesti yhtenäistäneet seostelisät Madridin kokouksen seurauksena.

114 Koska päätöksessä on lisäksi selvästi esitetty, miten komissio on päätynyt tähän päätelmään, väitettä, jonka mukaan päätöksen perustelut puuttuvat tältä osin, ei voida hyväksyä.

115 Toiseksi on tutkittava, onko päätös kantajien väittämällä tavalla oikeudellisesti virheellinen sen vuoksi, että siinä olisi jätetty huomiotta EHTY:n perustamissopimuksen 60 artiklalla käyttöön otettu hintojen yhtenäistämismekanismi.

116 Tältä osin on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EHTY:n perustamissopimuksen 60 artiklan 2 kohdassa määrätyllä hinnastojen ja myyntiehtojen julkistamisvelvollisuudella pyritään ensinnäkin estämään kielletyt menettelytavat niin hyvin kuin mahdollista, toiseksi mahdollistamaan se, että ostajat saavat täsmällisiä tietoja hinnoista ja että myös ne voivat osallistua syrjivien menettelytapojen valvontaan, sekä kolmanneksi mahdollistamaan se, että yritykset saavat tarkan tiedon kilpailijoidensa hinnoista ja pystyvät mukautumaan niihin (ks. asia 1/54, Ranska v. korkea viranomainen, tuomio 21.12.1954, Kok. 1954, s. 7, erityisesti s. 24 ja asia 149/78, Rumi v. komissio, tuomio 12.7.1979, Kok. 1979, s. 2523, 10 kohta).

117 Kunkin yrityksen on kuitenkin vahvistettava hinnastoissa esiintyvät hinnat itsenäisesti ja ilman yritysten välistä hiljaistakaan sopimusta. Erityisesti on todettava, ettei se, että 60 artiklan määräykset ovat omiaan rajoittamaan kilpailua, estä EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa määrätyn kartellikiellon soveltamista (em. asia Ranska v. korkea viranomainen, Kok. 1954, s. 31 ja asia T-141/94, Thyssen Stahl v. komissio, tuomio 11.3.1999, Kok. 1999, s. II-347, 312 kohta).

118 Lisäksi on todettava, ettei EHTY:n perustamissopimuksen 60 artiklassa määrätä, että yritysten olisi ennen hinnastojen julkistamista oltava keskenään yhteydessä vaihtaakseen tietoja tulevista hinnoistaan. Koska tällainen yhteydenpito estää yrityksiä vahvistamasta hinnastojaan itsenäisesti, se on omiaan vääristämään tavanomaista kilpailua EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla (em. asia Thyssen Stahl v. komissio, tuomion 313 kohta).

119 Nyt esillä olevassa asiassa on tosin kiistatonta, että ruostumattoman teräksen tuottajat ovat täyttäneet hintojen ja myyntiehtojen julkistamista koskevan velvollisuutensa EHTY:n perustamissopimuksen 60 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti lähettämällä ne säännöllisesti komissiolle ja että kukin yrityksistä on tällä perusteella ilmoittanut komissiolle ne seostelisien määrät, joita ne aikoivat soveltaa 1.2.1994 lähtien (päätöksen 37 perustelukappale).

120 Kantajat eivät kuitenkaan voi tehokkaasti vedota edellä mainittujen määräysten mukaiseen yhtenäistämismekanismiin, koska seostelisän laskemiseen tarkoitettujen viitearvojen yhtenäistäminen, johon on viitattu asiakirjoissa, joita komissio on lainannut päätöksen 38, 40 ja 41 perustelukappaleessa, ei johtunut hinnastojen julkistamisesta vaan yhteistoiminnasta, jota tuottajat harjoittivat etukäteen Madridin kokouksessa ja jonka avulla sovittiin samojen viitearvojen käyttöönotosta sen mahdollistamiseksi, että seostelisiä voitiin yhdenmukaistaa ylöspäin.

121 Tästä seuraa, ettei komissio ole mitenkään jättänyt huomiotta EHTY:n perustamissopimuksen 60 artiklasta ilmenevää hintojen yhtenäistämismekanismia ja ettei päätöksessä näin ollen ole tältä osin mitään oikeudellista virhettä.

122 Väitteestä, joka koskee päätöksen saksan- ja italiankielisten versioiden eroja, riittää, kun todetaan, että termillä sopimus, jota on päätöksen saksankielisen version 39 perustelukappaleessa käytetty ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden hintojen yhtenäistämisen osalta, ei ole ollut mitään vaikutusta siihen, miten käyttäytyminen, johon kyseisten yritysten on väitetty syyllistyneen ja joka - kuten edellä on todettu - koski seostelisän laskukaavan soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä eikä edellä mainittujen tuotteiden lopullista hintaa, on luokiteltu. Asiantuntijalausunnon hankkimista koskeva pyyntö on näin ollen hylättävä.

123 Edellä todetusta seuraa, että kanneperuste on perusteeton ja että se on hylättävä.

3 Perustelujen puuttuminen sen osalta, onko käyttäytyminen luokiteltava sopimukseksi vai yhdenmukaistetuksi menettelytavaksi

Kanneperusteen tutkittavaksi ottaminen

124 Komissio väittää, että KTS:n kanneperuste on uusi, koska se on esitetty vasta vastauskirjelmässä, ja että se on näin ollen jätettävä tutkimatta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

125 Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee tältä osin, että kanneperuste, joka koskee perustelujen puuttumista tai riittämättömyyttä, kohdistuu oikeusjärjestyksen perusteisiin kuuluvaan seikkaan, ja yhteisöjen tuomioistuinten on tutkittava se viran puolesta (asia C-367/95 P, komissio v. Sytraval ja Brink's France, tuomio 2.4.1998, Kok. 1998, s. I-1719, 67 kohta), ja asianosaiset voivat vedota siihen missä tahansa oikeudenkäynnin vaiheessa (asia C-166/95 P, komissio v. Daffix, tuomio 20.2.1997, Kok. 1997, s. I-983, 25 kohta).

126 Kanneperuste voidaan näin ollen ottaa tutkittavaksi.

Kanneperusteen asiasisällön tarkastelu

- Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut

127 KTS väittää vastauskirjelmässään, että komissio on rikkonut EHTY:n perustamissopimuksen 15 artiklaa, jossa se velvoitetaan perustelemaan päätöksensä, sillä KTS:n mukaan komissio on sekoittanut yhdenmukaistettua menettelytapaa ja sopimusta koskevat väitteet.

128 Komissio vastaa tähän, ettei se, että kartelli luokitellaan sopimukseksi ja toissijaisesti yhdenmukaistetuksi menettelytavaksi, ole oikeuskäytännössä tarkoitettua moniselitteistä perustelua (asia T-1/89, Rhône-Poulenc v. komissio, tuomio 24.10.1991, Kok. 1991, s. II-867, 119-124 kohta).

- Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

129 EHTY:n perustamissopimuksen 15 artiklassa edellytettyjen perustelujen on mahdollistettava yhtäältä se, että sille, jota toimenpide koskee, selviävät sen syyt, jotta se voisi tarvittaessa puolustaa oikeuksiansa ja tutkia, onko päätös asianmukainen, ja toisaalta se, että yhteisöjen tuomioistuimet voivat valvoa päätöksen laillisuutta. Perusteluvaatimusta on arvioitava tapauksen olosuhteiden, muun muassa kyseisen toimenpiteen sisällön, esitettyjen syiden ja päätöksentekoon liittyneen tilanteen perusteella (asia T-57/91, NALOO v. komissio, tuomio 24.9.1996, Kok. 1996, s. II-1019, 298 ja 300 kohta).

130 Nyt esillä olevassa asiassa on tutkittava, onko sitä, että kartelli on luokiteltu EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi sopimukseksi ja - toissijaisesti - tässä kohdassa tarkoitetuksi yhdenmukaistetuksi menettelytavaksi, perusteltu riittävästi. Tässä tarkoituksessa on tutkittava, onko päätöksessä riittävä selvitys näiden molempien käsitteiden tunnusmerkistöjen täyttymisestä.

131 Siltä osin kuin on kysymys sopimukseksi luokittelemisesta, päätöksessä muistutetaan ensinnäkin, että perustamissopimuksen 65 artiklaa rikotaan, jos osapuolet pääsevät yhteisymmärrykseen, joka rajoittaa tai joka on omiaan rajoittamaan osapuolten kaupallista vapautta määrittämällä yritysten keskinäisen toiminnan markkinoilla tai yritysten poissaolon, eikä tämä edellytä, että seuraamuksista tai täytäntöönpanomenettelyistä olisi sovittu sopimuksessa tai että yhteisymmärrys ilmenisi asiakirjasta (päätöksen 43 perustelukappale).

132 Asian tosiseikkojen osalta on todettava, että päätöksen 44 perustelukappaleessa on selvitys, josta ilmenee, että kyseessä olevat yritykset olivat saavuttaneet yhteisymmärryksen. Tältä osin on ensinnäkin todettu, että Madridin kokouksen tavoitteena oli, että ruostumattoman teräksen hintoja saataisiin korotettua yhdenmukaisesti seosteaineiden hintojen nousun korvaamiseksi, ja että kokouksessa esiteltiin aiemmin sovelletut seostelisien erilaiset laskukaavat. Seuraavaksi päätöksessä on todettu, että kokouksen jälkeen kaikki yritykset käyttäytyivät samalla tavalla, mikä tarkoitti, että ne sovelsivat 1.2.1994 alkaen Euroopan myyntiin - Espanjaa ja Portugalia lukuun ottamatta - viimeksi vuonna 1991 käytetyn kaavan perusteella laskettua seostelisää, jossa käytettiin viitearvoina syyskuussa 1993 vallinneita seosteaineiden kursseja.

133 Päätöksessä on vielä todettu, että tästä yhteisymmärryksestä on todisteena Uginen kaikille Madridin kokoukseen osallistuneille tuottajille ja Outokummulle 20.12.1993 lähettämä telekopio, joka sisälsi kokouksen päätelmät ja jossa oli yksityiskohtainen selvitys seostelisän laskukaavasta kynnysarvot mukaan lukien ja ecun ja Yhdysvaltain dollarin välisistä vaihtokursseista seosteaineiden (nikkeli, kromi, molybdeeni) osalta sekä viitekuukausista ja standardoiduista seosteainepitoisuuksista.

134 Päätöksessä todetaan tältä osin myös, että päätöksen 41 perustelukappaleessa mainittujen joukkokirjeiden, joilla eri tuottajat ilmoittivat asiakkailleen seostelisän ottamisesta uudelleen käyttöön, sisältö vahvistaa, että kartelli oli aiheellista luokitella sopimukseksi. Eräässä, 28.1.1994 päivätyssä kirjeessä Ugine Savoie UK ilmoitti, että "Euroopan tasolla päätettiin ottaa seostelisä uudestaan käyttöön, jotta otetaan huomioon seosten kustannusten nousu syyskuusta 1993 alkaen. Tätä seostelisää sovelletaan yleisesti 1 päivästä helmikuuta 1994 alkaen". Eräässä toisessa, 31.1.1994 päivätyssä kirjeessä Thyssen Fine Steels Ltd ilmoitti asiakkailleen seuraavaa: " - - meidän ainoana vaihtoehtonamme on soveltaa seostelisää kaikkiin ruostumattomasta teräksestä valmistettuihin levytuotteisiin noudattamalla muiden valmistajien kanssa samaa linjaa. Kuten aiemmin soveltaessamme seostelisiä, seostelisien laskutapa on määritelty selkeästi ja tarkasti, jotta otetaan huomioon hintojen ja kustannusten välisen suhteen muutokset."

135 Siltä osin kuin on kysymys kartellin luokittelemisesta yhdenmukaistetuksi menettelytavaksi, päätöksen 45 perustelukappaleessa korostetaan kuitenkin, että "vaikka sopimukseksi luokitteleminen kiistettäisiin, joka tapauksessa seostelisän uusi käyttöönotto siten, että ruostumattoman teräksen valmistajat soveltavat vapaaehtoisesti samoja arvoon ja päivämäärään liittyviä yksityiskohtaisia sääntöjä on vähintäänkin ja epäilemättä yritysten yhdenmukaistettu menettelytapa - - ". Tältä osin on muistutettava, että kilpailua rajoittava salainen yhteistyö, jonka avulla yritykset ilmoittavat toisilleen etukäteen kunkin yrityksen kannasta siten, että kaikki voisivat muuttaa liiketaloudellista käyttäytymistään tietäen kilpailijoiden toimivan samalla tavalla, ei jää kartellikiellon ulkopuolelle.

136 Päätöksen näistä perustelukappaleista ilmenee näin ollen, että siinä on riittävällä tavalla tuotu esiin ne tärkeimmät tosiseikat ja oikeudelliset seikat, jotka ovat saaneet komission katsomaan, että kyseinen kartelli voitiin luokitella EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi sopimukseksi tai - toissijaisesti - tässä kohdassa tarkoitetuksi yhdenmukaistetuksi menettelytavaksi. On erityisesti todettava, että toisin kuin KTS väittää, päätöksessä on selvästi erotettu sopimukseksi luokitteleminen ja yhdenmukaistetuksi menettelytavaksi luokitteleminen kuvailemalla kummankin käsitteen tunnusmerkkejä.

137 Kanneperuste on näin ollen hylättävä.

C Kartellin vaikutukset hintoihin

Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut

138 Kantajat väittävät, ettei komissio ole riittävällä tavalla näyttänyt toteen seostelisän laskukaavan vaikutuksia ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden hintoihin eli siis niitä kilpailua rajoittavia vaikutuksia, joita on väitetty esiintyneen. Kantajien mukaan tältä osin esitetyt perustelut ovat virheellisiä ja joka tapauksessa riittämättömiä.

139 KTS:n mukaan komissio on tyytynyt toteamaan päätöksen 48 perustelukappaleessa, että seostelisän osuus voi olla jopa 25 prosenttia ruostumattoman teräksen kokonaishinnasta. KTS:n mielestä tässä arviossa on kuitenkin jätetty huomiotta, että käytännössä kaikilla asiakkailla on mahdollisuus ostaa tuotteet kiinteällä hinnalla muuttuvan hinnan sijasta.

140 AST puolestaan muistuttaa, että seostelisä on vain yksi ruostumattoman teräksen lopullisen hinnan osatekijöistä ja että seosteaineiden hintojen muutokset otetaan huomioon seostelisässä vasta tietyn rajan ylityttyä. Suurin osa ruostumattoman teräksen lopullisesta hinnasta on näin ollen jäänyt sopimuksen ulkopuolelle.

141 AST:n mukaan komissio on lisäksi esittänyt väitteitä, jotka ovat perustelemattomia ja joiden tueksi ei ole esitetty näyttöä. Väitteeseen, jonka mukaan ruostumattoman teräksen hinnannousu johtui vuodesta 1994 lähtien suurelta osin tuona ajankohtana tapahtuneesta erittäin voimakkaasta - noin 30 prosentin suuruisesta - kysynnän kasvusta, ei AST:n mukaan ole vastattu. Huomioon ei ole myöskään otettu sitä, että Madridissa sovitun viitearvojen muutosten vaikutukset lakkasivat kesäkuusta 1994 alkaen, koska seosteaineiden hintojen kehitys johti siihen, että viitearvot olivat jälleen samalla tasolla kuin seostelisän laskukaavaan ennen muutosta sisältyneet alkuperäiset viitearvot.

142 AST väittää myös, että arvioitaessa, millaisia kilpailua rajoittavia vaikutuksia kartellilla on ollut, huomioon on otettava se, milloin uusia hintoja tosiasiallisesti sovellettiin asiakkaisiin, eikä sitä, milloin uudet hinnat ilmoitettiin komissiolle. AST alkoi soveltaa seostelisää vasta huhtikuussa 1994 eli yli kaksi kuukautta myöhemmin kuin muut tuottajat.

143 Kantajat väittävät lopuksi, että päätöksen 49 perustelukappaleen saksan- ja italiankielisten versioiden väliset erot vahvistavat, että päätöksen perustelut ovat ristiriitaisia siltä osin kuin on kysymys kartellin vaikutuksista hintoihin. Päätöksen saksankielisen version mukaan seostelisän viitearvojen muuttaminen ei ollut tammikuun 1994 ja maaliskuun 1995 välillä tapahtuneen ruostumattoman teräksen hintojen nousun syy, kun taas italiankielisen version mukaan tämän hintojen nousun ja seostelisän viitearvojen muuttamisen välillä oli konkreettinen syy-yhteys. Tämän vuoksi KTS pyytää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin määräisi asiantuntijalausunnon hankkimisesta EHTY:n tuomioistuimen perussäännön 25 artiklan nojalla, ja AST pyytää, että kaikki tältä osin hyödylliset asiakirjat esitettäisiin EHTY:n tuomioistuimen työjärjestyksen 24 artiklan mukaisesti.

144 Komissio vastaa tähän, ettei päätöksessä ole tältä osin mitään arviointivirhettä eikä sen perusteluissa ole mitään puutteita.

145 Komission mukaan päätöksessä on selvästi tuotu esiin, että seostelisä on yksi osa kyseisten tuotteiden lopullisesta hinnasta ja että kartellin tavoitteena on näin ollen ollut hinnan erään osatekijän vahvistaminen. Komissio toteaa tältä osin, ettei ole todella kiistetty, että seostelisän osuus tuotteiden lopullisesta hinnasta voi olla jopa 25 prosenttia. Hallinnollisen menettelyn aikana ilmoitetuista seikoista ilmenee joka tapauksessa, että maaliskuussa 1995 seostelisän osuus kylmävalssattujen levyjen lopullisesta hinnasta oli 24 prosenttia ja kuumavalssattujen levyjen lopullisesta hinnasta 25 prosenttia ja että muiden, nikkelipitoisempien teräslaatujen kohdalla seostelisän osuus hinnasta oli vielä suurempi.

146 KTS on yrittänyt osoittaa, ettei kilpailusääntöjen rikkomisen taloudellinen merkitys ollut kovin suuri, mutta komission mukaan KTN:n menettelyn aikana antamat ilmoitukset, joissa on väitetty, että kartellilla pyrittiin vastaamaan katastrofaaliseen taloudelliseen tilanteeseen, tekevät KTS:n yritykset tyhjiksi. Se, ettei päätöksessä ole nimenomaisesti viitattu asiakkaiden mahdollisuuteen ostaa tuotteita kiinteällä hinnalla muuttuvan hinnan sijaan, ei merkitse, ettei komissio olisi tutustunut tähän seikkaan. Oikeuskäytännön mukaan komissiolla ei ole velvollisuutta tarkastella päätöksessä kaikkia tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, joita asianosaiset ovat tuoneet esiin hallinnollisessa menettelyssä.

147 Komissio toteaa lisäksi, ettei kartellin vaikutuksia tuotteiden lopullisiin hintoihin ole liioiteltu, koska päätöksessä on tältä osin todettu, että ruostumattoman teräksen hintojen huomattavan nousun ei voida katsoa johtuvan yksin seostelisän kynnysarvojen muuttamisesta, vaikka päätöksessä on myös todettu, että kynnysarvojen muuttaminen kuitenkin edisti hintojen nousua suuressa määrin.

148 Väitteestä, jonka mukaan AST on alkanut soveltaa uusia viitearvoja myöhemmin kuin muut tuottajat, komissio toteaa, että AST on itse ilmoittanut sille virallisesti, että seostelisän uutta määrää, joka on laskettu uusien viitearvojen mukaisesti, sovelletaan 1.2.1994 lähtien. Se, että AST on väitetyllä tavalla viivästynyt kartellin täytäntöönpanossa, ei komission mukaan kuitenkaan aseta kyseenalaiseksi AST:n osallistumista kartelliin.

149 Kantajien väite, joka koskee päätöksen 49 perustelukappaleen saksan- ja italiankielisten versioiden eroja, on komission mukaan perusteeton. Vaikka päätöksen saksankielisen version 49 perustelukappaleen toisessa virkkeessä ei mainitakaan seostelisän laskukaavan soveltamisen ja seuranneen hintojen nousun välistä syy-yhteyttä, seuraavassa virkkeessä kuitenkin todetaan nimenomaisesti, että vaikka ruostumattoman teräksen hintojen nousun ei voida katsoa johtuvan ("zurückgeführt") yksin seostelisän kynnysarvojen muuttamisesta, tämä on suuressa määrin edistänyt hintojen nousua.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

150 EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa kielletään "yritysten väliset sopimukset, yritysten yhteenliittymien päätökset sekä yritysten yhdenmukaistetut menettelytavat, jotka ovat omiaan suoraan tai välillisesti estämään, rajoittamaan tai vääristämään tavanomaista kilpailua yhteismarkkinoilla, ja erityisesti sellaiset sopimukset, päätökset ja menettelytavat, joilla pyritään:

a) vahvistamaan tai määräämään hintoja;

- - ".

151 EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan soveltamista koskevan vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sopimuksen konkreettisia vaikutuksia ei tarvitse ottaa huomioon, jos on ilmeistä, että sopimuksen tarkoituksena on tässä artiklassa tarkoitetuin tavoin estää kilpailu yhteismarkkinoilla taikka rajoittaa tai vääristää sitä (asia C-49/92 P, komissio v. Anic Partecipazioni, tuomio 8.7.1999, Kok. 1999, s. I-4125, 99 kohta; asia C-199/92 P, Hüls v. komissio, tuomio 8.7.1999, Kok. 1999, s. I-4287, 178 kohta ja asia C-235/92 P, Montecatini v. komissio, tuomio 8.7.1999, Kok. 1999, s. I-4539, 122 kohta).

152 Samoin yhdenmukaistetut menettelytavat ovat kiellettyjä vaikutuksistaan riippumatta, jos niiden tarkoituksena on kilpailun rajoittaminen. Vaikka yhdenmukaistetun menettelytavan käsite sinänsä edellyttää markkinoilla toimivien yritysten tietynlaista käyttäytymistä, se ei välttämättä merkitse, että tämän käyttäytymisen konkreettisena vaikutuksena olisi kilpailun estyminen tai vääristyminen (em. asia komissio v. Anic Partecipazioni, tuomion 123 ja 124 kohta; em. asia Hüls v. komissio, tuomion 164 ja 165 kohta ja em. asia Montecatini v. komissio, tuomion 124 ja 125 kohta). Silloin kun komissio on oikeudellisesti riittävällä tavalla näyttänyt toteen, että yritys on osallistunut yhteistoimintaan, jonka tarkoituksena on ollut kilpailun rajoittaminen, sen ei tarvitse näyttää toteen, että tämä yhteistoiminta on ilmennyt markkinakäyttäytymisenä tai että se on rajoittanut kilpailua. On päinvastoin yrityksen asia näyttää toteen, ettei yhteistoiminta ole millään tavalla vaikuttanut sen omaan markkinakäyttäytymiseen (em. asia komissio v. Anic Partecipazioni, tuomion 126 kohta ja em. asia Hüls v. komissio, tuomion 167 kohta).

153 Näitä periaatteita sovelletaan myös EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohtaa sovellettaessa. Siltä osin kuin tässä määräyksessä viitataan yhteisjärjestelyihin, jotka "ovat omiaan" vääristämään tavanomaista kilpailua, on nimittäin katsottava, että ilmaisu kattaa myös EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa käytetyn ilmaisun "joiden tarkoituksena on" (em. asia Thyssen Stahl v. komissio, tuomion 277 kohta).

154 Tästä seuraa, ettei komissiolla ole EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan rikkomista toteen näyttäessään velvollisuutta osoittaa, että kilpailulle on aiheutunut vahinkoa, jos se on näyttänyt toteen kilpailun rajoittamiseen tähtäävän sopimuksen tai yhdenmukaistetun menettelytavan olemassaolon (em. asia Thyssen Stahl v. komissio, tuomion 277 kohta).

155 Kantajien eri väitteet, joissa tyydytään vetoamaan siihen, ettei kilpailua ole rajoitettu, on nyt esillä olevassa asiassa hylättävä, koska ne perustuvat virheelliseen käsitykseen EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa asetetuista edellytyksistä. Kantajat eivät nimittäin kiistä niiden toteamusten paikkansapitävyyttä, joita komissio on tehnyt päätöksen 47 ja 48 perustelukappaleessa ja joilla pyritään osoittamaan, että kyseisen kartellin tarkoituksena oli kilpailun rajoittaminen.

156 Ennen kuin komissio on - tarpeettomasti - tarkastellut kartellin kilpailua rajoittavia vaikutuksia, se on aiheellisesti katsonut, että kysymys oli EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa asetetun kiellon alaisuuteen kuuluvasta kartellista, koska kartellin tavoitteena oli ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden lopullisen hinnan erään osatekijän vahvistaminen siten, että kyseiset tuottajat käyttävät seostelisän laskukaavassa samasta ajankohdasta alkaen samoja seosteaineiden viitearvoja.

157 Kuten EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamista koskeva oikeuskäytäntö osoittaa, kielto, joka koskee kartelleja, joilla vahvistetaan hintoja suoraan tai välillisesti, koskee myös kartelleja, joilla vahvistetaan lopullisen hinnan jokin osa (ks. erityisesti asia T-29/92, SPO ym. v. komissio, tuomio 21.2.1995, Kok. 1995, s. II-289, 146 kohta). Tästä seuraa erityisesti, että AST:n väite, jonka mukaan suurin osa ruostumattoman teräksen lopullisesta hinnasta jäi sopimuksen ulkopuolelle, on vailla merkitystä.

158 Komissio on nyt esillä olevassa asiassa lisäksi todennut päätöksen 48 perustelukappaleessa, että kartelli oli omiaan rajoittamaan kilpailua merkittävästi yhtäältä sen vuoksi, että asianomaisilla yrityksillä oli yli 90 prosentin markkinaosuus ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden myynnissä, ja toisaalta sen vuoksi, että seostelisän aiheuttama hinnankorotus saattoi olla jopa 25 prosenttia näiden tuotteiden lopullisesta hinnasta.

159 On kuitenkin todettava, etteivät kantajat kiistä tämän arvion paikkansapitävyyttä. KTS:n väitteen sisältö on tältä osin vain, että seostelisän osuus lopullisesta hinnasta oli alle 25 prosenttia, silloin kun sen asiakkaiden ostot tapahtuivat kiinteään hintaan eivätkä muuttuvaan hintaan. Tällaisella väitteellä ei kuitenkaan voida kyseenalaistaa sitä, että Madridin kokouksessa päätettyjen viitearvojen perusteella lasketusta seostelisästä johtuva lisähinta pääsääntöisesti muodosti merkittävän osan tuotteiden lopullisesta hinnasta, eikä KTS kiistä, että tällä tavalla laskettu seostelisä todella vaikutti sen tuotteiden lopulliseen hintaan silloin, kun sen asiakkaiden ostot eivät tapahtuneet kiinteään hintaan.

160 Joka tapauksessa on syytä todeta, etteivät kantajat ole näyttäneet toteen, että päätöksessä olisi arviointivirhe siltä osin kuin se koskee kartellin todellisia vaikutuksia markkinoihin.

161 Erityisesti on todettava, ettei voida tehokkaasti väittää, että komissio olisi liioitellut kartellin vaikutuksia tuotteiden lopulliseen hintaan tai päinvastoin jättänyt ne huomiotta. Komissio on tältä osin nimittäin katsonut päätöksen 49 perustelukappaleessa ja myös sen saksankielisessä versiossa, ettei sen, että ruostumattoman teräksen hinnat lähes kaksinkertaistuivat tammikuun 1994 ja maaliskuun 1995 välillä, voitu katsoa johtuvan yksin seostelisän viitearvojen muuttamisesta, mutta että tämä oli kuitenkin suuressa määrin edistänyt hintojen nousua. Väite, jonka mukaan päätöksen saksankielisessä versiossa ei tuoda esiin kartellin ja hintojen nousun välistä syy-yhteyttä, on näin ollen hylättävä ilman, että olisi tarpeen hyväksyä kantajien pyynnöt asiantuntijalausunnon hankkimisesta tai asiakirjojen esittämisestä.

162 Samoin on hylättävä väite, jonka mukaan Madridissa sovitun viitearvojen muutoksen vaikutukset olivat lakanneet, kun seosteaineiden hintojen kehitys oli nostanut viitearvot tasolle, jolla ne olivat olleet ennen muuttamista. Kuten komissio on todennut päätöksen 70 perustelukappaleessa, sillä, että seosteaineen hinta asettui aikaisemman viitearvon tasolle, ei ole mitään merkitystä, koska seostelisästä aiheutuva lisähinta on väistämättä ollut suurempi kuin siinä tapauksessa, että viitearvoja ei olisi muutettu.

163 AST:n väitettä, jonka mukaan se on aloittanut uusien viitearvojen soveltamisen kaksi kuukautta myöhemmin kuin muut tuottajat, ei voida hyväksyä. On nimittäin todettava, ettei ole kiistetty, että AST on virallisesti ilmoittanut komissiolle soveltavansa seostelisän uutta määrää 1.2.1994 lähtien. Toteen näytettynäkin väite voisi ainoastaan osoitta