FI Euroopan unionin virallinen lehti C 312/14

Valitus, jonka ISD Polska sp. z o.o., Industrial Union of Donbass Corporation, ISD Polska sp. z o.o. (aiemmin Majątek Hutniczy sp. z o.o.) on tehnyt 15.9.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-273/06 ja T-297/06, ISD Polska ym. v. komissio, 1.7.2009 antamasta tuomiosta

(Asia C-369/09 P)

2009/C 312/22

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittajat: ISD Polska sp. z o.o., Industrial Union of Donbass Corporation, ISD Polska sp. z o.o. (aiemmin Majątek Hutniczy sp. z o.o.) (edustajat: asianajajat C. Rapin ja E. Van den Haute)

Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— tämä valitus on otettava tutkittavaksi

— Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-237/06 ja T-297/06 1.7.2009 antama tuomio on kumottava

— yhdistetyissä asioissa T-237/06 ja T-297/06 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitetyt vaatimukset on hyväksyttävä kokonaisuudessaan tai toissijaisesti osittain

— Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan

— siinä tapauksessa, että yhteisöjen tuomioistuin päättää, että lausunnon antaminen raukeaa, Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 6 kohdan ja 72 artiklan a kohdan yhdistettyjen määräysten mukaisesti.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittajat esittävät valituksensa tueksi kolme valitusperustetta.

Ensimmäisessä valitusperusteessaan valittajat riitauttavat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arvioinnin, jonka mukaan Puolan terästeollisuuden rakenneuudistuksesta tehdyn pöytäkirjan N:o 8, (1) joka on Puolan tasavallan liittymisasiakirjan liitteenä, 6 kohdassa määrätään, että sen määräyksiä sovelletaan taannehtivasti. Valittajat kuitenkin katsovat, ettei taannehtivaa vaikutusta voida johtaa tämän määräyksen sanamuodosta, tarkoituksesta ja järjestelmästä, koska siinä vain täsmennetään, että edellä mainitun pöytäkirjan liitteessä 1 mainituille yrityksille voitiin myöntää tukia tietyin rajoituksin vuosien 1997 ja 2003 välisenä jaksona. Toisin sanoen tämä määräys merkitsisi, että tuensaajayrityksille vuoden 2003 jälkeen myönnettävien tulevien tukien laskennassa on otettava huomioon taannehtivasti jo myönnettyjen tukien määrät, mutta ei sitä, että menneet tuet olisi taannehtivasti katsottava sääntöjenvastaisiksi. Valittajien mukaan sekä komissio että neuvosto ovat tämän tulkinnan kannalla, koska molemmat totesivat, komissio päätöstä koskevassa ehdotuksessa ja neuvosto päätöksessä, että pöytäkirjassa N:o 8 tehtyjä sitoumuksia oli noudatettu.

Valittajat väittävät toisessa valitusperusteessaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen todetessaan yhtäältä, että tuensaajayritykset voivat lähtökohtaisesti luottaa niille myönnetyn tuen lainmukaisuuteen ainoastaan silloin, kun tukea myönnettäessä on noudatettu EY 88 artiklan mukaista menettelyä, ja toisaalta, että 16.12.1991 tehdyssä assosiaatiosopimuksen EHTY:n tuotteita koskevassa pöytäkirjassa N:o 2 (2) määrätyt menettelyt, joiden avulla riidanalaisesta tuesta ilmoitettiin komissiolle ja neuvostolle, eivät voineet synnyttää valittajissa perusteltua luottamusta. On nimittäin selvää, että riidanalaisesta tuesta ei voitu tehdä minkäänlaista EY 88 artiklan mukaista virallista tiedoksiantoa, koska Puolan tasavalta ei ollut kyseisenä ajankohtana vielä Euroopan unionin jäsen, että komissiolle ilmoitettiin tämän tuen olemassaolosta ja että komissio katsoi Puolan rakenneuudistusohjelman ja sen yhteydessä esitettyjen liiketoimintasuunnitelmien tutkimisen päätteeksi, että niillä noudatettiin assosiaatiosopimuksen pöytäkirjassa N:o 2 olevan 8 artiklan 4 kohdassa asetettuja vaatimuksia ja liittymissopimuksen liitteenä olevassa pöytäkirjassa N:o 8 vahvistettuja ehtoja.

Valittajat vetoavat kolmannessa ja viimeisessä valitusperusteessaan vielä siihen, että asetusta (EY) N:o 659/1999 (3) ja asetusta (EY) N:o 794/2004 (4) on rikottu. Valittajat katsovat, ettei ole riittävää, että tuen takaisinperinnässä käytettävä korko vahvistetaan läheisessä yhteistyössä asianomaisen jäsenvaltion kanssa, jotta tämän koron voidaan katsoa olevan asianmukainen asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Valtiontukien takaisinperinnässä käytettävän koron asianmukaisuus on siitä menettelystä itsenäinen aineellinen käsite, jota komission on noudatettava niissä poikkeustapauksissa, joissa se vahvistaa tämän koron yhteistyössä asianomaisen jäsenvaltion kanssa.

(1) EUVL 2003, L 236, s. 948.

(2) Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Puolan tasavallan välisestä assosioinnista 16.12.1991 tehty Eurooppa-sopimus (EYVL 1993. L 348, s. 2).

(3) EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan (josta on tullut EY 88 artikla) soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).

(4) Asetuksen N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 794/2004 (EUVL L 140, s. 1).