Asia C-369/07

Euroopan yhteisöjen komissio

vastaan

Helleenien tasavalta

”Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Valtiontuet — Toimenpiteet yhteisöjen tuomioistuimen tuomion täytäntöön panemiseksi — EY 228 artikla — Rahamääräiset seuraamukset — Uhkasakko — Kiinteämääräinen hyvitys”

Julkisasiamies P. Mengozzin ratkaisuehdotus 5.2.2009 I ‐ 5707

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 7.7.2009 I ‐ 5737

Tuomion tiivistelmä

Kun yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että jäsenvaltio ei ole perustellussa lausunnossa asetetussa määräajassa noudattanut tuomiota, jossa jäsenvaltion todetaan jättäneen noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, se voi EY 228 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan nojalla määrätä kyseisen jäsenvaltion suorittamaan uhkasakon ja/tai kiinteämääräisen hyvityksen. Uhkasakon määräämisen osalta tämä seuraamus on lähtökohtaisesti perusteltu ainoastaan siltä osin kuin aikaisemman tuomion täytäntöönpanon laiminlyönnistä johtuva jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen jatkuu siihen saakka, kun yhteisöjen tuomioistuin tutkii asian tosiseikat. Komission asiana on EY 228 artiklaan perustuvassa menettelyssä esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ne seikat, jotka ovat tarpeen ratkaistaessa, missä vaiheessa jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönnin toteavan tuomion täytäntöönpano on. Jos komissio on mainitussa menettelyssä esittänyt riittävästi näyttöä, josta ilmenee, että väitetty jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen on jatkunut, kyseessä olevan jäsenvaltion tehtävänä on kiistää tällainen väite perustellusti ja yksityiskohtaisesti ja osoittaa, että rikkominen on päättynyt. (ks. 58, 59, 74 ja 75 kohta)

Valtiontuen takaisinperiminen on toteutettava viipymättä ja asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön menettelyjen mukaisesti, jos ne mahdollistavat komission päätöksen välittömän ja tehokkaan täytäntöönpanon. Koska yhteisön oikeudessa ei ole säännöksiä sääntöjenvastaisesti maksettujen tukimäärien takaisinperimismenettelystä, tällaisten taloudellisten tukien takaisinperiminen on lähtökohtaisesti toteutettava kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Jäsenvaltio, jonka on komission päätöksen mukaisesti perittävä takaisin sääntöjenvastaiset tuet, voi valita keinot, joilla se toteuttaa tämän velvollisuuden, kunhan valitut toimenpiteet eivät vaikuta yhteisön oikeuden ulottuvuuteen ja tehokkuuteen. Tästä seuraa, että kuittaustoimi voi lähtökohtaisesti olla asianmukainen keino periä valtiontuki takaisin, mikäli tällaisesta velvoitteen lakkaamisesta säädetään kansallisessa oikeusjärjestyksessä. (ks. 65–68 kohta)

Kun jäsenvaltio huolehtii sääntöjenvastaisten tukien takaisinperimisestä käyttämällä muuta keinoa kuin rahasuoritusta, sen on toimitettava komissiolle kaikki tiedot, joiden perusteella komissio voi varmistaa, että valitulla keinolla pannaan komission päätös, jossa kyseiset tuet määrätään perittäviksi takaisin, asianmukaisesti täytäntöön. Lisäksi jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että sen valitsemat toimenpiteet, joilla on oltava samanlainen vaikutus kuin toimenpiteellä, joka koskee takaisinmaksua varoja siirtämällä, ovat riittävän avoimet, jotta komissio voi varmistautua siitä, että niillä voidaan täysin yhteisön oikeuden mukaisesti poistaa kyseisten tukien aiheuttama kilpailun vääristyminen, ja kolmansien, joita asia koskee, on voitava tunnistaa ne tällaisiksi toimenpiteiksi. (ks. 79–81 kohta)

Yhteisöjen tuomioistuimen on kussakin asiassa arvioitava tuomittavat rahamääräiset seuraamukset ottamalla huomioon käsiteltävänä olevan tapauksen olosuhteet. Näin ollen komission esitykset eivät sido yhteisöjen tuomioistuinta, ja niitä on pidettävä vain hyödyllisenä viitelähtökohtana. Yhteisöjen tuomioistuimen on asiaa koskevaa harkintavaltaansa käyttäessään vahvistettava uhkasakko siten, että se on yhtäältä asianmukainen olosuhteiden kannalta ja toisaalta oikeassa suhteessa sekä todettuun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen että asianomaisen jäsenvaltion maksukykyyn. Kun siis halutaan varmistaa yhteisön oikeuden yhdenmukainen ja tosiasiallinen soveltaminen määräämällä pakottavasta uhkasakosta, peruskriteereinä on otettava huomioon lähtökohtaisesti rikkomisen kesto, sen vakavuus ja kyseessä olevan jäsenvaltion maksukyky. Näiden kriteerien soveltamisessa yhteisöjen tuomioistuimen on otettava erityisesti huomioon seuraukset, joita täytäntöönpanon laiminlyönnistä aiheutuu yksityisille ja julkisille intresseille, ja kiireellisyys siihen, että kyseinen jäsenvaltio noudattaa velvoitteitaan. (ks. 111, 112, 114 ja 115 kohta)

EY 228 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn päämääränä on kannustaa velvoitteensa laiminlyönyttä jäsenvaltiota panemaan täytäntöön jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva tuomio ja siten varmistaa yhteisön oikeuden tehokas soveltaminen. Molemmilla tässä määräyksessä määrätyillä toimenpiteillä eli uhkasakolla ja kiinteämääräisellä hyvityksellä pyritään tähän samaan päämäärään. Se, kumpaa näistä toimenpiteistä sovelletaan, riippuu siitä, miten niillä kummallakin osaltaan voidaan saavuttaa tavoiteltu päämäärä käsiteltävänä olevan tapauksen olosuhteissa. Näin ollen ei ole poissuljettua turvautua määrättyihin kahteen erityyppiseen seuraamukseen. Näin ollen yhteisöjen tuomioistuimen on määrättävä kussakin asiassa sen käsiteltäväksi saatettuun tapaukseen liittyvien olosuhteiden perusteella ja sen mukaisesti, minkä verran sen mielestä tarvitaan taivuttelua ja ennaltaehkäisevyyttä, ne rahamääräiset seuraamukset, jotka ovat asianmukaisia jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen aikaisemmin todenneen tuomion mahdollisimman pikaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi ja vastaavien yhteisön oikeuden rikkomisten toistumisen ehkäisemiseksi. Yhteisöjen tuomioistuin siis on sille kyseessä olevalla alalla myönnettyä harkintavaltaa käyttäessään toimivaltainen määräämään kumulatiivisesti uhkasakon ja kiinteämääräisen hyvityksen. (ks. 140–143 kohta)