Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Valtiontuki - Kielto - Poikkeukset - Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille - Komission harkintavalta - Tuomioistuinvalvonnan rajat

(EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohta (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 3 kohta))

2. Valtiontuki - Kielto - Poikkeukset - Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille - Vaikeuksissa olevan yrityksen pelastamiseen tarkoitetut tuet - Edellytykset - Ainutkertainen toimi, jonka avulla toiminta jatkuu entisellään tietyn ajanjakson - Komissio ei ole tehnyt ilmeistä arviointivirhettä

(EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohta (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 3 kohta))

3. Valtiontuki - Käsite - Toimenpidettä toteutettaessa vallinneen tilanteen ottaminen huomioon

(EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohta (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 1 kohta))

4. Valtiontuki - Kielto - Poikkeukset - Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille - Vaikeuksissa olevan yrityksen rakenneuudistukseen myönnettävät tuet - Edellytykset - Komission hyväksymän rakenneuudistussuunnitelman täytäntöönpano komission valvonnassa

(EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohta (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 3 kohta))

5. Valtiontuki - Kielto - Poikkeukset - Aluetukikelpoisella alueella sijaitsevan vaikeuksissa olevan yrityksen rakenneuudistukseen myönnettävän tuen erityiset edellytykset - Arviointi

(EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohta (joista on muutettuna tullut EY 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohta))

6. Valtiontuki - Käsite - Osan yrityksellä julkiselle yksikölle olevista veloista muuttaminen pääomaksi - Arviointiperuste - Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste - Komission harkintavalta - Tuomioistuinvalvonnan rajat

(EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohta (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 1 kohta))

7. Valtiontuki - Käsite - Toimenpiteen valikoivuus - Julkisen elimen yritykselle harkinnanvaraisesti myöntämät taloudelliset edut kuuluvat käsitteen alaan

(EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohta (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 1 kohta))

8. Valtiontuki - Käsite - Julkisten elinten vaikeuksissa olevalle yritykselle myöntämät velkojen anteeksiannot, jotka on toteutettu tuomioistuinmenettelyn yhteydessä ja sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, kuuluvat käsitteen alaan

(EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohta (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 1 kohta))

9. Valtiontuki - Käsite - Oikeudellinen luonne - Objektiivisiin seikkoihin perustuva tulkinta - Tuomioistuinvalvonnan laajuus

(EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohta (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 1 kohta))

10. Valtiontuki - Käsite - Julkisten elinten vaikeuksissa olevalle yritykselle myöntämät velkojen anteeksiannot - Myönnettyjen anteeksiantojen ja yrityksen velkojen kokonaismäärän välinen suhde ei ole asian kannalta merkityksellinen - Arviointiperuste - Yksityinen velkoja -arviointiperuste

(EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohta (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 1 kohta))

11. Valtiontuki - Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan - Kilpailua rajoittava vaikutus - Arviointiperusteet

(EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohta (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 1 kohta))

12. Valtiontuki - Ilmoittamatta jätetyn valtiontuen soveltumattomuutta yhteismarkkinoille koskeva komission päätös - Perusteluvelvollisuuden laajuus

(EY:n perustamissopimuksen 92 artikla (josta on muutettuna tullut EY 87 artikla) ja 93 artiklan 3 kohta ja 190 artikla (joista on muutettuna tullut EY 88 artiklan 3 kohta ja EY 253 artikla))

Tiivistelmä

1. Komissiolla on laaja harkintavalta perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 3 kohta) soveltamisalaan kuuluvissa asioissa. Yhteisöjen tuomioistuinten valvonnan on näin ollen kohdistuttava ainoastaan siihen, että menettelyä ja perusteluvelvollisuutta koskevia sääntöjä on noudatettu, että tosiseikat pitävät asiallisesti paikkansa, että näitä tosiseikkoja ei ole arvioitu ilmeisen virheellisesti ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin. Yhteisöjen tuomioistuinten asiana ei ole korvata komission taloudellista arviointia omalla arvioinnillaan.

( ks. 48 kohta )

2. Komissio ei ole tehnyt ilmeistä arviointivirhettä katsoessaan, että julkisen yksikön asianomaiselle yritykselle vuoden 1995 toukokuun ja joulukuun välisenä aikana myöntämiä lainoja ja takauksia ei voitu luonnehtia vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa tarkoitetuksi pelastustueksi, koska asiassa on näytetty toteen, että kyseinen julkinen yksikkö oli jo vuonna 1993 ja 1994 myöntänyt samalle yritykselle väitetyn pelastamistuen kaltaisia lainoja ja takauksia, ja että jo näillä toimenpiteillä oli pyritty siihen, että yritys voisi selvitä taloudellisista ja rahoituksellisista ongelmistaan sekä jatkaa toimintaansa. Komissio on voinut näin ollen katsoa, ettei esillä olevassa asiassa ollut täytetty vaatimusta, jonka mukaan pelastustuen on tavallisesti oltava ainutkertainen toimi, jonka avulla toiminta jatkuu entisellään tietyn ajanjakson.

( ks. 50 ja 51 kohta )

3. Kysymys siitä, onko toimenpidettä pidettävä perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 1 kohta) tarkoitettuna tukena, on ratkaistava kyseisen toimenpiteen toteuttamishetkellä vallinnut tilanne huomioon ottaen. Jos komissio ottaisi huomioon myöhemmät seikat, se suosisi sellaisia jäsenvaltioita, jotka jättävät noudattamatta velvollisuuttaan ilmoittaa suunnitteluvaiheessa sellaisesta tuesta, joka niillä on tarkoitus myöntää. Näin ollen asian kannalta ei ole merkitystä sillä, että julkisen yksikön vaikeuksissa olevalle yritykselle myöntämiin lainoihin sovellettava korkokanta muutettiin myöhemmin markkinoilla voimassa olevan korkokannan mukaiseksi (riippumatta siitä, määritelläänkö kyseinen mukautus pelkäksi "laskennalliseksi tarkistukseksi" vai ei).

( ks. 53 kohta )

4. Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaan vaikeuksissa olevan yrityksen rakenneuudistukseen myönnettävän tuen on liityttävä suunnitelmaan, jonka komissio voi hyväksyä kolmen aineellisen edellytyksen täyttyessä: kyseisellä suunnitelmalla on kyettävä palauttamaan asianomaisen yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuus, välttämään kilpailun perusteeton vääristyminen ja varmistamaan tuen oikeasuhteisuus rakenteen uudistamisen kustannuksiin ja siitä saatavaan hyötyyn nähden. Lisäksi yrityksen on pantava rakenneuudistussuunnitelma täytäntöön kokonaisuudessaan sellaisena kuin komissio on sen hyväksynyt siten, että komissio valvoo suunnitelman täytäntöönpanoa ja moitteetonta edistymistä, ja sille on esitettävä tältä osin yksityiskohtaiset vuosikertomukset.

( ks. 78 kohta )

5. Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevista yhteisön suuntaviivoista ilmenee, että vaikeuksissa olevan yrityksen sijainti aluetukikelpoisella alueella ei oikeuta täysin sallivaa lähestymistapaa, ja suuntaviivoissa todetaan, että "kilpailun vääristymät on minimoitava myös myönnettäessä tukea aluetukikelpoisilla alueilla sijaitseville yrityksille". Poikkeuksellinen mahdollisuus joustaa sen vaatimuksen suhteen, joka koskee kapasiteetin vähentämistä silloin kun markkinoilla on rakenteellista ylikapasiteettia, ei aseteta kyseenalaiseksi ensimmäistä vaatimusta, jolla pyritään siihen, että rakenneuudistussuunnitelma on johdonmukainen ja realistinen siten, että sen avulla on mahdollista palauttaa yrityksen elinkelpoisuus. Komissiota ei voida näin ollen arvostella siitä, että se on kieltäytynyt soveltamasta tuensaajayritykseen poikkeusta alueellisten kehittämistarpeiden perusteella, koska kyseinen yritys - vaikka oletettaisiin, että se on vähentänyt kapasiteettia tavalla, jota voitaisiin joustavuuteen vedoten pitää riittävänä - ei täytä yhtä tai useampaa suuntaviivoissa asetetuista muista edellytyksistä.

( ks. 114 kohta )

6. Julkisen vallan osallistuminen yrityksen pääomarakenteeseen millä tavalla tahansa voi olla valtiontukea.

Määritettäessä, merkitseekö osan yrityksellä julkisille yksikölle olevista veloista pääomaksi muuttaminen valtiontukea, on asiaankuuluvaa soveltaa yksityistä markkinataloussijoittajaa koskevaa arviointiperustetta. Näin ollen on arvioitava, olisiko yksityinen sijoittaja - joka voidaan kooltaan rinnastaa julkiseen sijoittajaan - samanlaisessa tilanteessa tehnyt yhtä merkittävän toimen. Vaikka tältä osin yksityisen sijoittajan käyttäytyminen, johon talouspoliittisiin tavoitteisiin pyrkivän julkisen sijoittajan toimenpiteitä on verrattava, ei välttämättä ole sellaisen tavanomaisen sijoittajan käyttäytymistä, joka sijoittaa pääomaa saadakseen sijoituksestaan voittoa jokseenkin lyhyellä aikavälillä, sen on kuitenkin oltava ainakin sellaisen yksityisen holdingyhtiön tai yksityisen konsernin käyttäytymistä, joka noudattaa kokonaisvaltaista tai alakohtaista rakennepolitiikkaa ja jota ohjaavat pidemmän aikavälin kannattavuusnäkymät.

Kun komissio arvioi sitä, onko sijoitus yksityisen sijoittajan toimintaan perustuvan arviointiperusteen mukainen, kyseessä on monitahoinen taloudellinen arviointi. Komissiolla on toteuttaessaan toimen, joka merkitsee näin monitahoista taloudellista arviointia, laaja harkintavalta, ja kyseisen toimen tuomioistuinvalvonta kohdistuu tältä osin ainoastaan siihen, että menettelyä ja perusteluvelvollisuutta koskevia sääntöjä on noudatettu, että riidanalaisen ratkaisun perustana olevat tosiseikat pitävät asiallisesti paikkansa, että näitä tosiseikkoja ei ole arvioitu ilmeisen virheellisesti ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei voi omalla taloudellisella arvioinnillaan korvata komission arviointia.

( ks. 125-127 kohta )

7. Valtion toimenpiteen erityisyys eli sen valikoivuus on yksi perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 1 kohta) tarkoitetun valtiontuen käsitteen tunnusomaisista piirteistä. Tältä osin on tutkittava, hyödyttääkö kyseessä oleva toimenpide ainoastaan tiettyjä yrityksiä tai tiettyjä toimialoja.

Tältä osin on todettava, että jos julkisella elimellä, joka myöntää taloudelliset edut, on harkintavaltaa määrittää toimenpiteen edunsaajat tai ehdot, toimenpidettä ei voida pitää yleisluonteisena. Näin on silloin kun velkojen anteeksiannot eivät välittömästi perustu maksujen suorittamisen lakkauttamista koskevaan kansalliseen lakiin, jolla otetaan käyttöön yleinen menettely, jota sovelletaan kaikkiin vaikeuksissa oleviin yrityksiin, vaan kyseisten julkisten elinten harkintavaltansa nojalla tekemään päätökseen.

( ks. 156 ja 157 kohta )

8. Perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 1 kohta) ei tehdä eroa valtioiden toimenpiteiden syiden tai tavoitteiden perusteella vaan niiden vaikutusten perusteella. Näin ollen pelkästään sen perusteella, että julkisten elinten vaikeuksissa olevalle yritykselle myöntämät velan anteeksiannot on toteutettu tuomioistuinmenettelyn yhteydessä ja asiaan sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, ei voida katsoa, että ne muodostavat sellaisen yleisen toimenpiteen, johon ei sovelleta perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohtaa.

( ks. 158 kohta )

9. Perustamissopimuksessa määritelty valtiontuen käsite on oikeudellinen ja sitä on arvioitava objektiivisten seikkojen perusteella. Tämän takia yhteisöjen tuomioistuinten on lähtökohtaisesti valvottava kokonaisvaltaisesti sitä, kuuluuko jokin toimenpide perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 1 kohta) soveltamisalaan, ottaen huomioon niiden käsiteltävänä olevaan asiaan liittyvät konkreettiset seikat samoin kuin se, onko komission arvio tekninen tai monimutkainen.

( ks. 159 kohta )

10. Julkisten elinten saatavien osuus vaikeuksissa olevan yrityksen velkojen kokonaismäärästä ei voi sinällään muodostaa ratkaisevaa tekijää arvioitaessa sitä, liittyykö näiden elinten kyseisen yrityksen hyväksi toteuttamiin velkojen anteeksiantoihin valtiontukea. Jos kyseiselle tekijälle annettaisiin merkitystä, vaikeuksissa olevan yrityksen mahdollisuuksia järjestellä velkojaan rajoitettaisiin perusteettomasti silloin kun julkisten saatavien kokonaismäärä on suurempi kuin yksityisten saatavien kokonaismäärä. Päinvastoin siinä tapauksessa, jossa yksityisten saatavien kokonaismäärä on suurempi kuin julkisten saatavien kokonaismäärä, julkisen elimen toteuttamaa velan järjestelyyn liittyvää toimenpidettä olisi vaikea pitää valtiontukena.

Kyseessä olevien julkisten elinten ei tarvitse toteuttaessaan velkojen anteeksiannot toimia sellaisten julkisten sijoittajien tavoin, joiden toimintaa olisi verrattava sellaisen yksityisen sijoittajan toimintaan, joka harjoittaa kokonaisvaltaista tai alakohtaista rakennepolitiikkaa ja joka haluaa saada sijoitetuille pääomille tuottoa pitkällä aikavälillä. Kyseisiä elimiä on tosiasiassa verrattava sellaiseen yksityiseen velkojaan, joka pyrkii perimään takaisin saatavansa velalliselta, joka on taloudellisissa vaikeuksissa.

Komission on näin ollen ratkaistava kunkin asianomaisen julkisen elimen osalta, oliko kyseisen elimen toteuttama velan anteeksianto olennaisesti suurempi kuin sellaisen hypoteettisen yksityisen velkojan, jonka tilannetta yritykseen nähden voidaan verrata asianomaisen julkisen elimen tilanteeseen ja joka pyrkii perimään takaisin saataviaan velalliselta.

Vaikka tältä osin julkisten velkojien ja yksityisten velkojien toteuttamien velan anteeksiantojen välistä ilmeistä epäsuhdetta voidaan pitää osoituksena mahdollisesta valtiontuesta, tämä seikka ei kuitenkaan itsessään vapauta komissiota sen velvollisuudesta tutkia, olivatko esillä olevan asian olosuhteet huomioon ottaen julkisten velkojien toteuttamat velkojen anteeksiannot suurempia kuin mitä kaupalliset vaatimukset huomioon ottaen on hyväksyttävissä siten, että ne ovat perusteltavissa ainoastaan halulla myöntää kyseiselle yritykselle etuus.

( ks. 166, 167, 170 ja 171 kohta )

11. Silloin kun valtion myöntämä tuki vahvistaa yrityksen asemaa jäsenvaltioiden välisessä kaupassa muihin, kilpaileviin yrityksiin verrattuna, tuen on katsottava vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Lisäksi tuki voi olla omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristämään kilpailua, vaikka muiden jäsenvaltioiden yritysten kanssa kilpaileva tuensaajayritys ei itse harjoittaisi rajanylittävää toimintaa. Kun jäsenvaltio myöntää tukea yritykselle, tarjonta tässä jäsenvaltiossa voi pysyä ennallaan tai kasvaa, minkä seurauksena muissa jäsenvaltioissa toimivien yritysten mahdollisuudet tarjota palvelujaan tämän jäsenvaltion markkinoille huononevat.

Myöskään tuensaajayrityksen suhteellisen pieni koko ei ensisijaisesti sulje pois sitä mahdollisuutta, että tuki vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

( ks. 220 ja 221 kohta )

12. Komissiolla ei valtiontukia koskevan päätöksen perusteluissa ole jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistuvaa vaikutusta koskevan edellytyksen osalta velvollisuutta tehdä taloudellista erittelyä asianomaisilla aloilla vallitsevasta todellisesta markkinatilanteesta, asianomaisen yrityksen markkinaosuudesta, kilpailijayritysten tilanteesta ja jäsenvaltioiden välisistä kyseisten tuotteiden ja palvelujen kauppavirroista, kun se on esittänyt, millä tavoin riidanalainen tuki vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

Lisäksi kun kyse on sääntöjenvastaisesti myönnetystä tuesta, komission ei tarvitse osoittaa tuen todellisia vaikutuksia kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Tällainen velvollisuus johtaisi niiden jäsenvaltioiden suosimiseen, jotka maksavat tukia noudattamatta perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdassa (josta on tullut EY 88 artiklan 3 kohta) määrättyä ilmoitusvelvollisuutta, niiden kustannuksella, jotka ilmoittavat tuesta suunnitteluvaiheessa.

( ks. 223, 225 ja 226 kohta )