ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Asiassa on todettava, että kantajien työsuhde on todellisuudessa perustettu selvästikin rikkoen Italian lakia nro 1369/60, mistä syystä on katsottava, että kunkin kantajan työsuhde on solmittu Euroopan komission kanssa ja että näin ollen kuhunkin kantajaan on sovellettava suoritettuihin työtehtäviin liittyviä sopimus-, palkkaus- ja sosiaaliturvaehtoja työsuhteen alkamisesta tai virkamiestuomioistuimen oikeudenkäynnin aikana toteamasta muusta ajankohdasta lukien
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 72/34

Kanne 22.10.2010 — Gross ym. v. unionin tuomioistuin

(Asia F-106/10)

2011/C 72/55

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantajat: Ivo Gross (Luxemburg, Luxemburg) ym. (edustaja: asianajaja J. Kayser)

Vastaaja: Euroopan unionin tuomioistuin

Oikeusriidan kohde ja kuvaus

Virkamiestuomioistuimen on kumottava päätökset, jotka ilmenevät kantajien palkkalaskelmien korjauslaskelmista vuoden 2009 heinäkuusta joulukuuhun ja palkkalaskelmista 1.1.2010 alkaen, siltä osin kuin kyse on virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen vuosittaisesta mukauttamisesta 23.12.2009 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1296/2009 perusteella

Vaatimukset

— Nimittävän viranomaisen kantajien palkkojen mukauttamisesta tekemät päätökset, sellaisina kuin ne ilmenevät 2010 toimitetusta joulukuun 2009 palkan taannehtivaa muutosta koskevasta mukautuslaskelmasta, palkkalaskelmista 1/2010, 2/2010, 3/2010, 4/2010, 5/2010, 6/2010, 7/2010, 8/2010, 9/2010 ja kaikista tämän jälkeen laadituista palkkalaskelmista aina siihen saakka, kunnes esillä olevassa asiassa annetaan lopullinen tuomio, siltä osin kuin näissä laskelmissa sovelletaan lainvastaisesti palkan mukautukseen 1,85 prosenttia 3,7 prosentin mukautuksen sijasta
—

neuvosto on velvoitettava korvaamaan kantajalle aiheutunut taloudellinen vahinko maksamalla ilmeisen lainvastaisen asetuksen N:o 1296/2009 soveltamisesta johtuvan ansionmenetyksen määrää vastaava määrä, johon on lisättävä vuoden 2010 tammikuusta lähtien henkilöstösääntöjen 66 a artiklan nojalla kuukausittain peritty erityismaksu, jonka määrä on määritetty virheellisesti, kun otetaan huomioon mainittu asetus; kyseinen määrä on arvioitu 30 000 euron suuruiseksi ottamatta huomioon unionin yleisen tuomioistuimen tulkintaa neuvosto on velvoitettava korvaamaan kantajalle aihetunut aineeton vahinko maksamalla nimellinen yhden euron määräinen korvaus
—

tämän kumoamisen seurauksena on suoritettava uudelleen kantajan ja muiden ylennyskelpoisten virkamiesten ansioiden vertailu vuosien 2008 ja 2009 ylennyskierroksilla, kantaja on ylennettävä palkkaluokkaan AST 8 taannehtivasti 1.1.2008 alkaen ja hänelle on maksettava korkoa saamatta jääneistä palkoista Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioita varten vahvistaman korkokannan mukaisesti 1.1.2008 alkaen lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä, asettamatta kuitenkaan kyseenalaiseksi muiden ylennettyjen virkamiesten ylennyksiä
—

ylennykset, joista on päätetty 29.4.2008, on kumottava, koska niistä on päätetty ottamatta huomioon kantajan näkemystä sekä tutkimatta kaikkia asiaan liittyviä aikaisempia ja myöhempiä toimenpiteitä, mukaan lukien kantajaa koskeva vuoden 2007 arviointikertomus, ja jos aiheellista, todettava että henkilöstöosaston antamissa ohjeissa asetetut rajoitukset ovat laittomia
—

Päätös, joka on päivätty 6.9.2007 ja jolla kantajan valitus hylätään, on kumottava siltä osin kuin se on tarpeen.
—

päätös, joka tehtiin 12.2.2007 ja jolla kilpailun EPSO/AD/28/05 valintalautakunta kieltäytyi merkitsemästä kantajaa tämän kilpailun varallaololuetteloon, on kumottava ja näin ollen — kantajalle on myönnettävä 25 000 euron suuruinen summa korvauksena henkisestä kärsimyksestä — kantajalle on myönnettävä korvaus, joka kattaa asianajajakulut, joiden määräksi on arvioitu 8 000 euroa ja joista on esitetty tosite — on todettava pääasiallisesti, että toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava sellaiset toimenpiteet, jotka ovat omiaan korvaamaan kohtuullisella tavalla kumotusta toimenpiteestä aiheutuneen haitan, eli kantaja on merkittävä varallaololuetteloon, tai — kantajalle on myönnettävä, jos häntä ei merkitä varallaololuetteloon, toissijaisesti, 384 000 euron suuruinen summa korvauksena aineellisesta vahingosta
Välitoimihakemuksen yhteydessä on merkityksetöntä, että Euroopan unionin perusoikeuskirjan 31 artiklassa määrätään, että jokaisella työntekijällä on oikeus terveellisiin, turvallisiin ja ihmisarvoisiin työoloihin ja työehtoihin tai että sen 35 artiklassa taataan jokaiselle oikeus saada sairaanhoitoa kansallisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen mukaisin edellytyksin ja varmistetaan ihmisten terveyden korkeatasoinen suojelu kaikkien unionin politiikkojen ja toimintojen määrittelyssä ja toteuttamisessa. Myös viittaus henkilöstösääntöjen 1 e artiklaan, jossa säädetään muun muassa palveluksessa oleville virkamiehille mahdollisuudesta hyödyntää ”luonteeltaan sosiaalisia toimenpiteitä, mukaan lukien työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen tähtäävät erityistoimenpiteet”, on tehoton.

Tällaisiin seikkoihin ei nimittäin voida missään tapauksessa vedota perustelemaan kiireellisyyttä sairauskulujen korvaamista koskevan hakemuksen hylkäämispäätöksen täytäntöönpanon lykkäämisessä, koska hallinnollisen päätöksen lainvastaisuudella ei lähtökohtaisesti ole vaikutusta kiireellisyysedellytyksen arviointiin.

(ks. 35 ja 36 kohta)

Viittaukset:

Virkamiestuomioistuin: määräys 12.9.2013, de Loecker v. EUH (F-78/13 R, EU:H:2013:134, 25 ja 29 kohta)
Kilpailun valintalautakunnan on arvioitava tapauskohtaisesti, vastaako kunkin hakijan esittämä työkokemus kilpailuilmoituksessa vaadittua tasoa. Valintalautakunnalla on tätä varten henkilöstösääntöjen kilpailumenettelyä koskevien säännösten mukainen laaja harkintavalta sen arvioidessa hakijoiden aikaisemman työkokemuksen luonnetta ja kestoa sekä sitä, kuinka tarkoin tämä työkokemus vastaa täytettävän viran edellyttämiä vaatimuksia. Näin ollen virkamiestuomioistuimen on rajoitettava sille kuuluva laillisuusvalvonta sen varmistamiseen, ettei tätä harkintavaltaa käytettäessä ole tapahtunut ilmeistä virhettä. Unionin tuomioistuinten on tätä valvontaa harjoittaessaan otettava huomioon, että kilpailun hakijan on toimitettava kilpailun valintalautakunnalle kaikki hakemuksensa tutkinnan kannalta tarpeelliseksi katsomansa tiedot ja asiakirjat, jotta tämä voi tarkistaa, täyttääkö hän kilpailuilmoituksessa asetetut edellytykset, varsinkin jos sitä on nimenomaisesti ja selvästi pyydetty näin tekemään. Kun valintalautakunta päättää hakijoiden hyväksymisestä kilpailuun, sillä on näin ollen oikeus rajoittaa tutkimuksensa pelkkiin hakemuksiin ja niihin liitettyihin asiakirjoihin.

Lisäksi kun otetaan huomioon kilpailun valintalautakunnalle myönnetty laaja harkintavalta, sen osoittaminen, että se on tehnyt tosiseikkojen arvioinnissa ilmeisen virheen, jonka perusteella tehty päätös on kumottava, edellyttää, että näyttö, jonka esittäminen kuuluu kantajalle, riittää viemään uskottavuuden kyseisen valintalautakunnan tekemiltä arvioinneilta.

(ks. 35–38 kohta)

Yhteisöjen tuomioistuin: tuomio 12.7.1989, Belardinelli ym. v. yhteisöjen tuomioistuin (225/87, EU:C:1989:309, 13 ja 14 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio 12.12.1996, AIUFFASS ja AKT v. komissio (T-380/94, EU:T:1996:195, 59 kohta); tuomio 13.3.2002, Martínez Alarcón v. komissio (T-357/00, T-361/00, T-363/00 ja T-364/00, EU:T:2002:66, 76 kohta); tuomio 25.3.2004, Petrich v. komissio (T-145/02, EU:T:2004:91, 37 kohta) ja tuomio 12.2.2008, BUPA ym. v. komissio (T-289/03, EU:T:2008:29, 221 kohta)

Virkamiestuomioistuin: tuomio 25.11.2008, Iordanova v. komissio (F-53/07, EU:F:2008:148, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio 24.4.2013, Demeneix v. komissio (F-96/12, EU:F:2013:52, 42–45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)
Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 ja 12 artiklan uusien yleisten täytäntöönpanosäännösten soveltaminen toisessa eläkejärjestelmässä saavutettujen eläkeoikeuksien siirtämiseen, jota haettiin ennen mainittujen säännösten antamista mutta joka toteutettiin niiden voimaantulon jälkeen, ei ole ristiriidassa henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan kanssa.

Tältä osin yleisesti tunnustetun periaatteen mukaan uutta sääntöä sovelletaan, jos toisin ei ole säädetty, välittömästi myöhemmin syntyviin tilanteisiin sekä vanhan lain voimassa ollessa syntyneiden sellaisten tilanteiden tulevaisuudessa ilmeneviin vaikutuksiin, jotka eivät kuitenkaan ole kokonaisuudessaan muodostuneet. Asian laita on toisin vain sellaisten tilanteiden osalta, jotka ovat syntyneet ja lopullisesti toteutuneet aikaisemman säännön voimassa ollessa ja jotka saavat aikaan saavutettuja oikeuksia. Oikeutta pidetään saavutettuna, kun sen aikaan saanut tosiseikka on tapahtunut ennen lainsäädännön muutosta. Näin ei kuitenkaan ole sellaisen oikeuden tapauksessa, jonka perustava tosiseikka ei ole tapahtunut sen lainsäädännön voimassa ollessa, jota on muutettu.

Yhtäältä henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdassa ei estetä tällaista uusien yleisten täytäntöönpanosäännösten välitöntä soveltamista.

Toisaalta asianomaisen oikeusasemaa ei muuteta eikä pakottavia oikeusvaikutuksia saada aikaan sillä, että virkamiehelle tai toimihenkilölle, joka on hakenut toisessa eläkejärjestelmässä saavuttamisensa eläkeoikeuksien siirtämistä unionin eläkejärjestelmään, annetaan tiedoksi hyvitettäviä palvelusvuosia koskeva ehdotus eikä etenkään vain sillä, että tällainen hakemus on tehty. Näin ollen virkamiehellä tai toimihenkilöllä ei ollut saavutettuja oikeuksia, joita uusien säännösten soveltamisella olisi voitu loukata.

Lisäksi virkamies tai toimihenkilö saa oikeuden palvelusvuosien hyvitykseen vasta, kun unionin eläkejärjestelmään on siirretty pääoma, joka edustaa hänen toisessa järjestelmässä saavuttamiaan oikeuksia.

Yksityiset eivät voi vedota luottamuksensuojan periaatteeseen riitauttaakseen uuden säännöksen soveltamisen erityisesti sellaisella alalla, jolla lainsäätäjällä on laaja harkintavalta.

(ks. 26–29, 31 ja 37 kohta)

Viittaukset:

Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio 13.10.2015, komissio v. Verile ja Gjergji (T-104/14 P, EU:T:2015:776, 151–154 ja 170 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)
Se, ettei unionin tuomioistuimissa asianosaisena olevan henkilön asianajaja ole vastannut virkamiestuomioistuimen kirjeeseen, jolla virkamiestuomioistuin ilmoitti hänelle aikeestaan turvautua työjärjestyksensä 34 artiklan 1 ja 2 kohtaan, ei ole esteenä sille, että hänen osaltaan sovelletaan kyseisiä määräyksiä, jotka koskevat asianosaisen asianajajalle asetettavaa kieltoa esiintyä asian käsittelyssä. Kun kyseessä on asianajaja, jolle on asetettu kielto esiintyä asian käsittelyssä sen vuoksi, että hän on myötävaikuttanut asiakkaansa sellaisen käytöksen jatkumista, jolla hän työllistää turhaan unionin tuomioistuimia, asianomaisen asianajajan vastauksen puuttuminen ei millään tavoin aseta kyseenalaiseksi sitä seikkaa, että hänen asiakkaansa taipumus ryhtyä järjestelmällisesti ja tilanteesta riippumatta oikeustoimiin on omiaan haittaamaan hyvää oikeudenhoitoa tai sitä seikkaa, että hänen asianajajansa toiminta myötävaikuttaa suoraan pakkomielteenomaisia käräjöimisen taipumuksia, joista hänen asiakastaan arvostellaan.

On aiheellista soveltaa virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 34 artiklan 1 ja 2 kohtaa ja asettaa virkamiestuomioistuimessa vireillä olevassa menettelyssä kantajan edustajana toimivalle asianajajalle kielto esiintyä sen käsittelyssä ja toimittaa jäljennös määräyksestä toimivaltaisille kansallisille viranomaisille, joiden toimivallan alaisuuteen asianajaja kuuluu, kun on osoitettu riittävällä tavalla, että tämä asianajaja myötävaikuttaa tällaisella arvostelukyvyttömällä toiminnalla asianomaisen osapuolen pakkomielteenomaisten käräjöimisen taipumusten toteuttamista. Asianomainen osapuoli on osoittautunut huomattavaksi häiriötekijäksi hyvän oikeudenhoidon kannalta kun otetaan huomioon hänen unionin tuomioistuimissa nostamiensa kanteiden erittäin suuri määrä, joka ei voinut käsiteltävässä asiassa jäädä huomaamatta tavanomaisen tarkkaavaiselta asianajajalta.

Tältä osin se seikka, että asianomainen asianajaja on nostanut virkamiestuomioistuimessa asiakkaansa lukuun vain kaksi kannetta, jotka hän on allekirjoittanut, ei ole omiaan, kun otetaan huomioon hänen edeltäjiensä nostamien kanteiden historiikki, josta hän ei voi olla tietämätön, oikeuttamaan hänen toimintaansa asianajajana, jonka toiminnan yhteydessä hänen olisi avustettava ja edustettava asiakastaan ottaen huomioon samalla hyvän oikeudenhoidon vaatimus, joka on luonteeltaan yleisen edun mukainen.

(ks. 14, 21 ja 22 kohta)
Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan kanssa ei ole ristiriidassa niiden liitteessä VIII olevan 11 ja 12 artiklan uusien yleisten täytäntöönpanosäännösten soveltaminen toisessa eläkejärjestelmässä saavutettujen eläkeoikeuksien siirtämiseen unionin eläkejärjestelmään, jota haettiin ennen näiden yleisten täytäntöönpanosäännösten antamista mutta joka toteutettiin niiden voimaantulon jälkeen.

Tältä osin yleisesti tunnustetun periaatteen mukaan uutta sääntöä sovelletaan, jos toisin ei ole säädetty, välittömästi myöhemmin syntyviin tilanteisiin, sekä vanhan säännön voimassa ollessa syntyneiden sellaisten tilanteiden tulevaisuudessa ilmeneviin vaikutuksiin, jotka eivät kuitenkaan ole kokonaisuudessaan muodostuneet. Asian laita on toisin vain sellaisten tilanteiden osalta, jotka ovat syntyneet ja lopullisesti toteutuneet aikaisemman säännön voimassa ollessa ja jotka saavat aikaan saavutettuja oikeuksia. Oikeutta pidetään saavutettuna, kun sen aikaan saanut tosiseikka on tapahtunut ennen lainsäädännön muutosta. Näin ei kuitenkaan ole sellaisen oikeuden tapauksessa, jonka perustava tosiseikka ei ole tapahtunut sen lainsäädännön voimassa ollessa, jota on muutettu.

Yhtäältä henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdassa ei kielletä tällaista uusien yleisten täytäntöönpanosäännösten välitöntä soveltamista.

Toisaalta se, että virkamiehelle tai toimihenkilölle, joka on hakenut toisessa eläkejärjestelmässä saavutettujen eläkeoikeuksien siirtämistä unionin eläkejärjestelmään, annetaan tiedoksi eläkeoikeuksien hyvittämistä koskeva ehdotus tai ainakaan vain se, että tällainen hakemus on tehty, ei muuta asianomaisen oikeudellista asemaa eikä sillä ole sitovia oikeusvaikutuksia. Näin ollen virkamiehellä tai toimihenkilöllä ei ollut saavutettuja oikeuksia, joita uusien säännösten soveltamisella olisi voitu loukata.

Lisäksi virkamiehen tai toimihenkilön oikeus palvelusvuosien hyvittämiseen muodostuu kokonaan vasta sitten, kun unionin eläkejärjestelmään on siirretty pääoma, joka edustaa hänen toisessa järjestelmässä saavuttamiaan oikeuksia.

Lisäksi yksityiset eivät voi vedota luottamuksensuojan periaatteeseen riitauttaakseen uuden säännöksen soveltamisen erityisesti sellaisella alalla, jolla lainsäätäjällä on laaja harkintavalta.

(ks. 23–26, 28 ja 35 kohta)

Viittaukset:

Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio 13.10.2015, komissio v. Verile ja Gjergji (T-104/14 P, EU:T:2015:776, 151–154 ja 170 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)
Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 ja 12 artiklan uusien yleisten täytäntöönpanosäännösten soveltaminen toisessa eläkejärjestelmässä saavutettujen eläkeoikeuksien siirtämiseen, jota haettiin ennen mainittujen säännösten antamista mutta joka toteutettiin niiden voimaantulon jälkeen, ei ole ristiriidassa henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan kanssa.

Tältä osin yleisesti tunnustetun periaatteen mukaan uutta sääntöä sovelletaan, jos toisin ei ole säädetty, välittömästi myöhemmin syntyviin tilanteisiin sekä vanhan lain voimassa ollessa syntyneiden sellaisten tilanteiden tulevaisuudessa ilmeneviin vaikutuksiin, jotka eivät kuitenkaan ole kokonaisuudessaan muodostuneet. Asian laita on toisin vain sellaisten tilanteiden osalta, jotka ovat syntyneet ja lopullisesti toteutuneet aikaisemman säännön voimassa ollessa ja jotka saavat aikaan saavutettuja oikeuksia. Oikeutta pidetään saavutettuna, kun sen aikaan saanut tosiseikka on tapahtunut ennen lainsäädännön muutosta. Näin ei kuitenkaan ole sellaisen oikeuden tapauksessa, jonka perustava tosiseikka ei ole tapahtunut sen lainsäädännön voimassa ollessa, jota on muutettu.

Yhtäältä henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdassa ei estetä tällaista uusien yleisten täytäntöönpanosäännösten välitöntä soveltamista.

Toisaalta asianomaisen oikeusasemaa ei muuteta eikä pakottavia oikeusvaikutuksia saada aikaan sillä, että virkamiehelle tai toimihenkilölle, joka on hakenut toisessa eläkejärjestelmässä saavuttamisensa eläkeoikeuksien siirtämistä unionin eläkejärjestelmään, annetaan tiedoksi hyvitettäviä palvelusvuosia koskeva ehdotus eikä etenkään vain sillä, että tällainen hakemus on tehty. Näin ollen virkamiehellä tai toimihenkilöllä ei ollut saavutettuja oikeuksia, joita uusien säännösten soveltamisella olisi voitu loukata.

Lisäksi virkamies tai toimihenkilö saa oikeuden palvelusvuosien hyvitykseen vasta, kun unionin eläkejärjestelmään on siirretty pääoma, joka edustaa hänen toisessa järjestelmässä saavuttamiaan oikeuksia.

(ks. 43–46 ja 48 kohta)

Viittaukset:

Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio 13.10.2015, komissio v. Verile ja Gjergji (T-104/14 P, EU:T:2015:776, 151–154 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)
Henkilöstöasian tiivistelmä



Henkilöstöasian tiivistelmä

Tiivistelmä

Tuomioistuinmenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset – Kanteen nostamisen määräajassa telekopiona toimitettu kannekirjelmä – Asianajajan käsin kirjoittama allekirjoitus, joka eroaa postitse lähetetyssä alkuperäisversiossa olevasta allekirjoituksesta – Seuraus – Telekopion vastaanottamispäivää ei oteta huomioon kanteen nostamisen määräajan noudattamisen arvioimisessa

(Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 34 artiklan 1 ja 6 kohta; Henkilöstösääntöjen 91 artiklan 3 kohta)

Unionin virkamiehiä koskevissa henkilöstöasioissa oikeudenkäyntiasiakirjojen määräysten mukaista toimittamista varten virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 34 artiklan määräyksissä ja muun muassa sen 1 ja 6 kohdassa, joissa sallitaan kannekirjelmän toimittaminen telekopiona, edellytetään, että asianosaisen edustaja allekirjoittaa asiakirjan alkuperäiskappaleen käsin ennen sen toimittamista telekopiona ja että sama alkuperäiskappale toimitetaan virkamiestuomioistuimen kirjaamoon viimeistään seuraavien kymmenen päivän kuluessa.

Näin ollen jos jälkikäteen käy ilmi, että asiakirjan alkuperäiskappaleessa, joka on toimitettu kirjaamoon kymmenen päivän kuluessa telekopiona lähettämisen jälkeen, ei ole samaa allekirjoitusta kuin telekopioidussa asiakirjassa, on todettava, että virkamiestuomioistuimen kirjaamoon on toimitettu kaksi erilaista oikeudenkäyntiasiakirjaa, vaikka kyseessä on saman henkilön allekirjoitus. Koska virkamiestuomioistuimen tehtävänä ei ole sen tarkastaminen, vastaavatko tekstit toisiaan sanatarkasti, on ilmeistä, että kun toisessa asiakirjassa ei ole samaa allekirjoitusta kuin toisessa, telekopiolla toimitettu asiakirja ei ole postitse toimitetun alkuperäiskappaleen jäljennös.

Lisäksi jos telekopiona lähetetyn tekstin toimittaminen ei täytä työjärjestyksen 34 artiklassa asetettuja oikeusvarmuuden edellytyksiä, telekopiona toimitetun asiakirjan toimittamispäivää ei voida ottaa huomioon kanteen nostamisen määräajan noudattamista varten.

(ks. 20, 21 ja 23 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑138/01 R, F v. tilintarkastustuomioistuin, 13.11.2001, 8 ja 9 kohta
Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklassa määrätään, että jos virkamiestuomioistuimelle on muun muassa sen takia, että kanne on selvästikin oikeuden väärinkäyttöä, aiheutunut kustannuksia, jotka olisi voitu välttää, se voi velvoittaa kustannukset aiheuttaneen asianosaisen korvaamaan ne kokonaan tai osittain; tämä korvaus ei kuitenkaan voi olla suurempi kuin 2000 euroa.

Kanne on selvästi oikeuden väärinkäyttöä, kun kantaja on ilman pätevää syytä päättänyt nostaa kanteen ja kun hän on useissa asioissa jo vedonnut samankaltaisiin tai jopa täysin samoihin perusteisiin ja väitteisiin kuin kyseessä olevassa asiassa, ja kun nämä perusteet on kaikissa kantajan vireille panemissa asioissa hylätty määräyksellä, koska ne eivät joko ilmeisellä tavalla täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä tai koska ne ovat oikeudellisesti selvästi täysin perusteettomia.

(ks. 52–54 kohta)
Tilanne ei ole kuitenkaan tällainen, kun kyseessä on kilpailuilmoituksen oikaisu, jolla muutetaan tässä ilmoituksessa vahvistettuja arviointia koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä kokeiden osalta mutta ei määrätä edellytyksistä, joiden vuoksi kantajan hakemus pitäisi hylätä.

Kun kilpailuilmoitusta tarkasteltaessa otetaan huomioon palvelukseenottomenettelyn erityinen luonne monitahoisena hallinnollisena toimenpiteenä, joka muodostuu useista peräkkäisistä, toisiinsa erittäin läheisesti liittyvistä päätöksistä, kantajalla on oikeus vedota kilpailun kuluessa tapahtuneisiin lainvastaisuuksiin, myös sellaisiin, jotka voivat perustua itse kilpailuilmoituksen tekstiin, kun hän nostaa kanteen myöhemmästä yksittäispäätöksestä, kuten kokeisiin hyväksymättä jättämistä koskevasta päätöksestä. Kilpailuilmoituksesta voidaan myös poikkeustapauksessa nostaa kanne, kun se merkitsee henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa tarkoitettua kantajalle vastaista päätöstä, koska siinä asetetaan kantajan hakemuksen poissulkevia edellytyksiä.

Sekä kannetta edeltävän hallinnollisen valituksen että kanteen on henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti kohdistuttava asianomaiselle vastaiseen toimeen, jolla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa suoraan ja välittömästi kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi.

Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisen työjärjestyksen 2 osaston 8 luvun muiden määräysten soveltamista. Saman työjärjestyksen 88 artiklan mukaan asianosainen, myös asian voittanut asianosainen, voidaan kuitenkin velvoittaa korvaamaan oikeudenkäyntikulut osittain tai kokonaan, jos se katsotaan perustelluksi kyseisen osapuolen menettelyn takia.

Kyseistä 88 artiklaa on sovellettava tapauksessa, jossa asian voittanut asianosainen ei ole senkään jälkeen, kun hän on myöntänyt yhtäältä, että hänen esittämänsä, kanteen myöhästymistä koskenut oikeudenkäyntiväite perustui sen tueksi esitetyn asiakirjan virheelliseen tulkintaan ja toisaalta, että hänellä ei ollut todisteita sen tueksi, luopunut tästä oikeudenkäyntiväitteestä. Tällainen menettely on pakottanut virkamiestuomioistuimen virallisesti hylkäämään tämän oikeudenkäyntiväitteen.

(ks. 66, 68 ja 69 kohta)
FI
Oikeustapauskokoelma
ECLI:EU:F:2011 :10 1VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN ENSIMM ÄISEN JAOSTON PU HEENJOHTAJAN M ÄÄRÄYS
8 päivänä helmikuuta 2011
Asia F-60/10
Fulvia C hiavegato
vastaan
Euroopan komissio
Sovintoratkaisu — Asian poistaminen rekisteristä
Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin pe rustamissopimuksen sen 106 a artiklan 
nojalla, pe rustuva ka nne, jossa F ulvia Ch iavegato v aatii v irkamiestuomioistuinta 
kumoamaan 13.11.2009 t ehdyn ko mission p äätöksen, jolla hänet jätettiin me rkitsemättä 
vuoden 2009 y lennyskierroksella p alkkaluokkaa n AS T 6 y lennettyjen v irkamiesten 
luetteloon.
Ratkaisu:Asia F -60/10, Ch iavegato v astaan ko missio, p oistetaan v irkamiestuomioistuimen 
rekisteristä. A sianosaiset v astaavat o ikeudenkäyntikuluista t ekem änsä s ovinnon 
mukaisesti.
Tiivistelmä
Virkamiehet — Kanne — Sovintoratkaisu virkamiestuomioistuimessa — Asian poistaminen rekisteristä
(Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 69 artikla)