ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
9.12.2000 FI C 355/29 Euroopan yhteiso ¨jen virallinen lehti
Conepo Servizi s.c.a.r.l:n 16.9.2000 Euroopan yhteisöjen – kumoaa em. päätöksen 5 artiklan
komissiota vastaan nostama kanne
– toissijaisesti kumoaa em. 5 artiklan siltä osin kuin siinä
viitataan 5.8.1994 annetun D.M:n 2:ssä säädettyihin(Asia T-268/00)verohelpotuksiin, joista määrätään päätöksen päätösosan
1 artiklassa
(2000/C 355/64)
– velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(Oikeudenkäyntikieli: italia)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Conepo Servizi s.c.a.r.l:n on nostanut 16.9.2000 Euroopan
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samatteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-kuin asiassa T-234/00, Fondazione Opera S. Maria della Caritàjana ovat asianajajat Alfredo Biagini, Rooma, ja Silvia Scarpavastaan vastaan komissio ja asiassa T-235/00, Codess Socialeja Paolo Pettinelli, Venetsia.ym. (1)
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
(1) Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
– kumoaa komission päätöksen 2000/394/EY
– velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Italgasin 17.9.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vas-Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samattaan nostama kannekuin asiassa T-234/00, Fondazione Opera S. Maria della Carità
vastaan vastaan komissio ja asiassa T-235/00, Codess Sociale
(Asia T-270/00) ym. (1)
(2000/C 355/66)(1) Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
(Oikeudenkäyntikieli: italia)
Italgas on nostanut 17.9.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäi-
sen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisö-jen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat
Massiomo Merola ja Claudio Tesauro, Rooma, ja Maurizio Baglioni Hotels s.p.a:n ym. 17.9.2000 Euroopan yhteisöjen
Pappalardo, Bryssel. komissiota vastaan nostama kanne
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (Yhdistetyt asiat T-269/00, T-271/00, T-272/00 ja
T-273/00)
– kumoaa komission päätöksen 2000/394/EY
(2000/C 355/65)– velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(Oikeudenkäyntikieli: italia)Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Baglioni Hotels s.p.a. ym. ovat nostaneet 17.9.2000 EuroopanOikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samatyhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-kuin asiassa T-234/00, Fondazione Opera S. Maria della Caritàteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-vastaan vastaan komissio ja asiassa T-235/00, Codess Socialejina ovat asianajajat Alessio Vianello, Venezia, Massiomoym. (
1)Merola, Rooma, ja Maurizio Pappalardo, Bryssel.
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (1) Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
– kumoaa 25.11.1999 tehdyn komission päätöksen
2000/394/EY 1 ja 2 artiklan
2.

Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Sellaisen oikeussäännön, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen – Oikeussääntö, jolla annetaan yksityisille oikeuksia – Käsite – Säännöt toimivallasta, jonka nojalla komissio valvoo yhteisen kalastuspolitiikan toteuttamista – Tällaiset säännöt eivät kuulu kyseisen käsitteen soveltamisalaan (SEU 17 artikla; SEUT 340 artiklan toinen kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1380/2013 22 artiklan 4 kohdan toinen alakohta; neuvoston asetuksen N:o 1224/2009 38–41 ja 118 artikla; komission asetuksen N:o 1281/2005 3 ja 7 artikla) (ks. 44, 45, 47 ja 49–52 kohta)
43

Perustellakseen erityisesti sen, miksi toimi koskee heitä erikseen, kantajat selittävät, että he kuuluivat sellaisten Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisten muodostamaan ensimmäiseen rajoitettuun piiriin, jotka ovat käyttäneet oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen unionissa (ja joita on 2 prosenttia ”Yhdistyneen kuningaskunnan väestöstä yleensä”). He kuuluvat lisäksi toiseen vielä rajoitetumpaan piiriin, joka muodostuu Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisia, jotka ovat lisäksi asuneet yli 15 vuoden ajan Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolella ja joilta tästä syystä on evätty äänioikeus Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaaleissa sekä 23.6.2016 järjestetyssä kansanäänestyksessä ”viidentoista vuoden säännön” (15 years rule) perusteella (ja joita on 1,2 prosenttia ”Yhdistyneen kuningaskunnan väestöstä”). Äänioikeuden epäämisen vuoksi he eivät ole voineet osallistua ratkaiseviin äänestyksiin voidakseen säilyttää unionin kansalaisen asemansa.
8

Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin – ensinnäkin siirtää asian unionin yleisen tuomioistuimen suurelle jaostolle tai sellaiselle jaostolle, jossa asian käsittelyyn osallistuu eri määrä tuomareita unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 28 artiklan mukaisesti – toiseksi määrää SEUT 278 ja SEUT 279 artiklan nojalla välitoimista eli keskeyttää kantajia koskevat oikeudenkäyntimenettelyt Espanjassa ja toteaa, että heillä on oikeus saada taloudellista tukea, joka vastaa heidän aikaisemmassa tehtävässään saamaansa palkkaa – kolmanneksi hyväksyy heidän SEUT 265 artiklaan perustuvan vaatimuksensa, joka on kohdistettu parlamenttiin ja ”erityisesti”9.10.2020 tehtyyn päätökseen, määrää heidän osaltaan toteutettujen seuraamustoimenpiteiden keskeyttämisestä ja velvoittaa parlamentin korvaamaan heille aiheutuneen vahingon – neljänneksi ja toissijaisesti velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan vahingon, joka heille aiheutui siitä, että Espanjan tuomioistuimet olivat rikkoneet unionin oikeutta, toteaa, että kyseisen jäsenvaltion on määrättävä seuraamuksista henkilöille, jotka olivat estäneet tai yrittäneet estää heidän kantelujensa käsittelyn, ja toteutettava toimenpiteitä kyseisen velvollisuuden noudattamisen valvomiseksi.
119

Lisäksi on hylättävä tehottomana kantajan väite, jonka mukaan pöytäkirjassa N:o 7 olevissa 8 ja 9 artiklassa tarkoitettu koskemattomuus kuuluu perusoikeuskirjan 39 artiklassa vahvistettuun äänioikeuteen ja vaalikelpoisuuteen, jonka loukkaamiseen voidaan vedota parlamentin puhemiestä vastaan perusoikeuskirjan 51 artiklan mukaisesti ja jonka noudattamista unionin yleisen tuomioistuimen on vaadittava perusoikeuskirjan 47 artiklassa tarkoitetun tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden mukaisesti. Tämä väite koskee nimittäin Riba i Ginerin 20.12.2019 esittämän pyynnön väitetyn hylkäämisen aineellista lainmukaisuutta, eikä sillä ole merkitystä nyt käsiteltävän kanteen tutkittavaksi ottamisen kannalta.
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 10.11.2021 – KS ja KD vastaan neuvosto ym.

(asia T-771/20)

(Vahingonkorvauskanne – Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Eulex Kosovo -operaatio – Toimivallan selvä puuttuminen)

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Unionin tuomioistuinten toimivalta – Vahingonkorvauskanne – Kanne korvauksen saamiseksi vahingosta, joka on väitetysti aiheutunut kantajille neuvoston, komission ja Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) toimista ja laiminlyönneistä – Poliittiset tai strategiset kysymykset, jotka liittyvät unionin operaation toimintojen, prioriteettien ja resurssien määrittelemiseen – Soveltamisalan ulkopuolelle jääminen

(SEU 24 artiklan 1 kohdan toinen alakohta ja SEU 40 artikla; SEUT 263, 265, 268 ja 275 artikla; neuvoston yhteinen toiminta 2008/124)

(ks. 28–33 ja 39–42 kohta)

Aihe

SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus saada korvausta vahingosta, joka on väitetysti aiheutunut kantajille neuvoston, komission ja Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) eri toimista, kun on pantu täytäntöön Kosovossa toteutettavasta Euroopan unionin oikeusvaltio-operaatiosta, EULEX KOSOVO, 4.2.2008 hyväksyttyä neuvoston yhteistä toimintaa 2008/124/YUTP (EUVL 2008, L 42, s. 92), ja erityisesti kun on tehty tämän operaation aikana tutkimuksia, jotka liittyvät kantajien perheenjäsenten katoamiseen ja murhaan, jotka tapahtuivat vuonna 1999 Pristinassa (Kosovo)

Ratkaisu

1) Kanne hylätään sillä perusteella, että unionin yleisellä tuomioistuimella ei selvästi ole toimivaltaa tutkia sitä.

2) KS ja KD vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 31.3.2020 – AP vastaan FEI

(asia T-155/19)

Kumoamis- ja vahingonkorvauskanne – Henkilöstö – FEI:n henkilöstö – Työntekijän irtisanoutuminen henkilökohtaisista syistä – Vakavan sairauden johdosta myönnettävä vapaa, joka on alkanut ennen päivää, jolloin työntekijä on päättänyt päättää palvelussuhteensa – Pyyntö peruuttaa irtisanoutuminen sen päivän jälkeen, jolloin työntekijä on päättänyt päättää palvelussuhteensa – FEI kieltäytyy hyväksymästä irtisanoutumisen taannehtivaa peruuttamista – Palvelussuhteen päättymispäivän lykkääminen sairausloman johdosta – FEI:n henkilöstöön sovellettavien sääntöjen 33 artiklan sovellettavuus – Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi täysin perusteeton

1. Tuomioistuinmenettely – Perustellulla määräyksellä tehty päätös – Edellytykset – Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat tai joka selvästi on oikeudellisesti täysin perusteeton – Mahdollisuus hylätä kanne asiakysymyksen osalta lausumatta ensin vastaajan esittämästä oikeudenkäyntiväitteestä (Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 126 ja 130 artikla) (ks. 21–23 kohta)

2. Virkamiehet – Euroopan investointirahaston henkilöstö – Irtisanoutuminen – Sovellettavat säännöt – Rahaston henkilöstöön sovellettavien sääntöjen 33 artikla – Soveltamisala – Velvollisuutta keskeyttää irtisanomisaika sairaustapauksessa ei ole (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 34 artikla; Euroopan investointirahaston henkilöstöön sovellettavien sääntöjen 17, 18 ja 33 artikla) (ks. 30, 35, 36, 40 ja 41 kohta)

3. Henkilöstökanne – Euroopan investointirahastoin henkilöstö – Kohde – Hallintoviranomaiselle osoitettu määräys – Tutkimatta jättäminen (Henkilöstösääntöjen 90 artikla) (ks. 45 kohta)

4. Henkilöstökanne – Kumoamisvaatimukseen liittyvä vahingonkorvausvaatimus – Kumoamisvaatimuksen hylkääminen, josta aiheutuu vahingonkorvausvaatimuksen hylkääminen (Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla) (ks. 49 ja 50 kohta)

Aihe

SEUT 270 artiklaan ja Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 50 a artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan ensinnäkin kumottavaksi FEI:n 30.8. ja 3.10.2018 päivättyjä kirjeitä, joilla hylättiin kantajan 20.6.2018 esittämä vaatimus, toiseksi sitä, että FEI velvoitetaan maksamaan kantajalle FEI:n henkilöstöön sovellettavien sääntöjen 33 artiklassa tarkoitetut etuudet ja kolmanneksi korvausta kantajalle väitetysti aiheutuneesta aineettomasta vahingosta

Ratkaisu

1) Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja se on osittain oikeudellisesti selvästi täysin perusteeton.
Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 30.4.2020 – Nouryon Industrial Chemicals ym. vastaan komissio

(asia T-868/19 R)

(Väliaikainen oikeussuoja – REACH – Aine dimetyylioksidi – Vaatimuksenmukaisuustarkastus – Komission päätös – Velvollisuus toimittaa eläinkokeiden suorittamista edellyttäviä tietoja – Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus – Kiireellisyysedellytys ei täyty)

1. Väliaikainen oikeussuoja – Täytäntöönpanon lykkääminen – Välitoimet – Myöntämisen edellytykset – Fumus boni juris – Kiireellisyys – Vakava ja korjaamaton vahinko – Yhtäaikaisuus – Tutkimisjärjestys ja selvittämistapa – Välitoimista päättävän tuomarin (tuomioistuimen) harkintavalta (SEUT 256 artiklan 1 kohta, SEUT 278 ja SEUT 279 artikla) (ks. 13–15 ja 26 kohta)

2. Väliaikainen oikeussuoja – Täytäntöönpanon lykkääminen – Välitoimet – Myöntämisen edellytykset – Kiireellisyys – Vakava ja korjaamaton vahinko – Välitoimea hakevan asianosaisen todistustaakka (SEUT 278 ja SEUT 279 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 156 artiklan 4 kohta) (ks. 18 ja 24 kohta)

3. Väliaikainen oikeussuoja – Täytäntöönpanon lykkääminen – Välitoimet – Myöntämisen edellytykset – Kiireellisyys – Vakava ja korjaamaton vahinko – Todistustaakka – Puhtaasti hypoteettinen vahinko, joka perustuu tulevien ja epävarmojen tapahtumien ilmenemiseen, ei riitä perusteeksi kiireellisyydelle (SEUT 278 ja SEUT 279 artikla) (ks. 29 kohta)

4. Väliaikainen oikeussuoja – Täytäntöönpanon lykkääminen – Myöntämisen edellytykset – Kiireellisyys – Arviointi julkisten hankintasopimusten tekemistä koskevissa oikeudenkäyntiasioissa – Vakava vahinko – Riittävyys, kun kyseessä on erityisen painava fumus boni juris, joka aiheutuu ilmeisestä ja vakavasta lainvastaisuudesta (SEUT 278 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla) (ks. 33 kohta)

Aihe

SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus yhtäältä Euroopan kemikaaliviraston komission käsiteltäväksi kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (EUVL 2006, L 396, s. 1, oikaisu EYVL 2007, L 136, s. 3) 51 artiklan 7 kohdan nojalla saattamasta dimetyylioksidin rekisteröinnin vaatimuksenmukaisuuden tarkastamisesta 16.10.2019 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen C(2019) 7336 final täytäntöönpanon lykkäämiseksi ja toisaalta kaikista muista unionin yleisen tuomioistuimen asianmukaisiksi katsomista välitoimista määräämiseksi

Ratkaisu

1) Välitoimihakemus hylätään.
3.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 21 ja 61 kohta)
11

Siltä osin kuin on pääasiallisesti kyse hakijan taloudellisen tilanteen arvioimisesta, on todettava, että kuten työjärjestyksen 147 artiklan 3 kohdan säännöksistä ilmenee, että oikeusapuhakemuksen yhteydessä toimitettavien tietojen ja selvitysten perusteella on voitava arvioida, onko hakija mainitun tilanteen perusteella sellaisessa asemassa, ettei hän voi vastata oikeudelliseen avustamiseen ja edustamiseen unionin yleisessä tuomioistuimessa liittyvistä kuluista tai osasta niistä. Tällainen arviointi edellyttää välttämättä sitä, että hakija esittää tietoja ja selvityksiä, jotka ovat riittävän ajantasaisia hakemuksen esittämisajankohtaan nähden, jotta on mahdollista objektiivisesti arvioida hakijan taloudellista kykyä vastata mainituista kuluista. Lomakkeen otsikon ”tulot” alla ilmoitetaankin erityisesti, että ”mikäli taloudellinen tilanne ei hakemusta jätettäessä poikkea [edeltävän] vuoden tilanteesta, huomioon otettavia tuloja ovat tulot, jotka on ilmoitettu kansalliselle viranomaiselle [edeltävän] vuoden tammikuun 1. päivän ja joulukuun 31. päivän väliseltä ajalta” ja että ”mikäli taloudellinen tilanne on muuttunut, huomioon otetaan [hakemuksen tekemisajankohdan] tulot kuluvan vuoden tammikuun 1. päivästä hakemuksen jättämispäivään saakka”.
55

Siltä osin kuin Romania riitauttaa sanamuodon ”sumă estimată” (arvioitu määrä) käyttämisen, on lisäksi korostettava samoin kuin komissio on esittänyt unionin yleisen tuomioistuimen kysymykseen antamassaan vastauksessa, että kaksi oikaisua on tosiasiallisesti luokiteltu virheellisesti tyyppiin ”sumă estimată” (arvioitu määrä) tyypin ”rată forfetară” (kiinteämääräinen) sijasta.
93

Joka tapauksessa on näet niin, että vaikka hakija olisi näyttänyt toteen vahingon kiireellisyyden, vahinkoa olisi pitänyt arvioida myös siihen vakiintuneessa oikeuskäytännössä vahvistettuun periaatteeseen nähden, jonka mukaan kansanterveyden suojelun pakottavilla vaatimuksilla voidaan oikeuttaa rajoituksia, joilla on tiettyjen toimijoiden osalta jopa huomattavia epäedullisia seurauksia (ks. vastaavasti tuomio 1.6.2010, Blanco Pérez ja Chao Gómez, C‑570/07 ja C‑571/07, EU:C:2010:300, 90 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Tässä yhteydessä on lisäksi korostettu myös, että on tunnustettava ennalta varautumisen periaate, jonka mukaan silloin, kun esiintyy epävarmuutta siitä, onko olemassa ihmisten terveyteen kohdistuvaa vaaraa, tai siitä, minkä laajuinen tämä vaara on, unionin toimielimet saavat toteuttaa suojatoimenpiteitä odottamatta, että näiden vaarojen olemassaolo ja vakavuus osoitetaan täysin (ks. vastaavasti määräys 19.12.2013, komissio v. Saksa, C‑426/13 P(R), EU:C:2013:848, 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
On todettava, että vaikka väliaikaisen päätöksen tekohetkellä sovelletussa, kolmansien osapuolten huomautuksia koskeneessa unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 40 artiklan versiossa ei viitattu nimenomaisesti Euroopan unionin teollisoikeuksien virastolla (EUIPO) olevaan mahdollisuuteen aloittaa ehdottomien hylkäysperusteiden tutkiminen tarvittaessa uudelleen omasta aloitteestaan ennen tavaramerkin rekisteröintiä, koska tämä otettiin asetuksen N:o 207/2009 40 artiklan 3 kohtaan vastan sen jälkeen, kun sitä oli muutettu asetuksen N:o 207/2009 muuttamisesta annetun asetuksen 2015/2424 38 artiklalla, virastolla oli tällainen mahdollisuus, vaikka tästä ei nimenomaisesti säädettykään

Asetuksen N:o 207/2009 37 ja 40–42 artiklan systematiikasta ilmenee lisäksi, että sen tutkiminen, onko tavaramerkkihakemus ehdottomien hylkäysperusteiden mukainen, tapahtuu yksinomaan ex parte -menettelyssä tavaramerkin hakijan ja viraston yksiköiden välillä. Ainoastaan asetuksen N:o 207/2009 56 artiklan 1 kohdan a alakohdan perusteella aloitetussa mitättömyysmenettelyssä rekisteröityä tavaramerkkiä vastaan selvitetään inter partes -menettelyssä, onko kyseinen tavaramerkki rekisteröity ehdotonta hylkäysperustetta huomioimatta.

Tästä seuraa väistämättä, että kun virasto aloittaa inter partes -väitemenettelyssä ehdottomien hylkäysperusteiden tutkimisen uudelleen, samalla alkaa väitemenettelystä riippumaton ja sille rinnakkainen ex parte -menettely.

(ks. 32–34 kohta)
50

On siis yhtäältä todettava, että koska valituslautakunta on perustellut näiden todisteiden hylkäämistä pääasiassa sillä, ettei kantaja ole esittänyt yhtään merkityksellistä todistetta väiteosaston asettamassa määräajassa, se on loukannut sekä väitteentekijän oikeutta esittää vapaasti todisteita aikaisemman tavaramerkin laajasta tunnettuudesta, johon tämä on vedonnut asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuun perusteeseen perustuvan väitteen tueksi, kuten edellä 30 kohdassa on mainittu, että sellaisten aikaisempien päätösten erityisarvoa, joissa on tunnustettu saman tavaramerkin laaja tunnettuus.
43

Aluksi on muistutettava, että SEUT 263 artiklassa määrätyn kumoamiskanteen kohteena voivat olla niiden luonteesta tai muodosta riippumatta kaikki unionin toimielinten, elinten ja laitosten antamat määräykset ja säännökset, joilla on tarkoitus olla oikeusvaikutuksia (tuomio 31.3.1971, komissio v. neuvosto, 22/70, EU:C:1971:32, 42 kohta ja tuomio 4.9.2014, komissio v. neuvosto, C-114/12, EU:C:2014:2151, 38 ja 39 kohta; ks. myös tuomio 28.4.2015, komissio v. neuvosto, C-28/12, EU:C:2015:282, 14 ja 15 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Tältä osin se seikka, että sellaisen toimen, jolla on tarkoitettu olevan oikeudellisia vaikutuksia kolmansiin nähden, olemassaolo on ilmennyt lehdistötiedotteesta tai että se on annettu julkilausuman muodossa, ei ole esteenä sille, että tällaisen toimen olemassaolo olisi mahdollista todeta, eikä näin ollen unionin tuomioistuinten toimivallalle tutkia tällaisen toimen laillisuus SEUT 263 artiklan nojalla, sikäli kuin kyseinen toimi on unionin toimielimen, elimen tai laitoksen antama (ks. vastaavasti tuomio 30.6.1993, parlamentti v. neuvosto ja komissio, C-181/91 ja C-248/91, EU:C:1993:271, 14 kohta).
Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 22.3.2018 – Valencia Club de Fútbol vastaan komissio

(asia T‑732/16 R)

(Välitoimet – Valtiontuet – Espanjan viranomaisten tiettyjen ammattilaisjalkapalloseurojen hyväksi myöntämä tuki – Julkisyhteisön myöntämä valtiontakaus – Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi – Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus – Kiireellisyysedellytys ei täyty)

1. Välitoimet–Täytäntöönpanon lykkääminen–Väliaikaismääräykset–Myöntämisedellytykset–Fumus boni juris–Kiireellisyys–Vakava ja korjaamaton vahinko–Yhtäaikaisuus–Kaikkien kysymyksessä olevien intressien vertailu–Tutkimisjärjestys ja tarkastustapa–Välitoimista päättävän tuomarin harkintavalta (SEUT 256 artiklan 1 kohta, SEUT 278 ja SEUT 279 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 156 artiklan 4 kohta) (ks. 32–35 kohta)

2. Välitoimet–Täytäntöönpanon lykkääminen–Väliaikaismääräykset–Myöntämisedellytykset–Kiireellisyys–Vakava ja korjaamaton vahinko–Todistustaakka–Taloudellinen vahinko–Velvollisuus esittää konkreettisia ja täsmällisiä tietoja, joita tukevat yksityiskohtaiset asiakirjatodisteet–Tilanne, joka voi vaarantaa hakijayrityksen olemassaolon–Arviointi sen ryhmän, johon se kuuluu, tilanteeseen nähden–Kiireellisyysedellytys ei täyty (SEUT 278 ja SEUT 279 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 156 artiklan 4 kohta) (ks. 38–45, 51 ja 56 kohta)

Aihe

SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus valtiontuesta SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), jonka Espanja on toteuttanut Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivan, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivan ja Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivan hyväksi, 4.7.2016 tehdyn komission päätöksen (EU) 2017/365 (EUVL 2017, L 55, s. 12) täytäntöönpanon lykkäämiseksi

Ratkaisu

1) Välitoimihakemus hylätään.

2) Asiassa Valencia Club de Fútbol (T‑732/16 R) 10.11.2016 annettu määräys peruutetaan.
Välitoimimenettelyn tarkoituksena on varmistaa tulevan lopullisen päätöksen täysi tehokkuus, jotta vältetään aukot unionin tuomioistuimen takaamassa oikeussuojassa. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi kiireellisyyttä on arvioitava siihen nähden, onko asiassa tarpeen antaa väliaikainen ratkaisu, jotta vältytään siltä, että väliaikaista oikeussuojaa pyytäneelle asianosaiselle aiheutuu vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa. Tämän asianosaisen on näytettävä toteen, että se ei voi odottaa pääasiassa annettavaa ratkaisua kärsimättä vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa.

Kun kyseessä on pyyntö lykätä unionin oikeussäännöistä vapauttamista koskevien edellytysten muuttamisesta kaasuputken hyödyntämisen osalta tehdyn komission päätöksen täytäntöönpanoa, välitoimia pyytänyt asianosainen osoittaa, että sillä oli virheellinen käsitys perussopimuksilla muodostetun oikeusjärjestyksen toiminnasta kun se väittää, että on olemassa vaara sen markkinaosuuden vakavasta ja korjaamattomasta muuttumisesta niiden mahdollisuuksien johdosta, jotka sillä on tehdä pitkäaikaisia varauksia riidanalaisella päätöksellä vapautetusta kaasuputken siirtokapasiteetista, mikä johtaa sen tilanteen vakiintumiseen. Jos riidanalainen päätös nimittäin kumotaan, siihen perustuvia kyseisen kaasuputken käyttöehtoja ei enää sovelleta. Koska yhtään näihin ehtoihin perustuvaa yksityisoikeudellista toimea ei voida panna täytäntöön, kantajan kuvaamat seuraukset saattaisivat mahdollisesti toteutua ainoastaan pääasiassa annettavaa unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisua edeltävänä aikana. Tämä hypoteesi ei kuitenkaan itsessään aiheuta kantajan väittämää vahinkoa, sillä vahinko edellyttää tilanteen jatkumista pitkäaikaisesti.

(ks. 29, 30, 37, 38 ja 42 kohta)