ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Ennakkoratkaisukysymykset - Kansallisen tuomioistuimen toimivalta - Yhteisöjen tuomioistuimen tulkitsemien oikeussääntöjen soveltaminen

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla (josta on tullut EY 234 artikla))

2 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tavaramerkit - Direktiivi 89/104/ETY - Rekisteröidyn tavaramerkin haltijan oikeus kieltää tavaramerkkinsä luvaton käyttäminen - Merkki, jota käytetään samoja tai samankaltaisia tavaroita varten kuin kyseistä tavaramerkkiä - Sekaannusvaara on mahdollinen, vaikka merkki ja tavaramerkki olisivat samankaltaisia ainoastaan lausuntatavaltaan - Sekaannusvaaran arvioiminen - Arviointiperusteet - Tavaramerkin erottamiskyvyn arvioiminen - Arviointiperusteet

(Neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

1 Perustamissopimuksen 177 artiklassa (josta on tullut EY 234 artikla) yhteisöjen tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten tehtävät on jaettu niin, että yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä on ainoastaan antaa kansallisen tuomioistuimen pyynnöstä sellaisia tulkintaratkaisuja, jotka ovat tarpeen kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetun asian ratkaisemiseksi, kun taas kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on soveltaa kyseisiä sääntöjä, sellaisina kuin yhteisöjen tuomioistuin on niitä tulkinnut, sen käsiteltävänä olevan asian tosiseikastoon.

2 Ensimmäisen tavaramerkkidirektiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu sekaannusvaara voi syntyä jo sen vuoksi, että tavaramerkki ja merkki, joita käytetään samoja tai samankaltaisia tavaroita varten, lausutaan samankaltaisella tavalla. Mitä samankaltaisempia ovat ne tavarat tai palvelut, jotka nämä tavaramerkit kattavat, ja mitä erottamiskykyisempi aikaisempi tavaramerkki on, sitä suurempi on sekaannusvaara.

Määritettäessä tavaramerkin erottamiskykyä ja näin ollen myös tutkittaessa sitä, onko sen erottamiskyky erityisen vahva, on arvioitava kokonaisuutena sitä, missä määrin ne tavarat tai palvelut, joita varten kyseinen tavaramerkki on rekisteröity, voidaan tämän tavaramerkin perusteella tunnistaa tietyn yrityksen tavaroiksi tai palveluiksi ja erottaa näin muiden yritysten tavaroista tai palveluista. Tässä arvioinnissa on otettava huomioon kaikki merkitykselliset tekijät, joita ovat muun muassa tavaramerkin ominaispiirteet eli myös se, onko siinä niitä tavaroita tai palveluja, joita varten se on rekisteröity, kuvailevia osia. Sitä, missä tapauksessa tavaramerkki on erityisen erottamiskykyinen, ei voida ilmaista yleisluonteisesti eli esimerkiksi käyttämällä tiettyjä prosenttiosuuksia, joilla ilmaistaan tavaramerkin tunnettuus asianomaisessa kohderyhmässä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Sovellettava lainsäädäntö - Diplomaattisten tai konsuliedustustojen palveluksessa olevia henkilöitä koskevat säännöt - Konsuliedustuston palveluksessa oleva työntekijä - Lähettävän valtion lainsäädännön soveltamista koskevan valintaoikeuden käyttö - Valintaoikeuden käytöllä ei ole vaikutuksia asuinvaltion työntekijän perheenjäsenille myöntämiin etuihin, riippumatta siitä, kuuluuko työntekijä tämän sosiaaliturvan piiriin - Rajat

(Neuvoston asetusten N:o 1408/71 16 artiklan 2 kohta ja N:o 574/72 10 artiklan 1 kohdan a alakohta)

Tiivistelmä

Konsuliedustuston palveluksessa olevan henkilön sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 16 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaisesti tekemän päätöksen, jolla hän on valinnut, että häneen sovelletaan lähettävän jäsenvaltion, jonka kansalainen hän on, sosiaaliturvalainsäädäntöä, vaikutuksena ei ole, ettei hänen aviopuolisonsa enää voi vaatia sosiaaliturvaetuutta, joka on taattu tälle sen jäsenvaltion lainsäädännössä, jossa tämä asuu, riippumatta siitä, mihin sosiaaliturvajärjestelmään hänen aviopuolisonsa kuuluu.

Vaikka tämän valintaoikeuden käytöllä on välittömiä vaikutuksia niiden oikeuksien laajuuteen, joita perheenjäsenet voivat saada tässä ominaisuudessaan työntekijän sosiaaliturvasta, näin ei kuitenkaan ole sellaisten sosiaaliturvaetuuksien osalta, jotka on taattu heille sen jäsenvaltion lainsäädännössä, jossa he asuvat, riippumatta siitä, mihin sosiaaliturvajärjestelmään työntekijä kuuluu. Tällaisessa tapauksessa työntekijän perheenjäsenet on hyväksyttävä sen jäsenvaltion sosiaaliturvalainsäädännön piiriin, jossa he asuvat, samoin edellytyksin kuin jäsenvaltion omat kansalaiset, jollei asetuksen N:o 574/72 10 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyistä etuuksien päällekkäisyyden estämistä koskevista säännöistä muuta johdu.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Perustellun lausunnon antamista koskeva komission päätös - Kollegisen päätöksenteon periaatteen soveltaminen - Ulottuvuus

(EY:n perustamissopimuksen 169 artikla)

2 Jäsenvaltiot - Velvollisuudet - Direktiivien täytäntöönpano - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Perusteluja ei voida hyväksyä

(EY:n perustamissopimuksen 169 artikla)

Tiivistelmä

1 Vaikka komission päätöstä antaa perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla nostetussa asiassa perusteltu lausunto koskee kollegisen päätöksenteon periaate, ne muodolliset edellytykset, joiden täyttyessä tätä periaatetta voidaan katsoa tehokkaasti noudatetun, vaihtelevat kyseisen toimielimen tekemien päätösten luonteen ja oikeusvaikutusten mukaan. Koska kyseessä on alustava menettely, joka ei synnytä lausunnon saajaa sitovia oikeusvaikutuksia ja joka on ainoastaan edeltävä vaihe yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi mahdollisesti saatettavassa asiassa, tällainen komission päätös antaa perusteltu lausunto on tehtävä yhdessä kollegisesti, mikä merkitsee sitä, että niiden seikkojen, joihin nämä päätökset perustuvat, on oltava kollegion jäsenten käytettävissä. Sitä vastoin ei ole välttämätöntä, että kollegio itse päättää niiden asiakirjojen muotoilusta, jotka vahvistavat sen päätökset.

2 Jäsenvaltio ei voi sisäisen oikeusjärjestyksensä oikeussääntöihin, toimintatapoihin tai tilaan vetoamalla perustella sitä, miksi se ei ole noudattanut direktiivissä säädettyjä velvoitteita ja määräaikoja.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Yhtiö, joka on perustettu jonkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaan ja jolla on tässä jäsenvaltiossa kotipaikka, vaikkei se harjoita siellä liiketoimintaa - Sivuliikkeen perustaminen toiseen jäsenvaltioon - Rekisteröinnistä kieltäytyminen, jota ei voida hyväksyä - Jäsenvaltioiden mahdollisuus ryhtyä toimenpiteisiin petosten estämiseksi

(EY:n perustamissopimuksen 52 ja 58 artikla)

Tiivistelmä

Perustamissopimuksen 52 ja 58 artiklan vastaista on, että jäsenvaltio kieltäytyy rekisteröimästä sellaisen yhtiön sivuliikettä, joka on perustettu sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jossa yhtiöllä on kotipaikka mutta jossa se ei harjoita liiketoimintaa, kun sivuliikkeen tarkoituksena on mahdollistaa yhtiön koko toiminnan harjoittaminen valtiossa, johon sivuliike perustetaan, jotta vältyttäisiin perustamasta yhtiötä tähän valtioon ja vältyttäisiin yhtiön perustamista koskevien sellaisten oikeussääntöjen soveltamiselta, jotka ovat tässä valtiossa vähimmäisyhtiöpääoman maksamisen osalta tiukempia. Koska oikeus perustaa yhtiö jonkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti ja perustaa sivuliikkeitä toisiin jäsenvaltioihin sisältyy perustamissopimuksessa taatun sijoittautumisvapauden käyttöön yhtenäismarkkinoilla, sitä, että jäsenvaltion kansalainen, joka haluaa perustaa yhtiön, tekee sen siinä jäsenvaltiossa, jossa yhtiöitä koskevat oikeussäännöt ovat tämän kansalaisen mielestä lievimmät, ja perustaa toisiin jäsenvaltioihin sivuliikkeitä, ei voida sinänsä pitää sijoittautumisoikeuden väärinkäyttönä.

Tämä tulkinta ei kuitenkaan estä sitä, että sen jäsenvaltion viranomaiset, jossa sivuliike on, ryhtyvät petosten estämiseksi tai sanktioimiseksi toimenpiteisiin joko itse yhtiötä kohtaan tarpeen vaatiessa yhteistyössä sen jäsenvaltion kanssa, jossa yhtiö on perustettu, tai sellaisia osakkaita kohtaan, joiden on osoitettu yhtiön perustamisella yrittävän todellisuudessa välttää velvoitteitaan kyseessä olevaan jäsenvaltioon sijoittautuneita yksityisiä tai julkisia velkojia kohtaan.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Vakuutus vanhuuden ja kuoleman varalta - Etuuksien laskeminen - Työntekijä, joka ei etuuksien saamiseksi täytä samanaikaisesti kaikkien niiden lainsäädäntöjen mukaisia edellytyksiä, joiden soveltamisalaan hän on kuulunut - Toisessa jäsenvaltiossa täyttyneiden vakuutuskausien huomioon ottaminen sellaisessa kansallisessa lainsäädännössä, jonka mukaiset edellytykset ovat täyttyneet, jotta voitaisiin myöntää suurempi eläke.

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 46 artikla ja 49 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohta sekä neuvoston asetus N:o 3096/95)

Tiivistelmä

Asetuksen N:o 1408/71 49 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohtaa, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 2001/83, ja asetuksen N:o 1408/71 49 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohtaa, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna asetuksella N:o 2001/83, jota on muutettu asetuksella N:o 1248/92 ja asetuksella N:o 3096/95, on tulkittava niin, että silloin, kun asianomainen henkilö täyttää yhden lainsäädännön mukaiset, pienenkin vanhuuseläkkeen saamista koskevat edellytykset ilman, että on tarpeen ottaa huomioon niitä vakuutus- tai asumiskausia, jotka ovat täyttyneet sellaisen toisen lainsäädännön alaisena, jonka mukaiset vanhuuseläkkeen saamisen edellytykset eivät ole täyttyneet, toimivaltaisen kansallisen viranomaisen on kuitenkin asetuksen N:o 1408/71 46 artiklan mukaan otettava huomioon viimeksi mainitun lainsäädännön mukaisesti täyttyneet kaudet, jos näin menetellen kyseiselle henkilölle voidaan myöntää suurempi eläke aina siihen asti, kun myös viimeksi mainitussa lainsäädännössä säädetyt edellytykset täytetään.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Viini - Viinien kuvaus ja esittely - Kuohuviinit - Merkkien käyttäminen pakollisten tietojen täydentämiseen - Rajat - Kielto käyttää sellaisia merkkejä, jotka ovat omiaan sekoittumaan muun viinin kuvauksen kanssa - Kiellon laajuus - Sekaannusvaaran arviointiperusteet

(Neuvoston asetuksen N:o 2333/92 13 artiklan 2 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

Kuohuviinien ja hiilihapotettujen kuohuviinien kuvausta ja esittelyä koskevista yleisistä säännöistä annetun asetuksen N:o 2333/92 13 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että sellaisen kiellon soveltamiseksi, jonka mukaan ei saa käyttää merkkejä, jotka ovat sekoitettavissa toisen viinin kuvauksen kanssa, ei riitä se, että todetaan, että merkki, johon sisältyy jonkin tässä säännöksessä mainitun tuotteen kuvauksessa oleva sana, on itsessään omiaan sekoittumaan viimeksi mainitun kuvauksen kanssa.

Yhteisöjen lainsäätäjä on salliessaan sen, että näiden viinien kuvauksen, esittelyn ja mainonnan täydennyksenä käytetään merkkejä, punninnut keskenään intressejä, jotka koskevat toisaalta kuluttajien oikeutta olla joutumatta johdetuksi harhaan tuotteen luontaisten ominaisuuksien suhteen sekä toisaalta tavaramerkin haltijoiden perusteltua intressiä käyttää ja hyödyntää merkkiään kaupassa, tämä arviointi vaarantuisi suuresti, jos tällaisen suojatun nimityksen käytön merkkinä riittäisi estämään pelkkä sekaannusvaara, joka todettaisiin ottamatta huomioon kyseisten kuluttajien käsityksiä tai tottumuksia.

Lisäksi kiellon soveltamiseksi on näytettävä, että tämän merkin käyttö on itse asiassa omiaan johtamaan kyseisiä kuluttajia harhaan ja siten vaikuttamaan heidän taloudelliseen käyttäytymiseensä. Tältä osin kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on ottaa arvioinnissa huomioon tavanomaisessa määrin valistuneen, kohtuullisen tarkkaavaisen ja harkitsevan keskivertokuluttajan tätä merkintää koskevat oletetut odotukset.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kansainväliset sopimukset - ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus - ETY-Turkki-assosiaatiosopimuksella perustettu assosiaationeuvosto - Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta tehty päätös - Turkkilaisten työntekijöiden lasten pääsy työhön - Edellytykset - Toinen vanhempi ei työskentele säännöllisesti tai asu vastaanottavassa jäsenvaltiossa työmarkkinoille pääsyn ajankohtana

(ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että Turkin kansalaisella, jolle turkkilaisen siirtotyöläisen lapsena on annettu lupa tulla jäsenvaltion alueelle saamaan koulutusta ja joka koulutuksensa päätyttyä hakee oleskelulupaa voidakseen tehdä työtä, jota hänelle on vastaanottavassa jäsenvaltiossa tarjottu, on oikeus vastaanottaa mikä tahansa työtarjous vastaanottavassa jäsenvaltiossa sen jälkeen, kun hän on saanut siellä ammattikoulutusta, ja saada siten myös oleskelulupa silloin, kun toinen hänen vanhemmistaan on aiemmin työskennellyt säännönmukaisesti tämän valtion alueella vähintään kolme vuotta.

Sitä vastoin ei voida vaatia, että tämä vanhempi työskentelisi tai asuisi edelleen kyseisessä jäsenvaltiossa silloin, kun hänen lapsensa pyrkii pääsemään siellä työmarkkinoille.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi - Tuontitullittomuus - Maantieliikenteeseen tarkoitetuissa moottoriajoneuvoissa oleva polttoaine - Tavanomaisen polttoainesäiliön käsite - Hyväksytyn jälleenmyyjän tai korinvalmistajan jälkikäteen asentama säiliö ei ole tavanomainen polttoainesäiliö

(Neuvoston asetuksen N:o 918/83 112 artiklan 2 kohdan c alakohta, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1315/88)

Tiivistelmä

Yhteisön tullittomuusjärjestelmän luomisesta annetun neuvoston asetuksen N:o 918/83 112 artiklan 2 kohdan c alakohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen N:o 2658/87 ja yhteisön tullittomuusjärjestelmän luomisesta annetun asetuksen N:o 918/83 muuttamisesta annetulla neuvoston asetuksella N:o 1315/88, on tulkittava niin, että tässä säännöksessä tarkoitettuina tavanomaisina polttoainesäiliöinä ei ole pidettävä sellaisiin kontteihin, joissa on jäähdytysjärjestelmä ja jotka on tarkoitettu pitkiin maantiekuljetuksiin, asennettuja polttoainesäiliöitä, kun valmistajan hyväksymä jälleenmyyjä tai korinvalmistaja on asentanut kiinteästi kyseiset säiliöt, jotta tietyt taloudelliset tavoitteet voitaisiin saavuttaa.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sosiaalipolitiikka - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Työntekijöiden suoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa - Direktiivi 80/987/ETY - Turva viitejaksona kärsityn palkanmenetyksen johdosta - Ennen viitejaksoa syntyneet maksamattomat saatavat - Työnantajan viitejakson aikana suorittamien palkkasaatavien kohdistaminen ensisijaisesti ennen tätä jaksoa syntyneisiin saataviin

(Neuvoston direktiivin 80/987/ETY 4 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että jos työntekijällä on työnantajaltaan samanaikaisesti sekä tässä säännöksessä tarkoitettuja viitejaksoa aiemmilta työjaksoilta olevia saatavia että saatavia itse viitejaksolta, työnantajan viitejakson aikana suorittamat palkanmaksut on ensisijaisesti kohdistettava aikaisempiin saataviin.

Olisi vastoin direktiivin sosiaalista tavoitetta, joka on vähimmäissuojan takaaminen kaikille työntekijöille, tulkita sen 4 artiklan 2 kohtaa siten, että työntekijä ei voisi saada turvaa viitejaksona tosiasiallisesti kärsimänsä palkanmenetyksen johdosta.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Liikenne - Meriliikenne - Jäsenvaltion ja kolmannen maan välinen lastinjakosopimus - Myöhemmin tehty sopimus, jonka tekemiseen ei ollut saatu asetuksen N:o 4055/86 5 artiklan mukaista lupaa - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen

(Neuvoston asetuksen N:o 4055/86 5 artikla)

Tiivistelmä

Jäsenvaltion ja kolmannen maan välinen merenkulkusopimus, joka on määräystensä mukaisesti tullut voimaan vasta 1.1.1987 jälkeen, jolloin palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta jäsenvaltioiden väliseen meriliikenteeseen sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliseen meriliikenteeseen annettu neuvoston asetus N:o 4055/86 tuli voimaan, ja joka sisältää sopimuspuolten välisiä lastinjakojärjestelyjä, on tämän asetuksen 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu myöhemmin tehtävä sopimus. Sikäli kuin näille järjestelyille ei ole annettu asetuksen N:o 4055/86 5 artiklan 1 kohdan mukaista lupaa, ne ovat tämän säännöksen vastaisia.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - Euroopan aluekehitysrahasto - Hallinnointi ja tarkastus - Siirtymäsäännökset - Myönnettyjen summien maksamisen vaatimiseksi säädetyt määräajat - Määräaikojen laiminlyönti - Seuraamukset - Vaatimatta jätettyjen määrien vapauttaminen ilman eri toimenpiteitä - Lojaliteetti- ja suhteellisuusperiaatteen sekä luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen - Periaatteiden loukkaamatta jättäminen - EAKR:n komitean kuuleminen - Velvollisuus kuulemiseen - Velvollisuuden puuttuminen

(Neuvoston asetuksen N:o 1787/84 32 artikla ja asetuksen N:o 4254/88 12 artikla)

2 Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - Euroopan aluekehitysrahasto - Yhteisön taloudellisen tuen myöntäminen - Lopullisen maksupyynnön esittämiselle asetettu määräaika - Lopullisen maksupyynnön käsite

(Neuvoston asetuksen N:o 2052/88 15 artikla ja asetuksen N:o 4254/88 12 artikla)

Tiivistelmä

1 Kun asetuksen N:o 4254/88 12 artiklan siirtymäsäännöksessä säädetään, että 31.3.1995 on viimeinen päivämäärä, jolloin komissiolle voidaan esittää sidottuja summia koskeva lopullinen maksupyyntö sellaisten hankkeiden osalta, joita koskeva päätös Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) osallistumisesta rahoitukseen on tehty ennen 1.1.1989, siinä ei ole jätetty komissiolle lainkaan harkintavaltaa seuraamuksen osalta, joka on näiden summien sellaisten osien vapauttaminen ilman eri toimenpiteitä, joista ei ole tehty tällaista maksupyyntöä ennen tätä päivämäärää, sillä näiden määrien vapauttaminen on automaattinen ja väistämätön seuraus siitä, että määräaikaa ei noudateta.

Tästä seuraa, että komissio ei loukkaa lojaalin yhteistyön periaatetta eikä siitä johdettua alueelliseen yhteistyöhön osallistumisen periaatetta eikä suhteellisuusperiaatetta tai luottamuksensuojan periaatetta, kun se määrää edellä mainitun asetuksen 12 artiklassa säädetystä seuraamuksesta.

Kun komissio soveltaa kyseistä 12 artiklaa, ei myöskään voida soveltaa Euroopan aluekehitysrahastosta annetun asetuksen N:o 1787/84 32 artiklassa säädettyä menettelyä, jossa on kuultava EAKR:n komiteaa ja jossa komissiolla on harkintavaltaa.

2 Asetuksen N:o 4254/88 12 artiklasta ja asetuksen N:o 2052/88 15 artiklasta niitä yhdessä tulkittaessa ilmenee, että jäsenvaltioiden komissiolle esittämissä lopullisissa maksupyynnöissä, jotka koskevat summia, jotka on sidottu tuen myöntämiseen tietyille hankkeille Euroopan aluekehitysrahastosta, on oltava ainakin tiedot, joiden perusteella komissio voi saattaa hankkeet lopullisesti päätökseen ja maksaa vaaditut määrät.

Kirjettä, jossa jäsenvaltio ainoastaan ilmoittaa, että tietyt hankkeet, joita varten oli myönnetty tukea, ovat päättyneet ja jossa ei ole mitään sellaista, varsinkaan vaadittuja määriä koskevaa tietoa, jonka perusteella komissio voisi saattaa nämä hankkeet lopullisesti päätökseen, ei voida pitää asetuksen N:o 4254/88 12 artiklassa tarkoitettuna lopullisena maksupyyntönä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Ennakkoratkaisukysymykset - Asian saattaminen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi - Yhteisöjen tuomioistuimelle esitettävistä kysymyksistä päättäminen - Kansallisen tuomioistuimen yksinomainen toimivalta - Pääasian asianosaisten ennakkoratkaisumenettelyn aikana esiin tuomat lisäkysymykset - Yhteisöjen tuomioistuimen velvollisuus pitäytyä ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta päätöksestä ilmenevissä kysymyksissä

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla)

2 Liikenne - Julkisen palvelun velvoitteita koskevat jäsenvaltioiden toimenpiteet - Asetus N:o 1191/69 - Hakemus, jolla pyritään julkisen palvelun velvoitteen lakkauttamiseen silloin, kun sen voimassa pitämisestä aiheutuu taloudellista haittaa - Jäsenvaltioiden oikeus hylätä tällainen hakemus - Hylkäämisedellytykset - Riittävien liikennepalvelujen varmistamistarpeen käsite

(Neuvoston asetuksen N:o 1191/69, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1893/91, 1 artiklan 3 kohta, 3 artikla ja 4 artikla)

Tiivistelmä

1 Koska perustamissopimuksen 177 artiklan mukaan kansallisen tuomioistuimen, ei pääasian asianosaisten, on saatettava asia yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, yksin kansallisen tuomioistuimen kuuluu päättää yhteisöjen tuomioistuimelle esitettävistä kysymyksistä, eivätkä asianosaiset voi muuttaa niiden sisältöä. Vastaaminen pääasian asianosaisten huomautuksissaan mahdollisesti esiin tuomiin lisäkysymyksiin olisi lisäksi yhteensopimatonta yhteisöjen tuomioistuimelle edellä mainitussa määräyksessä annetun tehtävän samoin kuin sen velvollisuuden kanssa, joka yhteisöjen tuomioistuimella on sen takaamiseksi, että jäsenvaltioiden hallituksille ja asianosaisille annetaan mahdollisuus esittää huomautuksensa EY:n tuomioistuimen perussäännön 20 artiklan mukaisesti, kun otetaan huomioon se seikka, että tämän säännöksen mukaan ainoastaan ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevat päätökset annetaan tiedoksi asianosaisille.

2 Julkisten palvelujen käsitteeseen rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteessä olennaisesti kuuluvia velvoitteita koskevista jäsenvaltioiden toimenpiteistä annettua asetusta N:o 1191/69, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1893/91, ja erityisesti sen 1 artiklan 3 kohtaa sekä 4 artiklaa on tulkittava siten, ettei niillä aseteta jäsenvaltioille velvollisuutta hyväksyä kuljetusyrityksen hakemusta sen julkisen palvelun velvoitteen lakkauttamisesta osittain, vaikka yritys osoittaisikin tämän velvoitteen voimassa pitämisen aiheuttavan sille taloudellista haittaa.

Hakemuksen hylkääminen saadaan kuitenkin perustaa ainoastaan riittävien liikennepalvelujen varmistamistarpeeseen. Asetuksen N:o 1191/69 3 artiklan mukaisesti tätä käsitettä on arvioitava ottamalla huomioon yleinen etu, mahdollisuus käyttää muita liikennemuotoja ja näiden liikennemuotojen kyky täyttää kyseinen liikennetarve sekä kuljetusmaksut ja -ehdot, jotka voidaan tarjota käyttäjille. Jos useammalla kuin yhdellä tavalla voidaan samoilla ehdoilla varmistaa riittävät liikennepalvelut, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on valittava niistä yhteisölle halvin tapa.