FI Euroopan unionin virallinen lehti C 247/15

Kanne 8.7.2008 — Saksa v. komissio

(Asia T-270/08)

(2008/C 247/28)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: M. Lumma, avustajanaan asianajaja C. von Donat)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Kantajan vaatimukset

— Komission 29.4.2008 tekemä päätös K(2008) 1615 lopullinen, jolla pienennettiin komission 5.8.1994 tekemällä päätöksellä K(94) 1973 Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) myöntämää tukea ”Berliini (Itä), tavoite 1 -alue (1994–1999)” -toimenpideohjelmalle Saksan liittotasavallassa, on kumottava.

— Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Komissio on riidanalaisella päätöksellä pienentänyt EAKR:sta myönnettyä taloudellista tukea toimenpideohjelmalle, joka koskee Berliinin osavaltion tavoite 1 -aluetta Saksan liittotasavallassa (1994–1999).

Kantaja esittää kanteensa tueksi ensinnä, että komissio on arvioinut tosiseikkoja virheellisesti. Kantaja väittää erityisesti, että komissio on tulkinnut eräitä tarkastustuloksia väärin ja että se on perusteettomasti katsonut hallinnossa ja valvonnassa tapahtuneen järjestelmällisiä virheitä.

Toiseksi kantaja esittää, ettei kiinteämääräisten ja ekstrapolaatio-menettelyä käyttäen määriteltyjen rahoituskorjausten soveltamiselle toimenpideohjelmaan ohjelmakaudella 1994–1999 ole oikeusperustaa, koska asetuksen (ETY) 1260/99 (1) 39 artiklaan verrattavissa olevaa sääntelyä ei tämän ohjelmakauden osalta ollut olemassa. Riittävän selvää oikeusperustaa eivät muodosta myöskään asetuksen (ETY) 4253/88 (2) 24 artikla, 15.10.1997 hyväksytyt komission sisäiset suuntaviivat, jotka koskevat nettomääräisiä rahoituskorjauksia asetuksen (ETY) N:o 4253/88 24 artiklan soveltamisen yhteydessä, eikä EY:n perustamissopimuksen 274 artiklan mukainen moitteettoman varainhoidon periaate. Kantajan käsityksen mukaan ei myöskään ole havaittavissa, että tästä seikasta olisi vastaavaa pitkäaikaista ja yleisesti hyväksyttyä hallintokäytäntöä.

Kantaja esittää lisäksi, että riidanalainen päätös on asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 kohdan vastainen, koska säännöksessä tarkoitettuja lainvastaisuuksia ei ole tapahtunut. Se esittää tässä yhteydessä edelleen, että vaikka asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 kohdan mukaiset edellytykset tuen pienentämiselle olisivat olemassa, komission olisi tullut käyttää sille annettua harkintavaltaa ja arvioida alentamisen suhteellisuutta.

Toissijaisesti kantaja katsoo, että kiinteämääräiset rahoituskorjaukset ovat suhteellisuusperiaatteen vastaisia ja että komissio on suorittanut ekstrapolaation puutteellisten tosiseikkojen perusteella.

Lisäksi kantaja väittää, että vastaaja on rikkonut velvollisuuttaan perustella riidanalainen päätös riittävästi.

Lopuksi kantaja esittää, että komissio on rikkonut kumppanuuteen perustuvan yhteistyön periaatetta, koska vaikka varainhoidon valvojat tekivät useita tarkistuksia ohjelmakaudella 1994–1999, järjestelmän heikkouksista seuraavia taloudellisia seuraamuksia ei nostettu missään vaiheessa esille.

(1) Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21.6.1999 annettu neuvoston asetus (EYVL L 161, s. 1).

(2) Rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta 19.12.1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4253/88 (EYVL L 374, s. 1).