ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Unionin yleisen tuomioistuimen 15.9.2016 antama tuomio Scuola Elementare Maria Montessori v. komissio (T-220/13, ei julkaistu, EU:T:2016:484) kumotaan siltä osin kuin siinä hylättiin kanne, jonka Scuola Elementare Maria Montessori Srl nosti valtiontuesta SA.20829 (C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)), ei-kaupallisten yhteisöjen tiettyihin tarkoituksiin käyttämille kiinteistöille myönnettävää vapautusta kunnallisesta kiinteistöverosta koskeva säännöstö, jonka Italia on toteuttanut, 19.12.2012 annetun komission päätöksen 2013/284/EU kumoamiseksi, siltä osin kuin Euroopan komissio ei määrännyt vapautuksena kiinteistöverosta (Imposta comunale sugli immobili) myönnettyjä sääntöjenvastaisia tukia perittäviksi takaisin.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevien pisteiden kaltaisten pisteiden, jotka mahdollistavat sen, että elinkeinonharjoittajan asiakkaat voivat tehdä tarjouksia tämän järjestämissä huutokaupoissa, myöntäminen on vastikkeellinen palvelujen suoritus, jonka vastike on kyseisistä pisteistä maksettu määrä.
1)

Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004, sellaisena kuin se on muutettuna 16.9.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 988/2009, 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan henkilökohtaisen avun kaltainen etuus, joka muodostuu muun muassa vaikeavammaisen henkilön päivittäisistä toimista aiheutuvista kustannuksista vastaamisesta siinä tarkoituksessa, että kyseinen henkilö, joka ei ole taloudellisesti aktiivinen, voi suorittaa korkeakouluopintoja, ei kuulu kyseisessä säännöksessä tarkoitetun sairausetuuden käsitteen alaan ja jää siis kyseisen asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle.
Asia C-665/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 13.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – Minister Finansów v. Gmina Wrocław (Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 2 artiklan 1 kohdan a alakohta — Vastikkeellinen tavaroiden luovutus — 14 artiklan 1 kohta — Omaisuuden omistajalle kuuluvan määräämisvallan siirto — 14 artiklan 2 kohdan a alakohta — Kunnalle kuuluvan kiinteän omaisuuden omistusoikeuden siirtäminen korvausta vastaan valtiolle valtakunnallisen tien rakentamista varten — Vastikkeellisen siirron käsite — Arvonlisäveron alainen liiketoimi)

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 13.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – Minister Finansów v. Gmina Wrocław

(Asia C-665/16) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 2 artiklan 1 kohdan a alakohta — Vastikkeellinen tavaroiden luovutus — 14 artiklan 1 kohta — Omaisuuden omistajalle kuuluvan määräämisvallan siirto — 14 artiklan 2 kohdan a alakohta — Kunnalle kuuluvan kiinteän omaisuuden omistusoikeuden siirtäminen korvausta vastaan valtiolle valtakunnallisen tien rakentamista varten — Vastikkeellisen siirron käsite — Arvonlisäveron alainen liiketoimi)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Naczelny Sąd Administracyjny

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Minister Finansów

Vastaaja: Gmina Wrocław

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 14 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että arvonlisäverovelvolliselle kuuluvan kiinteän omaisuuden omistusoikeuden siirto jäsenvaltion veronsaajalle suoraan lain nojalla ja korvausta vastaan on arvonlisäverollinen liiketoimi pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa sama henkilö edustaa samaan aikaan sekä pakkolunastavaa tahoa että pakkolunastuksen kohteena olevaa kuntaa ja hallinnoi käytännössä edelleen tätä kiinteää omaisuutta, vaikka korvaus on suoritettu ainoastaan kunnan talousarvioon tehdyllä sisäisellä uudelleenkirjauksella.

( 1 ) EUVL C 112, 10.4.2017.
1)

Unionin oikeutta on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa unionin kansalainen, jonka luovuttamisesta Yhdysvaltoihin on tehty pyyntö, on tämän pyynnön mahdollista täytäntöönpanoa varten otettu kiinni muussa jäsenvaltioissa kuin siinä, jonka kansalainen hän on, mainitun unionin kansalaisen tilanne kuuluu tämän oikeuden soveltamisalaan, koska hän on käyttänyt oikeuttaan liikkua vapaasti Euroopan unionissa ja koska luovuttamispyyntö on tehty Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisen rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta 25.6.2003 tehdyn sopimuksen puitteissa.
2)

Sellainen pääasioissa kyseessä olevan kaltainen vero ei ole SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, joka kannetaan vähittäiskaupan suuryksiköiltä pääosin niiden myyntipinta-alan mukaan, siltä osin kuin siitä on vapautettu näistä yksiköistä yksiköt, joiden myyntipinta-ala ei ylitä 500 m2, ja yksiköt, joiden myyntipinta-ala ylittää kyseisen kynnysarvon mutta joiden veron määräytymisperuste ei ole yli 2000 m2. Tällainen vero ei ole myöskään kyseisessä määräyksessä tarkoitettua valtiontukea siltä osin kuin siitä on vapautettu yksiköt, jotka harjoittavat toimintaansa koneiden, ajoneuvojen, työkalujen ja teollisuustarvikkeiden, elinkeinonharjoittajille tarkoitettujen rakennusmateriaalien, saniteettituotteiden, ovien ja ikkunoiden, yksittäisissä, perinteisissä ja erikoiskaupan yksiköissä myytävien huonekalujen tai moottoriajoneuvojen kaupan alalla sekä puutarhamyymälöissä tai huoltoasemilla, koska kyseisistä yksiköistä ei aiheudu yhtä suuria vaikutuksia ympäristöön ja maankäytön suunnitteluun kuin muista yksiköistä, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.
3)

Direktiivin 92/85 10 artiklan 1 alakohtaa on tulkittava siten, että tämä säännös on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa raskaana olevan, äskettäin synnyttäneen tai imettävän työntekijän irtisanomista ei lähtökohtaisesti kielletä ennaltaehkäisevästi ja jossa säädetään vain tällaisen irtisanomisen mitättömyydestä silloin, kun se on laiton, korvaukseksi.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 72/24

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 20.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Köln – Saksa) – Deister Holding AG, aiemmin Traxx Investments NV (C-504/16) ja Juhler Holding A/S (C-613/16) v. Bundeszentralamt für Steuern

(Yhdistetyt asiat C-504/16 ja C-613/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Välitön verotus - Sijoittautumisvapaus - Direktiivi 90/435/ETY - 1 artiklan 2 kohta - 5 artikla - Emoyhtiö - Holding - Ulkomaiselle holdingemoyhtiölle jaetusta voitosta pidätettävä lähdevero - Vapautus - Veropetos, veron välttäminen ja väärinkäytökset verotuksen alalla - Olettama))

(2018/C 072/31)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Köln

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Deister Holding AG, aiemmin Traxx Investments NV (C-504/16) ja Juhler Holding A/S (C-613/16)

Vastaaja: Bundeszentralamt für Steuern

Tuomiolauselma

Yhtäältä eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/98/EY, 1 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 5 artiklan 1 kohdan kanssa, ja toisaalta SEUT 49 artiklaa on tulkittava niin, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion verolainsäädännölle, jossa silloin, kun henkilöt, joilla ei olisi oikeutta tulon lähteellä tapahtuvan veron pidätyksen palautukseen tai siitä vapautukseen, jos he saisivat kotimaisen tytäryhtiön osingot suoraan, omistavat ulkomaisen emoyhtiön osuuksia, evätään kyseiselle emoyhtiölle maksettujen osinkojen vapauttaminen pääomatuloverosta siinä tapauksessa, että jokin mainitussa lainsäädännössä asetetuista edellytyksistä täyttyy.

(1) EUVL C 475, 19.12.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 72/26

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 20.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberster Gerichtshof – Itävalta) – Peter Valach ym. v. Waldviertler Sparkasse Bank AG ym.

(Asia C-649/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EU) N:o 1215/2012 - Soveltamisala - Sopimukseen perustumaton vahingonkorvauskanne sellaisia velkojatoimikunnan jäseniä vastaan, jotka ovat hylänneet saneeraussuunnitelman maksukyvyttömyysmenettelyssä))

(2018/C 072/34)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberster Gerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Peter Valach, Alena Valachová, SC Europa ZV II a.s., SC Europa LV a.s., VAV Parking a.s., SC Europa BB a.s. ja Byty A s.r.o.

Vastapuolet: Waldviertler Sparkasse Bank AG, Československá obchodná banka a.s. ja Stadt Banská Bystrica

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 1 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että tätä säännöstä sovelletaan sopimukseen perustumattomaan vahingonkorvauskanteeseen, joka on nostettu velkojatoimikunnan jäseniä vastaan näiden saneeraussuunnitelmaa koskevan äänestyskäyttäytymisen vuoksi maksukyvyttömyysmenettelyssä, ja että näin ollen tällainen kanne ei kuulu kyseisen asetuksen aineelliseen soveltamisalaan.

(1) EUVL C 104, 3.4.2017.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 72/14

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 20.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Mercantil no 8 de Barcelona – Espanja) – Schweppes SA v. Red Paralela SL ja Red Paralela BCN SL, aiemmin Carbòniques Montaner SL

(Asia C-291/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tavaramerkit - Direktiivi 2008/95/EY - 7 artiklan 1 kohta - Tavaramerkkiin perustuvan oikeuden sammuminen - Rinnakkaiset tavaramerkit - Tavaramerkkien luovutus Euroopan talousalueen (ETA) tietyn alueen osalta - Kaupallinen strategia, jolla edistetään harkitusti yhden ainoan maailmanlaajuisen tavaramerkin imagoa luovutuksen jälkeen - Itsenäiset tavaramerkkien haltijat, joilla on läheiset kaupalliset ja taloudelliset suhteet))

(2018/C 072/17)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de lo Mercantil no 8 de Barcelona

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Schweppes SA

Vastaajat: Red Paralela SL ja Red Paralela BCN SL, aiemmin Carbòniques Montaner SL

Muut osapuolet: Orangina Schweppes Holding BV, Schweppes International Ltd ja Exclusivas Ramírez SL

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY 7 artiklan 1 kohtaa, luettuna SEUT 36 artiklan valossa, on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että kansallisen tavaramerkin haltija vastustaa sellaisten samanlaisten tuotteiden tuontia, jotka on varustettu samalla tavaramerkillä ja jotka ovat peräisin toisesta jäsenvaltiosta, jossa tämä tavaramerkki, joka kuului alun perin samalle haltijalle, nyttemmin on sellaisen kolmannen osapuolen hallussa, joka on hankkinut oikeudet siihen luovutuksen perusteella, kun tämän luovutuksen jälkeen

— haltija yksin tai sovittamalla yhteen tavaramerkkistrategiansa tämän kolmannen kanssa on edelleen edistänyt aktiivisesti ja harkitusti yhden ainoan maailmanlaajuisen tavaramerkin ulkoasua tai imagoa aiheuttaen tai vahvistaen kohderyhmässä täten sekaannusta tällä tavaramerkillä varustettujen tuotteiden kaupallisesta alkuperästä,

tai

— haltijan ja kyseisen kolmannen osapuolen välillä on taloudellisia sidoksia siinä mielessä, että ne sovittavat yhteen kaupalliset politiikkansa tai tekevät sopimuksen tarkoituksenaan valvoa yhdessä tavaramerkin käyttöä siten, että niillä on mahdollisuus määrittää suoraan tai välillisesti kyseisellä tavaramerkillä varustettavat tuotteet ja valvoa niiden laatua.

(1) EUVL C 305, 22.8.2016.
1)

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 29.6.1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1606/98, on tulkittava siten, että kun jäsenvaltion toimivaltainen laitos laskee pääasiassa kyseessä olevan takuueläkkeen kaltaista vähimmäisetuutta, sen ei ole sovellettava kyseisen asetuksen 46 artiklan 2 kohtaa eikä 47 artiklan 1 kohdan d alakohtaa. Tällainen etuus on laskettava sekä saman asetuksen 50 artiklan että kansallisen lainsäädännön säännösten mukaisesti soveltamatta kuitenkaan niitä pääasiassa kyseessä olevien kaltaisia kansallisia säännöksiä, jotka koskevat pro rata -laskentaa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 22/11

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – Kozuba Premium Selection sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

(Asia C-308/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 12 artiklan 1 ja 2 kohta - 135 artiklan 1 kohdan j alakohta - Verolliset liiketoimet - Rakennuksen luovutuksen vapauttaminen verosta - Ensimmäisen käyttöönoton käsite - Muutostöiden käsite))

(2018/C 022/14)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Naczelny Sąd Administracyjny

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Kozuba Premium Selection sp. z o.o.

Vastapuoli: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 12 artiklan 1 ja 2 kohtaa ja 135 artiklan 1 kohdan j alakohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa asetetaan rakennuksen luovutuksen arvonlisäverovapauden edellytykseksi se, että rakennuksen ensimmäinen käyttöönotto on tapahtunut verollisen liiketoimen yhteydessä. Kyseisiä säännöksiä on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että kansallisessa säännöstössä asetetaan tällaisen verovapauden edellytykseksi se, että jos olemassa olevaan rakennukseen on tehty ”parannustöitä”, niistä aiheutuvat kustannukset eivät ole ylittäneet 30 prosenttia kyseisen rakennuksen lähtöarvosta, edellyttäen, että tätä parannustöiden käsitettä tulkitaan samalla tavalla kuin direktiivin 2006/112 12 artiklan 2 kohdassa olevaa muutostöiden käsitettä eli siten, että kyseiseen rakennukseen on täytynyt tehdä merkittäviä muutoksia, joiden tarkoituksena on ollut muuttaa rakennuksen käyttötarkoitusta tai muuttaa huomattavasti sen käyttöön liittyviä ehtoja.

(1) EUVL C 335, 12.9.2016.
1)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa on tulkittava siten, että oikeushenkilö, jonka persoonallisuusoikeuksia väitetään loukatun julkaisemalla internetissä sitä koskevia virheellisiä tietoja ja jättämällä poistamatta sitä koskevia kommentteja, voi nostaa näiden tietojen oikaisua, näiden kommenttien poistamista ja koko aiheutuneen vahingon korvaamista koskevan kanteen sen jäsenvaltion tuomioistuimessa, jossa sen intressien keskus sijaitsee. Kun kyseinen oikeushenkilö harjoittaa suurinta osaa toiminnastaan muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa sen sääntömääräinen kotipaikka on, tämä henkilö voi haastaa loukkaukseen väitetysti syyllistyneen tässä muussa jäsenvaltiossa vahingon ilmenemispaikan perusteella.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 402/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 4.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)– Yhdistynyt kuningaskunta) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Mercedes-Benz Financial Services UK Ltd

(Asia C-164/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 14 artiklan 2 kohdan b alakohta - Tavaroiden luovutus - Moottoriajoneuvot - Lunastusoikeuden sisältävä rahoitusleasingsopimus))

(2017/C 402/05)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Vastaaja: Mercedes-Benz Financial Services UK Ltd

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 14 artiklan 2 kohdan b alakohdassa käytettyä ilmaisua ”[vuokrasopimus], johon sisältyy ehto omistusoikeuden siirtymisestä [tavanomaisessa tapauksessa] viimeistään viimeisen maksuerän maksamisen yhteydessä” on tulkittava siten, että sitä sovelletaan lunastusoikeuden sisältävään vakiomuotoiseen leasingsopimukseen, jos sopimuksen taloudellisista ehdoista voidaan päätellä, että lunastusoikeuden käyttäminen on ainoa taloudellisesti rationaalinen valinta, jonka vuokralleottaja voi tehdä kyseisenä valinta-ajankohtana siinä tapauksessa, että sopimusvelvoitteet täytetään sopimuskauden loppuun asti, mikä kansallisten tuomioistuinten on tutkittava.

(1) EUVL C 191, 30.5.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 424/8

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 4 de Murcia – Espanja) – Europamur Alimentación SA v. Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

(Asia C-295/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajansuoja - Direktiivi 2005/29/EY - Sopimattomat elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien väliset kaupalliset menettelyt - Kyseisen direktiivin soveltamisala - Tukkuliikkeen harjoittama myynti vähittäismyyjille - Unionin tuomioistuimen toimivalta - Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään yleisesti tappiollinen myynti - Poikkeukset, jotka perustuvat mainitun direktiivin ulkopuolisiin kriteereihin))

(2017/C 424/10)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 4 de Murcia

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Europamur Alimentación SA

Vastaaja: Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

Tuomiolauselma

Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännökselle, johon sisältyy yleinen kielto tarjota myyntiin tai myydä tuotteita tappiollisesti ja jossa säädetään mahdollisuudesta poiketa kyseisestä kiellosta perusteilla, joita ei ole kyseisessä direktiivissä.

(1) EUVL C 305, 22.8.2016.
2)

Direktiivin 93/13 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että vaatimus, jonka mukaan sopimusehto on laadittava selkeästi ja ymmärrettävästi, merkitsee luottosopimusten yhteydessä sitä, että finanssilaitosten on annettava lainanottajille riittävät tiedot, jotta lainanottajat voivat tehdä niiden pohjalta perusteltuja ja harkittuja päätöksiä. Tämä vaatimus edellyttää kuluttajan ymmärtävän sekä muodollisesti että kieliopillisesti ehdon, jonka mukaan laina on maksettava takaisin samassa ulkomaanvaluutassa, jossa se on otettu, mutta hänen on myös ymmärrettävä sen konkreettinen merkitys siten, että tavanomaisesti valistunut ja kohtuullisen tarkkaavainen ja huolellinen keskivertokuluttaja voi paitsi olla tietoinen siitä mahdollisuudesta, että ulkomaanvaluutan, jonka määräisenä laina on otettu, arvo voi nousta tai laskea, myös arvioida, mitä mahdollisesti merkittäviä taloudellisia seurauksia tällaisesta ehdosta aiheutuu hänen taloudellisille velvoitteilleen. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on suorittaa tämän edellyttämä selvitys.
2)

Asetuksen N:o 604/2013 28 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että kyseisellä säännöksellä käyttöön otetusta kuuden viikon määräajasta, joka lasketaan muutoksenhaun tai uudelleen käsittelyn lykkäävän vaikutuksen päättymisestä, ei vähennetä niiden päivien lukumäärää, jolloin kyseessä oleva henkilö on jo ollut säilöön otettuna sen jälkeen, kun jäsenvaltio on hyväksynyt vastaanotto- tai takaisinottopyynnön.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 309/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 26.7.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Milano – Italia) – Moussa Sacko v. Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano

(Asia C-348/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Turvapaikkapolitiikka - Direktiivi 2013/32/EU - 12, 14, 31 ja 46 artikla - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 47 artikla - Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin - Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen hylkäämispäätöksestä nostettu kanne - Tuomioistuimen mahdollisuus ratkaista asia hakijaa kuulematta))

(2017/C 309/16)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale di Milano

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Moussa Sacko

Vastaaja: Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano

Tuomiolauselma

Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU 12, 14, 31 ja 46 artiklaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että kansallinen tuomioistuin, jonka käsiteltävänä on selvästi perusteettoman kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen hylkäämisestä nostettu kanne, hylkää kyseisen kanteen hakijaa kuulematta, jos tosiasialliset olosuhteet eivät herätä minkäänlaista epäilyä kyseisen päätöksen perusteltavuudesta, edellyttäen yhtäältä, että hakijalle on kyseisen direktiivin 14 artiklan mukaisesti ensimmäiseen päätökseen liittyvässä menettelyssä annettu mahdollisuus tulla henkilökohtaisesti kuulluksi ja että kyseisestä puhuttelusta, silloin kun tällainen on toimitettu, laadittu pöytäkirja tai sanatarkka selostus on kyseisen direktiivin 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti saatavilla hakijan asiakirjakansion yhteydessä, ja toisaalta, että muutoksenhakua käsittelevä tuomioistuin voi määrätä tällaisen kuulemisen toimitettavaksi, jos se pitää sitä tarpeellisena sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen tutkimiseksi ex nunc kaikin osin siten kuin kyseisen direktiivin 46 artiklan 3 kohdassa säädetään.

(1) EUVL C 343, 19.9.2016.
2)

Asetuksen N:o 604/2013 13 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kolmannen maan kansalaisen, jonka maahantulon ensimmäisen jäsenvaltion viranomaiset, jotka ovat joutuneet tilanteeseen, jossa kyseiseen jäsenvaltioon saapuu poikkeuksellisen suuri määrä kolmannen maan kansalaisia, jotka haluavat kulkea tuon jäsenvaltion kautta jättääkseen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen jossakin toisessa jäsenvaltiossa mutta jotka eivät täytä tuossa ensimmäisessä jäsenvaltiossa lähtökohtaisesti asetettuja maahantulon edellytyksiä, ovat sietäneet, on katsottava kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla ”ylittän[een] – – luvattomasti” mainitun ensimmäisen jäsenvaltion rajan.