Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Henkilöiden vapaa liikkuvuus — Sijoittautumisvapaus — Kliinisen kemian laboratoriot — Velvollisuus toimipaikkaan jäsenvaltion alueella — Hyväksyttävyys — Edellytykset — (EY 43 artikla)

2. Palvelujen tarjoamisen vapaus — Rajoitukset — Kliinisen kemian laboratoriot — Velvollisuutta toimipaikkaan jäsenvaltion alueella ei voida hyväksyä — Oikeuttaminen — Oikeuttamisperusteita ei ole — (EY 49 artikla)

3. Palvelujen tarjoamisen vapaus — Rajoitukset — Kliinisen kemian laboratoriot — Kieltäytyminen korvaamasta muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden laboratorioiden suorittamia tutkimuksia — Kieltäytymistä ei voida hyväksyä — Oikeuttaminen — Oikeuttamisperusteita ei ole — (EY 49 artikla)

Tiivistelmä

1. Jäsenvaltio ei jätä noudattamatta EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se edellyttää, että kliinisen kemian laboratorioilla on tarpeellisen toimiluvan saadakseen oltava toimipaikka jäsenvaltion alueella, kun ei ole osoitettu, millä tavalla sijoittautumisvapautta olisi voitu haitata, kuten asia on muun muassa silloin, kun muun jäsenvaltion kansalainen tai jonkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti perustettu yhtiö, jonka sääntömääräinen kotipaikka, keskushallinto tai päätoimipaikka on muussa jäsenvaltiossa, ei voisi ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa johtaa laboratoriota sellaisen laboratorion sivuliikkeenä tai tytäryhtiönä, jota kyseinen kansalainen tai yhtiö johtaa toisessa jäsenvaltiossa, tai että kyseisessä lainsäädännössä säädettäisiin, että toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen laboratorion olisi siirrettävä koko toimintansa kyseiseen jäsenvaltioon siten, että tässä jäsenvaltiossa sijaitseva toimipaikka ei enää olisi sivutoimipaikka, vaan että siitä tulisi kyseisen yhtiön ainoa toimipaikka.

(ks. 59, 61–63 ja 77 kohta sekä tuomiolauselma)

2. Jäsenvaltio ei noudata EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se edellyttää, että muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneilla kliinisen kemian laboratorioilla on tarpeellisen toimiluvan saadakseen oltava toimipaikka jäsenvaltion alueella.

Sairaanhoitopalvelujen laadun turvaamistavoitteella voidaan tosin kliinisen kemian laboratorioiden osalta perustella palvelujen tarjoamisen vapautta koskevaa rajoitusta, koska tämä tavoite myötävaikuttaa osaltaan korkeatasoisen terveydensuojelun toteuttamiseen.

Ehto, jonka mukaan toimipaikan on oltava jäsenvaltion alueella, ylittää kuitenkin sen, mikä on tarpeen tämän päämäärän saavuttamiseksi. Sen sijaan, että kyseinen jäsenvaltio vaatii toimipaikan sijaitsemista alueellaan ja tekee rajat ylittävät palvelusuoritukset siten täysin mahdottomiksi, se voi nimittäin vaatia laboratorioita, joiden toimipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, suostumaan jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti lupamenettelyyn, jotta ne voivat halutessaan tarjota palveluja kyseisessä jäsenvaltiossa asuville henkilöille, kunhan edellytyksissä, joita on noudatettava tällaisen luvan saamiseksi, ei toisteta jo kotipaikkavaltiossa täytettyjä vastaavia lainmukaisia edellytyksiä.

(ks. 66, 69–71 ja 77 kohta sekä tuomiolauselma)

3. Jäsenvaltio ei noudata EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se epää kokonaan korvaukset kustannuksista, jotka aiheutuvat sellaisista kliinisen kemian tutkimuksista, jotka on tehty toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneessa kliinisen kemian laboratoriossa.

Palvelujen tarjoamisen vapautta koskevaa rajoitusta voidaan periaatteessa perustella siltä osin kuin sillä pyritään takaamaan kansanterveyden suojelun korkea taso. Se, että sairausvakuutuskassat kieltäytyvät ottamasta vastattavakseen kustannuksia, jotka aiheutuvat sellaisten laboratorioiden suorittamista tutkimuksista, joiden toimipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, ylittää kuitenkin sen, mikä on objektiivisesti tarpeen tämän päämäärän saavuttamiseksi.

Yhdenmukaistavien toimenpiteiden puuttuessa yhteisön oikeuden vastaista ei ole se, että jäsenvaltio määrää lupajärjestelmää käyttämällä kansanterveyden suojelua koskevan tasonsa koskemaan kliinisen kemian laboratorioita, jotka ovat sijoittautuneet toiseen jäsenvaltioon ja jotka haluavat tarjota palvelujaan niille, jotka kuuluvat johonkin jäsenvaltion sairausvakuutusjärjestelmistä.

(ks. 91–93 ja 95 kohta sekä tuomiolauselma)