ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Voiko vaatimus, jonka mukaan Espanjan kansalaisen, joka ei ole käyttänyt oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, on täytettävä kuninkaan asetuksen 240/2007 7 §:n [1 momentin] edellytykset, jotta hänen puolisolleen, joka on unionin ulkopuolisen maan kansalainen, voidaan myöntää oleskeluoikeus kyseisen kuninkaan asetuksen 7 §:n [2 momentin] mukaisesti, johtaa näiden vaatimusten jäädessä täyttymättä [SEUT] 20 artiklan rikkomiseen, jos Espanjan kansalaisen on oleskeluoikeuden epäämisen seurauksena poistuttava koko unionin alueelta? Edellä esitetyssä on otettava lähtökohtaisesti huomioon, että Espanjan siviililain 68 §:n mukaan puolisoilla on velvollisuus asua yhdessä.
3)

Onko unionin oikeus, erityisesti direktiivin 2000/78/EY (1) 9 artikla, esteenä säännöstölle, jossa evätään oikeus ikään perustuvaa palkkasyrjintää koskevaan korvaukseen kahden kuukauden kuluttua, jos — määräaika alkaa kulua 8.9.2011 annetun tuomion C-297/10 ja C-298/10 (Hennigs ja Mai, EU:C:2011:560) julistamisesta, vaikka asianomaiseen henkilöön ei sovelleta liittovaltion työntekijöiden työehtosopimusta, vaan hänen henkilökohtainen tilanteensa vastaa 19.6.2014 annettua tuomiota C-501/12–C-506/12, C-540/12 ja C-541/12 (Specht, EU:C:2014:2005), — kyseessä olevat virkamiehet ja tuomarit (työntekijät) voivat saada tiedon edellä mainitusta tuomiosta vain yleisistä julkisista lähteistä — työnantajat ovat kiistäneet mainitun tuomion antamisen jälkeen sen sovellettavuuden virkamiehiin ja samalla kiistäneet ikään perustuvan syrjinnän, ja samalla tämä oikeudellinen näkemys on ainakin osittain viestitetty ulospäin — ensimmäisen asteen hallintotuomioistuinten oikeuskäytännössä on mainitun määräajan sisällä ja myös sen päätyttyä tuomion Specht julistamiseen asti pääsääntöisesti kiistetty ikään perustuvan syrjinnän olemassaolo — kyseisenä aikana ei ollut olemassa ylimpien oikeusasteiden oikeuskäytäntöä ja ensimmäinen ylimmän oikeusasteen ratkaisu annettiin vasta asiassa Specht annetun tuomion antamisen jälkeen — virkamiesten tai tuomarien palvelussuhteissa (työsuhde) preklusiivisia määräaikoja sovelletaan vain tiettyjen kulujen korvaamiseen eivätkä nämä määräajat ole kuutta kuukautta lyhyempiä — palkkasaatavia koskeviin vaatimuksiin (työstä maksettu vastike) sovelletaan kolmen vuoden vanhentumisaikaa, joka alkaa sen vuoden päätyttyä, jona saatava on erääntynyt maksettavaksi ja vaatimuksen esittäjä on tietoinen tai hänen pitäisi olla tietoinen saatavaa koskevasta oikeudestaan; muutoin sovelletaan 10 vuoden vanhentumisaikaa — kansallisia palkkasaatavia koskevat vaatimukset (työstä maksettu vastike), joita ei ole vahvistettu lakisääteisesti, on esitettävä lyhyessä ajassa eli sen budjettivuoden aikana, jota ne koskevat?
2)

Jos nimitetään tuomareita virkaan yksikköön, joka on kansallisen oikeuden perusteella toimivaltainen tutkimaan tehdyn muutoksenhaun, onko SEUT 267 artiklan kolmatta kohtaa, luettuna yhdessä SEU 19 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, tulkittava siten, että äskettäin muodostettu, uusi jäsenvaltion ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen jaosto, joka on toimivaltainen käsittelemään sellaista kansallisen tuomioistuimen valituksen tehneen tuomarin asiaa ensimmäisessä ja toisessa asteessa, jossa ratkaisun antavat ainoastaan sellaisen kansallisen elimen valitsemat tuomarit, joka valvoo tuomioistuinten riippumattomuutta (kansallinen tuomarineuvosto) ja joka kokoonpanomallinsa ja toimintatapansa vuoksi ei takaa riippumattomuutta lainsäädäntö- ja toimeenpanovallasta, on riippumaton tuomioistuin unionin oikeudessa tarkoitetulla tavalla?
C 44/7

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Puola) on esittänyt 23.8.2018 – Dong Yang Electronics Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

(Asia C-547/18)

(2019/C 44/10)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Dong Yang Electronics Sp. z o.o.

Vastaaja: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Voiko pelkästään siitä seikasta, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautunut yhtiö omistaa Puolaan sijoittautuneen sidoksissa olevan yhtiön, johtaa, että sillä on Puolassa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) [– –] 44 artiklassa ja yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY täytäntöönpanotoimenpiteistä 15.3.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 282/2011 (2) (uudelleenlaadittu [– –]) 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kiinteä toimipaikka?

2) Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko kolmas osapuoli velvollinen tutkimaan Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen yhtiön ja Puolaan sijoittautuneen sidoksissa olevan yhtiön väliset sopimussuhteet sen selvittämiseksi, onko ensin mainitulla yhtiöllä kiinteä toimipaikka Puolassa?

(1) EUVL 2006, L 347, s. 1.

(2) EUVL 2011, L 77, s. 1.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court (Irlanti) on esittänyt 7.11.2018 – Minister for Justice and Equality v. ND

(Asia C-685/18 PPU)

(2019/C 16/39)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Minister for Justice and Equality

Vastaaja: ND

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Kun määritetään, onko eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovutusmenettelyistä 13.6.2002 tehdyn puitepäätöksen (1) 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi pidätysmääräyksen antavaksi viranomaiseksi nimettyä syyttäjäviranomaista pidettävä oikeusviranomaisena siinä itsenäisessä merkityksessä, joka tälle käsitteelle annetaan puitepäätöksen 6 artiklan 1 kohdassa, sovelletaanko tällöin kriteerejä, joiden mukaan 1) syyttäjäviranomainen on riippumaton täytäntöönpanovallasta ja 2) syyttäjäviranomaisen katsotaan omassa oikeusjärjestyksessään harjoittavan oikeudenkäyttöä tai osallistuvan oikeudenkäyttöön?

2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, mitkä ovat ne kriteerit, joiden mukaan kansallisen tuomioistuimen tulisi määrittää, onko puitepäätöksen 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi pidätysmääräyksen antavaksi viranomaiseksi nimettyä syyttäjäviranomaista pidettävä puitepäätöksen 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna oikeusviranomaisena?

3) Siltä osin kuin kriteereihin sisältyy vaatimus siitä, että syyttäjä harjoittaa oikeudenkäyttöä tai osallistuu oikeudenkäyttöön, onko tämä ratkaistava sen aseman mukaan, joka syyttäjällä on omassa oikeusjärjestyksessään vaiko tiettyjen objektiivisten kriteerien mukaan? Mikäli sovelletaan objektiivisia kriteerejä, mitä nämä kriteerit ovat?

4) Onko Liettuan tasavallan ylin syyttäjäviranomainen oikeusviranomainen siinä itsenäisessä merkityksessä, joka tälle käsitteelle annetaan eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovutusmenettelyistä 13.6.2002 tehdyn puitepäätöksen 6 artiklan 1 kohdassa?

(1) Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovutusmenettelyistä 13.6.2002 tehty neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS (EYVL 2002, L 190, s. 1).
C 436/20

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Upper Tribunal (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 20.8.2018 – Her Majesty’s Revenue and Customs v. HD

(Asia C-544/18)

(2018/C 436/26)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Upper Tribunal

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Her Majesty’s Revenue and Customs

Vastapuoli: HD

Ennakkoratkaisukysymys

Onko SEUT 49 artiklaa tulkittava siten, että tällainen henkilö, joka lopettaa itsenäisen ammatinharjoittamisen raskautensa myöhäisvaiheisiin tai synnytyksensä jälkivaikutuksiin liittyvän fyysisen rasituksen vuoksi, säilyttää aseman kyseisessä artiklassa tarkoitettuna itsenäisenä ammatinharjoittajana, kunhan hän jatkaa taloudellista toimintaa tai hakee työtä kohtuullisen ajan kuluessa lapsensa syntymän jälkeen?
3)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi ja jos jäsenvaltio voi soveltaa 10 artiklan 2 kohdassa mainitun edellytyksen (henkilön on oltava ”pakolaisen huollettavana”) lisäksi muita edellytyksiä, tarkoittaako tämä sitä, että jäsenvaltiolla on oikeus säätää mitä tahansa sopiviksi katsomiaan edellytyksiä, direktiivin 4 artiklan 2 ja 3 kohdassa muille perheenjäsenille säädetyt edellytykset mukaan luettuina, vai voiko se soveltaa pelkästään direktiivin 4 artiklan 3 kohdassa mainittua edellytystä? Mihin tilanteeseen tässä tapauksessa viittaa direktiivin 4 artiklan 3 kohdassa mainittu edellytys ”objectively unable to provide for their own needs on account of their state of health”? Onko tätä edellytystä tulkittava siten, ettei kyseinen perheenjäsen voi itse huolehtia ”toimeentulostaan”, siten, ettei hän ”pysty” huolehtimaan ”itsestään”, vai tarvittaessa jollakin muulla tavalla?
C 427/27

Valitus, jonka Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC ym. on tehnyt 24.9.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-680/13, Dr. K. Chrysostomides & Co. ym. v. neuvosto ym., 13.7.2018 antamasta tuomiosta

(Asia C-603/18 P)

(2018/C 427/35)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittajat: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC ym. (edustaja: P. Tridimas, barrister)

Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio, Euroopan keskuspankki, euroryhmä, jota edustaa Euroopan unionin neuvosto, ja Euroopan unioni, jota edustaa Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittajat vaativat unionin tuomioistuinta

— kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen tuomion

— antamaan valittajien unionin yleisessä tuomioistuimessa vaatimat määräykset

— velvoittamaan muut osapuolet korvaamaan oikeudenkäyntikulut muutoksenhakuasiassa ja unionin yleisessä tuomioistuimessa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittajien mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että

a. euroryhmä ei velvoittanut Kyprosta toteuttamaan toimenpiteitä, joista aiheutui valittajille vahinkoa, tai että kyseisiä toimenpiteitä ei vaadittu sellaisella toimella, josta unioni olisi vastuussa

b. EKP:n 21.3.2013 antamasta lehdistötiedotteesta ei aiheutunut haittaa valittajille

c. muut osapuolet eivät tietyillä muilla toimilla vaatineet Kyprosta jatkamaan haitallisia toimenpiteitä ja/tai vahingollisiin toimiin 30.6.2013 tehdyillä muutoksilla käyttöön otettujen haitallisten toimenpiteiden jatkamista

d. kaikkia haitallisia toimenpiteitä ei edellytetty neuvoston päätöksessä 2013/236 (1)

e. Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohdassa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen lisäpöytäkirjassa N:o 1 olevassa 1 artiklassa suojattua omistusoikeutta, luottamuksensuojan periaatetta tai syrjintäkiellon periaatetta ei ollut vakavasti loukattu.

Valittajien mukaan haitalliset toimenpiteet eivät täyttäneet omistusoikeuden rajoittamiselle laissa asetettuja edellytyksiä eivätkä myöskään oikeasuhteisuutta koskevia edellytyksiä. Ne katsovat, että muiden osapuolten toiminta synnytti perustellun odotuksen siitä, ettei niiden saamisoikeuksien arvoa alentavia alaskirjauksia tehtäisi. Ne katsovat joutuneensa Bank of Cyprusin ja Laikin tallettajina ja/tai osakkeenomistajina syrjityiksi muun muassa muiden euroalueen jäsenvaltioiden, jotka saivat Kyprokselle myönnetyn kaltaista rahoitusapua, pankkien tallettajiin ja/tai osakkeenomistajiin nähden.

(1) Kyprokselle osoitetuista erityistoimista rahoitusvakauden ja kestävän kasvun palauttamiseksi 25.4.2013 annettu neuvoston päätös 2013/236/EU (EUVL 2013, L 141, s. 32).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) on esittänyt 28.6.2018 – Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS) v. Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA

(Asia C-425/18)

(2018/C 399/25)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)

Vastaaja: Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA

Ennakkoratkaisukysymys

Ovatko yhtäältä direktiivin 2004/17/EY (1) 53 artiklan 3 kohta ja 54 artiklan 4 kohta ja toisaalta direktiivin 2004/18/EY (2) 45 artiklan 2 kohdan d alakohta yhdessä tulkittuina esteenä Italian tasavallan asetuksen (decreto legislativo) nro 163/2006 38 §:n 1 momentin f kohdan kaltaiselle säännökselle, sellaisena kuin sitä on tulkittu kansallisessa oikeuskäytännössä, jossa jätetään ns. ”vakavan virheen”, johon taloudellinen toimija on syyllistynyt ”ammattitoiminnassaan”, soveltamisalan ulkopuolelle menettelytavat, joihin liittyy kansallisen kilpailuviranomaisen (Autorità nazionale antitrust) päätöksessä, jonka tuomioistuin on vahvistanut, todettuja kilpailusääntöjen rikkomisia, joista se on määrännyt seuraamuksia, ja jolla näin hankintaviranomaisilta lähtökohtaisesti evätään mahdollisuus arvioida itsenäisesti kyseisiä rikkomisia siltä kannalta, johtavatko ne mahdollisesti mutta eivät väistämättä tämän taloudellisen toimijan poissulkemiseen julkista hankintasopimusta koskevasta tarjouskilpailusta?

(1) Vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/17/EY (EUVL 2004, L 134, s. 1).

(2) Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY (EUVL 2004, L 134, s. 114).
—

toteamaan SEUT 263 ja SEUT 264 artiklan nojalla, että valtiontuesta SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) (4 951 838,25 euroa) 19.1.2015 annettu komission päätös on kaikilta osin mitätön siltä osin kuin siinä katsotaan, että asetuksen (ETY) N:o 1191/69 nojalla hyvityksenä julkisista palveluvelvoitteista myönnettyjen määrien (julkisen paikallisliikenteen alalla asetetun hintavelvoitteen hyvittäminen 11 artiklan nojalla) (1) on katsottava olevan toimenpide, jota ei ole ilmoitettu ja joka on perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki, joka on yhteensopimaton sisämarkkinoille
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan siten, että asetuksen N:o 882/2004 liitteessä VI olevan 1 kohdan osan ”Viralliseen valvontaan osallistuva henkilöstö” ja kyseisessä liitteessä olevan 2 kohdan osan ”Viralliseen valvontaan osallistuva henkilöstö” voidaan katsoa käsittävän myös NVWA:n tai KDS:n muiden työntekijöiden (palkka)kulut, missä olosuhteissa ja missä rajoissa silloin on vielä kyse sellaisesta yhteydestä näistä toisista työntekijöistä aiheutuneiden kulujen ja virallisen valvonnan välillä, että tällaisista (palkka)kuluista voidaan periä maksu asetuksen N:o 882/2004 27 artiklan 4 kohdan ja liitteessä VI olevien 1 ja 2 kohdan perusteella?
3)

Mikäli vastaus jompaankumpaan edellä esitetyistä kysymyksistä on myönteinen, onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 157 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä työlain L. 3123-13 §:n jota tuolloin sovellettiin, ja saman lain R. 1233-32 §:n kaltaisille kansallisen oikeuden säännöksille, koska merkittävästi suurempi määrä naisia kuin miehiä valitsee osa-aikaisen vanhempainloman, eikä välillistä syrjintää, joka tästä seuraa sen muodossa, että he saavat pienemmän irtisanomiskorvauksen ja uudelleen työllistymiseen tähtäävällä ajanjaksolla maksettavan tuen kuin työntekijät, jotka eivät ole olleet osa-aikaisella vanhempainlomalla, voida perustella asiallisilla syillä, joihin ei liity minkäänlaista syrjintää?
1)

Onko syyttäjäviranomaisen riippumattomuutta täytäntöönpanovallasta arvioitava siihen asemaan nähden, joka sillä on asianomaisessa kansallisessa oikeusjärjestyksessä? Jos kysymykseen vastataan kieltävästi, on kysyttävä, minkä kriteerien mukaan riippumattomuutta täytäntöönpanovallasta on arvioitava?
Asia C-341/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 24.5.2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. J ym.

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 24.5.2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. J ym.

(Asia C-341/18)

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Raad van State

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

Vastapuolet: J ym.

Muut asianosaiset: C ja H ym.

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta unionin säännöstöstä 15.3.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/399 ( 1 ) (Schengenin rajasäännöstö) 11 artiklaa 1 kohtaa tulkittava siten, että kolmannen maan kansalainen, joka on tullut Schengen-alueelle aiemmin, esimerkiksi kansainvälisen lentoaseman kautta, lähtee maasta Schengenin rajasäännöstön mukaisessa merkityksessä heti, kun hän pestautuu merimiehenä sellaisen merialuksen palvelukseen, joka on jo merisatamassa, joka muodostaa ulkorajan, riippumatta siitä, lähteekö hän ja jos lähtee, niin milloin, kyseisellä aluksella merisatamasta merelle? Vai onko, jotta kyseessä voisi olla maastalähtö, ensin oltava varmaa, että merimies lähtee asianomaisella merialuksella merisatamasta merelle, ja jos on, onko siinä tapauksessa sovellettava määräpäivää, johon mennessä merelle lähdön on tapahduttava, ja minä ajankohtana maastalähtöleima on silloin merkittävä? Vai onko ”maastalähtönä” pidettävä jotain muuta ajankohtaa, mahdollisesti muilla edellytyksillä?

( 1 ) Henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta unionin säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 9.3.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/399 (EUVL 2016, L 77, s. 1).
3)

Jos toiseen kysymykseen on vastattava kieltävästi, mitä perusteluvaatimuksia on direktiivin 2003/86/EY 6 artiklan 1 kohdan mukaan asetettava perheenjäsenen maahantuloa ja maassaoleskelua koskevan hakemuksen hylkäämiselle yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä? Onko direktiivin 2003/86/EY 6 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle käytännölle, jonka mukaan perheenjäsenen maahantuloa ja maassaoleskelua koskeva hakemus voidaan hylätä yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä, koska asianomainen on tuomittu hänen oleskellessaan aikaisemmin kyseisessä jäsenvaltiossa, missä yhteydessä suoritetaan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen 2.8.2001 antamassa tuomiossa Boultif v. Sveitsi, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, ja 18.10.2006 antamassa tuomiossa Üner v. Alankomaat, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, esitettyjen perusteiden nojalla etujen vertailu, jossa punnitaan toisaalta asianomaisen perheenjäsenen ja asianomaisen perheenkokoajan etua käyttää oikeutta perheenyhdistämiseen Alankomaissa ja toisaalta Alankomaiden valtion etua suojella yleistä järjestystä?
2)

Mikäli edellä esitettyyn kysymykseen on vastattava kieltävästi, koskeeko kohtuuttomien ehtojen doktriinin mukainen suoja myös matkustajaa, joka käyttää julkista liikennettä ilman, että on ostanut matkalippua, ja joka on tämän toimintansa vuoksi kuljettajan yleisten ehtojen, jotka katsotaan yleisesti sitoviksi niiden normatiivisen luonteen tai valtion virallisessa julkaisussa kuulutuksen perusteella, nojalla velvollinen maksamaan matkalipun hinnan lisäksi tulevan lisämaksun?
1)

Onko puitepäätöksen 2002/584/YOS ( 1 ) 1 artiklan 3 kohtaa ja 5 artiklan 3 alakohtaa ja puitepäätöksen 2008/909/YOS ( 2 ) 1 artiklan a ja b alakohtaa, 3 artiklan 3 ja 4 kohtaa ja 25 artiklaa tulkittava siten, että pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion on tuomion antaneena valtiona siinä tapauksessa, että täytäntöönpanojäsenvaltio on asettanut sen ehdoksi, että sen oma kansalainen luovutetaan syytteeseen asettamista varten, puitepäätöksen 2002/584/YOS 5 artiklan 3 alakohdassa tarkoitetun takuun siitä, että asianomainen henkilö, kun häntä on kuultu, palautetaan täytäntöönpanojäsenvaltioon suorittamaan pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa määrätty vapaudenmenetyksen käsittävä rangaistus tai turvaamistoimenpide, palautettava asianomainen henkilö – vapaudenmenetyksen käsittävää rangaistusta tai turvaamistoimenpidettä koskevan tuomion tultua lainvoimaiseksi – tosiasiallisesti vasta silloin, kun ”kaikki muut rikokseen, jonka perusteella luovuttamista pyydetään, liittyvät menettelyt” – esimerkiksi konfiskaatiomenettely – on saatu lopullisesti päätökseen?
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Täyttyykö asetuksen N:o 1238/2013 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja asetuksen N:o 1239/2013 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa vaadittu edellytys, kun tullikoodeksin 212 a artiklaa sovelletaan tilanteessa, jossa tullivelka syntyy tullikoodeksin 204 artiklan 1 kohdan nojalla tullikoodeksin 49 artiklan 1 kohdan mukaisen määräajan ylityksen vuoksi, ja kun yritys, joka on etuyhteydessä täytäntöönpanopäätöksen 2013/707/EU liitteessä mainittuun – kyseiset tavarat valmistaneeseen, lähettäneeseen ja laskuttaneeseen – yritykseen, ei kylläkään ole toiminut kyseisten tavaroiden tuojana eikä myöskään ole huolehtinut niiden vapaaseen liikkeeseen luovuttamisesta mutta sillä on ollut aikomus toimia niin ja se on olettanut, että kyseiset tavarat on tosiasiassa toimitettu?
1.3

Merkitseekö yksinoikeus direktiivissä tarkoitettuun valmistelevaan suunnitteluun liittyvään aineistoon sitä, että tietokoneohjelma, joka on myöhemmin valmistelevaan suunnitteluun liittyvän aineiston tuloksena, on katsottava valmistelevaan suunnitteluun liittyvän aineiston muokkaukseksi ja siten tekijänoikeudellisessa merkityksessä epäitsenäiseksi teokseksi (direktiivin 2009/24/EY 4 artiklan 1 kohdan b alakohta), vai sitä, että valmistelevaan suunnitteluun liittyvä aineisto ja tietokoneohjelma on katsottava saman teoksen eri ilmaisumuodoiksi tai että kyse on kahdesta itsenäisestä teoksesta?
Asia C-316/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 14.5.2018 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs v. The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 14.5.2018 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs v. The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

(Asia C-316/18)

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Vastaaja: The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko erotettava toisistaan verosta vapautetut ja veron soveltamisalan ulkopuolelle jäävät liiketoimet ratkaistaessa, onko tällaisista liiketoimista maksettu arvonlisävero vähennyskelpoinen?

2) Kun rahastonhoitomaksuja aiheutuu ainoastaan veron soveltamisalan ulkopuolelle jäävästä sijoitustoiminnasta, onko siitä huolimatta mahdollista yhdistää kyseiset maksut ja liiketoiminta, jota tuetaan sijoituksista saatavilla sijoitustuloilla, jolloin arvonlisävero on vähennyskelpoinen myöhemmässä vaihdannan vaiheessa toteutetun liiketoiminnan, joka oikeuttaa arvonlisäveron vähentämiseen, luonteen ja laajuuden mukaisesti? Missä määrin on aiheellista ottaa huomioon saadun tulon käyttötarkoitus?
1)

Onko asetuksen (EY) [N:o 882/2004] 27 artiklaa, jossa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava maksujen periminen liitteessä IV olevassa A jaksossa ja liitteessä V olevassa A jaksossa tarkoitettujen toimien osalta, tulkittava siten, että maksujen suorittamisvelvoite on asetettava koskemaan kaikkia maatalousyrittäjiä myös silloin, kun ne ”harjoittavat teurastusta ja lihan leikkuuta karjataloutta täydentävänä ja siihen liittyvänä toimintana”?
—

jonka nojalla velallisena olevalla kuluttajalla on perusteltuja syitä uskoa, että hänen on täytettävä sopimus kokonaisuudessaan kaikkine sopimusehtoineen lainanantajan määräämällä tavalla ja keinolla siinäkin tapauksessa, että velallinen on vakuuttunut siitä, että lainanantajan vaatima suoritus ei ole kokonaan tai osittain erääntynyt, tai