Asia C‑526/11

IVD GmbH & Co. KG

vastaan

Ärztekammer Westfalen-Lippe

(Oberlandesgericht Düsseldorfin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Julkiset hankinnat — Direktiivi 2004/18/EY — 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohta — Julkisoikeudellisen laitoksen käsite — Edellytys, joka koskee sitä, että rahoitus on peräisin valtiolta, alue- tai paikallistason julkisyhteisöiltä taikka muilta julkisoikeudellisilta laitoksilta tai että johto tai toiminta on valtion, alue- tai paikallistason julkisyhteisön taikka muiden julkisoikeudellisten laitosten valvonnassa — Lääkärien ammatillinen yhdistys — Lakisääteinen rahoitus yhdistyksen jäsenten maksamilla jäsenmaksuilla — Jäsenmaksujen suuruus, jonka kyseisen yhdistyksen valtuusto vahvistaa — Yhdistyksen autonomia määritellä lakisääteisten tehtäviensä laajuus ja toteuttamistapa”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.9.2013

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyt – Direktiivi 2004/18 – Hankintaviranomaiset – Julkisoikeudellinen laitos – Käsite – Ammatillinen yhdistys, joka rahoitetaan pääosin jäsenten maksamilla jäsenmaksuilla ja jolla on autonomia vahvistaa jäsenmaksujen suuruus, jonka valvontaviranomainen hyväksyy, ja määrittää lakisääteisten tehtäviensä laajuus ja toteuttamistapa, ei kuulu käsitteen alaisuuteen

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohta)

Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että julkisoikeudellisen ammatillisen yhdistyksen kaltainen laitos ei täytä edellytystä, joka koskee sitä, että pääosa rahoituksesta on peräisin julkiselta vallalta, kun kyseinen laitos rahoitetaan pääosin sen jäsenten maksamilla jäsenmaksuilla, joiden suuruus laitoksella on lain nojalla toimivalta vahvistaa ja jotka sillä on lain nojalla toimivalta periä, mikäli kyseisessä laissa ei määritellä kyseisen laitoksen niiden lakisääteisten tehtäviensä suorittamisen yhteydessä toteuttamien toimien laajuutta ja toteuttamistapaa, jotka on tarkoitus rahoittaa kyseisillä jäsenmaksuilla, eikä edellytystä, joka koskee sitä, että laitoksen johto on julkisen vallan valvonnan alainen, pelkästään sillä perusteella, että valvontaviranomaisen on hyväksyttävä päätös, jolla kyseinen laitos vahvistaa näiden jäsenmaksujen suuruuden.

Tässä yhteydessä ensinnäkin direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa ilmaistu ensimmäinen edellytys, joka koskee sitä, että pääosa rahoituksesta on peräisin julkiselta vallalta, kattaa välillisen rahoitustavan, joka voidaan toteuttaa sellaisen maksun avulla, jonka periaatteesta ja suuruudesta säädetään velvoittavasti lailla, joka ei ole maksuvelvollisten henkilöiden suorittama vastike kyseisen laitoksen tarjoamien palvelujen tosiasiallisesta käytöstä ja jonka perimistavat perustuvat julkisen vallan valtaoikeuksiin. Vaikka se seikka, että muodollisesti laitos vahvistaa itse niiden jäsenmaksujen suuruuden, jotka muodostavat pääosan sen rahoituksesta, ei sulje pois sitä, että kyseessä saattaa olla kyseisen edellytyksen täyttävä välillinen rahoitus, näin ei ole tapauksessa, jossa kyseisellä laitoksella on konkreettisesti huomattava autonomia määritellä niiden toimien luonne, laajuus ja toteuttamistavat, jotka se toteuttaa tehtäviensä suorittamiseksi, ja näin ollen vahvistaa tätä tarkoitusta varten tarvittava talousarvio ja tämän seurauksena jäseniltään perimiensä jäsenmaksujen suuruus.

Lisäksi direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa ilmaistun toisen edellytyksen, joka koskee sitä, että laitoksen johdon on oltava julkisen vallan valvonnan alainen, osalta on niin, että jälkikäteinen valvonta ei pääsääntöisesti täytä tätä edellytystä, koska viranomaiset eivät jälkikäteistä valvontaa harjoittaessaan voi vaikuttaa kyseisen laitoksen tekemiin julkisia hankintoja koskeviin päätöksiin. Näin on siis pääsääntöisesti tapauksessa, jossa valvontaviranomainen suorittaa jälkikäteen laillisuusvalvontaa, ja erityisesti tapauksessa, jossa valvontaviranomainen toimii siten, että se hyväksyy kyseisen laitoksen päätöksen, jolla laitos vahvistaa niiden jäsenmaksujen suuruuden, jotka muodostavat suurimman osan sen rahoituksesta, ja rajoittuu varmistamaan, että kyseisen laitoksen varainhoito on tasapainossa.

Näin ollen julkisoikeudellisen ammatillisen yhdistyksen kaltaisen laitoksen kyseiset rahoitustavat eivät tarkoita, että pääosa rahoituksesta on peräisin julkiselta vallalta, eikä julkinen valta voi niiden avulla valvoa kyseisen laitoksen johtoa.

(ks. 22–27 ja 29–31 kohta sekä tuomiolauselma)

Asia C‑526/11

IVD GmbH & Co. KG

vastaan

Ärztekammer Westfalen-Lippe

(Oberlandesgericht Düsseldorfin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Julkiset hankinnat — Direktiivi 2004/18/EY — 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohta — Julkisoikeudellisen laitoksen käsite — Edellytys, joka koskee sitä, että rahoitus on peräisin valtiolta, alue- tai paikallistason julkisyhteisöiltä taikka muilta julkisoikeudellisilta laitoksilta tai että johto tai toiminta on valtion, alue- tai paikallistason julkisyhteisön taikka muiden julkisoikeudellisten laitosten valvonnassa — Lääkärien ammatillinen yhdistys — Lakisääteinen rahoitus yhdistyksen jäsenten maksamilla jäsenmaksuilla — Jäsenmaksujen suuruus, jonka kyseisen yhdistyksen valtuusto vahvistaa — Yhdistyksen autonomia määritellä lakisääteisten tehtäviensä laajuus ja toteuttamistapa”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.9.2013

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyt — Direktiivi 2004/18 — Hankintaviranomaiset — Julkisoikeudellinen laitos — Käsite — Ammatillinen yhdistys, joka rahoitetaan pääosin jäsenten maksamilla jäsenmaksuilla ja jolla on autonomia vahvistaa jäsenmaksujen suuruus, jonka valvontaviranomainen hyväksyy, ja määrittää lakisääteisten tehtäviensä laajuus ja toteuttamistapa, ei kuulu käsitteen alaisuuteen

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohta)

Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että julkisoikeudellisen ammatillisen yhdistyksen kaltainen laitos ei täytä edellytystä, joka koskee sitä, että pääosa rahoituksesta on peräisin julkiselta vallalta, kun kyseinen laitos rahoitetaan pääosin sen jäsenten maksamilla jäsenmaksuilla, joiden suuruus laitoksella on lain nojalla toimivalta vahvistaa ja jotka sillä on lain nojalla toimivalta periä, mikäli kyseisessä laissa ei määritellä kyseisen laitoksen niiden lakisääteisten tehtäviensä suorittamisen yhteydessä toteuttamien toimien laajuutta ja toteuttamistapaa, jotka on tarkoitus rahoittaa kyseisillä jäsenmaksuilla, eikä edellytystä, joka koskee sitä, että laitoksen johto on julkisen vallan valvonnan alainen, pelkästään sillä perusteella, että valvontaviranomaisen on hyväksyttävä päätös, jolla kyseinen laitos vahvistaa näiden jäsenmaksujen suuruuden.

Tässä yhteydessä ensinnäkin direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa ilmaistu ensimmäinen edellytys, joka koskee sitä, että pääosa rahoituksesta on peräisin julkiselta vallalta, kattaa välillisen rahoitustavan, joka voidaan toteuttaa sellaisen maksun avulla, jonka periaatteesta ja suuruudesta säädetään velvoittavasti lailla, joka ei ole maksuvelvollisten henkilöiden suorittama vastike kyseisen laitoksen tarjoamien palvelujen tosiasiallisesta käytöstä ja jonka perimistavat perustuvat julkisen vallan valtaoikeuksiin. Vaikka se seikka, että muodollisesti laitos vahvistaa itse niiden jäsenmaksujen suuruuden, jotka muodostavat pääosan sen rahoituksesta, ei sulje pois sitä, että kyseessä saattaa olla kyseisen edellytyksen täyttävä välillinen rahoitus, näin ei ole tapauksessa, jossa kyseisellä laitoksella on konkreettisesti huomattava autonomia määritellä niiden toimien luonne, laajuus ja toteuttamistavat, jotka se toteuttaa tehtäviensä suorittamiseksi, ja näin ollen vahvistaa tätä tarkoitusta varten tarvittava talousarvio ja tämän seurauksena jäseniltään perimiensä jäsenmaksujen suuruus.

Lisäksi direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa ilmaistun toisen edellytyksen, joka koskee sitä, että laitoksen johdon on oltava julkisen vallan valvonnan alainen, osalta on niin, että jälkikäteinen valvonta ei pääsääntöisesti täytä tätä edellytystä, koska viranomaiset eivät jälkikäteistä valvontaa harjoittaessaan voi vaikuttaa kyseisen laitoksen tekemiin julkisia hankintoja koskeviin päätöksiin. Näin on siis pääsääntöisesti tapauksessa, jossa valvontaviranomainen suorittaa jälkikäteen laillisuusvalvontaa, ja erityisesti tapauksessa, jossa valvontaviranomainen toimii siten, että se hyväksyy kyseisen laitoksen päätöksen, jolla laitos vahvistaa niiden jäsenmaksujen suuruuden, jotka muodostavat suurimman osan sen rahoituksesta, ja rajoittuu varmistamaan, että kyseisen laitoksen varainhoito on tasapainossa.

Näin ollen julkisoikeudellisen ammatillisen yhdistyksen kaltaisen laitoksen kyseiset rahoitustavat eivät tarkoita, että pääosa rahoituksesta on peräisin julkiselta vallalta, eikä julkinen valta voi niiden avulla valvoa kyseisen laitoksen johtoa.

(ks. 22–27 ja 29–31 kohta sekä tuomiolauselma)