ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tehtävät, joita väliaikainen toimihenkilö on aiemmin hoitanut muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 3 a artiklassa tarkoitettuna sopimussuhteisena toimihenkilönä, on otettava huomioon laskettaessa ”toimihenkilön palveluksessaoloaikaa”, jonka aikana sairauslomalta maksetaan palkka kyseisten palvelussuhteen ehtojen 16 artiklan nojalla ja jonka päättyessä tämän väliaikaisen toimihenkilön palvelussuhde voidaan irtisanoa välittömästi kyseisten palvelussuhteen ehtojen 48 artiklan b alakohdan perusteella.

Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklan yhteydessä vahingonkorvauskannetta, jossa vaaditaan korvausta vahingosta, jota on aiheutunut sellaisen menettelyn vuoksi, joka ei liity päätöksentekoon, kuten työpaikkakiusaamisen vuoksi, on edellettävä kaksivaiheinen hallinnollinen menettely. Asianomaisen on ensin tehtävä nimittävälle viranomaiselle henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu hakemus, jossa hän kehottaa hallintoa korvaamaan kyseisen vahingon. Vasta tämän hakemuksen nimenomainen tai implisiittinen hylkääminen on asianomaiselle vastainen päätös, josta voidaan tehdä hallinnollinen valitus, ja vasta sen jälkeen, kun tämän hallinnollisen valituksen nimenomaisesta tai implisiittisestä hylkäämisestä on tehty päätös, voidaan nostaa vahingonkorvauskanne virkamiestuomioistuimessa.

(ks. 57 kohta)

Viittaukset:

Virkamiestuomioistuin: asia F‑42/05, Rossi Ferreras v. komissio, 1.2.2007, 58–61 kohta
EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)

24 päivänä huhtikuuta 2013

Asia F‑88/11

BX

vastaan

Euroopan komissio

Henkilöstö – Avoin kilpailu – Kilpailu EPSO/AD/148/09 – Varallaololuetteloon merkitsemättä jättäminen

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa BX vaatii virkamiestuomioistuinta ensinnäkin kumoamaan avoimen kilpailun EPSO/AD/148/09 valintalautakunnan (jäljempänä valintalautakunta) päätöksen olla merkitsemättä häntä kilpailun EPSO/AD/148/09 varallaololuetteloon, toiseksi kumoamaan päätöksen hylätä hänen valituksensa, kolmanneksi muuttamaan varallaololuetteloa ja lopuksi velvoittamaan Euroopan komission maksamaan hänelle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä korvaus, jonka kohtuulliseksi määräksi on arvioitu 7 000 euroa, sekä korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Ratkaisu: Kanne hylätään. BX vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

Virkamiehet – Kilpailu – Hakijoiden soveltuvuuden arviointi – Suullisessa kokeessa esitetyt kysymykset – Valintalautakunnan harkintavalta – Tuomioistuinvalvonnan rajat

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla; liite III)

Ne arvioinnit, jotka kilpailun valintalautakunta suorittaa arvioidessaan hakijoiden tietoja ja soveltuvuutta, sekä ne päätökset, joilla valintalautakunta toteaa hakijan epäonnistuneen kokeessa, ilmentävät arvoarvostelmia. Ne kuuluvat kilpailun valintalautakunnalla olevan laajan harkintavallan piiriin, ja unionin tuomioistuimet voivat tutkia niiden laillisuuden ainoastaan, jos valintalautakunnan työskentelyä ohjaavia sääntöjä on ilmeisesti rikottu. Lisäksi kilpailun valintalautakunnan on tarkistettava, että hakijoilla on kilpailuilmoituksessa mainittujen avointa virkaa koskevien tehtävien hoitamiseksi tarvittavat tiedot ja työkokemus. Sen on myös vertailtava hakijoiden tietoja ja soveltuvuutta voidakseen hyväksyä hakijat, jotka soveltuvat parhaiten hoitamaan näitä tehtäviä. Siltä osin kuin erityisemmin on kyse kilpailun suullisista kokeista, kilpailun valintalautakunnan harkintavalta on sitäkin laajempi sen vapauden ja epävarmuuden takia, jotka ovat ominaisia tällaiselle kokeelle, joka on luonteensa vuoksi vähemmän yhdenmukaistettu kuin kirjallinen koe ja jonka sisältö voi vaihdella eri hakijoiden kokemuksen ja henkilön mukaan sekä niiden vastausten mukaan, joita he ovat valintalautakunnan kysymyksiin antaneet. Tästä seuraa, että valintalautakunta ei ylitä harkintavaltansa rajoja, kun otetaan huomioon suullisen kokeen rajallinen aika, rajoittamalla kantajalle annettua aikaa valmistella vastaustaan ja pyytämällä tätä vastaamaan spontaanisti.

(ks. 38, 39, 60 ja 61 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑95/98, Gogos v. komissio, 23.3.2000, 36 kohta; asia T‑146/99, Texeira Neves v. yhteisöjen tuomioistuin, 14.7.2000, 42 kohta; asia T‑193/00, Felix v. komissio, 7.2.2002, 36 kohta; asia T‑336/02, Christensen v. komissio, 5.4.2005, 25 kohta ja asia T‑371/03, Le Voci v. neuvosto, 14.7.2005, 102 kohta
EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)

5 päivänä kesäkuuta 2012

Asia F‑14/11

AW

vastaan

Euroopan komissio

Henkilöstö – Virkamiehet – Sosiaaliturva – Vakava sairaus – Hammasproteesien kustannusten korvaaminen – Korvausten enimmäismäärä – Lainvastaisuusväite – Perusteltu luottamus

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa AW vaatii virkamiestuomioistuinta yhtäältä kumoamaan komission päätökset, joissa hänen tyttärensä hammasproteesien kustannusten korvaamiseen on asetettu enimmäismäärää, ja toisaalta velvoittamaan komission maksamaan hänelle vahingonkorvausta.

Ratkaisu: AW:n kanne hylätään. Osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan

Tiivistelmä

Virkamiehet – Sosiaaliturva – Sairausvakuutus – Sairauskulut – Vakava sairaus – Korvausten enimmäismäärät – Sallittavuus – Edellytykset

(Henkilöstösääntöjen 72 artiklan 1 kohta)

Henkilöstösääntöjen 72 artiklan 1 kohdassa, jossa viitataan 100 prosentin suuruiseen korvaukseen, vahvistetaan vain korvattavissa oleva enimmäismäärä kun kyseessä on muun muassa vakava sairaus, eikä se merkitse, että vakuutetuille on joka tapauksessa maksettava korvaus 100 prosentin suuruisena. Koska unionin toimielinten yhteisen sairausvakuutusjärjestelmän varat ovat peräisin vain vakuutettujen ja toimielinten maksuista ja koska sen taloudellinen tasapaino merkitsee, että menojen ja tulojen on vastattava toisiaan, merkitsee se, ettei henkilöstösäännöissä vahvisteta korvausten enimmäismääriä, että toimielimillä on valtuutus vahvistaa tällaiset enimmäismäärät kyseisen 72 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosäännöksissä ylittämättä kuitenkaan toimivaltansa rajoja, jotka perustuvat sosiaaliturvan periaatteeseen, jolle tämä henkilöstösääntöjen säännös perustuu. Tämä periaate ei missään tapauksessa oikeuta vakuutettua saamaan sairauskuluistaan korvausta, jonka suuruus on ennalta määritelty, riippumatta siitä, minkä suuruisen hinnan kyseessä olevien hoitojen tarjoaja laskuttaa.

(ks. 49 ja 51 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑110/89, Pincherle v. komissio, 12.7.1991, 25 kohta; asia T‑41/90, Barassi v. komissio, 25.2.1992, 33 kohta ja yhdistetyt asiat T‑6/92 ja T‑52/92, Reinarz v. komissio, 26.10.1993, 74 kohta
FI
Oikeustapauskokoelma
ECLI:EU:F:2011 :188 1VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)
29 päivänä marraskuuta 2011
Asia F-119/10
Roberto Di Tullio
vastaan
Euroopan komissio
Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Virkavapaus kansallista palvelua varten — 
Muuhun henkilöstöön s ovellettavien palvelussuhteen ehtojen 18 artikla — Ammattisotilas — 
Aluekomentajuusjakson s uorittaminen — Epääminen
Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin pe rustamissopimukseen sen 106 a artiklan 
nojalla, pe rustuva ka nne, jossa R oberto D i T ullio v aatii v irkamiestuomioistuinta 
ensisijaisesti ku moamaan p äätöksen, jolla ko missio ki eltäytyi m yöntämästä h änelle 
virkavapautta kansallista palvelua varten.
Ratkaisu:Kantajan ka nne hylätään. Kantaja vastaa kai kista oikeudenkäyntikuluista.
Tiivistelmä
Virkamiehet — Väliaikaiset toimihenkilöt — Virkavapaus k ansallista p alvelua v arten — 
Asepalveluksen käsite
(Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 18 artiklan 1 kohta)
Muuhun henkilöstöön s ovellettavien palvelussuhteen ehtojen 18 artiklan m ukaisesti väliaikaiselle 
toimihenkilölle, joka ku tsutaan varusmiespalvelukseen, siviilipalvelukseen tai ke rtausharjoituksiin tai 
joka ku tsutaan asevoimien palvelukseen, myönnetään lomaa ka nsallisen palveluksen pe rusteella.
Näiden p alvelussuhteen e htojen 18 artiklassa tarkoitetaan v ain t ilannetta, jossa v äliaikainen 
toimihenkilö on a sepalveluksesta annetun ka nsallisen lainsäädä nnön p uitteissa velvollinen suorittamaan 
jäsenvaltiossa, jonka ka nsalainen hän on , rajoitetun ajan ke stävän varusmiespalveluksen esimerkiksi 
reservin upseerina. Näissä säännöksissä ei sitä vastoin tarkoiteta tilannetta, jossa kansallinen virkamies 
palaa t ehtäviinsä o maan h allintoelimeensä t ilapäisen s iirron p äättyessä E uroopan u nionin 
toimielimissä, joissa hän on t yöskennellyt väliaikaisen toimihenkilön t yösopimuksella, täyttääkseen 
urakehitykseensä liittyvät ve lvollisuutensa, vaikka t ämä virkamies kuu luu v irkamieskuntaan, joiden 
jäseniin sovelletaan sotilaslainsäädä ntöjä ja -kuria.
Lisäksi voidaan ka tsoa, että väliaikainen toimihenkilö ”kutsutaan asevoimien palvelukseen” muuhun 
henkilöstöön s ovellettavien palvelussuhteen ehtojen 18 artiklassa tarkoitetulla tavalla vain jos yksi tai 
useita ikäluokkia ku tsutaan palvelukseen esimerkiksi aseellisen kon fliktin uhatessa.
2 ECLI:EU:F:2011 :188TIIVISTELMÄ–ASIAF-119/10
DITULLIOv. KOMISSIO
(ks. 35, 38 j a 40 kohta)
VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)

29 päivänä marraskuuta 2011

Asia F-119/10

Roberto Di Tullio

vastaan

Euroopan komissio

Henkilöstö – Väliaikaiset toimihenkilöt – Virkavapaus kansallista palvelua varten – Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 18 artikla – Ammattisotilas – Aluekomentajuusjakson suorittaminen – Epääminen

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Roberto Di Tullio vaatii virkamiestuomioistuinta ensisijaisesti kumoamaan päätöksen, jolla komissio kieltäytyi myöntämästä hänelle virkavapautta kansallista palvelua varten.

Ratkaisu: Kantajan kanne hylätään. Kantaja vastaa kaikista oikeudenkäyntikuluista.

Tiivistelmä

Virkamiehet – Väliaikaiset toimihenkilöt – Virkavapaus kansallista palvelua varten – Asepalveluksen käsite

(Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 18 artiklan 1 kohta)

Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 18 artiklan mukaisesti väliaikaiselle toimihenkilölle, joka kutsutaan varusmiespalvelukseen, siviilipalvelukseen tai kertausharjoituksiin tai joka kutsutaan asevoimien palvelukseen, myönnetään lomaa kansallisen palveluksen perusteella.

Näiden palvelussuhteen ehtojen 18 artiklassa tarkoitetaan vain tilannetta, jossa väliaikainen toimihenkilö on asepalveluksesta annetun kansallisen lainsäädännön puitteissa velvollinen suorittamaan jäsenvaltiossa, jonka kansalainen hän on, rajoitetun ajan kestävän varusmiespalveluksen esimerkiksi reservin upseerina. Näissä säännöksissä ei sitä vastoin tarkoiteta tilannetta, jossa kansallinen virkamies palaa tehtäviinsä omaan hallintoelimeensä tilapäisen siirron päättyessä Euroopan unionin toimielimissä, joissa hän on työskennellyt väliaikaisen toimihenkilön työsopimuksella, täyttääkseen urakehitykseensä liittyvät velvollisuutensa, vaikka tämä virkamies kuuluu virkamieskuntaan, joiden jäseniin sovelletaan sotilaslainsäädäntöjä ja -kuria.

Lisäksi voidaan katsoa, että väliaikainen toimihenkilö ”kutsutaan asevoimien palvelukseen” muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 18 artiklassa tarkoitetulla tavalla vain jos yksi tai useita ikäluokkia kutsutaan palvelukseen esimerkiksi aseellisen konfliktin uhatessa.

(ks. 35, 38 ja 40 kohta)
Henkilöstöasian tiivistelmä



Henkilöstöasian tiivistelmä

Tiivistelmä

1. Henkilöstökanne – Riitautetun toimenpiteen perusteluiden korvaaminen menettelyn aikana, jota ei voida hyväksyä – Poikkeus

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)

2. Virkamiehet – Palkkaus – Perhelisät – Huollettavana olevaa lasta koskeva lisä – Oikeus jatkumiseen ilman ikärajaa silloin, kun lapsen on mahdotonta elättää itseään – Hallinnon velvollisuudet – Sidottu toimivalta

(Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 2 artiklan 5 kohta)

1. Hallintoviranomainen ei voi korvata päätöksen perustelua tai lisätä päätökseen perustelua oikeudenkäynnin aikana, paitsi jos on ilmennyt, että sen harkintavalta on sidottua, joten riidanalaisen päätöksen mahdollinen kumoaminen voisi johtaa ainoastaan siihen, että hallintoviranomainen velvoitettaisiin tekemään uusi päätös, joka olisi asiasisällöltään samanlainen kuin kumottu päätös.

(ks. 39 kohta)

Viittaukset:

Virkamiestuomioistuin: asia F‑97/07, De Fays v. komissio, 17.6.2008, 70 kohta; asia F‑113/07, Šimonis v. komissio, 14.4.2011, 93 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen

2. Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 2 artiklan 5 kohdassa säädetyn lisän maksaminen voi jatkua ilman ikärajaa, jos lapsella on vakava sairaus tai vamma, joka estää häntä elättämästä itseään, koko tämän sairauden tai vamman keston ajan. Tässä säännöksessä ei myönnetä toimivaltaiselle viranomaiselle lainkaan harkintavaltaa kyseessä olevan lisän myöntämistä tai sen epäämistä varten, vaan siinä säädetään viranomaisen sidotusta toimivallasta siinä tarkoituksessa, että sen ehdottomasta sanamuodosta käy ilmi, että viranomaisen on myönnettävä huollettavana olevaa lasta koskeva lisä silloin kun se toteaa, että siinä mainitut edellytykset täyttyvät ja evättävä lisä silloin, kun asia on päinvastoin.

(ks. 40 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑302/01, Šimonis v. komissio 21.10.2003, 38 kohta
Henkilöstöasian tiivistelmä



Henkilöstöasian tiivistelmä

Tiivistelmä

1. Virkamiehet – Kilpailu – Valintalautakunta – Päätös olla hyväksymättä hakijaa valintakokeisiin

(Henkilöstösääntöjen 25 artiklan 2 alakohta)

2. Virkamiehet – Sopimussuhteen ulkopuolinen toimielinten vastuu – Vastuun syntymisen edellytykset – Lainvastaisuus – Vahinko – Syy-yhteys

1. Asianomaiselle vastaisen päätöksen perusteluvelvollisuuden tarkoituksena on yhtäältä antaa sille, jota asia koskee, tarpeelliset perusteet sen tarkistamiseksi, onko päätös asianmukainen vai ei, ja toisaalta mahdollistaa tuomioistuinvalvonta. Siltä osin kuin erityisesti on kyse päätöksistä, joilla hakija jätetään hyväksymättä kilpailuun, kilpailun valintalautakunnan on ilmoitettava täsmällisesti, mitä kilpailuilmoituksen ehtoja hakija ei ole täyttänyt.

(ks. 22 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 69/83, Lux v. tilintarkastustuomioistuin, 21.6.1984 (Kok. 1984, s. 2447, 36 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑55/91, Fascilla v. parlamentti, 21.5.1992 (Kok. 1992, s. II‑1757, 32 kohta); asia T‑145/02, Petrich v. komissio, 25.3.2004 (Kok. H. 2004, s. I‑A‑101 ja II‑447, 54 kohta) ja asia T‑376/03, Hendrickx v. neuvosto, 5.4.2005 (Kok. H. 2005, s. I‑A‑83 ja II‑379, 68 kohta)

2. Yhteisö on vastuussa vahingosta ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielinten moitittu toiminta on lainvastaista, vahinko on todella syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys.

Jotta tällaisen syy-yhteyden olemassaolo voitaisiin todeta, on lähtökohtaisesti näytettävä toteen, että kyseessä olevan yhteisön toimielimen tekemän virheen ja väitetyn vahingon välillä on välitön ja varma syyn ja seurauksen välinen suhde.

Kilpailua koskevassa erityisessä asiayhteydessä syy-yhteyden varmuusaste saavutetaan, kun yhteisön toimielimen virhe on varmalla tavalla vienyt henkilöltä – ei välttämättä palvelukseen ottamista, jonka osalta asianomainen henkilö ei koskaan pystyisi näyttämään toteen oikeuttaan siihen, vaan – vakavasti otettavan mahdollisuuden tulla nimitetyksi, mistä on seurauksena kyseiselle henkilölle tulojen menetyksen muodossa aiheutunut vahinko.

(ks. 38, 40 ja 41 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 111/86, Delauche v. komissio, 16.12.1987 (Kok. 1987, s. 5345, 30 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑3/92, Latham v. komissio, 9.2.1994 (Kok. H. 1994, s. I‑A‑23 ja II‑83, 63 kohta); asia T‑589/93, Ryan-Sheridan v. Eurofound, 15.2.1996 (Kok. H. 1996, s. I‑A‑27 ja II‑77, 141 kohta); asia T‑45/01, Sanders ym. v. komissio, 5.10.2004 (Kok. 2004, s. II‑3315, 149 ja 150 kohta) ja asia T‑250/04, Combescot v. komissio, 12.9.2007 (Kok. H. 2007, s. I‑A‑2‑0000 ja II‑A‑2‑0000, 95 ja 96 kohta)

Virkamiestuomioistuin: asia F-46/07, Tzirani v. komissio, 22.10.2008 (Kok. H. 2008, s. I‑A‑1‑0000 ja II‑A‑1‑0000, 215 kohta)
Henkilöstöasian tiivistelmä



Henkilöstöasian tiivistelmä

Tiivistelmä

Virkamiehet – Kilpailu – Tutkintotodistuksiin ja valintakokeisiin perustuva kilpailu – Osallistumisedellytykset – Työkokemus

(Henkilöstösääntöjen liitteessä III oleva 5 artikla)

Hakijalta tutkintotodistuksiin ja valintakokeisiin perustuvaan yhteisön julkishallinnon kilpailuun osallistumista varten edellytettyä työkokemusta on tulkittava yksinomaan kyseisen kilpailun tavoitteiden valossa, sellaisina kuin ne ilmenevät hoidettavien tehtävien yleiskuvauksesta.

Arvioitaessa sitä, voidaanko yliopistollisten jatko-opintojen tai tutkimustyön yhteydessä saatu työkokemus, joka liittyy hoidettaviin tehtäviin, katsoa osaksi työkokemusta, kilpailuilmoituksen tulkitseminen kansallisten lainsäädäntöjen erityispiirteiden valossa aiheuttaisi väistämättä erilaista kohtelua eri kansallisuutta olevien hakijoiden välille, kun otetaan huomioon nimenomaan yliopistollisten jatko-opintojärjestelmien väliset kansalliset erot. Tällaisen toiminnan on katsottava kuuluvan kilpailuilmoituksessa vaaditun työkokemuksen piiriin, jos se on yhtäältä aitoa ja todellista eikä sellaista opintojen yhteydessä suoritettua tutkimustoimintaa, joka on niin vähäistä, että sitä on pidettävä täysin marginaalisena ja toissijaisena, ja jos siitä on toisaalta maksettu palkkaa, jolloin palkan suuruudella, vaikka se olisi vähimmäispalkkaa alempikin, ei voi olla mitään vaikutusta siihen, voidaanko sitä luonnehtia työkokemukseksi. Se, onko työsuhde kansallisen lainsäädännön perusteella oikeudellisesti palkkatyötä tai itsenäistä ammatin harjoittamista, sen enempää kuin palkkaukseen käytettyjen resurssien alkuperä tai nimityskään eivät myöskään voi olla ratkaisevia seikkoja sen kannalta, onko työsuhdetta pidettävä kilpailuilmoituksessa vaadittuna työkokemuksena.

Se, että tutkimustoiminta on saattanut olla luonteeltaan hakijan koulutusta täydentävää ja että hän on saanut lopuksi sen perusteella yliopistollisen jatkotutkinnon, ei voi sellaisenaan estää sen luonnehtimista kilpailuilmoituksessa tarkoitetuksi työkokemukseksi.

(ks. 64, 66, 67 ja 70 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C‑456/02, Trojani, 7.9.2004 (Kok. 2004, s. I‑7573, 16 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑50/89, Sparr v. komissio, 22.5.1990 (Kok. 1990, s. II‑207, 18 kohta); asia T‑101/96, Wolf v. komissio, 6.11.1997 (Kok. H. 1997, s. I‑A‑351 ja II‑949, 74 kohta) ja asia T‑329/03, Ricci v. komissio, 16.3.2005 (Kok. H. 2005, s. I‑A‑69 ja II‑315, 52 kohta).
Henkilöstöasian tiivistelmä



Henkilöstöasian tiivistelmä

Tiivistelmä

1. Virkamiehet – Sopimussuhteiset toimihenkilöt – Palvelukseen ottaminen – Yliopistollisia tutkintotodistuksia koskeva vaatimus – Yliopistollisen tutkintotodistuksen käsite

(Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdan c alakohdan i alakohta)

2. Virkamiehet – Palvelukseen ottaminen – Palkkaluokan määrittäminen – Yliopistollisia tutkintotodistuksia koskevat vaatimukset – Eri jäsenvaltioissa annettujen tutkintotodistusten ja tunnustettujen ammatillisten pätevyyksien vertailu

(Neuvoston direktiivi 89/48)

1. Päinvastaisen säännöksen puuttuessa on katsottava, että muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdan c alakohdan i alakohdasta ilmenevä vaatimus yliopistollisesta tutkintotodistuksesta on väistämättä ymmärrettävä siinä merkityksessä, joka tälle ilmaisulle annetaan sen jäsenvaltion lainsäädännössä, jossa hakija on suorittanut opinnot, joihin hän vetoaa.

(ks. 34 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 108/88, Jaenicke Cendoya v. komissio, 13.7.1989 (Kok., s. 2711, 14 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑2/90, Ferreira de Freitas v. komissio, 7.2.1991 (Kok., s. II‑103, 32 kohta) ja asia T‑82/92, Cortes Jimenez ym. v. komissio, 3.3.1994 (Kok. H., s. I‑A‑69 ja II‑237, 34 kohta)

2. Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annetulla direktiivillä 89/48 toteutettu yhdenmukaistaminen ei rajoita harkintavaltaa, joka toimielimellä on sen vertaillessa tutkintotodistusten arvoa palvelukseenottopolitiikkansa yhteydessä. Direktiivin 89/48 järjestelmässä tutkintotodistusten vertailun tarkoituksena on mahdollistaa pääsy tiettyihin säänneltyihin ammatteihin eri jäsenvaltiossa. Tällaista arviointia ei pidä sekoittaa eri jäsenvaltioissa saatujen oppiarvojen yliopistollisen arvon monitahoiseen arviointiin, jonka tarkoituksena on määrittää Euroopan yhteisöjen toimielimen toimen palkkataso.

(ks. 85 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑299/97, Alonso Morales v. komissio, 9.12.1999 (Kok. H., s. I‑A‑249 ja II‑1227, 35 ja 36 kohta) ja asia T‑25/03, De Stefano v. komissio, 11.5.2005 (Kok. H., s. I‑A‑125 ja II‑573, 53 kohta)
FI
Oikeustapauskokoelma
ECLI:EU:F:2010 :116 1VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN T UOMIO (toinen jaosto)
30 päivänä sy yskuuta 2010
Asia F-41/05
Kurt J a cobs
vastaan
Euroopan komissio
Henkilöstö — Virkamiehet — Nimitys — Ennen uu sien henkilöstösääntöjen voimaantuloa 
varallaololuetteloon me rkityt hakijat — Palkkaluokan määrittäminen uu sien ep äedullisemp ien sääntöjen 
mukaisesti — Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII o levan 12 artiklan 3 kohta
Aihe: EY 236 artiklaan ja EA 152 artiklaan pe rustuva kanne, jossa Jacobs vaatii 11.2.2005 t ehdyn 
päätöksen, jolla hylättiin hänen 16 ., 24 . ja 31.8.2004 t ehdyistä päätöksistä tekem änsä 
valitus, kumoamista ja tarvittaessa viimeksi mainittujen päätösten ku moamista siltä osin 
kuin niissä m ääritetään hänen palkkaluokakseen alemp i palkkaluokka ku in se, joka on 
ilmoitettu kilpailua ko skevassa kilpailuilmoituksessa COM/B/1/02. Hän vaatii m yös, että 
komissio velvoitetaan maksamaan hänelle vahingonkorvauksena 250 000  euroa.
Ratkaisu:Kanne hylätään. Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Tiivistelmä
Virkamiehet — Virkamiehen asema — Edellytykset virkamiehen aseman saamiseksi eivät täyty ilman 
asianmukaista nimittämispäätöstä
(Henkilöstösääntöjen 3 artikla)
Virkamiehen n imittäminen voi tapahtua Euroopan u nionin virkamiesoikeudellisten pe riaatteiden 
mukaan ai noastaan h enkilöstösäännöissä s äädettyjä m uotomääräyksiä no udattaen j a 
henkilöstösäännöissä säädetyin edellytyksin.
Koska v irkamiehen hallintoelimeen yhdistävä oikeudellinen suhde pe rustuu h enkilöstösääntöihin eikä 
sopimukseen, henkilöstösääntöjen 3 artiklassa, jonka s anamuotoa ei ole m uutettu virkamiehiin 
sovellettavien h enkilöstösääntöjen j a m uuta h enkilöstöä ko skevien p alvelussuhteen e htojen 
muuttamisesta annetulla asetuksella N :o 723/2004 , edellytetään, että virkamiehen n imityksen on 
perustuttava nimittävän viranomaisen yksipuoliseen oikeustoimeen, jossa tarkennetaan nimityksen 
voimaantulopäivä ja virka, johon a sianomainen nimitetään. Tällainen nimitys ei voi näin ollen olla 
työtarjouksen hyväksymisestä aiheutuvan väitetyn tahtojen yhtymisen seuraus etenkään silloin, ku n 
työtarjous on pe räisin sellaisilta toimielimen palveluksessa olevilta henkilöiltä, joilla ei ole nimittävän 
viranomaisen asemaa.
2 ECLI:EU:F:2010 :116TIIVISTELMÄ–ASIAF-41/05
JACOBSv. KOMISSIO
Avoimen ki lpailun läpäissyt h akija v oi näin o llen ve dota v irkamiehen a semaan ja v aatia 
henkilöstösääntöjen soveltamista vasta sen jälkeen, ku n ky seinen viranomainen on t ehnyt häntä 
koskevan nimittämispäätöksen.
(ks. 43, 44 j a 52 kohta)
Viittaukset:
Yhteisöjen tuomioistuin: asia 18/69, Fournier v. komissio, 13.5.1970 ( Kok., s. 249)
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-40/91, Ve ntura v . parlamentti, 10.4.1992 ( Kok., s . II-1697 , 40 
ja 41 kohta); asia T-74/98, Mammarella v. komissio, 19.7.1999 ( Kok. H ., s. I-A-151 j a II-797, 25–27 kohta) ja asia 
T-58/05, Centeno M ediavilla ym. v. komissio, 11.7.2007 ( Kok., s. II-2523 , 54 j a 55 kohta)