Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan mukaan EU-tavaramerkki voidaan rekisteröintinsä jälkeen julistaa mitättömäksi Euroopan unionin teollisoikeuksien virastolle (EUIPO) tehdyllä vaatimuksella tietyissä olosuhteissa ja muun muassa silloin, kun tavaramerkki on rekisteröity tämän asetuksen 7 artiklan säännösten vastaisesti. Tällaisessa vaatimuksessa on yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 37 säännön b alakohdan iv alakohdan mukaisesti oltava maininta vaatimuksen tueksi esitetyistä tosiseikoista, todisteista ja huomautuksista. Lisäksi asetuksen N:o 207/2009 57 ja 78 artiklan mukaan virasto pyytää, niin usein kun on tarpeen, tällaisessa menettelyssä osapuolia esittämään niille asetuissa määräajoissa huomautuksia, ja se voi myös päättää asian selvittämistoimista, joihin kuuluu tosiseikkojen tai todisteiden toimittaminen.

Ks. tuomion teksti.

(ks. 33 kohta)



Oikeuskäytännöstä ilmenee, että mikään periaatteellinen syy, joka liittyy valituslautakunnassa käydyn menettelyn luonteeseen tai lautakunnan toimivaltaan, ei sulje pois sitä mahdollisuutta, että se ottaisi sen käsiteltäväksi saatetun valituksen ratkaisemisessa huomioon tosiseikkoja ja todisteita, jotka esitetään ensimmäisen kerran tässä muutoksenhakuvaiheessa.



Lisäksi Euroopan unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohdasta johtuu, että valituslautakunta voi sen käsiteltäväksi saatetun valituksen johdosta käyttää riidanalaisen päätöksen tehneen osaston toimivaltaa ja sen on siis tutkittava pääasia uudelleen kokonaan niin oikeudellisten kuin tosiseikkojenkin osalta.

Kuten asetuksen N:o 207/2009 63 ja 78 artiklasta ilmenee, vireille saatetun pääasian tutkimiseksi valituslautakunta kehottaa osapuolia, niin usein kuin se on tarpeen, esittämään asettamassaan määräajassa sen itsensä niille osoittamia ilmoituksia tai muiden osapuolten tiedonantoja koskevia huomautuksia ja voi päättää asian selvittämistoimista, kuten tosiseikkojen ja todisteiden esittämisestä. Nämä säännökset osoittavat, kuinka tosiseikka-aineistoa kartutetaan Euroopan unionin teollisoikeuksien virastossa (EUIPO) käytävän menettelyn eri vaiheissa.

Tosin 13.3.2007 annetun tuomion SMHV v. Kaul 60 ja 61 kohdassa todettiin, että yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 59 artiklassa, joka on sisällöltään sama kuin asetuksen N:o 207/2009 60 artikla, jossa säädetään tarkemmin edellytyksistä asian saattamiseksi valituslautakunnan käsiteltäväksi, ei viitata tosiseikkojen tai todisteiden esittämiseen vaan ainoastaan valitusperusteet sisältävän kirjelmän jättämiseen neljän kuukauden kuluessa, eikä sitä siis voida tulkita niin, että se tarjoaisi tällaisen valituksen tekijälle uuden määräajan niiden tosiseikkojen ja todisteiden esittämiseksi, joihin se vetoaa väitteensä tueksi.

Mainitusta 13.3.2007 annetusta tuomiosta SMHV v. Kaul ei kuitenkaan voida päätellä, että kaikki valituslautakunnalle esitetyt todisteet on joka tapauksessa katsottava esitetyiksi myöhässä.

Yhtäältä on todettava, että 13.3.2007 annetussa tuomiossa SMHV v. Kaul oli kyse tavaramerkin rekisteröintiä vastaan käydystä väitemenettelystä. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 50 säännön 1 kohdan kolmannessa alakohdassa säädetään, että kun valitus kohdistuu väiteosaston tekemään päätökseen, valituslautakunta rajaa valituksen tutkimisen niihin tosiseikkoihin ja todisteisiin, jotka on esitetty väiteosaston asettamassa määräajassa. Tällaisessa yhteydessä valituslautakunnalle esitetyt todisteet on siis katsottava esitetyiksi myöhässä, mutta ne voidaan kuitenkin tarvittaessa ottaa huomioon asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohdan nojalla.

Toisaalta – tämän vaikuttamatta asetuksen N:o 2868/95 50 säännön 1 kohdan kolmannessa alakohdassa säädettyyn, väitemenettelyyn sovellettavaan erityissääntöön – on aina mahdollista esittää todisteita ajoissa ensimmäisen kerran valituslautakunnassa, jos näiden todisteiden tarkoituksena on riitauttaa valituksen kohteena olevassa mitättömyysosaston päätöksessä esitetyt perusteet. Nämä todisteet ovat näin ollen lisätodisteita mitättömyysosastossa esitetyille todisteille tai sellaista uutta seikkaa koskevia todisteita, johon ei voitu vedota mitättömyysosastossa.

On myös korostettava, että asianosaisen, joka esittää todisteita ensimmäisen kerran valituslautakunnassa, on ilmoitettava syyt, joiden vuoksi nämä todisteet esitetään menettelyn tässä vaiheessa, ja osoitettava, että tällainen esittäminen oli mahdotonta mitättömyysosaston menettelyssä.

Todisteita voidaan myös esittää ensimmäisen kerran valituslautakunnassa valituslautakunnan pyynnöstä asian selvittämistoimena ja asianosaisille asetetuissa määräajoissa.

(ks. 36–44 kohta)