ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Onko yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15.12.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/67/EY (1), (sellaisena kuin se on muutettuna) 7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkettä, luettuna yhdessä 8 artiklan kanssa, tulkittava siten, että erityisoikeus on sellainen kansallisen prosessioikeuden säännös kuin 17.11.1964 annetun siviiliprosessilain (kodeks postępowania cywilnego; kodifioitu teksti Dz.U., 2016, järjestysnumero 1822, sellaisena kuin se on muutettuna; jäljempänä siviiliprosessilaki) 165 §:n 2 momentin säännös, jonka mukaan ainoastaan oikeudenkäyntiasiakirjan toimittaminen nimetyn toimijan, toisin sanoen sellaisen postialan toimijan, joka on velvollinen tarjoamaan postin yleispalvelua, kotimaan postitoimistoon, vastaa tämän asiakirjan jättämistä tuomioistuimeen, jättämällä tällaisen vaikutuksen myöntämisen ulkopuolelle oikeudenkäyntiasiakirjan toimittamisen toisen, mutta nimeämättömän postin yleispalvelun tarjoajan kotimaan postitoimistoon?
4)

Onko joka tapauksessa nyt esillä olevan kaltaisessa tilanteessa Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan 2 kohdan ja Euroopan unionin oikeuden riippumattoman ja puolueettoman tuomioistuimen käsitteen kanssa ristiriidassa se, että rauhantuomari, jolla on abstraktinen intressi siihen, että riita-asia ratkaistaan kantajan eduksi ja jonka työ koostuu yksinomaan samasta lainkäyttötehtävien suorittamisesta, voi korvata sellaisen tuomioistuimen, jolla on toimivalta ratkaista työoikeudellisia riita-asioita yleensä Italiassa tai yleisten tuomioistuinten tuomareita koskevia asioita sen vuoksi, että ylimmän oikeusasteen tuomioistuin – Corte di Cassazione (yhdistettyjen jaostojen kokoonpanossa toimien) – kieltäytyy vaadittujen ja unionin oikeudessa suojattujen oikeuksien turvaamisesta, edellyttämällä, että luonnollisesti toimivaltainen tuomioistuin (Tribunale del lavoro [työoikeudellisia asioita käsittelevä tuomioistuin] tai T. A. R. [alueellinen hallintotuomioistuin] luopuu – silloin, kun sitä on vaadittu – omasta toimivallassaan siitä huolimatta, että sama oikeus – kuten tässä asiassa vaadittu palkallinen vuosiloma – perustuu Euroopan unionin oikeuteen, joka on sitovaa oikeutta ja jolla on etusija Italian valtion oikeusjärjestykseen nähden? Mikäli unionin tuomioistuin toteaa, että Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa on rikottu, sitä pyydetään lisäksi osoittamaan ne kansalliset oikeuskeinot, joilla voidaan välttää se, että unionin oikeuden primaarioikeuteen kuuluvan normin loukkaus johtaisi samalla siihen, että kansallisessa oikeusjärjestyksessä evättäisiin ehdottomasti unionin oikeudessa taattujen perusoikeuksien turvaaminen nyt esillä olevassa asiassa.
1)

Onko julkisen sektorin omaisuuserien osto-ohjelmasta jälkimarkkinoilla 4.3.2015 annettu Euroopan keskuspankin päätös (EU) 2015/774 (1) (EKP/2015/10), sellaisena kuin se on muutettuna julkisen sektorin omaisuuserien osto-ohjelmasta jälkimarkkinoilla annetun päätöksen (EU) 2015/774 muuttamisesta 5.11.2015 annetulla Euroopan keskuspankin päätöksellä (EU) 2015/2101 (2) (EKP/2015/33), julkisen sektorin omaisuuserien osto-ohjelmasta jälkimarkkinoilla annetun päätöksen (EU) 2015/774 muuttamisesta 18.4.2016 annetulla Euroopan keskuspankin päätöksellä (EU) 2016/702 (3) (EKP/2016/8) sekä Helleenien tasavallan liikkeeseen laskemien tai täysimääräisesti takaamien jälkimarkkinakelpoisten velkainstrumenttien vakuuskelpoisuudesta ja päätöksen (EU) 2015/300 kumoamisesta 22.6.2016 annetulla Euroopan keskuspankin päätöksellä (EU) 2016/1041 (4) (EKP/2016/18), tai kyseisen päätöksen toteutustapa ristiriidassa SEUT 123 artiklan 1 kohdan kanssa? Onko SEUT 123 artiklan 1 kohdan kanssa ristiriidassa erityisesti se, että julkisen sektorin velkapaperien osto-ohjelmaa (PSPP) sovellettaessa a) ostojen yksityiskohdista tiedotetaan sillä tavoin, että markkinoilla syntyy tosiasiallinen varmuus siitä, että eurojärjestelmä tulee osittain hankkimaan jäsenvaltioiden liikkeeseen laskemat velkakirjat? b) velkakirjan ensimarkkinoilla tapahtuvan liikkeeseenlaskun ja sen jälkimarkkinoilla tapahtuvan oston välisten vähimmäisaikojen noudattamisesta ei anneta edes jälkikäteen tietoja, minkä vuoksi asian tutkiminen tuomioistuimessa ei tältä osin ole mahdollista? c) hankittuja velkakirjoja ei myydä vaan ne pidetään hallussa erääntymiseen saakka ja näin ollen pidetään pois markkinoilta? d) eurojärjestelmä hankkii nimellisarvoisia jälkimarkkinakelpoisia velkakirjoja, joiden tuotto niiden erääntyessä on negatiivinen?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 402/11

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundespatentgericht (Saksa) on esittänyt 5.9.2017 – LN

(Asia C-527/17)

(2017/C 402/13)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundespatentgericht

Pääasian asianosaiset

Kantaja: LN

Vastaaja: Deutsches Patent- und Markenamt

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 469/2009 (1) 2 artiklaa tulkittava siten, että direktiivin 93/42/ETY (2) mukaisesti sen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulle lääkinnällisen laitteen ja lääkeaineen yhdistelmälle myönnetty lupa on rinnastettava asetuksen yhteydessä direktiivissä 2001/83/EY (3) tarkoitettuun voimassa olevaan markkinoille saattamista koskevaan lupaan, jos unionin jäsenvaltion lääkeviranomainen on tarkastanut lupamenettelyssä direktiivin 93/42/ETY liitteessä I olevan 7.4 kohdan 1 alakohdan mukaisesti lääkeosan laadun, turvallisuuden ja käyttökelpoisuuden direktiiviä 2001/83/EY vastaavalla tavalla?

(1) EUVL 2009, L 152, s. 1.

(2) Lääkinnällisistä laitteista 14.6.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/42/ETY (EYVL 1993, L 169, s. 1).

(3) Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/83/EY (EYVL 2001, L 311, s. 67).
4.

Unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti tullikoodeksin 239 artiklaa Combaro SA:n ilmeisen laiminlyönnin osalta. Unionin yleinen tuomioistuin on perusteettomasti vaatinut, että komissio näyttää toteen, että maahantuoja on rikkonut tietoisesti alkuperäsääntöjä. Jos unionin yleinen tuomioistuin olisi soveltanut asianmukaisesti todistustaakkaa koskevia sääntöjä, sen olisi pitänyt katsoa, että jo epäilys, joka maahantuojalle olisi perustellusti pitänyt herätä, on riittävää, jotta maahantuojalla voidaan katsoa oleva velvollisuus hankkia kyseessä olevien tullaustoimien osalta asiaankuuluvia tietoja ainakin viejiltään.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 374/18

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte d’Appello di Trento (Italia) on esittänyt 14.8.2017 – Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca – MIUR ja Fabio Rossato v. Conservatorio di Musica F. A. Bonporti

(Asia C-494/17)

(2017/C 374/26)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte d’Appello di Trento

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca – MIUR

Liitännäisvalittaja: Fabio Rossato

Vastapuoli: Conservatorio di Musica F. A. Bonporti

Ennakkoratkaisukysymys

Onko 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY (1) liitteenä olevan Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemän määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä sille, että Italian valtion lain nro 107/2015 1 §:n 95, 131 ja 132 momenttia, joissa säädetään määräaikaisten opettajien vakinaistamisesta tulevaisuutta ajatellen ilman taannehtivaa vaikutusta ja ilman vahingonkorvausta, sovelletaan oikeasuhteisina, riittävän tehokkaina ja ennalta ehkäisevinä toimenpiteinä, jotta niillä taattaisiin puitesopimuksen määräysten täysi tehokkuus, kun kyseessä on kyseisen puitesopimuksen rikkominen käyttämällä väärin peräkkäisiä määräaikaisia sopimuksia ajanjaksolla, joka on aikaisempi kuin se, jolloin mainituissa määräyksissä tarkoitettujen toimenpiteiden on määrä alkaa tuottaa vaikutuksia?

(1) Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annettu neuvoston direktiivi 1999/70/EY (EYVL 1999, L 175, s. 43).
3.

Sen jälkeen kun kaikki saatavilla oleva tieto on analysoitu ja Slovenian tasavallan ilmoitukset oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä ja vastanäytön puuttuminen on otettu huomioon, näyttää siltä, että viidestä kaatopaikasta (Bočna – Podhom, Dogoše, Mala gora, Tuncovec – steklarna ja Stara vas) ei siitä huolimatta, että Slovenian tasavalta väittää, että sulkeminen on suurelta osin saatettu loppuun, ole vielä tehty lopullista sulkemispäätöstä, mitä direktiivin 14 artiklan b alakohta, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 13 artiklan b alakohdan kanssa, edellyttää. Komissio päättelee tästä näin ollen, että Slovenian tasavalta ei vielä ole noudattanut direktiivin 14 artiklan b alakohtaan perustuvia velvollisuuksiaan kyseisten viiden kaatopaikan osalta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 347/18

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supreme Court of the United Kingdom (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 14.8.2017 – Hoteles Piñero Canarias, S.L. v. Godfrey Keefe, edunvalvojanaan Nik Eyton

(Asia C-491/17)

(2017/C 347/24)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court of the United Kingdom

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Hoteles Piñero Canarias, S.L.

Vastapuoli: Godfrey Keefe, edunvalvojanaan Nik Eyton

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Edellytetäänkö 11 artiklan 3 kohdassa, (1) että vahingon kärsineen vakuutuksen ottajaa/vakuutettua vastaan esittämä vaatimus koskee vakuutusasiaa sillä tavoin, että siinä on kyse vakuutussopimuksen pätevyydestä tai vaikutuksesta?

2) Edellytetäänkö 11 artiklan 3 kohdassa, että syntyy ristiriitaisten tuomioiden vaara, jollei haastamista samaan menettelyyn sallita?

3) Onko tuomioistuimella harkintavaltaa siltä osin, salliiko se haastamisen samaan menettelyyn, kun kyse on 11 artiklan 3 kohdan soveltamisalaan kuuluvasta vaatimuksesta?

(1) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2001, L 12, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 330/5

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 21.6.2017 – Stanley International Betting Ltd ja Stanleybet Malta Ltd v. Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

(Asia C-375/17)

(2017/C 330/07)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Stanley International Betting Ltd ja Stanleybet Malta Ltd

Vastapuolet: Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko unionin oikeutta – ja erityisesti sijoittautumisvapautta, palvelujen tarjoamisen vapautta sekä syrjintäkiellon, avoimuuden ja vapaan kilpailun periaatteita sekä suhteellisuus- ja johdonmukaisuusperiaatteita – tulkittava siten, että se on esteenä (vuoden 2015 vakautuslain) 1 §:n 653 momentin ja sen täytäntöönpanosäännösten kaltaiselle lainsäädännölle, jossa säädetään yksinomaisen konsessionsaajan monoproviding-mallista lottopelin osalta mutta ei muiden pelien, veikkausten ja vedonlyöntien osalta?

2) Onko unionin oikeutta – ja erityisesti sijoittautumisvapautta, palvelujen tarjoamisen vapautta ja direktiiviä 2014/23/EU (1) sekä syrjintäkiellon, avoimuuden ja vapaan kilpailun periaatteita sekä suhteellisuus- ja johdonmukaisuusperiaatteita – tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle tarjouskilpailuilmoitukselle, jossa asetettu pohjahinta on perusteeton ja paljon korkeampi kuin sopimusehtojen 5.3, 5.4, 11, 12.4 ja 15.3 kohdassa asetettujen kaltaiset taloudelliset ja rahoitukselliset sekä tekniset ja organisaatioon liittyvät vaatimukset edellyttäisivät?

3) Onko unionin oikeutta – ja erityisesti sijoittautumisvapautta, palvelujen tarjoamisen vapautta ja direktiiviä 2014/23/EU sekä syrjintäkiellon, avoimuuden ja vapaan kilpailun periaatteita sekä suhteellisuus- ja johdonmukaisuusperiaatteita – tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle lainsäädännölle, jossa uuden konsession saaminen ja erinäisten rajat ylittävien vedonlyöntipalveluiden vapaan tarjoamisen jatkaminen asetetaan tosiasiallisesti toistensa vaihtoehdoiksi sopimusluonnoksen 30 §:n perusteella siten, että päätös osallistua uutta konsessiota koskevaan tarjouskilpailuun edellyttäisi luopumista rajat ylittävästä toiminnasta sitä huolimatta, että unionin tuomioistuin on usein todennut tällaisen toiminnan lailliseksi?

(1) Käyttöoikeussopimusten tekemisestä 26.2.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/23/EU (EUVL 2014, L 94, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 318/6

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 26.6.2017 – Società Immobiliare Al Bosco srl

(Asia C-379/17)

(2017/C 318/09)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Hakija: Società Immobiliare Al Bosco srl

Ennakkoratkaisukysymys

Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) 38 artiklan 1 kohdan kanssa yhteensopivaa se, että täytäntöönpanovaltion lainsäädännössä säädettyä määräaikaa, jonka perusteella asiakirjaa ei voida enää panna täytäntöön tietyn ajanjakson päätyttyä, sovelletaan myös toiminnallisesti siihen rinnastettavissa olevaan asiakirjaan, joka on laadittu toisessa jäsenvaltiossa ja joka on tunnustettu ja julistettu täytäntöönpanokelpoiseksi täytäntöönpanovaltiossa?

(1) EYVL 2001, L 12, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 309/29

Valitus, jonka JYSK sp. z o.o. on tehnyt 4.7.2017 unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-403/15, JYSK sp. z o.o. v. Euroopan komissio 4.5.2017 antamasta tuomiosta

(Asia C-402/17 P)

(2017/C 309/38)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: JYSK sp. z o.o. (edustajanaan H. Sønderby Christensen, advokat)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen tuomio, jossa todetaan, että valittajan kanne on jätettävä tutkimatta sillä perusteella, että 11.5.2015 tehty komission päätös C (2015) 3228 final ei koske sitä suoraan ja erikseen, on kumottava sillä perusteella, että se loukkaa tehokkaan oikeussuojan periaatetta.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittajan mukaan asian saattaminen epäsuorasti unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi puolalaisen tuomioistuimen esittämällä ennakkoratkaisupyynnöllä ei anna Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleessa tarkoitettua suojaa.

Valittaja väittää, että edellä mainittu komission päätös koskee sitä suoraan ja erikseen.
2)

Jos yksittäinen toimivaltainen viranomainen tekee asetuksen (EY) N:o 1370/2007 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen ilman tarjouskilpailua sisäisen liikenteenharjoittajan kanssa, onko tämän viranomaisen yhdessä muiden sisäisen liikenteenharjoittajan osakkaiden kanssa käyttämälle määräysvallalle esteenä se, jos valtuudet toimia julkisen henkilöliikenteen alalla tietyllä maantieteellisellä alueella (asetuksen (EY) N:o 1370/2007 2 artiklan b ja c alakohta) on jaettu yksittäisen toimivaltaisen viranomaisen ja integroituja julkisia henkilöliikennepalveluja tarjoavan viranomaisten ryhmittymän kesken esimerkiksi siten, että valtuudet tehdä julkisia palveluhankintoja koskevia sopimuksia sisäisen liikenteenharjoittajan kanssa jäävät yksittäiselle toimivaltaiselle viranomaiselle mutta hinnoitteluun liittyvä tehtävä siirretään liikenneyhtymälle, johon kuuluu yksittäisen viranomaisen lisäksi muita sen maantieteellisellä alueella toimivaltaisia viranomaisia?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 293/20

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Oradea (Romania) on esittänyt 29.6.2017 – Sindicatul Energia Oradea v. SC Termoelectrica SA

(Asia C-392/17)

(2017/C 293/24)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Oradea

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Sindicatul Energia Oradea

Vastapuoli: SC Termoelectrica SA

Ennakkoratkaisukysymys

Ovatko asetuksen nro 50/1990 säännökset, sellaisina kuin niitä on tulkittu ÎCCJ:n [Înalta Curte de Casație și Justiție (Romanian ylin tuomioistuin)] lain oikean soveltamisen selvittämiseksi esitetystä valituksesta antamassa ratkaisussa nro 9/2016, joka on yleisiä tuomioistuimia sitova ratkaisu ja jonka mukaan ryhmiin I ja II luokitellut työpaikat on tarkasti ja tyhjentävästi lueteltu asetuksen liitteissä 1 ja 2 eivätkä tuomioistuimet voi ulottaa asetuksen säännöksiä muihin samankaltaisiin tapauksiin, mistä seuraa, ettei työntekijöille voida myöntää niihin ankariin olosuhteisiin, joissa entiset työntekijät ovat työskennelleet, perustuvia eläke-etuuksia), yhteensopivia SEUT 114 artiklan 3 kohdan, SEUT 151 ja SEUT 153 artiklan sekä puitedirektiivin 89/391/ETY (1) ja tätä seuranneiden erityisdirektiivien säännösten kanssa?

(1) Toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12.6.1989 annettu neuvoston direktiivi 89/391/ETY (EYVL 1989. L 183, s. 1).
3)

Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 artiklaa tulkittava siten, että sen mukaan on sallittua erotella toisistaan yhtäältä työntekijät, joilla on maksamattomia palkkasaatavia ja joiden työsuhteet päättyivät ennen sitä kolmen kuukauden ajanjaksoa, joka edelsi työnantajan maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista koskevan päätöksen merkitsemistä rekisteriin, ja työntekijät, joiden työsuhteet päättyivät kyseisen kolmen kuukauden määräajan aikana, sekä toisaalta edellä mainitut työntekijät ja sellaiset työntekijät, joilla on työsuhteensa päätyttyä työlain 358 §:n 1 momentin 3 kohdan nojalla oikeus maksamattomien palkkasaataviensa suojaan kolmen vuoden ajan alkaen siitä ajankohdasta, jona saatava olisi pitänyt maksaa?
1)

Onko yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15.12.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/67/EY (1) (postidirektiivin), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 97/67/EY muuttamisesta yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden täysimääräisen toteuttamisen osalta 20.2.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2008/6/EY, (2) 14 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kansallisissa laeissa tai asetuksissa on säädettävä, että yleispalvelun tarjoajien on sisäisessä laskennassaan pidettävä erillään kukin sellainen palvelu ja tuote, joka on osa yleispalvelua, jotta ne voisivat pitää selkeästi erillään kunkin palvelun ja tuotteen, joka on osa yleispalvelua, ja ne, jotka eivät ole osa siitä, vai seuraako tästä säännöksestä vain, että laskennassa on eriytettävä yhtäältä yleispalveluun kuuluvat palvelut ja tuotteet ja toisaalta muut kuin siihen kuuluvat palvelut ja tuotteet?
3)

Kun kyse on kuluttajasopimusten sisällöstä, soveltuuko se, että jäsenvaltion ylimmän tuomioistuimen tuomareiden muodostama elin [jäljempänä yhdenmukaistamisneuvosto] ohjaa ennakkoratkaisukysymykset esittävän tuomioistuimen ratkaisutoimintaa niin kutsutuilla siviilioikeuden yhdenmukaista tulkintaa koskevilla ratkaisuilla, yhteen Euroopan unionille korkeatasoisen kuluttajansuojan turvaamiseksi myönnetyn toimivallan ja niiden unionin oikeuden perusperiaatteiden kanssa, jotka koskevat siviilioikeudellisissa asioissa annettavaa tehokasta oikeussuojaa ja oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin? a) Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, soveltuuko se, että jäsenvaltion yhdenmukaistamisneuvosto ohjaa ennakkoratkaisukysymykset esittävän tuomioistuimen ratkaisutoimintaa niin kutsutuilla siviilioikeuden yhdenmukaista tulkintaa koskevilla ratkaisuilla, yhteen Euroopan unionille korkeatasoisen kuluttajansuojan turvaamiseksi myönnetyn toimivallan ja niiden unionin oikeuden perusperiaatteiden kanssa, jotka koskevat siviilioikeudellisissa asioissa annettavaa tehokasta oikeussuojaa ja oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, kun on niin, ettei kyseisen yhdenmukaistamisneuvoston tuomarijäsenten valinta tapahdu avoimesti ennalta määriteltyjen sääntöjen perusteella, että kyseisessä neuvostossa toimitettava menettely ei ole julkinen ja että sitä, millaisiin asiantuntijoihin ja mihin oikeuskirjallisuuteen on tukeuduttu ja miten eri jäsenet ovat äänestäneet (puolesta vai vastaan), ei ole jälkikäteen mahdollista todeta?
—

Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen 17.2.2017 asiassa T-40/15 antama tuomio on kumottava ja Euroopan unioni on velvoitettava suorittamaan valittajille 3 495 038,66 euroa asianmukaisine korkoineen korvauksena siitä, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toista kohtaa.
—

Tuomio T-82/14 on kumottava kokonaisuudessaan. Toissijaisesti: Tuomio 82/14 on kumottava ja tuomiossa vääristyneellä tavalla huomioon otettujen tosiseikkojen perusteella asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen.
2)

Mikäli ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi, jolloin asetuksen N:o 1257/1999 säännökset ovat esteenä maatalouden varhaiseläketuen perintönä saamiselle, onko tilanteessa, jossa Euroopan komissio on asianmukaisessa menettelyssä todennut jäsenvaltion antaman säädöksen yhteensopivaksi asetuksen N:o 1257/1999 säännösten kanssa ja jossa viljelijät ovat turvautuneet maatalouden varhaiseläkettä koskevaan toimenpiteeseen kansallisen käytännön mukaisesti, henkilö voinut saavuttaa subjektiivisen oikeuden saada kyseisen toimenpiteen puitteissa myönnetty tuki perintönä?
—

tämän johdosta kantajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset on hyväksyttävä ja täten — komission 8.5.2015 antama päätös, jolla evättiin IMG:ltä varainhoitoasetuksessa tarkoitetun kansainvälisen järjestön asema, on kumottava — komissio on velvoitettava korvaamaan aineellinen ja aineeton vahinko, joista ensin mainitun määräksi arvioidaan 28 miljoonaa euroa ja jälkimmäisen määräksi 1 euro — komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut
II.

a. Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko asetuksen N:o 261/2004 8 artiklaa tulkittava siten, että lentomatkustaja saa tämän säännöksen perusteella siinä tapauksessa, ettei lentoyhtiö tarjoa kyseisen artiklan 1 ja 2 kohdassa säädettyjä palveluja, oikeuden erillisen korvausvaatimuksen esittämiseen mainittujen palvelujen suorittamatta jättämisen vuoksi ja jos näin on, kattaako tämä oikeus myös lentomatkustajan itsensä järjestämästä muunlaisesta kuljetuksesta määränpäähänsä aiheutuneiden kulujen korvaamisen? aa. Jos a kohtaan vastataan myöntävästi, sovelletaanko lentomatkustajan itsensä järjestämää korvaavaa kuljetusta koskevaan korvaukseen asetuksen N:o 261/2004 12 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen mukaista vähentämistä? b. Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi ja kansallinen oikeus sisältää sääntelyn, jonka mukaan lentomatkustajalla on oikeus asetuksen N:o 261/2004 8 artiklan mukaisen velvoitteen noudattamatta jättämisen vuoksi vaatia lentoyhtiötä korvaamaan hänelle sen vuoksi aiheutuneet kulut, että hän on itse hoitanut korvaavan kuljetuksen, sovelletaanko tähän kansallisen oikeuteen perustuvaan korvaukseen kyseisen asetuksen 12 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen mukaista vähentämistä? c. Jos asetuksen N:o 261/2004 12 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen mukaista vähentämistä sovelletaan joko kysymykseen II.a. tai II.b. annettavan vastauksen mukaan, onko 12 artiklaa tulkittava siten, että vähentäminen suoritetaan automaattisesti ilman, että korvausvelvollisen osapuolen on vaadittava sitä?