ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
EY 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tutkinnan vaiheen tavoitteena on tehdä mahdolliseksi se, että komissio saa käyttöönsä kattavat tiedot kaikista asiaan liittyvistä seikoista. EY 88 artiklan soveltamisesta annetun asetuksen N:o 659/1999 6 artiklan 1 kohdan mukaan tutkinnan aloittamispäätöksessä esitetään asiaan liittyvät oikeudelliset seikat ja tosiseikat lyhyesti, komission ”alustava arvio” ehdotetun toimenpiteen tukiluonteesta ja epäilyt toimenpiteen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Tässä päätöksessä pyydetään lisäksi asianomaista jäsenvaltiota ja muita asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa. Komission analyysi on täten väistämättä luonteeltaan alustava. Tästä seuraa, että komissiolla ei voi olla velvollisuutta esittää täydellistä arviota kyseisestä tuesta tämän menettelyn aloittamista koskevassa tiedonannossaan. Sitä vastoin on välttämätöntä, että komissio määrittää riittävästi tutkintansa puitteet, jotta niiden, joita asia koskee, oikeutta esittää huomautuksiaan ei tehtäisi tyhjäksi.

(ks. 36–38 kohta)
Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdassa lueteltuja hylkäysperusteita on tulkittava siten, että otetaan huomioon niiden jokaisen taustalla oleva yleinen etu, ja jokainen näistä perusteista on itsenäinen suhteessa muihin perusteisiin, joita kutakin on siten tarkasteltava erikseen. Yleinen etu, joka otetaan huomioon kutakin hylkäysperustetta tarkasteltaessa, voi nimittäin kuvastaa tai sen jopa on kuvastettava erilaisia huomioon otettavia seikkoja kyseessä olevan hylkäysperusteen mukaan.

Tältä osin asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan taustalla oleva yleinen etu koskee yhtäältä tarvetta olla rajoittamatta aiheettomasti sitä, että haettu merkki on muiden sellaisten toimijoiden käytettävissä, jotka tarjoavat niihin tavaroihin tai palveluihin, joita varten rekisteröimistä on haettu, verrattavissa olevia tavaroita tai palveluja, sekä toisaalta sen takaamista kuluttajalle tai loppukäyttäjälle, että tavaramerkillä varustetulla tavaralla tai palvelulla on tietty alkuperä, jolloin kuluttaja tai loppukäyttäjä voi tavaramerkin perusteella erottaa ilman sekaannusvaaraa tavaran tai palvelun muista tavaroista ja palveluista, joilla on toinen alkuperä. Tämän takaaminen on tavaramerkin keskeinen tehtävä.

Asetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohdalla pyritään siihen yleisen edun mukaiseen tavoitteeseen, että merkkejä tai ilmauksia, joilla kuvaillaan sentyyppisten tavaroiden tai palveluiden ominaisuuksia, joita varten rekisteröimistä on haettu, on jokaisen saatava vapaasti käyttää. Tällä säännöksellä estetään siis se, että ainoastaan yksi yritys saisi rekisteröinnin perusteella käyttää tavaramerkkinään tällaisia merkkejä tai ilmauksia.

Edellä todetusta seuraa, että asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa lueteltujen perusteiden soveltamisalat menevät ilmeisellä tavalla osittain päällekkäin. Oikeuskäytännöstä ilmenee erityisesti, että sellaiselta sanamerkiltä, joka asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla kuvailee tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia, puuttuu lähtökohtaisesti tämän takia saman asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu erottamiskyky näiden samojen tavaroiden tai palvelujen osalta. Tämä on kuitenkin osoitettava erikseen.

(ks. 23–26 kohta)
20

Riidanalaisen päätöksen päätösosassa säädetään seuraavaa: ”1 artikla Valtiontukijärjestelmä, jonka puitteissa myönnetään verokannustimia säännellyille eurooppalaisille markkinoille listautuneille yrityksille ja josta säädetään [DL 269/2003:n] 1 §:n 1 momentin d [kohdassa] ja 11 §:ssä ja jonka [Italian valtio] on pannut täytäntöön, ei sovellu yhteismarkkinoille. 2 artikla Italian [tasavallan] on kumottava 1 artiklassa mainittu tukijärjestelmä siitä verovuodesta alkaen, jonka kuluessa tämä päätös annetaan tiedoksi. 3 artikla 1. Italian [tasavallan] on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 artiklassa tarkoitetun ja tuensaajille sääntöjenvastaisesti maksetun tuen perimiseksi takaisin. 2. Tuki on perittävä takaisin viipymättä kansallisen lainsäädännön menettelyjen mukaisesti, jos siinä mahdollistetaan päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano. 3. Takaisinperintä on suoritettava mahdollisimman nopeasti. Erityisesti silloin, kun tuki on jo otettu käyttöön alentamalla kuluvana vuonna maksettavia veroja, Italian [tasavallan] on perittävä koko vero vuodeksi 2004 suunnitellun viimeisen maksun yhteydessä. Muissa tapauksissa Italian [tasavallan] on perittävä vero viimeistään sen verovuoden loppuun mennessä, jonka kuluessa tämä päätös annetaan tiedoksi. 4. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajien käyttöön, tuen takaisinperintään saakka. 5. Korko lasketaan asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun mukaisesti. 6. Italian [tasavallan] on kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta kehotettava kaikkia 1 artiklassa tarkoitettuja tuensaajia maksamaan takaisin sääntöjenvastaiset tuet korkoineen. 4 artikla Italian [tasavallan] on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet. – – Italian [tasavallan] on samassa määräajassa toimitettava kaikki asiakirjat, jotka vahvistavat, että menettely sääntöjenvastaisen tuen perimiseksi takaisin tuensaajilta on aloitettu. – –”
56

BASF väittää ensiksi, että asetukset N:o 17 ja N:o 1/2003 eivät tarjoa selvää oikeusperustaa sakon määrän korottamiselle rikkomisen uusimisen vuoksi. Koska rikkomisilla, joista BASF:lle määrättiin sakko vuosina 1969 ja 1994, ei sen mukaan ollut mitään vaikutusta sen rikkomisen vakavuuteen tai kestoon, joka on tämän päätöksen kohteena, komissio loukkasi oikeusvarmuuden periaatetta, kun se otti huomioon nämä aikaisemmat päätökset. BASF:n mukaan asetuksesta N:o 2988/74, asetuksen N:o 1/2003 25 artiklasta sekä oikeusvarmuuden periaatteesta seuraa, että seuraamukseen rikkomisen uusimista on sovellettava vanhentumissääntöjä, jotta ei päädyttäisi absurdeihin lopputuloksiin, kuten siihen, että sakkoa ei määrätä pohjoisamerikkalaisille valmistajille niiden vuonna 1994 tapahtuneen salaisen toiminnan vanhentumisen vuoksi, kun taas BASF:lle määrätään seuraamus rikkomisesta, joka tapahtui vuonna 1964. BASF:n mukaan on yleisesti ottaen järjenvastaista, että yhtiölle ei voida määrätä seuraamusta rikkomisesta, johon on syyllistytty viisi vuotta sitten, mutta sille voidaan määrätä ankarampi seuraamus rikkomisesta, joka on vanhentunut jo kauan sitten. BASF toteaa, että vaikka suuntaviivat ovat puutteelliset, koska niissä ei vahvisteta ajanjaksoa, jonka jälkeen aikaisempaa rikkomista ei enää oteta huomioon rikkomisen uusimisen perusteena, jäsenvaltioiden lainsäädännöissä puolestaan säädetään tällaisesta rajoituksesta. BASF katsoo, että vaikka päätöstä 69/243 (ks. edellä 18 kohta) ei otettu huomioon siinä yhteydessä, kun sakkoa korotettiin rikkomisen uusimisen vuoksi, on myönnettävä, että joko tämä korotus on virheellinen tai komissio on myös sitä mieltä, että rikkomista, johon on syyllistytty 40 vuotta sitten, ei voida ottaa huomioon tämän osalta.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 9.7.2008 – Coffee Store vastaan SMHV (THE COFFEE STORE)

(asia T-323/05)

Yhteisön tavaramerkki – Hakemus sanamerkin THE COFFEE STORE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Ehdoton hylkäysperuste – Kuvailevuus – Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran ominaisuuksia (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 42 ja 43 kohta)

Aihe

Kanne, joka on nostettu SMHV:n toisen valituslautakunnan 15.6.2005 tekemästä päätöksestä (asia R 855/2004-2), joka koskee sanamerkin THE COFFEE STORE rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi.

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: The Coffee Store GmbH Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki THE COFFEE STORE luokkiin 30, 32 ja 43 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten Tutkijan ratkaisu: Rekisteröinnin epääminen Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 6.11.2007 – Omega vastaan SMHV – Omega Engineering (Ω OMEGA)

(asia T-90/05)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus kuvio- ja sanamerkin Ω OMEGA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi kansallinen sanamerkki OMEGA – Suhteellinen hylkäysperuste – Yhteisön tavaramerkin hakija vetoaa kansalliseen tavaramerkkiin, joka on sama kuin hakemuksen kohteena oleva tavaramerkki ja joka on rekisteröity ennen sen kansallisen tavaramerkin rekisteröintiä, joka väitteen tueksi on esitetty – Sekaannusvaara

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 42, 43 ja 50 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 10.12.2004 tekemästä päätöksestä (asia R 330/2002-2), joka koskee Omega Engineering, Inc. -yhtiön ja Omega SA:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Omega SA Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuvio- ja sanamerkki Ω OMEGA luokkiin 3, 9, 14, 16, 25, 28, 35, 37, 38, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten – hakemus nro 225771 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Omega Engineering, Inc. Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansalliset sana- ja kuviomerkit OMEGA, MICROMEGA, OMEGA.COM, OMEGASOFT, OMEGANET luokkiin 1, 2, 6, 7, 8, 9, 11, 14, 16, 17, 18, 35, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita varten Väiteosaston ratkaisu: Rekisteröinnin epääminen luokkiin 9 ja 42 kuuluvien tavaroiden ja palveluiden osalta Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 16.5.2007 – La Perla vastaan SMHV – Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC)

(asia T-137/05)

Yhteisön tavaramerkki – Mitättömyysmenettely – Yhteisön sanamerkki NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC – Aikaisemmat kansalliset kuvio- ja sanamerkit la PERLA ja LA PERLA PARFUMS – Suhteellinen hylkäysperuste – Asetuksen (EY) N:o 40/94 52 artiklan 1 kohdan a alakohta – Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 5 kohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin yhteisön tavaramerkki ja joka on laajalti tunnettu (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 5 kohta) (Ks. 51 kohta)

Aihe

Kanne, joka on nostettu SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 25.1.2005 tekemästä päätöksestä (asia R 537/2004-1), joka koski Gruppo La Perla SpA:n ja Worldgem Brands – Gestão e Investimentos L da :n välistä mitättömyysmenettelyä

Asian tiedot

Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on haettu: Sanamerkki NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC luokkaan 14 kuuluvia tavaroita varten – hakemus nro 713446 Yhteisön tavaramerkin haltija: Worldgem Brands – Gestão e Investimentos Lda, aiemmin Cielo Brands – Gestão e Investimentos Lda Mitättömäksi julistamista koskevan hakemuksen tekijä: Gruppo La Perla SpA Mitättömäksi julistamista koskevan hakemuksen tekijän tavaramerkit: Italialaiset tavaramerkit – la PERLA luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten – kuviomerkki nro 769526, – LA PERLA PARFUMS luokkaan 3 kuuluvia tavaroita varten – sanamerkki nro 776082, – la PERLA luokkiin 3, 9, 14, 16, 18, 24, 25 ja 35 kuuluvia tavaroita varten – kuviomerkki nro 804992, – la PERLA luokkaan 3 kuuluvia tavaroita varten – kuviomerkki nro GE 2002 C 000181 Mitättömyysosaston ratkaisu: Mitättömäksi julistamista koskevan hakemuksen hyväksyminen ja yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistaminen Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hyväksyminen ja mitättömyysosaston ratkaisun kumoaminen





Ratkaisu

Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 25.1.2005 tekemä päätös (asia R 537/2004-1) kumotaan.

Väliintulija vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kolmasosa kantajan oikeudenkäyntikuluista.

Kantaja vastaa kahdesta kolmasosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Toimielimen velvollisuus arvioida konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti niiden asiakirjojen sisältöä, joita oikeutta tutustua asiakirjoihin koskeva hakemus koskee, on periaatteellinen ratkaisu, jota sovelletaan kaikkiin Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1–3 kohdassa mainittuihin poikkeuksiin riippumatta alasta, johon pyydetyt asiakirjat liittyvät.

Tämä periaatteellinen ratkaisu ei kuitenkaan merkitse sitä, että tällaista tutkimista edellytetään kaikissa olosuhteissa. Koska konkreettisen ja asiakirjakohtaisen tutkimisen, joka toimielimen on lähtökohtaisesti tehtävä vastauksena asetuksen N:o 1049/2001 perusteella tehtyyn asiakirjoihin tutustumista koskevaan hakemukseen, tarkoituksena on mahdollistaa se, että kyseessä oleva toimielin voi yhtäältä arvioida, miltä osin sovelletaan poikkeusta asiakirjoihin tutustumisoikeudesta, ja toisaalta arvioida, onko asiakirjojen osiin mahdollista tutustua, voi olla, että mainittu tutkimus ei ole tarpeen silloin, kun käsiteltävänä olevaan asiaan liittyvistä erityisistä olosuhteista johtuu, että on selvää, että asiakirjoihin tutustuminen on evättävä tai että siihen päinvastoin on suostuttava.

Muutoin on huomattava, että tutustumisoikeuden epäämisen perustelujen yleisluonteisuus sekä niiden suppeus tai kaavamaisuus ovat osoitus siitä, että konkreettinen tutkinta on ollut puutteellinen, vain silloin, kun on objektiivisesti mahdollista osoittaa ne syyt, joiden perusteella oikeus tutustua kuhunkin asiakirjaan on evätty, ilmaisematta kyseisen asiakirjan sisältöä tai siihen sisältyvää olennaista tietoa ja näin ollen viemättä poikkeukselta sen olennaista merkitystä. Sitä, että toimielimillä on velvollisuus pidättäytyä vetoamasta seikkoihin, jotka välillisesti vahingoittaisivat etuja, joita mainituilla poikkeuksilla on nimenomaisesti tarkoitus suojata, korostetaan etenkin asetuksen N:o 1049/2001 9 artiklan 4 kohdassa ja 11 artiklan 2 kohdassa.

On todettava, että yhtä ja samaa oikeuttamisperustetta voidaan soveltaa asiakirjoihin, jotka kuuluvat samaan luokkaan, mistä on kyse esimerkiksi silloin, kun asiakirjoihin sisältyy samantyyppisiä tietoja. Tämän jälkeen unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä on tarkastaa, kattaako poikkeus, johon on vedottu, tähän luokkaan kuuluvat asiakirjat selvästi ja kokonaan.

(ks. 44–47 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 72 ja 74 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

SMHV:n neljännen valituslautakunnan 14.10.2004 tekemän päätöksen (asia R 250/2002-4), joka koskeee Grether AG:n ja Crisgo (Thailand) Co., Ltd:n välistä väitemenettelyä, kumoamista koskeva vaatimus

Asian tiedot

>lt>4

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki – Menettelysäännökset – Viraston päätökset – Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 73 artikla)

2. Yhteisön tavaramerkki – Menettelysäännökset – Päätösten perustelut

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 73 artikla)

Tiivistelmä

1. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 73 artiklaa, jonka mukaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) päätökset voivat perustua ainoastaan sellaisiin syihin, joihin osapuolet ovat voineet ottaa kantaa, rikotaan viraston valituslautakunnan päätöksellä, jossa otetaan huomioon yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen hylkäämispäätöstä tehtäessä tosiseikkoja, joita ei ole annettu hakijalle tiedoksi ennen kuin mainittu päätös tehdään. Tällä rikkomisella vaikutetaan itse kyseisessä päätöksessä tehtävään päätelmään, koska kyseinen päätelmä perustuu mainittuihin tosiseikkoihin.

(ks. 45, 46 ja 55 kohta)

2. Yksittäistapauksissa tehtyjä hallintopäätöksiä koskevalla perusteluvelvollisuudella, josta säädetään yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 73 artiklan ensimmäisessä virkkeessä, on kaksi tavoitetta, joissa on kyse yhtäältä siitä, että asianosaiset saavat tiedon toteutettujen toimenpiteiden perusteluista, jotta ne voivat puolustaa oikeuksiaan, ja toisaalta siitä, että yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia päätöksen laillisuuden. Tutkittaessa sitä, ovatko päätöksen perustelut näiden edellytysten mukaisia, on otettava huomioon päätöksen sanamuodon lisäksi myös asiayhteys ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt.

Siinä, että tosiseikat, jotka muodostavat sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) valituslautakunnan päätöksen perustan, annetaan tiedoksi sellaisten internet-osoitteiden muodossa, joihin ei ole mahdollista muodostaa yhteyttä siinä vaiheessa, kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tutkii asiaa, tai sellaisten internet-osoitteiden muodossa, joihin on mahdollista muodostaa yhteys mutta joiden sisältö muuttui tai oli voinut muuttua tutkijan tai valituslautakunnan suorittaman tutkinnan jälkeen, ei ole kyse riittävistä perusteluista, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei ole niiden perusteella mahdollista tarkastella riidanalaisen päätöksen pätevyyttä.

(ks. 57 ja 59 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 83 ja 84 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 2.2.2005 tekemästä, Trek Bicycle Corp:n ja Audi AG:n välistä väitemenettelyä koskevasta päätöksestä (asianumero R 587/2004-4)

Asiaa koskevat tiedot

>lt>3

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) oikeudenkäyntikulut.

3) Väliintulija vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Tavaramerkin haltijan suostumuksen puuttuminen, kun asiamies tai edustaja on hakenut tavaramerkin rekisteröintiä omiin nimiinsä

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 3 kohdan säännöksellä, jonka mukaan tavaramerkin haltijan vastustuksesta tavaramerkkiä ei rekisteröidä, jos rekisteröintiä hakee haltijan asiamies tai edustaja omiin nimiinsä ja ilman haltijan suostumusta, jonka on oltava selvä ja täsmällinen, pyritään estämään se, että tavaramerkin haltijan asiamies kavaltaisi tavaramerkin, koska tämä voi käyttää hyväkseen tietoja ja kokemusta, jotka se on saanut ollessaan liikesuhteessa haltijaan, ja saada siten perusteetonta hyötyä tavaramerkin haltijan itsensä tekemästä työstä ja investoinneista.

Siinä tapauksessa, että tavaramerkin haltija vaihtuu suostumuksen antamisen ja mainitun tavaramerkin rekisteröintihakemuksen jättämisen välisenä aikana, sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) on tutkittava, onko suostumus voimassa mainitusta muutoksesta huolimatta, ja jos se on, sitooko suostumus vai ei uutta haltijaa tavaramerkin rekisteröintihakemuksen jättämispäivänä.

(ks. 38, 40, 49 ja 50 kohta)
107

Lisäksi on todettava, että neuvosto on perustellusti esittänyt, että perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdassa tarkoitettu tuotteen normaaliarvon määrittämismenetelmä on poikkeus 2 artiklan 7 kohdan a alakohdassa tätä varten säädetystä erityisestä menetelmästä, jota sovelletaan lähtökohtaisesti tuontiin, joka on peräisin muusta kuin markkinatalousmaasta, joten ensin mainittua menetelmää on tämän vuoksi tulkittava suppeasti (edellä 87 kohdassa mainittu asia Changzhou Hailong Electronics & Light Fixtures ja Zhejiang Yankon v. neuvosto, tuomion 39 kohta ja edellä 34 kohdassa mainittu asia Shanghai Teraoka Electronic v. neuvosto, tuomion 50 kohta). Tämä ei kuitenkaan voi vahvistaa neuvoston näkökulmaa, jossa rinnastetaan lähtökohtaisesti valtion määräysvalta, sellaisena kuin se on kuvattu riidanalaisen asetuksen 13 perustelukappaleessa, perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettuun ”merkittävään valtion puuttumiseen” ottamatta millään tavalla huomioon todisteita, jotka koskevat sitä, minkälaisessa tosiasiallisessa, oikeudellisessa ja taloudellisessa konkreettisessa tilanteessa kantaja toimii. Tämä lähestymistapa johtaa siihen, kuten edellä juuri todettiin, että markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman myöntämiselle asetetaan edellytyksiä, jotka ylittävät ne, jotka on mainittu perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa.
228

Lisäksi on syytä muistuttaa, että sakon alentaminen sillä perusteella, että kilpailusääntöjen rikkominen on lopetettu heti komission ensimmäisten toimenpiteiden jälkeen, ei voi kuitenkaan olla automaattista, vaan se riippuu siitä, miten komissio on harkintavaltansa perusteella arvioinut yksittäistapaukseen liittyviä olosuhteita. Tässä yhteydessä suuntaviivojen tämän määräyksen soveltaminen yrityksen hyväksi on erityisen tarkoituksenmukaista tilanteessa, jossa kyseisen käyttäytymisen kilpailunvastaisuus ei ole ilmeinen. Sen soveltaminen ei sitä vastoin lähtökohtaisesti ole yhtä asianmukaista tilanteessa, jossa menettely, mikäli se on näytetty toteen, on selvästi kilpailunvastaista (asia T-44/00, Mannesmannröhren-Werke v. komissio, tuomio 8.7.2004, Kok. 2004, s. II-2223, 281 kohta, joka on vahvistettu valitusasiassa C-411/04 P, Salzgitter Mannesmann v. komissio, 25.1.2007 annetulla tuomiolla, Kok. 2007, s. I-959 ja edellä 227 kohdassa mainittu asia Tokai II, tuomion 292 ja 294 kohta).
145

Lisäksi toimielinten on varmistettava, että näistä muista syystä johtuvaksi katsottavaa vahinkoa ei oteta huomioon asetuksen N:o 384/96 3 artiklan 7 kohdassa ja asetuksen N:o 2026/97 8 artiklan 7 kohdassa tarkoitetussa vahingon määrittämisessä ja että käyttöön otettu polkumyyntitulli tai tasoitustulli ei täten ylitä sitä määrää, mikä on välttämätön poistamaan polkumyynnillä tai tuella tapahtuvasta tuonnista aiheutuneen vahingon (ks. vastaavasti polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan talousyhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 11.7.1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2423/88 (EYVL L 209, s. 1) 4 artiklan 1 kohdan osalta, jonka sanamuoto muistuttaa asetuksen N:o 384/96 3 artiklan 7 kohdan ja asetuksen N:o 2026/97 8 artiklan 7 kohdan sanamuotoa, edellä 129 kohdassa mainittu asia T-210/95, EFMA v. neuvosto, tuomion 59 ja 60 kohta).