Edellä esitetystä seuraa, että kun yrityskeskittymä on komission käsiteltävänä asetuksen N:o 4064/89 nojalla, komission pitää lähtökohtaisesti ottaa kantaa joko siten, että se hyväksyy tämän keskittymän, tai siten, että se kieltää sen, sen mukaan, minkä se arvioi olevan yrityskeskittymän todennäköisin taloudellinen seuraus.

Komission yrityskeskittymien soveltuvuudesta yhteismarkkinoille tekemiä päätöksiä on kyllä perusteltava riittävän merkittävillä ja yhtäpitävillä todisteilla, ja niin sanottua konglomeraattityyppistä yrityskeskittymää tutkittaessa komission esittämien todisteiden laatu on erityisen tärkeä, kun yrityskeskittymä julistetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi. Tästä ei voida kuitenkaan päätellä, että komission pitäisi noudattaa erityisesti silloin kun se nojautuu yhteistä määräävää markkina-asemaa koskevaan näkemykseen, yrityskeskittymien kieltämisestä tehtävien päätösten osalta tiukempia näyttövaatimuksia kuin yrityskeskittymien hyväksymisestä tehtävien päätösten yhteydessä. Näytön olennainen tehtävä on nimittäin näkemyksen oikeellisuudesta vakuuttaminen tai yrityskeskittymien valvonnan yhteydessä komission päätösten taustalla olevien arviointien tukeminen. Myöskään se, onko kyseessä yhteistä määräävää markkina-asemaa koskeva olettamus vai ei, ei voi sinänsä vaikuttaa sovellettaviin näyttövaatimuksiin. Ilmoitettua yrityskeskittymää vastaan esitetyn kilpailun rajoittamista koskevan väitteen monitahoisuus on seikka, joka on otettava huomioon arvioitaessa tämän keskittymän eri seurausten uskottavuutta, jotta kyettäisiin määrittämään todennäköisin seuraus, mutta tämä monitahoisuus ei sinänsä vaikuta vaaditun näytön tasoon.

Tätä asetuksen N:o 4064/89 tulkintaa ei heikennä sen 10 artiklan 6 kohta, jonka mukaan ilmoitettua yrityskeskittymää pidetään yhteismarkkinoille soveltuvana, jos komissio ei ole tehnyt säädetyssä määräajassa päätöstä ilmoitetun keskittymän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Tämä säännös näet ilmaisee erityisellä tavalla asetuksen yleiselle järjestelmälle luonteenomaisen nopean ratkaisutoiminnan tarpeen, jonka tyydyttämiseksi komission pitää noudattaa lopulliselle päätöksenteolle asetettuja tiukkoja määräaikoja. Tämä säännös on kuitenkin poikkeus asetuksen yleisestä rakenteesta, joka ilmenee erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdasta ja 8 artiklan 1 kohdasta ja jonka mukaan komissio tekee nimenomaisen päätöksen sille ilmoitetuista keskittymistä.

Yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 2 ja 3 kohdan sanamuodosta ei ilmene, että siinä asetettaisiin erilaisia näyttövaatimuksia yhtäältä päätöksille, joilla yrityskeskittymä hyväksytään, ja toisaalta päätöksille, joilla tällainen keskittymä kielletään. Ennuste, joka on välttämätön yrityskeskittymien valvonnan yhteydessä ja jossa tutkitaan sitä, miltä osin keskittymä voisi muuttaa niitä tekijöitä, joiden perusteella kilpailun tila tietyillä markkinoilla määräytyy, jotta voitaisiin tutkia, onko tästä seurauksena olennainen este tehokkaalle kilpailulle, edellyttää erilaisten syy-seuraus-ketjujen hahmottamista, jotta voidaan hyväksyä ne, joiden todennäköisyys on suurin. Asetuksesta ei siis voida johtaa yleistä olettamaa, jonka mukaan ilmoitettu yrityskeskittymä olisi yhteismarkkinoille soveltuva tai soveltumaton.

Yrityskeskittymien valvontamenettelyssä väitetiedoksianto on menettelyyn liittyvä ja valmisteleva asiakirja, jolla rajataan komission vireille paneman hallinnollisen menettelyn kohde puolustautumisoikeuksien tehokkaan käyttämisen varmistamiseksi ja estetään se, että komissio ottaa huomioon muita väitteitä asianomaisen menettelyn päättävässä päätöksessään. Väitetiedoksiannon luonteelle on siis tyypillistä, että se on väliaikainen ja että komissio voi muuttaa sitä myöhemmässä arvioinnissaan osapuolten sille esittämien huomautusten ja muiden tosiseikkoja koskevien toteamusten perusteella. Komission pitää näet ottaa huomioon seikat, jotka perustuvat koko hallinnolliseen menettelyyn, ja joko hylättävä perusteettomat väitteet tai muokattava ja täydennettävä sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen osalta huomioon ottamiensa väitteiden tueksi esittämiään perusteluja. Väitetiedoksianto ei siten estä millään tavoin komissiota muuttamasta kantaansa kyseisten yritysten hyväksi.

Kun otetaan huomioon asetuksen N:o 4064/89 mukaisista menettelyä koskevista määräajoista aiheutuvat ajalliset rajoitteet, komissiota ei näin ollen voida lähtökohtaisesti kussakin yksittäistapauksessa velvoittaa lähettämään väitetiedoksiannon ja asianomaisten yritysten kuulemisen jälkeen useille taloudellisille toimijoille laajoja tietopyyntöjä vain vähän ennen kuin se lähettää päätösluonnoksensa yrityskeskittymiä käsittelevälle neuvoa-antavalle komitealle asetuksen N:o 4064/89 19 artiklan mukaisesti.

Komissio on kyllä velvollinen tutkimaan huolellisesti yrityskeskittymän osapuolten perustelujen paikkansapitävyyden, täydellisyyden ja vakuuttavuuden ja hylkäämään ne, jos on perusteltuja epäilyjä. Lisäksi asetuksen N:o 447/98 3 artiklan 1 kohdan mukaan suunnitellusta yrityskeskittymästä tehtävän ilmoituksen pitää sisältää oikeat ja täydelliset tiedot, ja asetuksen N:o 4064/89 11 artiklan mukaan ilmoituksen tekevien osapuolten on vastattava täydellisesti, täsmällisesti ja määräajassa komission mahdollisiin tietopyyntöihin tai muutoin, jos kyseisiä tietoja on pyydetty päätöksellä, komissio voi määrätä asetuksen N:o 4064/89 14 ja 15 artiklan nojalla sakkoja ja uhkasakkoja. Komission pitää kuitenkin väitetiedoksiantoon annettavan vastauksen yhteydessä soveltaa samoja perusteita kuin silloin, kun se tutkii kolmansien osapuolten perusteluja, tai samoja perusteita kuin tutkimuksensa aikaisemmassa vaiheessa, koska muuten se heikentäisi ilmoituksen tehneiden osapuolten puolustautumisoikeuksia, samalla kun se voi tehdä asianmukaisia päätelmiä, jos menettelyn erittäin myöhäisessä vaiheessa ilmenee, että asianomainen ilmoitus ei ole asetuksen N:o 447/98 3 artiklan 1 kohdassa asetettujen vaatimusten mukainen.

Kun siinä komission arvioinnissa, joka koskee yrityskeskittymän soveltuvuutta yhteismarkkinoille, on kyse väitteestä yhteisen määräävän aseman luomisesta tai vahvistumisesta, komission on relevantteja markkinoita kartoittavan tulevaisuuteen suuntautuvan tutkimuksen perusteella arvioitava, johtaako sen käsiteltävänä olevan keskittymän toteuttaminen tilanteeseen, jossa keskittymän osapuolet ja yksi tai useampi ulkopuolinen yritys rajoittavat olennaisesti tehokasta kilpailua relevanteilla markkinoilla, koska näillä yrityksillä on yhdessä juuri keskinäisten siteidensä vuoksi mahdollisuus omaksua sama toimintalinja markkinoilla ja siten hyötyä yhteisestä taloudellisesta valta-asemasta, ilman että nykyiset tai potentiaaliset kilpailijat taikka asiakkaat ja kuluttajat voisivat reagoida tähän tehokkaasti. Tällaisiin keskinäisiin siteisiin kuuluu etenkin riippuvuussuhde tiiviin oligopolin osapuolten välillä, kun kyse on markkinoista, joilla vallitsevat otolliset olosuhteet erityisesti markkinoiden keskittymisasteen, läpinäkyvyyden ja tuotteen homogeenisuuden vuoksi, ja kun oligopolin osapuolet voivat ennustaa toistensa käyttäytymisen ja niillä on tämän vuoksi vahva houkutus yhdenmukaistaa käyttäytymisensä markkinoilla niin, että ne voivat maksimoida yhteisen voittonsa nostamalla hintoja, rajoittamalla tavaroiden ja palvelujen tuotantoa, valikoimaa tai laatua, vähentämällä innovaatioita tai vaikuttamalla jollain muulla tavoin kilpailutekijöihin. Tällaisessa tilanteessa nimittäin jokainen toimija tietää, että voimakkaisiin kilpailutoimiin ryhtyminen saisi muut toimijat reagoimaan siihen, minkä vuoksi kyseinen toimija ei hyötyisi aloitteestaan.

Yrityskeskittymän seurauksena voi siten syntyä yhteinen määräävä markkina-asema, joka rajoittaa olennaisesti tehokasta kilpailua yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla, kun sen seurauksena olisi, kun otetaan huomioon relevanttien markkinoiden ominaispiirteet ja keskittymän toteuttamisesta aiheutuvat näiden ominaispiirteiden muutokset, että kyseisen oligopolin jokainen jäsen pitäisi yhteiset edut huomioon ottaen mahdollisena, taloudellisesti järkevänä ja näin ollen suotavana noudattaa markkinoilla pysyvästi samaa toimintalinjaa voidakseen myydä tuotteita kilpailutilanteessa muodostuneita hintoja korkeammilla hinnoilla tarvitsematta turvautua EY 81 artiklassa tarkoitettuun sopimuksen tekemiseen tai menettelytapojen yhdenmukaistamiseen ja ilman että nykyiset tai potentiaaliset kilpailijat taikka asiakkaat ja kuluttajat voisivat reagoida tehokkaasti. Tällaisen hiljaisen yhteensovittamisen todennäköisyys on erityisen suuri silloin, kun kilpailijat voivat helposti päästä yhteiseen näkemykseen siitä, miten yhteensovittamisen on toimittava, esimerkiksi tekijöistä, jotka voivat olla suunnitellun yhteensovittamisen kohteena. Mikäli kilpailijat eivät kykenisi pääsemään hiljaisesti yhteisymmärrykseen yhteensovittamisen yksityiskohdista, kilpailijoiden pitäisi mahdollisesti turvautua EY 81 artiklassa kiellettyihin menettelytapoihin voidakseen omaksua yhteisen toimintalinjan markkinoilla. Kun otetaan lisäksi huomioon erityisesti se, että jokaisella hiljaiseen yhteensovittamiseen osallistuvalla on mahdollisesti houkutus poiketa yhteisestä linjasta voittojensa lyhytaikaiseksi lisäämiseksi, on arvioitava, onko tällainen yhteensovittaminen omiaan kestämään pitkään. Tältä osin käyttäytymistään yhteen sovittavien yritysten on kyettävä seuraamaan riittävällä tavalla, onko yhteensovittamista koskevia sääntöjä noudatettu. Markkinoiden läpinäkyvyyden pitäisi siten olla riittävä, jotta kukin asianomainen yritys kykenee etenkin tietämään riittävän täsmällisesti ja välittömästi kaikkien muiden yhteensovittamiseen osallistuvien käyttäytymisen muutokset markkinoilla. Lisäksi kurin säilyminen edellyttää, että on olemassa uskottava pelotemekanismi, joka voidaan ottaa käyttöön, jos poikkeavaa käyttäytymistä havaitaan. Myöskään yhteensovittamiseen osallistumattomien yritysten, kuten olemassa olevien tai tulevien kilpailijoiden, reaktiot sekä asiakkaiden reaktiot eivät saisi kyseenalaistaa yhteensovittamisesta odotettavia tuloksia.

Tällaisten arviointiperusteiden soveltamisen yhteydessä pitää välttää mekaanista menettelytapaa, jonka mukaan selvitetään kukin edellä mainituista edellytyksistä erikseen ja jätetään mahdollisen hiljaisen yhteensovittamisen taloudellinen mekanismi kokonaisuutena huomiotta. Tässä yhteydessä esimerkiksi tiettyjen markkinoiden läpinäkyvyyden arviointia ei pitäisi tehdä erikseen ja abstraktisti, vaan se on tehtävä mahdollisen hiljaisen yhteensovittamisen mekanismin perusteella. Ainoastaan siinä tapauksessa, että otetaan tällainen hiljaisen yhteensovittamisen tilanne huomioon, on näet mahdollista selvittää, ovatko mahdolliset markkinoilla olemassa olevat läpinäkyvyyden osatekijät todellisuudessa omiaan edistämään yhteisen toimintalinjan hiljaista määrittämistä ja/tai mahdollistamaan sen, että asianomaiset kilpailijat voivat seurata riittävällä tavalla, noudatetaanko tällaisen toimintalinjan yksityiskohtia. Tutkittaessa oletetun hiljaisen yhteensovittamisen pysyvyyttä on tämän viimeksi mainitun seikan osalta välttämätöntä ottaa huomioon seurantamekanismit, jotka ovat mahdollisesti väitettyyn hiljaiseen yhteensovittamiseen osallistuvien käytettävissä, jotta selvitettäisiin, onko niiden tällaisten mekanismien avulla mahdollista tietää riittävän tarkasti ja välittömästi kaikkien muiden tällaiseen yhteensovittamiseen osallistuvien käyttäytymisen muutokset markkinoilla.

Myöskään olemassa olevan yhteisen määräävän markkina-aseman tutkimista, joka perustuu useisiin seikkoihin, joita yleensä pidetään merkkeinä kilpailijoiden välisestä hiljaisesta yhteensovittamisesta tai sen todennäköisyydestä, ei voida siis sellaisenaan kyseenalaistaa. On kuitenkin välttämätöntä, että tämä tutkimus suoritetaan varovasti ja etenkin sellaisen näkökulman mukaan, joka perustuu mahdollisten uskottavien yhteensovittamisstrategioiden tutkimiseen.

(ks. 120–123, 125, 126 ja 129 kohta)