YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (neljäs jaosto)

20 päivänä elokuuta 1998

Asia T-132/97

Michael Collins

vastaan

Euroopan unionin alueiden komitea

”Koeajalla olevat virkamiehet — Kausi, jolta päivärahaa myönnetään — Selvästi perusteeton kanne”

Täydellinen teksti englannin kielellä II-1379

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan kumottavaksi alueiden komitean päätös, jolla on kieltäydytty myöntämästä kantajalle henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevassa 10 artiklassa tarkoitettu päiväraha hänen koko koeajaltaan ja sen lisäksi yhdeltä kuukaudelta.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Määräyksen lyhennelmä

Kantaja tuli 1.3.1995 alueiden komitean palvelukseen väliaikaiseksi toimihenkilöksi. Hänet nimitettiin 3.4.1996 tehdyllä päätöksellä koeajalla olevaksi virkamieheksi hallinto-, henkilöstö-, varainhoito-, riita-asiain- ja kirjaamo-osaston riita-asiain yksikköön 16.4.1996 alkaen. Hänen koeaikansa päättyi 15.1.1997.

Kantaja valitti 2.7.1996 päivätyssä kirjeessään alueiden komitealle siitä, ettei alueiden komitea noudattanut Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (henkilöstösäännöt) liitteessä VII olevaa 10 artiklaa, kun se ei myöntänyt hänelle päivärahaa hänen aloittaessaan palveluksensa koeajalla olevana virkamiehenä.

Alueiden komitea laati 22.10.1996 koeajalla olevien virkamiesten päivärahoista kantajaa koskevan yhteenvedon, jossa päiväraha vahvistettiin maksettavaksi 120 päivältä.

Alueiden komitealle osoittamassaan 9.1.1997 päivätyssä kirjeessä, jonka oli merkitty koskevan 2.7.1996 päivättyä valitusta, kantaja toisti vaativansa henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 10 artiklan noudattamista päivärahan maksamisessa. Kantaja vetosi siihen, että koeajalla olevana virkamiehenä hänellä oli oikeus päivärahaan koeajaltaan ja sen lisäksi yhdeltä kuukaudelta.

Alueiden komitea ilmoitti 24.1.1997 päivätyllä kirjeellä kantajalle, että tämän valitus oli hylätty siltä osin kuin se koski päivärahan maksamista koeajan koko kestoajalta.

Oikeudellinen arviointi

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 111 artiklan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi jatkamatta asian käsittelyä ratkaista asian perustellulla määräyksellä, jos kanne on selvästi täysin perusteeton. Tässä tapauksessa kaikki tarpeelliset seikat ilmenevät ensimmäisen oikeusasteen käytettävissä olevista oikeudenkäyntiasiakirjoista. Asiassa ei siten ole tarpeen järjestää suullista käsittelyä (9 ja 10 kohta).

Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 10 artiklan 1 kohdassa säädetään, että virkamiehellä, joka voi osoittaa, että hänen on vaihdettava asuinpaikkaa täyttääkseen henkilöstösääntöjen 20 artiklan velvoitteet, on oikeus saada päivärahaa, jonka määrä ja kestoaika on vahvistettu seuraavasti:

”a) virkamies, jolla ei ole oikeutta kotitalouslisään: 120 päivää;

b) virkamies, jolla on oikeus kotitalouslisään: 180 päivää tai, jos asianomainen virkamies on koeajalla, koeajan kestoja yksi kuukausi”.

Kanne koskee yksinomaan kysymystä, onko kantajalla pelkästään sen perusteella, että hän on koeajalla oleva virkamies, oikeus päivärahaan koko koeajaltaan ja sen lisäksi yhdeltä kuukaudelta, vaikkei hänellä ole oikeutta kotitalouslisään (38 kohta).

Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 10 artiklan mukaan kausi, jolta päivärahaa myönnetään, riippuu ensisijaisesti yksinomaan siitä, onko asianomaisella oikeus kotitalouslisään. Jollei näin ole, on noudatettava riidanalaisen säännöksen a alakohtaa, jolloin päivärahan kestoaika on 120 päivää. Riidanalaisen säännöksen b alakohdassa asetetaan koeajalla olevat virkamiehet ja muut virkamiehet keskenään eri asemaan vasta siinä toissijaisessa tapauksessa, että asianomaisella on oikeus kotitalouslisään. Muilla virkamiehillä on tällöin oikeus päivärahaan 180 päivältä, ja koeajalla olevilla virkamiehillä tämän oikeuden kestoaika on koeaika ja sen lisäksi yksi kuukausi (39 kohta).

Tämä tulkinta vastaa henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 10 artiklan tarkoitusta. Päivärahan tarkoituksena on muun muassa korvata kulut ja haitat, jotka johtuvat etenkin koeajalla olevan virkamiehen epävarmasta asemasta, kun hän on velvollinen asumaan asemapaikassaan mutta pitää aikaisemman asuntonsa samanaikaisesti toistaiseksi omassa käytössään.

Viittaukset: asia 280/85, Mouzourakis v. parlamentti, tuomio 5.2.1987 (Kok. 1987, s. 589, 9 kohta)ja asiaT-l37/95, Mozzagliav. komissio, tuomio 12.12.1996(Kok. H. 1996, s. II-1657, 46 kohta).

Vaikka koeajalla olevien virkamiesten asema on epävarma heidän vakinaistamiseensa asti siitä riippumatta, onko heillä oikeus kotitalouslisään vai ei, koko perheen muutto virkamiehen asemapaikkaan on koeajalla olevalle, henkilöstösäännöissä tarkoitetussa mielessä perheelliselle virkamiehelle paljon vaikeampi ja epävarmempi ratkaisu kuin mitä muuttaminen on koeajalla olevalle henkilöstösäännöissä tarkoitetussa mielessä perheettömälle virkamiehelle. Viimeksi mainitulle virkamiehelle aiheutuu asuinpaikan vaihtamisesta vähemmän ongelmia, minkä vuoksi hänen ei henkilöstösääntöjä laadittaessa ole katsottu joutuvan säilyttämään aikaisempaa kotiaan väliaikaisesti koko koeajan (42 kohta).

Riidanalaisen säännöksen sanamuoto ei ole ristiriidassa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa, ottaen huomioon niiden koeajalla olevien virkamiesten erilainen elämäntilanne, joilla on oikeus kotitalouslisään, ja niiden, joilla ei ole oikeutta siihen (44 kohta).

Kanne on sen vuoksi hylättävä selvästi täysin perusteettomana.

Ratkaisu:

Kanne hylätään selvästi täysin perusteettomana.