Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön oikeus - Periaatteet - Eläinten hyvinvoinnin huomioon ottaminen ei ole yleinen periaate - Velvollisuus ottaa huomioon eläinten hyvinvoinnin vaatimukset laadittaessa ja täytäntöönpantaessa yhteisön politiikkaa - Velvollisuuden laajuus

(EY 2 ja EY 33 artikla; pöytäkirja eläinten suojelusta ja hyvinvoinnista; neuvoston päätös 78/923/ETY)

2. Maatalous - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Suu- ja sorkkataudin torjunta - Direktiivi 85/511/ETY - Ehkäisevän rokottamisen kielto - Kielto ei loukkaa suhteellisuusperiaatetta

(Neuvoston direktiivin 85/511/ETY 13 artikla)

Tiivistelmä

1. Eläinten hyvinvoinnin turvaaminen ei kuulu EY 2 artiklassa määriteltyihin perustamissopimuksen tavoitteisiin eikä tällaista vaatimusta mainita EY 33 artiklassa, jossa määritellään yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteet.

Eläinten suojelusta ja hyvinvoinnista tehdystä pöytäkirjasta, joka on hyväksytty samanaikaisesti Amsterdamin sopimuksen kanssa ja liitetty Euroopan yhteisön perustamissopimukseen, puolestaan ilmenee suoraan sen sanamuodon perusteella, ettei sillä vahvisteta yhteisön toimielimiä sitovaa sisällöltään täsmällistä yhteisön oikeuden yleistä periaatetta. Vaikka pöytäkirjassa edellytetään, että yhteisön politiikkaa laadittaessa ja täytäntöönpantaessa on "otettava täysimääräisesti huomioon" eläinten hyvinvoinnin vaatimukset, tämä velvoite rajataan siinä kuitenkin koskemaan neljää yhteisön toiminnan erityisalaa, minkä lisäksi siinä määrätään kunnioittamaan erityisesti uskonnollisiin rituaaleihin, kulttuuriperinteeseen ja alueelliseen perintöön liittyviä jäsenvaltioiden lakeja ja hallinnollisia määräyksiä sekä tapoja.

Yleisesti sovellettavaa periaatetta ei voida johtaa myöskään tuotantoeläinten suojelua koskevasta vuoden 1976 eurooppalaisesta yleissopimuksesta, joka hyväksyttiin yhteisön puolesta päätöksellä 78/923/ETY, koska siihen ei sisälly selvää, täsmällistä ja ehdotonta velvoitetta, eikä myöskään Euroopan unionista tehdyn sopimuksen päätösasiakirjan liitteenä olevasta eläinsuojelusta annetusta julistuksesta N:o 24, jonka Amsterdamin pöytäkirja on syrjäyttänyt ja joka ei sanamuodoltaan ole niinkään pakottava kuin tämä. Myös EY 30 artiklassa "eläinten elämän" mainitaan pelkästään olevan poikkeus vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden kiellosta, eikä yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmene, että tämä olisi hyväksynyt kaikki tähän määräykseen nojautuvat perustelut.

Vaikka johdetussa oikeudessa on eräitä eläinten hyvinvointiin liittyviä säännöksiä, myöskään niissä ei ilmaista mitään sellaista, jonka perusteella vaatimusta eläinten hyvinvoinnista huolehtimisesta voitaisiin pitää yhteisön oikeuden yleisenä periaatteena.

Yhteisöjen tuomioistuin on sen sijaan todennut toistuvasti merkityksen, jonka yhteisö antaa eläinten terveydelle ja suojelulle, katsoen, että kun pyritään toteuttamaan yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteita, ei voida jättää ottamatta huomioon eläinten terveyden ja hengen suojelemisen kaltaisia yleisen edun mukaisia vaatimuksia, jotka yhteisön toimielinten on otettava huomioon käyttäessään toimivaltaansa.

Eläinten suojelusta ja hyvinvoinnista tehdyssä pöytäkirjassa on nimenomaan haluttu vahvistaa eläinten terveyden ja suojelun huomioon ottamista koskevaa velvollisuutta määräämällä, että eläinten hyvinvoinnin vaatimukset on otettava täysimääräisesti huomioon laadittaessa ja täytäntöönpantaessa yhteisön politiikkaa muun muassa yhteisen maatalouspolitiikan alalla, mutta siinä tunnustetaan samalla, että jäsenvaltioiden lainsäädännössä ja jäsenvaltioissa vallitsevissa käsityksissä on vielä tällä hetkellä eroavuuksia. Tämän velvoitteen noudattamista voidaan arvioida muun muassa tutkittaessa sitä, onko toimenpide suhteellisuusperiaatteen mukainen.

( ks. 71 ja 73-79 kohta )

2. Yhteisön lainsäätäjälle yhteisen maatalouspolitiikan alalla kuuluva laaja harkintavalta huomioon ottaen tällä alalla päätetty toimenpide voidaan katsoa lainvastaiseksi ainoastaan, jos kyseinen toimenpide on ilmeisen soveltumaton toimivaltaisen toimielimen tavoittelemien päämäärien saavuttamiseen, minkä lisäksi on syytä muistuttaa, että koska yhteisön säädöksen pätevyys ei riipu siitä, miten sen tehokkuuden astetta voidaan arvioida jälkikäteen, kun yhteisön lainsäätäjän on arvioitava annettavinaan olevien säännösten tulevia vaikutuksia, joita ei pystytä tarkasti ennakoimaan, tämä arviointi voidaan hylätä vain siinä tapauksessa, että se on näitä säännöksiä annettaessa lainsäätäjän käytettävissä olleiden tietojen valossa ilmeisen virheellinen.

Yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi annetun direktiivin 85/511/ETY 13 artiklassa säädetty ehkäisevän rokottamisen kielto ei ylitä sitä, mikä on tarkoituksenmukaista ja tarpeellista yhteisön lainsäädännöllä tavoiteltujen päämäärien toteuttamiseksi. Neuvosto on nimittäin rokottamattomuuspolitiikkaa käyttöön ottaessaan arvioinut toteutettavan järjestelmän etuja ja haittoja kokonaisuutena, ja tämä Maailman eläintautijärjestön suositusten ja useiden maailman maiden noudattaman käytännön mukainen politiikka ei missään tapauksessa ole ollut ilmeisen soveltumaton tavoitteena olevan suu- ja sorkkataudin torjunnan kannalta.

Kielto suorittaa yleisiä ennalta ehkäiseviä rokotuksia ei myöskään estä valikoivia ja yksittäistapauksen vaatimuksiin soveltuvia hätärokotuksia olosuhteiden niin vaatiessa.

( ks. 82, 84, 95-96 ja 100 kohta )