27.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin otti valituksenalaisessa määräyksessä huomioon seuraavat perusteet: ”22 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin korostaa, että, kuten kantaja tuo esiin, riidanalaisen päätöksen toimittaminen DHL:n kaltaisen pikapostiyhtiön välityksellä ei sisälly asetuksen N:o 2868/95 61 säännön 2 kohdassa säädettyihin tiedoksiantotapoihin. Lisäksi on todettava, etteivät [virasto] ja kantaja, joka jopa nimenomaisesti väittää, ettei DHL-yhtiön suorittama toimittaminen ole tiedoksianto postitse, väitä, että kantajalle 28.10.2005 toimitettu DHL-posti olisi lähetetty kirjattuna kirjeenä, eivätkä muutenkaan, että DHL-yhtiö olisi oikeutettu toimittamaan tällaisia lähetyksiä Saksassa, eivätkä myöskään, että riidanalainen päätös olisi muutoin annettu tiedoksi kantajalle jollakin asetuksen N:o 2868/95 61 säännön 2 kohdassa ja saman asetuksen 62–66 säännössä säädetyistä tavoista. Tältä osin on sitä paitsi tärkeää korostaa, että kantajalle toimitetun DHL-postin saatekirjeestä ei mitenkään ilmene, että kyseessä olisi kirjattu kirje, vaan siinä korostetaan, että kyseinen kirje on ’yksinomaan DHL:n tiedoksiantama’. 23 Edellä esitetystä seuraa, että riidanalaista päätöstä ei ole annettu tiedoksi kantajalle asetuksen N:o 2868/95 61 ja 62 säännön soveltamisesta johtuvien vaatimusten mukaisesti. 24 Päinvastoin kuin mitä kantaja väittää, tämän seikan perusteella ei voida kuitenkaan tehdä sitä päätelmää, että käsiteltävänä oleva kanne on nostettu määräajan kuluessa. 25 On nimittäin muistutettava, että asetuksen N:o 2868/95 68 säännössä, jonka otsikko on ’Puutteet tiedoksi antamisessa’, säädetään, että ’kun vastaanottaja on saanut asiakirjan, vaikka virasto ei voi osoittaa, että se on asianmukaisesti tiedoksi annettu, tai vaikka ei ole noudatettu määräyksiä tiedoksi antamisesta, tiedoksianto katsotaan toimitetuksi sinä päivänä, [jonka virasto osoittaa vastaanottopäiväksi]’. 26 Tämä säännös on ymmärrettävä kokonaisuudessaan luettuna siten, että siinä myönnetään [virastolle] mahdollisuus osoittaa päivä, jona asiakirja on saapunut vastaanottajalleen, kun se ei voi osoittaa, että se on asianmukaisesti tiedoksi annettu, tai kun määräyksiä tiedoksi antamisesta ei ole noudatettu, ja että sillä liitetään tähän näyttöön säännönmukaisen tiedoksiannon oikeusvaikutukset [(yhdistetyt asiat T-380/02 ja T-128/03, Success-Marketing v. SMHV – Chipita (PAN & CO), tuomio 19.4.2005, Kok. 2005, s. II-1233, 64 kohta)]. 27 Käsiteltävänä olevassa asiassa osapuolet ovat yksimielisiä siitä, että kantaja on vastaanottanut DHL-postin 28.10.2005, minkä lisäksi todistaa valituslautakunnan kirjaamon hallussa oleva lähetyksen seurantalomake. 28 Asetuksen N:o 2868/95 68 säännön nojalla riidanalainen päätös katsotaan siis kantajalle tiedoksi annetuksi 28.10.2005 niin, että asetuksen N:o 2868/95 62 säännön 3 kohdassa säädettyä olettamaa ei voida soveltaa käsiteltävänä olevassa asiassa. Tämä on sitä paitsi asetuksen N:o 2868/95 70 säännön 2 kohdan mukaista, jossa säädetään, että ’jos kyseessä on tiedoksi antaminen, määräaika lasketaan alkavaksi tiedoksi annetun asiakirjan vastaanottamisesta, jollei toisin säädetä’. Myös EY 230 artiklan viidettä kohtaa koskevan vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan siinä tapauksessa, että riidanalainen toimi on annettu tiedoksi vastaanottajalleen, kanteen nostamisen määräaika alkaa päivästä, jona kyseinen vastaanottaja on saanut sen (ks. vastaavasti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-12/90, Bayer v. komissio, 29.5.1991 antama tuomio (Kok. 1991, s. II-219, 19 kohta), jonka yhteisöjen tuomioistuin on valituksen johdosta vahvistanut asiassa C-195/91 P, Bayer v. komissio, 15.12.1994 antamassaan tuomiossa (Kok. 1994, s. I-5619)). 29 Näin ollen, kun otetaan huomioon se, että asetuksen N:o 40/94 63 artiklan 5 kohdan mukaan kanne on nostettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kahden kuukauden kuluessa valituslautakunnan päätöksen tiedoksi antamisesta lukien pidennettynä pitkien etäisyyksien vuoksi kymmenellä päivällä työjärjestyksen 102 artiklan 2 kohdan nojalla, on todettava, että kanteen nostamisen määräaika riidanalaisesta päätöksestä päättyi 9.1.2006. 30 Käsiteltävänä oleva 16.1.2006 nostettu kanne on näin ollen nostettu liian myöhään, ja se on jätettävä tutkimatta.”