EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO

(toinen jaosto)

11 päivänä joulukuuta 2013

Carlos Andres ym.

vastaan

Euroopan keskuspankki (EKP)

”Henkilöstö — EKP:n työntekijät — Eläkejärjestelmän uudistaminen — Eläkesuunnitelman jäädyttäminen — Eläkejärjestelmän täytäntöönpano — Valvontakomitean kuuleminen — Henkilöstökomitean kuuleminen — Yleisneuvoston kuuleminen — EKP:n neuvoston kuuleminen — Eläkesuunnitelman kolmivuotisarvio — Palvelussuhteen ehtojen rikkominen — Ilmeinen arviointivirhe — Suhteellisuusperiaate — Saavutetut oikeudet — Oikeusvarmuuden ja ennakoitavuuden periaate — Tiedonantovelvollisuus”

Aihe:

Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan, joka on EU-sopimuksen ja EUT-sopimuksen liitteenä, 36 artiklan 2 kohtaan perustuva kanne, jossa Carlos Andres ja 168 muuta kantajaa vaativat virkamiestuomioistuinta kumoamaan kesäkuun 2009 palkkalaskelmat siltä osin kuin näissä laskelmissa aloitetaan heidän osaltaan 4.5.2009 päätetyn, Euroopan keskuspankin (EKP) eläkejärjestelmän uudistuksen täytäntöönpano sekä kumoamaan kaikki sen jälkeen tehdyt palkkalaskelmat ja tulevat eläkelaskelmat ja velvoittamaan EKP:n maksamaan aikaisemman eläkejärjestelmän mukaisen palkkauksen tai eläkkeen ja uuden eläkejärjestelmän mukaisen palkkauksen tai eläkkeen välinen erotus sekä maksamaan korvausta vahingosta, jonka he katsovat aiheutuneen ostovoimansa heikentymisestä.

Ratkaisu:

Kanne hylätään. Carlos Andres ja 168 muuta kantajaa, joiden nimet mainitaan liitteessä, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan keskuspankin oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

Koska Euroopan keskuspankin valvontakomitean tehtävät koskevat ainoastaan eläkesuunnitelman toimintaa eivätkä sen suunnittelua, kyseinen komitea voi antaa ainoastaan lausuntoja, jotka liittyvät eläkesuunnitelman yleistä toimintaa koskeviin seikkoihin, eikä sillä ole toimivaltaa antaa lausuntoja Euroopan keskuspankin suunnittelemista muutoksista eläkejärjestelmään yleensä. Näin ollen valvontakomitean toimivaltuuksia ei rikota, jos sen kuuleminen rajoittuu uudistuksen osaan, joka koskee eläkesuunnitelman jäädyttämistä. Vaikka Euroopan keskuspankilla on huolenpitovelvollisuus, kun se antaa työntekijöitään koskevan yleisesti sovellettavan säädöksen, tämä velvollisuus ei voi kuitenkaan johtaa siihen, että hallintoelin joutuisi sivuuttamaan sovellettavien säännösten sisällön. Vaikka on totta, että henkilöstön palvelussuhteen ehtojen entisessä liitteessä III tai valvontakomiteaa koskevassa määräyksessä ei kielletä nimenomaisesti kyseisen komitean kuulemista eläkejärjestelmän uudistuksen yhteydessä suunnitelluista muutoksista, näissä säännöksissä ei velvoiteta järjestämään tällaista kuulemista, ja valvontakomitealla on oikeus antaa lausuntoja pelkästään eläkesuunnitelman yleiseen toimintaan liittyvistä kysymyksistä. Näin ollen pankkia ei voida moittia siitä, että se ei ole ottanut huomioon henkilöstön etua päättäessään olla kuulematta valvontakomiteaa eläkejärjestelmän käyttöön ottamisesta. (ks. 141, 143, 146 ja 147 kohta) Viittaukset: Virkamiestuomioistuin: asia F‑66/09, Saracco v. EKP, 15.12.2010, 106 kohta ja asia F‑9/07, Angé Serrano v. parlamentti, 29.9.2011, 89 kohta

Euroopan keskuspankilla oleva kuulemisvelvollisuus sen eläkejärjestelmän uudistuksen yhteydessä merkitsee sitä, että sen on annettava eläkesuunnitelman valvontakomitealle merkitykselliset tiedot koko neuvottelumenettelyn ajan, minkä tarkoituksena on mahdollistaa kyseisen komitean mahdollisimman täydellinen ja tehokas osallistuminen neuvottelumenettelyyn. Jotta näin olisi, pankin on annettava sille uudet merkitykselliset tiedot neuvottelujen viimeiseen hetkeen saakka. Tämä velvollisuus ei koske sisäisiä valmisteluasiakirjoja, joihin tutustumisoikeuden pankki voi lähtökohtaisesti evätä muilta elimiltä kuin päätöksentekoelimiltään. Sama pätee Euroopan keskuspankin neuvoston, johtokunnan ja yleisneuvoston kokousten valmisteluasiakirjoihin sekä näissä kokouksissa näytöllä pidettyihin esityksiin. Lisäksi Euroopan keskuspankin neuvoston, johtokunnan ja yleisneuvoston kokouspöytäkirjojen osalta Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan 10 artiklan 4 kohdasta ja pankin työjärjestyksen 23 artiklan 1 kohdasta ilmenee, että pankin päätöksentekoelimissä käsiteltävät asiat ovat luottamuksellisia, jollei Euroopan keskuspankin neuvosto valtuuta pankin puheenjohtajaa julkistamaan, mihin käsittelyssä on päädytty. Näin ollen pankilla ei ole velvollisuutta ilmoittaa niistä omasta aloitteestaan valvontakomitealle. (ks. 153, 154, 157, 164 ja 220 kohta) Viittaukset: Yhteisöjen tuomioistuin: asia C‑44/08, Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK ym., 10.9.2009, 53 kohta

Henkilöstökomitean kuuleminen tarkoittaa ainoastaan oikeutta tulla kuulluksi. Vaikka kyseisen komitean kuuleminen etukäteen on olennainen osa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua, koska sen avulla komitea voi tosiasiallisesti osallistua päätöksentekomenettelyyn tietyissä henkilöstön etua koskevissa asioissa, kyse on kuitenkin vähämerkityksisestä päätöksentekoon osallistumisen muodosta, koska hallintoelimillä ei ole velvollisuutta ottaa huomioon henkilöstökomitean tämän kuulemisen yhteydessä esittämiä huomautuksia. Jottei kyseisen komitean kuulemisvelvollisuuden tehokasta vaikutusta rajoiteta, hallintoelinten on näin ollen kuitenkin noudatettava tiukasti kuulemisvelvollisuutta, kun henkilöstökomitean kuulemisella saattaa olla vaikutusta tehtävän päätöksen sisältöön. Näin ollen Euroopan keskuspankin henkilöstökomitean oikeus tulla kuulluksi ei merkitse sitä, että sillä olisi mahdollisuus vaikuttaa päätöksentekomenettelyyn, sillä pankilla ei ole velvollisuutta noudattaa kuulemansa elimen ilmaisemia näkemyksiä. Vastaus siihen, onko neuvottelumenettelyllä ollut tehokas vaikutus vai ei, ei siten riipu pankin henkilöstökomitean pyynnöstä alkuperäiseen muutosehdotukseen toteuttamien muutosten lukumäärästä tai sisällöstä, vaan kyseiselle komitealle tarjotuista todellisista mahdollisuuksista ilmaista tehokkaasti kantansa pankin ehdotuksista ja tutkia muita ajateltavissa olevia ratkaisuja. (ks. 191 ja 192 kohta) Viittaukset: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑63/02, Cerafogli ja Poloni v. EKP, 20.11.2003, 23 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen

Euroopan keskuspankin puheenjohtajalla ei ole velvollisuutta toteuttaa toimenpiteitä, kuten kutsua pankin johtokunnan kokousta koolle, jotta henkilöstökomitean kirje voitaisiin saattaa johtokunnan jäsenten ja pankin neuvoston jäsenten käsiteltäväksi. Vaikka pankin työjärjestyksen 6 artiklan mukaan pankin puheenjohtaja voi kutsua johtokunnan koolle aina, kun hän katsoo sen tarpeelliseksi, ja vaikka johtokunnan työjärjestyksen 4 artiklan mukaan johtokunnan on mahdollista tehdä päätöksiä telekokouksessa, kyseisen puheenjohtajan on kuitenkin arvioitava, onko tällainen johtokunnan kokous tarpeen kutsua koolle tai onko telekokous tarpeen pitää. (ks. 241 kohta)

Moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti Euroopan keskuspankin vastuulla on toteuttaa toimenpiteet, joita se pitää asianmukaisina eläkesuunnitelmansa rakenteellisen alijäämän korjaamiseksi. Vaikka on totta, että pankin henkilöstön palvelussuhteen ehtojen entisessä liitteessä III olevan 6 artiklan 3 kohdan mukaan pankki maksaa yleisistä varoistaan lisämaksuja, jotka pankin neuvosto arvioi vakuutusmatemaattisen lausunnon perusteella asianmukaisiksi, kuitenkin silloin kun kyseinen neuvosto katsoo, ettei ole asianmukaista pitää jatkossa voimassa pankin velvollisuutta maksaa lisämaksuja suunnitelmaan, pankilla ei ole velvollisuutta suorittaa tällaista maksua. Ei voida liioin pätevästi väittää, että Euroopan keskuspankin olisi pitänyt korjata suunnitelman rahoitusalijäämä korottamalla säännönmukaisia maksujaan palvelussuhteen ehtojen entisessä liitteessä III olevan 6 artiklan 6 kohdan nojalla. Tämän säännöksen sanamuodosta itsestään ilmenee, että tällainen päätös kuuluu täysin Euroopan keskuspankin neuvoston harkintavaltaan. Euroopan keskuspankin neuvostolla on milloin tahansa oikeus lopettaa pankin maksut ja päättää varsinainen eläkesuunnitelma palvelussuhteen ehtojen entisessä liitteessä III olevan 5 artiklan 1 kohdan ja 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Sitä suuremmalla syyllä sillä on oikeus tehdä paljon vähemmän jyrkkiä päätöksiä, kuten kieltäytyä maksamasta lisämaksuja tai korotettuja säännönmukaisia maksuja. (ks. 268, 269, 271 ja 272 kohta)

Unionin virkamiesten eläkejärjestelmän vakuutusmatemaattinen tasapaino, jonka yksityiskohdista säädetään henkilöstösääntöjen liitteessä XII, edellyttää talouden kehityksen ja rahoitusmuuttujien huomioon ottamista pitkällä aikavälillä sekä monimutkaisten tilastotieteellisten laskelmien tekemistä. Tästä syystä unionin lainsäätäjällä on laaja harkintavalta kyseisen eläkejärjestelmän vakuutusmatemaattisen tasapainon yksityiskohtien vahvistamisessa. Saman täytyy päteä Euroopan keskuspankin neuvoston käyttöön ottamaan säännöstöön, sillä myös viimeksi mainitulla on laaja harkintavalta pankin henkilöstöön sovellettavan eläkejärjestelmän vakuutusmatemaattisen tasapainon varmistamiseksi. Suhteellisuusperiaatteen valvonta kuitenkin rajoittuu aloilla, joilla lainsäätäjällä on laaja harkintavalta, sen tutkimiseen, onko kyseinen toimenpide ilmeisen suhteeton toimivaltaisen toimielimen tavoittelemaan päämäärään nähden. Pelkästään se, että uudistuksen maksuja koskevat seuraukset ovat erilaiset henkilöstölle ja työantajana toimivalle pankille, ei yksinään merkitse suhteellisuusperiaatteen loukkaamista, koska palvelussuhteen ehtojen entisessä liitteessä III ei asetettu pankille velvollisuutta maksaa automaattisesti lisämaksuja eläkesuunnitelman mahdollisen alijäämän korjaamiseksi, vaan tällainen maksu edellytti pankin neuvoston suostumusta, ja se katsoi, että suunnitelma oli jäädytettävä ja korvattava eläkejärjestelmällä. (ks. 315–318 ja 321 kohta) Viittaukset: Virkamiestuomioistuin: asia F‑105/05, Wils v. parlamentti, 11.7.2007, 70, 72 ja 73 kohta

Vaikka pankin ja sen työntekijöiden väliset työsuhteet ovat sopimusoikeudellisia, näiden palvelussuhteen ehtojen 9 artiklan a alakohdasta ilmenee myös, että näitä työsuhteita koskevat työsopimukset tehdään näiden palvelussuhteen ehtojen mukaisesti. Tästä seuraa, että kyseisten palvelussuhteen ehtojen ja niiden entisen liitteen III säännökset pankin eläkejärjestelmästä ovat osa henkilöstön työsopimuksia. Tältä osin palvelussuhteen ehtoja ei voida pitää työnantajan velvollisuudesta ilmoittaa työntekijöille työsopimuksessa tai työsuhteessa sovellettavista ehdoista annetun direktiivin 91/533 2 artiklan 2 kohdan j alakohdan i alakohdassa tarkoitettuina kollektiivisopimuksina, sillä pankin neuvosto on vahvistanut ne yksipuolisesti Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan 36 artiklan 1 kohtaan perustuvan sääntelyvaltansa nojalla eikä niistä ole neuvoteltu työntekijöiden ja toimielimen välillä. Koska työsopimukset on tehty palvelussuhteen ehtojen mukaisesti kyseisen 9 artiklan a alakohdan nojalla, allekirjoittamalla palvelussuhteen ehtojen 10 artiklan a alakohdassa tarkoitetun palvelukseen ottamisesta laaditun asiakirjan työntekijät sitoutuvat noudattamaan palvelussuhteen ehtoja ilman että heillä olisi mahdollisuus erikseen neuvotella niistä. Palvelussuhteen ehtoihin sisältyvien oikeuksien ja velvollisuuksien hyväksyminen rajoittaa tällä tavoin tahdonilmaisuihin perustuvaa sopimusta. Nämä työsopimukset ovat pitkälti henkilöstösäännöksiin perustuvia sopimuksia, ja jo niiden tekovaiheessa tulevien työntekijöiden tahdonautonomia on erittäin heikko. Työsopimuksissa voi olla muitakin ehtoja, jotka kyseinen työntekijä on hyväksynyt sellaisten neuvottelujen tuloksena, jotka koskevat esimerkiksi hänelle osoitettujen tehtävien olennaisia erityispiirteitä. Tällaisten ehtojen olemassaolo ei kuitenkaan estä pankin johtoelimiä käyttämästä niille kuuluvaa harkintavaltaa niitä toimenpiteitä toteutettaessa, jotka johtuvat niistä yleisen edun mukaisista velvoitteista, joita sille kuuluvasta erityisestä tehtävästä aiheutuu. Jotta johtoelimet pystyisivät vastaamaan tällaisiin vaatimuksiin ja erityisesti jotta pankki pystyisi sopeutumaan uusiin tarpeisiin, saattavat sen johtoelimet kuitenkin joutua tekemään päätöksiä tai päättämään yksipuolisesti toimista, jotka saattavat muuttaa muun muassa työsopimusten täytäntöönpanoedellytyksiä. Tästä seuraa, että tätä valtaa käyttäessään pankin johtoelimet ovat tilanteessa, joka ei millään tavalla eroa tilanteesta, jossa muut unionin toimi‑ tai muut elimet ovat toimihenkilöidensä työsuhteiden osalta. Näin ollen Euroopan keskuspankin henkilöstön palvelussuhteen ehtojen säännöksiä sekä eläkesuunnitelmaa koskevan entisen liitteen III säännöksiä ei voida pitää pankin ja sen henkilöstön välisten työsuhteiden koskemattomina ehtoina siten, että Euroopan keskuspankilla ei olisi oikeustoimikelpoisuutta niiden muuttamiseen ilman henkilöstönsä suostumusta ja että näin toimiessaan pankki olisi rikkonut työsopimuksen perustavanlaatuisia ehtoja. (ks. 373–375 ja 377–380 kohta) Viittaukset: Yhteisöjen tuomioistuin: asia C‑409/02 P, Pflugradt v. EKP, 14.10.2004, 34–37, 49 ja 53 kohta Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑333/99, X v. EKP, 18.10.2001, 61 kohta

Virkamies voi vedota saavutettuun oikeuteen vain, jos sen perustana oleva tapahtuma on toteutunut kanteen kohteena olevaa henkilöstösääntöjen muutosta edeltäneiden henkilöstösääntöjen voimassaolon aikana. Kun kyse on Euroopan keskuspankin henkilöstön palvelussuhteen ehtojen uudistuksesta, joka käsittää kyseisten palvelussuhteen ehtojen entisen liitteen III muutoksen pankin eläkesuunnitelman jäädyttämiseksi ja kyseisen suunnitelman korvaamiseksi uudella eläkejärjestelmällä siltä osin kuin kyse on kyseisen henkilöstön saavutetusta oikeudesta jäädä vanhuuseläkkeelle 60 vuoden iässä ilman etuuksien vähentämistä kyseisessä entisessä liitteessä III olevan 11 artiklan 5 kohdan nojalla, näistä säännöksistä ilmenee, että vakuutustapahtuma on 60 ikävuoden saavuttaminen, jolloin henkilö voi vaatia eläkeoikeuksiensa välitöntä suorittamista ja etuuksien maksamista ilman niiden vähentämistä. Tämän vuoksi pankin työntekijällä, joka ei ole saavuttanut tätä ikää uudistuksen voimaantulopäivänä, on kyseisenä päivänä ainoastaan oikeus, jota hän on saavuttamassa, eikä saavutettua oikeutta eläkeoikeutensa suorittamiseen ilman etuuksien vähentämistä. Kun eläkeoikeuden vahvistamisen ja siitä seuraavien etuuksien maksamisen välillä on selvä ero, eläkkeen vahvistamista koskevia saavutettuja oikeuksia ei ole loukattu, kun tosiasiallisesti maksettujen summien osalta tapahtuneet muutokset johtuvat muuntokertoimien soveltamisesta, jolloin näillä muutoksilla ei puututa varsinaiseen eläkeoikeuteen. Eläkkeen muuntokertoimet eivät ole osa varsinaista eläkeoikeutta vaan muodostavat keinon, jolla varmistetaan, että eläke-etuudet lasketaan ajan tasalle saatettujen kuolleisuustaulukoiden perusteella. Koska muuntokertoimet perustuvat muun muassa kuolleisuustaulukoihin, säännöllinen päivittäinen on välttämätöntä elinikäodotusten heijastamiseksi. Näin ollen pankin työntekijällä ei voi olla saavutettua oikeutta sovellettujen eläkkeen muuntokertoimien säilymiseen, sellaisina kuin ne olivat voimassa ennen uudistuksen voimaantuloa, eikä siihen, että hänen eläkeoikeutensa suoritettaisiin aikanaan jäädytetyn suunnitelman puitteissa täyttyneiltä kausilta näiden kertoimien mukaisesti. (ks. 385–387, 389 ja 390 kohta) Viittaukset: Yhteisöjen tuomioistuin: asia 127/80, Grogan v. komissio, 11.3.1982, 14 ja 15 kohta Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑135/05, Campoli v. komissio, 29.11.2006, 78 ja 80 kohta ja asia T‑58/05, Centeno Mediavilla ym. v. komissio, 11.7.2007, 58 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen