ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrällisiä rajoituksia vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Kansalliset säännökset, joiden mukaan tiettyjä hanhenmaksavalmisteiden myyntinimityksiä saa käyttää ainoastaan tietyt laatuvaatimukset täyttävissä tuotteissa - Muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden vastavuoroista tunnustamista koskevan säännöksen puuttumista ei voida hyväksyä - Kuluttajansuojaa ja petosten torjuntaa koskevia perusteluja ei hyväksytä

(EY:n perustamissopimuksen 30 artikla)

Tiivistelmä

Jäsenvaltio ei ole noudattanut perustamissopimuksen 30 artiklan mukaisia velvoitteitaan antaessaan hanhenmaksavalmisteista säännökset, joissa varataan eräät myyntinimitykset tiettyjä vaatimuksia vastaaville tuotteille, vaikka näissä säännöksissä ei ole määräystä jostakin toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien ja näitä vaatimuksia vastaavien tuotteiden vastavuoroisesta tunnustamisesta.

On näin ollen katsottava, että kansalliset säännökset, joissa kielletään markkinoimasta tietyllä nimityksellä jostakin toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevaa tuotetta, joka vastaa tämän jäsenvaltion lainsäädännössä, vaikkakaan ei kaikilta osin kyseisissä ensin mainituissa säännöksissä asetettuja vaatimuksia, saattavat ainakin mahdollisesti rajoittaa valtioiden välistä kauppaa.

Perusteena näiden säännösten antamiselle ei voida pitää niitä pakottavia vaatimuksia, jotka liittyvät kuluttajansuojaan sekä petosten torjuntaan. Vaikka on oikeutettua taata tehokas kuluttajansuoja antamalla kuluttajille mahdollisuus saada tieto tuotteiden todellisesta luonteesta, tämä tavoite on kuitenkin saavutettavissa muillakin keinoin kuin varaamalla tietyt myyntinimitykset vain niille tuotteille, joilla on tiettyjä ominaisuuksia; tällaisten muiden keinojen kuten myytävän tuotteen varustamisen sen laatua ja ominaisuuksia kuvaavilla asianmukaisilla myyntipäällystemerkinnöillä tulee rajoittaa vähäisemmässä määrin tuotteiden markkinointia.

Toisaalta tällaiset säännökset eivät ole oikeassa suhteessa petosten torjumisvaatimukseen. Tältä osin on todettava, että jonkin tavaran markkinointia ei ole oikeutta kieltää yksinomaan sillä perusteella, että tämä tavara ei kaikilta osin vastaa eräiden tietyllä nimityksellä varustettujen elintarvikkeiden koostumusta koskevia kansallisen lainsäädännön vaatimuksia. On näet huomattava, että vaikka toimivaltaisilla kansallisilla viranomaisilla on oikeus valvoa valmisteita sen tarkistamiseksi, että raaka-aineita ja valmistusmenetelmiä koskevat myyntipäällystemerkintöjen tiedot pitävät paikkansa, sekä saattaakseen oikeudelliseen vastuuseen sellaisen elintarvikkeen markkinoijat, josta käytetään kansallisessa lainsäädännössä säänneltyä nimitystä, vaikka elintarvike on sisällöltään siinä määrin erilainen, että sen markkinointi on todettavissa petolliseksi, tämä mahdollisuus koskee kuitenkin vain tilanteita, joissa jostakin toisesta jäsenvaltiosta peräisin oleva elintarvike, joka vastaa tämän jäsenvaltion lainsäädännössä asetettuja vaatimuksia, merkittävästi poikkeaa asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännössä sille asetetuista vaatimuksista.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kumoamiskanne - Kumoamistuomio - Vaikutukset - Täytäntöönpanotoimien toteuttamista koskevan velvollisuuden laajuus - Sekä tuomion perustelujen että tuomiolauselman huomioon ottaminen - Uuden toimen antaminen aikaisempien valmistelevien toimien perusteella - Hyväksyttävyys

(EY:n perustamissopimuksen 176 artikla)

Tiivistelmä

Perustamissopimuksen 176 artiklan mukaan toimielimen, jonka toimen yhteisöjen tuomioistuin on kumonnut, on kumoamistuomion noudattamiseksi ja sen täytäntöön panemiseksi kokonaisuudessaan noudatettava paitsi tuomion tuomiolauselmaa, myös sen antamiseen johtaneita perusteluja, jotka ovat sen tarvittavana tukena ja välttämättömiä määritettäessä tuomiolauselman täsmällistä sisältöä. Nämä perustelut nimittäin yksilöivät lainvastaiseksi katsotun täsmällisen säännöksen tai määräyksen, ja toisaalta ne osoittavat tuomiolauselmassa todetun lainvastaisuuden täsmälliset syyt, ja asianomaisen toimielimen on otettava nämä perustelut huomioon korvatessaan kumotun toimen.

Tällaisen toimen korvaamiseen tähtäävä menettely voidaan siten aloittaa uudelleen juuri siitä ajankohdasta, jolloin lainvastaisuus ilmeni, koska yhteisön toimen kumoaminen ei välttämättä vaikuta sen antamiseen johtaneisiin valmisteleviin toimiin.

Näin ollen komissio voi tutkiessaan valtiontuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille puolustautumisoikeuksia loukkaamatta perustaa uuden päätöksensä yksinomaan niihin tietoihin, jotka olivat sen käytettävissä kumotun toimen tekemisen ajankohtana.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Maksuihin perustumattomat erityisetuudet - Asetuksen N:o 1408/71 10 a artiklassa tarkoitetun yhteensovittamisjärjestelmän soveltamisala - Vammaisille tarkoitettu, maksuihin perustumaton ja etuuden saajan varallisuudesta riippumaton etuus - Asetuksen N:o 1408/71 liitteessä II a mainittu etuus - Etuuden kuuluminen soveltamisalaan

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 4 artiklan 2 a kohta, 10 a artikla ja liitteessä II a olevan L jakson d kohta sekä neuvoston asetus N:o 1247/92)

Tiivistelmä

Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 2001/83, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1247/92, 10 a artiklaa, luettuna yhdessä liitteen II a kanssa, on tulkittava siten, että Yhdistyneen kuningaskunnan hoitoavustuksen kaltainen vammaisille tarkoitettu, maksuihin perustumaton ja etuuden saajan varallisuudesta riippumaton, liitteessä II a mainittu etuus kuuluu sen soveltamisalaan ja on tästä syystä saman asetuksen 4 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettu maksuihin perustumaton erityisetuus, joten henkilöön, joka täytti tämän etuuden myöntämistä koskevat edellytykset sen jälkeen kun asetus N:o 1247/92 tuli voimaan 1.6.1992, sovelletaan yksinomaan 10 a artiklalla perustettua yhteensovittamisjärjestelmää.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Yhteisön oikeus - Yhteisön oikeussääntöön perustuvan oikeuden väärinkäyttö - Kansallinen oikeussääntö, jolla kielletään oikeuden väärinkäyttö - Tällaisen oikeussäännön soveltaminen kansallisissa tuomioistuimissa

2 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Yhtiöt - Direktiivi 77/91/ETY - Osakeyhtiön osakepääoman muuttaminen - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan taloudellisissa vaikeuksissa olevan osakeyhtiön osakepääomaa voidaan korottaa hallinnollisessa menettelyssä - Direktiivillä annettujen oikeuksien käytön tekeminen mahdottomaksi vetoamalla oikeuden väärinkäytön kieltävään kansalliseen säännökseen

(Neuvoston direktiivin 77/91/ETY 25 artiklan 1 kohta ja 29 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1 Oikeussubjektit eivät saa käyttää yhteisön oikeutta väärin tai vedota siihen vilpillisesti. Tämän vuoksi yhteisön oikeus ei estä sitä, että kansalliset tuomioistuimet soveltavat kansallisen oikeuden oikeussääntöjä arvioidessaan, onko yhteisön oikeussääntöön perustuvaa oikeutta käytetty väärin. Tällaisen kansallisen säännöksen soveltamisella ei kuitenkaan saa vaarantaa yhteisön oikeussääntöjen tehokasta vaikutusta ja yhtenäistä soveltamista kaikissa jäsenvaltioissa. Kun kansalliset tuomioistuimet arvioivat yhteisön oikeussääntöön perustuvan oikeuden käyttöä, ne eivät saa muuttaa tämän oikeussäännön soveltamisalaa eivätkä vaarantaa niitä tavoitteita, joihin täällä oikeussäännöllä pyritään.

2 Toisen yhtiöoikeutta koskevan neuvoston direktiivin 77/91/ETY 25 artiklan 1 kohtaan vetoavan osakkeenomistajan ei voida katsoa käyttävän väärin oikeuttaan, jos perusteina tälle päätelmälle on pelkästään se, että osakkeenomistajan riitauttamalla osakepääoman korottamisella on pystytty voittamaan ne taloudelliset vaikeudet, joiden vuoksi kyseinen yhtiö oli vaarassa, ja että osakkeenomistaja on saanut korotuksesta ilmeisiä taloudellisia etuja tai että osakkeenomistaja ei ole käyttänyt tämän direktiivin 29 artiklan 1 kohdassa säädettyä etuoikeuttaan uusiin osakkeisiin, jotka on annettu merkittäviksi korotettaessa osakepääomaa riidanalaisella tavalla.

Tältä osin on ensinnäkin huomattava, että yhtiökokous on 25 artiklan 1 kohdassa säädetyllä tavalla toimivaltainen tekemään päätöksiä myös siinä tapauksessa, että kyseisellä yhtiöllä on vakavia taloudellisia vaikeuksia. Toiseksi on huomattava, että etuoikeuden käyttäminen olisi tarkoittanut sitä, että osakkeenomistaja olisi itse asiassa tahtonut myötävaikuttaa osakepääoman korottamisesta tehdyn sellaisen päätöksen toteuttamiseen, jota ei ole hyväksytty yhtiökokouksessa, vaikka osakkeenomistaja on riitauttanut toisen direktiivin 25 artiklan 1 kohdan perusteella nimenomaan tämän päätöksen osakepääoman korottamisesta.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kilpailu - Julkiset yritykset ja yritykset, joille jäsenvaltiot myöntävät erityisoikeuksia tai yksinoikeuksia - Tilapäisen työvoiman välittämistä satamassa toimiville yrityksille koskeva monopoli - Monopoli, joka johtaa määräävän markkina-aseman väärinkäyttöön - Monopoli, jota ei voida hyväksyä

(EY:n perustamissopimuksen 86 artikla ja 90 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Vaikka pelkkä määräävän markkina-aseman luominen yksinoikeuksia myöntämällä perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla ei sellaisenaan ole 86 artiklan vastaista, jäsenvaltio rikkoo näihin kahteen määräykseen sisältyviä kieltoja, jos yritys pelkästään sille myönnettyjä yksinoikeuksia harjoittamalla käyttää määräävää asemaansa väärin tai jos kyseiset oikeudet voivat aiheuttaa tilanteen, joka saa kyseisen yrityksen käyttämään asemaansa väärin.

Tilanne on tämä silloin kun kansallisessa laissa satamapalveluyhtiölle annetaan paitsi yksinoikeus tarjota tilapäistä työvoimaa terminaalitoimiluvan haltijoille ja muille yrityksille, joilla on oikeus toimia satamassa, myös lupa kilpailla satamapalvelujen markkinoilla. Yhtiö on nimittäin monopoliaan käyttäessään asemassa, jossa se kykenee vääristämään satamapalvelujen markkinoilla toimivien eri taloudellisten toimijoiden yhdenvertaisia toimintamahdollisuuksia omaksi edukseen, ja se käyttää monopoliaan väärin, kun se perii satamapalvelutoiminnan markkinoilla toimivilta kilpailijoiltaan liian suuria korvauksia tarjoamastaan työvoimasta tai kun se asettaa niiden käytettäväksi suoritettavien tehtävien kannalta epäsopivaa työvoimaa.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kilpailu - Yhteisön säännöt - Yritys - Käsite - Julkinen työnvälitystoimisto - Työnvälitystoimistoa on pidettävä yrityksenä

(EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artikla)

2 Kilpailu - Määräävä markkina-asema - Väärinkäyttö - Lakiin perustuvassa monopoliasemassa oleva yritys - Julkiset työnvälitystoimistot - Arviointiperusteet

(EY:n perustamissopimuksen 86 artikla ja 90 artiklan 1 ja 2 kohta)

Tiivistelmä

3 Julkisen työnvälitystoimiston kaltaista yksikköä voidaan pitää yhteisön kilpailusäännöissä tarkoitettuna yrityksenä, koska kilpailuoikeudessa yrityksen käsitteeseen kuuluvat kaikki taloudellista toimintaa harjoittavat yksiköt riippumatta niiden oikeudellisesta muodosta tai rahoitustavasta.

4 Julkisiin työnvälitystoimistoihin, joiden tehtävänä on tuottaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, sovelletaan perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti yhteisön kilpailusääntöjä ja näin ollen myös perustamissopimuksen 86 artiklaan sisältyvää kieltoa, jos tämän määräyksen soveltaminen ei estä niitä hoitamasta niille uskottua erityistehtävää. Jäsenvaltio, joka on kieltänyt muita kuin näitä toimistoja välittämästä millään tavalla työpaikkoja tai työvoimaa, rikkoo perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohtaa, kun se luo sellaisen tilanteen, jossa julkiset työnvälitystoimistot väistämättä rikkovat 86 artiklan määräyksiä. Näin on erityisesti silloin, kun seuraavat edellytykset täyttyvät:

- julkiset työnvälitystoimistot eivät selvästikään kykene tyydyttämään kysyntää työmarkkinoilla kaikkien toimialojen osalta;

- yksityisten yhteisöjen on todellisuudessa mahdotonta harjoittaa työnvälitystoimintaa, koska jäsenvaltio on pitänyt voimassa sellaisen lainsäädännön, jossa kielletään tällainen toiminta rikos- ja hallinto-oikeudellisten seuraamusten uhalla;

- kyseinen työnvälitystoiminta voi ulottua myös muiden jäsenvaltioiden kansalaisiin tai muiden jäsenvaltioiden alueelle.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Vakuutus vanhuuden ja kuoleman varalta - Työkyvyttömyysvakuutus - Etuuksien laskeminen - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan etuus määräytyy viitekauden vakuutusmaksun perusteiden keskiarvon perusteella - Soveltamismääräykset, jotka koskevat työntekijää, joka on lopettanut työskentelyn erilaista lainsäädäntöä soveltavassa jäsenvaltiossa ja joka ei ole viitekautena maksanut vakuutusmaksuja sovellettavan lainsäädännön mukaisesti - Vakuutusmaksun perusteiden keskiarvon laskeminen niiden vakuutusmaksujen perusteella, jotka on tosiasiallisesti maksettu sovellettavan lainsäädännön mukaisesti, siten että vastaavan etuuden teoreettinen määrä mukautetaan rahanarvon muutoksiin ja sitä korotetaan lisien määrällä, niin kuin työskentelyä olisi jatkettu sovellettavan lainsäädännön mukaisen järjestelmän alaisuudessa - Poikkeus - Kahdenvälinen sosiaaliturvasopimus, joka on tehty ennen kuin asetus tuli voimaan kyseisessä jäsenvaltiossa ja joka on kyseisille työntekijöille edullisempi

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 47 artiklan 1 kohdan e alakohta)

Tiivistelmä

Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 2001/83 ja mukautettuna Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisehdoista ja perustamissopimusten mukautuksista tehdyn asiakirjan liitteessä I olevalla VIII luvulla, 47 artiklan 1 kohdan e alakohdan, josta on asetuksen N:o 1248/92 voimaantulon jälkeen tullut g alakohta, mukaan silloin kun vanhuus- ja työkyvyttömyyseläkkeitä myönnettäessä sovelletaan jäsenvaltion lainsäädäntöä, jonka mukaan eläkkeiden määrä lasketaan sellaisen vakuutusmaksun perusteiden keskiarvon perusteella, jonka suuruus riippuu määrättyjen eläkkeelle jäämistä tai työkyvyttömyyden ilmenemistä edeltäneiden vuosien työansioista, vakuutusmaksun perusteiden keskiarvo lasketaan sellaisten työntekijöiden osalta, jotka ovat ensin olleet tämän jäsenvaltion lainsäädännön alaisia ja jotka ovat työskennelleet toisessa jäsenvaltiossa työuransa loppuajan, ainoastaan sovellettavan lainsäädännön mukaan tosiasiallisesti maksettujen vakuutusmaksujen perusteella, ja näin laskettu etuuden teoreettinen määrä mukautetaan rahanarvon muutoksiin ja korotetaan tasolle, jolla se olisi, jos asianomaiset henkilöt olisivat jatkaneet työskentelyä samoissa oloissa kyseisessä jäsenvaltiossa.

Jos kuitenkin osoittautuu, että tällä tavalla tulkitun säännöksen soveltaminen on niille työntekijöille, jotka ovat jo ennen kuin tämä säännös tuli tässä jäsenvaltiossa voimaan, työskennelleet palkattuina työntekijöinä jossakin toisessa jäsenvaltiossa, epäedullisempaa kuin viimeksi mainitun valtion kanssa aikaisemmin tehdyn sopimuksen soveltaminen, toimivaltaisen tuomioistuimen on poikkeuksellisesti sovellettava tämän sopimuksen määräyksiä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Vakuutus vanhuuden ja kuoleman varalta - Etuudet - Mukautus - Erossa asuvalle puolisolle jäsenvaltiossa sovellettavan lainsäädännön nojalla vanhuusetuudesta maksettavan osan uudelleen laskeminen tarkistettaessa asianomaisen saamaa työkyvyttömyysetuutta toisen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla - Uudelleen laskemista ei hyväksytä

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 3 artiklan 1 kohta, 46 artikla ja 51 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2 päivänä kesäkuuta 1983 annetulla asetuksella N:o 2001/83, 46 artiklan ja 51 artiklan 1 kohdan säännöksiä on tulkittava siten, että niiden vastaista on, että sitä osaa, joka maksetaan palkatun työntekijän vanhuusetuudesta jäsenvaltiossa sovellettavan lainsäädännön nojalla tämän erossa asuvalle puolisolle, vähennetään taloudellisen ja sosiaalisen tilanteen yleistä kehitystä seuraavien tarkistusten perusteella, jotka koskevat kyseisen puolison toisen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla saamaa työkyvyttömyysetuutta.

Yhtäältä 51 artiklan 1 kohtaa sovelletaan paitsi tilanteessa, jossa etuus, jota vähennetään toisen etuuden indeksiin sidotun nousun perusteella, on laskettu 46 artiklan mukaan, myös silloin kun se on laskettu kansallisten sääntöjen mukaan.

Toisaalta siltä osin kuin erossa asuvalle puolisolle myönnetty etuus ei kuulu järjestelmään, jolla pyritään korvaamaan asianomaisen toimeentulon riittämättömyyttä niin, että tällä olisi laissa taattu vähimmäistoimeentulo, 51 artiklan 1 kohdan soveltamisella ei millään tavoin vaaranneta tällaisen järjestelmän toimivuutta.

Se, että 51 artiklan 1 kohta voi hyödyttää henkilöä, jonka etuutta ei voida laskea uudelleen, ei estä asetuksen N:o 1408/71 3 artiklan 1 kohdan soveltamista, koska siinä ei säädetä puolisoiden yhdenvertaisesta kohtelusta, eikä sellaisen kansallisen lainsäädännön soveltamista, jossa asetetaan muut kuin siirtotyöläiset epäedullisempaan asemaan kuin siirtotyöläiset.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Muun aluksen kuin kalastusaluksen rekisteröinti jäsenvaltiossa - Omistajien kansalaisuutta koskeva edellytys - Edellytys, jota ei voida hyväksyä

(EY:n perustamissopimuksen 6, 48, 52 ja 58 artikla; komission asetuksen (ETY) N:o 1251/70 7 artikla; neuvoston direktiivin 75/34/ETY 7 artikla)

Tiivistelmä

Jäsenvaltio ei noudata yhteisön oikeuden mukaisia velvoitteitaan, kun se pitää voimassa lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, joissa rajoitetaan oikeus muun aluksen kuin kalastusaluksen rekisteröimiseen kansalliseen alusrekisteriin hallituksen, ministeriön, kyseisen valtion kansalaisen tai kansallisen oikeuden mukaan perustetun oikeushenkilön kokonaan tai osittain omistamiin aluksiin.

Kaupalliseen toimintaan käytettävien alusten osalta tällainen lainsäädäntö on perustamissopimuksen 52 artiklan vastainen, koska siinä asetetaan alusten rekisteröimisen edellytykseksi, että aluksen omistavien tai vuokralle ottavien luonnollisten henkilöiden tai yhtiön osalta pääoman omistajien ja sen hallinnollisten toimielinten jäsenten on oltava tiettyä kansalaisuutta. Lisäksi tällainen lainsäädäntö on perustamissopimuksen 52 ja 58 artiklan vastainen, siltä osin kuin siinä vaaditaan, että aluksia omistavien oikeushenkilöiden on oltava perustettu kansallisen lainsäädännön mukaan, että niihin on sovellettava kansallista lainsäädäntöä ja että niiden toiminnan pääasiallisen keskuksen on oltava kyseisessä jäsenvaltiossa, ja koska näin estetään aluksen rekisteröinti tai hallinnoiminen silloin, kun kyse on toissijaisesta toimipaikasta kuten kauppaedustajan liikkeestä, sivuliikkeestä tai tytäryhtiöstä.

Yhteisön oikeuden henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevia oikeussääntöjä on sovellettava toisen jäsenvaltion kansalaisen alusten, joita ei käytetä kaupalliseen toimintaan, rekisteröimiseen vastaanottavassa jäsenvaltiossa; siltä osin kuin lainsäädännössä varataan oikeus rekisteröidä omistuksessa oleva vapaa-ajan veneilyyn käytettävä alus vain valtion omille kansalaisille, se on perustamissopimuksen 6, 48 ja 52 artiklan, työntekijöiden oikeudesta jäädä jäsenvaltion alueelle työskenneltyään siinä valtiossa annetun asetuksen N:o 1251/70 7 artiklan sekä jäsenvaltioiden kansalaisten oikeudesta jäädä toisen jäsenvaltion alueelle toimittuaan siellä itsenäisenä ammatinharjoittajana annetun direktiivin 75/34/ETY 7 artiklan vastainen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sosiaalipolitiikka - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Työntekijöiden suoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa - Direktiivi 80/987/ETY - Toimivaltainen palkkaturvajärjestelmä - Työntekijä, joka asuu ja on palkkatyössä muussa jäsenvaltiossa kuin työnantajan kotipaikkavaltiossa - Jäsenvaltion järjestelmän toimivalta silloin, kun tämän valtion alueella on päätetty aloittaa velkojien yhteistä tyydyttämistä koskeva menettely tai todettu, että työnantajan yritys tai liiketoiminta on kokonaan lopetettu

(Neuvoston direktiivin 80/987/ETY 2 artiklan 1 kohta ja 3 artikla)

Tiivistelmä

Silloin kun työnantaja on sijoittautunut eri jäsenvaltioon kuin siihen valtioon, jonka alueella työntekijä asuu ja työskentelee, direktiivin 3 artiklassa tarkoitettu toimivaltainen palkkaturvajärjestelmä turvaamaan työntekijän saatavat työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa on sen jäsenvaltion palkkaturvajärjestelmä, jonka alueella direktiivin 2 artiklan 1 kohdan säännösten mukaisesti päätetään aloittaa velkojien yhteistä tyydyttämistä koskeva menettely tai todetaan, että työnantajan yritys tai liiketoiminta on kokonaan lopetettu.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Jäsenvaltiot - Velvoitteet - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Yhteisön oikeuden vastaisen kansallisen oikeussäännön voimassa pitäminen - Sellaista perustelua, jossa vedotaan perustamissopimuksen soveltamisen varmistamiseen hallintokäytännöllä, ei voida hyväksyä

2 Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Direktiivit - Täytäntöönpano jäsenvaltioissa - Direktiivi, jolla luodaan oikeuksia yksityisille oikeussubjekteille - Täytäntöönpano ilman lainsäädäntötoimea ei ole hyväksyttävissä

Tiivistelmä

3 Kansallisen lainsäädännön ja yhteisön oikeuden säännösten - myös välittömästi sovellettavien - välistä ristiriitaa ei voida lopullisesti poistaa muuten kuin sellaisilla kansallisilla pakottavilla oikeussäännöillä, joilla on sama asema lainsäädännöllisessä hierarkiassa kuin niillä oikeussäännöillä, joita on muutettava. Pelkkää hallintokäytäntöä, jolle on ominaista se, että hallintoelimet voivat muuttaa sitä mielensä mukaan, ja jota ei riittävällä tavalla tehdä julkiseksi, ei voida pitää perustamissopimuksen mukaisten velvoitteiden pätevänä täytäntöönpanon muotona.

4 Direktiivin säännökset on toteutettava kiistattoman pakottavasti ja riittävän yksilöidysti, täsmällisesti ja selvästi, jotta täytettäisiin se oikeusvarmuutta koskeva edellytys, jonka mukaan tapauksessa, jossa direktiivin tarkoituksena on luoda oikeuksia yksityisille oikeussubjekteille, nämä voivat saada selville kaikki oikeutensa.

Näin ei ole tapauksessa, jossa siksi, että jäsenvaltio on pitänyt voimassa direktiivin säännöksen kanssa yhteensoveltumatonta lainsäädäntöä, tämän lainsäädännön alaisille oikeussubjekteille jää epäselväksi heidän oikeudellinen asemansa, ja he voivat joutua perusteettomasti rikosoikeudenkäynnin kohteiksi. Kansallisen tuomioistuimen velvollisuudella, jonka mukaan direktiivin täysi oikeusvaikutus on varmistettava jättämällä soveltamatta kaikki direktiivin kanssa ristiriidassa olevat kansalliset säännökset, tai muuten parlamentin kyselyyn annetulla ministerin vastauksella, jossa todetaan tällaisen velvollisuuden olevan olemassa, ei voida muuttaa lainsäädäntöä.