ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.1.2006 – Saksa vastaan komissio

(asia C-183/03)

(EMOTR – Päätös 2003/102/EY – Yhteisön rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot – Peltokasviala)

1. Maatalous – EMOTR – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen (ks. 47 kohta)

2. Maatalous – Yhteinen maatalouspolitiikka – Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä (Komission asetuksen N:o 3887/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2801/1999, 6 artiklan 5 kohta) (ks. 60 ja 61 kohta)

3. Maatalous – Yhteinen maatalouspolitiikka – Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä (Komission asetuksen N:o 3887/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2801/1999, 9 artikla) (ks. 84–89 kohta)

Aihe:

: Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 14 päivänä helmikuuta 2003 tehdyn komission päätöksen 2003/102/EY (K(2003) 500 lopullinen) (EUVL L 42, s. 47) kumoaminen osittain – Tarkastukset viljelykasvien alalla – Brandenburgin osavaltion tapaus

Ratkaisu:

Kanne hylätään.
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Maatalous – EMOTR – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen (ks. 47 kohta)

2. Maatalous – Yhteinen maatalouspolitiikka – Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä (Komission asetuksen N:o 3887/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2801/1999, 6 artiklan 5 kohta) (ks. 60 ja 61 kohta)

3. Maatalous – Yhteinen maatalouspolitiikka – Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä (Komission asetuksen N:o 3887/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2801/1999, 9 artikla) (ks. 84–89 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe:

Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 14 päivänä helmikuuta 2003 tehdyn komission päätöksen 2003/102/EY (K(2003) 500 lopullinen) (EUVL L 42, s. 47) kumoaminen osittain – Tarkastukset viljelykasvien alalla – Brandenburgin osavaltion tapaus

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu:

1) Kanne hylätään.

2) Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Komission on osoitettava, että jäsenvaltio ei ole noudattanut jäsenyysvelvoitteitaan

(EY 226 artikla)

Tiivistelmä

Siitä huolimatta, että jäsenvaltioilla on EY 10 artiklan perusteella velvollisuus auttaa komissiota täyttämään tehtävänsä, joka koostuu EY 211 artiklan mukaan muun muassa perustamissopimuksen määräysten sekä toimielinten sen nojalla antamien säännösten soveltamisen valvonnasta, komission on jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa kannetta käsiteltäessä näytettävä toteen väitteensä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä. Sen on esitettävä yhteisöjen tuomioistuimelle tarvittavat tiedot, jotta tämä voi tarkistaa, onko jäsenyysvelvoitteita jätetty noudattamatta, eikä komissio voi tällöin nojautua minkäänlaisiin olettamuksiin.

Niinpä sellaisen kanteen yhteydessä, jolla vaaditaan toteamaan, että se, että julkinen yksikkö tarjoaa toiselle sairaankuljetuspalveluja ilman, että tästä hankinnasta olisi julkaistu ilmoitusta, on sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden vastaista, komission on esitettävä yhteisöjen tuomioistuimelle tarvittavat tiedot, jotta tämä voi tarkistaa, onko asiassa kyse julkisesta hankintasopimuksesta, koska ei voida pitää mahdottomana, että kyseessä oleva julkinen yksikkö tarjoaa näitä palveluja käyttämällä omaa toimivaltaansa. Tältä osin pelkästään siitä, että kahden julkisen yksikön välillä on sairaankuljetuspalveluja koskeva rahoitusjärjestely, ei aiheudu, että kyseiset palvelujen suoritukset perustuisivat julkiseen hankintasopimukseen, jota olisi arvioitava perustamissopimuksen perustavanlaatuisten sääntöjen perusteella.

(ks. 28, 29, 36 ja 37 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ympäristö – Tiettyjen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi – Direktiivi 85/337

(Neuvoston direktiivin 85/337 1 artiklan 2 kohta)

2. Ympäristö – Tiettyjen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi – Direktiivi 85/337

(Neuvoston direktiivin 85/337 1 artiklan 2 kohta, 2 artiklan 1 kohta ja 4 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337 1 artiklan 2 kohdassa määritellään, että käsitteellä ”lupa” tarkoitetaan toimivaltaisen viranomaisen tai viranomaisten päätöstä, joka oikeuttaa hankkeen toteuttajan ryhtymään hankkeen toteuttamiseen.

Tämä käsite, joka on yhteisön oikeuden mukainen käsite, viittaa päätökseen, jossa annetaan hankkeen toteuttajalle lupa aloittaa työt hankkeen toteuttamiseksi.

(ks. 39–41 ja 45 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337 2 artiklan 1 kohdasta seuraa, että saman direktiivin 4 artiklassa, luettuna yhdessä sen liitteen I tai liitteen II kanssa, tarkoitettujen hankkeiden, joilla todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia, vaikutuksia on arvioitava ennen luvan myöntämistä.

Kun kansallisessa lainsäädännössä säädetään, että lupamenettely käsittää useita vaiheita, joista ensimmäinen on varsinainen päätös ja toinen toimeenpaneva päätös, joka ei voi mennä varsinaisessa päätöksessä määriteltyjä parametrejä pidemmälle, vaikutukset, joita hankkeella voi olla ympäristöön, on yksilöitävä ja arvioitava varsinaista päätöstä koskevan menettelyn kuluessa. Jos kyseiset vaikutukset voidaan kuitenkin yksilöidä vasta toimeenpanevaa päätöstä koskevassa menettelyssä, arviointi on suoritettava kyseisen menettelyn kuluessa.

Näin ollen direktiivin 85/337 2 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan 2 kohtaa, joissa säädetään jäsenvaltioiden velvollisuudesta suorittaa ympäristövaikutusten arviointi, on tulkittava siten, että niissä edellytetään tuollaista arviointia silloin, kun useita vaiheita käsittävän lupamenettelyn toisen vaiheen aikana tulee ilmi, että hankkeella voi olla etenkin laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.

(ks. 43, 47 ja 49 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Pääomien vapaa liikkuvuus – Rajoitukset

(EY:n perustamissopimuksen 73 b artikla (josta on tullut EY 56 artikla))

Tiivistelmä

Perustamissopimuksen 73 b artiklaa (josta on tullut EY 56 artikla) on tulkittava siten, että sen vastainen ei ole jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka perusteella tuon jäsenvaltion sellaisen kansalaisen jäämistöä, joka on kuollut kymmenen vuoden kuluessa siitä, kun hän siirsi kotipaikkansa tuosta jäsenvaltiosta ulkomaille, verotetaan samoin kuin jos tämä kansalainen olisi säilyttänyt kotipaikkansa tuossa samassa jäsenvaltiossa ja siten, että verotuksessa saadaan vähentää muiden valtioiden kantamat perintöverot.

Tällaisella lainsäädännöllä, jonka mukaiset perintöverotuksen edellytykset ovat samat sekä ulkomaille kotipaikkansa siirtäneille että kyseisessä jäsenvaltiossa pysyneille kansalaisille, ei aiheuteta sitä, että ensiksi mainitut olisivat vähemmän halukkaita tekemään sijoituksia toisesta valtiosta tuohon jäsenvaltioon, eikä sitä, että toiseksi mainitut olisivat vähemmän halukkaita tekemään niitä kyseisestä jäsenvaltiosta toiseen valtioon, ja kyseisen omaisuuden sijaintipaikasta riippumatta sillä ei myöskään pienennetä ulkomaille kotipaikkansa siirtäneen kansalaisen jäämistön arvoa.

Niiden henkilöiden, joiden kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa, ja muiden jäsenvaltioiden kansalaisten erilainen kohtelu, joka seuraa kyseisestä lainsäädännöstä, johtuu yhteisön tason yhdenmukaistamistoimien puuttuessa siitä toimivallasta, joka jäsenvaltioilla on sopimuksin tai yksipuolisesti päättää verotusvaltansa jakoperusteista.

Kansallinen lainsäädäntö, josta seuraa, että kansalaiselle on vähemmän houkuttelevaa siirtää kotipaikkansa toiseen valtioon, ja jolla näin rajoitetaan hänen oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, ei voi pelkästään tästä syystä olla perustamissopimuksen 73 b artiklassa tarkoitettu pääomanliikkeiden rajoitus.

(ks. 46, 47, 50 ja 51 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Televiestintäala – Yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteiset puitteet – Direktiivi 97/13 – Yksittäisten toimilupien haltijoina olevilta yrityksiltä perittävät maksut – Niukkojen voimavarojen mahdollisimman tehokas käyttö – Sitä, että uusilta operaattoreilta peritään maksu puhelinnumeroiden luovuttamisesta, ei voida hyväksyä

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/13 11 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

Telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista annetun direktiivin 97/13 11 artiklan 2 kohdassa sallitaan se, että jäsenvaltiot perivät teleyrityksiltä maksuja hallinnoidakseen ”niukan voimavaran” käyttöä mahdollisimman tehokkaasti, kunhan kyseinen maksu on syrjimätön ja kunhan siinä otetaan huomioon tarve edistää uusien palvelujen ja kilpailun kehittymistä.

Mainittua säännöstä on tulkittava siten, että sen kanssa on ristiriidassa kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään, että telemarkkinoilla toimiva uusi operaattori on velvollinen suorittamaan puhelinnumeroiden luovuttamisesta maksun, jossa otetaan huomioon luovutettujen numeroiden taloudellinen arvo, huolimatta siitä, että samoilla markkinoilla määräävässä markkina-asemassa oleva teleyritys on saanut maksutta hyvin suuren numerovarannon, joka oli sitä edeltäneen entisen monopolinhaltijan hallussa, ja siitä, että kansallisessa oikeudessa suljetaan pois mahdollisuus tällaisen maksun suorittamisesta mainitusta varannosta jälkikäteen.

(ks. 21, 23 ja 46 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Työntekijät – Yhdenvertainen kohtelu – Mahdollisuudet työhön – Kilpailut opetushenkilökunnan palvelukseenottamiseksi jäsenvaltion julkisissa kouluissa – Muissa jäsenvaltioissa hankitun ammatillisen kokemuksen huomioimatta jättäminen tai riittämätön huomioiminen ei ole hyväksyttävää

(EY 39 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1612/68 3 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Jäsenvaltio, joka ei yhteisön kansalaisten osallistuessa kilpailuun opetushenkilökunnan palvelukseenottamiseksi julkisissa kouluissa ota huomioon kyseisten kansalaisten opetustoiminnassa hankkimaa ammatillista kokemusta tai ei ainakaan ota sitä huomioon samalla tavalla silloin kun toimintaa on harjoitettu kyseisen jäsenvaltion alueella ja kun sitä on harjoitettu muiden jäsenvaltioiden alueella, ei noudata EY 39 artiklan ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella annetun asetuksen N:o 1612/68 3 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan.

(ks. 22 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sosiaalipolitiikka – Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät – Tasa-arvoinen kohtelu ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä – Direktiivi 86/378 – Lisäeläkejärjestelmä – Säännöksiä, joiden mukaan oikeutta eläkkeeseen ei kerry äitiyslomien aikana, ei voida hyväksyä

(Neuvoston direktiivin 86/378, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 96/97, 6 artiklan 1 kohdan g alakohta)

Tiivistelmä

Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä annetun direktiivin 86/378, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 96/97, 6 artiklan 1 kohdan g alakohtaa on tulkittava siten, että sen kanssa ovat ristiriidassa sellaiset kansalliset säännökset, joiden nojalla naispuoliselle työntekijälle ei hänen lakisääteisen äitiyslomansa, jonka maksaa osittain työnantaja, ajalta kerry oikeutta lisäeläkejärjestelmään kuuluvaan vakuutuksesta maksettavaan eläkkeeseen sen vuoksi, että kyseessä olevan oikeuden kertymisen edellytyksenä on, että naispuolinen työntekijä saa äitiyslomansa aikana veronalaista ansiotuloa.

(ks. 35 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Sosiaalipolitiikka – Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Joukkovähentämiset – Direktiivi 98/59 – Joukkovähentämisen käsite – Irtisanomiseksi katsottava tapahtuma

(Neuvoston direktiivin 98/59 2–4 artikla)

2. Sosiaalipolitiikka – Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Joukkovähentämiset – Direktiivi 98/59 – Neuvottelu- ja ilmoitusmenettelyt – Työnantajan velvollisuus olla toteuttamatta irtisanomisia ennen neuvottelumenettelyn päättymistä ja ennen toimivaltaisille viranomaisille tehtävää ilmoitusta

(Neuvoston direktiivin 98/59 2–4 artikla)

Tiivistelmä

1. Työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 98/59 2–4 artiklaa, joissa säädetään työnantajan neuvottelu- ja ilmoitusvelvollisuudesta, on tulkittava siten, että irtisanomiseksi katsottava tapahtuma muodostuu työsopimuksen irtisanomista koskevasta työnantajan tahdonilmaisusta, ja työsuhteen tosiasiallinen päättyminen irtisanomisajan umpeutuessa on ainoastaan irtisanomispäätöksen vaikutus.

(ks. 36 ja 39 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Työnantajalla on oikeus toteuttaa joukkovähentämiset sen jälkeen, kun työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 98/59 2 artiklassa säädetty neuvottelumenettely on päättynyt ja kun vähentämistä koskevasta suunnitelmasta on ilmoitettu saman direktiivin 3 ja 4 artiklassa säädetyllä tavalla.

(ks. 54 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta tehty yleissopimus – Suhteet muihin yleissopimuksiin – Erityistä oikeudenalaa koskevat yleissopimukset – Yleissopimus, jossa on määräyksiä tuomioistuimen toimivallasta – Se, että vastaaja kiistää sen tuomioistuimen, jossa kanne on pantu vireille, tällaiseen yleissopimukseen perustuvan kansainvälisen toimivallan – Erityisen yleissopimuksen tuomioistuimen toimivaltaa koskevien määräysten ottaminen huomioon Brysselin yleissopimuksen 57 artiklan mukaisesti tuomioistuimessa, jossa kanne on pantu vireille

(27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun Brysselin yleissopimuksen 20 artikla ja 57 artiklan 2 kappaleen a kohta)

Tiivistelmä

Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen, sellaisena kuin yleissopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuksella, Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopimuksella, Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä yleissopimuksella ja Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 29 päivänä marraskuuta 1996 tehdyllä yleissopimuksella, 57 artiklan 2 kappaleen a kohtaa on tulkittava siten, että sopimusvaltion tuomioistuin, jossa on nostettu kanne sellaista vastaajaa vastaan, jolla on kotipaikka toisen sopimusvaltion alueella, voi perustaa toimivaltansa sellaiseen erityiseen sopimukseen, jonka osapuolena on myös ensin mainittu valtio ja jossa on erityisiä määräyksiä tuomioistuimen toimivallasta, vaikka vastaaja ei kyseessä olevassa oikeudenkäynnissä lausu asiakysymyksestä ja kiistää nimenomaisesti sen tuomioistuimen kansainvälisen toimivallan, jossa kanne on pantu vireille.

Vaikka tähän liittyen onkin totta, että 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen 57 artiklan 2 kappaleen a kohdan toisen virkkeen nojalla sovellettavan kyseisen yleissopimuksen 20 artiklan mukaan kyseessä olevan tuomioistuimen on omasta aloitteestaan jätettävä asia tutkimatta, jollei se ole toimivaltainen tämän yleissopimuksen määräysten mukaan, kyseisen tuomioistuimen toimivallan on kuitenkin katsottava perustuvan tähän samaan yleissopimukseen, koska juuri yleissopimuksen 57 artiklan mukaan kyseinen yleissopimus ei vaikuta tuomioistuinten toimivaltaa säänteleviin erityisiin sopimuksiin.

Näin ollen sopimusvaltion tuomioistuimen, jossa on nostettu kanne sellaista vastaajaa vastaan, jolla on kotipaikka toisessa sopimusvaltiossa ja joka ei vastaa, on tutkiessaan omasta aloitteestaan, onko se toimivaltainen kyseisen yleissopimuksen nojalla, otettava huomioon erityisissä sopimuksissa, joihin myös ensin mainittu sopimusvaltio on liittynyt, olevat toimivaltamääräykset.

(ks. 16–20 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Lääkkeet – Markkinoille saattamista koskeva lupa – Sekamuotoinen yksinkertaistettu menettely – Viitelääke lupahakemuksen tutkimishetkellä – Toimivaltaisen viranomaisen mahdollisuus viitata sellaisen lääkkeen uuteen lääkemuotoon, joka on ollut yhteisössä sallittu vähintään kuuden tai kymmenen vuoden ajan

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83 10 artiklan 1 kohdan a alakohdan iii alakohta)

Tiivistelmä

Tuotteen C markkinoille saattamista koskeva lupahakemus voidaan tehdä ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/83/EY 10 artiklan 1 kohdan a alakohdan iii alakohdan nojalla, kun tämän hakemuksen tarkoituksena on osoittaa, että tuote C on olennaisilta osiltaan samanlainen kuin tuote B, jos tuote B on tuotteen A uusi lääkemuoto ja tuotteella A, toisin kuin tuotteella B, on ollut markkinoille saattamista koskeva lupa yhteisössä kyseisessä säännöksessä säädetyn vähintään kuuden tai kymmenen vuoden ajan.

(ks. 30 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kansainväliset sopimukset – Yhteisön tekemät sopimukset – Välitön oikeusvaikutus – Edellytykset – Välimeren suojelemista maalta peräisin olevalta pilaantumiselta koskevan pöytäkirjan 6 artiklan 3 kohta ja tarkistetun pöytäkirjan 6 artiklan 1 kohta – Jäsenvaltioiden velvollisuus edellyttää, että tiettyjen aineiden päästöille hankitaan lupa

(Välimeren suojelemista maalta peräisin olevalta pilaantumiselta koskevan pöytäkirjan 6 artiklan 3 kohta ja tarkistetun pöytäkirjan 6 artiklan 1 kohta)

2. Kansainväliset sopimukset – Yhteisön tekemät sopimukset – Välimeren suojelemista maalta peräisin olevalta pilaantumiselta koskevan pöytäkirjan 6 artiklan 3 kohta ja tarkistetun pöytäkirjan 6 artiklan 1 kohta – Myrkyttömien aineiden päästöt – Päästäminen on kiellettyä ilman ennakkolupaa

(Välimeren suojelemista maalta peräisin olevalta pilaantumiselta koskevan pöytäkirjan 6 artiklan 3 kohta ja tarkistetun pöytäkirjan 6 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisön ja kolmannen maan välisessä sopimuksessa olevan määräyksen on katsottava olevan välittömästi sovellettavissa, kun se sanamuotonsa sekä sopimuksen tarkoituksen ja luonteen huomioon ottaen sisältää selkeän ja täsmällisen velvoitteen, jonka täytäntöönpano tai oikeusvaikutusten syntyminen ei edellytä muita toimenpiteitä.

Välimeren suojelemista maalta peräisin olevalta pilaantumiselta koskevan pöytäkirjan 6 artiklan 3 kohta ja saman tarkistetun pöytäkirjan 6 artiklan 1 kohta ovat tällaisia määräyksiä, sillä niissä asetetaan jäsenvaltioille selvin, täsmällisin ja ehdottomin sanamuodoin velvollisuus asettaa liitteessä II lueteltujen aineiden päästöjen edellytykseksi se, että toimivaltainen kansallinen viranomainen antaa niihin luvan sen liitteen III määräykset asianmukaisesti huomioiden. Koska näillä määräyksillä näin ollen on välitön oikeusvaikutus, jokaisella sellaisella henkilöllä, jota asia koskee, on oikeus vedota kyseisiin määräyksiin kansallisissa tuomioistuimissa.

(ks. 39, 41 ja 47 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Välimeren suojelemista maalta peräisin olevalta pilaantumiselta koskevan pöytäkirjan 6 artiklan 3 kohtaa ja saman tarkistetun pöytäkirjan 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että niillä kielletään ilman toimivaltaisten kansallisten viranomaisten antamaa lupaa päästämästä Välimereen yhteydessä olevaan suolaisen veden altaaseen aineita, joilla, vaikka ne eivät olekaan myrkyllisiä, on haitallinen vaikutus meriympäristön happipitoisuuteen, sillä näissä määräyksissä ei nimenomaisesti vaadita, että ennakkolupaa on haettava vain siinä tapauksessa, että nämä aineet ovat myrkyllisiä.

(ks. 49 ja 52 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Yhdistetyt asiat C-183/02 P ja C-187/02 P

Daewoo Electronics Manufacturing España SA (Demesa) ja Territorio Histórico de Álava – Diputacíon Foral de Álava

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Muutoksenhaku – Valtiontuet – Verotukselliset toimenpiteet – Perusteltu luottamus – Uudet perusteet

Tuomion tiivistelmä

1. Valtiontuki – Sääntöjenvastaisen tuen takaisin periminen – Perustamissopimuksen 93 artiklan (josta on tullut EY 88 artikla) sisältämien menettelymääräysten vastaisesti myönnetty tuki – Tuensaajien mahdollinen perusteltu luottamus – Luottamuksensuojan edellytykset ja rajoitukset

(EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohta (josta on tullut EY 88 artiklan 3 kohta))

2. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Peruste, joka esitetään ensimmäistä kertaa vasta muutoksenhaun yhteydessä – Tutkimatta jättäminen

(Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artikla)

1. Ottaen huomioon komission perustamissopimuksen 93 artiklan (josta on tullut EY 88 artikla) nojalla harjoittaman valtiontukien valvonnan pakottavuuden, tuensaajayritykset voivat lähtökohtaisesti perustellusti luottaa siihen, että niille myönnetty tuki on sääntöjenmukainen, ainoastaan silloin, kun tukea myönnettäessä on noudatettu mainitun artiklan mukaista menettelyä, ja huolellisen taloudellisen toimijan on yleensä varmistettava, että tätä menettelyä on noudatettu. Erityisesti silloin kun tukea myönnetään ilmoittamatta sitä ennalta komissiolle siten, että se on perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan nojalla lainvastainen, tuensaaja ei voi kyseisellä hetkellä perustellusti luottaa siihen, että tuki on myönnetty sääntöjenmukaisesti.

(ks. 44 ja 45 kohta)

2. Jos asianosaisella olisi oikeus esittää ensi kertaa vasta yhteisöjen tuomioistuimessa vaatimuksilleen perusteita, joihin hän ei ole ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa vedonnut, asianosaisella olisi oikeus laajentaa yhteisöjen tuomioistuimessa, jonka toimivalta muutoksenhakuasioissa on rajoitettu, kannettaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käsiteltyyn asiaan nähden. Yhteisöjen tuomioistuin on siten valitusasioissa toimivaltainen arvioimaan ainoastaan sitä oikeudellista ratkaisua, jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt sille esitetyistä perusteista.

(ks. 59 kohta)
2. ”Sitruunateeksi” kutsuttu jauheen muodossa oleva tuote, joka on tarkoitettu teen valmistamiseen ja jonka koostumus on seuraava (painoprosentteina) - sokeria 90,1 - teeuutetta 2,5 ja pieniä määriä maltodekstriiniä, sitruunahappoa, sitruuna-aromia ja paakkuuntumisen estoainetta Tuote on tarkoitettu käytettäväksi juomana sen jälkeen kun siihen on sekoitettu vettä.

2101 20 92

Luokittelu määräytyy yhdistetyn nimikkeistön 1 ja 6 yleisen tulkintasäännön määräysten sekä CN-koodien 2101, 2101 20 ja 2101 20 92 nimiketekstien mukaan. Nimikettä 2101 koskevan harmonoidun järjestelmän selitysten ensimmäisen kappaleen 3 kohdan mukaan tuotetta on pidettävä teeuutteeseen perustuvana valmisteena, johon on lisätty sokeria.