Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Fennelly 11 päivänä helmikuuta 1999. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 87/101/ETY - Jäteöljyhuolto - Täytäntöönpano. - Asia C-102/97.



Oikeustapauskokoelma 1999 sivu I-05051



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

I Johdanto

1 Tässä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa asiassa on kyse siitä, että Saksan liittotasavallan väitetään jättäneen saattamatta osaksi kansallista oikeusjärjestystään jäteöljyhuollosta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/439/ETY(1), sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.1986 annetulla neuvoston direktiivillä 87/101/ETY(2), 3 artiklan 1 kohdan, jossa jäsenvaltioille asetetaan velvollisuus antaa jäteöljyjen käsittelyssä etusija uudistamiselle niiden polttamisella tai muilla keinoilla tapahtuviin käsittelyihin nähden. Asianosaisten väitteet koskevat pääasiassa sitä, onko 3 artiklan 1 kohdassa olevalla tätä vaatimusta määrittelevällä viittauksella teknisiin, taloudellisiin ja järjestelyihin liittyviin pakottaviin syihin tehty rajoitus ymmärrettävä poikkeuksena, jota on tulkittava suppeasti, vai etusijan antamisvelvollisuuden välttämättömänä edellytyksenä, jota on tulkittava tavanomaisesti, laajassa merkityksessä. Mielestäni säännöksessä edellytetään jäsenvaltioiden antavan etusijan jäteöljyjen uudistamiselle, mutta siinä säädetään kuitenkin, että toteutettavien toimenpiteiden laadusta ja ulottuvuudesta päättäessään jäsenvaltiot saavat ottaa huomioon tietyt pakottavat käytännön syyt.

II Oikeussäännöt ja tosiseikat

2 Direktiivin 1-6 artiklan alkuperäinen teksti on kokonaan korvattu muutosdirektiivin 1 artiklan uusilla säännöksillä. Aiemmin direktiivissä edellytettiin jäsenvaltioiden varmistavan, että jäteöljyistä huolehtiminen toteutetaan mahdollisimman paljolti kierrättämällä (uudistaminen ja/tai polttaminen).(3) Muutosdirektiivin johdanto-osan toinen perustelukappale kuuluu seuraavasti:

"Uudistaminen on yleisesti tarkoituksenmukaisin keino käyttää uudelleen jäteöljyjä, kun otetaan huomioon sen avulla aikaansaatavat energiansäästöt; sen vuoksi olisi etusija annettava jäteöljyjen jalostukselle niitä uudistamalla, milloin se on teknisesti, taloudellisesti ja järjestelyjen kannalta mahdollista."

Direktiivin 1 artiklassa määritellään termejä seuraavasti:

"Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

- 'jäteöljyllä':

mitä tahansa mineraalipohjaista voiteluainetta tai teollisuusöljyä, josta on tullut sopimatonta siihen käyttöön, johon se alunperin oli tarkoitettu ja erityisesti käytettyjä polttomoottoriöljyjä ja vaihteistoöljyjä sekä myös mineraalipohjaisia voiteluöljyjä, turbiineissa käytettäviä öljyjä ja hydrauliikkaöljyjä;

- 'huollolla':

jäteöljyjen käsittelyä tai hävittämistä samoin kuin niiden varastoimista tai kaatopaikalle sijoittamista maan pinnalle tai maaperään;

- 'jalostuksella':

toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on mahdollistaa jäteöljyjen uudelleenkäyttö, toisin sanoen uudistaminen ja polttaminen;

- 'uudistamisella':

menetelmiä, joilla perusöljyjä voidaan tuottaa jäteöljyjä jalostamalla, erityisesti poistamalla näihin öljyihin sisältyvät epäpuhtaudet, hapettumistuotteet ja lisäaineet;

- - ."

3 Direktiivin 2 artiklassa säädetään seuraavaa:

"Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jäteöljyjä kerätään ja niistä huolehditaan aiheuttamatta vältettävissä olevia vahinkoja ihmisille tai ympäristölle, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 78/319/ETY(4) soveltamista."

4 Direktiivin 3 artiklassa säädetään seuraavaa:

"1. Jos se on teknisesti, taloudellisesti ja järjestelyjen kannalta mahdollista, on jäsenvaltioiden toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jäteöljyjen käsittelyssä annetaan etusija uudistamiselle.

2. Jos jäteöljyjä ei uudisteta 1 kohdassa mainituista pakottavista syistä, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jäteöljyjen polttaminen tapahtuu ympäristön kannalta hyväksyttävin edellytyksin tämän direktiivin säännösten mukaisesti, edellyttäen, että tällainen polttaminen on teknisesti, taloudellisesti ja järjestelyjen kannalta järkevää.

3. Jos jäteöljyjä ei uudisteta eikä polteta 1 ja 2 kohdassa esitetyistä pakottavista syistä, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne hävitetään turvallisesti taikka niiden varastointia tai kaatopaikalle sijoittamista valvotaan."

5 Direktiivin 5 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:

"Jos 2, 3 ja 4 artiklassa määriteltyjä tavoitteita ei voida muutoin saavuttaa, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että yksi tai useampi yritys kerää tai huolehtii haltijoiden niille tarjoamasta jäteöljystä niillä alueilla, jotka toimivaltaiset viranomaiset ovat niille määränneet."

6 Direktiivin 14 ja 15 artiklassa(5) säädetään seuraavaa:

"14 artikla

Yrityksille, jotka keräävät jäteöljyä tai huolehtivat siitä, voidaan jäsenvaltioiden 5 artiklan mukaisesti määräämien velvoitteiden johdosta suorittaa korvauksia niiden suorittamista palveluista. Tällaiset korvaukset eivät saa olla vuotuisia, kattamattomia, yrityksen todellisten kirjausten mukaisia kustannuksia suurempia, ottaen huomioon kohtuullinen voitto.

Näistä korvauksista ei saa aiheutua huomattavaa kilpailun vääristymistä eikä keinotekoisia näiden tuotteiden kaupankäynnin muotoja.

15 artikla

Korvaukset voidaan rahoittaa muun muassa käytön jälkeen jäteöljyksi muuttuville tuotteille määrättävillä maksuilla tai jäteöljymaksuilla.

Korvausten rahoitus tapahtuu 'saastuttaja maksaa' -periaatteen mukaisesti."

7 Direktiivin 17 ja 18 artiklassa(6) säädetään seuraavaa:

17 artikla

"Jäsenvaltioiden on määräajoin toimitettava komissiolle tiedot asiaa koskevasta teknisestä tiedostaan ja saamistaan kokemuksista sekä tuloksista tämän direktiivin mukaisten toimenpiteiden soveltamisesta.

Komissio lähettää yhdistelmäkatsauksen näistä tiedoista jäsenvaltioille.

18 artikla

Jäsenvaltioiden on laadittava joka kolmas vuosi kertomus maansa jäteöljyhuollosta ja toimitettava se komissiolle."

8 Muutosdirektiivin 2 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan 1.1.1990 alkaen direktiivin uusien säännösten, 3 artiklan 1 kohta mukaan lukien, noudattamisen edellyttämät toimenpiteet ja ilmoittamaan tästä komissiolle. Muutosdirektiivin 4 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan myös toimittamaan komissiolle direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.

9 Jätehuoltoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt - Altölverordnung (jäteöljyasetus)(7) mukaan lukien - annettiin Saksassa 7.10.1996 saakka Abfallgesetzin (jätelaki)(8) perusteella. AltölV:n 2 ja 3 §:n mukaan tietyt öljyt muunnetaan kierrätyksen avulla perusöljyiksi tai muiksi tuotteiksi, kun taas muiden jäteöljyjen kierrättäminen edellyttää, että ne täyttävät tietyt haitallisten aineiden pitoisuuksia koskevat ehdot. AltölV:n 4 §:n 1 momentissa säädetään, että jäteöljyhuollon, joka koskee suuria määriä PCB:tä(9) tai halogeeneja sisältäviä jäteöljyjä, on tapahduttava erillään, ja kielletään sekoittamasta tällaisia jäteöljyjä muihin jäteöljyihin. AltölV:n 4 §:n 2 momentissa kielletään sekoittamasta tiettyjä 2 momentissa mainittuja jäteöljyjä muihin jäteöljyihin. AltölV:n 4 §:n 3 momentissa sallitaan 1 ja 2 momentista poiketen tällaisten jäteöljyjen sekoittaminen tietyissä luvansaaneissa kierrätys-, polttamis- tai käsittelylaitoksissa. AbfG:n nojalla hyväksytyissä muissa toimenpiteissä säädetään, että jäteöljyt saadaan polttamalla hävittää ainoastaan sellaisissa laitoksissa, joissa niistä pystytään saamaan suurin mahdollinen energiahyöty.$

10 AbfG:n 5b §:ssä säädetään, että erityisen hyvin uudistettaviksi soveltuvia polttomoottoriöljyjä kuluttajille myyvien yritysten on otettava asiakkailtaan jäteöljy maksuitta vastaan. AbfG kumottiin 7.10.1996 Kreislaufwirtschafts- und Abfallgesetzillä (kierrätyksestä ja jätteistä annettu Saksan laki).(10) Krw/AbfG:n 6 §:ssä annetaan etusija ympäristöä vähiten kuormittavalle jätteenkäsittelymenetelmälle ja siinä valtuutetaan antamaan säännöksiä, joilla määrätään olosuhteiden perusteella annettavaksi tiettyjen jätelajien suhteen etusija uudistamiselle tai polttamiselle. Lain 5 §:n 2 momentin mukaan on valittava jätelajin ja sen ominaisuuksien mukaan sopivin jätteenkäsittelymenetelmä.

III Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut

11 Saksan hallitus on esittänyt oikeudenkäyntiväitteen, jonka mukaan komissio olisi loukannut kollegisen päätöksenteon periaatetta antamalla nyt esillä olevassa asiassa perustellun lausunnon ennen kuin komissiolle oli esitetty yksityiskohtainen teksti hyväksymistä varten. Se peruutti kuitenkin istunnossa tämän väitteen asiassa C-191/95, komissio vastaan Saksa, 29.9.1998 annetun tuomion(11) johdosta.

12 Komissio väittää 10.8.1992 lähetetyssä virallisessa huomautuksessaan, 14.3.1995 annetussa perustellussa lausunnossaan ja tässä oikeudenkäynnissä, että vastaaja on jättänyt noudattamatta direktiivin 3 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut etusijaa jäteöljyjen uudistamiselle niiden polttamalla tapahtuvaan jätehuoltoon nähden ilman, että se olisi pystynyt perustelemaan tällaista menettelyään teknisillä, taloudellisilla tai järjestelyihin liittyvillä pakottavilla syillä. Se katsoo, että 3 artiklan 1 kohdassa oleva viittaus tällaisiin pakottaviin syihin on poikkeus vaatimuksesta, jonka mukaan etusija on annettava uudistamiselle, minkä takia sitä on poikkeuksena tulkittava direktiivin yleisten tavoitteiden valossa suppeasti.(12) Komission asiamies totesi suullisessa käsittelyssä, että poikkeus on rajattu koskemaan tilanteita, joissa uudistamiselle on mahdotonta antaa etusijaa 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen pakottavien syiden takia; hän ei kuitenkaan pystynyt esittämään yhteisöjen tuomioistuimelle esimerkkiä sellaisista pakottavista syistä, jotka voisivat täyttää tämän vaatimuksen.

13 Saksa on sitä mieltä, että jäsenvaltio ei ole velvollinen saattamaan direktiivin 3 artiklan 1 kohdan tekstiä kirjaimellisesti osaksi omaa oikeusjärjestystään, jos sen alueella vallitsevan konkreettisen tilanteen ja tässä artiklassa mainittujen pakottavien syiden olemassaolon ansiosta jäteöljyn uudistamista koskevista edellytyksistä on säädetty.(13) Saksan mukaan direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa lähdetään liikkeelle siitä, että joidenkin pakottavien syiden olemassaolo on todennäköistä ja että siksi velvollisuus antaa jäteöljyjen uudistamiselle etusija ei ole ehdoton; velvollisuuden edellytyksenä on, että pakottavat syyt on pystytty voittamaan. Viittausta sen tarkemmin määrittelemättä jätettyihin teknisiin, taloudellisiin ja järjestelyihin liittyviin pakottaviin syihin ei sen takia saa tulkita suppeasti. Säännöksessä annetaan pikemminkin jäsenvaltioille laaja harkinnanvara tällaisten pakottavien syiden suhteen, jotka saattavat vaikuttaa kumulatiivisesti. Jäsenvaltioiden suorittama arviointi voidaan riitauttaa ainoastaan silloin, jos siihen sisältyy ilmeinen arviointivirhe. Komission tätä rajoittavamman alkuperäisen ehdotuksen sanamuodon vertaaminen tähän sanamuotoon vahvistaa tämän käsityksen oikeaksi.(14) Saksan asiamies tiivisti komission kannan suullisessa käsittelyssä siten, että komissio vaatii joko sisällöltään tyhjän säännöksen säätämistä, millä ei olisi mitään merkitystä, tai että se vaatii valtiota puuttumaan markkinoiden toimintaan, mitä ei edellytetä 3 artiklan 1 kohdassa.

14 Saksan mukaan direktiivin 3 artiklassa asetetut vaatimukset on jo riittävällä tavalla täytetty edellä esitetyillä Saksan säännöksillä. Saksa väittää myös, että AltölV:ssä olevalla kiellolla sekoittaa kierrätykseen soveltuvia jäteöljyjä muihin jäteöljyihin varmistetaan, että kaikki sopivat jäteöljyt ovat kierrätyksestä huolehtivan teollisuuden käytettävissä. Tämä varmistuu vielä sitä kautta, että myyjät joutuvat AbfG:n 5b §:n nojalla ottamaan vastaan jäteöljyt. Tosiasiallisesti Saksassa syntyvästä jäteöljystä kierrätetään vuosittain yli 50 prosenttia.(15) Saksa toteaa taloudellisten ja teknisten pakottavien syiden valossa, että se ei ole velvollinen toteuttamaan muita toimenpiteitä laajemman etusijan antamiseksi uudistamiselle. Äskettäisen erään jäteöljyjen uudistamislaitoksen sulkemisen johdosta kapasiteetti valmistaa jäteöljyistä perusöljyjä on pienentynyt noin kolmanneksella.(16) Vaikka suuret autoyhtiöt hyväksyvät uudistamisen avulla valmistetut perusöljyt ongelmitta, tällaiset öljyt eivät ole kuluttajien suosiossa. Lisäksi Saksa toteaa, että uudistettujen öljyjen kysynnän puuttuminen, moottoriöljyjen käytön yleinen vähentyminen, Euroopan perusöljytuotannon ylikapasiteetti(17) ja uusien öljyjen alhaiset hinnat muodostavat taloudellisen pakottavan syyn. Se lausuu vielä, että AbfG:n 30 §:n mukainen kierrättämisestä aiemmin maksettu tuki lopetettiin hiljattain "saastuttaja maksaa" -periaatteen perusteella.

15 Saksa esittää, että joka tapauksessa kannustimen tarjoaminen jäteöljyjen uudistamiskapasiteetin laajentamiseksi voisi johtaa yrityksiä harhaan, merkitsisi lainvastaisen valtiontuen myöntämistä, asettaisi perusteettomasti epäedulliseen asemaan muut talouden toimijat, kuten kierrätyksestä huolehtivat yritykset, jotka valmistavat muita tuotteita kuin perusöljyjä, sekä sementti- ja terästehtaat ja erikoistuneet jätteenpolttolaitokset, jotka tuottavat lämpöenergiaa jäteöljyjen polttamisella, ja tällaisesta menettelystä saattaisi seurata, että kaksi jäljelle jäänyttä uudistamisesta huolehtivaa laitosta saisivat markkinoilla monopoliaseman.(18) Sillä, että uudistamislaitoksille annettaisiin etuosto-oikeus jäteöljyn keräysyritysten keräämien jäteöljyjen hankkimiseen tyydyttävään hintaan, aiheutettaisiin näille muille yrityksille myös kohtuutonta haittaa, koska näiden yritysten olisi kuitenkin maksettava kerätystä jäteöljystä normaali hinta. Yritysten välillä tällaisen järjestelmän käyttöön ottamiseksi tehtävät sopimukset saattavat taasen aiheuttaa kilpailuoikeudellisia ongelmia. Lisäksi jäteöljyjen kuljettaminen kaikista Saksan osista kahteen olemassa olevaan uudistamislaitokseen olisi kallista ja vaarantaisi ympäristöä direktiivin 2 artiklan vastaisesti. Koska voiteluaineita ei veroteta Saksassa, jäteöljyn uudistamislaitoksille ei voida tarjota veroetuja. Koska kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/81/ETY(19) 2 artiklan 2 kohdan mukaan suurin jäteöljystä kannettavan valmisteveron määrä voi olla 30 Saksan markkaa (DEM) tonnilta, uudistamislaitosten vapauttamisella verosta (jos sitä alettaisiin kantaa) ei kuitenkaan annettaisi niille riittävää kilpailuetua sellaisiin yrityksiin verrattuina, jotka ostavat jäteöljyjä polttamista varten. Vero olisi pelkästään lisärasite jäteöljyjen keräämisestä huolehtiville yrityksille, mistä syystä keräysjärjestelmän tehokkuus ja tasapaino vaarantuisi.$

16 Komissio katsoo, että Saksassa ei ole annettu muodollisesti eikä asiallisesti etusijaa jäteöljyjen uudistamiselle. Krw/AbfG:n 6 §:ssä olevalla vaatimuksella, jonka mukaan etusija on annettava ympäristöä vähiten kuormittavalle jätteenkäsittelymenetelmälle, ei ole pantu direktiivin 3 artiklan 1 kohtaa täytäntöön, koska tässä kohdassa annetaan - kuten direktiivin toisesta perustelukappaleesta käy ilmi - lähtökohtaisesti etusija uudistamiselle energiansäästösyistä. AltölV:ssa oleva erityyppisten jäteöljyjen sekoittamiskielto on välttämätön edellytys siihen, että kaikkien sopivimmat öljyt uudistetaan, mutta sillä ei taata etusijaa.

17 Komissio katsoo, että pakottavat syyt, joihin Saksa on vedonnut, ovat liian yleisiä, jotta ne voisivat riittää täyttämään direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa olevan poikkeussäännöksen suppean tulkinnan mukaiset vaatimukset. Uudistamisteollisuuden ylikapasiteetti, joka johti yhden laitoksen sulkemiseen, osoittaa, ettei etusijan antamisen esteenä ole teknisiä pakottavia syitä. Taloudellisiin pakottaviin syihin voidaan vedota ainoastaan silloin, kun uudistamisesta huolehtivia yrityksiä ei ole jäsenvaltioissa tai kun ne eivät pysty tarpeeksi laajamittaiseen toimintaan tai kun on osoittautunut, että uudistamalla valmistetuille perusöljyille ei ole olemassa enää markkinointimahdollisuuksia. Kaikki Saksan esittämät perustelut jäteöljyjen uudistamisen kannattamattomuudesta koskevat pikemminkin nykyisiä markkinaolosuhteita kuin niiden toimenpiteiden jälkeistä todennäköistä tilannetta, joissa uudistamiselle annetaan etusija. Direktiivissä säädetään - muun muassa 14 ja 15 artiklassa olevissa korvaussäännöksissä - markkinavoimien vaikutusten tasoittamiseksi toteutettavista toimenpiteistä. Komissio toteaa, että se ei voi arvioida jäsenvaltioiden käytössä direktiivin noudattamiseksi olevia eri mahdollisuuksia mutta että se suosii laajempia myynninedistämistoimenpiteitä, ja huomauttaa, että tukien sijasta toteutettava jäteöljyjen uudistamisen edullinen verotuskohtelu jäteöljyjen polttamisen verotuskohteluun verrattuna vaikuttaisi positiivisesti. Komission asiamies viittasi suullisessa käsittelyssä vuodelta 1997 olevaan Coopers & Lydrandin selvitykseen, jossa osoitetaan, että uudistamisesta huolehtivien yritysten ja polttamista varten jäteöljyjä ostavien yritysten jäteöljyistä maksamien hintojen välinen hinnanero oli vain 20 DEM, mikä voitaisiin korvata veroeduilla. Saksa ei ole tältä osin velvollinen käyttämään hyväkseen direktiivin 92/81/ETY 8 artiklassa olevaa ja neuvoston päätöksellä 97/425/EY laajennettua mahdollisuutta vapauttaa lämmitysöljy valmisteverosta.(20) Komission asiamies totesi myös suullisessa käsittelyssä, että valtiontuen myöntäminen uudistamislaitoksille ei ole välttämättä poissuljettu mahdollisuus. Lisäksi direktiivin 5 artiklan 2 kohdassa säädetään toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on varmistaa, että uudistamislaitokset saavat edullisesti jäteöljyjä; tällainen toimenpide on esimerkiksi etuosto-oikeuden myöntäminen. Komissio esittää tältä osin, että jäteöljyjä kuljetetaan jo pitkiä matkoja polttamisella tapahtuvaa jätehuoltoa varten. Sellaisten toimenpiteiden toteuttamisesta, joilla annetaan etusija jäteöljyjen uudistamiselle, johtuu välttämättä haittaa jäteöljyjä muihin tarkoituksiin käyttäville talouden toimijoille. Se, että tällainen etusija johtaisi olemassa olevien laitosten monopoliasemaan, on epätodennäköistä, koska on mahdollista, että muualla yhteisössä sijaitsevat yritykset alkavat kilpailla markkinoista, ja koska uusien öljyjen tuotannon ylikapasiteetista kärsivät yritykset saattaisivat olla kiinnostuneita uudistamisesta, jos siitä tehtäisiin taloudellisesti houkuttelevaa.

IV Tapauksen oikeudellinen arviointi

18 Ensiksi on viitattava siihen, että jäsenvaltiolle on EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannessa kohdassa ja direktiivissä itsessään asetettu pakottava velvollisuus ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin direktiivissä säädetyn tuloksen saavuttamiseksi.(21)

19 Direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa asetetaan - siinä nimenomaisesti mainittuja rajoituksia lukuun ottamatta - pakottava velvollisuus "toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jäteöljyjen käsittelyssä annetaan etusija uudistamiselle". Mielestäni on selvää, että tässä säännöksessä edellytetään enemmän kuin "sisällöltään tyhjän" säännöksen antamista. Uudistamiselle annettavalla etusijalla pyritään käytännön ympäristönsuojeluun ja energiansäästöihin.(22) Jos muun muassa direktiivin 3 artiklassa määriteltyjä tavoitteita ei voida muutoin saavuttaa, 5 artiklan 2 kohdassa säädetään muista toimenpiteistä, jotka jäsenvaltioiden on toteutettava sen varmistamiseksi, että valitut yritykset huolehtivat jäteöljyhuollosta (mukaan lukien jäteöljyn uudistaminen). Tällaisen konkreettisen velvollisuuden olemassaolo on viimeinen keino vahvistaa sitä vaikutelmaa, että direktiivin 2, 3 ja 4 artiklassa asetetaan samanlaisia, konkreettisia velvollisuuksia. Asiaa käytännön tasolla tarkasteltaessa on todettava, että etusijan antamiseksi jäteöljyjen uudistamiselle vaaditaan konkreettisia toimenpiteitä, jotka toteutetaan tämän jätteidenkäsittelymenetelmän hyväksi asettamalla se edulliseen asemaan polttamisella, hävittämisellä, varastoinnilla tai kaatopaikalle sijoittamisella tapahtuvaan jätehuoltoon verrattuna.

20 Samaten on selvää, että jäsenvaltioilla on hyvin laaja harkintavalta sen osalta, miten se saavuttaa direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädetyn tuloksen; tämä käy ilmi kyseessä olevan velvollisuuden ilmaisemisessa käytetyistä hyvin yleisistä sanamuodoista ja niistä lukuisista konkreettisista toimenpidevaihtoehdoista, joita asianosaiset ovat käsitelleet lausumissaan. Näihin kuuluvat markkinointikampanjat, verotukselliset kannustimet ja pakkotoimenpiteet. Tällaisessa tilanteessa ei komissio eikä yhteisöjen tuomioistuin voi määrätä, millaisia toimenpiteitä jäsenvaltioiden olisi toteutettava. Kun jäsenvaltioilla on tällainen harkintavalta, yhteisöjen tuomioistuin voi kuitenkin komission vaatimuksesta todeta, onko jäsenvaltio laiminlyönyt selvästi sellaisten toimenpiteiden toteuttamisen, jotka olisivat olleet asianmukaisia tai riittäviä sen velvoitteiden täyttämiseksi. Yhteisöjen tuomioistuin viittasi esimerkiksi asiassa C-265/96, komissio vastaan Ranska, 9.12.1997 antamassaan tuomiossa(23) siihen, että jäsenvaltiolla on harkintavalta tuotteiden tuontia rajoittavien esteiden poistamiseksi toteutettavien yleistä järjestystä koskevien toimenpiteiden osalta tietyssä tilanteessa, ja katsoi, että yhteisön toimielimet eivät saa määrätä, mitä toimenpiteitä on toteutettava,(24) mutta katsoi kuitenkin, että tosiseikaston perusteella "Ranskan hallituksen toteuttamat toimenpiteet eivät tässä tapauksessa ole selvästikään olleet riittäviä".(25) Yhteisöjen tuomioistuin katsoi asiassa C-3/96, komissio vastaan Alankomaat, 19.5.1998 antamassaan tuomiossa,(26) että jäsenvaltion voitiin katsoa jättäneen noudattamatta luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY(27) 4 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan osoittaa erityissuojelualueet tietyille lintulajeille, jos jäsenvaltion osoittamien alueiden lukumäärä ja kokonaispinta-ala on selvästi pienempi kuin kyseisten lajien suojeluun sopivimmiksi katsottujen alueiden.(28)

21 Tässä asiassa näyttää selvältä, että Saksa ei ole toteuttanut mitään toimenpiteitä antaakseen etusijan jäteöljyjen uudistamiselle. Tässä yhteydessä ei ole välttämätöntä ottaa huomioon Krw/AbfG:n säännöksiä, koska tämä säädös tuli voimaan vasta sen jälkeen kun tätä oikeudenkäyntiä edeltänyt perusteltu lausunto oli jo annettu. Joka tapauksessa - ja huolimatta siitä, että tässä laissa annetaan muodollisesti yhdenvertainen asema uudistamiselle ja polttamiselle - laissa säädetään pelkästään, että on säädettävä konkreettisista erityistoimenpiteistä, ja yhteisöjen tuomioistuimessa esitettiin näistä toimenpiteistä esimerkkeinä ainoastaan AbfG:n soveltamisajalta periytyviä toimenpiteitä. Olen samaa mieltä komission kanssa siitä, että AbfG:n 5b §:llä tiettyjen öljyjen myyjille asetettu velvollisuus ottaa asiakkailtaan vastaan jäteöljyjä ja AltölV:ssä oleva uudistamiseen soveltuvien öljyjen sekoittamiskielto eivät riitä etusijan antamiseksi uudistamiselle, vaikka molemmat toimenpiteet saattavat olla tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Kumpikaan näistä toimenpiteistä ei näytä antavan uudistamiselle konkreettista etua esimerkiksi polttamalla tapahtuvaan jäteöljyhuoltoon nähden.

22 Tästä syystä on tutkittava, oliko Saksan väittämänsä tavoin mahdotonta antaa teknisistä, taloudellisista tai järjestelyihin liittyvistä pakottavista syistä etusijaa jäteöljyjen uudistamiselle. Haluan esittää kaksi alustavaa huomautusta direktiivin 3 artiklan 1 kohtaan sisältyvistä rajoituksista. Ensinnäkään en ole yhtä mieltä komission kanssa siitä, että 3 artiklan 1 kohtaan sisältyvä rajoitus olisi katsottava poikkeukseksi ja että sitä olisi siksi tulkittava suppeasti. Vaikka sen soveltamisala olisi määriteltävä direktiivin tavoitteiden mukaan, kuten komission mainitsemassa oikeuskäytännössä vaaditaan poikkeusten osalta tehtäväksi, tämä ei paljon auttaisi asiaa, koska direktiivin toisessa perustelukappaleessa ilmaistun tavoitteen sanamuotoon itseensä, jonka mukaan etusija on annettava uudistamiselle, sisältyy sama teknisiin, taloudellisiin ja järjestelyihin liittyviin pakottaviin syihin viittaamalla tehty rajoitus. Lisäksi on todettava, että vaikka etusija on annettava uudistamiselle, direktiivin 3 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetään uudistamisen vaihtoehdoista silloin, kun jäteöljyjä ei uudisteta näistä pakottavista syistä. Nämä pakottavat syyt vaikuttavat myös siihen, käsitelläänkö jäteöljyt sellaisessa tilanteessa polttamalla vai muulla tavoin. Teknisten, taloudellisten ja järjestelyihin liittyvien pakottavien syiden tehtävää jäsenvaltioiden toteuttamien toimenpiteiden määrittämisen yhteydessä ei saa sen takia nähdä poikkeuksena, vaan pikemminkin 3 artiklan etusijajärjestyksessä esitetyn vaihtoehtovalikoiman keskeisenä kohtana.

23 Toiseksi on viitattava direktiivin 3 artiklan 1 kohdan eri kieliversioiden niiden virkkeiden rakenteiden eroihin, joissa pakottaviin syihin viitataan. Tanskan-, suomen- ja ruotsinkielisissä versioissa edellytetään, että toimenpiteet on toteutettava, jos tämä on teknisten, taloudellisten ja järjestelyihin liittyvien rajoitusten valossa mahdollista.(29) Espanjan-, englannin-, ranskan-, italian- ja portugalinkielisissä versioissa edellytetään, että etusijan antamiseksi tarpeelliset toimenpiteet on toteutettava silloin tai siltä osin kuin tekniset, taloudelliset ja järjestelyihin liittyvät pakottavat syyt antavat siihen mahdollisuuden tai sallivat sen.(30) Saksan-, kreikan- ja hollanninkieliset versiot puolestaan on laadittu käyttämällä kieltomuotoa, ja niissä edellytetään tällaisten toimenpiteiden toteuttamista siltä osin tai mikäli pakottavat syyt eivät estä sitä tai niitä ei ole.(31) Saksan-, kreikan- ja hollanninkielisissä versioissa käytetyt verbit ja adjektiivit voidaan ymmärtää kirjaimellisesti siten, että ne sallivat vetoamisen pakottaviin syihin aina, kun nämä vain muodostavat esteen, vaikka merkityksettömänkin, kansallisten toimenpiteiden toteuttamiselle, kun taas muissa kieliversioissa, joissa kirjaimellisesti näkyy jäsenvaltiot vapautetun sellaisten toimenpiteiden toteuttamisesta ainoastaan, jos niiden toteuttaminen tosiasiallisesti estyy teknisistä, taloudellisista tai järjestelyihin liittyvistä pakottavista syistä. Tällaisten erojen esiintyessä kyseistä säännöstä on tulkittava "sen säädöksen systematiikan ja tarkoituksen perusteella, jonka osa säännös on".(32) Ottaessani huomioon nyt esillä olevassa asiassa 3 artiklan systematiikan yhdessä sillä jäteöljyjen vaihtoehtoisten käsittelymenetelmien joukossa olevan sijajärjestyksen kanssa sekä vielä sen, että uudistaminen liittyy energiansäästöihin tähtäävän käytännön tavoitteeseen, en voi yhtyä komission väitteeseen, jonka mukaan jäsenvaltioilla ei ole velvollisuutta antaa etusijaa uudistamiselle ainoastaan silloin, kun se on teknisistä, taloudellisista tai järjestelyihin liittyvistä syistä täysin mahdotonta. Toisaalta jos pelkkä teknisten, taloudellisten tai järjestelyihin liittyvien esteiden olemassaolo riittäisi siihen, että jäsenvaltiot saisivat olla toteuttamatta tarvittavia toimenpiteitä, tällä vesitettäisiin 3 artiklan 1 kohdan käytännön sisältö ja tehtäisiin sen sisältämä velvoite tehottomaksi. Vaatimukseen "toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jäteöljyjen käsittelyssä annetaan etusija uudistamiselle" sisältyy implisiittisesti se, että lähimarkkinoina olevilla öljy-, voiteluaine- ja jäteöljymarkkinoilla sekä uudistamalla valmistettujen perusöljyjen ja polttoaineiden markkinoilla havaittavan normaalin suuntauksen muuttamiseksi on mahdollisesti toteutettava kansallisia, taloudellista laatua olevia toimenpiteitä, pyrittävä teknisten esteiden poistamiseen ja aikaansaatava täysin uusia järjestelyihin liittyviä rakenteita.

24 Tosiseikka on, että Saksan laki ei sisällä säännöksiä, joilla jäteöljyn uudistamiselle annettaisiin etusija. Tämä tilanne voitaisiin osoittaa perustelluksi ainoastaan, jos "teknisten, taloudellisten ja järjestelyihin liittyvien pakottavien syiden" puuttuminen olisi 3 artiklan 1 kohdan mukaan toimenpiteiden toteuttamista koskevan velvollisuuden syntymisen edellytys. Tällaista lopputulosta ei selvästikään ole tarkoitettu. Se olisi ristiriidassa edellä siteeratun toteamuksen kanssa, jossa todetaan, että "uudistaminen on yleisesti tarkoituksenmukaisin keino käyttää uudelleen jäteöljyjä". Tällaisia pakottavia syitä on aina olemassa. Velvollisuuden ja pakottavien syiden välinen yhteys osoittaa, että etusija ei ole absoluuttinen, vaan että ilmeiset käytännön esteet täytyy ottaa huomioon. Tämä voidaan perustellusti katsoa suhteellisuusperiaatteen erityiseksi ilmaukseksi tai päämäärän, joka on saavutettava, eli uudistamisen, ja keinojen, joilla se on saavutettava, eli toteuttavien toimenpiteiden, välillä tehtävän vertailun ilmaukseksi. Mielestäni jäsenvaltioiden edellytetään siten antavan jäteöljyjen käytännön toimenpiteillä tapahtuvalle uudistamiselle sellainen etusija, että se on tehokas ja että jäsenvaltioille ei aiheudu tämän takia kohtuuttomia teknisiä, taloudellisia tai järjestelyihin liittyviä rasituksia energiansäästöihin tähtäävään tavoitteeseen ja direktiivin 3 artiklan 2 ja 3 kohdassa mainittuihin vaihtoehtoisiin jätteidenkäsittelymenetelmiin nähden.(33)

25 Sittenkin uudistamiselle annettavaa etusijaa koskeva velvollisuus jää keskeiseksi vaatimukseksi 3 artiklan 1 kohdassa. Olen jo todennut, että Saksa on selvästi jättänyt toteuttamatta minkäänlaisia toimenpiteitä tehokkaan etusijan antamiseksi jäteöljyjen uudistamiselle. Se ei ole esimerkiksi ottanut huomioon komission ehdotusta uudistamisen avulla valmistettujen perusöljyjen markkinointikampanjasta, vaikka tällaisia öljyjä pidetään hyväksyttävänä vaihtoehtona tavanomaisille moottorin voiteluöljyille. Mahdolliset verotukselliset kannustimet, korvausten maksaminen tai toimenpiteet, joilla uudistamislaitoksille annetaan etuoikeus jäteöljyjen saantiin, tai muut tällaiset etusijan antamiseksi käytettävät mahdolliset vaihtoehtoiset keinot huomioon ottaen ei riitä, että Saksa yksinkertaisesti vain hylkää sellaiset keinot, joista aiheutuu kustannuksia talousarvioon tai jotka väistämättä aiheuttavat haittaa sellaisille yrityksille, jotka käsittelevät jäteöljyjä muutoin kuin uudistamalla. Jäsenvaltio ei voi myöskään yksinkertaisesti vain vedota tiettyjen toimenpiteiden mahdolliseen lainvastaisuuteen viittaamalla yhteisön oikeuden kilpailu- ja valtiontukisääntöihin silloin, kun mikään ei osoita, että se olisi tiedustellut tältä osin komission kantaa.(34)

26 Jos jäsenvaltiolla on sitten direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa olevan velvoitteen noudattamisessa sellaisia vaikeuksia, joiden se väittää tekevän velvoitteen noudattamisen mahdottomaksi tai sen noudattamisen kyseisessä säännöksessä olevat rajoitukset huomioon ottaen teknisten, taloudellisten tai järjestelyihin liittyvien syiden johdosta suhteettoman vaikeaksi, sen on mielestäni saatettava asia EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan mukaan sille kuuluvia velvollisuuksia noudattaen komission käsiteltäväksi ja etsittävä asiaan tarkoituksenmukaisia ratkaisukeinoja. Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut asiassa C-217/88, komissio vastaan Saksa, 10.7.1990 antamassaan tuomiossa,(35) jossa se käsitteli kysymystä, oliko Saksan täysin mahdotonta täyttää erään asetuksen mukaista velvollisuuttaan, että komission ja jäsenvaltion on pyrittävä niiden lojaalia yhteistyötä koskevien keskinäisten velvoitteiden mukaisesti, jotka niille erityisesti EY:n perustamissopimuksen 5 artiklassa asetetaan, yhteistoimintaan vilpittömässä mielessä kyseisten vaikeuksien ratkaisemiseksi.(36) Tämä tapaus koski Saksan yksipuolista päätöstä olla panematta tiettyjen viinimäärien tislaamiseen velvoittavia ilmoituksia täytäntöön silloin, kun yhteisön lainsäätäjä oli vahvistanut itse tyhjentävästi vapautusta koskevat edellytykset siten, että jäsenvaltioille ei jäänyt harkintavaltaa.(37) Yhteisöjen tuomioistuin totesi, että yksipuolinen päätös olla jatkamatta yhteisön oikeudessa edellytettyjen toimenpiteiden täytäntöönpanoa on vastoin yhteistyövelvoitetta.(38) Katson, että tätä perustelua voidaan soveltaa myös tämän asian kaltaisiin asioihin, joissa jäsenvaltio väittää, että sillä on vaikeuksia säätää sellaisista täytäntöönpanotoimenpiteistä, joiden suhteen sillä on laaja harkintavalta ja jossa se perustelee niiden antamatta jättämistä pikemminkin suhteellisella kuin absoluuttisella mahdottomuudella.(39) En ota tätä kysymystä esiin nyt esillä olevassa asiassa osoittaakseni, että kysymyksessä olisi erillinen EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan rikkominen (mihin komissio ei ole vedonnut), vaan pikemminkin näyttääkseni, että Saksa ei ole käyttänyt kaikkia mahdollisuuksiaan olemassa olevia pakottavia syitä vastaan käytettävien keinojen etsimiseksi ja direktiivin 3 artiklan 1 kohdan mukaisten velvoitteiden täyttämiseksi. Tällaisissa olosuhteissa sillä, että Saksa on selvästi jättänyt toteuttamatta minkäänlaisia toimenpiteitä etusijan antamiseksi uudistamisella tapahtuvalle jäteöljyjen käsittelylle, on selvästi rikottu kyseistä säännöstä.

27 Näin ollen yhteisöjen tuomioistuimen on todettava, että Saksa ei ole täyttänyt sääntöjenmukaisesti direktiivin 3 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan. Lisäksi sen on todettava, että Saksan on korvattava oikeudenkäyntikulut.

V Ratkaisuehdotus

28 Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa seuraavaa:

1) Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut jäteöljyhuollosta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/439/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.1986 annetulla neuvoston direktiivillä 87/101/ETY, 3 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä etusijan antamiseksi uudistamalla tapahtuvalle jäteöljyjen käsittelylle.

2) Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL 1975, L 194, s. 23; jäljempänä direktiivi. Ellen toisin ilmoita, käytän tätä nimeä viitatessani direktiiviin 75/439/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna.

(2) - EYVL 1987, L 42, s. 43; jäljempänä muutosdirektiivi.

(3) - Direktiivin 3 artikla, sellaisena kuin se on alkuperäisessä muodossaan.

(4) - Myrkyllisistä ja vaarallisista jätteistä 20 päivänä maaliskuuta 1978 annettu neuvoston direktiivi 78/319/ETY (EYVL L 84, s. 43).

(5) - Ennen muutosdirektiivin voimaantuloa direktiivin entinen 13 ja 14 artikla.

(6) - Ennen muutosdirektiivin voimaantuloa direktiivin entinen 15 ja 16 artikla.

(7) - BGBl 1987 I, s. 2335; jäljempänä AltölV.

(8) - BGBl. 1986 I, s. 1410; jäljempänä AbfG.

(9) - Polykloorattu bifenyyli.

(10) - BGBl. 1994 I, s. 2705; jäljempänä Krw/AbfG.

(11) - Kok. 1998, s. I-5449.

(12) - Komissio on viitannut seuraavaan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön: asia 47/79, Nehlsen, tuomio 6.12.1979 (Kok. 1979, s. 3639, 4 kohta); asia 90/83, Paterson ym., tuomio 22.3.1984 (Kok. 1984, s. 1567, 16 kohta); asia 133/83, Scott ja Rimmer, tuomio 11.7.1984 (Kok. 1984, s. 2863, 15 kohta); asia C-116/91, British Gas, tuomio 25.6.1992 (Kok. 1992, s. I-4071, 12 ja 20 kohta); asia C-116/92, Charlton ym., tuomio 15.12.1993 (Kok. 1993, s. I-6755, 20 kohta); asia C-39/95, Goupil, tuomio 21.3.1996 (Kok. 1996, s. I-1601, 8 kohta) ja asia C-335/94, Mrozek ja Jäger, tuomio 21.3.1996 (Kok. 1996, s. I-1573, 8 kohta).

(13) - Asia C-131/88, komissio v. Saksa, tuomio 28.2.1991 (Kok. 1991, s. I-825, 6 kohta).

(14) - EYVL 1985, C 58, s. 3: "Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jäteöljyhuolto toteutetaan mahdollisimman pitkälti jäteöljyjä uudistamalla."

(15) - Vuosina 1991-1996 käsiteltiin vuosittain n. 430 000-460 000 tonnia, joista saatiin 240 000-260 000 tonnia kierrätettyjä öljyjä, josta 122 000 tonnia oli perusöljyjä.

(16) - Tämä vuonna 1996 suljettu laitos tuotti vuodessa jäteöljyistä 42 000 tonnia perusöljyä.

(17) - Saksa esittää näyttönä, että Euroopan perusöljytuotannon ylikapasiteetti on 2 miljoonaa tonnia vuodessa.

(18) - Niiden perusöljytuotantokapasiteetit ovat 8 000 ja 70 000 tonnia vuodessa.

(19) - EYVL 1992, L 316, s. 12.

(20) - Luvan antamisesta jäsenvaltioille soveltaa tai edelleen soveltaa tiettyihin erityistarkoituksiin käytettyihin kivennäisöljyihin valmisteveron alennuksia tai vapautuksia valmisteverosta direktiivissä 92/81/ETY säädetyn menettelyn mukaisesti 30 päivänä kesäkuuta 1997 tehty neuvoston päätös 97/425/ETY (EYVL 1997, L 182, s. 22).

(21) - Asia 51/76, Verbond van Nederlandse Ondernemingen, tuomio 1.2.1977 (Kok. 1977, s. 113, 22 kohta); asia 152/84, Marshall, tuomio 26.2.1986 (Kok. 1986, s. 723, 48 kohta) ja asia C-129/96, Inter-Environnement Wallonie, tuomio 18.12.1997 (Kok. 1997, s. I-7411, 40 kohta).

(22) - Ks. direktiivin toinen perustelukappale.

(23) - Kok. 1997, s. I-6959.

(24) - Ibid., tuomion 33 ja 34 kohta.

(25) - Ibid., tuomion 52 kohta, kursivointi tässä.

(26) - Kok. 1998, s. I-3031.

(27) - EYVL 1979, L 103, s. 1.

(28) - Ibid., tuomion 63 kohta, kursivointi tässä.

(29) - "Når dette er muligt ud fra tekniske, økonomiske og organisatoriske hensyn" (tanska); "Jos se on teknisesti, taloudellisesti ja järjestelyjen kannalta mahdollista" (suomi); "Om en sådan behandling är möjlig mot bakgrund av tekniska, ekonomiska och organisatoriska begränsningar" (ruotsi).

(30) - "Cuando los condicionantes de orden técnico, económico y de organización lo permitan" (espanja); "Where technical, economic and organisational constraints so allow" (englanti); "Lorsque les contraintes d'ordre technique, économique et organisationnel le permettent" (ranska); "Sempre que as restrições de ordem técnica, económica e administrativa o permitam" (portugali).

(31) - "Sofern keine technischen, wirtschaftlichen und organisatorischen Sachzwänge entgegenstehen" (saksa); "Åöüóïí äåí õðÜñ÷ïõí åìðüäéá ôå÷íéêÞò, ïéêïíïìéêÞò êáé ïñãáíùôéêÞò öýóçò" (kreikka); "Wanneer beperkingen van technische, economische en organisatorische aard zich daar niet tegen verzetten" (hollanti).

(32) - Asia C-449/93, Rockfon, tuomio 7.12.1995 (Kok. 1995, s. I-4291, 28 kohta); ks. myös yhdistetyt asiat C-267/95 ja C-268/95, Merck ja Beecham, tuomio 5.12.1996 (Kok. 1996, s. I-6285, 22 kohta).

(33) - Jäsenvaltioiden velvollisuudesta tehokkaaseen ja oikeasuuntaiseen toimintaan silloin, kun niille jätetään direktiivissä laaja harkintavalta ks. asia C-7/90, Vandevenne ym., tuomio 2.10.1991 (Kok. 1991, s. I-4371, 11 kohta) ja asia C-383/92, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomio 8.6.1994 (Kok. 1994, s. I-2479, 40 kohta).

(34) - Viimeksi mainittu kysymys olisi ratkaistava yhteisöjen tuomioistuimen direktiivin nykyisten 14 ja 15 artiklan osalta asiassa C-240/83, ADBHU, 7.2.1985 antaman tuomion (Kok. 1985, s. 531, erityisesti 18 kohta) valossa.

(35) - Kok. 1990, s. 2879, 33 kohta.

(36) - Ks. myös valtion tukien takaisinperinnän mahdottomuutta koskevasta väitteestä asia 52/84, komissio v. Belgia, tuomio 15.1.1986 (Kok. 1986, s. 89, 16 kohta) ja asia C-349/93, komissio v. Italia, tuomio 23.2.1995 (Kok. 1995, s. I-343, 13 kohta).

(37) - Edellä alaviitteessä 35 mainitussa asiassa annetun tuomion 30 kohta. Ks. lisäksi julkisasiamies Jacobsin asiassa esittämän ratkaisuehdotuksen 33 ja 34 kohta.

(38) - Ibid., tuomion 33 kohta. Ks. myös asia 128/78, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomio 7.2.1979 (Kok. 1979, s. 419, 10 kohta).

(39) - Neuvotteluvelvollisuus korostuu esillä olevassa asiassa vielä siksi, että jäsenvaltiot ovat direktiivin 17 ja 18 artiklan mukaan velvollisia ilmoittamaan komissiolle direktiivin soveltamiseksi antamistaan toimenpiteistä saamistaan kokemuksista ja tuloksista sekä jäteöljyhuollon tilasta alueellaan.