ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Tekijänoikeus ja lähioikeudet – Direktiivi 93/83 – Satelliitin välityksellä tapahtuva yleisradiointi ja kaapeleitse tapahtuva edelleen lähettäminen – Tekijänoikeuksien haltijoiden antama lupa – Edellytykset

(Neuvoston direktiivin 93/83 2 artikla)

Tiivistelmä

Tiettyjen satelliitin välityksellä tapahtuvaan yleisradiointiin ja kaapeleitse tapahtuvaan edelleen lähettämiseen sovellettavien tekijänoikeutta sekä lähioikeuksia koskevien sääntöjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 93/83 2 artiklaa on tulkittava siten, että satelliittikanavapaketin tarjoajan on hankittava kyseessä olevien oikeuksien haltijoilta lupa toiminnalleen televisio-ohjelmien suorassa ja epäsuorassa välittämisessä, paitsi jos tilanne on sellainen, että oikeuksien haltijat ovat sopineet kyseisen lähetystoiminnan harjoittajan kanssa siitä, että kyseessä olevia teoksia välitetään yleisölle myös kyseisen kanavapaketin tarjoajan välityksellä, ja jos kanavapaketin tarjoajan toimilla ei tässä tilanteessa mahdollisteta mainittujen teosten saattamista uuden yleisön saataviin.

(ks. 84 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Yhtenäinen lainsäädäntö – Teollisoikeudet ja kaupalliset oikeudet – Patenttioikeus – Lääkkeiden lisäsuojatodistus – Soveltamisala

(Neuvoston asetuksen N:o 1768/92 2 artikla; neuvoston direktiivi 65/65)

Tiivistelmä

Tuote, joka on saatettu Euroopan yhteisössä markkinoille ihmisille tarkoitettuna lääkkeenä ennen kuin sille on myönnetty lääkevalmisteita koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 65/65/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 89/341/ETY, mukainen markkinoille saattamista koskeva lupa ja erityisesti ilman, että se olisi ollut turvallisuuden ja tehon arvioinnin kohteena, ei kuulu lääkkeiden lisäsuojatodistuksen aikaansaamisesta annetun asetuksen N:o 1768/92, sellaisena kuin se on muutettuna Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyllä asiakirjalla, soveltamisalaan, sellaisena kuin se on määriteltynä kyseisen asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, 2 artiklassa, eikä sille näin ollen voida myöntää lisäsuojatodistusta.

(ks. 36 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Euroopan unioni – Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Uhrin asema rikosoikeudenkäynnissä – Puitepäätös 2001/220 – Uhrin asema menettelyssä

(Neuvoston puitepäätöksen 2001/220 2, 3 ja 8 artikla)

2. Euroopan unioni – Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Uhrien asema rikosoikeudenkäynnissä – Puitepäätös 2001/220 – Sovittelun edistämisvelvollisuus – Soveltamisala

(Neuvoston puitepäätöksen 2001/220 10 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Uhrin asemasta rikosoikeudenkäyntimenettelyissä tehdyn puitepäätöksen 2001/220 2, 3 ja 8 artiklaa on tulkittava siten, ettei niiden vastaista ole se, että perheväkivaltaan syyllistyneille määrätään vähimmäisajan kestävä pakollinen lähestymiskielto, josta säädetään jäsenvaltion rikoslaissa liitännäisenä seuraamuksena, vaikka heidän uhrinsa vastustavat tällaisen seuraamuksen määräämistä.

Yhtäältä puitepäätöksen 2 artiklan 1 kohdassa säädettyjen velvollisuuksien tarkoituksena on nimittäin taata, että uhri voi todella osallistua rikosoikeudenkäyntiin asianmukaisella tavalla, mikä ei tarkoita sitä, ettei lähestymiskieltoa voitaisi määrätä uhrin kannan vastaisesti. Toisaalta puitepäätöksen 3 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu menettelyllinen oikeus tulla kuulluksi ei anna uhreille mitään oikeutta, joka koskisi rangaistusten lajien valintaa tai mittaamista. Perheväkivaltaa vastaan annettavan rikosoikeudellisen suojan tarkoituksena ei ole suojella ainoastaan uhrin etuja vaan myös muita yleisempiä yhteiskunnan etuja. Lopuksi 8 artiklan mukaista suojaa, jonka tarkoituksena on erityisesti suojella riittävällä tavalla uhria rikoksen tekijää vastaan rikosoikeudenkäynnin aikana, ei voida ymmärtää siten, että jäsenvaltioiden on suojeltava uhreja myös epäsuorilta vaikutuksilta, joita aiheutuu myöhempänä ajankohtana kansallisten tuomioistuinten rikosten tekijöille määräämistä rangaistuksista.

Lisäksi velvollisuus määrätä lähestymiskielto pääasiassa kyseessä olevan aineellisen oikeuden mukaan ei kuulu puitepäätöksen soveltamisalaan.

(ks. 56, 60, 61, 66, 67, 69 ja 70 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Uhrin asemasta rikosoikeudenkäyntimenettelyissä tehdyn puitepäätöksen 2001/220 10 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltiot voivat perheessä tehtyjen rikosten erityisen ryhmän osalta sulkea pois sovittelun kaikissa tällaisia rikoksia koskevissa rikosoikeudenkäynneissä.

Sen lisäksi, että EU 34 artiklan 2 kohdassa kansallisille viranomaisille jätetään toimivalta valita muoto ja keinot, jotka ovat tarpeen puitepäätöksillä tavoitellun tuloksen saavuttamiseksi, puitepäätöksen 10 artiklan 1 kohdassa jäsenvaltiot on velvoitettu ainoastaan siihen, että ne pyrkivät edistämään rikosasioiden sovittelua sellaisten rikosten osalta, joita ne pitävät tällaiseen soveltuvina, joten se, minkä rikosten osalta päätetään sallia sovittelumenettelyn toimittaminen, kuuluu jäsenvaltioiden harkintavaltaan.

(ks. 72 ja 76 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Ennakkoratkaisukysymykset – Asian saattaminen unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi – SEUT 267 artiklassa tarkoitettu kansallinen tuomioistuin

(SEUT 267 artikla)

Tiivistelmä

Unionin tuomioistuin ei ole toimivaltainen vastaamaan Eurooppa-koulujen valituslautakunnan esittämään ennakkoratkaisupyyntöön.

Arvioitaessa sitä, onko ennakkoratkaisua pyytävä toimielin SEUT 267 artiklassa tarkoitettu tuomioistuin, mikä on pelkästään unionin oikeuden perusteella ratkaistava kysymys, unionin tuomioistuin ottaa huomioon useita seikkoja, joita ovat muun muassa toimielimen lakisääteisyys, pysyvyys, tuomiovallan pakottavuus, menettelyn kontradiktorisuus, toimiminen oikeussääntöjen soveltajana ja riippumattomuus.

Vaikka valituslautakunta täyttää kaikki nämä edellytykset ja sitä on tämän vuoksi pidettävä SEUT 267 artiklassa tarkoitettuna tuomioistuimena, se ei kuitenkaan kuulu, kuten artiklassa määrätään, jäsenvaltioon, vaan Eurooppa-kouluihin, jotka ovat, kuten Eurooppa-koulujen yleissopimuksen johdanto-osan ensimmäisessä ja kolmannessa perustelukappaleessa todetaan, oma järjestelmänsä, jossa kansainvälisellä sopimuksella toteutetaan jäsenvaltioiden välinen ja jäsenvaltioiden ja unionin välinen yhteistyö. Se on siis kansainvälisen järjestön toimielin, joka sillä unionin kanssa olevista toiminnallisista yhteyksistä huolimatta pysyy muodollisesti erillisenä unionista ja sen jäsenvaltioista. Tässä tilanteessa pelkästään se, että valituslautakunnan on sovellettava unionin oikeuden yleisiä periaatteita, kun sen käsiteltäväksi saatetaan riita-asia, ei riitä saattamaan valituslautakuntaa jäsenvaltion tuomioistuimen käsitteen alaan ja siis SEUT 267 artiklan soveltamisalaan.

(ks. 37–39, 42, 43 ja 46 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Pääomien vapaa liikkuvuus – EUT-sopimuksen määräykset – Alueellinen soveltamisala – Merentakaisten maiden ja alueiden kuuluminen soveltamisalaan niiden kolmannen valtion aseman vuoksi

(SEUT 63 artikla)

2. Pääomien vapaa liikkuvuus – Kolmansista valtioista peräisin olevien tai sinne suuntautuvien pääomanliikkeiden rajoitukset – Rajoitukset, jotka olivat voimassa 31.12.1993 – Kiinteistöjen myyntiarvosta kannettava vero

(SEUT 63 artikla ja SEUT 64 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Kun otetaan huomioon SEUT 63 artiklan rajoitukseton alueellinen soveltamisala, sitä on katsottava väistämättä sovellettavan pääomanliikkeisiin, jotka suuntautuvat merentakaisiin maihin tai merentakaisille alueille (MMA) tai jotka ovat niistä peräisin.

MMA:ita koskee kuitenkin EUT-sopimuksen neljännessä osassa määritelty erityinen assosiointijärjestelmä, joten perussopimuksen, jonka alueellinen soveltamisala lähtökohtaisesti rajoittuu jäsenvaltioihin, yleisiä määräyksiä ei sovelleta niihin ilman nimenomaista viittausta. MMA:isiin sovelletaan täten unionin oikeuden säännöksiä ja määräyksiä samalla tavoin kuin jäsenvaltioihin vain silloin, kun unionin oikeudessa nimenomaisesti säädetään tällaisesta MMA:iden rinnastamisesta jäsenvaltioihin.

EU- tai EUT-sopimuksessa ei kuitenkaan ole mitään nimenomaista mainintaa pääomanliikkeistä jäsenvaltioiden ja MMA:iden välillä. Tästä syystä MMA:isiin sovelletaan SEUT 63 artiklassa määrättyä pääomanliikkeiden vapautusta niiden kolmannen valtion aseman vuoksi.

(ks. 20 ja 29–31 kohta)

2. SEUT 64 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei SEUT 63 artikla ole esteenä sellaisen 31.12.1993 voimassa olleen kansallisen lainsäädännön soveltamiselle, jossa vapautetaan Euroopan unionin jäsenvaltion alueella sijaitsevien kiinteistöjen myyntiarvosta kannettavasta verosta yhtiöt, joiden kotipaikka on kyseisen valtion alueella, ja jossa asetetaan sellaisille yhtiöille, joiden kotipaikka on merentakaisten maiden tai alueiden alueella, tämän vapautuksen edellytykseksi se, että kyseisen jäsenvaltion ja tämän alueen välillä on tehty sopimus hallinnollisesta avunannosta veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, tai se, että sellaisen sopimuksen, johon sisältyy kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltävä lauseke, mukaan kyseisiä oikeushenkilöitä ei saa verottaa ankarammin kuin oikeushenkilöitä, jotka ovat sijoittautuneet mainitun jäsenvaltion alueelle.

(ks. 38 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Ympäristö – Tiettyjen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi – Direktiivi 85/337 – Jäsenvaltioiden velvollisuus arvioida hankkeet, joilla todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia – Hankkeen tai rakentamisen käsite

(Neuvoston direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11, 1 artiklan 2 kohdan ensimmäinen luetelmakohta sekä liitteessä I oleva 7 kohta ja liitteessä II olevan 13 kohdan ensimmäinen luetelmakohta)

Tiivistelmä

Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11, 1 artiklan 2 kohdan toista luetelmakohtaa ja liitteessä I olevaa 7 kohtaa on tulkittava siten, että lentokentän toiminnan harjoittamista koskevan voimassa olevan luvan uusimista ei voida pitää kyseisissä säännöksissä tarkoitettuna ”hankkeena” eikä ”rakentamisena”, kun kyse ei ole alueen fyysistä olotilaa muuttavista töistä tai kajoamisesta.

Kansallisen tuomioistuimen asiana on kuitenkin määrittää sovellettavan kansallisen lainsäädännön perusteella ja ottaen tarvittaessa huomioon direktiivin 85/337 voimaantulon jälkeen toteutettujen useiden töiden tai kajoamisen yhteisvaikutukset, liittyykö kyseinen lupa useampivaiheiseen lupamenettelyyn, jonka lopullisena tavoitteena on kyseisen direktiivin liitteessä II olevan 13 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa, luettuna yhdessä liitteessä I olevan 7 kohdan kanssa, tarkoitetun hankkeen muodostavien toimintojen toteuttaminen. Jos tällaisten töiden tai kajoamisen ympäristövaikutuksia ei ole arvioitu lupamenettelyn aikaisemmassa vaiheessa, kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on varmistaa direktiivin tehokas vaikutus huolehtimalla, että tällainen arviointi tehdään ainakin toiminnan harjoittamista koskevan luvan myöntämisvaiheessa.

(ks. 24, 30, 32, 34, 36 ja 38 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Vakuutus vanhuuden ja kuoleman varalta – Huomioon otettavat kaudet

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 45 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1992/2006, 45 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että määritettäessä vähimmäisvakuutuskautta, jonka täyttyminen on kansallisessa lainsäädännössä asetettu edellytykseksi sille, että siirtotyöläinen voi saada oikeuden vanhuuseläkkeeseen, asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen laitoksen on otettava huomioon määritettäessä sitä rajaa, jota maksuihin perustumattomat kaudet eivät voi ylittää suhteessa maksukausiin, sellaisena kuin siitä on säädetty kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä, kaikki siirtotyöläisen työuran aikana täyttyneet vakuutuskaudet, muissa jäsenvaltioissa täyttyneet kaudet mukaan lukien.

(ks. 39 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Kuudes direktiivi – Oikeuden väärinkäyttöä merkitsevät toimet – Käsite

(Neuvoston direktiivi 77/388)

2. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Kuudes direktiivi – Oikeuden väärinkäyttöä merkitsevät toimet

(Neuvoston direktiivi 77/388)

Tiivistelmä

1. Siitä, että yritys toteuttaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaisia omaisuutta koskevia leasingtoimia sen sijaan, että se ostaisi tämän omaisuuden suoraan, seuraava veroetu ei ole sellainen veroetu, jonka myöntäminen olisi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/7, ja sen täytäntöön panemiseksi annetun kansallisen lainsäädännön asianomaisten säännösten tavoitteen vastaista, sillä edellytyksellä, että näihin leasingtoimiin liittyvät sopimusehdot ja erityisesti vuokran määrä on vahvistettu tavanomaisten kaupan edellytysten mukaisesti ja että kolmannen yhtiön käyttäminen leasingtoimissa väliportaana ei estä näiden säännösten soveltamista, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on tarkistaa.

Sillä, ettei kyseinen yritys toteuta leasingtoimia tavanomaisessa liiketoiminnassaan, ei ole tässä suhteessa merkitystä. Väärinkäytön toteaminen ei nimittäin seuraa kyseisen elinkeinonharjoittajan tavallisesti harjoittaman liiketoiminnan luonteesta vaan kyseisten liiketoimien kohteesta, tarkoituksesta ja seurauksista.

(ks. 44 ja 45 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Jos tietyt leasingtoimiin liittyvät sopimusehdot ja/tai kolmannen yhtiön osallistuminen näihin toimiin väliportaana merkitsevät väärinkäyttöä, leasingtoimet on määriteltävä uudelleen siten, että tilanne palautetaan sellaiseksi kuin se olisi ollut, jos näiden sopimusehtojen osia, jotka merkitsevät väärinkäyttöä, ja/tai kolmannen yhtiön osallistumista ei olisi ollut. Tässä yhteydessä kyseisen tuomioistuimen toteuttaman uudelleenmäärittelyn ei pidä mennä pidemmälle kuin on välttämätöntä asianmukaisen veronkannon varmistamisen ja veropetosten estämisen tavoitteen saavuttamiseksi.

(ks. 52 ja 53 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Ennakkoratkaisukysymykset – Unionin tuomioistuimen toimivalta – Rajat

(SEUT 267 artikla)

Tiivistelmä

On välttämätöntä, että unionin tuomioistuimella on tiedossaan pääasian oikeudenkäyntiin liittyvät tosiseikat ja oikeudelliset seikat, koska ennakkoratkaisupyynnöissä annetut tiedot eivät ole tarpeen ainoastaan siksi, että unionin tuomioistuin voisi niiden perusteella antaa vastauksia, joista on hyötyä, vaan myös siksi, että jäsenvaltioiden hallituksilla ja muilla osapuolilla, joita asia koskee, on näiden tietojen perusteella mahdollisuus esittää huomautuksensa Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 23 artiklan mukaisesti. Unionin tuomioistuimen on huolehdittava siitä, että tämä mahdollisuus turvataan, kun otetaan huomioon se, että kyseisen määräyksen nojalla ainoastaan ennakkoratkaisupyynnöt annetaan tiedoksi näille osapuolille. Vaikka siis unionin tuomioistuimen onkin voitava tukeutua mitä laajimmassa määrin kansallisen tuomioistuimen harkintaan sille esitettyjen kysymysten tarpeellisuuden osalta, unionin tuomioistuimelle on tehtävä mahdolliseksi toteuttaa kaikki sen omien tehtävien suorittamiseen erottamattomasti liittyvä harkinta, jotta se erityisesti voisi tarvittaessa tarkastaa oman toimivaltaisuutensa, mikä puolestaan on jokaisen tuomioistuimen velvollisuutena.

Kun on kyse maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30 kumoamisesta annetun direktiivin 2003/55 tulkintaa koskevasta ennakkoratkaisukysymyksestä, joka on esitetty asiassa, jossa on kyse kaasun siirtotariffien vahvistamisesta kansallisen lain vastaisesti tehdyn päätöksen kumoamisesta, unionin tuomioistuin ei voi enää ratkaista sille esitettyä kysymystä silloin, kun ennakkoratkaisupyynnön tekemisen jälkeen yhtäältä kyseisen jäsenvaltion perustuslakituomioistuin on kumonnut tällaisen lain eivätkä pääasian oikeudenkäynnin taustalla olevat asiaa koskevat kansalliset oikeussäännöt ole siis enää ne, jotka kansallinen tuomioistuin on kuvannut ennakkoratkaisupyynnössään, ja toisaalta kantaja on peruuttanut riidanalaisen kansallisen lain rikkomista koskevat kanneperusteensa.

(ks. 30, 31, 33 ja 34 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Kuudennessa direktiivissä säädetyt vapautukset – Lääketieteellisten ammattien ja avustavan hoitohenkilöstön ammattien harjoittamisen yhteydessä henkilölle annettavan lääketieteellisen hoidon vapautus arvonlisäverosta – Soveltamisala

(Neuvoston direktiivin 77/388 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohta)

Tiivistelmä

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/7, 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että nivelrustosolujen irrottaminen ihmiskehosta otetusta rustokudoksesta ja siihen liittyvä solujen viljely niiden uudelleen implantoimista varten terapeuttisessa tarkoituksessa kuuluvat kyseisessä säännöksessä tarkoitettuun käsitteeseen ”lääketieteellisen hoidon antaminen henkilölle”.

Käsitteellä ”lääketieteellisen hoidon antaminen henkilölle” tarkoitetaan nimittäin palveluja, joilla pyritään diagnosoimaan, hoitamaan ja mahdollisuuksien mukaan parantamaan sairauksia tai terveydellisiä poikkeavuuksia. Lääketieteellisen hoidon antamisella henkilölle täytyy toki olla terapeuttinen tarkoitus, mutta tästä ei silti välttämättä seuraa, että hoidon terapeuttista tarkoitusta olisi tulkittava erityisen suppeasti. Tässä yhteydessä merkityksetöntä on se, ettei kyseisiä palveluita suorittavalla laboratorion henkilökunnalla ole lääkärin pätevyyttä, koska ei ole välttämätöntä, että terapeuttinen hoito on kaikilta osin lääkärin antamaa. Se, implantoidaanko viljellyt solut uudelleen potilaaseen, jolta ne on irrotettu, vai johonkin muuhun henkilöön, ei myöskään vaikuta siihen, määritelläänkö palvelu ”lääketieteellisen hoidon antamiseksi henkilölle”.

(ks. 24, 28, 29 ja 32 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi – Tullit – Yhteisön tariffikiintiöt

(Neuvoston asetuksen N:o 2658/87 liite I; komission asetukset N:o 1864/2004 ja N:o 1719/2005)

Tiivistelmä

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta annetun asetuksen N:o 1719/2005 mukaisesti sovellettavan paljoustullin määrä, joka on 222 euroa 100 kilogrammalta valutettua nettopainoa ja joka kannetaan kyseisessä liitteessä olevaan yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 2003 10 30 kuuluvien Agaricus -sukuisten säilöttyjen sienten sellaisten maahantuontien yhteydessä, jotka toteutetaan kolmansista maista tuotavien säilöttyjen sienien tariffikiintiöiden avaamisesta ja hallinnoinnista annetulla asetuksella N:o 1864/2004, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1995/2005, avatun kiintiön ulkopuolella, on suhteellisuusperiaatteen kannalta pätevä.

Jotta voidaan arvioida sellaisen paljoustullin, jolla pyritään saavuttamaan sekä yhteisen kauppapolitiikan että yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteita, määrän pätevyys, on nimittäin tarkasteltava, onko kyseinen määrä ilmeisen suhteeton toimenpide edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamisen kannalta. Kun tässä yhteydessä otetaan huomioon monitahoisuus, joka kuuluu erottamattomasti Maailman kauppajärjestön (WTO) neuvotteluiden yhteydessä ennalta tehtävään määrittelyyn, joka koskee sitä, mikä on paljoustullin määrä, josta alkaen kyseisistä tuonneista tulee taloudellisesti vähän kannattavia, ei voida väittää, että asianomaiset unionin toimielimet ylittivät niillä tällä alalla olevan laajan harkintavallan rajat, kun ne vahvistivat unionin tullimaksun enimmäismääräksi 222 euroa 100 kilogrammalta valutettua tuotetta. Näin ollen tätä määrää ei voida pitää ilmeisen suhteettomana. Myöskään sen seikan perusteella, että paljoustullin määrän vaikutuksena on, että tariffikiintiöiden ulkopuolisilla tuonneilla ei ole mahdollisuuksia tulla taloudellisesti kannattaviksi, ei voida päätellä, että tämä määrä on ilmeisen suhteeton asetettuihin tavoitteisiin nähden, koska tullitariffeja ja kauppaa koskevan vuoden 1994 yleissopimuksen 1 artiklassa tarkoitetun suosituimmuusperiaatteen mukaisesti ei ole sallittua, että paljoustullin määräksi vahvistetaan jokaista WTO:n jäsentä varten eri summa. Väitteellä, jonka mukaan paljoustullin määrä on esteenä tietystä kolmannesta valtiosta peräisin olevien sienten myymiselle unionissa niiden tuotantokustannusten takia, ei siis ole osoitettu, että unionin lainsäätäjä ylitti laajan harkintavaltansa, kun se vahvisti mistä hyvänsä WTO:n jäsenvaltiosta peräisin oleviin tariffikiintiöiden ulkopuolisiin tuonteihin sovellettavan paljoustullin määräksi 222 euroa 100 kilogrammalta valutettua tuotetta.

(ks. 27 ja 31–35 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Euroopan unioni – Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä tehty puitepäätös – Eurooppalaisen pidätysmääräyksen harkinnanvaraiset kieltäytymisperusteet

(Neuvoston puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohta ja 5 artiklan 1 ja 3 alakohta)

Tiivistelmä

Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä tehdyn puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohtaa ja 5 artiklan 3 alakohtaa on tulkittava siten, että kun täytäntöönpanojäsenvaltio on saattanut kyseisen puitepäätöksen 5 artiklan 1 ja 3 alakohdan osaksi kansallista oikeusjärjestystään, puitepäätöksen 5 artiklan 1 alakohdassa tarkoitetulla tavalla vastaajan poissa ollessa määrätyn rangaistuksen täytäntöönpanoa varten annetun eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanon edellytykseksi voidaan asettaa se, että asianomainen henkilö, joka on täytäntöönpanojäsenvaltion kansalainen tai asuu siellä vakinaisesti, palautetaan tähän jäsenvaltioon suorittamaan rangaistus, joka hänelle mahdollisesti määrätään pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa kyseisen henkilön läsnä ollessa pidettävässä uudessa oikeudenkäynnissä.

Koska sellaisen henkilön tilanne, joka on tuomittu poissa olevana ja jolla on vielä mahdollisuus pyytää uutta oikeudenkäyntiä, on rinnastettavissa sellaisen henkilön tilanteeseen, josta on annettu eurooppalainen pidätysmääräys syytteen nostamista varten, mitkään objektiiviset syyt eivät ole esteenä sille, että täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen, joka on soveltanut puitepäätöksen 2002/584 5 artiklan 1 alakohtaa, soveltaa saman puitepäätöksen 5 artiklan 3 alakohdassa esitettyä edellytystä.

(ks. 57 ja 61 kohta sekä tuomiolauselma)