ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan SEUT 106 artiklan 2 kohtaa ja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevia puitteita (2) on rikottu ja yleisiä periaatteita, kuten yhdenvertaisen kohtelun ja luottamuksen suojan periaatteita on loukattu sekä direktiivin 2004/18/EY (3) sisältämiä hankintasääntöjä ja direktiivin 2004/18 14 artiklaa on rikottu, koska komissio sovelsi virheellisesti yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevia puitteita, kun se hyväksyi palvelun antamisen KN:n tehtäväksi 55 vuoden ajaksi siten, että voitto vastaa hankkeen sisäistä tuottoprosenttia, kun — ensinnäkin toimeksiannon ajanjaksoa olisi pitänyt perustella viittaamalla objektiivisiin arviointiperusteisiin ilman, että ylitetään yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tarjoamiseen vaadittavien merkittävimpien tuotannontekijöiden kuolettamisen edellyttämää ajanjaksoa — toiseksi KN:n nimeäminen ei voinut jäädä hankintasääntöjen soveltamisen ulkopuolelle direktiivin 2004/18 14 artiklassa tarkoitettujen olennaisten turvallisuusintressien suojaamisen vuoksi, koska tässä asiassa on olemassa vaihtoehtoisia keinoja, jotka ovat suoraa nimeämistä vähemmän rajoittavia — kolmanneksi kun otetaan huomioon KN:n vastuulla olevan riskin taso, sen voitto olisi pitänyt rajoittaa sovellettavaan swap-korkoon (jota mahdollisesti arvioidaan uudelleen maturiteetin huomioon ottamiseksi), jota on korotettu 100 peruspisteellä.
2.

Toinen valitusperuste: vaatimus kumota 14.9.2012 tehty päätös olla jatkamatta valittajan työsopimusta Valituksenalainen virkamiestuomioistuimen ensimmäisessä oikeusasteessa antama tuomio perustui valittajan mukaan päättelyyn, jonka mukaan EMCDDA:n (entisen) johtajan 19.12.2012 tekemä päätös koski valittajan 10.12.2012 tekemää virallista kantelua, jolla riitautettiin (entisen) johtajan 14.9.2012 tekemä päätös olla uudistamatta valittajan työsopimusta – kantelun kuitenkaan rajoittumatta siihen. Pelkästään viitatun kirjeen sanamuodon perusteella on valittajan mukaan ilmeistä, että se on mahdotonta tulkita kirjeeksi. Sen sijaan kyse on päätöksestä aloittaa hallinnollinen tutkinta valittajan tekemän kantelun seurauksena. Lisäksi valittaja esittää, että (entinen) johtaja kiistää samassa kirjeessä tehneensä ylipäätään päätöstä valittajan työsopimuksesta. Vaikka ilmeisen virheellinen tulkinta riidanalaisesta päätöksestä hyväksyttäisiin, se on valittajan mukaan silti lainvastainen, koska valittajaa ei kuultu etukäteen (tuomio 12.12.2013, CH v. parlamentti, F-129/12, EU:F:2013:203), joten se on pelkkä valmisteleva toimi (tuomio 16.3.2009, R v. komissio, T-156/08 P, EU:T:2009:69) eikä voi sellaisenaan olla kannekelpoinen (tuomio 10.11.2009, N v. parlamentti, F-71/08, EU:F:2009:150 ja määräys 23.10.2012, Possanzini v. Frontex, F-61/11, EU:F:2012:146). Riidanalainen päätös merkitsee myös toimivallan ylittämistä (tuomio 19.10.1995, Obst v. komissio, T-562/93, EU:T:1995:181; tuomio 12.12.2000, Dejaiffe v. SMHV, T-223/99, EU:T:2000:292 ja tuomio 25.9.2012, Bermejo Garde v. EESC, F-41/10, EU:F:2012:135), kun otetaan huomioon asiakirja-aineistoon sisältyvä näyttö. On jopa kyseenalaista, oliko EMCDDA:n (entinen) johtaja toimivaltainen kyseisen päätöksen tekemisajankohtana (määräys 25.10.1996, Lopes v. yhteisöjen tuomioistuin, T-26/96, EU:T:1996:157). On pidettävä mielessä, että vastapuoli ei jättänyt vastauskirjelmää, mikä johti yksipuolisen tuomion antamiseen. Valituksenalaisen ensimmäisen oikeusasteen tuomion perusteluissa virkamiestuomioistuin tukeutui vastapuolen toisessa asiassa (F-22/14, Gyarmathy v. EMCDDA) esittämään väitteeseen ja rikkoi näin ollen menettelyjen rajoja. Myös toista perustetta koskeva virkamiestuomioistuimen ensimmäisessä oikeusasteessa antaman tuomion osa on ristiriidassa asiakirja-aineistosta ilmenevän tosiseikaston ja näytön kanssa. Siinä rikotaan selkeästi menettelyjen rajoja. Niinpä valituksenalainen tuomio ja riidanalainen päätös on kumottava.
5.

Viides, toissijaisesti esitetty kanneperuste: Asetuksen (EU) N:o 806/2014 70 artiklan 6 kohdan, kun se luetaan yhdessä delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 6 artiklan 8 kohdan a alakohdan kanssa Vastaaja on toiminut vakausmaksujen suuruutta laskiessaan virheellisesti kun se on katsonut kantajan laitokseksi, jossa on meneillään rakenneuudistus. Delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 6 artiklan 5 kohdan c alakohdassa olevan riski-indikaattorin osalta olisi pitänyt käyttää vähimmäisarvoa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 314/25

Kanne 13.6.2016 – Jindal Saw ja Jindal Saw Italia v. komissio

(Asia T-301/16)

(2016/C 314/35)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Jindal Saw Ltd (New Delhi, Intia) ja Jindal Saw Italia SpA (Trieste, Italia) (edustajat: asianajajat R. Antonini ja E. Monard)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevien pallografiittiraudasta (tunnetaan myös nimellä pallografiittivalurauta) valmistettujen putkien tuonnissa 17.3.2016 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2016/388 siltä osin kuin se koskee kantajia ja

— velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kolmeen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vientihinnat määrittelemällä komissio rikkoi polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 2 artiklan 8 ja 9 kohtaa, 3 artiklan 2, 3 ja 6 kohtaa sekä 9 artiklan 4 kohtaa.

2) Toinen kanneperuste, jonka mukaan hintavaikutukset, vahinko ja syy-yhteys määrittelemällä komissio rikkoi neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 3 artiklan 2, 3, 5, 6, 7 ja 8 kohtaa, 4 artiklan 1 kohtaa, 5 artiklan 4 kohtaa sekä 9 artiklan 4 kohtaa.
2.

Toinen kanneperuste perustuu primaarioikeuden ja johdetun oikeuden rikkomiseen sekä unionin oikeuden yleisten periaatteiden loukkaamiseen. Kantaja väittää, ettei riidanalaisessa asetuksessa oteta huomioon sitä, mitä SEUT 3 artiklassa, SEUT 11 artiklassa, SEUT 114 artiklan 3 kohdassa ja SEUT 191 artiklassa määrätään ja mitä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 35 ja 37 artiklassa säädetään. Kantaja väittää myös, että riidanalainen asetus on ristiriidassa — ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21.5.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/50/EY (EUVL 2008, L 152, s. 1) kanssa siltä osin kuin kyse on dieselajoneuvojen typen oksidipäästöjen enimmäisrajoista — edellä mainitun asetuksen N:o 715/2007 4 artiklan kanssa — moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 5 ja Euro 6) osalta ja ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuudesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 715/2007 täytäntöönpanosta ja muuttamisesta 18.7.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 692/2008 (EUVL 2008, L 199, s. 1) kanssa.
6)

Kuudennen kanneperusteen mukaan neuvosto on loukannut oikeudettomasti ja suhteettomasti kantajien perusoikeuksia, mukaan luettuna heidän omaisuudensuojaa ja mainetta. Riidanalaisen päätöksen vaikutus kantajiin on laaja-alainen sekä heidän omaisuutensa että maailmanlaajuisen maineen kannalta. Neuvosto ei ole osoittanut, että kantajien varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen liittyy mihinkään lailliseen tarkoitukseen tai on oikeutettu tällaisella tai että se on oikeasuhteinen tähän päämäärään nähden.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 270/48

Kanne 6.5.2016 – Pio De Bragança v. EUIPO – Ordem de São Miguel da Ala (QUIS UT DEUS)

(Asia T-229/16)

(2016/C 270/55)

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Duarte Pio De Bragança (Sintra, Portugali) (edustaja: asianajaja J. Sardinha)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Ordem de São Miguel da Ala (Lissabon, Portugali)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

Riidanalainen tavaramerkki: Kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”quis ut deus” – EU-tavaramerkki nro 005747936

EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 26.2.2016 asiassa R 621/2015-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen ja toteaa riidanalaisen tavaramerkin mitättömäksi, koska sitä ei ole käytetty vakiintuneesti luokkaan 6 ”Metalliset kunniamerkit” kuuluville tuotteille

— velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohtaa ja 51 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 2 kohtaa, joihin vedotaan yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 ja yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 muuttamisesta sekä maksuista sisämarkkinoilla toimivalle yhdenmukaistamisvirastolle (tavaramerkit ja mallit) annetun komission asetuksen (EY) N:o 2869/95 kumoamisesta 16.12.2015 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 2015/2424 65 artiklan mukaisesti, on rikottu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 243/36

Kanne 25.4.2016 – Make up for ever v. EUIPO – L’Oréal (MAKE UP FOR EVER PROFESSIONAL)

(Asia T-185/16)

(2016/C 243/39)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Make up for ever (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja C. Caron)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Vastapuoli valituslautakunnassa: L’Oréal (Pariisi, Ranska)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosat ”MAKE UP FOR EVER PROFESSIONAL” – Euroopan unionin tavaramerkki nro 3 371 341

EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 5.2.2016 asiassa R 3222/2014-5 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— vahvistaa Euroopan unioniksi rekisteröidyn sana-kuviomerkin ”MAKE UP FOR EVER PROFESSIONAL” nro 3 371 341 kaikkia hakemuksessa tarkoitettuja tavaroita ja palveluja varten

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— palauttaa asian tarvittaessa EUIPO:hon

— velvoittaa L’Oréalin korvaamaan EUIPO:n mitättömyysosastossa ja valituslautakunnassa käydyistä menettelyistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa nyt käytävästä menettelystä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

— Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu
1.

Ensimmäisessä kanneperusteessaan kantaja vetoaa yhtäältä siihen, että komissio on rekisteröimällä kyseessä olevan kansalaisaloitteen rikkonut SEU 11 artiklan 4 kohtaa sekä asetuksen N:o 211/2011 (1) 2 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan [2 kohdan] b alakohtaa. Kantajan mukaan on näet niin, että SEU 7 artiklaan perustuvan – jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamiseen tähtäävän menettelyn kaltaisen – menettelyn vireillepanoa ei ole pidettävä perussopimuksen soveltamiseksi toteutettuna unionin toimenpiteenä. Toisaalta kantaja esittää, että kansalaisaloitteella on tähdättävä tällaiseen komission ehdotukseen unionin säädökseksi, joka ruumiillistuu osaksi unionin uutta positiivista oikeutta.
—

Asetuksen N:o 207/2009 53, 56, 57 ja 76 artiklaa sekä asetusta N:o 2868/95 on rikottu, ja oikeutta tulla kuulluksi ja perusteluvelvollisuutta on loukattu.
5)

Kantaja on ilmoittanut olevansa valmis yhtiön selvitystilaan asettamiseen ja purkamiseen, jos tämä on välttämätöntä sellaisen uhkaavan maksukyvyttömyyden välttämiseksi, joka ei ole estettävissä, jos sen on suoritettava takaisinperimispäätökseen perustuvia maksuja.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 78/32

Kanne 30.12.2015 – Meissen Keramik v. SMHV (MEISSEN KERAMIK)

(Asia T-776/15)

(2016/C 078/44)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Meissen Keramik GmbH (Meißen, Saksa) (edustajat: asianajaja M. Vohwinkel ja asianajaja M. Bagh)

Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Menettely SMHV:ssa

Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön kuviomerkki, joka sisältää sanaosat ”MEISSEN KERAMIK” – Rekisteröintihakemus nro 13 100 797

Riidanalainen päätös: SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 28.10.2015 asiassa R 531/2015-1 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu.
6)

Kuudes (toissijainen) kanneperuste, joka perustuu luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen Kantaja katsoo lopuksi, että komissio on ajanjakson 2000–2006 osalta todennut maitotuotetarkastusten rahoituksen soveltuneen sisämarkkinoille. Lisäksi se on vielä helmikuussa 2012 pitänyt maitotuotetarkastusten rahoitusta olemassa olevana tukena. Se on siten saanut aikaan perustellun luottamuksen siihen, ettei väitettyjä tukia ainakaan määrättäisi perittäviksi takaisin.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan keskuspakin 5.10.2015 tekemä päätös (jäljempänä päätös) on lainvastainen siitä syystä, että siinä ei noudateta niitä unionin oikeuden säännöksiä, joilla Euroopan keskuspankin toimivalta vakavaraisuuden valvonnassa on rajattu koskemaan ainoastaan luottolaitoksia. Kanneperusteessa on neljä osaa. — Ensimmäinen osa, jonka mukaan Euroopan keskuspankkiin pankkivalvonnan alalla sovellettavissa oikeussäännöissä on rajattu tämän elimen toimivalta niin, että se kohdistuu ainoastaan luotto- ja muihin rahalaitoksiin. — Toinen osa, jonka mukaan Confédération Nationale du Crédit Mutuel (CNCM) ei ole luottolaitos, minkä vuoksi siihen ei voida kohdistaa valvontaa Euroopan keskuspankin tasolla. — Kolmas osa, jonka mukaan sitä, ettei Euroopan keskuspankilla ole suhteessa CNCM:ään valtaa vakavaraisuuden valvontaan, tukee myös, ettei sillä ole minkäänlaista valtaa määrätä seuraamuksia, minkä se on itsekin myöntänyt. — Neljäs osa, jonka mukaan Euroopan keskuspankki on turhaan ja syyllistyen oikeudelliseen virheeseen halunnut määrätä Groupe Crédit Mutuelille – joka ei ole oikeudelliselta kannalta itsenäinen yksikkö – korjaavia toimenpiteitä, koska sillä ei ole minkäänlaista toimivaltaa kohdistaa minkäänlaisia toimenpiteitä CNCM:ään
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 48/86

Kanne 30.11.2015 – Groupe Go Sport v. SMHV – Design Go (GO SPORT)

(Asia T-703/15)

(2016/C 048/95)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Groupe Go Sport (Sassenage, Ranska) (edustaja: asianajajat G. Arbant ja E. Henry-Mayer)

Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Design Go Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta)

Menettely SMHV:ssa

Hakija: Kantaja

Riidanalainen malli: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”GO SPORT” – Rekisteröintihakemus nro 5 144 811

SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: SMHV:n toisen valituslautakunnan 22.9.2015 asiassa R 569/2015-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— toteaa, että valitus R 569/2015-2 on otettava tutkittavaksi

— palauttaa asian valituslautakuntaan

— velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

— Asetuksen N:o 207/2009 60 artiklaa on rikottu
—

kumoamaan valtiontuesta SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN), jonka Romania on pannut täytäntöön – Välitysoikeuden asiassa Micula v. Romania 11 päivänä joulukuuta 2013 antama tuomio (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 2112) 30.3.2015 tehdyn komissio päätöksen (EU) N:o 2015/1470 (EUVL L 232, s. 43)
—

velvoittamaan Euroopan unionin neuvoston maksamaan kantajalle korvauksen siitä aineellisesta ja aineettomasta vahingosta, joka kantajalle on aiheutunut siitä, että neuvosto määräsi lainvastaisesti rajoittavia toimenpiteitä kantajaa vastaan seuraavien lainvastaisten toimien mukaisesti: i) Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta tehdyn päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 25.10.2010 annettu neuvoston päätös 2010/644/YUTP (1); ii) 25.10.2010 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 961/2010 (2); iii) Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 1.12.2011 annettu neuvoston päätös 2011/783/YUTP (3); iv) Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 961/2010 täytäntöönpanosta 1.12.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1245/2011 (4); v) Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 267/2012 (5);
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan rikkomiseen, koska kantajalta on evätty oikeus tutustua komission yksityiskohtaiseen lausuntoon, vaikka ylivoimainen yleinen etu edellyttää ilmaisemista — Kun otetaan huomioon se, että yksityiskohtainen lausunto koski toimenpidettä, jota parlamentti jo käsitteli, ja että se johti siihen, että kyseistä toimenpidettä muutettiin, ilmaiseminen on tarpeen, jotta parlamentin jäsenet voivat ymmärtää syyn, jonka vuoksi hallitus pyytää heitä muutamaan heille esitettyä ehdotusta. Tämän vuoksi on olemassa ylivoimainen yleinen etu, joka edellyttää ilmaisemista. Demokraattinen prosessi ei voi toimia asianmukaisesti, jos parlamenttia pyydetään panemaan täytäntöön komission lausunnot silloin, kun kyseisten lausuntojen sisältämiä tietoja ei ilmaista. — Koska ilmoitusmenettelyn lainmukaisuus ja näin ollen annetun ehdotuksen täytäntöönpanokelpoisuus voivat riippua komission lausunnon tekstistä, kyseisen lausunnon sisältämien tietojen ilmaisemiseen on olemassa ylivoimainen yleinen etu oikeusvarmuutta koskevan oikeuden perusteella.
—

toteaa, että Euroopan komissio on ilman päteviä ja oikeita perusteita vaatinut, että Italiassa ja varsinkin Liguriassa on otettava käyttöön sellaiset rajoitukset lehtokurppien, laulurastaiden ja räkättirastaiden metsästyksen osalta, jotka eivät ole oikeutettuja Ranskassa ja erityisesti Korsikalla ja Etelä-Ranskassa sallittuihin rajoituksiin nähden ja joiden mukaan näiden kolmen muuttolintulajin metsästyksen päättymistä on aikaistettu Liguriassa siten, että metsästys päättyy 20.1.
1)

Kiinteä oikaisu, jonka nettomäärä on 609 337,80 euroa, ja käytetty laskentamenetelmä ovat vastoin yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 31 artiklan 2 kohtaa, suuntaviivoja, jotka sisältyvät 23.12.1997 päivättyyn komission asiakirjaan VI/5330/97 (Rahoituksellisten seuraamusten määrittäminen EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevaa päätöstä valmisteltaessa), ja asiakirjaa AGRl-64043-2005 (Communication from the Commission on how the Commission intends in the context of the EAGGF-Guarantee clearance procedure to handle shortcomings in the context of cross-compliance control systems implemented by the Member States), koska ei ole asianmukaista soveltaa kiinteää arviointia, sillä Espanjan kuningaskunta on toimittanut täsmällisen arvion todellisesta riskistä rahastolle. Komission täytäntöönpanotoimi on paitsi virheellinen myös suhteeton eikä se ole perusteltu.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu direktiivin 2006/42/EY 20 artiklan rikkomiseen; siinä säädetään, että tämän direktiivin nojalla toteutetut rajoittavat toimenpiteet ”on perusteltava yksityiskohtaisesti” ja ”niistä on ilmoitettava mahdollisimman pian asianomaiselle osapuolelle, jolle on samalla ilmoitettava kyseisen jäsenvaltion voimassa olevan lainsäädännön mukaisista muutoksenhakukeinoista sekä niiden määräajoista”. — Tältä osin kantaja katsoo, että koska Latvian viranomaisten siihen kohdistamaa rajoittavaa toimenpidettä ei ole koskaan ilmoitettu sille, riidanalaisen päätöksen on katsottavan oikeuttavan toimenpiteen, jolla loukataan vakavasti sen puolustautumisoikeuksia ja joka on toteutettu sääntöjenvastaisen menettelyn päätteeksi ja johon sisältyy vakavia, erityisesti muotoseikkoja koskevia sääntöjenvastaisuuksia.
—

kumoamaan päätöksen, jonka Euroopan kemikaalivirasto on 1.4.2015 tehnyt kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (EUVL L 396, s. 1) nojalla kirjelmällä, joka on otsikoitu asetuksen (EY) N:o 1907/2006 mukaisen asiakirja-aineiston arviointipäätöksen jälkeiseksi toteamukseksi vaatimusten täyttymättä jäämisestä (Statement of Non-Compliance, SONC), sekä kyseisen päätöksen liitteen (viitenumero CCH-C-0000005770-74-01/F)
—

kumoamaan Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 442/2011 kumoamisesta 18.1.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 36/2012 (EUVL L 16, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna, ja/tai Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 6.3.2015 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/375 (EUVL L 64, s. 10) siltä osin kuin ne koskevat kantajia
—

hyväksyy Pirelli Tyre SpA:n yhteisömallista annetun asetuksen (EY) N:o 6/2002 67 artiklan mukaisesti tekemän pyynnön menetetyn määräajan palauttamisesta ja toteaa, että maksu suojan voimassaolon uusimisesta toiseksi viisivuotiskaudeksi on asianmukaisesti maksettu tilisiirtona Bugnion SpA:n käyttötililtä nro 000069 ja että oikeusriidan kohteena oleva rekisteröinti on siten voimassa tällä hetkellä
—

Kantaja väittää, että oikeus tutustua pyydettyihin asiakirjoihin on johdettavissa (toissijaisesti) suoraan primaarioikeudesta ja myönnettävä sen nojalla. Tutustumisen epääminen kokonaisuudessaan on suhteeton puuttuminen Euroopan unionin perusoikeuskirjan 42 artiklan mukaiseen perustavaa laatua olevaan perusoikeuteen saada tutustua asiakirjoihin. Asetusta N:o 1049/2001 on tulkittava tämän perusoikeuden merkityksen ja SEUT 15 artiklan 3 kohdan mukaisen avoimuusvaatimuksen valossa.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on tulkittu ja sovellettu virheellisesti.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös on ultra vires. Kantaja väittää, että riidanalainen päätös on ultra vires, koska (i) vastaajalla ei ollut asetuksen N:o 1907/2006 perusteella oikeutta päivittää kyseisellä päätöksellä luetteloa liitteeseen XIV mahdollisesti sisällyttämiseksi kyseisen asetuksen 59 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, (ii) riidanalainen päätös tehtiin vastaajan sellaisen menettelyn jälkeen, joka oli vastoin asetuksen N:o 1907/2006 59 artiklaa, ja (iii) riidanalaisella päätöksellä ja sen tekemiseen johtaneella vastaajan menettelyllä kierretään Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan parlamentin tässä tarkoituksessa vahvistamaa menettelyä.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c ja b alakohtaa sekä 7 artiklan 3 kohtaa on rikottu.