ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 220/14

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.7.2009 (Sąd Rejonowy w Kościanien (Puolan tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — rikosoikeudenkäynti Tomasz Rubachia vastaan

(Asia C-344/08) (1)

(Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelu - Asetuksen (EY) N:o 338/97 liitteessä B luetellut lajit - Näiden lajien yksilöiden hankinnan laillisuuden osoittaminen - Todistustaakka - Syyttömyysolettama - Puolustautumisoikeudet)

2009/C 220/22

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Rejonowy w Kościanie

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

Tomasz Rubach

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Sąd Rejonowy w Kościanie — Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä 9.12.1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 (EYVL L 61, s. 1) 8 artiklan 5 kohdan tulkinta — Liitteeseen B kirjattujen lajien yksilöiden hankinnan laillisuuden ”todistamista” koskeva käsite

Tuomiolauselma

Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä 9.12.1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 8 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että tämän säännöksen rikkomisesta syytettyä henkilöä vastaan aloitetussa rikosasiassa kaikki ne todistuskeinot, jotka sallitaan kyseisen jäsenvaltion prosessilainsäädännössä samankaltaisissa menettelyissä, ovat lähtökohtaisesti hyväksyttäviä tämän asetuksen liitteessä B lueteltujen eläinlajien yksilöiden hankinnan laillisuuden arvioimisessa. Kun otetaan huomioon myös syyttömyysolettamaa koskeva periaate, tällaisella henkilöllä on käytössään kaikki nämä keinot sen osoittamiseksi, että hän on saanut mainitut yksilöt haltuunsa laillisesti ja mainitussa säännöksessä säädettyjen edellytysten mukaisesti.

(1) EUVL C 272, 25.10.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 267/22

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 17.9.2009 (Landesgericht Feldkirch (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Vorarlberger Gebietskrankenkasse v. WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG

(Asia C-347/08) (1)

(Asetus (EY) N:o 44/2001 - 9 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 11 artiklan 2 kohta - Toimivalta vakuutusasioissa - Liikenneonnettomuus - Liikenneonnettomuuden uhrin oikeuksien siirtyminen suoraan lain nojalla sosiaalivakuutuslaitokselle - Vakuuttajan takautumiskanne sellaista henkilöä vastaan, jonka väitetään olevan vastuussa liikenneonnettomuudesta - Heikomman osapuolen suojelun tavoite)

2009/C 267/38

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landesgericht Feldkirch

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Vorarlberger Gebietskrankenkasse

Vastaaja: WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Landesgericht Feldkirch (Itävalta) — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL L 12, s. 1) 9 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 11 artiklan 2 kohdan tulkinta — Toimivalta vakuutusasioissa — Sosiaalivakuutuslaitoksen, jolla on lakiin perustuva sijaantulo-oikeus, tämän laitoksen toimipaikan tuomioistuimessa nostama kanne vakuutuksenantajaa vastaan, jonka kotipaikka on toisen jäsenvaltion alueella

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 11 artiklan 2 kohdassa olevaa viittausta tämän asetuksen 9 artiklan 1 kohdan b alakohtaan on tulkittava siten, että sosiaalivakuutuslaitos, jolle liikenneonnettomuuden johdosta välittömästi vahinkoa kärsineen oikeudet ovat siirtyneet suoraan lain nojalla, ei voi nostaa kannetta sen jäsenvaltion tuomioistuimissa, jossa sillä on kotipaikka, suoraan kyseisen onnettomuuden osalta vastuulliseksi väitetyn henkilön sellaista vakuutuksenantajaa vastaan, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa.

(1) EUVL C 272, 25.10.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 180/14

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 4.6.2009 (Sozialgericht Nürnbergin (Saksa) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Athanasios Vatsouras (C-22/08) ja Josif Koupatantze (C-23/08) v. Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900

(Yhdistetyt asiat C-22/08 ja C-23/08) (1)

(Euroopan unionin kansalaisuus - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - EY 12 ja EY 39 artikla - Direktiivi 2004/38/EY - 24 artiklan 2 kohta - Pätevyyden arviointi - Jäsenvaltion kansalaiset - Työskentely toisessa jäsenvaltiossa - Palkan määrä ja työskentelyn kesto - ”Työntekijän” aseman säilyminen - Oikeus työnhakijoille myönnettäviin etuuksiin)

2009/C 180/22

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sozialgericht Nürnberg

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Athanasios Vatsouras (C-22/08) ja Josif Koupatantze (C-23/08)

Vastaaja: Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Sozialgericht Nürnberg — Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77) 24 artiklan 2 kohdan pätevyys — EY 12 ja EY 39 artiklan tulkinta — Toisen jäsenvaltion kansalaisen, joka on työttömänä ja joka on aikaisemmin tehnyt vähäisessä määrin työtä kyseessä olevassa jäsenvaltiossa, oikeus saada sosiaaliavustuksia — Kansallinen säännöstö, jossa evätään muiden jäsenvaltioiden kansalaisilta sosiaaliavustukset, mikäli direktiivin 2004/38/EY 6 artiklan mukainen oleskelun sallittu enimmäispituus ylittyy eikä oleskeluoikeutta ole myöskään muulla perusteella

Tuomiolauselma

1) Jäsenvaltioiden sellaisten kansalaisten, jotka hakevat työtä toisessa jäsenvaltiossa, oikeuden osalta ensimmäisen kysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 24 artiklan 2 kohdan pätevyyteen.

2) EY 12 artikla ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa jäsenvaltioiden kansalaisilta evätään sellaiset sosiaaliavustukset, joita myönnetään kolmansien valtioiden kansalaisille.

(1) EUVL C 107, 26.4.2008.
2)

Menettelyyn, jossa tavara ainoastaan kuljetetaan maan rajan yli sen jälkeen kun se on jalostettu tuotteeksi, joka ei ole polkumyyntitullien alainen, ilman todellista aikomusta jälleenviedä sitä ja tuodaan pian tämän jälkeen uudelleen maahan, ei voida laillisesti soveltaa sisäistä jalostusmenettelyä. Maahantuojan, joka on käyttänyt väärin sisäistä jalostusmenettelyä ja on hyötynyt siitä, on suoritettava kyseisiin tuotteisiin liittyvät tullit, tämän kuitenkaan rajoittamatta tarvittaessa kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen hallinnollisten, yksityisoikeudellisten tai rikosoikeudellisten seuraamusten soveltamista. Toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on selvittää edellä tehtyjen toteamusten perusteella, muodostaako pääasian kohteena oleva menettely yhteisön oikeuden kannalta tällaisen väärinkäytöksen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 153/11

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 14.5.2009 (Tribunale ordinario di Padovan (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Azienda Agricola Disarò Antonio v. Cooperativa Milka 2000 Soc. coop. arl

(Asia C-34/08) (1)

(Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Maitokiintiöt - Maksu - Asetuksen (EY) N:o 1788/2003 pätevyys - Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteet - Syrjintäkiellon periaate ja suhteellisuusperiaate - Kansallisen viitemäärän vahvistaminen - Perusteet - Jäsenvaltion tuotannon alijäämäisyyttä koskevan perusteen merkitys)

2009/C 153/21

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale ordinario di Padova

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Azienda Agricola Disarò Antonio

Vastaaja: Cooperativa Milka 2000 Soc. coop. arl

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunale ordinario di Padova — Maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1788/2003 (EUVL L 270, s. 123) tulkinta ja pätevyys — Asetus, jossa ei oteta huomioon kussakin maassa säännöllisin aikavälein suoritettavaa, maksuvelvollisuuden ulkopuolelle jäävien viitemäärien tarkistamista ja jossa lisämaksu peritään samalla tavalla tuottajilta, joilla on ylituotantoa, ja tuottajilta, joilla on alituotantoa — Asetus ei noudata EY 5, EY 32, EY 33 eikä EY 34 artiklaa

Tuomiolauselma

1) Se, ettei maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1788/2003 yhteydessä oteta kansallisen viitemäärän vahvistamisessa huomioon kyseessä olevan jäsenvaltion asemaa alituotantomaana, ei vaikuta tämän asetuksen yhteensopivuuteen EY 33 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa vahvistettujen tavoitteiden kanssa.

2) Asetusta N:o 1788/2003 syrjintäkiellon periaatteeseen nähden tarkasteltaessa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat asetuksen pätevyyteen.

3) Asetusta N:o 1788/2003 suhteellisuusperiaatteeseen nähden tarkasteltaessa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat asetuksen pätevyyteen.

(1) EUVL C 92, 12.4.2008.
3)

Kun sen, että käyttöluvanhaltija on käyttölupasopimuksen ehdon vastaisesti saattanut prestiisituotteet markkinoille, on katsottava tapahtuneen tavaramerkin haltijan suostumuksella, tavaramerkin haltija voi vedota tällaiseen ehtoon kieltääkseen näiden tavaroiden jälleenmyynnin direktiivin 89/104, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta tehdyllä sopimuksella, 7 artiklan 2 kohdan perusteella vain silloin, kun tapauksen erityisolosuhteet huomioon ottaen on osoitettu, että tällainen jälleenmyynti vahingoittaa tavaramerkin mainetta.
1)

Sen jälkeen kun palauttamatta jättämistä koskeva tuomio on annettu ja annettu tiedoksi tuomion antaneelle tuomioistuimelle, on tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 42 artiklassa tarkoitetun todistuksen antamisen kannalta merkityksetöntä, onko tämän tuomion täytäntöönpanoa lykätty, onko tuomiota muutettu, onko se kumottu tai onko se joka tapauksessa jäänyt tulematta lainvoimaiseksi tai onko se korvattu palauttamisesta annetulla tuomiolla, jos lasta ei ole todellisuudessa palautettu. Kun minkäänlaisia epäilyksiä ei ole esitetty kyseisen todistuksen aitoudesta ja se on laadittu sen lomakkeen mukaisesti, jota koskeva malli on asetuksen liitteessä IV, palauttamista koskevan tuomion tunnustamisen vastustaminen on kiellettyä, ja pyynnön vastaanottaneen tuomioistuimen tehtävänä on ainoastaan todeta todistuksen saaneen tuomion täytäntöönpanokelpoisuus ja hyväksyä lapsen välitön palauttaminen.
1)

Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut — yhtäältä Turkin tasavallan ja toisaalta ETY:n jäsenvaltioiden ja yhteisön Ankarassa 12.9.1963 allekirjoittaman Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisen assosiaatiosopimuksen, joka tehtiin, hyväksyttiin ja vahvistettiin yhteisön puolesta 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY, 9 artiklan, — Brysselissä 23.11.1970 allekirjoitetun lisäpöytäkirjan, joka tehtiin, hyväksyttiin ja vahvistettiin yhteisön puolesta 19.12.1972 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2760/72, 41 artiklan eikä — assosiaationeuvoston, joka perustettiin assosiaatiosopimuksella ja joka muodostuu yhtäältä jäsenvaltioiden hallitusten jäsenistä sekä Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan yhteisöjen komission jäsenistä ja toisaalta Turkin hallituksen jäsenistä, 19.9.1980 tekemän päätöksen N:o 1/80 10 artiklan 1 kohdan ja 13 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on ottanut käyttöön ja pitänyt voimassa säännökset sellaisista oleskelulupien myöntämisestä perittävistä maksuista, jotka ovat suhteettomia jäsenvaltioiden kansalaisilta samankaltaisten asiakirjojen antamisesta vaadittaviin maksuihin nähden, ja soveltanut kyseisiä säännöksiä Turkin kansalaisiin, joilla on oikeus oleskella Alankomaissa kyseisen assosiaatiosopimuksen, kyseisen lisäpöytäkirjan tai kyseisen päätöksen N:o 1/80 perusteella.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 232/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 16.6.2011 (Rechtbank ’s-Gravenhagen (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Fatma Pehlivan v. Staatssecretaris van Justitie

(Asia C-484/07) (1)

(ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus - Perheiden yhdistäminen - Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäinen luetelmakohta - Turkkilaisen työntekijän lapsi, joka on asunut tämän kanssa yhdessä yli kolme vuotta mutta on solminut avioliiton ennen kyseisessä määräyksessä määrätyn kolmen vuoden ajanjakson päättymistä - Kansallinen oikeus, jonka mukaan asianomainen henkilö menettää oleskeluluvan mainitusta syystä)

2011/C 232/05

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank ’s-Gravenhage, jonka istunto pidettiin Roermondissa

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Fatma Pehlivan

Vastaaja: Staatssecretaris van Justitie

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Rechtbank ’s-Gravenhage, jonka istunto pidettiin Roermondissa — Assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tehdyn, Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella perustetun, assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäisen luetelmakohdan tulkinta — Turkkilaisen työntekijän lapsi, joka on asunut tämän luona vähintään kolmen vuoden ajan, mutta on tämän ajanjakson aikana solminut Turkissa avioliiton Turkin kansalaisen kanssa, eikä ole ilmoittanut tästä toimivaltaisille viranomaisille

Tuomiolauselma

Assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tehdyn — Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella perustetun — assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa on tulkittava siten, että

— tämä määräys on esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jonka mukaan perheenjäsen, jolle on asianmukaisesti annettu lupa muuttaa kyseisen valtion laillisille työmarkkinoille jo kuuluvan turkkilaisen siirtotyöläisen luokse, menettää saman määräyksen nojalla perheen yhdistämiseen perustuvat oikeudet pelkästään siksi, että hän täysi-ikäiseksi tultuaan solmii avioliiton, vaikka hän jatkaa asumistaan mainitun työntekijän kanssa kolme ensimmäistä vuotta oleskelustaan vastaanottavassa jäsenvaltiossa

— Turkin kansalainen, joka pääasian kantajan tavoin kuuluu kyseisen määräyksen soveltamisalaan, voi pätevästi sen nojalla vaatia oleskeluoikeutta vastaanottavassa jäsenvaltiossa siitä huolimatta, että hän on solminut avioliiton ennen kyseisessä ensimmäisen kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa määrätyn kolmen vuoden ajanjakson päättymistä, silloin, kun hän on koko tämän ajanjakson asunut tosiasiallisesti yhdessä turkkilaisen siirtotyöläisen kanssa, jonka välityksellä hänelle on annettu lupa tulla kyseisen jäsenvaltion alueelle perheen yhdistämisen nojalla.

(1) EUVL C 8, 12.1.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 256/5

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 3.9.2009 — William Prym GmbH & Co. KG ja Prym Consumer GmbH & Co. KG v. Euroopan yhteisöjen komissio

(Asia C-534/07 P) (1)

(Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Lyhyttavaran (neulat) Euroopan markkinat - Markkinoiden jakamisesta tehdyt sopimukset - Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen - Perusteluvelvollisuus - Sakko - Suuntaviivat - Kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuus - Todellinen vaikutus markkinoihin - Kartellin täytäntöönpano)

2009/C 256/08

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittajat: William Prym GmbH & Co. KG ja Prym Consumer GmbH & Co. KG (edustajat: Rechtsanwalt H.-J. Niemeyer, Rechtsanwalt C. Herrmann ja Rechtsanwalt M. Röhrig)

Valittajan vastapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre ja K. Mojzesowicz)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-30/05, Prym ja Prym Consumer v. komissio, 12.9.2007 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvisti 26.10.2004 tehdyn komission päätöksen K(2004) 4221 lopullinen, joka koskee EY 81 artiklan soveltamista koskevaa menettelyä (asia COMP/F-1/38.338 — PO/Neulat), 2 artiklassa valittajalle määrätyn sakon määräksi 27 miljoonaa euroa — Kartelli lyhyttavaramarkkinoilla (neulat)

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) William Prym GmbH & Co. KG ja Prym Consumer GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 37, 9.2.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 180/5

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 18.6.2009 (korkeimman hallinto-oikeuden (Suomi) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy:n vireille panema asia

(Asia C-303/07) (1)

(Sijoittautumisvapaus - Direktiivi 90/435/ETY - Yhteisövero - Osingonjako - Lähdevero osingoista, jotka maksetaan muille ulkomailla asuville yhteisöille kuin kyseisessä direktiivissä tarkoitetuille yhtiöille - Maassa asuville yhteisöille maksettujen osinkojen verovapaus)

2009/C 180/07

Oikeudenkäyntikieli: suomi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Korkein hallinto-oikeus

Pääasian asianosainen

Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Korkein hallinto-oikeus — EY 43, EY 48, EY 56 ja EY 58 artiklan tulkinta ja eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY (EYVL L 225, s. 6) 2 artiklan a alakohdan tulkinta — Lähdevero, joka peritään toisessa jäsenvaltiossa asuvalle emoyhtiölle jaetuista osingoista mutta josta vapautetaan maassa asuvalle emoyhtiölle jaetut osingot — Verovelvollinen, jota ei mainita emo-tytäryhtiödirektiivissä — Verosopimus — Perusvapauksien rajoitus — Samankaltainen tilanne

Tuomiolauselma

EY 43 ja EY 48 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa vapautetaan lähdeverosta tässä valtiossa asuvan tytäryhtiön samassa valtiossa asuvalle osakeyhtiölle jakama osinko mutta jonka nojalla lähdevero peritään vastaavasta osingosta, joka maksetaan vaihtuvapääomaisen sijoitusyhtiön (SICAV) muotoiselle emoyhtiölle, kun tämä yhtiö asuu toisessa jäsenvaltiossa, sen yhtiömuotoa ei tunneta ensin mainitun valtion oikeudessa, sitä ei mainita eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.2003 annetulla neuvoston direktiivillä 2003/123/EY, 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettujen yhtiöiden luettelossa ja se on kyseisen toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan vapautettu tuloverosta.

(1) EUVL C 211, 8.9.2007.
1)

Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista 17.7.1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY mukaisia velvoitteitaan, sellaisena kuin se on muutettuna 9.4.1973 annetulla neuvoston direktiivillä 73/79/ETY, 9.4.1973 annetulla neuvoston direktiivillä 73/80/ETY ja 10.6.1985 annetulla neuvoston direktiivillä 85/303/ETY, — koska se on asettanut direktiivin 69/335, sellaisena kuin se on muutettuna direktiiveillä 73/79, 73/80 ja 85/303, 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja liiketoimia koskevan pääoman hankintaveron vapautukselle yhtiöverolain 96 §:n konsolidoidun toisinnon, joka hyväksyttiin 5.3.2004 annetulla kuninkaan asetuksella nro 4/2004, toisessa lisäsäännöksessä (Disposición Adicional Segunda del texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades) säädetyt edellytykset — koska se on asettanut pääomayhtiöiden tosiasiallisen liikkeenjohdon tai sääntömääräisen kotipaikan siirtämisen jostakin jäsenvaltiosta Espanjaan pääoman hankintaveron alaiseksi sellaisten pääomayhtiöiden osalta, joilta ei ole kannettu samankaltaista veroa lähtöjäsenvaltiossa, ja — koska se on kantanut pääoman hankintaveron pääomasta, joka asetetaan sellaisessa jäsenvaltiossa, jossa ei kanneta samankaltaista veroa, sijaitsevien yhtiöiden sivuliikkeiden tai pysyvien toimipaikkojen käytettäväksi Espanjan alueella toteutettavia liiketoimia varten.
1)

Julkisten palvelujen käsitteeseen rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteessä olennaisesti kuuluvia velvoitteita koskevista jäsenvaltioiden toimenpiteistä 26.6.1969 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1191/69, sellaisena kuin se on muutettuna 20.6.1991 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1893/91, on tulkittava siten, että siinä sallitaan jäsenvaltioiden asettavan julkisen palvelun velvoitteita sellaiselle julkiselle yritykselle, jonka tehtävänä on taata julkinen henkilöliikenne kunnassa, ja että siinä säädetään, että tällaisista velvoitteista aiheutuvista taloudellisista rasituksista on suoritettava hyvitystä, jonka suuruus on määrättävä kyseisen asetuksen säännösten mukaisesti.
1)

Italian tasavalta ei ole noudattanut työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.3.2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/23/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa 29.12.1990 annetun lain nro 428 47 §:n 5 ja 6 momentin säännökset 12.8.1977 annetun lain nro 675 2 §:n 5 momentin c kohdassa tarkoitetun ”kriisitilan” osalta sillä tavalla, ettei sellaisia oikeuksia, jotka työntekijöille tunnustetaan direktiivin 2001/23 3 artiklan 1, 3 ja 4 kohdassa ja 4 artiklassa, taata sellaisen yrityksen luovutuksen yhteydessä, jonka on todettu olevan kriisitilassa.
5)

Pääasioissa kyseessä olevien tilanteiden kaltaisissa olosuhteissa määräaikaista työtä koskevaa puitesopimusta on tulkittava siten, että kun kyseisen jäsenvaltion sisäiseen oikeusjärjestykseen sisältyy kyseistä sektoria koskevia muita tehokkaita toimenpiteitä tämän sopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitetun perättäisten määräaikaisten sopimusten väärinkäytön estämiseksi ja tarvittaessa seuraamusten määräämiseksi tällaisesta väärinkäytöstä, puitesopimus ei ole esteenä sellaisen kansallisen oikeuden säännön soveltamiselle, jossa julkisen sektorin osalta kielletään ehdottomasti muuttamasta toistaiseksi voimassa olevaksi työsopimukseksi sellaisia perättäisiä määräaikaisia työsopimuksia, joita on pidettävä väärinkäytöksenä, koska ne on tarkoitettu työnantajan pysyviä ja jatkuvia tarpeita varten. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on kuitenkin arvioida sitä, missä määrin kansallisen oikeuden merkityksellisten säännösten soveltamisedellytykset ja sen tosiasiallinen täytäntöönpano tekevät niistä riittävän toimenpiteen sen estämiseksi, että julkishallinto väärinkäyttää perättäisiä määräaikaisia työsopimuksia tai työsuhteita, ja tarvittaessa seuraamusten määräämiseksi tällaisesta väärinkäytöstä. Koska sitä vastoin kyseisen puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohtaa ei sovelleta työntekijöihin, jotka ovat tehneet ensimmäisen tai yhden ainoan määräaikaisen työsopimuksen, tällä määräyksellä ei velvoiteta jäsenvaltioita säätämään seuraamuksista sitä tilannetta varten, että tällainen sopimus on tosiasiassa tarkoitettu työnantajan pysyviä ja jatkuvia tarpeita varten.