ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 37 ja 38 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Aikaisempi tavaramerkki, joka on yhteisön tavaramerkki — Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 36 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Menettelysäännökset — Päätösten perusteleminen — Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäisellä virkkeellä on sama ulottuvuus kuin SEUT 296 artiklalla (SEUT 296 artikla; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke) (ks. 20 kohta)
8.

Yhteisön tavaramerkki — Menettelysäännökset — Päätösten perusteleminen — Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäisellä virkkeellä on sama ulottuvuus kuin SEUT 296 artiklalla (SEUT 296 artikla; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke) (ks. 50 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 4.6.2015 – Deluxe Laboratories vastaan SMHV (deluxe)

(asia T‑222/14)

”Yhteisön tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin deluxe rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Kuvailevuuden puuttuminen — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta — Käytössä saadun erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla”

1. Yhteisön tavaramerkki — Menettelysäännökset — Päätösten perusteleminen — Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke — Sama ulottuvuus kuin SEUT 296 artiklalla (SEUT 296 artikla; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke) (ks. 13 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Hylkäysperusteiden tutkiminen erikseen kunkin sellaisen tavaran tai palvelun osalta, jota rekisteröintihakemus koskee — Velvollisuus perustella rekisteröinnin epääminen — Ulottuvuus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohta ja 75 artikla) (ks. 16 ja 17 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky — Erottamiskyvyn arviointi — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 22.1.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 1250/2013-2), joka koskee hakemusta kuviomerkin deluxe rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 22.1.2014 tekemä päätös (asia R 1250/2013-2) kumotaan.
1.

Yhteisömallit — Suojan edellytykset — Malli, joka on moniosaisen tuotteen osa — Osa, jonka on pysyttävä näkyvissä tuotteen normaalikäytössä, jotta sitä pidettäisiin uutena ja luonteeltaan yksilöllisenä (Neuvoston asetuksen N:o 6/2002 3 artiklan c alakohta, 4 artiklan 2 ja 3 kohta) (ks. 14 ja 15 kohta)
62

Kaikesta edellä esitetystä johtuu, että valituslautakunta perusti analyysinsä riidanalaisten merkkien samankaltaisuudesta virheelliseen toteamukseen siitä, ettei haetun tavaramerkin kuvio-osa ole hallitseva, yliarvioiden sen seikan vaikutuksen yleisöön, että molemmissa merkeissä on sana ”toro”. Kun tässä tilanteessa otetaan huomioon yhtäältä se, että kuvio-osa on sen hallitsevuuden ja omalaatuisuuden vuoksi se osa, joka kiinnittää kohdeyleisön huomion, ja toisaalta se, että sana ”toro” ei säilytä itsenäistä asemaa tunnusmerkkinä haetussa tavaramerkissä, on todettava, että riidanalaiset merkit ovat ulkoasultaan hyvin heikosti samankaltaisia, lausuntatavaltaan keskimääräisen samankaltaisia ja merkityssisällöltään tietyssä määrin samankaltaisia. Näin ollen kyseiset merkit ovat kokonaisuutena tarkastellen heikosti samankaltaisia (ks. analogisesti tuomio 17.2.2011, Annco v. SMHV – Freche et fils (ANN TAYLOR LOFT), T‑385/09, EU:T:2011:49, 38 kohta).
3

Unionin täytäntöönpanotoimenpiteistä säädettiin Valko-Venäjää koskevista rajoittavista toimenpiteistä 18.5.2006 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 765/2006 (EUVL 2006, L 134, s. 1). Kyseisiä säännöksiä on muutettu useaan otteeseen, ja mainitun asetuksen 8 a artiklan 1 kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna, säädetään, että jos Euroopan unionin neuvosto päättää kohdistaa luonnolliseen henkilöön, oikeushenkilöön, yhteisöön tai elimeen 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä, se muuttaa liitettä, jossa on luettelo, johon kyseinen henkilö on kirjattu, vastaavasti.
115

On todettava, että komission noudattama menettely on omiaan estämään kaikenlaisen mahdollisen vuodon vaaran. Nimittäin lukuja sisältävää asetusta koskevan ehdotuksen esittäminen vasta klo 13 jälkeen hallintokomitean äänestyspäivänä ja riidanalaisen asetuksen antamispäivänä mahdollistaa sellaisen vaaran välttämisen, että toimija voisi, saatuaan tietää komission aikovan ehdottaa tukien määrän alentamista, jättää hakemuksia tuen ennakkovahvistuksen sisältävistä vientitodistuksista, joihin sovelletaan aikaisempia tukien määriä. Kuten komissio on selittänyt, sillä on oikeutettu intressi välttää tällaisia spekulaatioita, jotka voisivat haitata unionin taloudellisia etuja. Komission noudattama menettely takaa, että asetus, jossa vahvistetaan tukien uusi määrä, voi tulla voimaan hallintokomitean kokousta seuraavana päivänä, ja että ehdotettu tarkka määrä annetaan tiedoksi vasta sillä hetkellä, jona pätevää vientitukihakemusta samalle päivälle ei voida enää jättää.
152

Siitä, että komission väitetään julkistaneen luottamuksellisia tietoja, on huomautettava, että ne koskevat ARTreat- ja Metabo-sopimusten irtisanomisesta ilmoittamista ARTreat- ja Metabo-hankkeiden hankevastaaville. Väitetty luottamuksellinen tieto eli se, että komissio irtisanoi kantajan kanssa tehdyt ARTreat- ja Metabo-sopimukset, on peräisin komissiolta ja se on ollut komission käytettävissä sopimuspuolen, ei hallintoviranomaisen, asemassa. Lisäksi kyseessä olevien hankkeiden hankevastaavat, joille väitetysti luottamuksellinen tieto on ilmoitettu, eivät ole kyseessä oleviin sopimuksiin nähden ulkopuolisia osapuolia. He ovat kantajan ja komission sopimuskumppaneita. Kantaja vetoaa itse kyseisen vaatimuksen tueksi kyseisten sopimusten liitteessä II olevan II.22 artiklan 8 kohdan, jonka mukaan komissio voi suorittaa tarkastuksia paikan päällä asetuksen N:o 2185/96 ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25.5.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 (EYVL L 136, s. 1) säännösten mukaisesti, rikkomiseen mutta jättää huomioon ottamatta sen, että mainittujen sopimusten liitteessä II olevan II.38 artiklan 2 kohdan mukaan komission päätöksestä lopettaa yhden tai useamman tuensaajan osallistuminen ilmoitetaan kyseessä oleville tuensaajille siten, että hankevastaavalle toimitetaan jäljennös. Niinpä salassapitovelvoite, jonka noudattamatta jättämisestä kantaja moittii komissiota, perustuu objektiivisesti tarkasteltuna sopimusperusteisiin oikeuksiin ja velvollisuuksiin eikä SEUT 339 artiklassa ja perusoikeuskirjan 41 artiklassa, joihin asiassa myös on vedottu, tarkoitettuihin oikeuksiin ja velvollisuuksiin.
73

On kuitenkin kiistatonta, että kantaja ei kykenisi sen perusteella, että hänelle toimitettaisiin kaikki tämän tyyppiset yksittäiset tiedostot, jotka on lähetetty kyseessä olevat esivalintakokeet läpäisseille hakijoille ja joista olisi salattu hakijoiden yksityiselämään liittyvät tiedot, laatimaan tilastotaulukkoa, jota hän haluaa käyttää tukeakseen epäilyjään syrjinnästä mainituissa kokeissa. Kuten edellä 63 kohdassa on todettu, tämä edellyttäisi vähintäänkin, että kullekin kokeisiin osallistuneelle hakijalle samoin kuin kaikille kysymyksille, jotka on esitetty näille hakijoille, annettaisiin eri tunnus, ja että kuhunkin tiedostoon olisi lisättävä tieto siitä, millä kielellä kukin kysymyksistä on esitetty.
2)

Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd ja Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.
1)

Avointa kilpailua EPSO/AD/177/10, joka järjestettiin hallintovirkamiesten varallaololuettelon laatimiseksi myöhempää palvelukseen ottamista varten Euroopan julkishallinnon, oikeuden, talouden, tilintarkastuksen ja informaatio- ja kommunikaatioteknologian alalla (EUVL 2013, C 82 A, s. 1), koskevan ilmoituksen ja avoimia kilpailuja EPSO/AD/178/10 ja EPSO/AD/179/10, jotka järjestettiin hallintovirkamiesten varallaololuettelon laatimiseksi myöhempää palvelukseen ottamista varten kirjastonhoitajien ja informatiikan sekä audiovisuaalisella alalla (EUVL 2013, C 82 A, s. 6), koskevan ilmoituksen, sellaisina kuin niiden luonne ja sisältö on yksilöity tämän tuomion 68–70 kohdassa, oikaisut kumotaan.
Virkamiestuomioistuimen tuomiosta tehdyn muutoksenhaun yhteydessä unionin yleinen tuomioistuin voi valvoa perussäännön liitteessä I olevan 11 artiklan mukaisesti toimenpiteitä, jotka virkamiestuomioistuin on menettelyn yhteydessä toteuttanut ja jotka voivat vaikuttaa nämä toimenpiteet riitauttaneen asianosaisen etuihin. Unionin yleinen tuomioistuin voi näin ollen lausua vastineen toimittamiselle asetetun määräajan pidentämisestä, jonka virkamiestuomioistuin on myöntänyt.

Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 39 artiklan 2 kohdassa määrätään, että virkamiestuomioistuimen presidentti voi poikkeuksellisissa olosuhteissa vastaajan perustellusta pyynnöstä pidentää vastineen toimittamiselle asetettua määräaikaa. Tältä osin vastaajan tehtävänä on perustella pyyntönsä tämän määräyksen mukaisesti mainitsemalla merkityksellisinä pitämänsä perustelut ja esittämällä tarvittaessa niiden tueksi näyttöä ilman, että näytön esittäminen on kuitenkaan edellytys tämän pyynnön pätevyydelle.

Lisäksi virkamiestuomioistuimen presidentillä on virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 39 artiklan 2 kohdan mukaisesti toimivalta päättää vastineen toimittamiselle asetetun määräajan pidentämisestä, jonka hän voi myöntää poikkeuksellisissa olosuhteissa. Tämän määräyksen sanamuodon ja rakenteen kannalta presidentille on myönnettävä hyvin laaja harkintavalta niiden olosuhteiden osalta, joihin on vedottu poikkeuksellisina ja sen osalta, onko tällainen jatkaminen aiheellista myöntää.

(ks. 37 ja 44–46 kohta)

Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio 13.12.2012, komissio v. Strack (T-197/11 P ja T-198/11 P, Kok. H., EU:T:2012:690, 92 kohta)
7.

Valtiontuki — Käsite — Toimenpiteet, joilla korvataan niistä julkisista palvelutehtävistä aiheutuneita kustannuksia, joista yritys on huolehtinut — Tuomiossa Altmark vahvistettu ensimmäinen edellytys — Selvästi määritellyt julkisen palvelutehtävän mukaiset velvoitteet — Yritystä, jonka huolehdittavaksi julkinen palvelutehtävä on tosiasiallisesti annettu, ei ole — Kuuluminen tuen käsitteen alaan — Puutteet markkinoiden toiminnassa eivät riitä perusteeksi sen toteamiselle, että kyseessä on yleisen taloudellisen edun mukainen palvelu (SEUT 14 artikla ja SEUT 107 artiklan 1 kohta; EU- ja EUT-sopimusten liitteenä oleva pöytäkirja N:o 26) (ks. 89, 97–99, 102, 104, 105 ja 117 kohta)
8.

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Iraniin kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet — Oikeudellinen perusta — SEU 29 artiklan ja SEUT 215 artiklan perusteella annetun asetuksen nojalla annetussa päätöksessä määrätyt rajoittavat toimenpiteet (SEU 21 artiklan 2 kohta sekä SEU 23 ja SEU 29 artikla; SEUT 205 artikla ja SEUT 215 artiklan 2 kohta; neuvoston päätökset 2011/235/YUTP, 2013/124/YUTP, 2014/205/YUTP ja 2015/555/YUTP; neuvoston asetukset N:o 359/2011, N:o 206/2013, N:o 371/2014 ja N:o 2015/548) (ks. 100–108 ja 116 kohta)
Komissiolla ei ole yhteistä maatalouspolitiikkaa hallinnoidessaan oikeutta sitoutua menoihin, jotka eivät vastaa kyseessä olevaa yhteistä markkinajärjestelyä koskevia sääntöjä, ja tämä sääntö on yleisesti sovellettava. Kun komissio toteaa, että maksajavirastojen tileihin sisältyy kyseessä olevaa yhteistä markkinajärjestelyä koskevien unionin sääntöjen vastaisesti suoritettuja menoja, sillä on siis toimivalta ryhtyä sen johdosta kaikkiin toimenpiteisiin ja näin ollen tehdä rahoituskorjauksia maksajavirastojen vuosittaisiin tileihin jo siinä vaiheessa, kun se tekee yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen N:o 1290/2005 30 artiklan nojalla päätöksen tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä.

Komissio ei voi tässä yhteydessä hyväksyä välimaksuja koskevaa virheellistä ilmoitusta maaseudun kehittämisohjelman osalta yksinomaan siitä syystä, että on noudatettu sen esittämiselle asetuksen N:o 1290/2005 26 artiklan 3 kohdassa säädettyjä muotovaatimuksia. Tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevassa päätöksessä nimittäin täsmennetään määrät, jotka voidaan vaatia takaisin kultakin jäsenvaltiolta ja jotka vahvistetaan vähentämällä kyseisen varainhoitovuoden osalta maksetut ennakkomaksut samalle vuodelle hyväksytyistä menoista. Kun komissio havaitsee jotakin ohjelmaa koskevassa vuosittaisessa menoilmoituksessa puutteita, se ei voi hyväksyä näitä menoja veloitettavaksi maaseuturahastolta tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyssä ja sen on siten evättävä niiden rahoitus odotettaessa myöhempää sääntöjenvastaisuuksia koskevaa päätöstä.

Komissiota ei voida myöskään moittia siitä, että se on sääntöjenmukaisuuden tarkastamista koskevan menettelyn aloittamisesta asetuksen N:o 1290/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 885/2006 11 artiklan 1 kohdan nojalla tehdyssä päätöksessä pitänyt menoja sekä yhtenä tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn ongelmista että keskeytettynä määränä. Asetuksen N:o 1290/2005 27 artiklan 4 kohdan mukaan 3 kohdassa tarkoitetut päätökset maksujen keskeyttämisestä tai niiden vähentämisestä tehdään näet rajoittamatta saman asetuksen 30 ja 31 artiklassa tarkoitettujen päätösten soveltamista. Saman asetuksen 30 artiklan 2 kohdan mukaan 30 artiklan nojalla tehty päätös ei rajoita sellaisten 31 artiklan nojalla myöhemmin tehtävien päätösten soveltamista, jotka koskevat unionin rahoituksen ulkopuolelle jätettäviä menoja, joita ei ole suoritettu unionin sääntöjen mukaisesti. Tästä seuraa, että komissio voi tehdessään tilien tarkastamis‑ ja hyväksymispäätöksen mainitun 30 artiklan nojalla päättää toimitettujen tilien laadussa havaittujen puutteiden seurauksista riippumatta sääntöjenmukaisuutta koskevasta päätöksestä.

(ks. 68, 82, 83 ja 89 kohta)
1.

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Aineiden ja seosten luokitus, merkinnät ja pakkaaminen — Asetus N:o 1272/2008 — Mukauttaminen tekniseen ja tieteelliseen kehitykseen — Aineen ”piki, kivihiiliterva, korkealämpötilainen” luokittelu vesiympäristölle vaaralliseksi — Unionin viranomaisten harkintavalta — Ulottuvuus — Tuomioistuinvalvonta — Rajat (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1272/2008, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 944/2013, liitteessä VI olevat taulukot 3.1 ja 3.2) (ks. 23 ja 24 kohta)
Siltä osin kuin kyse on Iranin hallitusta tukevien yhteisöjen varojen jäädyttämisen kaltaisista Iraniin kohdistetuista rajoittavista toimenpiteistä, on niin, että kun asianomaiselle yhteisölle on ilmoitettu riittävän tarkat tiedot, joiden avulla se voi tehokkaasti ilmaista kantansa neuvoston sitä vastaan esittämistä seikoista, puolustautumisoikeuksien kunnioittamista koskeva periaate ei merkitse sitä, että kyseisellä toimielimellä on velvollisuus antaa oma-aloitteisesti mahdollisuus tutustua asiaan liittyviin asiakirjoihin. Neuvoston on annettava oikeus tutustua kaikkiin hallinnollisiin asiakirjoihin, jotka eivät ole luottamuksellisia ja jotka koskevat kyseessä olevaa toimenpidettä, ainoastaan asianomaisen pyynnöstä.

Tältä osin on niin, että kun sovellettavassa lainsäädännössä ei ole vahvistettu määräaikaa, neuvoston on annettava oikeus tutustua asianomaisiin asiakirjoihin kohtuullisessa ajassa. Kun tutkitaan, onko kulunut määräaika kohtuullinen, on otettava huomioon se, että koska asianomaisella henkilöllä tai yhteisöllä ei ole oikeutta tulla kuulluksi ennen kuin hänen nimensä alun perin merkitään niiden henkilöiden ja yhteisöjen luetteloon, joita rajoittavat toimenpiteet koskevat, oikeus tutustua asiakirjoihin on heidän ensimmäinen mahdollisuutensa tutustua neuvostolla tämän merkitsemisen tueksi oleviin asiakirjoihin, joten sillä on erityinen merkitys henkilön tai yhteisön puolustuksen kannalta.

Sellaisen asiakirjan tiedoksi antamatta jättäminen, jonka perusteella neuvosto toteutti tai pysytti yhteisöön kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet, tai sen antaminen tiedoksi myöhässä merkitsee kyseisten toimien kumoamiseen oikeuttavaa puolustautumisoikeuksien loukkaamista vain, jos osoitetaan, että kyseisiä rajoittavia toimenpiteitä ei olisi voitu perustellusti toteuttaa tai pysyttää, jos asiakirja, jota ei ole annettu tiedoksi, olisi ollut jätettävä huomiotta asianomaista vastaan puhuvana seikkana.

(ks. 79, 80 ja 84 kohta)
Muutoksenhaun yhteydessä on hylättävä tehottomana valitusperuste, joka koskee virkamiestuomioistuimen tekemää yleisluonteista viittausta ja jossa vain asetetaan tällainen viittaus kyseenalaiseksi ilman, että siinä pyritään osoittamaan, miltä osin se merkitsee oikeudellista virhettä, joka voi vaikuttaa valituksenalaisen tuomion tuomiolauselmaan.

Vertailevan arvioinnin käsitettä on nimittäin tulkittava henkilöstösääntöjen sen 27 artiklan valossa, jossa edellytetään valintalautakuntaa vertailemaan hakijoiden suorituksia, jotta he voivat valita mahdollisimman päteviä, tehokkaita ja ehdottoman luotettavia hakijoita.

Kaikkien kilpailujen tarkoituksena on valita hakijat, jotka kykenevät parhaiten hoitamaan avoimiin virkoihin kuuluvia tehtäviä, ja on siis väistämätöntä, että kilpailujen valintalautakunnat tarkastelevat kunkin hakijan ansioita ja järjestävät kokeet siten, että vain ansioituneimmat hakijat tulevat valituiksi.

Henkilöstösääntöjen liitteessä III olevan 3 artiklan viidettä kohtaa, jossa säädetään, että jos valintalautakunnassa on enemmän kuin neljä jäsentä, siihen on kuuluttava vähintään kaksi kutakin sukupuolta edustavaa jäsentä, sovelletaan vain silloin kun valintalautakunnassa on enemmän kuin neljä varsinaista jäsentä.

Näin ollen kun valintalautakunnassa on virallisesti enemmän kuin neljä varsinaista jäsentä, on varmistettava, että paitsi varsinaisiin jäseniin, myös varajäseniin kuuluu enemmän kuin kaksi kutakin sukupuolta edustavaa jäsentä, joten aliedustettua sukupuolta edustavan varsinaisen jäsenen mahdolliseksi sijaiseksi on valittava samaa sukupuolta edustava varajäsen, jotta varmistettaisiin henkilöstösääntöjen liitteessä III olevan 3 artiklan viidennen kohdan tehokas vaikutus.

(ks. 74, 79 ja 80 kohta)
3.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Kuviomerkki 42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 % vol. — Kuviomerkki 42 BELOW (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 30, 34, 40, 109 ja 115 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25 ja 28 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks.18–22 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15, 16, 18 ja 25 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18, 19 ja 46 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkit DODIE ja DODOT (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22, 26–29, 45 ja 49 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Kanne unionin tuomioistuimissa – Unionin yleisen tuomioistuimen oikeus muuttaa riidanalaista päätöstä – Rajat (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan 3 kohta) (ks. 62 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SHMV:n toisen valituslautakunnan 31.10.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 1949/2011-2), joka koskee Arbora & Ausonia, SLU:n ja Laboratoires Poliven välistä väitemenettelyä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 31.10.2012 tekemä päätös (asia R 1949/2011-2) kumotaan.

2) Kanne hylätään muilta osin.

3) SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Laboratoires Poliven oikeudenkäyntikulut.

4) Arbora & Ausonia, SLU vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
2.

Yhteisön tavaramerkki — Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys — Ehdottomat mitättömyysperusteet — Asetuksen N:o 207/20097 artiklan 1 kohdan c alakohdan vastainen rekisteröinti — Sanamerkki VOODOO (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 52 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 22, 26–28 ja 33–35 kohta)
12.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin suojan ulottaminen sellaisiin tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia — Edellytykset (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta) (ks. 99 kohta)