Kun on kyse parlamentin poliittisen ryhmän väliaikaisen toimihenkilön toimesta, jonka täyttämiseksi tämän ryhmän puheenjohtajistolla on keskinäisen luottamussuhteen tarpeellisuuden vuoksi täysi vapaus valita soveltuvien hakijoiden luettelosta yksi hakija, perustelut voivat koskea vain niiden laillisten edellytysten noudattamista, joita nimittämismenettelyn lainmukaisuudelta edellytetään.

Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 11 artiklan mukaisesti väliaikaisiin toimihenkiöihin analogisesti sovellettavan henkilöstösääntöjen 25 artiklan toisen kohdan mukaan virkamiehille vastaiset päätökset on perusteltava. Jos päätös edellyttää valinnan tekemistä usean hakijan välillä, nimittävällä viranomaisella tai vastaavasti palvelukseen ottamista koskevien sopimusten tekemistä varten toimivaltaisella viranomaisella on perusteluvelvollisuus ainakin siinä vaiheessa, kun hylätyn hakijan hakemuksensa hylkäämispäätöksestä ja/tai toisen hakijan nimittämispäätöksestä esittämä valitus hylätään. Tämän perusteluvelvollisuuden tarkoitus on samanaikaisesti antaa yhteisöjen tuomioistuimille mahdollisuus valvoa riidanalaisen päätöksen laillisuutta ja antaa asianomaiselle riittävää osoitusta siitä, onko päätös perusteltu tai onko siinä virhe, jonka perusteella se voidaan riitauttaa.

Nimittävällä viranomaisella on hyvin laaja harkintavalta kun on kyse soveltuvien hakijoiden luetteloon merkittyjen hakijoiden palvelukseen ottamisesta siltä osin kun sillä ei ole muun muassa mitään velvollisuutta noudattaa tässä luettelossa olevien hakijoiden täsmällistä luokittelujärjestystä. Tätä samaa periaatetta sovelletaan erityisesti väliaikaisten toimihenkilöiden palvelukseen ottamisessa, koska palvelukseen ottamista koskevien sopimusten tekemistä varten toimivaltaisella viranomaisella on hakijoiden valinnassa vielä laajempi harkintavalta.

Tämän vuoksi ei voida katsoa, että kyseinen viranomainen on ylittänyt laajan harkintavaltansa järjestäessään haastatteluita soveltuvien hakijoiden luettelossa olevien hakijoiden ja parlamentin sen poliittisen ryhmän, jota varten palvelukseen ottaminen tehtiin, kansallisen valtuuskunnan jäsenten välillä. Näiden haastatteluiden järjestäminen Palvelukseenottamismenettelyn yhteydessä vastaa lisäksi tarvetta keskinäiseen luottamissuhteeseen, jonka perusteella parlamentin poliittinen ryhmä päättää ottaa väliaikaisen toimihenkilön palvelukseensa muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan c kohdan mukaisesti.

Miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaate työtä koskevissa asioissa ja vastaavasti kaikenlaisen, suoran tai välillisen sukupuoleen perustuvan syrjinnän kielto kuuluvat perusoikeuksiin, joiden noudattamista yhteisöjen tuomioistuimet valvovat EY 220 artiklan nojalla.

Tältä osin yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että on tarpeellista, että henkilöstösäännöissä varmistetaan yhteisön itsensä palveluksessa olevien naispuolisten työntekijöiden ja miespuolisten työntekijöiden yhdenvertaisuus. Tällä periaatteella yhteisön toimielinten ja niiden työntekijöiden välisiin suhteisiin asetetut edellytykset eivät rajoitu vain edellytyksiin, jotka johtuvat perustamissopimuksen 119 artiklasta (117 — 120 artikla on korvattu EY 136 — EY 143 artiklalla), jonka sanamuoto on yhä asian kannalta merkityksellinen, tai tällä alalla annettuihin yhteisön direktiiveihin. Asian laita on vastaavasti näin siltä osin kuin on kyse väliaikaisten toimihenkilöiden palvelukseen ottamisesta.

Tällaisessa asiayhteydessä on todettu muun muassa, että naispuolisen työntekijän palvelukseen ottamisesta kieltäytyminen hänen raskautensa takia on suoraa sukupuoleen perustuvaa syrjintää. Direktiivin 2000/78/EY 10 artiklan ja direktiivin 97/80/EY 4 artiklan sanamuodon mukaan vastaajan ei kuitenkaan tarvitse osoittaa, että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ei ole loukattu, kuin tapauksessa, jossa kantaja on esittänyt tosiseikkoja, joiden perusteella voidaan olettaa suoran tai välillisen syrjinnän olemassaolo.

Syrjinnän olemassaoloa ei kuitenkaan voida olettaa vain sen seikan perusteella, että hakija oli raskaana, mukaan lukien tapauksessa, jossa hallinnolle oli ilmoitettu tästä. Joka tapauksessa ei voida katsoa, että hallinto on loukannut miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaatetta silloin, kun se ei tehnyt ilmeistä arviointivirhettä hyväksyessään miespuolisen hakijan hakemuksen.

(ks. 117 — 121 ja 124 kohta)

Viittaukset: asia 149/77, Defrenne, 15.6.1978(Kok. 1978, s. 1365, Kok. Ep. IV, s. 127, 26 ja 27 kohta); yhdistetyt asiat 75/82 ja 117/82, Razzouk ja Beydoun v. komissio, 20.3.1984 (Kok. 1984, s. 1509, 16 ja 17 kohta); asia C-177/88, Dekker, 8.11.1990 (Kok. 1990, s. I-3941, Kok. Ep. X, s. 579, 14 kohta); em. asia Speybrouck v. parlamentti, 47 ja 48 kohta) ja yhdistetyt asiat T-112/96 ja T-115/96, Séché v. komissio, 6.7.1999 (Kok. H. 1999, s. I-A-115 ja II-623, 116 kohta).