ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 300/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 20.7.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Audiencia Provincial de Alicante – Espanja) – Ornua Co-operative Ltd, aikaisemmin The Irish Dairy Board Co-operative Ltd v. Tindale & Stanton Ltd España SL

(Asia C-93/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Immateriaalioikeudet - EU-tavaramerkki - Yhtenäinen luonne - Asetus (EY) N:o 207/2009 - 9 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta - EU-tavaramerkin tuottamaan oikeuden yhdenmukainen suoja sekaannusvaaraa ja maineelle aiheutuvaa vahinkoa vastaan - Kyseisen tavaramerkin käyttäminen rauhanomaisesti rinnakkain kolmannen unionin tietyssä osassa käyttämän kansallisen tavaramerkin kanssa - Muualla unionissa kyseisiä tavaramerkkejä ei käytetä rauhanomaisesti rinnakkain - Keskivertokuluttajan käsitys - Käsitykset voivat poiketa toisistaan unionin eri osissa))

(2017/C 300/04)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Audiencia Provincial de Alicante

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Ornua Co-operative Ltd, aikaisemmin The Irish Dairy Board Co-operative Ltd

Vastaaja: Tindale & Stanton Ltd España SL

Tuomiolauselma

1) [EU-]tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 9 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että sen perusteella, että osassa Euroopan unionia EU-tavaramerkkiä ja kansallista tavaramerkkiä käytetään rauhanomaisesti rinnakkain, ei voida katsoa, että unionin toisessa osassa, jossa kyseistä EU-tavaramerkkiä ja tämän kansallisen tavaramerkin kanssa samanlaista merkkiä ei käytetä rauhanomaisesti rinnakkain, kyseisen EU-tavaramerkin ja kyseisen merkin välillä ei ole sekaannusvaaraa.

2) Asetuksen N:o 207/2009 9 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että EU-tavaramerkkejä käsittelevä tuomioistuin voi loukkauskannetta tutkiessaan ottaa huomioon seikat, joilla sen mukaan on merkitystä sen arvioimiseksi, voiko EU-tavaramerkin haltija kieltää merkin käytön Euroopan unionin osassa, jota loukkauskanne ei koske, sen arvioimiseksi, voiko kyseinen haltija kieltää kyseisen merkin käytön unionin osassa, jota loukkauskanne koskee, kunhan markkinaolosuhteet ja sosiokulttuuriset olosuhteet eivät poikkea huomattavasti toisistaan unionin mainituissa osissa.

3) Asetuksen N:o 207/2009 9 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että sen perusteella, että laajalti tunnettua EU-tavaramerkkiä ja merkkiä käytetään osassa Euroopan unionia rauhanomaisesti rinnakkain, ei voida katsoa, että unionin toisessa osassa, jossa kyseisiä merkkejä ei käytetä rauhanomaisesti rinnakkain, on olemassa perusteltu syy, jonka vuoksi kyseisen merkin käyttö on oikeutettua.

(1) EUVL C 156, 2.5.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 283/11

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 28.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Areios Pagos – Kreikka) – Georgios Leventis ja Nikolaos Vafeias v. Malcon Navigation Co. Ltd ja Brave Bulk Transport Ltd

(Asia C-436/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Tuomioistuimen toimivalta ja tuomioiden täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Asetus (EY) N:o 44/2001 - 23 artikla - Oikeuspaikkalauseke - Kahden yhtiön väliseen sopimukseen sisältyvä oikeuspaikkalauseke - Vahingonkorvauskanne - Näistä yhden yhtiön edustajien yhteisvastuu delikteistä - Näiden edustajien oikeus vedota tähän sopimusehtoon))

(2017/C 283/15)

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Areios Pagos

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Georgios Leventis ja Nikolaos Vafeias

Vastapuolet: Malcon Navigation Co. Ltd ja Brave Bulk Transport Ltd

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 23 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kun kahden yhtiön välillä tehtyyn sopimukseen sisältyy oikeuspaikkalauseke, näistä yhtiöistä toisen edustajat eivät voi vedota tähän lausekkeeseen kiistääkseen tuomioistuimen toimivallan ratkaista vahingonkorvauskanne, jolla heidät pyritään saattamaan yhteisvastuullisesti vastuuseen väitetyistä delikteistä, joita he ovat tehneet suorittaessaan tehtäväänsä.

(1) EUVL C 392, 24.10.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 161/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 30.3.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Općinski sud u Velikoj Gorici – Kroatia) – VG Čistoća d.o.o. v. Đuro Vladika ja Ljubica Vladika

(Asia C-335/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Ympäristö - Jätteet - Direktiivi 2008/98/EY - Jätehuollon kustannusten takaisin periminen - Aiheuttamisperiaate - Käsite ”jätteen haltijat” - Jätehuollosta perittävä maksu - Pääomainvestointien rahoittamiseen tarkoitettu erityinen maksu))

(2017/C 161/06)

Oikeudenkäyntikieli: kroaatti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Općinski sud u Velikoj Gorici

Pääasian asianosaiset

Kantaja: VG Čistoća d.o.o.

Vastaajat: Đuro Vladika ja Ljubica Vladika

Tuomiolauselma

Jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta 19.11.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY 14 artiklaa ja 15 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että unionin oikeuden nykytilassa niiden kanssa ei ole ristiriidassa pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään yhdyskuntajätteen huolto- ja käsittelypalvelun rahoittamiseksi hinnasta, jonka laskeminen perustuu arvioon tämän palvelun käyttäjien tuottaman jätteen tilavuudesta eikä näiden käyttäjien tosiasiallisesti tuottamaan jätemäärään, jonka ne ovat antaneet kerättäväksi, sekä lisämaksusta, joka käyttäjien on maksettava jätteiden haltijoiden ominaisuudessaan ja joka on tarkoitettu jätteen käsittelyn, kierrätys mukaan lukien, edellyttämien pääomainvestointien rahoittamiseen. Kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin sille esitettyjen tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen perusteella tarkistettava, ettei tämä johda siihen, että tiettyihin ”haltijoihin” kohdennetaan sellaisia kustannuksia, jotka ovat ilmeisen suhteettomia niiden todennäköisesti tuottamien jätteiden tilavuuteen tai luonteeseen nähden. Tätä varten kansallinen tuomioistuin voi muun muassa ottaa huomioon kriteerit, jotka liittyvät käyttäjien käyttämien kiinteistöjen tyyppiin sekä niiden pinta-alaan ja käyttötarkoitukseen, jätteiden ”haltijoiden” tuotantokapasiteettiin, käyttäjien käyttöön annettujen jätesäiliöiden tilavuuteen ja siihen, miten usein jätteet kerätään, koska nämä parametrit ovat omiaan vaikuttamaan suoraan jätehuollon ja jätteiden käsittelyn kustannuksiin.

(1) EUVL C 296, 16.8.2016.
2)

Århusin yleissopimuksen, joka on hyväksytty päätöksellä 2005/370, 9 artiklan 3 kappaleen ja perusoikeuskirjan 47 artiklan sekä direktiivin 2000/60 14 artiklan 1 kohdan sääntöjä on yhdessä tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle menettelysäännöstölle, jossa pääasian kaltaisessa tilanteessa suljetaan ympäristönsuojelujärjestöiltä pois oikeus osallistua asianosaisena lupamenettelyyn, jolla on tarkoitus pannan täytäntöön direktiivi 2000/60 ja jossa rajoitetaan tällaisen menettelyn päätteeksi tehtyjen päätösten riitauttamiseksi kanneoikeus vain henkilöihin, joilla on tämä asema.
2)

Direktiivin 2006/54 19 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa asianomaisen työntekijän asiana on osoittaa tosiseikat, jotka ovat omiaan antamaan ymmärtää, että hänen työtehtävistään aiheutuvien riskien arviointia ei ole tehty direktiivin 92/85 4 artiklan 1 kohdassa asetettujen vaatimusten mukaisesti, ja joiden perusteella voidaan siis olettaa, että kyseessä on direktiivissä 2006/54 tarkoitettu sukupuoleen perustuva välitön syrjintä, minkä selvittäminen kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle. On tällöin vastaajan asiana osoittaa, että kyseinen riskien arviointi on tehty mainitussa säännöksessä asetettujen vaatimusten mukaisesti ja ettei syrjintäkiellon periaatetta siis ole loukattu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 382/8

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – X v. Staatssecretaris van Financiën

(Asia C-569/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaaliturvajärjestelmien soveltaminen - Siirtotyöläiset - Sovellettavan lainsäädännön määrittäminen - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - 14 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohta - Kahden tai useamman jäsenvaltion alueella tavallisesti työskentelevä henkilö - Jäsenvaltiossa työskentelevä henkilö, joka tekee palkkatyötä toisen jäsenvaltion alueella kolmen kuukauden palkattoman loman aikana))

(2017/C 382/07)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Valittaja: X

Vastapuoli: Staatssecretaris van Financiën

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 17.6.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 592/2008, 14 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltion alueella asuvaa ja palkkatyötä tekevää henkilöä, joka pitää kolmen kuukauden ajan palkatonta lomaa ja tekee palkkatyötä toisen jäsenvaltion alueella, on pidettävä mainitussa säännöksessä tarkoitettuna kahden jäsenvaltion alueella tavallisesti työskentelevänä henkilönä, mikäli yhtäältä kyseisen lomajakson ajan häntä pidetään ensin mainitun jäsenvaltion sosiaaliturvalainsäädännössä palkkatyötä tekevänä henkilönä ja mikäli toisaalta työskentely jälkimmäisen jäsenvaltion alueella on tavanomaista ja määrältään merkittävää, minkä selvittäminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana.

(1) EUVL C 38, 1.2.2016.
1)

Portugalin tasavalta ei ole noudattanut valmisteveroja koskevasta yleisestä järjestelmästä ja direktiivin 92/12/ETY kumoamisesta 16.12.2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/118/EY 9 artiklan ensimmäisen kohdan ja suhteellisuusperiaatteen mukaisia velvoitteitaan, koska se on säätänyt, että tiettynä vuonna kulutukseen luovutettuja savukepakkauksia ei voida enää jaella ja myydä yleisölle 1.10.2007 annetun Portugalin valtiovarain- ja julkishallintoministeriön täytäntöönpanoasetuksen nro 1295/2007 (Portaria n.o 1295/2007 do Ministério das Finanças e da Administração Pública), sellaisena kuin sitä sovelletaan nyt käsiteltävässä asiassa, 27 §:n a kohdassa vahvistetun määräajan päättymisen jälkeen, kun savukkeisiin seuraavana vuonna sovellettavaa valmisteverokantaa ei koroteta.
1)

SEUT 20 artiklaa on tulkittava siten, että sen arvioimiseksi, olisiko lapsen, joka on Euroopan unionin kansalainen, pakko lähteä koko unionin alueelta eikä hän voisi siis tosiasiassa käyttää pääosaa oikeuksista, jotka hänellä on kyseisen artiklan perusteella, jos hänen vanhemmalleen, joka on kolmannen maan kansalainen, ei tunnusteta oikeutta oleskella asianomaisessa jäsenvaltiossa, se, että toinen vanhempi, joka on unionin kansalainen, on todellisuudessa kykenevä ja valmis vastaamaan yksin lapsen päivittäisestä ja tosiasiallisesta huollosta, on merkityksellinen seikka, jonka perusteella pelkästään ei voida kuitenkaan todeta, ettei vanhemman, joka on kolmannen maan kansalainen, ja lapsen välillä ole sellaista riippuvuussuhdetta, että lapsen olisi pakko näin lähteä unionin alueelta siinä tapauksessa, ettei oleskeluoikeutta tällä tavoin tunnusteta. Tällaisen arvioinnin on näet perustuttava lapsen edun mukaisesti kaikkien sellaisten käsiteltävään asiaan liittyvien seikkojen huomioon ottamiseen, joita ovat muun muassa lapsen ikä, hänen fyysinen ja tunnetason kehityksensä, hänen tunnesiteensä lujuus sekä siihen vanhempaan, joka on unionin kansalainen, että siihen vanhempaan, joka on kolmannen maan kansalainen, ja vaara, jonka lapsen erottaminen viimeksi mainitusta aiheuttaisi hänen tasapainolleen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 277/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 13.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Yhdistynyt kuningaskunta) – The Queen, Gibraltar Betting and Gaming Association Limitedin hakemuksesta v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs ja Her Majesty’s Treasury

(Asia C-591/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 355 artiklan 3 kohta - Gibraltarin asema - SEUT 56 artikla - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Täysin jäsenvaltion sisäinen tilanne - Tutkimatta jättäminen))

(2017/C 277/08)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: The Queen, Gibraltar Betting and Gaming Association Limitedin hakemuksesta

Vastaajat: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs ja Her Majesty’s Treasury

Tuomiolauselma

SEUT 355 artiklan 3 kohtaa, luettuna yhdessä SEUT 56 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että se, että Gibraltariin sijoittautuneet toimijat tarjoavat palveluita Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneille henkilöille, muodostaa unionin oikeuden kannalta tilanteen, jonka kaikki osatekijät rajoittuvat yhden ainoan jäsenvaltion sisälle.

(1) EUVL C 27, 25.1.2016.
2)

Direktiivin 2002/46 säännöksiä ja EUT-sopimuksen tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevia määräyksiä on tulkittava siten, että kyseisen direktiivin 5 artiklassa tarkoitetut enimmäismäärät on vahvistettava tapauskohtaisesti ja siten, että huomioon otetaan kaikki mainitun 5 artiklan 1 ja 2 kohdassa esitetyt seikat ja erityisesti ne suurimmat turvalliset raja-arvot, jotka kyseisille ravintoaineille on vahvistettu kansanterveyteen kohdistuvien riskien perusteellisessa arvioinnissa, joka ei nojaudu yleisluontoisiin tai hypoteettisiin seikkoihin vaan merkityksellisiin tieteellisiin tietoihin. Kansallisen tuomioistuimen on arvioitava, täyttääkö pääasiassa kyseessä oleva menetelmä kyseisten määrien vahvistamiseksi nämä vaatimukset.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 151/8

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 15.3.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Nejvyšší správní soud – Tšekki) – Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie v. Salah Al Chodor, Ajlin Al Chodor ja Ajvar Al Chodor

(Asia C-528/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteet ja -menettelyt - Asetus (EU) N:o 604/2013 (Dublin III) - 28 artiklan 2 kohta - Säilöönotto siirtämistä varten - 2 artiklan n alakohta - Huomattava pakenemisen vaara - Objektiiviset perusteet - Lakisääteisen määritelmän puuttuminen))

(2017/C 151/11)

Oikeudenkäyntikieli: tšekki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Nejvyšší správní soud

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

Vastapuolet: Salah Al Chodor, Ajlin Al Chodor ja Ajvar Al Chodor

Tuomiolauselma

Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 2 artiklan n alakohtaa ja 28 artiklan 2 kohtaa yhdessä luettuina on tulkittava siten, että niiden nojalla jäsenvaltioiden on vahvistettava yleisesti sovellettavassa sitovassa säännöksessä objektiiviset perusteet, joiden pohjalta on syytä olettaa, että kansainvälistä suojelua hakeva siirtomenettelyn kohteena oleva henkilö saattaa paeta. Tällaisen säännöksen puuttumisesta seuraa, ettei kyseisen asetuksen 28 artiklan 2 kohtaa voida soveltaa.

(1) EUVL C 16, 18.1.2016.
2)

Maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 7.7.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 612/2009, sellaisena kuin se on muutettuna 23.2.2011 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 173/2011, 28 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että jäädytetyt tai pakastetut kananpojat, joiden vesipitoisuus ylittää asetuksessa N:o 543/2008, sellaisena kuin se on muutettuna täytäntöönpanoasetuksella n:o 1239/2012, vahvistetut rajat, eivät ole sellaisia, että niitä voitaisiin pitää kaupan tavanomaisissa olosuhteissa unionin alueella, eivätkä nämä kananpojat täytä virheettömän, kunnollisen ja myyntikelpoisen laadun vaatimusta siitä huolimatta, että niillä on toimivaltaisen viranomaisen myöntämä terveystodistus.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 112/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.2.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Vilniaus miesto apylinkės teismas – Liettua) – W ja V v. X

(Asia C-499/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Toimivalta vanhempainvastuuta koskevissa asioissa - Asetus (EY) N:o 2201/2003 - 8 - 15 artikla - Toimivalta elatusvelvoitteita koskevissa asioissa - Asetus (EY) N:o 4/2009 - 3 artiklan d alakohta - Eri jäsenvaltioiden tuomioistuimien antamat vastakkaiset ratkaisut - Lapsi, joka asuu vakinaisesti äitinsä asuinjäsenvaltiossa - Isän asuinjäsenvaltion tuomioistuimilla ei ole toimivaltaa muuttaa ratkaisua, josta on tullut lainvoimainen ja jonka ne ovat antaneet aikaisemmin lapsen asuinpaikasta, elatusvelvoitteista ja tapaamisoikeuden käyttämisestä))

(2017/C 112/10)

Oikeudenkäyntikieli: liettua

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Vilniaus miesto apylinkės teismas

Pääasian asianosaiset

Kantajat: W ja V

Vastaaja: X

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 8 artiklaa ja toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta sekä yhteistyöstä elatusvelvoitteita koskevissa asioissa 18.12.2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 4/2009 3 artiklaa on tulkittava siten, että pääasian kaltaisessa asiassa jäsenvaltion tuomioistuimet, jotka ovat antaneet alaikäisen lapsen osalta vanhempainvastuuta ja elatusvelvoitteita koskevan ratkaisun, josta on tullut lainvoimainen, eivät ole enää toimivaltaisia ratkaisemaan kyseisen ratkaisun muuttamista koskevaa vaatimusta, jos lapsen asuinpaikka on toisen jäsenvaltion alueella. Toimivalta ratkaista kyseinen vaatimus on juuri viimeksi mainitun jäsenvaltion tuomioistuimilla.

(1) EUVL C 414, 14.12.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 70/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 18.1.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Düsseldorf – Saksa) – Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen v. Hauptzollamt Bielefeld

(Asia C-365/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Tulliliitto ja yhteinen tullitariffi - Tuontitullien palauttaminen - Asetus (ETY) N:o 2913/92 (tullikoodeksi) - 241 artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäinen luetelmakohta - Jäsenvaltion velvollisuus säätää, että viivästyskorkoa on maksettava, vaikka kansallisissa tuomioistuimissa ei nosteta kannetta))

(2017/C 070/06)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Düsseldorf

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen

Vastaaja: Hauptzollamt Bielefeld

Tuomiolauselma

Jos tuontitullit, mukaan lukien polkumyyntitullit, palautetaan sillä perusteella, että ne on kannettu unionin oikeuden vastaisesti – mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava –, jäsenvaltioilla on unionin oikeuteen perustuva velvollisuus maksaa palauttamiseen oikeutetuille yksityisille kyseisiin määriin liittyvät korot, jotka kertyvät siitä lukien, kun yksityinen on maksanut palautettavat tullit.

(1) EUVL C 328, 5.10.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 78/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 25.1.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Court of Appeal – Irlanti) – Eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpano, jonka kohteena on Tomas Vilkas

(Asia C-640/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Puitepäätös 2002/584/YOS - Eurooppalainen pidätysmääräys - 23 artikla - Määräaika etsityn henkilön luovuttamiselle - Mahdollisuus sopia uudesta luovuttamispäivästä useammin kuin kerran - Etsitty henkilö vastustelee luovuttamista - Ylivoimainen este))

(2017/C 078/05)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal

Pääasian asianosainen

Tomas Vilkas

Tuomiolauselma

Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 23 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ja pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen sopivat uudesta luovuttamispäivästä tämän säännöksen nojalla, kun etsittyä henkilöä ei ole kyetty hänen toistuvan vastustelunsa vuoksi luovuttamaan kymmenen päivän kuluessa tämän säännöksen nojalla sovitusta ensimmäisestä uudesta luovuttamispäivästä, siltä osin kuin kyseiset viranomaiset eivät poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi ole voineet ennakoida tätä vastustelua ja kun sen seurauksia luovuttamiselle ei ole voitu välttää kaikesta näiden viranomaisten noudattamasta huolellisuudesta huolimatta, mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava.

Puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 15 artiklan 1 kohtaa ja 23 artiklaa on tulkittava siten, että kyseiset viranomaiset ovat edelleen velvollisia sopimaan uudesta luovuttamispäivästä kyseisessä 23 artiklassa vahvistettujen määräaikojen päätyttyä.

(1) EUVL C 59, 15.2.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 53/16

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.12.2016 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Verwaltungsgericht Berlin – Saksa) – Sidika Ucar (C-508/15) ja Recep Kilic (C-509/15) v. Land Berlin

(Yhdistetyt asiat C-508/15 ja C-509/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus - Päätös N:o 1/80 - 7 artiklan ensimmäinen kohta - Jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille kuuluvan turkkilaisen työntekijän perheenjäsenten oleskeluoikeus - Edellytykset - Turkkilaisen työntekijän ei edellytetä kuuluneen jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille perheenjäsenen kolmen ensimmäisen oleskeluvuoden ajan))

(2017/C 053/18)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgericht Berlin

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Sidika Ucar (C-508/15) ja Recep Kilic (C-509/15)

Vastaaja: Land Berlin,

Tuomiolauselma

Assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tehdyn assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa on tulkittava siten, että siinä annetaan oleskeluoikeus vastaanottavassa jäsenvaltiossa sellaiselle turkkilaisen työntekijän perheenjäsenelle, jolle on annettu lupa saapua kyseiseen jäsenvaltioon perheenyhdistämisen perusteella ja joka on tähän jäsenvaltioon saapumisestaan saakka asunut yhdessä kyseisen turkkilaisen työntekijän kanssa, vaikkei vähintään kolmen vuoden ajanjakso, jona tämä työntekijä on kuulunut laillisille työmarkkinoille, ole alkanut välittömästi kyseisen perheenjäsenen tähän vastaanottavaan jäsenvaltioon saapumisen jälkeen vaan tätä myöhemmin.

(1) EUVL C 16, 18.1.2016.