Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kansainväliset sopimukset - Jäsenvaltioiden sopimukset - EY:n perustamissopimusta edeltävät sopimukset - Perustamissopimuksen 234 artikla - Kohde - Ulottuvuus - Tuonti sellaisesta kolmannesta maasta, joka on liittynyt sopimukseen perustamissopimuksen voimaantulon jälkeen - 234 artiklaa ei voida soveltaa

(EY:n perustamissopimuksen 234 artiklan ensimmäinen kohta; vuoden 1994 tullitariffeja ja kauppaa koskeva yleissopimus; neuvoston asetus N:o 404/93; komission asetus N:o 478/95)

2 Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Banaanit - Tuontijärjestelmä - Tariffikiintiön jako kansallisiin kiintiöihin - Syrjintää ei ole - Vientitodistusjärjestelmän käyttöönotto, joka vaikuttaa haitallisesti ainoastaan A- ja B-luokkaan kuuluviin toimijoihin - Syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen

(EY:n perustamissopimuksen 40 artiklan 3 kohta; neuvoston asetus N:o 404/93; komission asetuksen N:o 478/95 1 artiklan 1 kohta ja 3 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

3 Perustamissopimuksen 234 artiklan ensimmäisen kohdan tarkoituksena on täsmentää kansainvälisen oikeuden periaatteiden mukaisesti, että perustamissopimuksen soveltaminen ei vaikuta kyseessä olevan jäsenvaltion velvoitteeseen kunnioittaa aikaisemmasta sopimuksesta kolmansille valtioille johtuvia oikeuksia ja noudattaa vastaavasti omia velvollisuuksiaan. Siten kahden edellytyksen on täytyttävä, jotta yhteisön oikeuden oikeussäännön soveltaminen voisi estyä kansainvälisen sopimuksen takia; kysymyksessä on oltava ennen perustamissopimuksen voimaantuloa tehty sopimus ja kolmannelle maalle on johduttava siitä sellaisia oikeuksia, että se voi vaatia kyseistä jäsenvaltiota kunnioittamaan niitä.

Näin ollen kyseistä määräystä ei voida soveltaa sellaisissa asioissa, jotka koskevat sellaisesta kolmannesta maasta peräisin olevien banaanien tuontia, joka ei ole jäsenvaltioiden ennen perustamissopimuksen voimaantuloa tekemän kansainvälisen sopimuksen osapuoli.

Juuri sellainen tapaus on kysymyksessä Ecuadorista peräisin olevien banaanien vuonna 1995 tapahtuneessa tuonnissa, johon voidaan soveltaa kantajan väitteen mukaan Gatt-sopimuksen tiettyjen artiklojen vastaisia asetuksen N:o 404/93 ja asetuksen N:o 478/95 säännöksiä. Kyseinen kolmas maa ei nimittäin ollut vuoden 1947 Gatt-sopimuksen sopimuspuoli, ja siitä tuli Maailman kauppajärjestön jäsen ja siten vuoden 1994 Gatt-sopimuksen sopimuspuoli vasta vuonna 1996.

4 Neuvoston asetuksen N:o 404/93 täydentävistä yksityiskohtaisista säännöistä yhteisön alueelle tuotavien banaanien tariffikiintiöjärjestelmästä ja asetuksen N:o 1442/93 muuttamisesta annetun komission asetuksen N:o 478/95 1 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kolmansista maista peräisin olevien ja muiden kuin perinteisten AKT-banaanien tuontia koskeva tariffikiintiö jaetaan erityisiin, tietyille maille tai maaryhmille tarkoitettuihin osuuksiin siten, että siitä varataan tietty prosenttiosuus yhteisön kanssa tehdyn puitesopimuksen sopimuspuolille, ja sen 3 artiklan 2 kohdassa säädetään, että ainoastaan A- ja C-luokkiin kuuluvat taloudelliset toimijat - sulkien siten pois B-luokkaan kuuluvat toimijat (eli toimijat, jotka ovat pitäneet kaupan yhteisön banaaneja ja/tai perinteisiä AKT-banaaneja) - ovat velvollisia hankkimaan Kolumbian, Costa Rican ja Nicaraguan toimivaltaisilta viranomaisilta vientitodistukset näistä maista tapahtuvaa banaanien tuontia varten.

Tariffikiintiön jakamisella kansallisiin kiintiöihin, jolla suositaan tiettyjä kolmansia maita ja rajoitetaan muista kolmansista maista peräisin olevia banaaneja perinteisesti tuovien taloudellisten toimijoiden tuontimahdollisuuksia, ei loukata yleistä syrjintäkiellon periaatetta, sellaisena kuin se on perustamissopimuksen 40 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa.

Yhteisön oikeudessa ei ole nimittäin olemassa yleistä periaatetta, joka velvoittaisi yhteisön ulkosuhteissaan kohtelemaan eri kolmansia maita yhdenvertaisesti, ja jos kolmansien maiden erilainen kohtelu ei ole yhteisön oikeuden vastaista, yhteisön oikeuden vastaisena ei voida pitää myöskään sellaista yhteisön taloudellisten toimijoiden erilaista kohtelua, joka ainoastaan seuraa automaattisesti sellaisten kolmansien maiden erilaisesta kohtelusta, joiden kanssa näillä toimijoilla on liikesuhteita. Tuontimahdollisuuksien rajoittaminen, joka saattaa aiheutua kyseisiin luokkiin kuuluville taloudellisille toimijoille kansallisten kiintiöiden käyttöönotosta, on automaattinen seuraus siitä, että kolmansia maita kohdellaan eri tavoin sen mukaan, ovatko ne puitesopimuksen sopimuspuolia vai eivät, ja sen mukaan, kuinka suuri kiintiö niille on annettu tässä sopimuksessa.

Sitä vastoin se erilainen kohtelu, joka muodostuu siitä, että B-luokkaan kuuluvat toimijat on vapautettu vientitodistusjärjestelmästä, mikä tarkoittaa, että ainoastaan A- ja C-luokkaan kuuluvien toimijoiden kyseisistä kolmansista maista peräisin olevien banaanien hankintahinta nousee noin 33 prosentilla, on ristiriidassa edellä tarkennetun syrjintäkiellon kanssa, joka on ainoastaan erityinen ilmaus yhteisön oikeuden perusperiaatteisiin kuuluvasta yleisestä yhdenvertaisuusperiaatteesta. Tämä erilainen kohtelu johtaa asetuksen N:o 478/95 pätemättömyyteen siltä osin kuin tämä velvollisuus asetetaan ainoastaan A- ja C-luokkiin kuuluville toimijoille.

Banaanialan yhteinen markkinajärjestely, sellaisena kuin se on otettu käyttöön asetuksella N:o 404/93, ja erityisesti sen tariffikiintiön jakoa koskeva järjestelmä sisältävät tiettyjä sellaisia rajoituksia tai sellaista toimijoiden erilaista kohtelua A- ja C-luokkiin kuuluvien toimijoiden vahingoksi, jotka eivät ole yleisen syrjintäkiellon periaatteen vastaisia, koska nämä rajoitukset ja kohtelu kuuluvat erottamattomasti aiemmin jakautuneiden markkinoiden yhdentämistavoitteeseen, kun otetaan huomioon, että kyseisten taloudellisten toimijoiden luokkien olosuhteet olivat erilaiset ennen yhteisen markkinajärjestelyn käyttöönottoa. Samaten yhteisen markkinajärjestelyn päämäärä, joka on yhteisön tuotannon ja perinteisen AKT-valtioiden tuotannon myynnin takaaminen, edellyttää tietyn tasapainon saavuttamista kyseisten toimijaluokkien välillä.

Kuitenkaan ei ole näytetty, että myös B-luokkaan kuuluvia toimijoita hyödyttäneiden, tässä puitesopimuksessa määrättyjen tariffikiintiön korottamisen ja samanaikaisesti toteutetun tullin alentamisen horjuttamaa tasapainoa ei ole voitu palauttaa ennalleen muutoin kuin siten, että B-luokkaan kuuluville toimijoille myönnettiin merkittävä etu, ja siis siten, että toisiin luokkiin kuuluvia toimijoita, joihin on jo tariffikiintiötä ja sitä koskevaa jakojärjestelmää käyttöön otettaessa kohdistunut samanlaisia rajoituksia ja erilaista kohtelua, kohdeltiin uudelleen eri tavalla.