EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS

(kolmas jaosto)

9 päivänä heinäkuuta 2015

Manuel Antonio De Almeida Pereira

vastaan

Eurojust

”Henkilöstö — Eurojustin henkilöstö — Väliaikainen toimihenkilö — Ilmoitus avoimesta toimesta — Hakijoiden valintamenettely — Valintalautakunnan suorittama hakijoiden arviointi — Hyväksyminen valintamenettelyn seuraavaan vaiheeseen — Edellytykset — Valintakriteerien pisteyttäminen — Vaadittu pisteraja — Hakemuksen hylkääminen — Selvästi täysin perusteeton kanne — Työjärjestyksen 81 artikla”

Aihe:

SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa Manuel Antonio De Almeida Pereira vaatii lähinnä kumottavaksi 8.8.2014 tehdyn päätöksen, jolla Eurojust päätti hylätä hänen hakemuksensa Eurojustin puheenjohtajan toimiston neuvonantajan toimeen.

Ratkaisu:

Kanne hylätään selvästi perusteettomana. Manuel Antonio De Almeida Pereira vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Eurojustin oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 50 artiklan 1 kohdan e alakohdan, joka tuli voimaan 1.10.2014, sanamuoto on tiukempi kuin mainitun tuomioistuimen vanhan työjärjestyksen 35 artiklan 1 kohdan e alakohta, sillä siinä säädetään, että kannekirjelmässä on mainittava selkeä esitys asiassa merkityksellisistä tosiseikoista aikajärjestyksessä sekä erillinen, täsmällinen ja jäsennelty esitys oikeudellisista perusteista ja perusteluista, joihin asiassa vedotaan. Tavoite, johon tällä muutoksella pyrittiin, merkitsi siten muun muassa kantajien sen velvollisuuden vahvistumista, jonka mukaan heidän on esitettävä kanneperusteensa selkeästi, edellyttämällä, että kanneperusteiden oikeudelliset perusteet yksilöidään tarkasti, että jokaisen kanneperusteen tueksi esitetyt perustelut liittyvät yksinomaan kyseiseen perusteeseen ja että jokainen kanneperuste erotellaan tarkasti muista, mikä on kaikkien oikeusalan toimijoiden, oikeussubjektien, asianajajien, asiamiesten ja tuomareiden edun mukaista. (ks. 22 kohta) Viittaukset: Virkamiestuomioistuin: tuomio 30.6.2015, Petsch v. komissio (F‑124/14, EU:F:2015:69, 21 kohta)

Hallinnolla nimitys- ja palvelukseenottoasioissa olevan harkintavallan käyttö edellyttää, että se tutkii huolella ja puolueettomasti kunkin hakemuksen kaikki merkitykselliset seikat ja että se noudattaa huolellisesti avointa toimea koskevassa ilmoituksessa esitettyjä vaatimuksia, minkä vuoksi sen on hylättävä kaikki hakijat, jotka eivät täytä näitä vaatimuksia. Avointa toimea koskeva ilmoitus on nimittäin oikeudellinen kehys, jonka kyseinen viranomainen asettaa itse itselleen ja jota sen pitää noudattaa pikkutarkasti. Hyväksytyn hakijan valinnassa tehdyn mahdollisen virheen on oltava ilmeinen ja ylitettävä laaja harkintavalta, joka hallinnolla on avointa toimea koskevalla ilmoituksella vahvistettujen oikeussääntöjen puitteissa sen vertaillessa hakijoiden ansioita ja arvioidessa yksikön etua. Virkamiestuomioistuimen valvonnan on rajoituttava sen tutkimiseen, onko hallinto pysynyt kohtuullisissa rajoissa ja onko se käyttänyt toimivaltaansa ilmeisen virheellisesti tai johonkin muuhun tarkoitukseen kuin mitä varten se on sille annettu, kun otetaan huomioon seikat, joihin hallinto on perustanut arviointinsa. Virkamiestuomioistuin ei voi näin ollen korvata omalla arvioinnillaan hallinnon hakijoiden ansioista ja pätevyydestä tekemää arviointia, kun yhdenkään asiakirja-aineistoon sisältyvän seikan perusteella ei voida katsoa, että hallinto olisi ansioita ja pätevyyttä arvioidessaan tehnyt ilmeisen arviointivirheen. Pelkästään se, että hakijalla on ilmeisiä ja tunnustettuja ansioita, ei sulje pois sitä, että hakijoiden ansioiden vertailussa muut hakijat ovat ansioituneempia. Myöskään se, että hakija täyttää kaikki avointa toimea koskevassa ilmoituksessa mainitut pätevyysedellytykset, ei itsessään ilmiselvästi riitä osoittamaan, että hallinto olisi tehnyt ilmeisen arviointivirheen. Edellä mainitut päätelmät pätevät sitä suuremmalla syyllä, kun otetaan huomioon työsopimusten tekemiseen toimivaltaisella viranomaisella oleva laaja harkintavalta vertailtaessa väliaikaisen toimihenkilön toimeen hakeneiden ansioita. Kyseinen viranomainen voi siten organisointivaltansa rajoissa sekä sisäisillä säännöillä päättää, että yleensä ainoastaan hakijat, jotka ovat saaneet tietyn rajan ylittävän määrän pisteitä, voidaan kutsua haastatteluun valintalautakunnan kanssa. Tässä yhteydessä yksinään sen perusteella, ettei hakijaa ole valittu osallistumaan valintamenettelyn seuraavaan vaiheeseen, ei voida todeta, että päätökset olisivat tältä osin syrjiviä tai mielivaltaisia. Päätös, jolla hakijan hakemus hylättiin, on päinvastoin valintalautakunnan suorittaman eri hakijoiden ansioiden vertailun lopputulos. Lisäksi sillä, että kyseisellä hakijalla oli saattanut olla määrällisesti arvioituna enemmän työkokemusta kuin hyväksytyllä hakijalla, ei itsessään ole merkitystä. (ks. 29–31, 33, 34 ja 37 kohta) Viittaukset: Yhteisöjen tuomioistuin: tuomio 30.10.1974, Grassi v. neuvosto (188/73, EU:C:1974:112, 26, 38 ja 41 kohta) ja tuomio 4.2.1987, Bouteiller v. komissio (324/85, EU:C:1987:59, 6 kohta) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio 13.12.1990, Moritz v. komissio (T‑20/89, EU:T:1990:80, 29 kohta); tuomio 19.2.1998, Campogrande v. komissio (T‑3/97, EU:T:1998:43, 124 kohta); tuomio 16.12.1999, Cendrowicz v. komissio (T‑143/98, EU:T:1999:340, 67 kohta); tuomio 9.7.2002, Tilgenkamp v. komissio (T‑158/01, EU:T:2002:180, 50 kohta ja 59 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio 18.9.2003, Pappas v. alueiden komitea (T‑73/01, EU:T:2003:237, 54 kohta) Virkamiestuomioistuin: tuomio 6.5.2009, Campos Valls v. neuvosto (F‑39/07, EU:F:2009:45, 43 kohta) ja tuomio 11.12.2012, Trentea v. FRA (F‑112/10, EU:F:2012:179, 101, 102 ja 104 kohta)