On huomattava, että asetuksen N:o 2201/2003 johdanto-osan 17 perustelukappaleessa tuodaan esiin tämän asetuksen täydentävä luonne, kun siinä todetaan, että asetus täydentää vuoden 1980 Haagin yleissopimusta, jota on kuitenkin edelleen sovellettava. Näiden kahden instrumentin nivoutuminen toisiinsa täsmentyy asetuksen N:o 2201/2003 11 artiklan 1 kohdassa, jonka mukaan jäsenvaltion tuomioistuinten on sovellettava tämän artiklan 2–8 kohtaa vuoden 1980 Haagin yleissopimuksessa määrättyyn palautusmenettelyyn. On todettava, että näissä säännöksissä ei edellytetä, että tilanteessa, jossa väitetään olevan kyse kansainvälisestä lapsikaappauksesta, henkilö, elin tai viranomainen nojautuu vuoden 1980 Haagin yleissopimukseen vaatiakseen tämän lapsen pikaista palauttamista valtioon, jossa lapsen asuinpaikka on. Näin ollen vanhempainvastuunkantaja voi vaatia sellaisen vanhempainvastuuta ja lasten palauttamista koskevan ratkaisun tunnustamista ja täytäntöönpanoa asetuksen N:o 2201/2003 III luvun säännösten mukaisesti, jonka asetuksen N:o 2201/2003 II luvun 2 jakson mukaan toimivaltainen tuomioistuin on tehnyt, vaikka hän ei ole tehnyt palauttamista koskevaa hakemusta vuoden 1980 Haagin yleissopimuksen perusteella.

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 III luvun yleisiä säännöksiä on tulkittava siten, että kun väitetään, että kyseessä on lasten luvaton poisvieminen, sen jäsenvaltion tuomioistuimen, jossa lasten asuinpaikka oli, tekemä päätös, jossa nämä lapset määrätään palautettaviksi ja joka on seurausta vanhempainvastuusta tehdystä päätöksestä, voidaan todeta täytäntöönpanokelpoiseksi vastaanottavassa jäsenvaltiossa näiden yleisten säännösten mukaisesti.

On todettava, että se, että tuomioistuin käyttää valtion holhottavaksi ja huollettavaksi määräämiseen liittyvää toimivaltaansa, sisältää lasten hyvinvointiin ja kasvatukseen liittyvien sellaisten oikeuksien käyttämistä, joita tavallisesti käyttävät vanhemmat, asetuksen N:o 2201/2003 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti ja holhoukseen ja edunvalvontaan liittyviä näkökohtia asetuksen 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti. Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on todennut, huoltoa koskevan oikeuden siirtyminen hallintoviranomaiselle kuuluu myös asetuksen soveltamisalaan.

Vanhempainvastuun käsite määritellään asetuksen N:o 2201/2003 2 artiklan 7 alakohdassa laajasti siten, että sillä tarkoitetaan kaikkia oikeuksia ja velvollisuuksia, jotka liittyvät lapsen henkilöön tai omaisuuteen ja jotka jollakin luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä on tuomioistuimen tuomion tai lain taikka voimassa olevan sopimuksen perusteella (tuomio 27.11.2007, C, C-435/06 , EU:C:2007:714 , 49 kohta ja tuomio 26.4.2012, Health Service Executive, C-92/12 PPU , EU:C:2012:255 , 59 kohta).

Asetuksen N:o 2201/2003 33 artiklan 1 kohtaa, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa se on esteenä jäsenvaltion tuomioistuimen sellaisen päätöksen täytäntöönpanolle, jossa määrätään lapset valtion huollettavaksi ja holhottavaksi sekä määrätään lasten palauttamisesta ja joka on todettu täytäntöönpanokelpoiseksi pyynnön vastaanottaneessa jäsenvaltiossa, ennen tämän päätöksen täytäntöönpanokelpoisuuden toteavan ratkaisun tiedoksiantoa asianomaisille vanhemmille. Asetuksen N:o 2201/2003 33 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, ei voi pidentää tässä säännöksessä säädettyä muutoksenhakuaikaa.

Tältä osin on palautettava mieleen, että eksekvatuuripäätöksen tiedoksiantoa koskevan vaatimuksen tehtävänä on yhtäältä suojella sen oikeuksia, jota vastaan täytäntöönpanoa haetaan, ja toisaalta todistelun osalta mahdollistaa asetuksen N:o 2201/2003 33 artiklan mukaisen ehdottoman ja pakottavan muutoksenhaun määräajan kulumisen tarkka laskeminen (ks. analogisesti tuomio 16.2.2006, Verdoliva, C-3/05, EU:C:2006:113, 34 kohta).

Tällä tiedoksiantoa koskevalla vaatimuksella ja samalla muutoksenhakua koskevien tietojen ilmoittamisella voidaan varmistaa, että asianosaisella, jota vastaan täytäntöönpanoa pyydetään, on tehokas muutoksenhakuoikeus. Jotta siis voitaisiin katsoa, että asianomainen olisi voinut hakea muutosta eksekvatuuripäätökseen asetuksen N:o 2201/2003 33 artiklassa tarkoitetulla tavalla, hänen on pitänyt saada tietoonsa tämän päätöksen sisältö, mikä edellyttää sitä, että se on annettu hänelle tiedoksi (tuomio 14.12.2006, ASML, C-283/05, EU:C:2006:787, 40 kohta).

(ks. 69, 70 ja 82 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)