17

Oberlandesgericht Innsbruck on päättänyt tässä tilanteessa lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko kansallinen oikeussääntö, joka perustuu osittain lainsäädäntöön ja osittain työehtosopimukseen ja jonka ottamisesta yksittäisen työsopimuksen osaksi osapuolet ovat sopineet, ristiriidassa unionin oikeuden kanssa, sellaisena kuin se on nykytilassaan, ja erityisesti 1) yhdenvertaista kohtelua koskevan unionin oikeuden yleisen periaatteen, 2) SEU 6 artiklan 3 kohdassa ja – – perusoikeuskirjan 21 artiklassa tarkoitetun ikään perustuvan syrjinnän kieltoa koskevan yleisen periaatteen, 3) SEUT 45 artiklassa tarkoitettuun työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvän syrjintäkiellon ja 4) direktiivin [2000/78] kanssa, kun sen mukaan rautatieliikenteen sektorin työntekijöiden aikaisempia työskentelykausia ei oteta lainkaan huomioon, jos ne on täytetty ennen 18 vuoden ikää, ja niistä lasketaan vain puolet, jos ne on täytetty 18 vuoden iästä lähtien siltä osin kuin niitä ei ole täytetty ”julkisyhteisön kaltaisessa” kotimaisessa yrityksessä tai vastaajana olevan kotimaisen työnantajan palveluksessa, ilman että otettaisiin huomioon työntekijän konkreettisesti hankkimia valmiuksia ja taitoja? 2) Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Onko laskettaessa maksamatta jäänyttä palkkaa tähän mennessä huomiotta (kokonaisuudessaan ennen 18 vuoden ikää ja puolesta määrästään 18 vuoden iästä lähtien siihen saakka, kun kantaja tuli valittajan palvelukseen) jätetyiltä aikaisemmilta työskentelykausilta näiden kausien ottamiseksi unionin oikeuden mukaisesti huomioon merkitystä sillä, että laskennalliset työskentelykaudet täytettiin ajanjaksona 1.12.1965–24.11.1974 eli kauan ennen Itävallan tasavallan liittymistä unioniin ja ennen kuin ensimmäinen tuomio unionin oikeuden mukaisesta yhdenvertaisen kohtelun periaatteesta annettiin? 3) Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Ovatko kansalliset vanhentumista koskevat säännöt ristiriidassa unionin oikeuden kanssa, sellaisena kuin se on nykytilassaan, ja erityisesti tehokkuusperiaatteen kanssa, kun niiden mukaan sellainen työntekijän oikeus palkan ja myöhemmin eläkkeensaajan eläkkeen saamiseen taannehtivasti työnantajalta, joka perustuu ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettuun ulkomaisten ja ennen 18 vuoden ikää täytettyjen aikaisempien työskentelykausien huomioon ottamiseen unionin oikeuden mukaisesti ja jota hänellä ei kansallisen oikeuden perusteella ollut ja johon hän kykeni objektiivisesti arvioiden vetoamaan vasta asiassa C-195/98, Österreichischer Gewerkschaftsbund, 30.11.2000 annetun tuomion [(Kok., s. I-10497)] ja asiassa C-88/08, Hütter, 18.6.2009 annetun tuomion [(Kok., s. I-5325)] jälkeen, on kokonaisuudessaan vanhentunut? 4) Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Koskeeko rautatieliikenteen sektorin työnantajaa, jolla on noin 40000 työntekijää sekä moniportainen rakenteeltaan hierarkkinen ja koko valtion alueen kattava organisaatio, unionin oikeuden perusteella, sellaisena kuin se on nykytilassaan, sekä erityisesti yhdenvertaista kohtelua koskevan unionin oikeuden yleisen periaatteen ja/tai työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvän syrjintäkiellon horisontaalisen vaikutuksen perusteella huolenpitovelvollisuus, jonka vuoksi sen on ilmoitettava työntekijöilleen ja työntekijöiden edustajille myös sanomalehdissä julkaistuista Euroopan unionin tuomioistuimen tuomioista, joista käy ilmi, että se, millä tavoin työnantaja ottaa huomioon työskentelykaudet, on vastoin unionin oikeutta ja jotka saattavat johtaa muun muassa palkan taannehtivaan maksamiseen?”