ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 12.7.2006 – Hassan vastaan neuvosto ja komissio

(asia T-49/04)

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Osama bin Ladeniin, al-Qaida-verkostoon ja Talebaniin yhteydessä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet – Varojen jäädyttäminen – Perusoikeudet – Jus cogens – Tuomioistuinvalvonta – Kumoamiskanne ja vahingonkorvauskanne

1. Kumoamiskanne – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet (EY 230 artiklan neljäs kohta; neuvoston asetus N:o 881/2002, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2049/2003) (ks. 53–58 kohta)

2. Kansainvälinen oikeus – Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirja – Turvallisuusneuvoston päätökset (ks. 92 kohta)

3. Euroopan yhteisöt – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta (neuvoston asetus N:o 881/2002) (ks. 92 kohta)

4. Euroopan yhteisöt – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta (neuvoston asetus N:o 881/2002, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 561/2003; komission asetus N:o 2049/2003) (ks. 92, 96 ja 99 kohta)

5. Euroopan yhteisöt – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta (neuvoston asetus N:o 881/2002, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2049/2003) (ks. 92 kohta)

6. Kumoamiskanne – Yhteisön toimi, jolla pannaan täytäntöön Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmat – Asetus N:o 881/2002 (EY 230 artikla; neuvoston asetus N:o 881/2002) (ks. 92 kohta)

7. Euroopan yhteisöt – Toimi, jolla pannaan täytäntöön Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmat – Asetus N:o 881/2002 (EU 6 artikla; neuvoston asetus N:o 881/2002) (ks. 115–120 ja 122 kohta)

8. Euroopan yhteisöt – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Toimi, jolla pannaan täytäntöön Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmat – Asetukset N:o 881/2002 ja N:o 2049/2003 (neuvoston asetus N:o 881/2002; komission asetus N:o 2049/2003) (ks. 126–128 kohta)

9. Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset (yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 21 artikla; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 139 ja 140 kohta)

Aihe

Yhtäältä tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä sekä Afganistaniin suuntautuvan tiettyjen tavaroiden ja palvelujen viennin kieltämisestä, Afganistanin Talebania koskevien lentokiellon ja varojen sekä muiden taloudellisten resurssien jäädyttämisen laajentamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 467/2001 kumoamisesta 27.5.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002 (EYVL L 139, s. 9), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen N:o 881/2002 muuttamisesta 25. kerran 20.11.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2049/2003 (EUVL L 303, s. 20), kumoamista koskeva vaatimus ja toisaalta vaatimus vahingonkorvauksen suorittamisesta

Ratkaisu

Kanne hylätään.
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Euroopan unioni – Toimielimet – Yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin – Asetus N:o 1049/2001 – Poikkeukset oikeudesta tutustua asiakirjoihin – Perusteluvelvollisuuden laajuus (EY 253 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 1049/2001) (ks. 48 ja 49 kohta)

2. Euroopan unioni – Toimielimet – Yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin – Asetus N:o 1049/2001 – Poikkeukset oikeudesta tutustua asiakirjoihin – Yksityiselämän suojan ja yksilön koskemattomuuden turvaamisen laajuus – Velvollisuus suorittaa arviointi henkilötietojen suojaa koskevan unionin lainsäädännön mukaisesti (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 45/2001 1 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan a ja b alakohta ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 87–89, 91, 95, 96 ja 102 kohta)

3. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Oikeudenkäynnin aikana esitetyt perustelut, joita ei mainita riidanalaisessa päätöksessä, mitä ei voida hyväksyä (EY 253 artikla) (ks. 107 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Vaatimus, joka koskee komission 10.2.2004 tekemän sellaisen päätöksen kumoamista, jolla kantajalta evättiin oikeus tutustua avoimen kilpailun A7/A6 KOM/A/637 varallaololuetteloon ja 5.10.1995 alkaen tehtyihin yksittäispäätöksiin, jotka koskevat virkamiesten nimittämistä palkkaluokkaan A 6

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Euroopan yhteisöjen komission 10.2.2004 tekemä päätös, jolla Gregorio Valero Jordanalta evättiin oikeus tutustua avoimen kilpailun A7/A6 KOM/A/637 varallaololuetteloon ja 5.10.1995 alkaen tehtyihin yksittäispäätöksiin, jotka koskevat virkamiesten nimittämistä palkkaluokkaan A 6, kumotaan.

2) Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Valero Jordanan oikeudenkäyntikulut.

3) Ruotsin kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

4) Euroopan tietosuojavaltuutettu (EDPS) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

5) Tanskan kuningaskunta poistetaan rekisteristä väliintulijana asiassa T-161/04.

6) Tanskan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

7) Valero Jordana, komissio, Ruotsin kuningaskunta ja EDPS vastaavat kukin omista oikeudenkäyntikuluistaan, jotka liittyvät Tanskan tasavallan väliintuloon.
EY 87 artiklan 1 kohdan mukaan on ratkaistava, onko tietyssä oikeudellisessa järjestelmässä jokin kansallinen toimenpide omiaan suosimaan ”jotakin yritystä tai tuotannonalaa” verrattuna muihin, jotka ovat kyseisellä järjestelmällä tavoitellun päämäärän kannalta siihen rinnastettavassa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa. Mainitunlaiseen arviointiin päädytään myös, kun kyse on toimenpiteestä, josta ei ole päättänyt kansallinen lainsäätäjä vaan tietyn maan alueellinen viranomainen, koska toimenpide, jonka on keskushallinnon sijasta toteuttanut aluehallinto, voi muodostaa tuen, jos tässä määräyksessä määrätyt edellytykset täyttyvät. Viitekehyksen määrittämisellä on erityistä merkitystä tilanteissa, joissa on kyse verotustoimenpiteistä, koska itse edun olemassaolo voidaan osoittaa ainoastaan suhteessa niin sanottuun normaaliin verotukseen. Normaali verokanta on viitekehyksen muodostavalla maantieteellisellä alueella voimassa oleva verokanta.

Alueyhteisön toimen, jolla vahvistetaan vain tietylle jäsenvaltion alueen osalle muualla mainitussa jäsenvaltiossa voimassa olevaa verokantaa alhaisempi verokanta, valikoivuuden arvioimiseksi on tutkittava, onko toimen laatinut alue- tai paikallisviranomainen, jolla on perustuslakiin perustuva, keskushallinnosta erillinen poliittinen ja hallinnollinen asema, toiseksi on tutkittava, onko se laadittu ilman, että keskushallinto voi välittömästi puuttua sen sisältöön, ja kolmanneksi, hyvitetäänkö alueyhteisölle mainitun toimen käyttöönotosta aiheutuvia taloudellisia seuraamuksia muilta alueilta tai kyseisen jäsenvaltion keskushallinnolta peräisin olevilla suorituksilla tai avustuksilla.

(ks. 78–80 ja 86 kohta)
Koska julkisia hankintoja koskevassa sopimuksentekomenettelyssä tarjouseritelmä ei koske tarjouksen tehneitä yrityksiä erikseen, niillä ei ole näin ollen ole oikeutta nostaa siitä kumoamiskannetta EY 230 artiklan neljännen kohdan nojalla, eikä neuvosto voi vedota siihen, että tämä tarjouseritelmä olisi jollekin tarjouksen tehneistä yrityksistä kannekelpoinen toimi, vastustaakseen sitä, että viimeksi mainittu on liitännäisesti riitauttanut tämän asiakirjan laillisuuden siitä päätöksestä nostamansa kumoamiskanteen yhteydessä, jolla sen kyseistä hankintaa koskeva tarjous on hylätty.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdasta ja 48 artiklan 2 kohdasta ilmenee, että kannekirjelmässä on mainittava oikeudenkäynnin kohde ja yhteenveto kanteen oikeudellisista perusteista ja että asian käsittelyn kuluessa ei saa vedota uuteen perusteeseen, ellei se perustu käsittelyn aikana esille tulleisiin tosiseikkoihin tai oikeudellisiin seikkoihin. Peruste, jolla laajennetaan aikaisemmin – nimenomaisesti tai implisiittisesti – kannekirjelmässä esitettyä perustetta ja jolla on läheinen yhteys tähän perusteeseen, on kuitenkin otettava tutkittavaksi.

Tilanne on tällainen kanneperusteen osalta, joka perustuu siihen, että varainhoitoasetuksen soveltamissäännöistä annetun asetuksen N:o 2342/2002 139 artiklan 1 kohtaa, jonka mukaan Euroopan yhteisön julkisia hankintoja koskevassa sopimuksentekomenettelyssä hankintaviranomaisen on ennen tarjouksen hylkäämistä poikkeuksellisen alhaisena annettava tarjoajan selittää tai suorastaan perustella tarjoustaan, on rikottu, kun kantaja on esittänyt tämän kanneperusteen nimenomaisesti ainoastaan vastauskirjelmässä ja kun kyseinen kantaja on kannekirjelmässä nimenomaisesti arvostellut neuvostoa siitä, että se on ilman muuta tutkimusta hylännyt sen tarjouksen poikkeuksellisen alhaisena.

(ks. 87–90 kohta)
1.

Maatalous — EMOTR — Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen (Neuvoston asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohta ja neuvoston asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohta; komission asetuksen N:o 1663/95 8 artiklan 1 kohta) (ks. 98, 105, 122, 123, 141–143, 213, 217 ja 248–250 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 47

–

65 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

SMHV:n toisen valituslautakunnan 18.10.2004 tekemästä päätöksestä (asia R 542/2002-2), joka koskee Merant GmbH:n ja Focus Magazin Verlag GmbH:n välistä väitemenettelyä, nostettu kanne

Asian tiedot

>lt>1

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 18.10.2004 tekemä päätös (asia R 542/2002-2) kumotaan.

2) SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kantajan, Merant GmbH:n, oikeudenkäyntikulut.

3) Väliintulija, Focus Magazin Verlag GmbH, vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Kumoamiskanne – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet (EY 230 artiklan neljäs kohta; neuvoston asetus N:o 881/2002, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2049/2003) (ks. 53–58 kohta)

2. Kansainvälinen oikeus – Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirja – Turvallisuusneuvoston päätökset (ks. 92 kohta)

3. Euroopan yhteisöt – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta (neuvoston asetus N:o 881/2002) (ks. 92 kohta)

4. Euroopan yhteisöt – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta (neuvoston asetus N:o 881/2002, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 561/2003; komission asetus N:o 2049/2003) (ks. 92, 96 ja 99 kohta)

5. Euroopan yhteisöt – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta (neuvoston asetus N:o 881/2002, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2049/2003) (ks. 92 kohta)

6. Kumoamiskanne – Yhteisön toimi, jolla pannaan täytäntöön Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmat – Asetus N:o 881/2002 (EY 230 artikla; neuvoston asetus N:o 881/2002) (ks. 92 kohta)

7. Euroopan yhteisöt – Toimi, jolla pannaan täytäntöön Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmat – Asetus N:o 881/2002 (EU 6 artikla; neuvoston asetus N:o 881/2002) (ks. 115–120 ja 122 kohta)

8. Euroopan yhteisöt – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Toimi, jolla pannaan täytäntöön Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmat – Asetukset N:o 881/2002 ja N:o 2049/2003 (neuvoston asetus N:o 881/2002; komission asetus N:o 2049/2003) (ks. 126–128 kohta)

9. Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset (yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 21 artikla; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 139 ja 140 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Yhtäältä tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä sekä Afganistaniin suuntautuvan tiettyjen tavaroiden ja palvelujen viennin kieltämisestä, Afganistanin Talebania koskevien lentokiellon ja varojen sekä muiden taloudellisten resurssien jäädyttämisen laajentamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 467/2001 kumoamisesta 27.5.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002 (EYVL L 139, s. 9), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen N:o 881/2002 muuttamisesta 25. kerran 20.11.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2049/2003 (EUVL L 303, s. 20), kumoamista koskeva vaatimus ja toisaalta vaatimus vahingonkorvauksen suorittamisesta

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki – Menettelysäännökset

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 81 artiklan 4 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Menettelysäännökset

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 81 artiklan 4 kohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 81 artiklan 4 kohdan sanamuodosta ilmenee, että valituslautakunnalla on laaja harkintavalta menettelyn kulujen jakamisessa, kun tapauksessa ei tehdä päätöstä. Tällaisissa tilanteissa yhteisöjen tuomioistuimet eivät voi korvata valituslautakunnan tekemää arviointia omallaan. Yhteisöjen tuomioistuinten tehtävänä on kuitenkin valvoa, ettei valituslautakunta ole, kun otetaan huomioon ne seikat, jotka ovat voineet johdattaa sen tekemään arviointinsa, ylittänyt harkintavaltansa rajoja ja ettei se ole käyttänyt tätä valtaansa ilmeisen virheellisesti.

(ks. 18 kohta)

2. Silloin kun rinnakkaiset väitemenettelyt perustuvat eri tosiseikkoihin, kummassakin näissä menettelyissä kyseessä olevien tavaramerkkien välisen sekaannusvaaran arviointi edellyttää kaikkien sellaisten tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen huomioon ottamista, joihin osapuolet ovat kummassakin tapauksessa vedonneet. Näin ollen on todettava, että vaikka rinnakkaiset menettelyt jäävät vaille kohdetta sen johdosta, että väite hyväksytään, väitteen hyväksymisen perusteella ei voida mitenkään päätellä, kuka näiden rinnakkaisten menettelyjen osapuolista olisi hävinnyt asian. Tietyn menettelyn häviävän osapuolen ratkaiseminen nimittäin perustuu vain kyseisen menettelyn kohteeseen sekä tosiseikkoihin ja oikeudellisiin seikkoihin, sellaisina kuin ne määritellään osapuolten lausumissa. On lisäksi todettava, että sellaisen tavaramerkin, jonka rekisteröinti evätään, rekisteröinnin hakijan velvoittaminen vastaamaan yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 81 artiklan 4 kohdan nojalla kaikissa mahdollisissa rinnakkaisissa menettelyissä aiheutuvista kuluista ei voi automaattisesti seurata päätöksestä, jossa hyväksytään yksi tätä hakemusta vastaan esitetyistä väitteistä.

(ks. 21–23 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 56 ja 57 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston toisen valituslautakunnan 17.12.2003 tekemän päätöksen (asia R 922/2001-2), joka liittyy Société des produits Nestlé SA:n ja Quick restaurants SA:n väliseen väitemenettelyyn, kumoamista koskeva kanne

Asiaa koskevat tiedot

>lt>2

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

Espanjasta, Ranskasta, Italiasta, Itävallasta, Portugalista tai Benelux-maista kotoisin olevien kuluttajien keskuudessa ei ole sekaannusvaaraa sanamerkin ECHINAID, jonka rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi on haettu seuraavia Nizzan sopimuksen mukaiseen luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten: ”vitamiinit, ravinnonlisät, yrttivalmisteet, farmaseuttiset ja lääketieteelliset tuotteet”, ja sanamerkin ECHINACIN, joka on rekisteröity aikaisemmin kansainvälisenä tavaramerkkinä ja joka on voimassa Espanjassa, Ranskassa, Italiassa, Itävallassa, Portugalissa ja Benelux-maissa samaan luokkaan kuuluvia seuraavia tavaroita varten: ”farmaseuttiset kemialliset tuotteet”, välillä sikäli kuin yhtäältä prefiksi ”echin-” tai ”echina-” viittaa kyseessä olevien keskivertokuluttajien näkökulmasta tuotteen koostumukseen eikä sen kaupalliseen alkuperään, koska sana ”echinacea” on farmaseuttisissa ja fytoterapeuttisissa tuotteissa käytetyn kasvin latinankielinen tieteellinen nimi, ja toisaalta, sikäli kuin riidanalaisten merkkien suffiksit, eli ”-id” ja ”-cin”, on katsottava erottamiskykyisiksi ja hallitseviksi elementeiksi, jotka kiinnittävät kuluttajien huomion.

Tältä osin sekaannusvaaran kokonaisarviointi on suoritettava objektiivisesti, eivätkä seikat, jotka eivät liity kyseisen tuotteen kaupalliseen alkuperään, kuten mahdolliset vahingolliset seuraukset, jotka liittyvät farmaseuttisen tuotteen ohjeidenvastaiseen käyttöön, saa vaikuttaa siihen. Nämä mahdolliset seuraukset johtuvat nimittäin mahdollisesta kuluttajan väärinkäsityksestä kyseisen tuotteen identiteetin tai ominaisuuksien osalta, eivätkä sen kaupallisen alkuperän osalta asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan hylkäysperusteessa tarkoitetulla tavalla. Lisäksi farmaseuttisten tuotteiden osalta on katsottava, että erittäin asiantuntevat ammattilaiset auttavat kuluttajia heidän tehdessään valintaansa, ja että fytoterapeuttisten tuotteiden osalta kuluttajia on pidettävä kohtuullisen valistuneina, tarkkaavaisina ja asiantuntevina sekä tottuneina käyttämään tuotteita, joiden tavaramerkki sisältää prefiksin ”echina-”, joten mahdollinen vaara, että tuotteen virheellinen valinta ja vastaavasti ohjeidenvastainen käyttö aiheuttaisivat tiettyjä vahingollisia seurauksia, kompensoituu kyseessä olevien keskivertokuluttajien valistuneisuuden ja tarkkaavaisuuden suuremmalla asteella.

(ks. 31–33, 45 ja 55 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Kolmansien huomautukset ja väite – Väitteen tutkiminen – Sellaisen velvollisuuden laajuus, jonka mukaan väitteen tekijän on yksilöitävä tarkasti aikaisempi merkki – Sellaisen velvollisuuden puuttuminen, jonka mukaan on esitettävä kuvaus aiemmasta tavaramerkistä

(Komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 15 säännön 2 kohdan b alakohdan vi alakohta ja 18 säännön 1 kohta)

Tiivistelmä

Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 18 säännön 1 kohdassa säädetään, että ”jos väiteilmoituksessa ei tarkasti yksilöidä hakemusta, jota vastaan väite tehdään, tai aikaisempaa merkkiä, johon väite perustuu, virasto hylkää väiteilmoituksen puutteellisena, jollei puutteita poisteta ennen väiteajan päättymistä”.

Tämän säännön on tulkittava asettavan velvollisuuden ennen väiteajan päättymistä ilmaista riittävän tarkasti väitteen perustana oleva aiempi tavaramerkki, jotta tämä voidaan yksilöidä. Tältä osin on katsottava, että kyseisen tavaramerkin rekisteröintinumeron ja sen jäsenvaltion, jossa tavaramerkki on rekisteröity, ilmaiseminen on edellä mainitun säännöksen mukainen tarkka yksilöinti.

Sen sijaan täytäntöönpanoasetuksen 15 säännön 2 kohdan b alakohdan vi alakohdasta, joka koskee väiteilmoituksen sisältöä, ei seuraa mainitun asetuksen 18 säännön 1 kohdan puitteissa sovellettavaa velvollisuutta esittää kuvaus aiemmasta tavaramerkistä.

(ks. 42, 46, 47 ja 49 kohta)
379

Ensimmäinen seikka eli tarve taata sakon riittävän varoittava vaikutus edellyttää, että sakon määrää muokataan sen huomioon ottamiseksi, minkälaista vaikutusta yritys, jolle sakko määrätään, on tavoitellut, jotta sakko ei olisi merkityksetön tai päinvastoin kohtuuton erityisesti kyseisen yrityksen taloudelliseen kapasiteettiin nähden niiden vaatimusten mukaisesti, jotka johtuvat yhtäältä tarpeesta taata sakon tehokkuus ja toisaalta suhteellisuusperiaatteen noudattamisesta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jo todennut edellä 165 kohdassa mainituissa yhdistetyissä asioissa Tokai Carbon ym. vastaan komissio 29.4.2004 antamassaan tuomiossa, että yksi kyseisessä asiassa kyseessä olleista yrityksistä hankki valtavan kokonaisliikevaihtonsa avulla muihin kartellin jäseniin nähden helpommin sakkonsa maksamisen kannalta välttämättömät varat, mikä oikeutti soveltamaan kerrointa sakon riittävän varoittavan vaikutuksen aikaansaamiseksi (241 kohta). Tässä yhteydessä yrityksen taloudelliset resurssit on arvioitava sakon määräämispäivänä, jotta saavutetaan asianmukaisesti varoittava tavoite, ja tämä on tehtävä suhteellisuusperiaatetta noudattaen. Tämän osalta on samoista syistä todettava, että asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan puitteissa sakon yläraja, joksi on vahvistettu 10 prosenttia kyseisen yrityksen liikevaihdosta, määritetään sen liikevaihdon mukaan, joka on saatu päätöstä edeltävän tilikauden aikana (asia C-291/98 P, Sarrió v. komissio, tuomio 16.11.2000, Kok. 2000, s. I-9991, 85 kohta).
118

Toisen kanneperusteen sekä neljännen ja seitsemännen kanneperusteen, siltä osin kuin niillä pyritään osoittamaan, että komission alustavan tutkimuksen vaiheessa tekemä tutkimus on ollut riittämätön tai epätäydellinen, tutkimuksesta ilmenee, että on joukko objektiivisia ja yhtäpitäviä todisteita, jotka koskevat alustavan tutkintamenettelyn liiallista kestoa, asiakirjoja, jotka osoittavat suoritettavan tutkimuksen laajuuden ja monimutkaisuuden ja riidanalaisen päätöksen osittain epätäydellisen ja riittämättömän sisällön ja jotka todistavat, että komissio on tehnyt päätöksen vakavista vaikeuksista huolimatta. Ilman, että on tarpeen lausua kolmannesta ja viidennestä kanneperusteesta siltä osin kuin niillä pyritään osoittamaan, että komission tutkimus on voinut olla epätäydellinen siltä osin kuin se on koskenut yhtiöverosta vapauttamista ja mahdollisuutta saada valtiontakaus otetuille lainoille, on todettava, että ilmoitetun toimenpiteen soveltuvuutta yhteismarkkinoille koskevassa tutkimuksessa on tullut esiin vakavia vaikeuksia, joiden johdosta komission olisi pitänyt aloittaa EY 88 artiklan 2 kohdan mukainen menettely.