YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)

16 päivänä heinäkuuta 1998

Asia T-219/96

Y

vastaan

Euroopan parlamentti

”Henkilöstö — Henkilöstösääntöjen 88 artikla — Virantoimituksesta pidättäminen — Palkasta suoritettu pidätys — Eläkeoikeus — Vahingonkorvaus”

Täydellinen teksti ranskan kielellä II-1235

Aihe:

Kanne, jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vaaditaan palauttamaan kantajan palkasta 1.11.1993 ja 19.1.1996 välisenä aikana pidätetyt summat sekä velvoittamaan Euroopan parlamentti maksamaan ennakkona 3 miljoonaa Belgian frangia korvauksena kantajan eläkeoikeuksien loukkaamisesta.

Lopputulos:

Parlamentti palauttaa kantajalle hänen palkastaan 1.11.1993 ja 19.1.1996 välisenä aikana pidätetyt summat. Muilta osin hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja on ollut vuodesta 1987 Euroopan parlamentin virkamies.

Kantaja asetettiin 27.7.1993 tutkintavankeuteen alaikäisen raiskausta ja siveellisyyden loukkausta koskevan syytteen johdosta.

Nimittävä viranomainen päätti 6.10.1993 Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen, (jäljempänä henkilöstösäännöt) 88 artiklan mukaisesti pidättää kantajan välittömästi virantoimituksesta sekä pidättää puolet hänen peruspalkastaan 1.11.1993 alkaen.

Tribunal de premiere instance de Bruxelles määräsi 6.6.1994 kantajan menettämään osittain kansalaisluottamuksensa viiden vuoden ajaksi sekä tuomitsi hänet kahden vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen, josta vähennettiin pidätysaikaa vastaava aika. Cour d'appel de Bruxelles totesi 7.10.1994, että kantajan valitus oli jätetty liian myöhään, ja jätti sen siis tutkimatta.

Parlamentin kurinpitolautakunta ehdotti 28.7.1995 antamassaan lausunnossa kantajan viraltapanoa ilman, että hän menettää eläkeoikeuksiaan. Nimittävän viranomaisen 19.1.1996 tekemällä päätöksellä kantaja pantiin viralta, mutta hän säilytti eläkeoikeutensa.

Kantaja vaati 5.3.1996 henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan nojalla hänen palkastaan 1.11.1993 ja 19.1.1996 välisenä aikana perusteettomasti pidätettyjen summien palauttamista, ja hän teki 7.8.1996 henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisen valituksen tämän vaatimuksen implisiittisestä hylkäämispäätöksestä. Parlamentin pääsihteeri hylkäsi valituksen 5.11.1996 päivätyllä kirjeellään.

Kantaja lähetti 3.8.1994 ja 22.4.1996 välisenä aikana parlamentille kirjeitä, joissa hän pyysi hänelle Saksassa kertyneiden eläkeoikeuksien siirtämistä yhteisöjen eläkejärjestelmään. Parlamentti ilmoitti 6.3.1997 päivätyllä kirjeellään Saksan eläkelaitokselle, että kantaja oli valinnut peruspalkasta pidätettyjen summien maksamisen, mikä johti siihen, että hän menetti kaikki yhteisön järjestelmän mukaiset eläkeoikeutensa.

Lisäksi kantaja lähetti 4.6.1996 parlamentille kirjatun kirjeen, jonka hän määritteli ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyn kirjallisen menettelyn aikana valitukseksi ja jossa hän vaati eläkeoikeuksiaan koskevan laskelman oikaisua varsinkin siltä osin kuin hänelle 1.4.1996 tiedoksi annettuun laskelmaan ei ole sisällytetty yhteisön osuutta eläkejärjestelmän rahoituksesta.

Kantajan palkasta henkilöstösääntöjen 88 artiklan nojalla suoritettujen pidätysten palauttamista koskeva vaatimus

Henkilöstösääntöjen 88 artiklan rikkomista koskeva kanneperuste

Henkilöstösääntöjen 88 artiklan kolmannen kohdan tarkoituksena on estää se, että kurinpitomenettelyn kohteena olevalta virkamieheltä voitaisiin pidättää palkka yli neljän kuukauden ajalta ilman, että häntä koskeva asia on ratkaistu (31 kohta).

Viittaukset: asiaT-549/93, D v. komissio, 26.1.1995 (Kok. H. 1995, s. II-43, 33 kohta).

Henkilöstösääntöjen 88 artiklan kolmannen kohdan mukainen neljän kuukauden määräaika koskee sekä varsinaista kurinpitopäätöstä että virantoimituksesta pidättämistä koskevaa päätöstä ja samanaikaista palkasta pidättämistä koskevaa päätöstä. Henkilöstösääntöjen 88 artiklan kolmannessa ja neljännessä kohdassa säädetään nimenomaisesti palkasta pidättämistä koskevan päätöksen osalta tämän neljän kuukauden määräajan ylittämisestä kaksi taloudellista seuraamusta eli palkan maksaminen kokonaisuudessaan ja neljän kuukauden aikana palkasta pidätettyjen määrien maksaminen takaisin. Näistä kahdesta kohdasta ilmenee selvästi, että nämä kaksi erillistä ja kumulatiivista seuraamusta määrätään viran puolesta neljän kuukauden määräajan ylittämisestä ja että toisin kuin kurinpitopäätöstä koskevat henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 7 artiklan määräajat, jotka eivät ole pakottavia, 88 artiklassa säädettyä neljän kuukauden määräaikaa on pidettävä ehdottomana, minkä vuoksi virantoimituksesta pidätetyn virkamiehen on saatava viran puolesta palkkansa jälleen kokonaisuudessaan (kolmas kohta) ja hänellä on oikeus saada takaisin hänen palkastaan pidätetyt määrät (neljäs kohta), jos häntä koskevaa asiaa ei ole ratkaistu neljän kuukauden kuluessa virantoimituksesta pidättämistä koskevan päätöksen tekemisestä. Sillä, että neljän kuukauden määräaika on ehdoton, pyritään varmistamaan, ettei asianomainen virkamies jää liian pitkäksi aikaa ilman osaa palkastaan (32 ja 33 kohta).

Viittaukset: em. asia D v. komissio (25 kohta).

Neljän kuukauden määräaikaa sovelletaan myös silloin, kun virkamiestä vastaan on nostettu rikossyyte.

Henkilöstösääntöjen 88 artiklaa on sen sanamuoto, asiayhteys ja tarkoitus huomioon ottaen tulkittava siten, että siinä asetetaan toimielimelle velvollisuus tehdä päätös neljän kuukauden kuluessa rikosasiaa koskevasta lopullisesta päätöksestä ja että virkamiehellä on oikeus saada jälleen palkkansa kokonaisuudessaan (kolmas kohta) ja takaisin palkastaan pidätetyt määrät (neljäs kohta), jollei tässä määräajassa ole tehty päätöstä.

Koska henkilöstösääntöjen 88 artiklan rikkomista koskeva kanneperuste on osittain perusteltu, parlamentti on velvoitettava palauttamaan kantajan palkasta pidätetyt määrät.

Vahingonkorvausvaatimus

Kantaja vaatii 3000000 Belgian frangin suuruista korvausta vahingosta, joka johtuu siitä, että parlamentti ei ole hänen henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan mukaisesta vaatimuksestaan huolimatta siirtänyt hänelle Saksassa kertyneitä eläkeoikeuksia yhteisöjen eläkejärjestelmään. Kantaja väittää lisäksi vastauskirjelmässään, että parlamentti kieltäytyy perusteettomasti maksamasta hänelle henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 12 artiklan c alakohdan mukaista erorahaa.

Tutkittavaksi ottaminen

Eläkeoikeuksia koskeva vahingonkorvausvaatimus jätetään tutkimatta, koska kanteessa ei ole millään tavoin täsmennetty vahinkoa tai sen määrää eikä myöskään Saksan eläkejärjestelmän mukaisten eläkeoikeuksien siirtämättä jättämisen ja väitetyn vahingon välistä syy-yhteyttä (52 kohta).

Viittaukset: asia T-36/93, Ojha v. komissio, 6.7.1995 (Kok. H. 1995, s. II-497, 130 kohta).

Vahingonkorvausvaatimus on jätettävä tutkimatta myös henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 12 artiklan c alakohdan mukaisen erorahan osalta, koska kanteessa ei ole esitetty tältä osin edes suppeasti väitteitä.

Kanne on jätettävä tutkimatta myös oikeudenkäyntiä edeltävän säännönmukaisen menettelyn puuttumisen vuoksi. Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa sekä perustamissopimuksen 179 artiklassa vahvistettujen oikeussuojakeinojen järjestelmässä vahingonkorvausvaatimusta, jolla pyritään saamaan korvaus vahingosta, joka ei ole aiheutunut kumottavaksi vaaditun toimen johdosta vaan hallinnon tekemien erilaisten virheiden ja laiminlyöntien vuoksi, pitää edeltää kaksiportainen hallinnollinen menettely, sillä muutoin vaatimus on jätettävä tutkimatta. Menettely on välttämättä aloitettava henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan mukaisella vaatimuksella, jossa nimittävää viranomaista kehotetaan korvaamaan väitetty vahinko, ja sitä on tarvittaessa jatkettava henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisella valituksella vaatimuksen hylkäämispäätöksestä. Nyt esillä olevassa asiassa ei kuitenkaan ole ollut kaksiportaista oikeudenkäyntiä edeltävää menettelyä. Kanteessa ei noudateta hallinnollisen valituksen ja kanteen vastaavuutta koskevaa sääntöä, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetyillä vaatimuksilla on oltava sama kohde kuin edeltävässä hallinnollisessa valituksessa, ja ne voivat sisältää ainoastaan väitteitä, jotka perustuvat samaan perusteeseen, johon valituksessa on vedottu, tai muutoin kanne on jätettävä tutkimatta (55-58 kohta).

Viittaukset: asia T-500/93, Y v. yhteisöjen tuomioistuin, 28.6.1996 (Kok. H. 1996, s. II-977, 64-68 kohta).

Ratkaisu:

Parlamentti palauttaa kantajalle hänen palkastaan 1.11.1993 ja 19.1.1996 välisenä aikana pidätetyt summat. Tälle määrälle maksetaan 8 prosentin viivästyskorkoa 5.3.1996 alkaen.

Kanne hylätään muilta osin.