Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 24.5.2016 – Leonmobili ja Leone

(asia C‑353/15) ( 1 )

”Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (EY) N:o 1346/2000 — 3 artiklan 1 ja 2 kohta — Maksukyvyttömyysmenettelyt — Kansainvälinen toimivalta — Velallisen pääintressien keskus — Yrityksen sääntömääräisen kotipaikan siirtäminen toiseen jäsenvaltioon — Toimipaikan puuttuminen lähtöjäsenvaltiossa — Olettama, jonka mukaan pääintressien keskus on uusi sääntömääräinen kotipaikka — Vastanäyttö”

1. Ennakkoratkaisukysymykset — Vastaus, joka on selvästi johdettavissa oikeuskäytännöstä — Työjärjestyksen 99 artiklan soveltaminen (SEUT 267 artikla; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla) (ks. 18 ja 19 kohta)

2. Euroopan unionin oikeus — Ensisijaisuus — Unionin oikeuden kanssa ristiriitainen kansallinen lainsäädäntö — Voimassa olevien sääntöjen soveltamatta jättäminen suoraan lain nojalla — Velvollisuutta noudattaa ylemmän oikeusasteen tuomioistuimen antamia unionin oikeuden vastaisia ohjeita ei voida hyväksyä (SEUT 267 artikla) (ks. 21–25 kohta)

3. Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Maksukyvyttömyysmenettelyt — Asetus N:o 1346/2000 — Kansainvälinen toimivalta aloittaa maksukyvyttömyysmenettely — Sen jäsenvaltion tuomioistuimet, jossa velallisen pääintressien keskus sijaitsee — Velallisen pääintressien keskus — Itsenäinen unionin oikeuden käsite (Neuvoston asetuksen N:o 1346/2000 3 artiklan 1 kohta) (ks. 32 kohta)

4. Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Maksukyvyttömyysmenettelyt — Asetus N:o 1346/2000 — Kansainvälinen toimivalta aloittaa maksukyvyttömyysmenettely — Sen jäsenvaltion tuomioistuimet, jossa velallisen pääintressien keskus sijaitsee — Arviointiperusteet — Olettama yritysten sääntömääräisen kotipaikan hyväksi — Kumottavissa oleva olettama — Edellytys objektiivisista ja kolmansien osapuolten tiedettävissä olevista seikoista — Velallisyrityksen sääntömääräisen kotipaikan siirtäminen ennen maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista koskevan hakemuksen jättämistä — Olettama uuden sääntömääräisen kotipaikan hyväksi (Neuvoston asetuksen N:o 1346/2000 3 artiklan 1 kohta) (ks. 33–41 kohta ja määräysosa)

Ratkaisu

Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että siinä tapauksessa, että yrityksen sääntömääräinen kotipaikka siirretään tietystä jäsenvaltiosta toiseen jäsenvaltioon, tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista alkuperäisessä jäsenvaltiossa koskeva hakemus on saatettu tämän siirron jälkeen, voi kumota olettaman, jonka mukaan yrityksen pääintressien keskus on tämän yrityksen uusi sääntömääräinen kotipaikka, ja katsoa, että pääintressien keskus oli mainitun hakemuksen tekemishetkellä edelleen tässä alkuperäisessä jäsenvaltiossa, vaikka yrityksellä ei olekaan siellä enää toimipaikkaa, vain, jos muista objektiivisista ja kolmansien osapuolten todettavissa olevista seikoista ilmenee, että yrityksen johdon ja valvonnan tosiasiallinen keskus kuitenkin sijaitsi ja sen intressejä hallinnoitiin yhä alkuperäisessä jäsenvaltiossa mainitun hakemuksen tekemishetkellä.

( 1 ) EUVL C 302, 14.9.2015.