SEUT 49 ja SEUT 54 artiklaa on tulkittava siten, että sijoittautumisvapautta sovelletaan siihen, että jäsenvaltion oikeuden mukaan perustetun yhtiön sääntömääräinen kotipaikka siirretään toisen jäsenvaltion alueelle, jotta yhtiö muutetaan tämän toisen jäsenvaltion oikeuden soveltamisalaan kuuluvaksi yhtiöksi tämän toisen jäsenvaltion lainsäädännössä asetettujen edellytysten mukaisesti, ilman että kyseisen yhtiön tosiasiallista kotipaikkaa siirretään.

SEUT 49 artiklan toisen kohdan, luettuna yhdessä SEUT 54 artiklan kanssa, nojalla viimeksi mainitussa artiklassa tarkoitettujen yhtiöiden sijoittautumisvapauteen kuuluu muun muassa oikeus perustaa ja johtaa näitä yhtiöitä niillä edellytyksillä, jotka sijoittautumisvaltion lainsäädännön mukaan koskevat sen omia yhtiöitä. Se käsittää siis jonkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti perustetun yhtiön oikeuden muuttua toisen jäsenvaltion oikeuden soveltamisalaan kuuluvaksi yhtiöksi (ks. vastaavasti tuomio 27.9.1998, Daily Mail and General Trust, 81/87, EU:C:1988:456, 17 kohta), kunhan tämän toisen jäsenvaltion lainsäädännössä määritetyt edellytykset ja erityisesti liityntäkriteeri, jonka mukaisesti kyseinen jäsenvaltio katsoo yhtiön kuuluvan sen kansallisen oikeusjärjestyksen piiriin, täyttyvät.

Unionin tuomioistuin on nimittäin todennut, että sijoittautumisvapauden alaan kuuluu tilanne, jossa sen jäsenvaltion oikeuden mukaan perustettu yhtiö, jossa yhtiöllä on sääntömääräinen kotipaikka, päättää perustaa sivuliikkeen toiseen jäsenvaltioon, vaikka yhtiö olisi perustettu ensimmäisessä jäsenvaltiossa ainoastaan, jotta se voisi sijoittautua toiseen jäsenvaltioon, jossa se pääasiallisesti tai jopa ainoastaan harjoittaa taloudellista toimintaansa (ks. vastaavasti tuomio 9.3.1999, Centros, C-212/97, EU:C:1999:126, 17 kohta). Samoin tilanne, jossa jonkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti perustettu yhtiö päättää muuttua toisen jäsenvaltion oikeuden soveltamisalaan kuuluvaksi yhtiöksi ja täyttää liityntäkriteerin, jonka mukaisesti toinen jäsenvaltio katsoo yhtiön kuuluvan kansallisen oikeusjärjestyksensä piiriin, kuuluu sijoittautumisvapauden alaan, vaikka tämä yhtiö harjoittaisi taloudellista toimintaansa pääasiallisesti tai jopa ainoastaan ensimmäisessä jäsenvaltiossa.

Toiseksi 27.9.1988 annetusta tuomiosta Daily Mail and General Trust (81/87, EU:C:1988:456) ja 16.12.2008 annetusta tuomiosta Cartesio (C-210/06, EU:C:2008:723) ei ilmene, toisin kuin Puolan hallitus väitti, että yhtiön sääntömääräisen kotipaikan siirtämisen lisäksi olisi välttämättä siirrettävä myös sen tosiasiallinen kotipaikka, jotta siirto kuuluisi sijoittautumisvapauden soveltamisalaan.

Kyseisistä tuomioista sekä 12.7.2012 annetusta tuomiosta VALE (C-378/10, EU:C:2012:440) ilmenee sen sijaan, että unionin oikeuden nykytilassa kullakin jäsenvaltiolla on oikeus määrittää se liityntä, jota yhtiöltä vaaditaan, jotta voitaisiin katsoa, että yhtiö on perustettu sen kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Jos oletetaan, että tietyn jäsenvaltion oikeuden soveltamisalaan kuuluva yhtiö muuttuu toisen jäsenvaltion oikeuden soveltamisalaan kuuluvaksi yhtiöksi täyttämällä viimeksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännössä asetetut edellytykset, joiden perusteella tämä yhtiö voi olla olemassa sen oikeusjärjestyksessä, kyseisellä oikeudella, joka ei merkitse millään tavalla sitä, ettei yhtiöiden perustamista tai purkamista koskevan alkuperäjäsenvaltion lainsäädännön tarvitsisi olla sijoittautumisvapautta koskevien sääntöjen mukainen, ei voida perustella sitä, että tämä jäsenvaltio erityisesti asettamalla tällaiselle rajat ylittävälle muuttamiselle rajoittavampia edellytyksiä kuin ne, jotka koskevat yhtiön muuttamista yritysjärjestelyissä kyseisen jäsenvaltion sisällä, estäisi kyseistä yhtiötä toteuttamasta tätä rajat ylittävää muuttamista tai tekisi sen vähemmän houkuttelevaksi (ks. vastaavasti tuomio 27.9.1988, Daily Mail and General Trust, 81/87, EU:C:1988:456, 19–21 kohta; tuomio 16.12.2008, Cartesio, C-210/06, EU:C:2008:723, 109–112 kohta ja tuomio 12.7.2012, VALE, C-378/10, EU:C:2012:440, 32 kohta).

(ks. 33, 38 ja 42–44 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)