ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 63/18

Kanne 23.12.2016 – Euroopan komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta

(Asia C-669/16)

(2017/C 063/26)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Norris-Usher ja C. Hermes)

Vastaaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— toteaa, ettei Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ole noudattanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43/ETY (1) 4 artiklan 1 kohdan, liitteen II ja liitteen III mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole osoittanut alueita phocoena phocoena -lajin (pyöriäinen) suojelemiseksi

— toteaa, ettei Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ole noudattanut myöskään saman direktiivin 3 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole vastaavasti myötävaikuttanut Natura 2000 -verkoston perustamiseen siinä suhteessa, jossa pyöriäislajin (phocoena phocoena) elinympäristö on sen alueella

— velvoittaa Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Pyöriäinen (phocoena phocoena) kuuluu vedessä elävien valaiden lajiin, joka on lueteltu luontotyyppejä koskevan direktiivin liitteessä II yhteisön tärkeänä pitämäksi lajiksi, jolle on osoitettava erityisten suojelutoimien alueita. Merkittävä osuus lajin kannasta Euroopan unionissa oleskelee merialueilla, joilla Yhdistynyt kuningaskunta käyttää itsemääräämisoikeuksiaan.

Luontotyyppejä koskevan direktiivin 3 artiklan 2 kohdan ja 4 artiklan 1 kohdan sekä liitteiden II ja III mukaan jäsenvaltiot, joiden merialueilla on pyöriäisiä, on ehdotettava alueita niiden suojelemiseksi ja näin myötävaikutettava Natura 2000 -verkoston perustamiseen. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan ehdotettu alueiden luettelo on tyhjentävä.

Yhdistynyt kuningaskunta ei ole ehdottanut riittäviä alueita pyöriäisille.

(1) EYVL 1992, L 206, s. 7.
1)

Voidaanko yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, (1) sellaisena kuin se on muutettuna 16.11.2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 2700/2000, (2) säännösten mukaan osapuolten sopimaa siirtohintaa, joka koostuu aluksi laskuun merkitystä ja ilmoitetusta määrästä ja tilikauden päättymisen jälkeen tehdystä kiinteämääräisestä korjauksesta, käyttää jakoperustetta soveltamalla tullausarvona riippumatta siitä, joutuvatko asianosaiset tilikauden päätteeksi maksamaan lisää vai saavatko ne hyvitystä?
2)

Onko direktiivin 2006/112 176 artiklan toista kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä pakolliselle poistamiselle arvonlisäverorekisteristä ZDDS:ään 1.1.2007 tehdyn muutoksen perusteella sellaisissa tapauksissa, joissa edellytykset rekisteristä poistamiseen velvoitetun henkilön uudelle pakolliselle arvonlisäverorekisteriin kirjaamiselle täyttyvät pakollisen arvonlisäverorekisteristä poistamisen ajankohtana, velvoitettu henkilö on voimassa olevien sopimusten osapuoli ja ilmoittaa, että se ei ole lopettanut toimintaansa vaan harjoittaa edelleen liiketoimintaa, jos verovelvollisen on tosiasiallisesti suoritettava pakollisen rekisteristä poistamisen yhteydessä laskettu ja erääntynyt vero, jotta sillä on oikeus vähentää ostoihin sisältyvä vero käytettävissään olevan sen omaisuuden perusteella, josta kannettiin vero, kun se poistettiin rekisteristä, ja joka on käytettävissä, kun henkilö rekisteröitiin uudelleen? Jos pakollinen poistaminen rekisteristä on sallittua edellä mainituissa olosuhteissa, saako oikeus ostoihin sisältyvän veron vähentämiseen rekisteristä poistamisen yhteydessä verotetun sellaisen omaisuuden osalta, joka on käytettävissä uuden arvonlisäveroverovelvolliseksi rekisteröinnin yhteydessä ja jota henkilö käyttää verollisten liiketoimien toteuttamiseen sillä hetkellä tai myöhemmin, edellyttää veron tosiasiallista suorittamista valtiolle, vai onko sallittua, että rekisteristä poistamisen yhteydessä laskettu vero kuitataan uuden arvonlisäverovelvolliseksi rekisteröinnin yhteydessä todetusta vähennyskelpoisesta verosta, erityisesti sen vuoksi, että henkilön on suoritettava vero, jonka osalta oikeus verovähennykseen syntyy?
2)

Onko tämä sama vuoden 2006 asetuksen (decreto legislativo) nro 163 38 §:n 2 bis momentti (edelleen sellaisena kuin se oli voimassa edellä mainittuna ajankohtana) sen sijaan unionin oikeuden vastainen sillä perusteella, että asiakirjojen täydentämismenettelyn (soccorso istruttorio) vastikkeellisuuden voidaan jo itsessään katsoa olevan vastoin periaatetta, jonka mukaan markkinoiden on oltava mahdollisimman avoimet kilpailulle ja jota kyseinen instituutio vastaa, jolloin toiminnan, johon hankintalautakunta on tältä osin velvollinen, on katsottava tarkoittavan sille laissa edellä mainitun tavoitteen saavuttamiseksi yleisen edun mukaisesti annettuja velvoitteita?
I

Onko EY 43 artikla, luettuna yhdessä EY 48 artiklan kanssa (nyt SEUT 49 artikla luettuna yhdessä SEUT 54 artiklan kanssa), esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion verosäännökselle, jossa evätään ulkomaiselta emoyhtiöltä, jonka ainoan osakkeenomistajan asuinpaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa, vapautus voitonjaoista pidätettävästä pääomatuloverosta, jos siinä on osallisina henkilöitä, joilla ei ole oikeutta palautukseen tai vapautukseen, kun he saavat tulot suoraan ja 1) ulkomaisen emoyhtiön käytön taloudelliset tai muuten merkittävät syyt puuttuvat tai 2) ulkomainen emoyhtiö saa enintään 10 prosenttia kyseisen tilikauden bruttotuloistaan omasta taloudellisesta toiminnastaan (mitä ei tapahdu muun muassa silloin, jos ulkomainen yhtiö saa bruttotulonsa taloushyödykkeiden hallinnoinnista) tai 3) ulkomainen emoyhtiö ei osallistu toimintansa tarkoituksen kannalta tarkoituksenmukaisella liiketoiminnalla yleiseen taloudelliseen vaihdantaan, kun taas kotimaisille emoyhtiöille myönnetään vapautus pääomatuloverosta ilman edellä mainittuja edellytyksiä?
1)

Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) 5 artiklan 1 alakohdan a alakohtaa tulkittava siten, että sopimusta koskevan asian käsitteen alaan kuuluu myös matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 29[5]/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (2) 7 artiklan mukainen korvausvaatimus, joka on esitetty lennosta vastaavaa lentoliikenteen harjoittajaa vastaan, joka ei ole asianomaisen matkustajan sopimuspuoli?
3)

Siinä tapauksessa, että vastaus edeltäviin kysymyksiin on lähtökohtaisesti myöntävä, toisin sanoen jos jäsenvaltiot ovat velvollisia toteuttamaan kaikki yleis- tai erityistoimenpiteet unionin primäärioikeuden rikkomisen lopettamiseksi kumoamalla tai muuttamalla vastaavasti säädöstä, jolla on pantu täytäntöön direktiivi, jonka unionin tuomioistuin on sittemmin julistanut perusoikeuskirjan tai perussopimusten rikkomisen vuoksi pätemättömäksi, ulottuuko kyseinen velvollisuus myös kansallisiin tuomioistuimiin siten, että niillä on velvollisuus jättää soveltamatta säädöstä, jolla on pantu täytäntöön sellainen pätemättömäksi julistettu direktiivi – tässä tapauksessa direktiivi 2006/24/EY (1) –, joka (tai ainakin siltä osin kuin se) rikkoo perusoikeuskirjaa tai perussopimuksia, ja pidättyä näin ottamasta huomioon kyseisten säädösten (direktiivin ja kansallisen säädöksen, jolla direktiivi on pantu täytäntöön) perusteella hankittuja todisteita?
2)

Jos vastaus edeltävään kysymykseen on myöntävä, onko direktiivin 2011/98/EU (2) 12 artiklan 1 kohdan e alakohdassa säädetty yhdenvertaisen kohtelun periaate esteenä Italian lainsäädännön kaltaiselle lainsäädännölle, jonka mukaan työntekijä, joka on kolmannen maan kansalainen ja jolla on työntekoa varten myönnetty yhdistelmälupa (joka on voimassa yli kuusi kuukautta), ei saa edellä mainittua tukea perheille, joissa on vähintään kolme alaikäistä lasta, vaikka hänen kanssaan samassa taloudessa asuu vähintään kolme alaikäistä lasta ja hänen tulonsa ovat laissa säädettyä rajaa pienemmät?
5.

Unionin yleinen tuomioistuin on luonnehtinut virheellisesti tosiseikkoja eli kilpailijoiden mielikuvia, koska se on katsonut, että näitä mielikuvia on pidettävä lisäseikkana ja siis oikeudellisesti merkityksellisenä seikkana osoitettaessa, että kyseessä on taloudellinen kokonaisuus, jonka muodostavat Trenzas y Cables, GSW ja yritykset, joissa GSW on osakkaana. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, jossa on kyse siitä, että se on vääristänyt kilpailijoiden mielikuvaa koskevia tosiseikkoja ja selvitysaineistoa.
1)

Voidaanko EU-tavaramerkkiä koskeva loukkauskanne (asetuksen (EY) 207/2009 (1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EU) 2015/2424, 96 artiklan a alakohta) hylätä vilpillisessä mielessä tehtyä tavaramerkkihakemusta koskevan väitteen johdosta (asetuksen (EY) 207/2009, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EU) 2015/2424, 52 artiklan 1 kohdan b alakohta), jos vastaaja on nostanut perustellun vastakanteen, joka koskee unionin tavaramerkin mitättömäksi julistamista (asetuksen (EY) 207/2009, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EU) 2015/2424, 99 artiklan 1 kohta), mutta tuomioistuin ei ole vielä ratkaissut tätä vastakannetta?
1)

Säilyttääkö unionin kansalainen – joka 1) on toisen jäsenvaltion kansalainen, 2) on laillisesti oleskellut ja työskennellyt itsenäisenä ammatinharjoittajana vastaanottavassa jäsenvaltiossa noin neljä vuotta, 3) on lopettanut työskentelynsä tai taloudellisen toimintansa työn puutteen takia ja 4) on ilmoittautunut työnhakijaksi asianomaiseen työvoimatoimistoon – direktiivin 2004/38/EY (1) 7 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun itsenäisen ammatinharjoittajan aseman joko kyseisen direktiivin 7 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla tai jollain muulla perusteella?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 383/5

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgia) on esittänyt 11.7.2016 – Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen VZW ym. v. Vlaams Gewest

(Asia C-426/16)

(2016/C 383/06)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Limburg VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen Oost-Vlaanderen VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van West-Vlaanderen VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Vlaams-Brabant VZW, Association Internationale Diyanet de Belgique IVZW, Islamitische Federatie van België VZW, Rassemblement des Musulmans de Belgique VZW, Erkan Konak ja Chaibi El Hassan

Vastaaja: Vlaams Gewest

Muu osapuoli: Global Action in the Interest of Animals VZW

Ennakkoratkaisukysymys

Onko eläinten suojelusta lopetuksen yhteydessä 24.9.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1099/2009 (1) 4 artiklan 4 kohta, luettuna yhdessä 2 artiklan k alakohdan kanssa, pätemätön, koska se on Euroopan ihmisoikeussopimuksen 9 artiklan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 10 artiklan ja/tai Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 13 artiklan vastainen sen vuoksi, että siinä säädetään, että eläimiä saadaan teurastaa tainnuttamattomina uskonnollisten rituaalien määrittämiä erityismenetelmiä käyttäen vain teurastamossa, joka kuuluu asetuksen (EY) N:o 853/2004 (2) soveltamisalaan, vaikka tällaisten teurastamoiden kapasiteetti ei Vlaams Gewestissa [Flanderin hallintoalue] ole riittävä sellaiseen eläinten tainnuttamattomina teurastusta koskevaan kysyntään vastaamiseksi, joka syntyy vuosittain islamistisen uhrijuhlan aikaan, eivätkä kustannukset, jotka aiheutuvat tilapäisten, viranomaisten hyväksymien ja tarkastamien teurastuslaitosten muuttamisesta islamistista uhrijuhlaa varten asetuksen (EY) N:o 853/2004 soveltamisalaan kuuluviksi teurastamoiksi, vaikuta asianmukaisilta eläinten hyvinvoinnin ja kansanterveyden osalta asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi eivätkä oikeasuhteisilta niihin nähden?

(1) EUVL 2009, L 303, s. 1.

(2) Eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 853/2004 EUVL 2004, L 139, s. 55).
1)

Voidaanko maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (1) (jäljempänä asetus (EU) N:o 1308/2013) 78 artiklan 2 kohtaa tulkita siten, että liitteessä VII tarkoitettujen määritelmien, nimitysten ja myyntinimitysten ei tarvitse täyttää tämän liitteen vastaavia vaatimuksia, jos vastaavia määritelmiä, nimityksiä ja myyntinimityksiä täydennetään selventävillä tai kuvailevilla lisäyksillä (kuten ”Tofuvoi” puhtaasti kasviperäisen tuotteen osalta)?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 343/22

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 13.5.2016 – flightright GmbH v. Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

(Asia C-274/16)

(2016/C 343/33)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Amtsgericht Düsseldorf

Pääasian asianosaiset

Kantaja: flightright GmbH

Vastaaja: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

Ennakkoratkaisukysymys

Onko silloin, kun matkustajia kuljetetaan yhdellä kaksi lentoa käsittävällä lentoreitillä ilman merkittävän pituista välilaskua kauttakulkulentokentällä, lentomatkan toisen osuuden saapumispaikkaa pidettävä asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) 7 artiklan 1 alakohdan a alakohdan mukaisena täytäntöönpanopaikkana, kun kanne on kohdistettu lentoliikenteen harjoittajaan, joka on vastannut lentomatkan ensimmäisestä osuudesta, jossa sääntöjenvastaisuus on tapahtunut, ja toinen lentoliikenteen harjoittaja on vastannut kuljetuksesta lentomatkan toisella osuudella?

(1) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 35, s. 1).
I.

Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on sulkenut pois unionin yleisen tuomioistuimen 14.2.2012 asiassa T-305/08 antaman määräyksen merkityksen sen määrittämissä, mikä merkitys on asetuksen N:o 530/2008 kumoamisella tuomiolla AJD Tuna. Lausunnon antamisen raukeamiseksi asiassa T-305/08 tuomiota AJD Tuna tulkittiin 14.2.2012 annetussa määräyksessä siten, että se oli vastannut täysin silloisen kantajan vaatimusta eli asetuksen N:o 530/2008 1 artiklan kumoamisvaatimusta. Tuomiolla AJD Tuna suoritetun kumoamisen laajuuden määrittäminen on siten 14.2.2012 annetulla määräyksellä tehdyn päätöksen kohde. Siitä seuraa, että unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt valituksenalaisessa tuomiossa panna täytäntöön tuomiolla AJD Tuna päätetty asetuksen N:o 530/2008 kumoaminen siinä laajuudessa kuin se oli määritetty 14.2.2012 asiassa T-305/2008 annetussa unionin yleisen tuomioistuimen määräyksessä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 335/32

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 30.5.2016 – Kozuba Premium Selection sp. z o.o., jonka kotipaikka on Varsova v. Dyrektor Izby Skarbowej, Varsova

(Asia C-308/16)

(2016/C 335/43)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Naczelny Sąd Administracyjny

Pääasian asianosaiset

Kantaja ja valittaja: Kozuba Premium Selection sp. z o.o. (Varsova)

Vastaaja ja vastapuoli: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie (Varsovan veroviraston johtaja)

Ennakkoratkaisukysymys

Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 135 artiklan 1 kohdan j alakohtaa tulkittava siten, että sen kanssa ristiriidassa on sellainen kansallinen säännös (tavaroista ja palveluista kannettavasta verosta 11.3.2004 annetun lain [Ustawa o podatku od towarów i usług, Dz. U. nro 54, järjestysnumero 535, sellaisena kuin se on muutettuna; jäljempänä arvonlisäverolaki] 43 §:n 1 momentin 10 kohta), jonka mukaan rakennuksen, rakennelman tai sen osien luovutus on vapautettu arvonlisäverosta lukuun ottamatta tapauksia, joissa

a) luovutus tapahtuu ensimmäisen käyttöönoton yhteydessä tai ennen ensimmäistä käyttöönottoa,

b) rakennuksen, rakennelman tai sen osien ensimmäisen käyttöönoton ja luovutuksen välinen aika on alle kaksi vuotta, mikäli arvonlisäverolain 2 §:n 14 kohdassa ensimmäinen käyttöönotto määritellään rakennuksen, rakennelman tai sen osien veronalaisten toimien toteuttamisen yhteydessä tapahtuvaksi luovuttamiseksi käyttöön ensimmäiselle hankkijalle tai ensimmäiselle käyttäjälle sen jälkeen, kun rakennus, rakennelma tai sen osat a) on rakennettu tai b) kun niitä on paranneltu, jos tuloverosäännöksissä tarkoitettujen parannustöiden kustannukset olivat vähintään 30 prosenttia lähtöarvosta?

(1) EUVL 2006, L 347, s. 1
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 335/42

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) on esittänyt 15.7.2016 – T – 2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o (tällä hetkellä maksukyvyttömyystilanteessa) v. Slovenian valtio

(Asia C-396/16)

(2016/C 335/57)

Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Vrhovno sodišče Republike Slovenije

Pääasian asianosaiset

Valittaja: T – 2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o (tällä hetkellä maksukyvyttömyystilanteessa)

Vastapuoli: Slovenian valtio

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevaa lainvoimaiseksi tulleella ratkaisulla hyväksytyssä akordissa tarkoitettua maksuvelvoitteiden vähentämistä pidettävä arvonlisäverodirektiivin (1) 185 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna arvonlisäverovähennysten määrän määräytymistekijöiden muutoksena vai jonakin muuna tilanteena, jossa vähennys on arvonlisäverodirektiivin 184 artiklassa tarkoitetulla tavalla suurempi tai pienempi kuin se, jonka tekemiseen verovelvollinen oli oikeutettu?

2) Onko pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevaa lainvoimaiseksi tulleella ratkaisulla hyväksytyssä akordissa tarkoitettua maksuvelvoitteiden vähentämistä pidettävä arvonlisäverodirektiivin 185 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuna liiketoimen (osittaisena) maksamatta jäämisenä?

3) Kun otetaan huomioon unionin lainsäätäjän edellyttämä sekä arvonlisäverodirektiivin 186 artiklan säännöksissä edellytetty oikeudellisten tilanteiden selkeys ja varmuus, onko jäsenvaltion, joka vaatii vähennyksen oikaisemista kokonaan tai osittain maksamatta jääneen liiketoimen osalta, kuten tämän direktiivin 185 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa sallitaan, säädettävä kansallisessa lainsäädännössä erikseen [alkup. s. 8] tilanteista, joissa liiketoimet ovat jääneet maksamatta, tai sisällytettävä niihin lainvoimaiseksi tullut akordi (jos se kuuluu maksamatta jäämisen käsitteeseen)?

(1) Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).
1)

Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) (jäljempänä asetus N:o 1215/2012) 7 artiklan 1 alakohtaa tulkittava siten, että (yhteiseen) pankin kanssa tehtyyn luottosopimukseen perustuva velallisen, joka on yksin hoitanut luoton takaisinmaksuerät, palauttamisvaatimus (velallisten keskinäinen korvausvaatimus/takautumisvaatimus) toista saman luottosopimuksen velallista kohtaan on luottosopimuksesta johdettu (toissijainen) sopimusvaade?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 314/8

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 17.5.2016 – Comune di Balzola ym. v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

(Asia C-275/16)

(2016/C 314/13)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Comune di Balzola ym.

Vastaaja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

Ennakkoratkaisukysymys

Kun direktiiviä 1997/67/EY (1) tulkitaan asianmukaisesti, sopivatko asetuksen (decreto legislativo) nro 261/99 3 §:n 7 momentti ja vuoden 2014 lain nro 194 1 §:n 276 momentti yhteen kyseisen direktiivin kanssa seuraavasta näkökulmasta:

a) yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä annetussa direktiivissä 97/67/EY, sellaisena kuin se on siihen tehtyine muutoksineen ja lisäyksineen, vahvistetaan jäsenvaltioiden velvollisuus huolehtia postin yleispalvelun tarjoamisesta ja säädetään tässä yhteydessä, että postilähetysten keräily ja niiden jakelu vastaanottajalle perillekantona on taattava ”vähintään viitenä työpäivänä viikossa”

b) saman yhteisön direktiivin mukaan kansalliset sääntelyviranomaiset voivat myöntää poikkeuksia tästä velvollisuudesta vain ”poikkeuksellisiksi katsomissaan tilanteissa tai maantieteellisissä olosuhteissa”

c) Italian kansallisessa lainsäädännössä (vuoden 1999 asetuksen (decreto legislativo) nro 261 3 §:n 7 momentti ja 23.12.2014 annetun lain nro 190 – niin sanottu ”vuoden 2015 vakauslaki” – 1 §:n 276 momentti) sitä vastoin kansallinen sääntelyviranomainen velvoitetaan myöntämään mainittu poikkeus tietyssä määräajassa aina, kun palvelun tarjoaja sitä hakee erittelemällä, että kyseessä ovat ”infrastruktuuriin liittyvät tai maantieteelliset erityistilanteet alueilla, joiden asukastiheys on alle 200 asukasta per neliökilometri,” siinäkin tapauksessa, että kyseiset tilanteet eivät ole luonteeltaan poikkeuksellisia ja koskevat laajaa osaa maan väestöstä (jopa neljäsosaa väestöstä ja siis – pienemmän asukastiheyden alueiden tapauksissa – jopa paljon suurempaa osuutta maan alueesta)?

(1) Yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15.12.1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/67/EY (EYVL 1998, L 15, s. 14).