ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Ensimmäinen ensisijainen kanneperuste, joka perustuu siihen, että SEUT 107 artiklan 1 kohtaa on rikottu, koska riidanalaisessa päätöksessä määritellään valtiontueksi France Télécomin palveluksessa olevien valtion virkamiesten eläkkeiden rahoitusjärjestelyjen uudistaminen, josta säädettiin 26.7.1996 annetulla lailla nro 96-660. Kantaja väittää, että komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa — katsoessaan, että vuoden 1996 laki voitiin luonnehtia taloudelliseksi eduksi — todetessaan, että uudistus on valikoiva, vaikka kantajan mukaan se, ettei ulkoista vertailukohtaa ole, sulkee pois valikoivuuden — katsoessaan, että vuoden 1996 laki on omiaan vääristämään kilpailua SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, vaikka poikkeuksellisen maksun maksamalla France Télécom poisti hyväksyttävällä tavalla vuoden 1990 laista sille aiheutuneet haitalliset vaikutukset.
2)

Toisen kanneperusteen mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja tosiseikkoja koskevia virheitä, kun se virheellisesti totesi, että Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development (”DARD”) joko ei soveltunut asianmukaisesti tai ei soveltanut lainkaan seuraamuksia, aiheettomien maksujen takaisinperintää ja tahallista säännösten noudattamatta jättämistä koskevia säännöksiä ja että komissio siten arvioi liian suureksi unionin varojen mahdollisen menetyksen suuruuden tai ei ottanut huomioon tämän suuruuden määrittämisen kannalta merkityksellisiä seikkoja. Sen mukaan komissio erityisesti — arvosteli virheellisesti väitettyä DARDin tukioikeuksien ”järjestelmällistä” uudelleenlaskentaa; — virheellisesti väitti, että vuonna 2005 tehdyillä virheillä on aineellisia historiallisia vaikutuksia tukioikeuden arvoon; — omaksui väärän aiheettomia maksuja koskevan laskentatavan; — sovelsi rangaistuksiin virheellistä lähestymistapaa erityisesti, kun se — omaksui väärän rangaistuksia koskevan laskentatavan ja — virheellisesti väitti, että rangaistus on määrättävä jokaiselta vuodelta sellaisissa tapauksissa, joissa rangaistusta sovellettiin vuonna 2005 muttei sitä seuraavina hakuvuosina eli tässä tapauksessa vuosina 2007 ja 2008, jolloin aiheettomat maksut johtuivat samasta syystä kuin vuonna 2005, jolloin samasta virheestä määrättiin rangaistus; — omaksui väärän lähestymistavan tahallisen säännösten noudattamatta jättämisen osalta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 55/14

Kanne 19.11.2012 — Front Polisario v. neuvosto

(Asia T-512/12)

2013/C 55/26

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) (Laâyoune) (edustaja: asianajaja C.-E. Hafiz)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan riidanalaisen toimen ja tämän seurauksena kaikki soveltamistoimet.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen i) Euroopan unionin ja Marokon kuningaskunnan välisen maataloustuotteita, jalostettuja maataloustuotteita sekä kaloja ja kalastustuotteita koskevia vastavuoroisia vapauttamistoimenpiteitä ja Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Marokon kuningaskunnan välisestä assosioinnista tehdyn Euro–Välimeri-sopimuksen pöytäkirjojen N:o 1, N:o 2 ja N:o 3 sekä niiden liitteiden korvaamista ja mainitun assosiaatiosopimuksen muuttamista koskevan sopimuksen tekemisestä kirjeenvaihtona 8.3.2012 annetusta neuvoston päätöksestä 2012/497/EU (EUVL L 241, s. 2) sekä ii) neuvoston asetuksen (EY) N:o 747/2001 muuttamisesta Marokosta peräisin olevia tiettyjä maataloustuotteita ja jalostettuja maataloustuotteita koskevien unionin tariffikiintiöiden osalta 12.9.2012 annetusta komission täytäntöönpanoasetuksesta (EU) N:o 812/2012 (EUVL L 247, s. 7) nostamansa kanteen tueksi.

Kantajan mielestä kyseiset toimet koskevat sitä Saharan kansan edustajana suoraan ja erikseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu yhtäältä perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämiseen, vaikka perustelut olivat erityisen tarpeellisia oikeudellisen ympäristön kannalta, ja toisaalta kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaamiseen, koska Front Polisariota ei ole kuultu.

2) Toinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 67 artiklalla, SEU 6 artiklalla ja oikeuskäytännössä vahvistetuilla periaatteilla suojattujen perusoikeuksien loukkaamiseen, koska Saharan kansan itsemääräämisoikeuteen on suhtauduttu piittaamattomasti ja Marokon kuningaskunnan, joka on kantajan mukaan miehittäjävalta, pakkoliittämispolitiikkaa on tuettu. Kantaja vetoaa lisäksi SEUT 7 artiklassa määrätyn johdonmukaisuusperiaatteen loukkaamiseen suvereniteettiperiaatteen noudattamatta jättämisellä sekä Euroopan unionin perustana olevien arvojen ja sen ulkoista toimintaa ohjaavien periaatteiden loukkaamiseen SEU 2 artiklan, SEU 3 artiklan 5 kohdan, SEU 21 artiklan ja SEUT 205 artiklan vastaisesti.

3) Kolmas kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionin tekemien kansainvälisten sopimusten sekä erityisesti Euroopan unionin ja Marokon kuningaskunnan välillä tehdyn assosiaatiosopimuksen ja Yhdistyneiden kansakuntien merioikeussopimuksen virheelliseen soveltamiseen.

4) Neljäs kanneperuste, joka perustuu useiden kansainvälisen oikeuden oikeussääntöjen, joihin kuuluvat itsemääräämisoikeus, sopimusten suhteellinen vaikutus ja kansainvälisen humanitaarisen oikeuden oleelliset määräykset, virheelliseen soveltamiseen.
—

Kantaja toteaa tämän osalta, että komissio on saanut kantajalle aikaan perustellun luottamuksen, koska hallinnon päätös tehdä ECOLINK+ -hanketta koskeva rahoitussopimus ”in accordance with the solution elaborated to the noteworthy findings of a recent audit report” ja sen rahoitussopimuksen myöhemmässä muutoksessa omaksuma päätös, että osakkeenomistajiin sovelletaan ”the methodology annexed to the contract and the relative costs are reported in the company’s books” osoittavat, että komissio tukeutui faktisesti META:n ehdottamaan kustannusten laskemistapaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 26/55

Kanne 8.11.2012 — Planet v. komissio

(Asia T-489/12)

2013/C 26/111

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Asianosaiset

Kantaja: konsultointia harjoittava osakeyhtiö Planet AE (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja B. Christianos)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— toteamaan, että hylätessään kantajan korkeassa asemassa olevia johtohenkilöitä koskevat henkilöstömenot Euroopan komissio on rikkonut ONTOGON-, FIT- ja RACWeb-sopimuksia ja että komissiolle esitetyt edellä mainittuihin sopimuksiin liittyvät kantajan korkeassa asemassa olevia johtohenkilöitä koskevat henkilöstömenot, yhteensä 547 653,42 euroa, ovat tukikelpoisia menoja eikä kantajan tarvitse palauttaa niitä komissiolle, ja

— velvoittamaan komission maksamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Käsiteltävä kanne koskee komission SEUT 272 artiklaan ja SEUT 340 artiklan ensimmäiseen kohtaan perustuvaa vastuuta seuraavista sopimuksista: a) sopimus numero 507237 Ontology enabled E-Gov Service configuration (ONTOGOV) –hankkeen toteuttamisesta, b) sopimus numero 027090 Fostering self-adaptive e-government service improvement using semantic technologies (FIT) –hankkeen toteuttamisesta ja c) sopimus numero 045101 Risk assessment for Customs in Western Balkans (RACWeb) –hankkeen toteuttamisesta. Konkreettisesti ottaen kantaja väittää, että vaikka se täytti täysimääräisesti ja asiaankuuluvasti ja erittäin menestyksekkäästi sopimusvelvoitteensa, komissio edellä mainittuja sopimuksia ja tarkastusmenettelyä ohjaavia sääntöjä rikkoen hylkäsi kantajan henkilöstömenot, jotka koskivat kantajan kolmea korkeassa asemassa olevaa johtohenkilöä.

Tarkemmin ottaen kantaja esittää kaksi perustetta kanteelleen:

Ensinnäkin kantaja väittää, että se ei ole lainkaan rikkonut sopimusvelvoitteitaan siltä osin kuin kyse on henkilöstömenoista, sillä a) kantajan kolmea korkeassa asemassa olevaa johtohenkilöä koskevat henkilöstömenot täyttävät kaikki tukikelpoisuuden edellytykset edellä mainittujen sopimusten määräysten mukaisesti ja b) sopimuksissa ei lainkaan kielletä korkeassa asemassa olevien johtohenkilöiden osallistumista rahoitettaviin hankkeisiin.
—

Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 57 ja 60 artiklaa ja komission asetuksen N:o 2868/95 48 säännön 1 kohdan c alakohtaa on rikottu
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan neuvosto on tehnyt ilmeisen arviointivirheen, rikkonut neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1) (perusasetus) 3 artiklan 4 kohtaa ja loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska se on lisännyt Venäjältä peräisin olevan tuonnin Ukrainasta peräisin olevaan tuontiin.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin sekä luottamuksensuojan periaatteen ja puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen, koska kantajalle on ilmoitettu suullisesti riidanalaisesta päätöksestä, joka koski sitä, että häneltä viedään kulkuluvat komission rakennuksiin, ja joka sisältyi yksinomaan sellaiseen kuulemisesta tehtyyn pöytäkirjaan, jonka komission henkilöstö- ja turvallisuusyksikkö järjesti kantajalle. Kantaja väittää, ettei riidanalaisessa päätöksessä ilmoiteta niitä seikkoja, jotka ovat johtaneet siihen, että komissio tekee kyseisenlaisen päätöksen, ja että päätöksen oikeudellinen perusta on annettu kantajalle tiedoksi virhettä koskevalla ilmoituksella, joka on annettu sen jälkeen, kun päätöksen vaikutukset tulivat voimaan.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu pääasiallisesti oikeudellisiin virheisiin ja arviointivirheisiin sekä perusteluvelvollisuuden loukkaamiseen, kun komissio on luonnehtinut SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi niiden työnantajamaksujen alentamisen, jotka maksetaan valtiolle France Télécomin virkamiehille myönnetyistä eläkkeistä. Kantaja väittää komission tehneen nämä virheet — Päättäessään, että taloudellinen etu on olemassa — Katsoessaan, että toimenpide on valikoiva — Katsoessaan, että toimenpiteellä saatetaan aiheuttaa kilpailun vääristymistä — Päättäessään, että valtiontuki on olemassa, vaikka komissio myöntää, että etu on neutralisoitu vähintäänkin 31.12.2010 asti poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun maksamisella.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 355/28

Kanne 8.8.2012 — Harper Hygienics v. SMHV — Clinique Laboratoires (CLEANIC Kindii)

(Asia T-364/12)

2012/C 355/60

Kannekirjelmän kieli: puola

Asianosaiset

Kantaja: Harper Hygienics S.A. (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja R. Rumpel)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Clinique Laboratoires LLC (New York, Yhdysvallat)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 17.5.2012 tekemän päätöksen (asia R 1135/2011-2), jolla evättiin ”CLEANIC Kindii”n rekisteröiminen yhteisön tavaramerkiksi luokkiin 3, 5 ja 16 kuuluvia tavaroita varten

— muuttamaan valituksenalaista päätöstä ja rekisteröimään tavaramerkin kaikkia haettuja tavaroita ja palveluita varten

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanaosan ”CLEANIC Kindii” sisältävä kuviomerkki luokkiin 3, 5 ja 16 kuuluvia tavaroita varten

Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa.

Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Luokkiin 3, 14, 25 ja 42 kuuluvia tavaroita varten numerolla 54 429 rekisteröity yhteisön tavaramerkki, luokkiin 35 ja 42 kuuluvia tavaroita varten numerolla 2 294 429 rekisteröity yhteisön tavaramerkki ja kansallinen (Puolassa) numerolla 51 732 luokkiin 3 ja 5 kuuluvia tavaroita varten rekisteröity tavaramerkki.

Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin.

Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin.

Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska on todettu, että tavaramerkit ovat samankaltaisia ja että yleisön keskuudessa on niiden välillä sekaannusvaara, ja myös kyseisen asetuksen 8 artiklan 5 kohtaa on rikottu.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009, EUVL L 78, 24.3.2009, s. 1.
—

kumoamaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 muuttamisesta 4.4.2012 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 302/2012 (EUVL L 99, s. 21) 1 artiklan 2–4, 6, 12 ja 13 kohdan, liitteet I-II ja 2 artiklan 1–3 kohdan yhdessä 3 artiklan kanssa
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 217/27

Kanne 4.6.2012 — Eni v. komissio

(Asia T-240/12)

2012/C 217/57

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: Eni SpA (Rooma, Italia) (edustajat: asianajaja G. Roberti ja asianajaja I. Perego)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— ottamaan kanteen tutkittavaksi

— kumoamaan riidanalaisen toimen

— velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanne on nostettu 23.4.2012 päivätystä kirjeestä (D/2012/042026), joka koskee asiaa COMP/F/38.638 — Butadieenikumi ja emulsiopolymeroinnilla tuotettu styreenibutadieeenikumi — päätöksen tekeminen uudelleen ja jolla Euroopan komissio on ilmoittanut ENIlle omasta päätöksestään aloittaa uudelleen menettely BR-ESBR sen johdosta, että unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-39/07, Eni v. komissio, 13.7.2011 antamalla tuomiolla on osittain kumottu asiassa COMP/F/38.638 — Butadieenikumi ja emulsiopolymeroinnilla tuotettu styreenibutadieeenikumi — 29.11.2006 annettu päätös K(2006) 5700 ja alennettu määrättyä sakkoa.

Kanteen tueksi ENI vetoaa yhteen kanneperusteeseen, joka perustuu toimivallan puuttumiseen, koska komissio ei voinut jatkaa tutkintamenettelyä asiassa BR-ESBR antaakseen uuden päätöksen, jossa määrätään seuraamuksia.

ENI tuo esiin sen, että kun unionin yleinen tuomioistuin on 13.7.2011 annetussa tuomiossa sen lisäksi, että se on osittain kumonnut vuoden 2006 päätöksen BR-ESBR, todennut, ettei komissio ollut arvioinut rikkomuksen uusimista koskevaa raskauttavaa olosuhdetta oikein, se on itse asiassa käyttänyt SEUT 261 artiklassa ja asetuksessa N:o 1/2003 tarkoitettua täyttä harkintavaltaansa ja määrittänyt uudelleen sakon määrän korvaten komission arvion omalla arviollaan. Näin ollen päätös jatkaa menettelyä BR-ESBR ei ainoastaan loukkaa SEUT 13 artiklassa määrättyä toimivallan jakoa ja toimielinten välistä tasapainoa koskevaa periaatetta, vaan se on myös Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa ja perusoikeuskirjan 47 artiklassa määrätyn oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan perusperiaatteen ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 7 artiklassa määrätyn ne bis in idem -periaatteen vastainen.

ENI riitauttaa myös sen, että toisin kuin riidanalaisessa toimessa on todettu, unionin tuomioistuin ei ole vahvistanut pelkkää muotovirhettä siinä, miten komissio on soveltanut rikkomuksen uusimista koskevaa perustetta vuoden 2006 päätöksessä BR-ESBR, ja toteaa, että komissio ei siis voi vedota PVC II (1) -tapaukseen perustellakseen oman aloitteensa, joka myös tältä osin on Euroopan ihmisoikeussopimuksen 7 artiklan vastainen.

Lopuksi ENI toteaa asiaa koskevan oikeuskäytännön valossa, että käsiteltävässä asiassa mikä hyvänsä mahdollisuus tehdä uusi päätös, jossa rikkomuksen uusimista koskevaa perustetta sovelletaan uudelleen ja jossa määrätään seuraamuksia, on joka tapauksessa täysin poissuljettua.

(1) Yhdistetyt asiat C-238/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P–C-252/99 P ja C-254/99 P, Limburgse Vinyl Maatschappij NV (LVM) ym. v. komissio (PVC II), tuomio 15.10.2002, Kok., s. I-8375.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 217/25

Kanne 15.5.2012 — Vila Vita Hotel und Touristik v. SMHV — Viavita (VIAVITA)

(Asia T-204/12)

2012/C 217/53

Kannekirjelmän kieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Vila Vita Hotel und Touristik GmbH (Frankfurt, Saksa) (edustajat: asianajajat G. Schoenen ja V. Töbelmann)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Viavita SASU (Pariisi, Ranska)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 1.3.2012 asiassa R 419/2011-1 tekemän päätöksen

— velvoittamaan SMHV:n korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut ja

— siinä tapauksessa, että vastapuoli valituslautakunnassa osallistuu asian käsittelyyn väliintulijana, velvoittamaan sen vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa

Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”VIAVITA” luokkiin 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44 ja 45 kuuluvia palveluita varten — yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 52201504

Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Itävaltalainen sanamerkki ”VILA VITA PARC”, joka on rekisteröity numerolla 154631 luokkiin 39 ja 42 kuuluvia palveluita varten; saksalainen kuviomerkki ”VILA VITA TOURISTIK GMBH”, joka on rekisteröity numerolla 2097301 luokkiin 3, 35, 37, 39 ja 41 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten

Väiteosaston ratkaisu: Väitteen osittainen hyväksyminen

Valituslautakunnan ratkaisu: Riidanalaisen päätöksen kumoaminen ja väitteen hylkääminen

Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohtaa on rikottu.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei kantajan ottamiselle pakoteluetteloon ole perusteita — Neuvoston esittämistä perusteluista kantajan ottamiselle pakoteluetteloon ei käy ilmi, mikä on se nimenomainen oikeudellinen perusta, johon neuvosto nojautuu. — Toiminta, jota kantaja on harjoittanut ainoastaan vuoden 2008 maaliskuuhun saakka, ei voi oikeuttaa hänen ottamistaan pakoteluetteloon vuoden 2011 joulukuussa. — Kantajan toimiminen Hanseatic Trade Trust & Shipping (HTTS) GmbH:n toimitusjohtana ei oikeuta hänen ottamistaan pakoteluetteloon etenkään, koska Euroopan unionin tuomioistuin on kumonnut asetuksen (EU) N:o 961/2010 (1) siltä osin kuin se koski HTTS GmbH:ta. — Pelkästään sen perusteella, että kantaja on ollut sellaisen englantilaisen yhtiön toimitusjohtaja, joka on tällä välin purettu, ei voida päätellä, että kantajan ottamiselle pakoteluetteloon olisi olemassa jokin riidanalaisen asetuksen 23 artiklan 2 kohdassa mainituista perusteista.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 118/30

Kanne 20.2.2012 — Chico's Brands Investment v. SMHV — Artsana (CHICO’S)

(Asia T-83/12)

2012/C 118/51

Kannekirjelmän kieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Chico's Brands Investment (Fort Myers, Yhdysvallat) (edustaja: solicitor T. Holman)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Artsana SpA (Grandate, Italia)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 27.10.2011 asiassa R 2084/2010-1 tekemän päätöksen;

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajalle tästä kanteesta aiheutuvat kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Chico's Brands Investment

Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”CHICO’S” luokkiin 25 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 1585579

Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: vastapuoli valituslautakunnassa

Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Italiassa muun muassa luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten tavaramerkiksi nro 420865 rekisteröity kuviomerkki ”chicco”; Italiassa muun muassa luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten tavaramerkiksi nro 846672/380042 rekisteröity kuviomerkki ”chicco”; kuviomerkin ”chicco” kansainvälinen tavaramerkkirekisteröinti nro 763084 muun muassa luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten

Väiteosaston ratkaisu: väitteen hyväksyminen ja yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen hylkääminen kokonaisuudessaan

Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 42 artiklan 2 ja 3 kohtaa on rikottu, kun valituslautakunta on katsonut virheellisesti, että väitteentekijä oli esittämällään näytöllä osoittanut aikaisemman tavaramerkin tosiasiallisen käytön. Neuvoston asetuksen N:o 20772009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, kun valituslautakunta on katsonut virheellisesti, että yhteisön tavaramerkiksi rekisteröiväksi haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä oli sekaannusvaara.
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että pitäessään kantajan nimen luettelossa neuvosto ei ole noudattanut asianmukaisten perusteiden esittämistä koskevaa velvollisuuttaan, joka on vahvistettu päätöksellä 2010/413/YUTP, jota on muutettu päätöksellä 2011/783/YUTP ja joka on pantu täytäntöön asetuksella 1245/2011, jonka nojalla kantaja on edelleen luettelossa; se ei ole myöskään kunnioittanut puolustautumisoikeuksia eikä oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 184/14

Kanne 5.4.2012 — Microsoft v. SMHV — Sky IP (SKYDRIVE)

(Asia T-153/12)

2012/C 184/26

Kannekirjelmän kieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Microsoft Corp. (Redmond, Yhdysvallat) (edustajat: solicitor A. Carboni ja solicitor J. Colbourn)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Sky IP International Ltd (Isleworth, Yhdistynyt kuningaskunta)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 19.1.2012 asiassa R 2293/2010-1 tekemän päätöksen ja palauttamaan hakemuksen SMHV:lle sen käsittelyn jatkamiseksi, ja

— velvoittamaan SMHV:n ja vastapuolena valituslautakunnassa olleen vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jotka kantajalle on aiheutunut tästä menettelystä, asian R 2293/2010-1 käsittelystä ensimmäisessä valituslautakunnassa ja väitteen B 1 371 501 käsittelystä väiteosastossa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Microsoft

Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”SKYDRIVE” luokkiin 9 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 6452411

Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: vastapuoli valituslautakunnassa

Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: sanamerkin ”SKY” yhteisön tavaramerkkirekisteröinti nro 3203411 muun muassa luokkiin 9, 35, 38 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

Väiteosaston ratkaisu: väitteen hyväksyminen

Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunnan suorittama sekaannusvaaraa koskeva arviointi on ollut virheellinen. Lisäksi tai vaihtoehtoisesti valituslautakunta ei ole suorittanut sekaannusvaaraa koskevaa asianmukaista kokonaisarviointia.
1)

Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että vastaaja väitetysti esitti tosiasiat selvästi virheellisesti todetessaan, että kantaja on Islamic Republic of Iran Shipping Linesin peiteyhtiö, joka on viimeksi mainitun yhtiön omistuksessa ja määräysvallassa, ja teki ilmeisen virheen neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 16 artiklan 2 kohdan d alakohdan soveltamisessa merkitessään kantajan tämän asetuksen liitteeseen VIII.
—

neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 soveltamisesta asiassa COMP/M.6203 — Western Digital Ireland/Viviti Technologies 23.11.2011 tehdyn Euroopan komission päätöksen asetuksen (EY) N:o 139/2004 (1) 2 ja 3 artikla ja tarpeellisilta osin myös 1 artikla on kumottava ja