2

Unionin yleinen tuomioistuin on esittänyt valituksenalaisessa tuomiossa asian taustan seuraavasti: ”1 Kantaja, Deutsche Lufthansa AG, on Saksaan sijoittautunut lentoyhtiö, jonka päätoimialana on matkustajaliikenne. Sen kotilentoasema on Frankfurt am Main (Saksa). 2 Frankfurt-Hahnin lentoasema sijaitsee Saksassa Rheinland-Pfalzin osavaltiossa (jäljempänä osavaltio) noin 120 kilometriä länteen Frankfurt am Mainin kaupungista ja 115 kilometrin päässä Frankfurt am Mainin lentoasemasta. Paikka, jossa Frankfurt-Hahnin lentoasema sijaitsee, toimi vuoteen 1992 asti sotilastukikohtana. Sotilastukikohta muutettiin siviililentoasemaksi. Saksan liittotasavalta luovutti 1.4.1995 lentoaseman infrastruktuurin Holding Unternehmen Hahn GmbH & Co. KG:lle (jäljempänä Holding Hahn), julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudelle, jossa osavaltio oli osallisena. 3 Flughafen Frankfurt/Main GmbH (jäljempänä Fraport), joka piti ja johti Frankfurt am Mainin lentoasemaa, hankki 1.1.1998 64,90 prosenttia Frankfurt-Hahnin lentoasemaa pitäneen Flughafen Hahn GmbH & Co. KG Lautzenhausenin (jäljempänä Flughafen Hahn) osakkeista. 4 Vuonna 1999 Frankfurt-Hahnin lentoasema sai asiakkaakseen ensimmäisen halpalentoyhtiön, Ryanair Ltd:n (nykyisin Ryanair DAC, jäljempänä Ryanair). Flughafen Hahnin ensimmäinen sopimus Ryanairin kanssa tuli voimaan 1.4.1999 (jäljempänä vuoden 1999 sopimus Ryanairin kanssa). Viideksi vuodeksi Ryanairin kanssa vuonna 1999 tehdyssä sopimuksessa sovittiin lentoasemamaksuista, jotka Ryanairin oli maksettava. 5 Elokuussa 1999 Fraport hankki 73,37 prosenttia Holding Hahnin osakkeista ja 74,90 prosenttia sen vastuunalaisen yhtiömiehen Holding Unternehmen Hahn Verwaltungs GmbH:n osakkeista. 6 Osavaltio ja Fraport tekivät 31.8.1999 sopimuksen, jonka mukaan Fraport sitoutui tekemään voittojen ja tappioiden siirtämistä koskevan sopimuksen. Kyseinen sopimus hyväksyttiin samana päivänä, vahvistettiin notaarin asiakirjalla 24.11.2000 ja tuli voimaan 1.1.2001. Sopimuksen mukaan Fraport oli oikeutettu kaikkiin Frankfurt-Hahnin lentoaseman pitäjän tuottamiin voittoihin ja velvollinen kattamaan kaikki tämän tappiot – –. 7 Sen jälkeen Holding Hahn ja Flughafen Hahn yhdistyivät ja muodostivat Flughafen Hahn GmbH:n, josta tuli myöhemmin Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH (jäljempänä FFHG – –) ja jonka pääomasta osavaltio omisti 26,93 prosenttia ja Fraport 73,07 prosenttia. 8 Kaikki Fraportin osakkeet olivat julkisten osakkeenomistajien hallussa 11.6.2001 saakka. Tuolloin Fraport listautui pörssiin, ja 29,71 prosenttia sen osakkeista myytiin yksityisille osakkeenomistajille, kun taas loput 70,29 prosenttia jäivät julkisille osakkeenomistajille. 9 Osavaltio hyväksyi Frankfurt-Hahnin lentoaseman lentoasemamaksutaulukon 16.10.2001, ja taulukko tuli takautuvasti voimaan 1.10.2001 – –. 10 Fraport ja FFHG:n osakkaat päättivät ensin 14.12.2001 ja sen jälkeen 9.1.2002 korottaa FFHG:n pääomaa lentoaseman infrastruktuurin parantamisohjelman kiireellisimmän osan rahoittamiseksi – –. Fraport ja osavaltio hyväksyivät [kyseisen] 27 miljoonan euron suuruisen – – pääomankorotuksen, josta 9.1.2002 Fraport maksoi 19,7 miljoonaa euroa ja osavaltio 7,3 miljoonaa euroa. 11 FFHG ja Ryanair tekivät 14.2.2002 toisen sopimuksen – –. Sillä korvattiin vuoden 1999 sopimus Ryanairin kanssa. 12 Hessenin osavaltio (Saksa), Fraport ja FFHG tekivät 27.11.2002 sopimuksen Frankfurt-Hahnin lentoaseman lisäkehittämisestä. Sopimuksessa sovittiin FFHG:n pääoman toisesta korotuksesta, jonka myötä Hessenin osavaltiosta tulisi FFHG:n kolmas osakas. 13 Fraportin, osavaltion ja Hessenin osavaltion osallistumisesta FFHG:n pääomaan tehtiin 22.3.2004 osakassopimus (jäljempänä osakassopimus). Fraport, osavaltio ja Hessenin osavaltio allekirjoittivat sopimuksen 30.3.2005. 14 Osakassopimuksen täytäntöönpanemiseksi sovittiin FFHG:n pääoman korottamisesta 19,5 miljoonalla eurolla, mikä mahdollisti edellä – – 10 kohdassa tarkoitetun investointiohjelman jatkamisen. Vuosina 2004–2009 Fraport sijoitti FFHG:hen useassa erässä 10,21 miljoonaa euroa, osavaltio 540000 euroa ja Hessenin osavaltio 8,75 miljoonaa euroa. Lisäksi osavaltio ja Hessenin osavaltio sitoutuivat sijoittamaan kumpikin vielä 11,25 miljoonaa euroa pääomarahastona vuoteen 2009 ulottuvan maksusuunnitelman mukaisesti. 15 Kun edellä – – 14 kohdassa kuvattu pääomankorotus – –, jonka kokonaismäärä oli 42 miljoonaa euroa, oli toteutettu, Fraport omisti 65 prosenttia ja osavaltio ja Hessenin osavaltio kumpikin 17,5 prosenttia FFHG:n osakkeista. 16 Osakassopimuksessa määrättiin lisäksi, että Fraportin, osavaltion ja Hessenin osavaltion olisi taattava FFHG:n mahdollinen lisävelka FFHG:n pääoman jakautumista vastaavassa suhteessa ja että voittojen ja tappioiden siirtämistä koskevaa [edellä 6 kohdassa mainittua] vuoden 2001 sopimusta olisi jatkettava vuoteen 2014 saakka. Näiden velvoitteiden täyttämiseksi Fraport ja FFHG tekivät 5.4.2004 uuden voittojen ja tappioiden siirtämistä koskevan sopimuksen (jäljempänä voittojen ja tappioiden siirtämistä koskeva vuoden 2004 sopimus). Voittojen ja tappioiden siirtämistä koskeva vuoden 2004 sopimus tuli voimaan 2.6.2004, sen jälkeen kun se oli hyväksytty Fraportin yhtiökokouksessa osakassopimuksessa edellytetyllä kolmen neljäsosan enemmistöllä. Voittojen ja tappioiden siirtämistä koskevan vuoden 2004 sopimuksen mukaisesti Fraport sitoutui kattamaan kaikki FFHG:n tappiot vuosina 2004–2009. 17 Vuosina 1997–2004 osavaltio maksoi Frankfurt-Hahnin [lentoaseman] pitäjälle suoria avustuksia – –. [Näillä] vuoteen 2000 asti [maksetuilla avustuksilla] oli tarkoitus rahoittaa investointeja lentoaseman infrastruktuuriin, kun taas vuodesta 2001 lähtien maksetuilla tuilla oli tarkoitus rahoittaa turvatarkastuksiin liittyviä henkilöstökustannuksia. Osavaltio perii lentoasemaa käyttäviltä lentoyhtiöiltä lentoaseman turvallisuusveron jokaista Frankfurt-Hahnin lentoasemalta lähtevää matkustajaa kohden ja siirtää kaikki kyseisestä verosta saamansa tulot sekä yleisestä talousarviostaan peräisin olevia varoja Frankfurt-Hahnin lentoaseman pitäjälle korvaukseksi turvatarkastusten suorittamisesta – –. 18 [Edellä 11 kohdassa mainittuun FFHG:n ja Ryanairin välillä 14.2.2002] tehtyyn sopimukseen tehtiin 4.11.2005 lisäsopimus. 19 Euroopan komissio vastaanotti vuosina 2003–2006 useita kanteluita, joiden mukaan Fraport, osavaltio ja Hessenin osavaltio olivat myöntäneet valtiontukia Ryanairille ja FFHG:lle. Yksi kantelija toimitti 22.9.2003 ja 1.6.2006 komissiolle lisätietoja. 20 Osavaltio hyväksyi 26.4.2006 Frankfut-Hahnin uuden lentoasemamaksutaulukon – –. Se tuli voimaan 1.6.2006. 21 Komissio pyysi [Saksan liittotasavallalta] lisätietoja 25.9.2006 ja 9.2.2007 päivätyillä kirjeillä, ja Saksa vastasi pyyntöihin 20.12.2006 ja 29.6.2007 päivätyillä kirjeillä. 22 Komissio ilmoitti Saksan liittotasavallalle 17.6.2008 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa [EY] 88 artiklan 2 kohdan – – mukainen muodollinen tutkintamenettely valtiontuesta, joka koski [FFHG:n] rahoitusta sekä lentoaseman ja Ryanairin välisiä suhteita – –. Päätös, jossa pyydettiin asianomaisia esittämään huomautuksensa, julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä 17.1.2009 (EUVL 2009, C 12, s. 6). 23 Fraport myi koko osuutensa FFHG:stä osavaltiolle 31.12.2008. Tämän kaupan jälkeen osavaltiosta tuli 82,5 prosentin osuudella FFHG:n enemmistöosakas ja loput 17,5 prosenttia jäivät Hessenin osavaltion omistukseen. Lisäksi voittojen ja tappioiden siirtämistä koskeva vuoden 2004 sopimus irtisanottiin. 24 Muodollisen tutkintamenettelyn yhteydessä komissio vastaanotti muun muassa [valittajalta] ja Ryanairilta huomautuksia, jotka se toimitti edelleen Saksan liittotasavallalle. 25 Saksan liittotasavalta esitti komissiolle 1.7.2009 omat huomautuksensa sekä lisätietoja. 26 Komissio päätti 13.7.2011 aloittaa toisen muodollisen tutkintamenettelyn, joka koski vuosina 2009–2011 toteutettuja FFHG:n rahoitustoimenpiteitä. Päätös, jossa pyydettiin asianomaisia esittämään huomautuksensa, julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä 21.7.2012 (EUVL 2012, C 216, s. 1). Nämä kaksi menettelyä toteutettiin siis rinnakkain. – – 29 Saksan liittotasavalta sitoutui sijoittamaan FFHG:hen pääomaa sellaisten FFHG:n lainojen jälleenrahoittamiseksi, joilla oli tarkoitus rahoittaa viranomaisten vuosina 1997–2012 päättämiä infrastruktuuritoimenpiteitä, joita ei katettu voittojen ja tappioiden siirtämistä koskevilla sopimuksilla, pääomankorotuksilla tai muilla avustuksilla – –. 30 Komissio ilmoitti 25.2.2014 päivätyllä kirjeellä Saksan liittotasavallalle, että suuntaviivat valtiontuesta lentoasemille ja lentoyhtiöille (EUVL 2014, C 99, s. 3; – –) oli hyväksytty 20.2.2014. 31 Komissio pyysi Saksan liittotasavallalta lisätietoja 23.3. ja 4.4.2014 päivätyillä kirjeillä. Saksan liittotasavalta vastasi pyyntöihin 17. ja 24.4. sekä 9.5.2014 päivätyillä kirjeillä. 32 Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistiin 15.4.2014 tiedonanto, jossa jäsenvaltioita ja asianomaisia kehotettiin esittämään huomautuksia [valtiontuesta lentoasemille ja lentoyhtiöille] annettujen suuntaviivojen soveltamisesta käsiteltävässä asiassa. [Valittaja] esitti huomautuksia, jotka komissio toimitti Saksan liittotasavallalle 26.8.2014 päivätyllä kirjeellä. Saksan liittotasavalta ilmoitti komissiolle 3.9.2014 päivätyllä kirjeellä, ettei sillä ollut huomautuksia. 33 Komissio teki 1.10.2014 [riidanalaisen päätöksen]. [Riidanalainen päätös] 34 Riidanalaisessa päätöksessä komissio tarkasteli, sisältyikö SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea ensinnäkin Frankfurt-Hahnin lentoaseman hyväksi toteutettuihin toimenpiteisiin (ks. riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 292–420 perustelukappale), toiseksi Ryanairin hyväksi toteutettuihin toimenpiteisiin (ks. riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 421–456, 464–484 ja 580 perustelukappale) ja kolmanneksi Frankfurt-Hahnin lentokenttää käyttävien lentoyhtiöiden hyväksi toteutettuihin toimenpiteisiin, eli [edellä 9 kohdassa mainittuun vuoden] 2001 ja [edellä 20 kohdassa mainittuun vuoden] 2006 lentoasemamaksutaulukoihin (ks. riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 457–463, 485–494 ja 581 perustelukappale). Todettuaan, että tietyt Frankfurt-Hahnin lentoaseman hyväksi toteutetut toimenpiteet olivat valtiontukea, komissio tarkasteli vielä niiden soveltuvuutta sisämarkkinoille (ks. riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 497–579 perustelukappale). – – 54 Riidanalaisen päätöksen päätösosassa todetaan seuraavaa: ”1 artikla 1. Valtiontuki, jonka Saksa toteutti [SEUT] 108 artiklan 3 kohdan sääntöjen vastaisesti [FFHG:n] hyväksi vuosina 2001–2012 ja joka koski 27 miljoonan euron arvoista pääomankorotusta vuonna 2001, 22 miljoonan euron arvoista pääomankorotusta vuonna 2004 ja [osavaltion] myöntämiä suoria avustuksia – –, soveltuu sisämarkkinoille. 2. [Fraportin] vuonna 2004 tekemä [FFHG:n] pääomankorotus ja voittojen ja tappioiden siirtämistä koskeva vuoden 2004 sopimus eivät ole [SEUT] 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. 2 artikla 1. [Ryanairin] ja [FFHG:n] välinen sopimus, joka tuli voimaan 1 päivänä huhtikuuta 1999, ei ole [SEUT] 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. 2. [Ryanairin] ja [FFHG:n] välinen sopimus, joka on päivätty 14 päivänä helmikuuta 2002, ei ole [SEUT] 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. 3. Sopimus ’Agreement Ryanair/[FFHG] – Delivery of aircraft 6 to 18 – year 2005 to year 2012’ (Yritysten Ryanair ja Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH välinen sopimus ilma-alusten 6–18 toimituksesta vuosina 2005–2012), joka tehtiin 4 päivänä marraskuuta 2005, ei ole [SEUT] 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. 3 artikla Lentoasemamaksutaulukot, jotka tulivat voimaan 1 päivänä lokakuuta 2001 ja 1 päivänä kesäkuuta 2006, eivät ole [SEUT] 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. 4 artikla Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.”