ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 4.10.2012 – Evropaïki Dynamiki vastaan komissio

(asia C-629/11 P)

Muutoksenhaku – Komission tekemä hankintasopimus – Tarjouksen hylkääminen – Perusteluvelvollisuus – Asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 – 100 artiklan 2 kohta – Tietojensaantipyyntöön vastaamiselle asetettu määräaika – Asetus (EY, Euratom) N:o 2342/2002 –149 artiklan 2 kohta

1. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perusteluvelvollisuus – Ulottuvuus – Palveluja koskevan julkisen hankinnan tekomenettelyn yhteydessä tehty päätös tarjouksen hylkäämisestä – Velvollisuus ilmoittaa hyväksytyn tarjouksen ominaispiirteet ja edut sekä tarjouskilpailun voittajan nimi, jos tästä on tehty kirjallinen pyyntö – Hankintaviranomaisella ei ole velvollisuutta esittää lyhyttä yksityiskohtaista yhteenvetoa siitä, miten hylätyn tarjouksen kukin yksityiskohta on sitä arvioitaessa otettu huomioon, tai yksityiskohtaista vertailevaa analyysiä hyväksytystä tarjouksesta ja hylätyn tarjoajan tarjouksesta – Perusteeton peruste (SEUT 256 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 100 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta; komission asetuksen N:o 2342/2002 149 artiklan 3 kohta) (ks. 20–23 kohta)

2. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perusteluvelvollisuus – Ulottuvuus – Palveluja koskevan julkisen hankinnan tekomenettelyn yhteydessä tehty päätös tarjouksen hylkäämisestä – Komissio ei noudata huolellisuusvelvoitetta eikä hyvän hallinnon periaatetta – Perustelut, jotka ilmoitettiin tarjoajalle kahdeksan päivän kuluttua enimmäismääräajan päättymisestä – Viivästyminen, joka ei yksin aiheuta riidanalaisten päätösten kumoamista – Perusteeton peruste (Neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 100 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta; komission asetuksen N:o 2342/2002 149 artiklan 2 kohta) (ks. 37, 39 ja 40 kohta)

Aihe

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-298/09, Evropaïki Dynamiki vastaan komissio, 20.9.2011 antamasta tuomiosta, jolla hylättiin valitus 12.5.2009 tehdystä komission päätöksestä, jolla hylättiin valittajan tarjous koulutusohjelmia (ESP-ISEP) varten tarjottavia ulkoisia palveluja koskevassa avoimessa tarjouspyyntömenettelyssä EAC/01/2008 (EUVL 2008/S 158-212752) ja jolla tarjouskilpailu ratkaistiin toisen tarjouksentekijän hyväksi, ja toisaalta vahingonkorvausvaatimus – Varainhoitoasetuksen 93 artiklan 1 kohdan f alakohta – Tarjousten voimassaoloaika – Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu

Ratkaisu

1) Valitus hylätään.
16

Arvonlisäverolain voittomarginaalin verotusjärjestelmää koskeva 120 § sisältää seuraavat säännökset: ”1. – – 4) Tätä lukua sovellettaessa ’käytettyinä tavaroina’ pidetään mu[u]ta kuin [taide-, keräily- ja antiikkiesineiksi katsottavaa] aineellista irtainta omaisuutta, joka soveltuu sellaisenaan tai kunnostuksen jälkeen käytettäväksi uudelleen ja joka ei ole jalometalli tai -kivi – – – – 4. Kun kyseessä on verovelvollinen, jonka liiketoimet koostuvat sellaisten käytettyjen tavaroiden taikka taide-, keräily- tai antiikkiesineiden luovutuksista, jotka verovelvollinen on aiemmin hankkinut harjoittamaansa toimintaa varten tai jotka se on maahantuonut jälleenmyyntiä varten, veron perusteena on voittomarginaali, jona on pidettävä erotusta tavaran ostajan maksettavaksi tulevan kokonaissumman ja verovelvollisen maksaman hinnan välillä, ilman veron osuutta. – – 10. Tämän pykälän 4 ja 5 momentti koskevat sellaisten käytettyjen tavaroiden sekä taide-, keräily- tai antiikkiesineiden luovutuksia, jotka verovelvollinen on hankkinut 1) luonnolliselta henkilöltä, oikeushenkilöltä tai organisatoriselta yksiköltä, joka ei ole oikeushenkilö, kun ne eivät ole verovelvollisia 15 §:n nojalla tai verovelvollisia arvonlisäverotuksessa 2) 15 §:ssä mainituilta verovelvollisilta, jos näiden tavaroiden luovutus oli 43 §:n 1 momentin 2 kohdan tai 113 §:n nojalla vapautettu verosta 3) verovelvollisilta, jos näiden tavaroiden luovutuksesta kannettiin vero 4 ja 5 momentin nojalla 4) arvonlisäverovelvollisilta, jos näiden tavaroiden luovutus oli 43 §:n 1 momentin 2 kohdan tai 113 §:n nojalla vapautettu verosta 5) arvonlisäverovelvollisilta, jos näiden tavaroiden luovutuksesta kannettiin arvonlisävero 4 ja 5 momentin periaatteiden nojalla ja jos ostajalla on asiakirjoja, jotka osoittavat yksiselitteisesti, että tavarat on hankittu näiden periaatteiden mukaisesti.”
70

Komissio katsoo kantajan vastauskirjelmässään, että Belgian kuningaskunta on myöntänyt 26.1.2010 päivätyssä kirjeessään ja myös laajentaessaan puolustautumistaan vetoamalla myös SEUT 36 artiklaan, että vaatimustenmukaisuustodistuksen vaatiminen voi aiheuttaa epäkohtia eräille kuluttajille ja että se on SEUT 34 artiklan vastainen vapaan liikkuvuuden rajoitus. Toisin kuin kyseinen jäsenvaltio on väittänyt katsoessaan, että direktiivin 1999/37 1 artiklasta seuraa poikkeamismahdollisuus ja siten lainsäädännön yhdenmukaistaminen vain osittain, tätä kansallista toimenpidettä on komission mukaan arvioitava pelkästään tämän direktiivin 4 artiklan kannalta, jolla lainsäädäntö on yhdenmukaistettu täydellisesti. Komissio ei myöskään hyväksy poikkeamismahdollisuutta ympäristönsuojelun perusteella vaan katsoo, että Belgian kuningaskunnan tältä osin esittämät perustelut ovat asiaan vaikuttamattomia.
3

Telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista 10.4.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/13/EY (EYVL L 117, s. 15) 11 artiklassa säädettiin seuraavaa: ”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että osana valtuutusmenettelyä yrityksille määrättävillä maksuilla pyritään ainoastaan kattamaan sovellettavan yksittäisen toimiluvan myöntämisestä, käsittelystä, valvonnasta ja toimeenpanosta aiheutuvat hallinnolliset kulut. Yksittäistä toimilupaa koskevien maksujen on oltava suhteessa tehtyyn työhön, ja ne on julkaistava aiheellisella ja riittävän yksityiskohtaisella tavalla [tietojen] saattamiseksi helposti saataville. 2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat, jos käytettävät voimavarat ovat niukat, sallia, että niiden kansalliset sääntelyviranomaiset perivät maksuja, joilla pyritään varmistamaan näiden voimavarojen mahdollisimman tehokas käyttö. Näiden maksujen on oltava ketään syrjimättömiä ja niissä on erityisesti otettava huomioon tarve edistää uusien palvelujen ja kilpailun kehittymistä.”
28

Arvioitaessa tämän velvoitteen noudattamista on otettava huomioon se, että ihmisten terveyden ja hengen suojaaminen on EUT-sopimuksessa suojelluista oikeushyvistä ja intresseistä tärkein ja että jäsenvaltioiden asiana on päättää siitä tasosta, jolla ne aikovat suojella kansanterveyttä, ja siitä tavasta, jolla kyseinen taso on saavutettava. Koska tämä taso voi vaihdella jäsenvaltiosta toiseen, jäsenvaltioille on tältä osin myönnettävä harkintavaltaa (asia C-531/06, komissio v. Italia, tuomio 19.5.2009, Kok., s. I-4103, 36 kohta ja em. yhdistetyt asiat Blanco Pérez ja Chao Gómez, tuomion 44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
1)

Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 14.9.2009 annetulla komission direktiivillä 2009/120/EY, 77 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että velvollisuus hankkia lupa lääkkeiden tukkukaupan harjoittamiseen koskee apteekkaria, joka on luonnollinen henkilö ja joka saa kansallisen lainsäädännön nojalla harjoittaa myös lääkkeiden tukkukauppatoimintaa.
Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T‑376/06, Legris Industries vastaan komissio, 24.3.2011 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kanteen, jossa vaadittiin [EY] 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 20.9.2006 tehdyn komission päätöksen K(2006) 4180 lopullinen (Asia COMP/F-1/38.121 – Putken liittimet) osittaista kumoamista – Kuparisten ja kupariseoksesta valmistettujen putken liittimien ala – Oikeutta oikeudenkäyntiin riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa on loukattu – Kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutuminen – Yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, yksilöllisen vastuun periaatetta sekä periaatetta, jonka mukaan rangaistukset ja seuraamukset on määrättävä yksilökohtaisesti, on loukattu – Selvitysaineiston ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla
2

Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 27.10.2003 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1992/2003 (EYVL L 296, s. 1; jäljempänä asetus N:o 40/94), on kumottu ja korvattu yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1), joka tuli voimaan 13.4.2009. Kun otetaan huomioon tosiseikkojen tapahtuma-aika, käsiteltävään oikeusriitaan sovelletaan kuitenkin edelleen asetusta N:o 40/94.
12

Erinäisistä yhteisön oikeuden täytäntöönpanotoimenpiteistä julkishallinnon palvelussuhteissa 26.7.2005 annetun lain nro 2005-843 (loi n° 2005-843, du 26 juillet 2005, portant diverses mesures de transposition du droit communautaire à la fonction publique) 13 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa: ”Silloin kun toimihenkilö, joka on otettu vakinaiseen toimeen, on toimessaan tämän lain julkaisupäivänä tai valtion virkasäännöstä 11.1.1984 annetun lain nro 84-16 7 §:ssä mainitun asetuksen säännösten mukaisesti lomalla tai vapaalla, on hänen sopimuksensa uudistamisessa noudatettava saman lain 4 §:n 4, 5 ja 6 momentissa säädettyjä vaatimuksia. Siinä tapauksessa, että toimihenkilö on tämän lain julkaisupäivänä ollut toimessaan keskeytyksettä vähintään kuuden vuoden ajan, hänen palvelussuhdettaan voidaan sen päätyttyä jatkaa ainoastaan nimenomaisella päätöksellä ja toistaiseksi voimassa olevana – –”
2)

Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd ja Team Relocations Ltd velvoitetaan yhteisvastuullisesti korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Koska nimittäin kyseisessä säännöksessä jäsenvaltiot oikeutetaan poikkeamaan ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatteesta, sitä on tulkittava suppeasti. Direktiivin 2000/78 6 artiklan 2 kohdan sanamuoto sekä tämän direktiivin yleinen järjestelmä ja tarkoitus viittaavat siihen, että tätä säännöstä on sovellettava ainoastaan siinä tyhjentävästi luetelluissa tapauksissa.

Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista annetun direktiivin 2000/78 6 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että sitä on sovellettava vain ammatillisten sosiaaliturvajärjestelmien eläke- tai työkyvyttömyysetuuksiin.

Perusoikeuskirjan 21 artiklassa vahvistettua ja yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista annetulla direktiivillä 2000/78 konkretisoitua ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatetta eli tarkemmin sanottuna kyseisen direktiivin 2 artiklaa ja 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä ammatilliselle eläkejärjestelmälle, jossa työnantaja maksaa palkkauksen osana eläkemaksuja, joiden määrä on porrastettu iän mukaan, edellyttäen, että tästä aiheutuva ikään perustuva erilainen kohtelu on oikeutetun tavoitteen toteuttamiseksi asianmukainen ja tarpeen, ja tämän seikan varmistaminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.

(ks. 69 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Yhteisön passitus – Yhteisön ulkoinen passitus – Väliaikaisesti varastoidut tavarat – Muut tavarat kuin yhteisötavarat – Tulli-ilmoituksen vastaanottaminen – Yhteisön ulkoiseen passitusmenettelyyn asettamisen ja tulliselvitysmuodon osoittamisen hetki – Tavaroiden luovuttamispäivä

(Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 4 artiklan 20 alakohta, 37 artiklan 2 kohta, 50, 67 ja 73 artikla ja 82 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 648/2005, 50, 67 ja 73 artiklaa on tulkittava niin, että sellaiset muut tavarat kuin yhteisötavarat, joista on tehty tulliviranomaisten vastaanottama, yhteisön ulkoiseen passitusmenettelyyn asettamista koskeva tulli-ilmoitus ja joilla on väliaikaisesti varastoitujen tavaroiden tullioikeudellinen asema, asetetaan kyseiseen tullimenettelyyn ja niille siis osoitetaan tulliselvitysmuoto sillä hetkellä, jolloin tulliviranomaiset luovuttavat kyseiset tavarat.

Tullikoodeksin 67 artiklassa säädetään tosin, että jollei erityisesti toisin säädetä, päivä, joka on otettava huomioon kaikkia tavaralle ilmoitettua tullimenettelyä koskevia säännöksiä sovellettaessa, on se päivä, jona tulliviranomaiset vastaanottavat ilmoituksen. Pelkkä ilmoituksen vastaanottaminen ei kuitenkaan riitä päättämään väliaikaista varastointia. Tullikoodeksin 37 artiklan 2 kohdassa säädetään nimittäin, että yhteisön tullialueelle tuodut tavarat ovat tullivalvonnassa niin kauan kuin se on tarpeellista niiden tullioikeudellisen aseman määrittämiseksi ja että muut kuin yhteisötavarat ovat tullivalvonnassa, kunnes niiden tullioikeudellinen asema muuttuu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tullikoodeksin 82 artiklan 1 kohdan soveltamista.

Kyseisessä passituksessa tavarat voivat olla yhteisön ulkoisessa passitusmenettelyssä vain, jos kaikki kyseisen passituksen edellytykset täyttyvät. Kun otetaan huomioon se, että tulliviranomaisten täytyy tai ne voivat suorittaa tarkastus-, tunnistus- tai vakuustoimenpiteitä, ei voida katsoa, että kaikki yhteisön ulkoisen passitusmenettelyn edellytykset voisivat täyttyä vain tulli-ilmoituksen vastaanottamisella. Lisäksi se, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset tavarat voivat olla yhteisön ulkoisessa passitusmenettelyssä vasta niiden luovutuksesta lukien, ilmenee tullikoodeksin 4 artiklan 20 alakohdassa olevasta määritelmästä, jossa korostetaan sitä, että tulliviranomaiset luovuttavat tavarat ”sen tullimenettelyn mukaisiin tarkoituksiin, johon tavara on asetettu”.

(ks. 40–42, 46 ja 53–55 kohta sekä tuomiolauselma)
Toteutettaessa suojelutoimenpiteitä, jotka koskevat tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita, tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä annetun asetuksen N:o 999/2001 mukaisesti kyseisen asetuksen 24 a artiklan, joka otettiin käyttöön asetuksella N:o 1923/2006, mukaan 24 artiklassa tarkoitettuja menettelyjä noudattaen tehdyt päätökset perustuvat ihmisten ja eläinten terveyden vaarantumisen asianmukaiseen arviointiin ja niillä säilytetään ihmisten ja eläinten terveyden suojelu unionissa ennallaan nykyisen tieteellisen näytön perusteella tai sitä parannetaan, jos parantaminen on tieteellisesti perusteltavissa.

Tästä on todettava, että vaikka asetuksen N:o 1923/2006 johdanto-osan perustelukappaleissa ei selitetä asianomaisen säännöksen tavoitetta, valmisteluasiakirjoista ilmenee, että kyseinen 24 a artikla on tarkoitettu takeeksi, jolla pyritään välttämään se, että komitologiamenettelyä soveltaen toteutetaan toimenpiteitä, joilla voidaan heikentää ihmisten ja eläinten terveyden suojelun tasoa unionissa. Tästä ei kuitenkaan seuraa, että kyseisessä 24 a artiklassa suljetaan pois aikaisempien ehkäisevien toimenpiteiden lieventäminen. Asetuksen N:o 999/2001 24 a artiklassa ei yhtäältä aseteta kriteeriksi sitä, että vertailu on tehtävä siihen suojelutasoon nähden, joka perustuu samalla alalla aikaisemmin toteutettuihin ehkäiseviin toimenpiteisiin, vaan siinä viitataan yleisesti terveyden suojelun tasoon unionissa. Toisaalta sekä elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä annetun asetuksen N:o 178/2002 7 artiklan 2 kohdasta että oikeuskäytännöstä ilmenee, että väliaikaisia riskinhallintatoimenpiteitä, jotka toteutetaan tieteellisen epävarmuuden vallitessa, on tarkasteltava uudelleen kohtuullisen ajan kuluttua sen takaamiseksi, että ne ovat oikeasuhteisia ja että niillä ei rajoiteta kauppaa enemmän kuin on tarpeen unionin päättämän korkeatasoisen terveyden suojelun saavuttamiseksi.

Ihmisten terveyden suojelun taso liittyy näin ollen läheisesti yhteiskunnan kannalta hyväksyttävänä pidettävään riskitasoon, joka puolestaan riippuu tietyllä hetkellä käytettävissä olevista tieteellisistä tiedoista. Ei kuitenkaan ole poissuljettua, että tieteellisten tietojen kehittyminen huomioiden sama suojelutaso voidaan varmistaa vähemmän rajoittavin toimenpitein.

(ks. 131–136 kohta)
Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista annettua direktiiviä 93/13 on tulkittava siten, että jollei kansallisessa oikeudessa säädettyjä pakollisia lakeja tai asetuksia heijastavista ehdoista muuta johdu – mikä seikka kansallisen tuomioistuimen on tarkastettava –, sitä sovelletaan asuinhuoneiston vuokrasopimukseen, joka on tehty asuinhuoneiston osana ammatti- tai liiketoimintaansa vuokraavan henkilön ja asuinhuoneiston muuta kuin ammatti- tai liiketoimintaansa varten vuokraavan henkilön välillä.

Direktiivillä 93/13 toteutettu suojajärjestelmä on näet erityisen tärkeä silloin, kun on kyse asuinhuoneiston vuokrasopimuksesta, joka on tehty yhtäältä asuinhuoneiston omaan käyttöönsä vuokraavan yksityisen ja toisaalta kiinteistöalan elinkeinonharjoittajan välillä. Osapuolten välisen epäyhdenvertaisuuden seurauksia vakavoittaa se, että taloudelliselta kannalta katsoen tällainen sopimus koskee kuluttajan perustarvetta eli tarvetta hankkia itselleen asunto ja siinä on kyse summista, jotka merkitsevät vuokralaiselle useimmiten yhtä hänen kaikkein suurimmista menoeristään, kun taas oikeudelliselta kannalta katsoen kyse on sopimuksesta, joka pääsääntöisesti kuuluu monitahoiseen kansalliseen sääntelyyn, jota yksityiset usein tuskin tuntevat.

(ks. 32 ja 34 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta)
Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen N:o 1408/71 1 artiklan r alakohtaa ja 46 artiklaa, luettuina tämän asetuksen 13 artiklan 2 kohdan a alakohdan sekä SEUT 45 ja SEUT 48 artiklan valossa, on tulkittava siten, että niiden vastaista on se, että tietyssä jäsenvaltiossa eläkettä laskettaessa työkyvyttömyyskautta, jonka aikana toisessa jäsenvaltiossa siirtotyöläiselle maksettiin sairausvakuutusetuutta, josta pidätettiin eläkemaksuja, ei tämän toisen valtion lainsäädännössä pidetä näissä säännöksissä tarkoitettuna ”vakuutuskautena” sillä perusteella, että asianomainen ei asu tässä toisessa valtiossa ja/tai sai ensimmäisen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla vastaavaa etuutta, jota ei voinut saada samanaikaisesti tämän sairausvakuutusetuuden kanssa.

(ks. 49 kohta sekä tuomiolauselma)
Kun kyse on neuvoston toimista, joilla määrätään Norsunluurannikolla asuviin henkilöihin tai yhteisöihin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä, jotka on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja joista on Norsunluurannikkoon kohdistettujen rajoittavien toimenpiteiden uusimisesta tehdyn päätöksen 2010/656, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2010/801, 7 artiklan 3 kohdan ja tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvien rajoittavien erityistoimenpiteiden toteuttamisesta Norsunluurannikon tilanteen vuoksi annetun asetuksen N:o 560/2005, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 25/2011, 11 artiklan 3 kohdan nojalla myös ilmoitettava asianomaisille joko suoraan, jos heidän osoitteensa on tiedossa, tai muussa tapauksessa julkaisemalla ilmoituksen Euroopan unionin virallisessa lehdessä, SEUT 263 artiklan neljännessä alakohdassa tarkoitetun kanteen nostamisen määräaika juoksee kunkin kyseessä olevan henkilön ja yhteisön osalta heille tehtävän ilmoituksen päivästä.

Koska nämä toimet, jotka ovat samalla sekä yleisesti sovellettavia toimia että useita yksittäistapauksissa tehtyjä päätöksiä, on annettu yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevien määräysten nojalla, se, että ne ovat yksittäistapauksissa annettuja toimia, antaa nimittäin SEUT 275 artiklan toisen kohdan ja SEUT 263 artiklan neljännen kohdan mukaisesti oikeuden saada asiansa käsitellyksi unionin tuomioistuimissa. Kun otetaan huomioon nämä erityispiirteet ja niistä seuraava julkaisemis- ja tiedoksiantamisjärjestelmä, SEUT 263 artiklan kuudetta kohtaa ei sovellettaisi johdonmukaisesti, jos kyseessä olevien henkilöiden ja yhteisöjen osalta kumoamiskanteen nostamisen määräaika alkaisi kulua kyseisen toimen julkaisemispäivänä eikä päivänä, jona se on annettu heille tiedoksi. Tämän tiedoksiannon tarkoituksena on nimittäin nimenomaan mahdollistaa se, että toimen adressaatit voivat puolustaa oikeuksiaan mahdollisimman hyvissä olosuhteissa ja päättää tosiseikoista täysin tietoisina, kannattaako heidän nostaa kanne unionin tuomioistuimissa.

Koska Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistujen ilmoitusten avulla kyseessä olevat henkilöt ja yhteisöt voivat tunnistaa muutoksenhakukeinon, joka heillä on käytettävissään kyseisiin luetteloihin sisällyttämisensä riitauttamiseksi, sekä kanteen nostamisen määräajan päättymispäivän, kyseessä olevat henkilöt ja yhteisöt eivät voi siirtää kanteen nostamisen määräajan alkamishetkeä myöhäisemmäksi vetoamalla suoran tiedoksi antamisen puuttumiseen tai siihen, että he ovat tosiasiassa saaneet tiedon riidanalaisista toimista myöhemmin. Jos kantajilla olisi muutoin kuin ylivoimaisen esteen tapauksessa tällainen mahdollisuus, vaarannettaisiin kanteen nostamisen määräajan tarkoitus eli oikeusvarmuuden turvaaminen välttämällä se, että unionin toimia, joilla on oikeusvaikutuksia, kyseenalaistetaan loputtomiin.

(ks. 55–59 ja 62 kohta)
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta annetussa asetuksessa N:o 1257/1999 tarkoitettu varhaiseläketuki on EMOTR:n rahoittama yhteisen maatalouspolitiikan väline, jonka tavoitteena on lisätä maatilojen elinkelpoisuutta, eikä miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä annetun direktiivin 79/7 soveltamisalaan kuuluva sosiaaliturvaetuus.

Vaikka mainitun asetuksen 11 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetun yleisen eläkeiän määrittely kuuluu unionin oikeudessa tehdyn yhdenmukaistamisen puuttuessa jäsenvaltioiden toimivaltaan, on kuitenkin niin, että jäsenvaltiot eivät voi tätä asetusta soveltaessaan vedota erilaiseen kohteluun, joka direktiivin 79/7 7 artiklan 1 kohdassa niiden sallitaan pysyttävän voimassa eläkeiän määrittelyn osalta sosiaaliturvan alalla. Ei voida katsoa, että unionin lainsäätäjä olisi viitatessaan käsitteeseen, jota ei ole yhdenmukaistettu, sallinut jäsenvaltioiden toteuttavan kyseistä asetusta täytäntöön pannessaan toimenpiteitä, jotka ovat unionin oikeuden yleisten periaatteiden ja perusoikeuksien vastaisia. Näin ollen, kun otetaan huomioon myös mainitun asetuksen johdanto-osan 40 perustelukappale ja 2 artiklan 11 luetelmakohta, jäsenvaltioiden on pannessaan täytäntöön asetusta N:o 1257/1999 noudatettava Euroopan unionin perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan nojalla perusoikeuskirjan 20 artiklassa, 21 artiklan 1 kohdassa ja 23 artiklassa vahvistettuja yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita.

(ks. 25–28 kohta)