ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Perustamissopimuksen määräyksien henkilöllinen soveltamisala - Työnantajan mahdollisuus vedota yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen

(EY:n perustamissopimuksen 48 artikla)

2 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Yhdenvertainen kohtelu - Yrityksen johtaminen - Kansallinen lainsäädäntö, jossa yritykset velvoitetaan nimittämään johtaja, jolla on maan alueella kotipaikka - Kansalaisuuteen perustuvaa välillistä syrjintää ei voida hyväksyä - Perustelujen puuttuminen

(EY:n perustamissopimuksen 48 artikla)

Tiivistelmä

1 Myös työnantaja voi vedota työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvään yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen, josta säädetään EY:n perustamissopimuksen 48 artiklassa, jotta se voi palkata toisen jäsenvaltion kansalaisuuden omaavia työntekijöitä siinä jäsenvaltiossa, jossa sillä on kotipaikka.

Perustamissopimuksen 48 artiklassa mainitut oikeudet koskevat kiistatta määräyksessä tarkoitettuja henkilöitä eli työntekijöitä, mutta tämän artiklan sanamuodosta ei mitenkään ilmene, että muut henkilöt ja erityisesti työnantajat eivät voisi vedota näihin oikeuksiin. Jotta työntekijöillä oleva oikeus tulla palkatuksi ilman syrjintää olisi tehokas, siihen täytyy liittyä työnantajien oikeus saada palkata työntekijöitä noudattaen työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevia oikeussääntöjä.

2 On perustamissopimuksen 48 artiklan vastaista, että jäsenvaltio säätää, että elinkeinotoimintaa tässä valtiossa harjoittavan yrityksen omistaja voi nimittää liikkeensä johtajaksi ainoastaan sellaisen henkilön, jolla on kotipaikka kyseisessä valtiossa.

Se, että toisen jäsenvaltion kansalaisilta vaaditaan, että heillä on asuinpaikka kyseisessä jäsenvaltiossa, jotta heidät voitaisiin nimittää yrityksen johtajaksi, voi olla perustamissopimuksen 48 artiklan 2 kohdan vastaista kansalaisuuteen perustuvaa välillistä syrjintää, koska vaarana on, että kotipaikkaa koskevaa edellytystä sovelletaan pääasiallisesti toisten jäsenvaltioiden kansalaisten vahingoksi. Ulkomailla asuvat ovat nimittäin useimmiten henkilöitä, jotka eivät ole kyseisen valtion kansalaisia. Johtopäätös on toinen ainoastaan, jos tällainen kotipaikkavaatimus voidaan katsoa perustelluksi objektiivisten ja kyseisten työntekijöiden kansalaisuudesta riippumattomien syiden nojalla tai siksi, että vaatimus on oikeassa suhteessa kyseisen jäsenvaltion oikeudessa hyväksyttävästi tavoiteltuun päämäärään.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijöiden yhdenvertainen kohtelu - Virkaikään perustuva urakehitys - Julkisen sektorin työntekijöiden työehtosopimuksen mukaan toisen jäsenvaltion julkishallinnon palvelussuhteessa vastaavissa tehtävissä suoritettuja työskentelykausia ei oteta huomioon - Kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää ei voida tapauksessa perustella

(EY:n perustamissopimuksen 48 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 1 ja 4 kohta)

2 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijöiden yhdenvertainen kohtelu - Syrjintäkiellon periaatteen vastainen työehtosopimuksen määräys on mitätön - Kansallisen tuomioistuimen velvoitteet

(EY:n perustamissopimuksen 48 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 1 ja 4 kohta)

Tiivistelmä

3 Jäsenvaltion julkishallinnon palvelussuhteisiin sovellettavan työehtosopimuksen määräys on perustamissopimuksen 48 artiklan ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella annetun asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 1 ja 4 kohdan vastainen, jos sopimusmääräyksen mukaan julkishallinnon työntekijöiden virkaikään perustuva urakehitys edellyttää kahdeksan vuoden palvelusaikaa tietyssä sopimuksessa määrätyssä palkkaluokassa, eikä urakehitystä vahvistettaessa oteta huomioon aikaisemmin toisen jäsenvaltion julkishallinnossa vastaavissa tehtävissä suoritettuja palveluskausia. Tällainen sopimusmääräys on asetuksen säännöksissä vahvistetun syrjintäkiellon periaatteen vastainen siltä osin kuin virkaikään perustuvan urakehityksen edellytykset ovat ilmeisen epäedullisia sellaisille siirtotyöläisille, jotka ovat suorittaneet osan virkaurastaan jonkin toisen jäsenvaltion julkishallinnon palveluksessa. Silloin kun kysymys on perustamissopimuksen 48 artiklan 4 kohdan soveltamisalan ulkopuolisista tehtävistä, tällaista sopimusmääräystä ei voida katsoa perustelluksi julkishallinnon palvelussuhteiden erityispiirteiden vuoksi eikä työntekijöiden työnantajauskollisuuden vuoksi, koska työnantajina on monentyyppisiä juridisesti erillisiä oikeushenkilöitä.

4 Sellainen työehtosopimuksen määräys, joka on perustamissopimuksen 48 artiklan ja asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 1 kohdan syrjintäkiellon vastainen, on asetuksen 7 artiklan 4 kohdan nojalla mitätön. Kansallisen tuomioistuimen on siis sovellettava tämän syrjinnän vuoksi epäedullisessa asemassa oleviin henkilöihin samoja säännöksiä kuin muihin työntekijöihin, eikä sen tarvitse edellyttää tai odottaa, että määräys ensin poistetaan työehtosopimusneuvotteluissa tai jollakin muulla tavalla.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatio - Neuvoston täytäntöönpanotoimet - Ranskan merentakaisten departementtien taloudellinen ja sosiaalinen kehitys - Toimielinten velvollisuudet - Neuvoston päätös, jolla sallitaan vapautusten myöntäminen Ranskan merentakaisissa departementeissa kannettavasta meriverosta komission valvonnan alaisuudessa - Pätevyys - Edellytys

(EY:n perustamissopimuksen 9, 12, 13, 95, 226 artikla ja 227 artiklan 2 kohta; neuvoston päätös 89/688/ETY)

Tiivistelmä

Ranskan merentakaisissa departementeissa sovellettavasta meriverojärjestelmästä tehty päätös 89/688/ETY ei ole perustamissopimuksen 9, 12 ja 13 artiklan vastainen niiltä osin kuin siinä sallitaan sellainen järjestelmä, jossa Ranskan merentakaisten departementtien tuotteet voidaan vapauttaa meriveroksi kutsutusta verosta ja jonka soveltamista komissio valvoo, sillä edellytyksellä, että verosta vapauttamisessa noudatetaan tässä päätöksessä määriteltyjä tiukkoja edellytyksiä, ja tässä päätöksessä tehdyt tilapäiset poikkeukset 95 artiklan soveltamisesta ovat oikeutettuja perustamissopimuksen 227 artiklan 2 kohdan perusteella, kun tätä määräystä tulkitaan yhdessä perustamissopimuksen 226 artiklan kanssa.

Perustamissopimuksen 227 artiklan 2 kohdan kolmannesta alakohdasta ilmenee, että yhteisön toimielinten on käytettävä täysimääräisesti perustamissopimuksessa ja erityisesti sen 226 artiklassa määrättyjä menettelyitä, jotta Ranskan merentakaisten departementtien taloudellinen ja sosiaalinen kehitys tehtäisiin mahdolliseksi. Perustamissopimuksen 226 artiklassa täsmennetään, että jäsenvaltiot eivät saa yksipuolisesti ryhtyä kiireellisiin suojatoimenpiteisiin, vaan yhteisön toimielinten on hyväksyttävä tällaiset toimenpiteet, ja toimielimet saavat hyväksyä vain ehdottoman tarpeellisia ja ajallisesti rajattuja poikkeuksia, ja niiden on valittava ensisijaisesti sellaiset toimenpiteet, jotka aiheuttavat vähiten häiriötä yhteismarkkinoiden toiminnalle.

Sillä, että päätöksen 89/688/ETY 2 artiklan 3 kohdassa asetetaan perustamissopimuksen määräyksistä poikkeamiselle tiukat edellytykset, joita tulkitaan perustamissopimuksen 226 artiklassa asetettujen rajojen mukaisesti, voidaan varmistaa, että kyseinen tarkkaan määritelty verovapautusjärjestelmä on perustamissopimuksen määräysten mukainen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Yhteisön säännöstö - Asiallinen soveltamisala - Työttömyysetuus - Käsite - Kertasuorituksena maksettava etuus, jonka määrä riippuu yksinomaan etuuden saajan iästä ja joka on palautettava työsuhteen syntyessä uudelleen entiseen työnantajaan - Työttömyysetuuden käsitteen ulkopuolelle jääminen

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 4 artiklan 1 kohdan g alakohta)

2 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Yhdenvertainen kohtelu - Sosiaaliset edut - Käsite - Kertasuorituksena sellaisille maataloustyöntekijöille maksettu etuus, jotka eivät enää ole työsuhteessa heidän entisen työnantajansa peltojen kesannoinnin vuoksi - Sosiaalisen edun käsitteen piiriin kuuluminen

(Neuvoston asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohta)

3 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Yhdenvertainen kohtelu - Sosiaaliset edut - Sellaista kansallista lainsäädäntöä, jossa sosiaalisen edun myöntämisen edellytykseksi asetetaan asuminen valtion alueella, ei voida hyväksyä

(Neuvoston asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

4 Asetusta N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 2001/83, ei sovelleta korvaussääntöihin, joissa maataloustyöntekijät, joiden työsopimus on päättynyt heidän entisen työnantajansa peltojen kesannoinnin vuoksi, saavat kertasuorituksena maksettavan etuuden, joka on lisäetuus kansallisen sosiaaliturvajärjestelmän mukaisiin etuuksiin nähden, jonka määrä riippuu yksinomaan etuuden saajan iästä ja joka on palautettava, jos etuuden saaja menee uudelleen entisen työnantajansa palvelukseen aikaisemman työsopimuksensa päättymistä seuraavien 12 kuukauden kuluessa. Jotta etuus voidaan luokitella asetuksen 4 artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitetuksi työttömyysetuudeksi, sillä on pyrittävä korvaamaan työttömyyden vuoksi menetetty palkka työttömänä olevan työntekijän toimeentulon tukemiseksi.

5 Etuus, joka maksetaan kertasuorituksena maataloustyöntekijöille, joiden työsopimus on päättynyt heidän entisen työnantajansa peltojen kesannoinnin vuoksi, on luokiteltava työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella annetun asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuksi sosiaaliseksi eduksi, koska oikeus tällaiseen etuuteen liittyy erottamattomasti etuuden saajien objektiiviseen työntekijäasemaan.

6 Jäsenvaltio ei voi asettaa asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun sosiaalisen edun myöntämisen edellytykseksi sitä, että tällaisen edun saajat asuvat kyseisen valtion alueella. Kansallisen oikeuden säännöstä, jollei se ole objektiivisesti perusteltu ja oikeassa suhteessa tavoiteltuun päämäärään, on nimittäin pidettävä välillisesti syrjivänä, jos sen vaikutukset kohdistuvat sen ominaislaadun vuoksi enemmän siirtotyöläisiin kuin kotimaisiin työntekijöihin ja jos säännöksellä saatetaan sen vuoksi kohdella siirtotyöläisiä huonommin. Näin on asumisedellytyksen osalta, jonka täyttäminen on helpompaa kotimaisille kuin muiden jäsenvaltioiden työntekijöille.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa - Sisäinen jalostusmenettely - Jalostettujen tuotteiden viennille asetetut määräajat - Maataloustuotteita koskevat jälleenvientiajat - Jälleenvientiajan pidentäminen - Jälleenvientiaikaa ei saa pidentää

(Neuvoston asetusten N:o 1999/85 ja N:o 3677/86 28 artikla; komission asetus N:o 2281/88)

Tiivistelmä

Sisäisestä jalostusmenettelystä annetun neuvoston asetuksen N:o 1999/85 tiettyjen säännösten soveltamisesta annetun neuvoston asetuksen N:o 3677/86 28 artiklaa, sellaisena kuin asetus on muutettuna komission asetuksella N:o 2281/88, on tulkittava siten, että siinä säädettyjä jälleenvientiaikoja ei voida pidentää. Kansalliset tulliviranomaiset eivät voi pidentää jälleenvientiaikoja, koska kyseisen 28 artiklan sanamuodosta käy selvästi ilmi, että maataloustuotteita koskevat määräajat ovat erityisiä, eikä niitä voida pidentää, ja koska asetuksen N:o 3677/86 ja asetuksen N:o 1999/85 tavoitteena on vaikeuttaa sisäisen jalostusmenettelyn soveltamista maataloustuotteisiin sen vuoksi, että maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan liittyy erityisiä vaikeuksia.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Ennakkoratkaisukysymykset - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta - Rajat - Kysymykset, joilla ei ilmeisestikään ole merkitystä, ja hypoteettiset kysymykset, joihin ei voida antaa tarkoituksenmukaista vastausta - Kysymys esitetty rikosoikeudenkäynnissä, jossa ei ole tarpeen soveltaa yhteisön oikeutta - Yhteisöjen tuomioistuimelta puuttuva toimivalta

(EY:n perustamissopimuksen 6 ja 177 artikla)

Tiivistelmä

Yhteisöjen tuomioistuin ei voi vastata ennakkoratkaisukysymykseen, jos on ilmeistä, että kansallisen tuomioistuimen pyytämällä yhteisön oikeussäännön tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, tai jos tulkintaongelma on luonteeltaan hypoteettinen taikka jos yhteisöjen tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa sellaisen vastauksen esitettyihin kysymyksiin, josta on hyötyä kansalliselle tuomioistuimelle. Tämän johdosta yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa vastata perustamissopimuksen 6 artiklaan sisältyvän kaiken kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon tulkintaa koskevaan kysymykseen silloin, kun kansallinen tuomioistuin ei ole esittänyt ennakkoratkaisupyynnössään yhteisöjen tuomioistuimelle mitään sellaista, jonka johdosta olisi aihetta ajatella kansallisen tuomioistuimen voivan joutua liikenneonnettomuuteen liittyvää rikkomusta koskevassa rangaistusmääräysmenettelyssä soveltamaan yleensäkään yhteisön oikeuden noudattamista tai erityisesti työntekijöiden vapaata liikkuvuutta turvaamaan tarkoitettuja säännöksiä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kansainväliset sopimukset - ETY-Turkki-assosiaatiosopimus - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Turkin kansalaisen oikeus tehdä valitsemaansa palkattua työtä jossakin jäsenvaltiossa ja sitä vastaava oleskeluoikeus - Edellytykset - Aikaisemman säännönmukaisen työskentelyn käsite

(ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohta)

2 Kansainväliset sopimukset - ETY-Turkki-assosiaatiosopimus - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Turkin kansalaisen oikeus tehdä valitsemaansa palkattua työtä jossakin jäsenvaltiossa ja sitä vastaava oleskeluoikeus - Oleskeluluvan uudistaminen - Väärinkäyttö - Edellytykset

(ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

3 ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että Turkin kansalainen, joka on tehnyt laillisesti jäsenvaltiossa keskeytyksettä yli kolmen vuoden ajan tosiasiallista ja todellista työtä saman työnantajan palveluksessa ja jonka ammatillinen asema ei objektiivisesti eroa niiden työntekijöiden asemasta, jotka tekevät saman työnantajan palveluksessa tai kyseisellä alalla samaa tai vastaavaa työtä, työskentelee määräyksessä tarkoitetulla tavalla säännönmukaisesti tämän jäsenvaltion yleisillä työmarkkinoilla. Tällainen Turkin kansalainen voi siten vaatia oleskelulupansa uudistamista vastaanottavassa jäsenvaltiossa, vaikka hänellä on ollut siellä ainoastaan määräaikainen lupa tehdä palkattua työtä nimenomaisesti mainitun työnantajan palveluksessa siinä tarkoituksessa, että hän perehtyy työhön ja valmistautuu työskentelemään kyseisen yrityksen eräässä tytäryhtiössä Turkissa, ja vaikka hän on saanut työ- ja oleskeluluvan ainoastaan tätä tarkoitusta varten.

4 Oikeuden väärinkäyttönä ei voida pitää sitä, että turkkilainen työntekijä haluaa jatkaa oleskeluaan vastaanottavassa jäsenvaltiossa, vaikka hän oli nimenomaisesti suostunut oleskeluoikeutensa rajoittamiseen. Tämä työntekijä voi menettää päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan mukaiset oikeutensa sen vuoksi, että hän on ilmoittanut aikovansa palata Turkkiin sen jälkeen, kun hän on tehnyt kyseisessä jäsenvaltiossa palkattua työtä ammattitaitoaan täydentääkseen, ainoastaan siinä tapauksessa, että kansallinen tuomioistuin katsoo, että tämä ilmoitus on tehty pelkästään siinä tarkoituksessa, että asianomainen saisi perusteettomasti työ- ja oleskeluluvan vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden kielto - Kiellon ulottuvuus

(EY:n perustamissopimuksen 30 artikla)

2 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Toimenpiteet, joilla pyritään yhtenäismarkkinoiden toteuttamiseen - Jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastot - Asetus (ETY) N:o 3330/91 - Yrityksille asetettu velvollisuus toimittaa yksityiskohtainen ilmoitus yhteisön sisäisestä tuonnistaan ja viennistään - Perusteltu este tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle - Esteen laillisuus - Suhteellisuusperiaatetta ei ole loukattu

(Neuvoston asetus (ETY) N:o 3330/91)

Tiivistelmä

3 Määrällisten rajoitusten ja vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden kielto koskee paitsi kansallisia, myös yhteisöjen toimielinten toimenpiteitä.

4 Jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastoista annetussa asetuksessa (ETY) N:o 3330/91 asetetaan sekä lähettävän jäsenvaltion että sen jäsenvaltion, jonne tavarat toimitetaan, yrityksille velvollisuus toimittaa yksityiskohtainen ilmoitus yhteisön sisäisistä tuonneistaan ja vienneistään, ja tällä asetuksella tavoitellaan perusteltua päämäärää, johon verrattuna sen tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle aiheuttamat rajoittavat vaikutukset ovat asianmukaisia. Asetuksen tavoitteena nimittäin on sisämarkkinoiden toteuttamisen edistäminen siten, että jäsenvaltioiden välistä tavarakauppaa koskevien tietojen tyydyttävä taso saavutettaisiin menetelmillä, joihin ei liity tarkastuksia sisärajoilla. Tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteet voidaan kuitenkin hyväksyä, jos ne ovat välttämättömiä tavaroiden liikkumista yhteisössä koskevien kohtuullisen täydellisten ja täsmällisten tietojen keräämiseksi.

Kun otetaan huomioon, että yhteisöjen lainsäätäjällä on harkintavaltaa yhdenmukaistamista koskevan toimivaltansa käyttämisessä, tästä ilmoitusvelvollisuudesta, joka koskee erityisesti rajat ylittävää kauppaa ja jonka täyttäminen vaatii aikaa ja aiheuttaa kuluja erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille, aiheutuvat rajoittavat vaikutukset eivät ylitä sitä, mikä on tarpeen tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi, koska yhtäältä on säädetty erilaisista kynnyksistä, jotta yritysten edut otettaisiin huomioon ja jotta niille ei aiheutettaisi suhteettomia velvoitteita niihin tuloksiin nähden, joita tilastojen käyttäjät voivat odottaa tilastoilta, ja koska toisaalta yhteisöjen toimielimet ovat antaneet vastikkeetta yritysten käyttöön uudenaikaisia tietojenkäsittelyvälineitä.
13

Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Komissio on vaatinut, että Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Koska Italian hallitus on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
17

On todettava, että Picardin tekemään vanhuuseläkehakemukseen sovelletaan sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2 päivänä kesäkuuta 1983 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2001/83 (EYVL L 230, s. 6, jäljempänä asetus N:o 1408/71), 44 artiklan 2 kohtaa, jossa säädetään seuraavaa: ”—kun etuuden myöntämistä koskeva hakemus on toimitettu, sen myöntämisessä on otettava huomioon kaikki lainsäädännöt, joiden alainen palkattu työntekijä tai itsenäinen ammatinharjoittaja on ollut”.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Maatalous - EMOTR - Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen - Kieltäytyminen ottamasta vastattavaksi menoja, jotka ovat aiheutuneet yhteisön säännöstön virheellisestä soveltamisesta - Vastattavaksi ottamisesta kieltäytyminen sen riskin perusteella, joka EMOTR:lle on aiheutunut kansallisten valvontaviranomaisten vastuulla olevan laiminlyönnin vakavuuden vuoksi - Jäsenvaltio kiistää laiminlyönnin - Todistustaakka

2 Maatalous - Yhteinen maatalouspolitiikka - EMOTR:sta maksettava rahoitus - Tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskeva päätös - Ehdollinen päätös - Päätöksen hyväksyttävyys - Hyväksyttävyyden edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan b alakohta)

3 Maatalous - EMOTR - Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen - Lopullinen kieltäytyminen ottamasta vastattavaksi tiettyjä menoja - Edeltävän kontradiktorisen menettelyn välttämättömyys - Asianomaiselle jäsenvaltiolle päätöksen tekemisen jälkeen saapuneen kertomuksen perusteella tehty päätös - Päätöksen lainvastaisuus

Tiivistelmä

4 Mikäli komissio tilien tarkastamis- ja hyväksymistehtävää suorittaessaan päättää olla epäämättä menojen rahoitusta kokonaisuudessaan ja sen sijaan asettaa sääntöjä, joiden perusteella tehdään ero sen mukaan, kuinka suuri riski EMOTR:lle aiheutuu valvonnan eriasteisista puutteista, jäsenvaltion on näytettävä toteen, että nämä säännöt ovat mielivaltaisia ja kohtuuttomia.

5 Koska yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetään, että neuvoteltuaan EMOTR:n komitean kanssa komissio tarkastaa ja hyväksyy yksiköiden ja toimielimien tilit ennen seuraavan vuoden loppua tilinpäätösasiakirjojen perusteella, komissiolla on oikeus, jos jäsenvaltioiden on toimitettava nämä tiedot ja jos niistä tutkimuksista, joiden suorittamista komissio pitää hyödyllisenä, ei saada lopullisia tuloksia, päättää tileistä tarkastamista ja hyväksymistä koskevassa menettelyssä saatujen tietojen perusteella ja varata itselleen mahdollisuus tehdä tähän päätökseen korjauksia myöhemmän tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä.

6 EMOTR:stä rahoitettavien menojen osalta jäsenvaltioiden tilien vuosittaista tarkastamista ja hyväksymistä koskeva lopullinen päätös tehdään erityisessä kontradiktorisessa menettelyssä, jossa kyseisillä jäsenvaltioilla on kaikki edellytetyt menettelylliset takeet kantansa esittämiseksi.

Komission päätös, joka perustuu tarkastuskertomuksessa lyhyesti esitetyn tarkastuksen tuloksiin ja jossa jätetään lopullisesti hyväksymättä EMOTR:stä maksettavaksi tietyt jäsenvaltiolle aiheutuneet kulut, on siten syytä kumota kontradiktorisen menettelyn periaatteen loukkaamisen perusteella, koska kyseinen kertomus saapui asianomaisen jäsenvaltion viranomaisille vasta sen jälkeen, kun riidanalainen päätös oli tehty, ja koska jäsenvaltio ei ollut saanut tietoa tarkastuskertomuksesta ennen sen virallista jakamista, joten jäsenvaltio ei ole kyennyt esittämään kantaansa tutkimuksen tuloksista ennen lopullisen päätöksen tekemistä.