ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Yhteisöjen tuomioistuimen määräys 19 päivänä heinäkuuta 1996. - Rikosoikeudenkäynti vastaan Lahlou Hassan. - Ennakkoratkaisupyyntö: Pretura circondariale di Roma - Italia. - Tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja palvelujen vapaata tarjontaa koskevien perustamissopimuksen määräysten tulkinta tekijänoikeuksia hallinnoivaa julkisoikeudellista yhtiötä koskevan kansallisen lainsäädännön kannalta. - Asia C-196/96.



Oikeustapauskokoelma 1996 sivu I-03945



Tiivistelmä



Avainsanat

Ennakkoratkaisukysymykset - Tutkittavaksi ottaminen - Kysymykset, jotka on esitetty antamatta riittäviä tietoja asiaa koskevista tosiseikoista ja lainsäädännöstä - Kysymykset, joihin ei voida antaa tarkoituksenmukaista vastausta

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla; EY:n tuomioistuimen perussäännön 20 artikla)

Tiivistelmä

Jotta yhteisön oikeutta voitaisiin tulkita siten, että tulkinta olisi kansalliselle tuomioistuimelle tarkoituksenmukainen, kansallisen tuomioistuimen on määriteltävä esitettyihin kysymyksiin liittyvät tosiasiat ja oikeudelliset seikat tai ainakin selostettava ne tosiseikkoja koskevat olettamukset, joihin nämä kysymykset perustuvat.

Tältä osin on todettava, että ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevissa päätöksissä annettujen tietojen ja niissä esitettyjen kysymysten perusteella yhteisöjen tuomioistuin voi antaa asian ratkaisun kannalta tarkoituksenmukaisia vastauksia, ja niiden perusteella myös jäsenvaltioiden hallituksilla ja muilla, joita asia koskee, on mahdollisuus esittää huomautuksensa EY:n tuomioistuimen perussäännön 20 artiklan mukaisesti.

Yhteisöjen tuomioistuimen on valvottava, että tämä mahdollisuus turvataan, ottaen huomioon se, että edellä mainitun perussäännön määräyksen mukaan ainoastaan ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevat päätökset annetaan tiedoksi niille, joita asia koskee.

Siten kansallisen tuomioistuimen ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevan päätöksen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat, kun päätöksessä tyydytään toteamaan, että tekijänoikeuksia koskevaa kansallista lainsäädäntöä on rikottu, ja esittämään tässä yhteydessä kysymys siitä, onko sellaisen yhtiön monopoli, jolla on yksinoikeus tällaisten oikeuksien hallinnoimiseen ja jolla on oikeus vaatia korvausten maksamista rikosoikeudellisten seuraamusten uhalla, yhteisön oikeuden mukainen, ja kun kyseisessä päätöksessä ei selvitetä riittävästi riitaan liittyviä tosiseikkoja, kansallista lainsäädäntöä eikä täsmällisiä syitä, joiden vuoksi se tiedustelee yhteisön oikeuden tulkintaa ja katsoo tarpeelliseksi esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä, koska yhteisöjen tuomioistuin ei voi sen perusteella antaa yhteisön oikeuden tulkintaa koskevaa tarkoituksenmukaista ratkaisua.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Muutoksenhaku - Valitusperusteet - Tosiseikkojen virheellinen arviointi - Tutkimatta jättäminen - Hylkääminen

(EY:n perustamissopimuksen 168 a artikla; EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklan ensimmäinen kohta)

2 Muutoksenhaku - Valitusperusteet - Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitettyjen perusteiden ja väitteiden pelkkä toistaminen - Tutkimatta jättäminen - Hylkääminen

(EY:n perustamissopimuksen 168 a artikla; EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 112 artiklan 1 kohdan c alakohta)

Tiivistelmä

3 Perustamissopimuksen 168 a artiklan perusteella valitus on rajoitettu oikeudellisiin kysymyksiin ja tätä rajoitusta täsmennetään EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklan ensimmäisessä kohdassa. Valitus voi siten perustua ainoastaan perusteisiin, jotka koskevat oikeussääntöjen rikkomista, eikä se voi perustua tosiseikkojen arviointiin, eikä sitä voida näin ollen ottaa tutkittavaksi kuin niiltä osin kuin valituksessa väitetään, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on antanut ratkaisunsa niiden sääntöjen vastaisesti, joiden noudattamista sen on valvottava.

4 Perustamissopimuksen 168 a artiklasta, EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklasta sekä yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 112 artiklan 1 kohdan c alakohdasta johtuu, että valituksessa on täsmällisesti ilmoitettava se, mistä kumottavaksi pyydettyä valituksenalaista tuomiota arvostellaan, ja että siinä on ilmoitettava ne oikeudelliset perusteet, joilla tätä pyyntöä nimenomaisesti tuetaan.

Tätä vaatimusta eivät täytä sellaiset valitusperusteet, joissa esitetään ainoastaan toistettuina tai jäljennettyinä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa jo esitetyt perustelut, ilman että valituksen vaatimusten tueksi olisi mitään oikeudellista perustelua. Tällaisten valitusperusteiden tarkoitus on näet todellisuudessa ainoastaan saada ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetty kanne ja vastine tutkituksi uudelleen, mikä ei kuulu yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaan.
Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 15 päivänä syyskuuta 1995. - Euroopan parlamentti vastaan Angelo Innamorati. - Muutoksenhaku - Henkilöstö - Kilpailu - Hakemuksen hylkääminen - Avoimen kilpailun valintalautakunnan tekemän päätöksen perustelu - Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion täytäntöönpanon lykkääminen. - Asia C-254/95 P-R



Oikeustapauskokoelma 1995 sivu I-02707



Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöstö - Kanne - Kumoamistuomio - Vaikutukset - Avoimen kilpailun valintalautakunnan sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla hakijalle annetaan karsiutumiseen johtava arvosana - Valintalautakunnan ja nimittävän viranomaisen velvoitteet

(Henkilöstösääntöjen 91 artikla)

Tiivistelmä

Jos yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on kumonnut avoimen kilpailun valintalautakunnan tekemän päätöksen, jossa kantajalle on annettu yhdestä kokeesta hyväksyttävän vähimmäistuloksen alittava pistemäärä ja jossa kantaja siten suljettiin pois muista kokeista, valintalautakunnan ja nimittävän viranomaisen tehtävänä on etsiä asianomaisen tapauksessa oikeudenmukainen ratkaisu, joka suojaa riittävästi hänen oikeuksiaan ilman, että koko kilpailun lopputulosta tarvitsisi saattaa kyseenalaiseksi tai kumota sen nojalla tehtyjä nimityksiä. Välitoimista päättävän tuomioistuimen ei pidä täsmentää yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion täytäntöönpanoa.
Yhteisöjen tuomioistuimen määräys 7 päivänä huhtikuuta 1995. - Rikosoikeudenkäynti vastaan Juan Carlos Grau Gomis ym.. - Ennakkoratkaisupyyntö: Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Sueca - Espanja. - Ennakkoratkaisumenettely - Toimivallan puuttuminen - Tutkimatta jättäminen. - Asia C-167/94.



Oikeustapauskokoelma 1995 sivu I-01023



Tiivistelmä



Avainsanat

1 Ennakkoratkaisukysymykset - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta - Euroopan unionista tehdyn sopimuksen B artikla - Toimivallan ulkopuolelle jääminen

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla; Euroopan unionista tehdyn sopimuksen B ja L artikla)

2 Ennakkoratkaisukysymykset - Tutkittavaksi ottaminen - Sellaisten kysymysten esittäminen, joihin liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja ei ole täsmennetty

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön (EY) 20 artikla)

Tiivistelmä

3 Euroopan unionista tehdyn sopimuksen L artiklan perusteella yhteisöjen tuomioistuin ei selvästikään ole toimivaltainen tulkitsemaan kyseisen sopimuksen B artiklaa ennakkoratkaisumenettelyssä.

4 Jotta yhteisöoikeutta voitaisiin tulkita tavalla, joka on kansalliselle tuomioistuimelle hyödyksi, kansallisen tuomioistuimen on määriteltävä ne tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin esitetyt kysymykset liittyvät, tai ainakin selitettävä ne tosiasioita koskevat olettamat, joihin kysymykset perustuvat.

Lisäksi on välttämätöntä, että kansallinen tuomioistuin perustelee jotenkin sen, miksi se on valinnut ne yhteisöoikeudelliset säännöt, joiden tulkinnasta kysymykset on esitetty, ja sen, miten nämä säännöt ja pääasiassa sovellettava kansallinen lainsäädäntö liittyvät toisiinsa.

Ennakkoratkaisua koskevassa kansallisen tuomioistuimen päätöksessä on esitettävä edellä mainitut vaatimukset täyttävät tiedot sen vuoksi, että yhteisöjen tuomioistuin voisi antaa kysymyksiin asianmukaisen vastauksen ja myös siksi, että jäsenvaltioiden hallitukset ja muut, joita asia koskee, voisivat esittää asiassa huomautuksensa yhteisöjen perussäännön (EY) 20 artiklan mukaisesti.
3)

Direktiivin 93/13, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2011/83, 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että asianajajan ja kuluttajan välisen oikeudellisten palvelujen tarjoamista koskevan sopimuksen ehtoa, jossa näiden palvelujen hinta vahvistetaan tuntihinnan perusteella ja joka näin ollen kuuluu kyseisen sopimuksen pääkohteeseen, ei voida pitää kohtuuttomana vain sen seikan vuoksi, että se ei täytä kyseisen direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna, 4 artiklan 2 kohdassa säädettyä avoimuuden vaatimusta, paitsi jos jäsenvaltio, jonka kansallista oikeutta kyseessä olevaan sopimukseen sovelletaan, on kyseisen direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna, 8 artiklan mukaisesti nimenomaisesti säätänyt, että kohtuuttomaksi sopimusehdoksi luokitteleminen johtuu vain tästä seikasta.
94

Koska Carbajo Ferrero on vaatinut parlamentin velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska parlamentti on hävinnyt asian, se on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Carbajo Ferreron oikeudenkäyntikulut.
4

Yleissopimuksen 6 artiklassa, jonka otsikkona on ”Omien kansalaisten luovuttaminen”, määrätään seuraavaa: ”1. (a) Sopimuspuolella on oikeus kieltäytyä luovuttamasta omia kansalaisiaan. (b) Sopimuspuoli voi allekirjoittamisensa tai ratifioimis- tai liittymiskirjan tallettamisen yhteydessä antamassaan selityksessä kohdaltaan määrittää, mitä ’kansalaisilla’ tässä yleissopimuksessa tarkoitetaan. (c) Kansalaisuus määrätään sen ajankohdan mukaan, jolloin luovuttamista koskeva päätös tehdään. – – 2. Mikäli se osapuoli, jolle luovuttamispyyntö on esitetty, ei luovuta omia kansalaisiaan, sen on pyynnön esittäneen osapuolen pyynnöstä alistettava asia omille asianomaisille viranomaisilleen syytteen nostamista varten, mikäli siihen katsotaan olevan aihetta. Tätä varten rikosasian selvittämistä varten kootut asiakirjat, tiedot ja näytöt on lähetettävä maksutta niin kuin 12 artiklan 1 kohdassa määrätään. Pyynnön esittäneelle osapuolelle on ilmoitettava siitä, mihin tuloksiin pyyntö on johtanut.”
1) Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettua neuvoston direktiiviä 2006/112/EY on tulkittava siten, että – se on esteenä sille, että veroviranomainen, joka aikoo evätä verovelvolliselta oikeuden vähentää ostoihin sisältyvä arvonlisävero sillä perusteella, että kyseinen verovelvollinen on osallistunut arvonlisäveroa koskevaan karuselli petokseen, osoittaa ainoastaan sen, että kyseinen liiketoimi kuuluu kehämäiseen laskutusketjuun – mainitun veroviranomaisen tehtävänä on yhtäältä yksilöidä täsmällisesti petoksen muodostavat seikat ja esittää näyttö vilpillisistä menettelyistä sekä toisaalta osoittaa, että verovelvollinen on osallistunut aktiivisesti kyseiseen petokseen tai että se tiesi tai sen olisi pitänyt tietää, että liiketoimi, johon on vedottu vähennysoikeuden perusteena, oli osa mainittua petosta, mikä ei kuitenkaan välttämättä edellytä sitä, että kaikki kyseiseen petokseen osallistuneet toimijat ja kunkin toimijan menettely olisi yksilöitävä.
3

Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 (EUVL 2004, L 166, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 19.12.2013 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 1372/2013 (EUVL 2013, L 346, s. 27; jäljempänä asetus N:o 883/2004), 3 artiklan, jonka otsikko on ”Asiallinen soveltamisala”, 1 kohdan e alakohdassa säädetään, että asetusta N:o 883/2004 sovelletaan perhe-eläke-etuuksia koskevaan sosiaaliturvalainsäädäntöön.
67

Kaiken edellä esitetyn perusteella toiseen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 91/477 liitteessä I olevaa III kohtaa ja täytäntöönpanoasetuksen 2015/2403 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kun tarkastusyksikkö on antanut ampuma-aseen deaktivointitodistuksen, jäsenvaltion, johon deaktivoitu ampuma-ase siirretään, on tunnustettava mainittu todistus, paitsi jos kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset toteavat kyseessä olevan aseen pääpiirteittäisen tutkimisen yhteydessä, että kyseinen todistus ei selvästikään täytä kyseisessä täytäntöönpanoasetuksessa vahvistettuja vaatimuksia.
3

ICA on elin, jonka tehtävänä on valtion toimintaperiaatteista elokuvataiteen sekä elokuva- ja audiovisuaalialan toiminnan edistämiseksi, kehittämiseksi ja suojelemiseksi 6.9.2012 annetun lain nro 55/2012 (Lei n.o 55/2012 – Princípios de ação do Estado no quadro do fomento, desenvolvimento e proteção da arte do cinema e das atividades cinematográficas e audiovisuais; Diário da República, Série I, nro 173/2012, 6.9.2012) nojalla myöntää tukea, ja erityisesti taloudellista tukea, elokuva- ja audiovisuaalialan toiminnalle.
10

Saman direktiivin 5 artiklassa, jonka otsikko on ”Todisteiden esittäminen”, säädetään seuraavaa: ”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että unionissa nostettuun vahingonkorvauskanteeseen liittyvässä oikeudenkäynnissä kansalliset tuomioistuimet voivat tässä luvussa säädetyin ehdoin määrätä, että vastaajan tai kolmannen osapuolen on esitettävä hallinnassaan olevat olennaiset todisteet sellaisen kantajan pyynnöstä, joka on esittänyt asianmukaiset, kohtuudella käytettävissä olevat tosiseikat ja vahingonkorvausvaateensa tueksi riittävät todisteet sisältävät perustelut. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset tuomioistuimet pystyvät vastaajan pyynnöstä määräämään kantajan tai kolmannen osapuolen esittämään olennaisia todisteita. Tämä kohta ei vaikuta [jäsenvaltioiden tuomioistuinten välisestä yhteistyöstä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa tapahtuvassa todisteiden vastaanottamisessa 28.5.2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1206/2001 (EYVL 2001, L 174, s. 1)] mukaisiin kansallisten tuomioistuinten oikeuksiin ja velvollisuuksiin. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset tuomioistuimet pystyvät määräämään esitettäväksi yksilöityjä yksittäisiä todisteita tai olennaisia todisteiden ryhmiä, jotka on määritelty niin täsmällisesti ja suppeasti kuin asianmukaisiin perusteluihin sisältyvien kohtuudella käytettävissä olevien tosiseikkojen perusteella on mahdollista. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset tuomioistuimet rajoittavat todisteiden esittämisen siihen, mikä on oikeasuhteista. Arvioidessaan sitä, onko osapuolen pyytämä todisteiden esittäminen oikeasuhteista, kansallisten tuomioistuinten on otettava huomioon kaikkien osapuolten ja asiaan liittyvien kolmansien osapuolten oikeutetut edut. Niiden on erityisesti otettava huomioon a) se, missä määrin käytettävissä olevat tosiseikat ja todisteet, joilla perustellaan todisteiden esittämistä koskeva pyyntö, tukevat vaadetta tai puolustusta; b) esittämisen laajuus ja kustannukset, erityisesti kolmansien osapuolten osalta, mukaan lukien tietojen, joilla todennäköisesti ei ole merkitystä oikeudenkäynnin osapuolille, erittelemättömän hankinnan estäminen; c) se, sisältyykö esitettäväksi vaadittuihin todisteisiin luottamuksellisia tietoja, erityisesti kolmansia osapuolia koskevia luottamuksellisia tietoja, ja käytössä olevat järjestelyt tällaisten luottamuksellisten tietojen suojelemiseksi. – –”
33

Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että Montrealin yleissopimuksen 17 artiklan 1 kappaletta on tulkittava siten, että psyykkinen vamma, joka aiheutuu matkustajalle kyseisessä määräyksessä tarkoitetusta ”onnettomuudesta” ja joka ei liity mainitussa määräyksessä tarkoitettuun ”ruumiinvammaan”, on korvattava samalla tavalla kuin tällainen ruumiinvamma, jos vahingon kärsinyt matkustaja osoittaa, että kyse on hänen psyykkiseen koskemattomuuteensa kohdistuvasta haitallisesta vaikutuksesta, joka on vakavuudeltaan tai voimakkuudeltaan sellainen, että se heikentää hänen yleistä terveydentilaansa ja ettei sitä voida poistaa ilman lääkärinhoitoa.
24

Vaikka on kiistatonta, että kuntokeskukseen pääsy, joka antaa oikeuden käyttää urheilulaitoksia, samoin kuin uusien asiakkaiden ohjaaminen käyttämään kyseisen kuntokeskuksen laitteita vastuullisesti, kuuluu arvonlisäverodirektiivin liitteessä III olevan 14 kohdan soveltamisalaan, on todettava, että The Escape Center tarjoaa tämän pääsyn ja käyttöoikeuden lisäksi yksilöllistä ohjausta ja ryhmätunteja. Näin ollen on tutkittava, voivatko kaikki kyseisen yhtiön tarjoamat palvelut kuulua tämän direktiivin liitteessä III olevan 14 kohdan soveltamisalaan sikäli kuin ne muodostavat yhden ainoan suorituksen.
42

Toisaalta on todettava, että täytäntöönpanoasetuksen N:o 543/2011 liitteessä V olevassa 2.2 kohdassa täsmennetään, että vaatimustenmukaisuustarkastus voidaan tehdä pakkaustoimen aikana, lähetyspaikassa, kuljetuksen aikana, vastaanottopaikassa, tukkumyyntitasolla ja vähittäismyyntitasolla. Näin ollen on todettava, että näiden tarkastusten tekemistä ei ole rajattu pelkästään tapauksiin, joissa tuotteita kuljetetaan eri oikeushenkilöiden välillä, eikä se liity pelkästään tapauksiin, joissa tuotteiden omistusoikeus siirtyy. Kuten asetuksen N:o 1234/2007 113 a artiklan 3 kohdassa säädetään, ratkaisevaa on se, että tuotteiden haltija, joka on täytäntöönpanoasetuksen N:o 543/2011 3 artiklan 3 kohdassa määritelty henkilöksi, jonka hallussa asianomaiset tuotteet fyysisesti ovat, vastaa siitä, että nämä tuotteet noudattavat vaatimuksia. Näin ollen sillä seikalla, että tuote tarkastetaan saman talouden toimijan kahden yksikön välisessä sisäisessä kuljetuksessa, ei ole merkitystä.
13

Täytäntöönpanomenettelyistä annetun lain (Zakon o izvršbi in zavarovanju; Uradni list RS, nro 3/07), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä ZIZ), 9 §:n otsikko on ”Oikeussuojakeinot ja ylempien tuomioistuinten alueellinen toimivalta täytäntöönpanoasiassa todistusvoimaisen asiakirjan perusteella”. Tämän pykälän sanamuoto on seuraava: ”Ensimmäisessä oikeusasteessa annettuun määräykseen voidaan hakea muutosta, ellei laissa toisin säädetä. Velallinen voi hakea väitteellä muutosta täytäntöönpanomääräykseen, jolla täytäntöönpanohakemus on hyväksytty. Muutosta on haettava ja väite on esitettävä kahdeksan päivän kuluessa siitä, kun ensimmäisen asteen tuomioistuimen määräys on annettu tiedoksi, ellei laissa toisin säädetä. Jos muutoksenhaku on tehty määräajassa ja se on sallittu, se annetaan vastapuolelle tiedoksi vastauksen antamista varten, jos viimeksi mainittu on saanut tiedokseen myös sen ensimmäisen asteen tuomioistuimen määräyksen, johon muutosta haetaan. Väitteestä annettuun ratkaisuun voi hakea muutosta. Muutoksenhaulla ja väitteellä ei ole lykkäävää vaikutusta, paitsi jos laissa toisin säädetään. Muutoksenhausta annettu ratkaisu on lopullinen. – –”
152

Mitä neljänneksi tulee oikeasuhteisuuden tutkimiseen, arvioitaessa unionin oikeuden säännöksen laillisuutta yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kannalta ja unionin lainsäätäjälle henkilöstösääntöjen säännöksiä koskevissa asioissa kuuluvan laajan harkintavallan vuoksi, on tutkittava, kuten tämän tuomion 127 ja 144 kohdassa on muistutettu, merkitseekö se, että eloon jääneille puolisoille, jotka ovat solmineet virkamiehen kanssa avioliiton sen jälkeen, kun hänen palvelussuhteensa on päättynyt, on asetettu edellytys avioliiton viiden vuoden vähimmäiskestosta, kun taas tämä vähimmäiskesto on henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 18 artiklan mukaan vain yhden vuoden, kun avioliitto on solmittu yhä palveluksessa olevan virkamiehen kanssa, sitä, että tässä liitteessä olevassa 20 artiklassa säädetään erottelusta, joka on mielivaltainen tai selvästi epäasianmukainen tämän tuomion edellisessä kohdassa muistutettuun yleistä etua koskevaan tavoitteeseen nähden.
27

Nyt käsiteltävässä asiassa on todettava, että unionin tuomioistuimella on riittävä määrä tietoja, joiden perusteella se voi antaa hyödyllisen vastauksen ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle. On nimittäin todettava, että EW:n unionin tuomioistuimelle toimittamista kirjallisista huomautuksista käy ilmi, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on jo vuonna 2019 antanut väliintulijoille tiedoksi oikeudenkäyntiasiakirjoja, joita he kieltäytyivät vastaanottamasta asetuksen N:o 1393/2007 mukaisesti sillä perusteella, että kyseiset asiakirjat oli laadittu romanian kielellä. Koska he eivät hallitse kyseistä kieltä, he pyysivät saada mainitut oikeudenkäyntiasiakirjat ranskaksi käännettynä.
27

Valituksensa tueksi valittaja esittää viisi valitusperustetta. Ensimmäinen ja toinen valitusperuste, jotka on syytä tutkia yhdessä, koskevat sen SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetun edellytyksen virheellistä soveltamista, jonka mukaan kyseisen toimen on koskettava valittajaa suoraan, sekä sekaannusta tämän edellytyksen ja sen edellytyksen välillä, jonka mukaan kyseisen toimen on koskettava valittajaa erikseen. Kolmas valitusperuste koskee sitä, että Montessori‑tuomiossa vahvistetut kriteerit, jotka koskevat edellytystä, jonka mukaan toimen on koskettava yksityistä suoraan, täyttyvät käsiteltävässä asiassa, neljäs valitusperuste sitä, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, ettei valittaja ollut osoittanut, että sen jäsenet kärsivät vääristyneestä kilpailusta, ja viides valitusperuste sitä, että unionin yleisen tuomioistuimen arvioinnit edellytyksestä, jonka mukaan riidanalaisen päätöksen on koskettava valittajaa erikseen, ovat tosiseikkojen sekä oikeudellisten seikkojen osalta virheellisiä.
46

Kun otetaan huomioon kaikki edellä esitetty, esitettyihin kysymyksiin on vastattava, että puitepäätöksen 2005/214 1 artiklan a alakohdan ii alakohtaa on tulkittava siten, että päätös, jossa määrätään lainvoimaisesti taloudellinen seuraamus luonnolliselle henkilölle ja jonka on antanut päätöksen antaneen jäsenvaltion muu viranomainen kuin tuomioistuin teon johdosta, joka mainitun valtion lainsäädännön nojalla on rikos, on kyseisessä säännöksessä tarkoitettu ”päätös” tilanteessa, jossa mainitun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan kyseisestä päätöksestä tehdyn valituksen tutkii ensin oikeusministeriön alainen syyttäjä, minkä jälkeen asianomainen henkilö voi, jos syyttäjä hylkää valituksen, saattaa asian tuomioistuimen, jolla on toimivalta erityisesti rikosasioissa, käsiteltäväksi, kunhan asian saattamiselle tämän tuomioistuimen käsiteltäväksi ei aseteta edellytyksiä, jotka tekevät sen mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi.
Teollis‑ ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/48/EY 9 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle oikeuskäytännölle, jonka mukaan patenttiloukkaukseen perustuva hakemus turvaamistoimenpiteiden määräämisestä on lähtökohtaisesti hylättävä, jos kyseessä olevan patentin pätevyyttä ei ole vahvistettu ainakin väite‑ tai mitättömyysmenettelyn päätteeksi annetulla ensimmäisen asteen ratkaisulla.