ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

toteaa, että Saksan liittotasavalta on jättänyt noudattamatta direktiivin 2008/50/EY (1) 13 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä liitteen XI kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska typpidioksidin (NO2) osalta kalenterivuotta koskeva raja-arvo on ylitetty systemaattisesti ja jatkuvasti vuodesta 2010 lähtien 26:lla ilmanlaadun arviointi- ja hallinta-alueella (DEZBXX0001A Berliinin taajama, DEZCXX0007A Stuttgartin taajama, DEZCXX0043S Tübingenin hallintoalue, DEZCXX0063S Stuttgartin hallintoalue, DEZCXX0004A Freiburgin taajama, DEZCXX0041S Karlsruhen hallintoalue [ilman taajamia], DEZCXX0006A Mannheim/Heidelbergin taajama, DEZDXX0001A Münchenin taajama, DEZDXX0003A Nürnberg/Fürth/Erlangenin taajama, DEZFXX0005S Alue III Keski- ja Pohjois-Hessen, DEZFXX0001A Taajama I [Rhein-Main], DEZFXX0002A Taajama II [Kassel], DEZGLX0001A Hampurin taajama, DEZJXX0015A Grevenbroich [Reininlaakson ruskohiilialue], DEZJXX0004A Köln, DEZJXX0009A Düsseldorf, DEZJXX0006A Essen, DEZJXX0017A Duisburg, Oberhausen, Mülheim, DEZJXX0005A Hagen, DEZJXX0008A Dortmund, DEZJXX0002A Wuppertal, DEZJXX0011A Aachen, DEZJXX0016S Nordrhein-Westfalenin osavaltion taajama- ja maaseutualueet, DEZKXX0006S Mainz, DEZKXX0007S Worms/Frankenthal/Ludwigshafen, DEZKXX0004S Koblenz/Neuwied) ja typpidioksidin (NO2) tuntiarvo on ylitetty systemaattisesti ja jatkuvasti vuodesta 2010 lähtien kahdella näistä alueista (DEZCXX0007A Stuttgartin taajama, DEZFXX0001A Taajama I [Rhein-Main])
C 436/30

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 4.10.2018 – AR v. Cooper International Spirits LLC, Établissements Gabriel Boudier SA ja St Dalfour SAS

(Asia C-622/18)

(2018/C 436/43)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation

Pääasian asianosaiset

Valittaja: AR

Vastapuolet: Cooper International Spirits LLC, Établissements Gabriel Boudier SA ja St Dalfour SAS

Ennakkoratkaisukysymys

Onko jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY (1) 5 artiklan 1 kohdan b alakohtaa sekä 10 ja 12 artiklaa tulkittava siten, että haltija, joka ei ole koskaan hyödyntänyt tavaramerkkiään ja joka on menettänyt oikeutensa siihen sen rekisteröinnin julkaisemisesta alkaneen viiden vuoden määräajan päättyessä, voi saada korvausta loukkauksen aiheuttamasta vahingosta vetoamalla tavaramerkkinsä keskeisen tehtävän loukkaukseen, jonka on aiheuttanut se, että kolmas on ennen oikeuksien menettämisen voimaantulopäivää käyttänyt kyseisen tavaramerkin kanssa samankaltaista merkkiä sellaisia tavaroita tai palveluita varten, jotka ovat samoja tai samankaltaisia kuin ne, joita varten kyseinen tavaramerkki rekisteröitiin?

(1) EUVL 2008, L 299, s. 25.
C 399/21

Valitus, jonka Saksan liittotasavalta on tehnyt 18.7.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-283/15, Esso Raffinage v. ECHA, 8.5.2018 antamasta tuomiosta

(Asia C-471/18 P)

(2018/C 399/29)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: P. Klappich ja C. Schmidt, Rechtsanwälte)

Muut osapuolet: Esso Raffinage, Euroopan kemikaalivirasto (ECHA), Ranskan tasavalta ja Alankomaiden kuningaskunta

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että

— unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-283/15 8.5.2018 antama tuomio on kumottava

— kanne on hylättävä

— kantaja on velvoitettava korvaamaan unionin tuomioistuimessa ja unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittajan valitus perustuu seuraaviin valitusperusteisiin:

Ensinnäkin valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi kirjeellä, jonka otsikko on ”Asetuksen (EY) N:o 1907/2006 mukaisen asiakirja-aineiston arviointipäätöksen jälkeinen toteamus vaatimusten täyttymättä jäämisestä” ja jonka ECHA osoitti 1.4.2015 Ranskan ekologiasta, kestävästä kehityksestä, liikenteestä ja asunnoista vastaavalle ministeriölle (jäljempänä kirje), olevan oikeudellista merkitystä ja luokitteli sen toimeksi, josta voidaan nostaa SEUT 263 artiklan mukainen kumoamiskanne.

Toiseksi valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (1) 42 artiklan 1 kohtaa ja jätti huomiotta REACH-asetuksen 22 artiklan 2 kohdan.

Kolmanneksi valittaja ei jaa jäsenvaltioiden ja ECHAn toimivallan yleistä jakoa koskevaa unionin yleisen tuomioistuimen näkemystä, jonka mukaan ainoastaan ECHAlla on toimivalta ratkaista, onko rekisteröintiasiakirja-aineisto REACH-asetuksen vaatimusten mukainen.

(1) Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006 (EUVL 2006, L 396, s. 1).
—

Italian tasavalta on velvoitettava maksamaan komissiolle kiinteämääräinen hyvitys, jonka määrä lasketaan kertomalla 13 892 euron suuruinen päivittäinen määrä niiden päivien lukumäärällä, jotka sääntöjen rikkominen jatkuu, siten, että vähimmäismäärä on 8 715 000 euroa, asiassa C-243/10 annetun tuomion julistamispäivästä alkaen siihen päivään, jona tässä asiassa on annettu tuomio
—

täytäntöönpanosta vastaava jäsenvaltio on saattanut puitepäätöksen 2002/584/YOS (1) 17 artiklan osaksi kansallista lainsäädäntöä siten, että luovutettavaksi vaaditun henkilön säilössä pitäminen on aina keskeytettävä heti, kun eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa koskevan lopullisen päätöksen tekemisen 90 päivän määräaika on päättynyt, ja
C 373/5

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial Sección nro 4 de Zaragoza (Espanja) on esittänyt 29.6.2018 – María Pilar Bueno Ruiz ja Zurich Insurance PLC, Sucursal en España v. Irene Conte Sánchez

(Asia C-431/18)

(2018/C 373/04)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Audiencia Provincial Sección nro 4 de Zaragoza

Pääasian asianosaiset

Valittajat: María Pilar Bueno Ruiz ja Zurich Insurance PLC, Sucursal en España

Vastapuoli: Irene Conte Sánchez

Ennakkoratkaisukysymys

Onko moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavasta vakuutuksesta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamisesta 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/103/EY (1) 3 artikla esteenä tulkinnalle, jonka mukaan pakollinen vakuutus kattaa vahingot, joita on aiheutunut vaaratilanteesta, joka on syntynyt asukkaiden yhteisomistuksessa olevassa yksityisessä pysäköintihallissa toisille hallin käyttäjille nesteiden valumisesta ajoneuvosta pysäköintipaikalle, jolle se on pysäköity, tai pysäköitäessä ajoneuvoa?

(1) EUVL 2009, L 263, s. 11.
C 381/3

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia Vigo (Espanja) on esittänyt 11.7.2018 – Bondora AS v. Carlos V. C.

(Asia C-453/18)

(2018/C 381/04)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de Primera Instancia Vigo

Pääasian asianosaiset

Hakija: Bondora AS

Vastapuoli: Carlos V. C.

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) 7 artiklan 1 kohtaa ja sitä tulkitsevaa oikeuskäytäntöä tulkittava siten, että direktiivin kyseinen artikla on esteenä 7.1.2000 annetun siviiliprosessilain nro 1/2000 23. loppusäännöksen [2 momentin] kaltaiselle kansalliselle oikeussäännölle, jonka mukaan eurooppalaista maksamismääräystä koskevassa hakemuksessa ei ole tarpeen toimittaa asiakirjoja, ja jos asiakirjat toimitetaan, niitä ei oteta huomioon?

2) Onko eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1896/2006 (2) 7 artiklan 2 kohdan e alakohtaa tulkittava siten, että kyseinen säännös ei ole esteenä sille, että velkojana olevaa yhteisöä voidaan vaatia esittämään asiakirjat, joihin elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välillä sovitusta kulutusluotosta johtuva vaatimus perustuu, jos tuomioistuin pitää asiakirjan tutkimista välttämättömänä, jotta se voi selvittää, onko sopimuspuolten välisessä sopimuksessa mahdollisesti kohtuuttomia ehtoja, ja noudattaa siten kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY säännöksiä ja sitä tulkitsevaa oikeuskäytäntöä?

(1) EYVL 1993, L 95, s. 29.

(2) EUVL 2006, L 399, s. 1.
3)

Onko direktiiveissä 89/665/EY (1), 92/13/EY (2) ja 2007/66/EY (3) sekä unionin tuomioistuimen tuomiossa Kühne & Heitz, tuomiossa Kapferer, tuomiossa Impresa Pizzarotti ja tuomiossa Transportes Urbanos y Servicios Generales vahvistettuja tehokkuus- ja vastaavuusperiaatteita tulkittava siten, että tuomionpurkumenettelyssä asianosainen ei voi enää vedota arviointeihin, joita sisältyy unionin tuomioistuimen tuomioon, joka on annettu sellaisessa ennakkoratkaisupyyntömenettelyssä, jonka on pannut vireille pääasian kohteena olevan riidan ratkaiseva toisen oikeusasteen tuomioistuin, kun otetaan huomioon, että pääasian oikeudenkäynnissä ei otettu näitä arviointeja huomioon, erityisesti siinä tapauksessa, että jäsenvaltion tuomioistuin, joka tutkii asian viimeisenä asteena, on hylännyt tuomionpurkuhakemuksen, joka on esitetty tuomiosta, joka on annettu pääasian oikeudenkäynnissä sillä perusteella, että asianosainen ei vedonnut määräajassa unionin tuomioistuimen tuomioon sisältyneisiin arviointeihin?
1)

ettei Italian tasavalta ole noudattanut — täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2015/789 ( 1 ) 7 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on jättänyt takaamatta, että rajoitusalueelta poistetaan välittömästi ainakin kaikki Xylella fastidiosan tartuttamat kasvit enintään 20 kilometrin etäisyydellä rajoitusalueen ja muun unionin alueen välisestä rajasta; — täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2015/789 6 artiklan 7 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on jättänyt takaamatta, että Xylella fastidiosan esiintymistä seurataan tarkoituksenmukaisina ajankohtina tehtävin vuotuisin kartoituksin; — direktiivin 2000/29/EY ( 2 ) 16 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan eikä SEUT 4 artiklan 3 kohdassa vahvistettua velvoitettaan lojaaliin yhteistyöhön, koska se on lisäksi toistuvasti laiminlyönyt välittömät toimenpiteet estääkseen Xylella fastidiosan leviämisen jättämällä toistuvasti noudattamatta päätökseen (EU) 2015/789 perustuvia velvollisuuksiaan mainituilla tartuntavyöhykkeillä, mikä on mahdollistanut taudin myöhemmän leviämisen, ja jättämällä noudattamatta sille täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/789 6 artiklan 2, 7 ja 9 kohdassa ja 7 artiklan 2 kohdan c alakohdassa sekä 7 kohdassa asetettuja velvoitteita.
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen annettavan vastauksen kannalta sääntöjenvastaiseksi katsotun tukitoimenpiteen luonteella (taloudellinen tai verotuksellinen) ei ole merkitystä, vaan vastaus riippuu siitä, onko kauppahinta markkinalähtöinen eli jääkö myyjän konserni edunsaajaksi, jos kauppahinta on markkinalähtöinen eli se sisältää tukitoimenpiteen arvon, vai tuleeko ostajan konsernista edunsaaja, jos kauppahinta alittaa markkinahinnan eli tukitoimenpiteen arvoa ei ole sisällytetty siihen osittain tai kokonaan, millä taholla on todistustaakka perittäessä sääntöjenvastaiseksi katsottua tukitoimenpidettä ostajalta tai sen jäseneltä: onko uuden konsernin tai sen vastuuseen asetetun jäsenen todistettava, että kauppahinta on markkinalähtöinen, vai onko perivän tahon, Belgian valtion, todistettava, että kauppahinta alittaa markkinahinnan?
—

onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltainen tapahtuma eli huolintayhtiön työntekijöiden lakko asianomaisen lennon lähtöpaikan lentoasemalla on katsottava lentoliikenteen harjoittajan tavanomaiseen toiminnan harjoittamiseen liittyväksi tapahtumaksi eikä sitä voida näin ollen luonnehtia poikkeukselliseksi olosuhteeksi, joka vapauttaa lentoliikenteen harjoittajan sillä olevasta velvollisuudesta maksaa matkustajille korvausta, jos asianomaisella lentokoneella liikennöity lento peruutetaan;
Asia C-333/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.5.2018 – Lombardi Srl v. Comune di Auletta, Delta Lavori SpA ja Msm Ingegneria Srl

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.5.2018 – Lombardi Srl v. Comune di Auletta, Delta Lavori SpA ja Msm Ingegneria Srl

(Asia C-333/18)

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Lombardi Srl

Vastapuolet: Comune di Auletta, Delta Lavori SpA ja Msm Ingegneria Srl

Ennakkoratkaisukysymys

Voidaanko julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY, ( 1 ) sellaisena kuin se on muutettuna 11.12.2007 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/66/EY, ( 2 ) 1 artiklan 1 kohdan kolmatta alakohtaa ja 3 kohtaa tulkita siten, että niissä sallitaan se, että kun tarjouspyyntömenettelyyn on osallistunut useita yrityksiä, jotka eivät ole oikeudenkäynnin osapuolia (ja joidenkin niiden tarjouksista ei muutenkaan ole valitettu), päävaatimuksen esittäneen tarjoajan, jota vastaan on esitetty perustelluksi katsottu pois sulkeva liitännäisvaatimus, intressin konkreettisuuden arviointi annetaan jäsenvaltioille annetun prosessiautonomian nojalla tehtäväksi tuomioistuimelle, joka käyttää hyväkseen sille oikeusjärjestyksessä käyttöön annettuja prosessuaalisia välineitä ja saattaa siten kyseisen subjektiivisen aseman suojan yhdenmukaiseksi niiden vakiintuneiden kansallisten periaatteiden kanssa, jotka koskevat asianosaisen vaatimuksia (siviiliprosessilain 112 §), väitetyn intressin toteen näyttämistä (siviililain 2697 §) ja tuomion henkilöllistä ulottuvuutta, jonka mukaan tuomio koskee ainoastaan oikeudenkäynnin asianosaisia eikä voi koskea sen ulkopuolisten henkilöiden asemaa (siviililain 2909 §)?

( 1 ) EYVL 1989, L 395, s. 33

( 2 ) Neuvoston direktiivien 89/665/ETY ja 92/13/ETY muuttamisesta julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen tehokkuuden parantamiseksi 11.12.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/66/EY (EUVL 2007, L 335, s. 31).
Asia C-371/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 6.6.2018 – Sky plc, Sky International AG ja Sky UK Limited v. Skykick UK Limited ja Skykick Inc

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 6.6.2018 – Sky plc, Sky International AG ja Sky UK Limited v. Skykick UK Limited ja Skykick Inc

(Asia C-371/18)

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (Chancery Division)

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Sky plc, Sky International AG ja Sky UK Limited

Vastaajat: Skykick UK Limited ja Skykick Inc

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Voidaanko EU-tavaramerkki tai jäsenvaltiossa rekisteröity kansallinen tavaramerkki julistaa kokonaan tai osittain pätemättömäksi sillä perusteella, että jotkin tai kaikki tavaroiden ja palvelujen eritelmään sisältyvät käsitteet eivät ole niin selkeitä ja täsmällisiä, että toimivaltaiset viranomaiset ja kolmannet voisivat pelkästään näiden käsitteiden perusteella määrittää tavaramerkillä annettavan suojan laajuuden?

2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko ”tietokoneohjelmiston” kaltainen käsite liian yleinen ja käsittääkö se liian moninaisia tavaroita ollakseen yhteensopiva tavaramerkin alkuperän osoittamistehtävän kanssa, jotta voitaisiin katsoa, että tämä käsite on niin selkeä ja täsmällinen, että toimivaltaiset viranomaiset ja kolmannet voisivat pelkästään tämän käsitteen perusteella määrittää tavaramerkillä annettavan suojan laajuuden?

3) Voiko pelkästään se, että haetaan tavaramerkin rekisteröintiä ilman mitään aikomusta käyttää sitä eriteltyjä tavaroita tai palveluja varten, merkitä vilpillistä mieltä?

4) Jos kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko hakijan katsoa jättäneen hakemuksen osittain vilpittömässä mielessä ja osittain vilpillisessä mielessä, jos ja siltä osin kuin hakijalla oli aikomus käyttää tavaramerkkiä joitakin eriteltyjä tavaroita tai palveluja varten mutta ei aikomusta käyttää tavaramerkkiä muita eriteltyjä tavaroita tai palveluja varten?

5) Onko vuoden 1994 tavaramerkkilain 32 §:n 3 momentti yhteensopiva Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/2436 ( 1 ) ja sen edeltäjien kanssa?

( 1 ) Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 16.12.2015 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2015/2436 (EUVL 2015, L 336, s. 1).
Asia C-393/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice, Family Division (England and Wales) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 14.6.2018 – UD v. XB

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice, Family Division (England and Wales) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 14.6.2018 – UD v. XB

(Asia C-393/18)

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

Pääasian asianosaiset

Hakija: UD

Vastapuoli: XB

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko lapsen fyysinen olinpaikka jossain valtiossa [neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003] ( 1 ) 8 artiklassa tarkoitetun asuinpaikan kannalta olennainen osatekijä?

2) Onko tilanteessa, jossa vanhempainvastuu on molemmilla vanhemmilla, sillä seikalla, että lapsen isä on houkutellut lapsen äidin lähtemään toiseen valtioon ja sen jälkeen laittomasti saanut hänet jäämään sinne pakottamalla tai muulla laittomalla teolla, minkä seurauksena äiti on joutunut synnyttämään lapsen kyseisessä valtiossa, vaikutusta kysymykseen 1 annettavaan vastaukseen tilanteessa, jossa on voinut olla kyseessä vuoden 1950 Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 3 ja 5 artiklan mukainen tai muunlainen äidin ja/tai lapsen ihmisoikeuksien loukkaus?

( 1 ) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2201/2003 (EYVL 2003, L 338, s. 1).
1)

Onko perusoikeuskirjan 15 artiklan 2 kohtaa, jonka mukaan jokaisella unionin kansalaisella on vapaus hakea työtä, tehdä työtä, sijoittautua tai tarjota palveluja missä tahansa jäsenvaltiossa, tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion säännöstölle, joka – kuten Tirolin osavaltion poliisilain [Tiroler Landespolizeigesetz], joka on julkaistu LGBl:ssa nro 60/1976 ja jota on viimeksi muutettu lailla, joka on julkaistu LGBl:ssa nro 56/2017, 19 §:n 3 momentti – mahdollistaa sen, että viranomaiselimet voivat myös ilman edeltävää viranomaismenettelyä toteuttaa toimenpiteitä, jotka kuuluvat toimivaltuuksiin antaa suoraan käskyjä ja toteuttaa pakkotoimia, kuten sulkea liikkeen paikan päällä, ilman että kyse olisi tältä osin pelkästään väliaikaisista toimenpiteistä?
—

On todettava, että Italian tasavalta on jättänyt noudattamatta neuvoston päätöksen 94/728/EY Euratom ( 1 ) 8 artiklan, neuvoston päätöksen 2000/597/EY Euratom ( 2 ) 8 artiklan, neuvoston päätöksen 2007/436/EY Euratom ( 3 ) 8 artiklan ja neuvoston päätöksen 2014/335/EU ( 4 ) 8 artiklan sekä neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/1989 ( 5 ) 6, 10, 11 ja 17 artiklan, neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 ( 6 ) 6, 10, 11 ja 17 artiklan ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 609/2014 ( 7 ) 6, 10, 12 ja 13 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on kieltäytynyt asettamasta komission käyttöön perinteisiä omia varoja 2120309,50 euron suuruisen määrän, joka on kyseessä kirjanpidosta poistamista koskevassa ilmoituksessa IT(07)08-917
4.

Neljäs valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin — tulkitsi virheellisesti henkilöstösääntöjen 22a §:ää, kun se katsoi pääasiallisesti, että silloinkin, kun toimihenkilö esittää in tempore non suspecto väitteitä varojen väärinkäytöstä ja esittää ainakin alustavia todisteita siitä, ja nämä väitteet ovat paikkansapitäviä, virastolla on oikeus arvioituttaa hänen vuotuinen työpanoksensa juuri niillä henkilöillä, joita hänen väitteensä koskevat — toissijaisesti teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi oikeudellisesti, että kantajan väitteitä ei ollut tehty in tempore non suspecto, että ne eivät olleet paikkansapitäviä, että niistä ei ollut näyttöä ja että virkamiehet, joita väitteet koskivat, kykenivät edelleen puolueettomasti arvioimaan valittajan työpanoksen.
Asia C-195/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim (Puola) on esittänyt 19.3.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on B.S.

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim (Puola) on esittänyt 19.3.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on B.S.

(Asia C-195/18)

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim

Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

B.S.

Prokuratura Okręgowa w Piotrkowie Trybunalskim

Łódzki Urząd Celno-Skarbowy w Łodzi

Urząd Celno-Skarbowy w Piotrkowie Trybunalskim

Ennakkoratkaisukysymys

Onko alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19.10.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/83/ETY ( 1 ) 2 artiklaa, luettuna yhdessä tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 ( 2 ) liitteen I kanssa, tulkittava siten, että tuote, jonka kantavierteen valmistamisessa on käytetty mallasuutetta, glukoosisiirappia, sitruunahappoa ja vettä, voi olla yhdistetyn nimikkeistön koodin 2203 mukainen maltaista valmistettu olut myös silloin, kun muiden kuin mallasainesosien osuus vierteessä on hallitseva verrattuna mallasainesosiin ja glukoosisiirappi on lisätty vierteeseen ennen sen käymistä, ja millaisia perusteita on käytettävä määritettäessä mallasainesosien ja muiden kuin mallasainesosien suhteelliset osuudet kantavierteessä, jotta valmistettu tuote voidaan luokitella CN-koodin 2203 mukaiseksi olueksi?

( 1 ) EYVL L 316, s. 21.

( 2 ) EYVL L 256, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 190/8

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Yhdistynyt kuningaskunta)on esittänyt 5.3.2018 – Safeway Ltd v. Andrew Richard Newton ja Safeway Pension Trustees Ltd

(Asia C-171/18)

(2018/C 190/10)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Safeway Ltd

Vastapuolet: Andrew Richard Newton ja Safeway Pension Trustees Ltd

Ennakkoratkaisukysymys

Jos eläkejärjestelmän säännöissä annetaan kansallisen lainsäädännön perusteella sen perustamisasiakirjan (trust deed) muuttamisen yhteydessä toimivalta alentaa taannehtivasti sekä miesten että naisten kertyneiden eläkeoikeuksien arvoa sen ajankohdan, jona järjestelmään suunnitelluista muutoksista ilmoitettiin kirjallisesti, ja perustamisasiakirjan varsinaisen muuttamisen ajankohdan välisellä ajanjaksolla, edellytetäänkö Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 157 artiklassa (aiemmin ja asian kannalta merkityksellisenä ajankohtana Rooman sopimuksen 119 artiklassa), että sekä miesten että naisten kertyneitä eläkeoikeuksia kohdellaan luovuttamattomina kyseisenä ajanjaksona siinä mielessä, että heidän eläkeoikeuksiaan suojataan kansallisessa lainsäädännössä annettua toimivaltaa käyttämällä tehtävältä taannehtivalta vähentämiseltä?