Asia C‑599/13

Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)

vastaan

Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

(Raad van Staten (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaaminen — Asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 — 4 artikla — Unionin yleinen talousarvio — Asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 — 53 b artiklan 2 kohta — Päätös 2004/904/EY — Euroopan pakolaisrahasto kaudelle 2005–2010 — 25 artiklan 2 kohta — Tuen takaisinperintävelvollisuuden oikeudellinen perusta sääntöjenvastaisuuden tapauksessa”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 18.12.2014

Euroopan unionin talousarvio – Varainhoitoasetus – Talousarvion toteuttaminen komission toimiessa yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa – Jäsenvaltioiden velvollisuus toteuttaa tarvittavat toimenpiteet unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi – Asetuksen N:o 1605/2002 53 b artiklan 2 kohta – Oikeudellinen perusta kansallisten viranomaisten päätökselle, jolla ne vähentävät Euroopan pakolaisrahastosta myönnetyn tuen määrää ja määräävät, että osa tästä määrästä on perittävä takaisin – Oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden noudattaminen – Asian arvioimisen kuuluminen kansalliselle tuomioistuimelle

(Neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 53 b artiklan 2 kohdan johdantokappale ja c alakohta)

Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25.6.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 53 b artiklan 2 kohdan johdantokappaletta ja c alakohtaa on tulkittava siten, että kansallisen oikeudellisen perustan puuttuessa kyseinen säännös on oikeudellinen perusta kansallisten viranomaisten päätökselle, jolla ne muuttavat tuensaajan vahingoksi Euroopan pakolaisrahastosta myönnetyn tuen määrää Euroopan komission yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa suorittaman talousarvion toteuttamisen yhteydessä ja jolla ne määräävät, että osa tästä määrästä on perittävä tuensaajalta takaisin. Kansallisen tuomioistuimen on arvioitava, onko takaisinmaksuvaatimus, kun otetaan huomioon sekä tuensaajan että kansallisten viranomaisten menettely, oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden, sellaisina kuin ne ymmärretään unionin oikeudessa, mukainen.

Asetuksen N:o 1605/2002 53 b artiklassa vahvistetaan unionin yleisen talousarvion toteuttamistapa alalla, jolla komissio toteuttaa sitä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Saman artiklan 1 kohdassa säädetään, että kun komissio toteuttaa talousarviota saman asetuksen 53 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, talousarvion toteuttamistehtäviä siirretään jäsenvaltioille.

Mainitun asetuksen 53 b artiklan 2 kohdan johdantokappaleessa ja c alakohdassa puolestaan säädetään, että jäsenvaltioiden on annettava kaikki tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset sekä toteutettava muut unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi tarvittavat toimenpiteet erityisesti perimällä takaisin aiheettomasti maksetut, väärin käytetyt tai sääntöjenvastaisuuksien tai virheiden vuoksi menetetyt varat.

Kyseisen asetuksen 53 b artiklan 2 kohdan johdantokappaleen ja c alakohdan selvää ja ehdotonta sanamuotoa ei voida tulkita niin, että sillä jätettäisiin jäsenvaltioille harkintavaltaa sen suhteen, onko tarkoituksenmukaista tehdä todettuihin sääntöjenvastaisuuksiin liittyviä rahoituskorjauksia.

Kun unionin lainsäätäjä päätti antaa asetuksen N:o 1605/2002 53 b artiklan, sen tarkoituksena oli yleisessä lainsäädännössä asettaa jäsenvaltioille velvollisuus talousarviota yhteistyössä toteuttaessaan tehdä rahoituskorjauksia ja erityisesti periä takaisin varat, jotka on menetetty väärinkäytöksen tai laiminlyönnin vuoksi, ilman, että toimivalta olisi tällöin tarpeen johtaa kansallisesta oikeudesta tai että myöskään alakohtainen säännöstö olisi välttämätön.

Tästä seuraa, että kyseisen asetuksen 53 b artiklan 2 kohdan johdantovirke on oikeudellinen perusta sille, että tukea muutetaan tuensaajan vahingoksi, jos muuttamisella pyritään suojaamaan unionin taloudellisia etuja. Samoin kyseisen säännöksen c alakohta on oikeudellinen perusta sellaisten toimenpiteiden toteuttamiselle, joilla peritään takaisin sääntöjenvastaisuuksien taikka virheiden vuoksi aiheettomasti maksetut tai väärin käytetyt varat.

(ks. 41, 42, 45, 46, 49 ja 55 kohta sekä tuomiolauselma)

Asia C‑599/13

Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)

vastaan

Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

(Raad van Staten (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaaminen — Asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 — 4 artikla — Unionin yleinen talousarvio — Asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 — 53 b artiklan 2 kohta — Päätös 2004/904/EY — Euroopan pakolaisrahasto kaudelle 2005–2010 — 25 artiklan 2 kohta — Tuen takaisinperintävelvollisuuden oikeudellinen perusta sääntöjenvastaisuuden tapauksessa”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 18.12.2014

Euroopan unionin talousarvio — Varainhoitoasetus — Talousarvion toteuttaminen komission toimiessa yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa — Jäsenvaltioiden velvollisuus toteuttaa tarvittavat toimenpiteet unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi — Asetuksen N:o 1605/2002 53 b artiklan 2 kohta — Oikeudellinen perusta kansallisten viranomaisten päätökselle, jolla ne vähentävät Euroopan pakolaisrahastosta myönnetyn tuen määrää ja määräävät, että osa tästä määrästä on perittävä takaisin — Oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden noudattaminen — Asian arvioimisen kuuluminen kansalliselle tuomioistuimelle

(Neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 53 b artiklan 2 kohdan johdantokappale ja c alakohta)

Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25.6.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 53 b artiklan 2 kohdan johdantokappaletta ja c alakohtaa on tulkittava siten, että kansallisen oikeudellisen perustan puuttuessa kyseinen säännös on oikeudellinen perusta kansallisten viranomaisten päätökselle, jolla ne muuttavat tuensaajan vahingoksi Euroopan pakolaisrahastosta myönnetyn tuen määrää Euroopan komission yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa suorittaman talousarvion toteuttamisen yhteydessä ja jolla ne määräävät, että osa tästä määrästä on perittävä tuensaajalta takaisin. Kansallisen tuomioistuimen on arvioitava, onko takaisinmaksuvaatimus, kun otetaan huomioon sekä tuensaajan että kansallisten viranomaisten menettely, oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden, sellaisina kuin ne ymmärretään unionin oikeudessa, mukainen.

Asetuksen N:o 1605/2002 53 b artiklassa vahvistetaan unionin yleisen talousarvion toteuttamistapa alalla, jolla komissio toteuttaa sitä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Saman artiklan 1 kohdassa säädetään, että kun komissio toteuttaa talousarviota saman asetuksen 53 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, talousarvion toteuttamistehtäviä siirretään jäsenvaltioille.

Mainitun asetuksen 53 b artiklan 2 kohdan johdantokappaleessa ja c alakohdassa puolestaan säädetään, että jäsenvaltioiden on annettava kaikki tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset sekä toteutettava muut unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi tarvittavat toimenpiteet erityisesti perimällä takaisin aiheettomasti maksetut, väärin käytetyt tai sääntöjenvastaisuuksien tai virheiden vuoksi menetetyt varat.

Kyseisen asetuksen 53 b artiklan 2 kohdan johdantokappaleen ja c alakohdan selvää ja ehdotonta sanamuotoa ei voida tulkita niin, että sillä jätettäisiin jäsenvaltioille harkintavaltaa sen suhteen, onko tarkoituksenmukaista tehdä todettuihin sääntöjenvastaisuuksiin liittyviä rahoituskorjauksia.

Kun unionin lainsäätäjä päätti antaa asetuksen N:o 1605/2002 53 b artiklan, sen tarkoituksena oli yleisessä lainsäädännössä asettaa jäsenvaltioille velvollisuus talousarviota yhteistyössä toteuttaessaan tehdä rahoituskorjauksia ja erityisesti periä takaisin varat, jotka on menetetty väärinkäytöksen tai laiminlyönnin vuoksi, ilman, että toimivalta olisi tällöin tarpeen johtaa kansallisesta oikeudesta tai että myöskään alakohtainen säännöstö olisi välttämätön.

Tästä seuraa, että kyseisen asetuksen 53 b artiklan 2 kohdan johdantovirke on oikeudellinen perusta sille, että tukea muutetaan tuensaajan vahingoksi, jos muuttamisella pyritään suojaamaan unionin taloudellisia etuja. Samoin kyseisen säännöksen c alakohta on oikeudellinen perusta sellaisten toimenpiteiden toteuttamiselle, joilla peritään takaisin sääntöjenvastaisuuksien taikka virheiden vuoksi aiheettomasti maksetut tai väärin käytetyt varat.

(ks. 41, 42, 45, 46, 49 ja 55 kohta sekä tuomiolauselma)