Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Oikeudenkäyntimenettely – Väliintulo – Tutkittavaksi ottamisen edellytykset – Väliintulointressi – Käsite

(Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 40 artiklan toinen kohta)

2. Valtiontuki – Sääntöjenvastaisen tuen takaisin periminen – Velallisen yksilöinti varoja luovutettaessa – Yrityksen ”taloudellista jatkumoa” koskeva arviointiperuste

(EY 88 artiklan 2 kohta)

3. Valtiontuki – Sääntöjenvastaisen tuen takaisin periminen – Takaisin perittävän määrän laskeminen ja palauttamismääräysten adressaattien määrittäminen – Jäsenvaltion kohtaamat vaikeudet – Komission ja jäsenvaltion keskinäistä yhteistyötä koskeva velvoite

(EY 10 artikla ja EY 88 artiklan 2 kohta)

4. Valtiontuki – Käsite – Arviointi yksityisen sijoittajan näkökulmasta – Arviointi pitäen silmällä riidanalaisen toimenpiteen kaikkia merkityksellisiä seikkoja ja sen asiayhteyttä

(EY 87 artiklan 1 kohta)

5. Valtiontuki – Käsite – Valtiontuen saajille myönnetty etu – Tarve ottaa huomioon toimenpiteen vaikutukset tuensaajan saaman edun määrittämiseksi

(EY 87 artiklan 1 kohta)

6. Valtiontuki – Käsite – Yksityistä sijoittajaa koskevan arviointiperusteen soveltaminen – Tuki, joka on saatu lentokoneiden alivuokrauksesta maksettuina vuokrina, jotka alittavat pääsopimusten perusteella maksetut vuokrat

(EY 87 artiklan 1 kohta )

7. Valtiontuki – Komission suorittama tutkinta – Uusi tuki – Todistustaakan jakautuminen komission ja jäsenvaltion kesken – Edellytys – Kunkin tahon menettelyllisten velvollisuuksien noudattaminen

(EY 10 artikla, EY 87 artiklan 1 kohta ja EY 88 artiklan 2 ja 3 kohta)

8. Valtiontuki – Komission suorittama tutkinta – Huolellinen ja puolueeton tutkiminen – Mahdollisuus tehdä päätös käytettävissä olevien tietojen perusteella – Edellytykset

(EY 10 artikla, EY 87 artiklan 1 kohta ja EY 88 artikla)

9. Valtiontuki – Kilpailua rajoittava vaikutus – Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan – Talouden alan vapauttaminen yhteisön tasolla

(EY 87 artiklan 1 kohta)

10. Valtiontuki – Sääntöjenvastaisen tuen takaisin periminen – Ulkopuolisen tahon, jota asia koskee, mahdollisen perustellun luottamuksen suojelu – Edellytykset ja rajoitukset

(EY 88 artiklan 2 ja 3 kohta)

11. Valtiontuki – Komission päätös, jolla valtiontuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja jolla se määrätään palautettavaksi – Velvollisuus perustella palautettavan määrän laskentatapa

12. Yhteisön oikeus – Periaatteet – Puolustautumisoikeudet – Soveltaminen komission vireille panemissa hallinnollisissa menettelyissä – Ulottuvuus

Tiivistelmä

1. Kun väliintulijalla on valtiontukien alalla myönnetty olevan Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 40 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettu välitön ja tosiasiallinen intressi asian ratkaisuun siitä syystä, että se oli yhtäältä ollut kilpailuasemassa suhteessa tuensaajiin ja että se oli toisaalta aktiivisesti osallistunut sille suotuisan, tuen yhteensoveltumattomuuden toteavan riidanalaisen päätöksen tekemiseen johtaneeseen muodolliseen tutkintamenettelyyn, se säilyttää kyseisen välittömän ja tosiasiallisen intressin niin kauan kuin tuensaajilla myönnetään olevan intressi vaatia kyseisen päätöksen kumoamista. Väliintulija nimittäin säilyttää vastaavan intressin osallistua oikeudenkäyntiin komission vaatimuksia tukevana väliintulijana tämän päätöksen laillisuutta puolustaakseen, vaikka vain esittääkseen vahingonkorvausvaatimuksia – ja nostaakseen tämän jälkeen mahdollisia kanteita – jotka perustuvat siihen, että kilpailuajanjakson aikana on myönnetty sääntöjenvastaista tukea, josta on aiheutunut sille vahinkoa.

(ks. 64 kohta)

2. Kun tuki on maksettu vaikeuksissa olevalle yhtiölle, joka on siirtänyt tiettyjä omaisuuseriä liiketoimintansa erottamisesta syntyneelle uudelle yhtiölle, uutta yhtiötä voidaan pitää tosiasiallisena tuensaajana, jos näiden kahden yhtiön välillä on taloudellinen jatkumo. Jos näiden kahden yhtiön välillä ei sitä vastoin ole taloudellista yhteyttä, vanhalle yhtiölle erottamisen jälkeen myönnettyä tukea ei voida periä takaisin uudelta yhtiöltä pelkästään siitä syystä, että tämä yhtiö saisi siitä välillistä etua.

Arvioitaessa, voidaanko velvollisuus periä vaikeuksissa olevalle yhtiölle maksettu tuki takaisin ulottaa sellaiseen uuteen yhtiöön, jolle tämä vanha yhtiö on siirtänyt tiettyjä omaisuuseriä, kun tämän siirron johdosta voidaan todeta, että näiden kahden yhtiön välillä on taloudellinen jatkumo, seuraavat seikat voidaan ottaa huomioon: siirron kohde (varat ja velat, henkilöstön jatkuvuus, yhteensidotut varat), siirron hinta, ostajayrityksen ja alkuperäisen yrityksen osakkaiden tai omistajien henkilöllisyys, siirron toteuttamisajankohta (sijoittuuko se tutkimusten, menettelyn aloittamisen tai lopullisen päätöksen jälkeen) tai vielä toimenpiteen taloudelliset perusteet. Tuen tosiasiallisen saajan yksilöinnille asetetut arviointiperusteet ovat joka tapauksessa objektiivisia.

Tuen takaisinperintävelvollisuuden tavoitteena on palauttaa vääristymätön kilpailutilanne asianomaisella talouden alalla eikä mahdollistaa sitä, että viranomaiset voisivat periä saatavansa. Omaisuuden siirtotoimenpiteen taloudellista logiikkaa on näin ollen tutkittava asianomaiselle talouden alalle palautettavan vääristymättömän kilpailutilanteen kannalta katsoen.

(ks. 104–106, 135, 146 ja 148 kohta)

3. Komissiolla ei ole tuen yhteensoveltumattomuuden toteavassa päätöksessä, jossa tuki määrätään perittäväksi takaisin, velvollisuutta täsmentää, missä määrin kukin yritys oli hyötynyt kyseisestä tuesta. Asianomaisen jäsenvaltion pitää päättää, minkä suuruinen määrä kunkin näistä yrityksistä on maksettava perittäessä tukea takaisin. Riittää, että komission päätökseen sisältyvät ne seikat, joiden avulla sen adressaatti voi itse määritellä tämän määrän ilman kohtuuttomia vaikeuksia. Siinä tapauksessa, että jäsenvaltiolle aiheutuu ennalta-arvaamattomia ongelmia, se voi saattaa kyseiset ongelmat komission arvioitaviksi, jolloin sen ja jäsenvaltion on muun muassa EY 10 artiklassa ilmaistun vilpittömän yhteistyön velvoitteen mukaisesti pyrittävä ratkaisemaan kyseiset ongelmat perustamissopimuksen määräyksiä ja muun muassa valtiontukisääntöjä noudattaen.

(ks. 126 ja 315–318 kohta)

4. Komission on aina riidanalaisia toimenpiteitä EY 87 artiklan kannalta arvioidessaan tutkittava kaikki merkitykselliset seikat ja niiden asiayhteys etenkin silloin, kun se soveltaa yksityisen sijoittajan käyttäytymiseen perustuvaa arviointiperustetta. Komissiolla on velvollisuus tarkistaa kaikkien asian kannalta merkityksellisten seikkojen perusteella, täyttyvätkö EY 87 artiklan 1 kohdan soveltamisedellytykset.

Vaikka komissiolla on oikeus ottaa huomioon riidanalaisten toimenpiteiden asiayhteys, esimerkiksi se, että tuki on myönnetty rakenneuudistuksen ja yksityistämisen yhteydessä, se ei silti ole vähemmän velvollinen tutkimaan yksityisen sijoittajan käyttäytymiseen perustuvan arviointiperusteen nojalla, vastasivatko riidanalaiset toimenpiteet markkinataloudessa käytettäviä normaaleja liiketoimia.

Edes silloin, kun kyseinen toimenpide seuraa valtiontukena pidettyjä samanlaisia toimenpiteitä, tämä olosuhde ei estä a priori pitämästä myöhempää toimenpidettä sellaisena toimenpiteenä, joka täyttää markkinatalouden ehdoin toimivan yksityisen sijoittajan käyttäytymiseen perustuvan arviointiperusteen. Unionin tuomioistuinten on joka tapauksessa tarkistettava, voitiinko tämä toimenpide asian kannalta merkitykselliset seikat huomioiden järkevästi erottaa aikaisemmista tukitoimenpiteistä ja voitiinko sitä yksityisen sijoittajan käyttäytymiseen perustuvaa arviointiperustetta sovellettaessa pitää itsenäisenä sijoituksena.

(ks. 172–177 kohta)

5. EY 87 artiklan 1 kohdasta seuraa, että tuen käsite on objektiivinen käsite, jonka kannalta merkittävää on ainoastaan se, annetaanko valtion toimenpiteellä jokin etu yhdelle tai useammalle yritykselle. Määritettäessä, voivatko kyseiset toimenpiteet olla valtiontuki, on ensisijaisesti otettava huomioon tuen vaikutukset tukea saaviin yrityksiin eikä tukea myöntävien julkisten tai yksityisten elinten tilannetta.

(ks. 211 ja 212 kohta)

6. Yksityisen sijoittajan käyttäytymiseen perustuvaa arviointiperustetta sovellettaessa on määritettävä, saako edunsaajayritys kyseisistä toimenpiteistä sellaista taloudellista etua, jota se ei olisi saanut normaalein markkinaehdoin. Se, että toimenpide on tuen myöntävän julkisen vallan käyttäjän tai julkisen yrityksen kannalta järkevä, ei riitä tekemään tästä menettelystä yksityisen sijoittajan käyttäytymiseen perustuvan arviointiperusteen mukaista.

Tuesta, joka myönnettiin lentokoneiden alivuokrauksesta maksettuina vuokrina, jotka alittivat pääsopimusten perusteella maksetut vuokrat, on todettava, että maksettuja riidanalaisia vuokria on yksityisen sijoittajan käyttäytymiseen perustuvaa arviointiperustetta sovellettaessa tarpeen verrata markkinoilla maksettaviin vuokriin. Komissiolla on velvollisuus yksityisen sijoittajan käyttäytymiseen perustuvan arviointiperusteen mukaisesti tarkistaa, olivatko vuokrat todellakin alhaisempia kuin vuokrat, jotka alivuokralaisena ollut yritys olisi kyseisenä aikana maksanut normaalissa markkinatilanteessa.

(ks. 213 ja 214 kohta)

7. Komission on näytettävä toteen uuden tuen myöntäminen. EY 88 artiklan 2 ja 3 kohdan määräyksistä seuraa, että jollei tällaista näyttöä esitetä, uusia toimenpiteitä ei voida pitää EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena.

Tämän selvitysvastuun jakautumista koskevan säännön soveltaminen edellyttää, että komissio ja asianomainen jäsenvaltio noudattavat menettelyllisiä velvollisuuksiaan, kun kyseinen toimielin käyttää toimivaltaansa saadakseen jäsenvaltion toimittamaan sille kaikki tarvittavat tiedot.

Selvitysvastuu siitä, että tuki soveltuu EY 87 artiklan 1 kohdasta poiketen yhteismarkkinoille, on sitä vastoin pääsääntöisesti asianomaisella jäsenvaltiolla, jonka on näytettävä toteen, että tämän poikkeuksen edellytykset täyttyvät.

(ks. 224, 225 ja 329 kohta)

8. Komissiolla on oikeus tehdä päätös käytettävissä olevien tietojen perusteella, jos jäsenvaltio EY 10 artiklaan perustuvan yhteistyövelvollisuutensa vastaisesti jättää toimittamatta komissiolle tiedot, joita tämä on pyytänyt siltä joko tutkiakseen, miten uutta tai muutettua tukea on luonnehdittava ja soveltuuko se yhteismarkkinoille, tai varmistuakseen siitä, että aikaisemmin hyväksyttyä tukea käytetään sääntöjenmukaisesti. Ennen tällaisen päätöksen tekemistä komission on kuitenkin kehotettava jäsenvaltiota toimittamaan sille sen asettaman määräajan kuluessa kaikki asiakirjat ja tiedot, jotka ovat tarpeen, jotta komissio voisi käyttää valvontavaltaansa. Ainoastaan siinä tapauksessa, että jäsenvaltio komission määräyksestä huolimatta jättää toimittamatta pyydetyt tiedot, komissiolla on oikeus lopettaa menettely ja tehdä päätös käytettävissään olevien tietojen perusteella. Asianomaisella jäsenvaltiolla ja komissiolla on nämä menettelylliset velvollisuudet, jotta komissio voisi käyttää valvontavaltaansa riittävän selvien ja täsmällisten tietojen perusteella niin, että samalla taataan, että asianomaisen jäsenvaltion oikeutta tulla kuulluksi kunnioitetaan. Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen missä tahansa menettelyssä, jota käydään tiettyä henkilöä vastaan ja joka saattaa johtaa tälle vastaiseen toimeen, on unionin oikeuden perustavanlaatuinen periaate, ja se on varmistettava myös nimenomaisen sääntelyn puuttuessa.

Jäsenvaltiota ei voida moittia siitä, ettei se ole antanut komissiolle riittäviä tietoja, kun muodollisen tutkintamenettelyn aloittamispäätöksessä ei ole alustavasti arvioitu riidanalaisia toimenpiteitä sen selvittämiseksi, sisälsivätkö ne tukea, kun hallinnollisessa menettelyssä ei ole millään tavoin nimenomaisesti kyseenalaistettu kyseisiä toimenpiteitä ja kun siitä, vastasivatko nämä toimenpiteet markkinahintoja, ei ole pyydetty tietoja.

Näin ollen komission pitää sen velvoitteensa mukaisesti, jonka mukaan sen on tutkittava asia huolellisesti ja puolueettomasti, jotta valtiontukeen liittyvät perustavanlaatuiset perustamissopimuksen määräykset tulisivat asianmukaisesti sovelletuiksi, jatkaa tutkintaansa ja syventää tutkimustaan todetakseen muun muassa, ovatko kyseiset toimenpiteet yksityisen sijoittajan käyttäytymiseen perustuvan arviointiperusteen mukaisia. Tässä tarkoituksessa sen on joko osoitettava jäsenvaltiolle välipäätös lisätietojen saamiseksi erittelemällä vaadittavat tiedot tai toimitettava täydentävä asiantuntijatutkimus.

(ks. 226, 229, 240, 246, 248 ja 249 kohta)

9. Perustellakseen sen, että jokin toimenpide katsotaan valtiontueksi, komissiolla on EY 87 artiklan 1 kohdan nojalla velvollisuus näyttää toteen kilpailun vääristymisen uhka, ja näin on silloin, kun kyseinen toimenpide vahvistaa saajayrityksen asemaa suhteessa muihin yrityksiin, jotka kilpailevat sen kanssa yhteisön vapauttamistoimien kohteena olevalla alalla.

(ks. 312 kohta)

10. Edes takauksina myönnetty valtiontuki ei voi olla perustana ulkopuolisten perustellulle luottamukselle näiden takausten sääntöjenmukaisuuteen, jos se on myönnetty EY 88 artiklan 3 kohdan määräyksiä rikkoen. Ulkopuolisten asianomaisten on näet osoitettava vaadittavaa varovaisuutta ja huolellisuutta ja varmistauduttava siitä, että valtiontukea koskevia yhteisön sääntöjä on noudatettu.

(ks. 354 kohta)

11. Päätöstä, jolla tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja jossa ei ole täsmällisiä tietoja kyseisestä tukitoimenpiteestä mutta jonka nojalla riidanalaisen tuen määrä on kuitenkin mahdollista määrittää riidanalaisen päätöksen perusteluissa, joiden erottamaton osa päätösosa on, olevien riittävän täsmällisten tietojen perusteella, ei voida pitää riittämättömästi perusteltuna. Määrän määrittäminen kuuluu nimittäin joka tapauksessa jäsenvaltion viranomaisille, kun ne panevat riidanalaista päätöstä täytäntöön vilpittömässä yhteistyössä komission kanssa

(ks. 388 kohta)

12. Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen missä tahansa menettelyssä, jota käydään tiettyä henkilöä vastaan ja joka saattaa johtaa tälle vastaiseen toimeen, on unionin oikeuden perustavanlaatuinen periaate, ja se on varmistettava myös nimenomaisen sääntelyn puuttuessa. Kun komissio valtiontukien alalla arvioi jotakin toimenpidettä EY 87 artiklan määräyksiin nähden, se voi käyttää perustana ulkopuolisilta saamiaan tietoja vasta sen jälkeen, kun asianomaiselle jäsenvaltiolle on annettu tilaisuus esittää näitä tietoja koskevat huomautuksensa.

Kyseisen jäsenvaltion puolustautumisoikeuksia ei loukata pelkästään sillä, ettei sille ole ilmoitettu kertomusta, joka perustuu yksinomaan komission asiantuntijoiden valtiontuen saajilta paikan päällä tehdyissä tarkastuksissa keräämiin tietoihin ja joka ei sisällä sellaisia tosiseikkoihin liittyviä tietoja, joista jäsenvaltion omistuksessa kokonaan olevat riidanalaisen tuen saajat eivät tienneet.

(ks. 399–401 kohta)