ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 292/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 3.7.2014 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Stanislav Gross v. Hauptzollamt Braunschweig

(Asia C-165/13) (1)

((Verotus - Direktiivi 92/12/ETY - 7 – 9 artikla - Valmisteveron alaisia tuotteita koskeva yleinen järjestelmä - Tuotteet, jotka on luovutettu kulutukseen jäsenvaltiossa ja joita pidetään kaupallisiin tarkoituksiin hallussa toisessa jäsenvaltiossa - Valmisteverosaatavan syntyminen suhteessa kyseisten tuotteiden sellaiseen haltijaan, joka on hankkinut ne määräjäsenvaltiossa - Hankkiminen sen jälkeen, kun tuotteet on tuotu maahan))

2014/C 292/09

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Stanislav Gross

Vastaaja: Hauptzollamt Braunschweig

Tuomiolauselma

Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25.2.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 14.12.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/108/ETY, 9 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 7 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että siinä sallitaan pääasiassa kyseessä olevassa tilanteessa se, että jäsenvaltio osoittaa valmisteverovelvolliseksi henkilön, joka kyseisen valtion veroalueella pitää kaupallisiin tarkoituksiin hallussaan valmisteveron alaisia tuotteita, jotka on luovutettu kulutukseen toisessa jäsenvaltiossa, vaikka kyseinen henkilö ei olisikaan ollut kyseisten tuotteiden ensimmäinen haltija määräjäsenvaltiossa.

(1) EUVL C 207, 20.7.2013.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 315/18

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 17.7.2014 (Verwaltungsgerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Marjan Noorzia v. Bundesministerin für Inneres

(Asia C-338/13) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeus perheenyhdistämiseen - Direktiivi 2003/86/EY - 4 artiklan 5 kohta - Kansallinen lainsäädäntö, jossa edellytetään, että perheenkokoaja ja hänen aviopuolisonsa ovat täyttäneet 21 vuotta perheenyhdistämistä koskevan hakemuksen tekemishetkellä - Yhdenmukainen tulkinta))

2014/C 315/26

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Marjan Noorzia

Vastaaja: Bundesministerin für Inneres

Tuomiolauselma

Oikeudesta perheenyhdistämiseen 22.9.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/86/EY 4 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, ettei kyseinen säännös ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan aviopuolisoiden ja rekisteröityjen kumppanien on oltava 21 vuotta täyttäneitä jo hakemuksen tekemishetkenä, jotta heitä voidaan pitää perheenjäseninä, joilla on oikeus perheenyhdistämiseen.

(1) EUVL C 223, 10.8.2013.
3)

Asetuksen N:o 1698/2005 28 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole lähtökohtaisesti esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen sellaisen kansallisen sääntelyn antamiselle, joilla otetaan käyttöön maataloustuotteiden arvon lisäämiseen myönnettävä tuki, joka voidaan, kun kyse on myllyjä pitävistä yrityksistä, myöntää ainoastaan toimille, joiden tarkoituksena on nykyaikaistaa tällaisten myllyjen olemassa olevaa kapasiteettia, eikä toimille, jotka merkitsevät uuden kapasiteetin luomista. Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa yksi tai useampi myllylaitos suljetaan ja korvataan uudella laitoksella kapasiteettia lisäämättä, kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin varmistuttava siitä, että tällaista sääntelyä sovelletaan tavalla, joka turvaa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattamisen.
1)

Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 29.9.2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/597/EY 8 artiklan ja päätöksen 2000/597 soveltamisesta 22.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000, sellaisena kuin se on muutettuna 16.11.2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 2028/2004, 2, 6 ja 9–11 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on kieltäytynyt asettamasta komission käyttöön 20 061 462,11 englannin punnan (GBP) suuruista määrää, joka vastaa tuoreen valkosipulin tuontitulleja, joista on annettu virheellisiä sitovia tullitietoja.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 135/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 13.3.2014 (Landgericht Kölnin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV v. ILME GmbH

(Asia C-132/13) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Direktiivi 2006/95/EY - Sähkölaitteen käsite - CE-vaatimustenmukaisuusmerkintä - Moninapaisten sähköpistoliittimien kotelot))

2014/C 135/16

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Köln

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

Vastaaja: ILME GmbH

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö – Landgericht Köln – Tietyllä jännitealueella toimivia sähkölaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/95/EY (EUVL L 374, s. 10) 1, 8 ja 10 artiklan sekä liitteiden II, IV ja III tulkinta – Sähkölaitteen käsite – Kielto kiinnittää CE-vaatimustenmukaisuusmerkintä erillisinä osina myytävien moninapaisten sähköpistoliittimien koteloihin

Tuomiolauselma

Tietyllä jännitealueella toimivia sähkölaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/95/EY 1 artiklaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevien kaltaiset teollisuuskäyttöön tarkoitettujen moninapaisten pistoliittimien kotelot kuuluvat kyseisessä säännöksessä tarkoitettuun sähkölaitteen käsitteeseen ja ne on näin ollen varustettava CE-merkinnällä siltä osin kuin niiden oikea ja niiden käyttötarkoituksen mukainen asentaminen ei voi mitenkään vaikuttaa niiden turvallisuusvaatimusten, joiden osalta ne on tarkastettu, mukaisuuteen.

(1) EUVL C 164, 8.6.2013.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 225/38

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 30.5.2013 (Conseil Constitutionnelin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Jeremy F v. Premier ministre

(Asia C-168/13 PPU) (1)

(Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Puitepäätös 2002/584/YOS - 27 artiklan 4 kohta ja 28 artiklan 3 kohdan c alakohta - Eurooppalainen pidätysmääräys ja jäsenvaltioiden väliset luovuttamismenettelyt - Erityissääntö - Pyyntö luovuttamisen perusteena olleen eurooppalaisen pidätysmääräyksen laajentamisesta tai pyyntö edelleen luovuttamisesta toiseen jäsenvaltioon - Täytäntöönpanojäsenvaltion oikeusviranomaisen päätös, jolla suostumus annetaan - Muutoksenhaku, jolla on lykkäävä vaikutus - Hyväksyttävyys)

2013/C 225/65

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil Constitutionnel

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Jeremy F

Vastaaja: Premier ministre

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Conseil Constitutionnel — Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn puitepäätöksen 2002/584/YOS (EUVL L 190, s. 1) 27 ja 28 artiklan tulkinta — Eurooppalaisen pidätysmääräyksen vaikutusten laajentaminen — Tilanne, jossa valtiossa, jota pyydetään luovuttamaan henkilö, on vireillä muutoksenhaku (valitus) täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen, tässä tapauksessa valitustuomioistuimen tutkintajaoston päätöksestä — 30 päivän määräaika

Tuomiolauselma

Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 27 artiklan 4 kohtaa ja 28 artiklan 3 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että jäsenvaltiot säätävät muutoksenhausta, jolla lykätään oikeusviranomaisen sellaisen päätöksen täytäntöönpanoa, jolla kyseinen viranomainen päättää 30 päivän kuluessa asiaa koskevan pyynnön vastaanottamisesta suostumuksestaan joko henkilön syytteeseenpanoon, tuomitsemiseen tai säilöön ottamiseen vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöön panemiseksi ennen kyseisen henkilön eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla luovuttamista tehdystä, muusta kuin hänen luovuttamisensa perusteena olleesta rikoksesta tai henkilön luovuttamiseen muuhun jäsenvaltioon kuin täytäntöönpanojäsenvaltioon ennen kyseistä luovuttamista tehtyyn rikokseen perustuvan eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla, edellyttäen, että lopullinen päätös tehdään puitepäätöksen 17 artiklassa tarkoitetuissa määräajoissa.

(1) EUVL C 156, 1.6.2013.
1)

Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) 2 artiklan b ja d alakohdan, 3 artiklan ja 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on — sulkenut vapaan ammatin harjoittajat sekä hammaslääkärit ja fysioterapeutit kaupan alalla noudatettavista menettelytavoista sekä kuluttajille annettavista tiedoista ja kuluttajansuojasta 14.7.1991 annetun lain – sellaisena kuin se on muutettuna 5.6.2007 annetulla lailla –, jolla kyseinen direktiivi on saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä, soveltamisalan ulkopuolelle — pitänyt voimassa markkinakäytännöistä ja kuluttajansuojasta 6.4.2010 annetun lain 20, 21 ja 29 §:n ja — pitänyt voimassa liikkuvan ja kiertävän kaupan harjoittamisesta ja järjestämisestä 25.6.1993 annetun lain, sellaisena kuin se on muutettuna 4.7.2005 annetulla lailla, 4 §:n 3 momentin sekä liikkuvan kaupan harjoittamisesta ja järjestämisestä 24.9.2006 tehdyn kuninkaan päätöksen 5 §:n 1 momentin.
1)

Sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 25.11.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/140/EY, 2 artiklan a alakohtaa sekä 8 ja 12 artiklaa on tulkittava siten, että kansallisella sääntelyviranomaisella on toimivalta asettaa sähköisen viestinnän operaattorille, jolla on huomattava markkinavoima tietyillä markkinoilla, erityisten verkkoelementtien ja niihin liittyvien toimintojen käyttöoikeutta tai oikeutta hyödyntää niitä koskevien kohtuullisten pyyntöjen täyttämisvelvollisuutena velvollisuus asentaa kilpailevien operaattorien pyynnöstä korkeintaan 30 metrin mittainen tilaajajohto liityntäverkon jakopisteen ja loppukäyttäjän liityntäpisteen välille, jos tällainen velvollisuus perustuu havaitun ongelman luonteeseen ja on oikeasuhteinen ja perusteltu sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/140, 8 artiklan 1 kohdassa ilmaistuihin tavoitteisiin nähden, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 142/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 18.3.2014 (Equality Tribunalin (Irlanti) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Z v. A Government Department ja the Board of Management of a Community School

(Asia C-363/12) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 2006/54/EY - Mies- ja naispuolisten työntekijöiden tasa-arvoinen kohtelu - Aiottu äiti, joka on saanut lapsen sijaissynnytystä koskevan sopimuksen perusteella - Kieltäytyminen myöntämästä hänelle äitiyslomaa tai adoptiolomaa vastaavaa palkallista lomaa - Vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus - Direktiivi 2000/78/EY - Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa - Vammaisuuteen perustuvan syrjinnän kielto - Aiottu äiti, joka ei voi saada lasta - Vamman olemassaolo - Direktiivien 2006/54 ja 2000/78 pätevyys))

2014/C 142/07

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Equality Tribunal

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Z

Vastaajat: A Government Department ja the Board of Management of a Community School

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö – Equality Tribunal (Irlanti) – Miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY (EUVL L 204, s. 23) 4 ja 14 artiklan tulkinta – Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (EYVL L 303, s. 16) 3 artiklan 1 kohdan ja 5 artiklan tulkinta – Lapsen biologinen äiti, joka on turvautunut sijaissynnytykseen – Henkilö, joka fyysisen vamman vuoksi ei kykene synnyttämään lasta – Oikeus äitiyslomaan

Tuomiolauselma

1) Miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2006 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2006/54/EY ja erityisesti sen 4 ja 14 artiklaa on tulkittava siten, että kyse ei ole sukupuoleen perustuvasta syrjinnästä, kun naispuoliselle työntekijälle, joka aiottuna äitinä on saanut lapsen sijaissynnytystä koskevan sopimuksen perusteella, kieltäydytään myöntämästä äitiyslomaa vastaavaa palkallista lomaa. Tällaisen aiotun äidin tilanne siltä osin kuin kyse on adoptioloman myöntämisestä ei kuulu kyseisen direktiivin soveltamisalaan.

2) Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annettua neuvoston direktiiviä 2000/78/EY on tulkittava siten, että kyse ei ole vammaisuuteen perustuvasta syrjinnästä, kun naispuoliselle työntekijälle, joka ei voi saada lasta ja joka on turvautunut sijaissynnytystä koskevaan sopimukseen, kieltäydytään myöntämästä äitiyslomaa tai adoptiolomaa vastaavaa palkallista lomaa. Kyseisen direktiivin pätevyyttä ei voida arvioida vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen perusteella, mutta direktiiviä on tulkittava niin pitkälle kuin mahdollista kyseisen yleissopimuksen mukaisesti.

(1) EUVL C 311, 13.10.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 159/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 3.4.2014 (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasin (Liettua) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – ”4finance” UAB v. Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba ja Valstybinė mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(Asia C-515/12) (1)

((Direktiivi 2005/29/EY - Sopimattomat kaupalliset menettelyt - Pyramidimyyntijärjestelmä - Kuluttajien ennen korvauksen saamista mahdollisesti tekemän suorituksen merkitys - Käsitteen ”suoritus” tulkinta))

2014/C 159/08

Oikeudenkäyntikieli: liettua

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Pääasian asianosaiset

Valittaja:”4finance” UAB

Vastapuolet: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba ja Valstybinė mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö – Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (EUVL L 149, s. 22) liitteessä I olevan 14 kohdan tulkinta – Pyramidimyyntijärjestelmä, jossa kuluttaja saa symbolisen suorituksen tehtyään korvauksen etupäässä muiden kuluttajien liittymisestä eikä tuotteiden myynnistä tai kulutuksesta – Suorituksen suuruuden vaikutus siihen, pidetäänkö järjestelmää pyramidimyyntijärjestelmänä – Uusien kuluttajien maksamista suorituksista maksettujen korvausten rahoitusosuuden merkitys – Edellytys siitä, että kyseiset korvaukset rahoitetaan kokonaan tai suurimmaksi osaksi uusien jäsenten osallistumismaksuilla

Tuomiolauselma

Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (”sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi”) liitteessä I olevaa 14 kohtaa on tulkittava siten, että pyramidimyyntijärjestelmä on kaikissa olosuhteissa sopimaton kaupallinen menettely vain silloin, kun tällainen järjestelmä edellyttää kuluttajalta minkä tahansa suuruista taloudellista suoritusta, jonka vastineena kuluttajalla on mahdollisuus saada korvausta etupäässä muiden kuluttajien värväämisestä järjestelmään eikä tuotteiden myynnistä tai kulutuksesta.

(1) EUVL C 26, 26.1.2013.
2)

Direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei tekijänoikeuksien yhteisvalvontajärjestö voi vedota siihen yksityisten oikeussubjektien välisessä riita-asiassa, jotta kyseisen säännöksen vastaista jäsenvaltion säännöstöä ei sovellettaisi. Tuomioistuimella, jonka käsiteltäväksi tällainen riita-asia on saatettu, on kuitenkin velvollisuus tulkita mainittua säännöstöä mahdollisimman pitkälle tuon saman säännöksen sanamuodon ja tarkoituksen mukaisesti säännöksellä tavoitellun päämäärän kanssa yhdenmukaisen ratkaisun aikaansaamiseksi.
2)

Asetuksen N:o 6/2002 7 artiklan 1 kohdan ensimmäistä virkettä on tulkittava siten, että voidaan katsoa, että vaikka rekisteröimätön yhteisömalli on saatettu kolmannen henkilön tietoon ilman nimenomaista tai hiljaista salassapitoa koskevaa ehtoa, se ei kohtuudella ole voinut tulla Euroopan unionissa kyseisellä alalla toimivien tahojen tietoon tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä, jos se on saatettu vain yhden ainoan kyseisellä alalla toimivan yrityksen tietoon tai esitelty vain unionin alueen ulkopuolella sijaitsevan yrityksen näyttelytiloissa; yhteisömalleja käsittelevän tuomioistuimen on arvioitava tätä sen käsiteltävänä olevan asian olosuhteiden perusteella.
1)

Italian tasavalta ei ole noudattanut työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY 1 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on työntekijöiden lomautusta, liikkuvuutta, työttömyyskorvauksia, Euroopan yhteisön direktiivien täytäntöönpanoa ja työvoiman välitystä koskevista normeista sekä muista työmarkkinoihin liittyvistä säännöksistä 23.7.1991 annetun lain nro 223 (legge n. 223 — Norme in materia di cassa integrazione, mobilita’, trattamenti di disoccupazione, attuazione di direttive della Comunita’ europea, avviamento al lavoro ed altre disposizioni in materia di mercato del lavoro) 4 §:n 9 momentissa jättänyt ryhmän ”dirigenti” (johtajat) pois kyseisen direktiivin 2 artiklassa säädetyn menettelyn soveltamisalasta.
3)

Direktiivin 2003/4 2 artiklan 2 alakohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että henkilö, joka kuuluu kyseisen säännöksen piiriin, on viranomainen kaikkien sen hallussa olevien ympäristötietojen osalta. United Utilities Water plc:n, Yorkshire Water Services Ltd:n ja Southern Water Services Ltd:n kaltaiset kaupalliset yhtiöt, jotka voivat olla kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 alakohdan c alakohdassa tarkoitettuja viranomaisia ainoastaan siltä osin kuin ne ovat silloin, kun ne tarjoavat julkisia palveluja ympäristön alalla, kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 alakohdan a tai b alakohdassa tarkoitetun elimen tai henkilön valvonnassa, eivät ole velvollisia toimittamaan ympäristötietoja, jos on selvää, että ne eivät liity tällaisten palvelujen tarjoamiseen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 45/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 10.12.2013 (Asylgerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Shamso Abdullahi v. Bundesasylamt

(Asia C-394/12) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen eurooppalainen turvapaikkajärjestelmä - Asetus (EY) N:o 343/2003 - Turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittäminen - Turvapaikkahakemuksen käsittelyä koskevan vastuun perusteiden noudattamisen valvonta - Tuomioistuinten harjoittaman valvonnan laajuus)

2014/C 45/20

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Asylgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Shamso Abdullahi

Vastaaja: Bundesasylamt

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Asylgerichtshof — Niiden perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta, joiden mukaisesti määritetään kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio 18.2.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 343/2003 (EYVL L 50, s. 1) ja etenkin sen 10, 16, 18 ja 19 artiklan sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 343/2003 soveltamista koskevista säännöistä 2.9.2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1560/2003 (EUVL L 222, s. 3) tulkinta — Somalian kansalainen, joka on ylittänyt unionin rajan Kreikassa, josta hän on tämän jälkeen matkustanut kolmansien maiden ja Unkarin kautta Itävaltaan, jossa hän on 12 kuukautta sen jälkeen, kun hän saapui ensimmäistä kertaa unionin alueelle, jättänyt turvapaikkahakemuksen — Sen jäsenvaltion määrittäminen, joka on vastuussa mainitun turvapaikkahakemuksen käsittelystä

Tuomiolauselma

Niiden perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta, joiden mukaisesti määritetään kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio, 18.2.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 343/2003 19 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa jäsenvaltio on antanut suostumuksensa turvapaikanhakijan vastaanottoon asetuksen 10 artiklan 1 kohtaan sisältyvän perusteen nojalla eli jäsenvaltiona, johon turvapaikanhakija on ensimmäisen kerran tullut Euroopan unionin alueelle, kyseinen hakija voi riitauttaa tämän perusteen valinnan vain vedoten siihen, että kyseisen jäsenvaltion turvapaikkamenettelyyn ja turvapaikanhakijoiden vastaanotto-olosuhteisiin liittyy sellaisia systeemisiä puutteita, jotka ovat uskottavia perusteita uskoa, että turvapaikanhakija altistuisi todelliselle vaaralle joutua Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artiklassa tarkoitetun epäinhimillisen tai halventavan kohtelun kohteeksi.

(1) EUVL C 343, 10.11.2012.