JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

JULIANE KOKOTT

6 päivänä helmikuuta 2014 ( 1 )

Asia C‑105/13

P. J. Vonk Noordegraaf

vastaan

Staatssecretaris van Economische Zaken

(Ennakkoratkaisupyyntö – College van Beroep voor het bedrijfsleven (Alankomaat))

”Yhteinen maatalouspolitiikka — Suorat tuet — Tukioikeuksien uudelleenlaskenta”

I Johdanto

1. Onko sallittua korjata maataloustukien tukioikeuksien määrityksessä tehtyjä virheitä ainoastaan siltä osin kuin korjaus vaikuttaa epäedullisesti viljelijään, mutta kieltäytyä tekemästä vastaavaa korjausta hänen edukseen? Tästä on kysymys nyt käsiteltävässä asiassa.

2. Ensi silmäyksellä vaikuttaa tosin ilmeiseltä, että virheitä korjattaessa on toimittava johdonmukaisesti eli että virhe on korjattava sekä viljelijän tappioksi että hänen edukseen. Tarkemmin tarkasteltaessa sen esteenä saattaa kuitenkin olla oikeusvarmuuden periaatteen toteuttaminen maataloustukia koskevan lainsäädännön yhteydessä.

3. Jäljempänä on sen vuoksi tutkittava lähemmin sekä virheen korjaamisen oikeusperustaa että oikeusvarmuuden varmistamiseen liittyvää järjestelmää.

II Asiaa koskeva lainsäädäntö

A Asetus N:o 1782/2003

4. Unionin oikeudessa oli aiemmin useita erilaisia maatilojen tukijärjestelmiä. Osittain tuettiin tiettyjen tuotteiden tuotantoa, mutta monien kasvien yhteydessä maksettiin myös tukea viljelyalan perusteella. Asetuksella N:o 1782/2003 ( 2 ) nämä erilaiset tukitoimet muutettiin yhtenäiseksi toimintatueksi.

5. Asetuksen N:o 1782/2003 37 artiklan 1 kohdan mukaan tätä varten oli määritettävä aluksi niin sanottu viitemäärä. Se oli viljelijän tiettyjen tukijärjestelmien mukaisesti tietyn jakson kuluessa ennen muutosta saamien tukien keskiarvo.

6. Sen perusteella voitiin asetuksen N:o 1782/2003 43 artiklan mukaan laskea niin sanotut tukioikeudet seuraavasti: ”1. Tukioikeus myönnetään viljelijälle hehtaarikohtaisesti jakamalla viitemäärä niiden kaikkien hehtaarien kolmen vuoden keskiarvolla, jotka viitekaudella oikeuttivat liitteessä VI lueteltuihin suoriin tukiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 48 artiklan soveltamista. Tukioikeuksien kokonaismäärä on yhtä suuri kuin edellä mainittu hehtaarien keskiarvo. – – 2. – – 3. – – ’rehualalla’ tarkoitetaan tilan pinta-alaa, joka oli – – koko kalenterivuoden käytettävissä eläinten kasvatukseen, mukaan luettuina yhteiskäytössä ja sekaviljelyssä olevat alat. Rehualaan ei lasketa mukaan: — rakennuksia, metsiä, lammikoita, teitä, — – – 4. Hehtaarikohtaisia tukioikeuksia ei muuteta, ellei toisin säädetä.”

7. Käsiteltävän asian kannalta on kiinnostava myös tukikelpoisten hehtaarien käsite, joka määriteltiin asetuksen N:o 1782/2003 44 artiklan 2 kohdassa seuraavasti: ”’Tukikelpoisilla hehtaareilla’ tarkoitetaan tilan maatalousalaa, joka on ollut peltona tai pysyvänä laitumena, lukuun ottamatta monivuotisessa viljelyssä, metsätaloudessa tai muussa kuin maatalouskäytössä olleita aloja.”

B Asetus N:o 73/2009

8. Asetus N:o 1782/2003 korvattiin asetuksella N:o 73/2009, ( 3 ) joka on käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön kohteena.

9. Asetuksen N:o 73/2009 33 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaan tilatukijärjestelmässä voidaan maksaa tukea viljelijälle, jolla on asetuksen (EY) N:o 1782/2003 mukaisesti saatuja tukioikeuksia.

10. Asetuksen N:o 73/2009 34 artiklan mukaan tukioikeuksia voidaan käyttää ainoastaan kulloinkin tukikelpoisiin hehtaareihin, ja siinä säädetään seuraavaa: ”1. Viljelijälle maksetaan tilatukijärjestelmässä tukea, kun tukikelpoisiin hehtaareihin liittyvät tukioikeudet on aktivoitu. Aktivoidut tukioikeudet antavat oikeuden niissä vahvistettujen määrien saamiseen. 2. – – Hehtaarien on täytettävä tukikelpoisuusedellytykset koko kalenterivuoden ajan lukuun ottamatta ylivoimaista estettä tai poikkeuksellisia olosuhteita koskevia tapauksia.”

11. Asetuksen N:o 73/2009 36 artiklassa säädetään tukioikeuksien muuttamisesta seuraavaa: ”Hehtaarikohtaisia tukioikeuksia ei saa muuttaa, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä. Komissio vahvistaa 141 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat tukioikeuksien muuttamista vuodesta 2010 erityisesti tukioikeuksien osien osalta.”

12. Tiettyjen tukioikeuksien lainvoimaisuudesta säädetään erityisesti asetuksen N:o 73/2009 137 artiklassa, jossa säädetään seuraavaa: ”1. Viljelijöille ennen 1 päivää tammikuuta 2009 jaettuja tukioikeuksia pidetään laillisina ja sääntöjenmukaisina 1 päivästä tammikuuta 2010. 2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta tukioikeuksiin, jotka on jaettu viljelijöille sellaisten hakemusten perusteella, joissa on asiavirheitä, lukuun ottamatta tapauksia, joissa viljelijä ei kohtuudella ole voinut todeta virhettä. 3. – –”

13. Asetuksen N:o 73/2009 johdanto-osan 49 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: ”Kun jäsenvaltiot alun perin jakoivat tukioikeuksia, eräiden virheiden vuoksi tuet viljelijöille muodostuivat erityisen suuriksi. Tällaiseen sääntöjenvastaisuuteen sovelletaan tavallisesti rahoitusoikaisua, kunnes korjaavat toimenpiteet toteutetaan. Kun otetaan huomioon tukioikeuksien ensimmäisestä jakamisesta kulunut aika, tarvittava oikaisu johtaisi jäsenvaltioissa suhteettomiin oikeudellisiin ja hallinnollisiin velvoitteisiin. Oikeusvarmuuden vuoksi tällaisten tukien jako olisi sen vuoksi säännönmukaistettava.”

C Soveltamista koskevat säännöt

14. Asetuksen N:o 1782/2003 ja asetuksen N:o 73/2009 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä säädettiin aluksi asetuksessa N:o 796/2004, ( 4 ) myöhemmin asetuksessa N:o 1122/2009. ( 5 )

15. Asetuksen N:o 796/2004 73 a artikla (hieman muutettuna nykyään asetuksen N:o 1122/2009 81 artikla) sisältää tukioikeuksien mukautusta koskevia säännöksiä: ”Perusteettomien tukioikeuksien takaisinperintä 1. Jos sen jälkeen, kun viljelijöille on jaettu tukioikeudet – – havaitaan, että tiettyjä tukioikeuksia on myönnetty perusteettomasti, asianomaisen viljelijän on luovutettava perusteettomasti jaetut tukioikeudet – – kansalliseen varantoon. – – 2. Jos sen jälkeen, kun viljelijöille on myönnetty tukioikeudet – – tukioikeuksien arvon havaitaan olevan liian korkea, arvoa mukautetaan vastaavasti.– – Vähennetty arvo on siirrettävä – – kansalliseen varantoon. – – 2 a. Jos 1 ja 2 kohtaa sovellettaessa havaitaan, että – – viljelijälle myönnettyjen tukioikeuksien määrä on virheellinen eikä tukioikeuksien aiheeton myöntäminen vaikuta viljelijän saamien tukioikeuksien kokonaisarvoon, jäsenvaltioiden on laskettava uudelleen tukioikeudet ja tapauksen mukaan korjattava viljelijälle myönnettyjen tukioikeuksien laji. Tätä ei kuitenkaan sovelleta, jos viljelijä ei ole kohtuudella voinut havaita virheitä.”

III Tosiseikat ja ennakkoratkaisupyyntö

16. Pääasian asianosaiset kiistelevät P. J. Vonk Noordegraafin tilan vuotta 2009 koskevasta tuesta. Riidan lopputulos on kuitenkin tärkeä myös seuraavien vuosien kannalta.

17. Oikeusriita johtuu alun perin siitä, että maataloustuessa on siirrytty tiettyjen maataloustuotannon muotojen tukemisesta tilatukijärjestelmään. Aiemmin saatu tuotantotuki jaetaan tilatuen laskemista varten tilan maatalousmaalle. Näin laskettua tukioikeutta tukikelpoista hehtaaria kohti voi hakea seuraavien tukikausien aikana, jos tilalla on vastaavat alat käytettävissään.

18. Vonk Noordegraaf sai aiemmin emolehmistä ja sonneista palkkioita, joita ei ollut sidottu viljeltyihin aloihin vaan eläinten lukumäärään. Vonk Noordegraafin keskimääräinen aiempi tuki, asetuksen N:o 1782/2003 37 artiklan 1 kohdan mukainen viitemäärä, jaettiin 18.7.2006 tehdyllä päätöksellä tällöin hänen käytettävissään olleelle maatalousmaalle. Alaksi määritettiin tuolloin 10,76 hehtaaria. Näin ollen Vonk Noordegraaf sai 10,76 tukioikeutta. ( 6 ) Alan vahvistamisessa käytetty mittausmenetelmä rekisteröi viljelylohkojen bruttoalan, mukaan lukien ojat, pientareet ja tiet.

19. Komission esittämän arvostelun vuoksi Alankomaissa otettiin kuitenkin vuonna 2009 käyttöön uusi viljelyalojen arviointimenetelmä. Siinä otetaan huomioon ainoastaan viljelylohkojen nettoala. Ojia, pientareita ja teitä ei oteta huomioon. Vonk Noordegraafin tilan jo vuonna 2006 arvioidut tukikelpoiset hehtaarit arvioitiin tämän järjestelmän avulla uudelleen vuotta 2009 varten ja vahvistettiin ainoastaan 8,34 hehtaariksi. Alan pienentyminen ei perustu siihen, ettei Vonk Noordegraaf käytä enää tiettyjä aloja maataloustarkoituksiin, vaan yksinomaan uuteen arviointijärjestelmään. Siitä seuraa, että hän voi hakea tukioikeuksia enää tälle pienemmälle alalle.

20. Asianosaiset kiistelevät nyt siitä, pitääkö myös Vonk Noordegraafin tilatukea pienentää vastaavasti. Hän vaatii nimittäin tukioikeuksiensa uudelleenlaskentaa eli niiden arvon korottamista tilan pienemmän alan vuoksi. Hänen mukaansa oli nimittäin väärin jakaa viitemäärä 10,76 hehtaarille. Se olisi pitänyt jakaa 8,34 hehtaarille. Näin olisi estetty hänelle kuuluvan maataloustuen kokonaissumman pieneneminen.

21. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämien tietojen mukaan Alankomaiden lainsäädäntö sallisi lähtökohtaisesti tukioikeuksien vastaavan mukauttamisen. Koska on kuitenkin epäselvää, onko unionin oikeus mukauttamisen esteenä, College van Beroep voor het bedrijfsleven esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen: ”Sovelletaanko asetusta (EY) N:o 73/2009 ja erityisesti sen 34, 36 ja 137 artiklaa oikein silloin, kun viljelijälle, jolla on muuhun kuin pinta-alaperusteiseen tuotantoon perustuvia tukioikeuksia, jotka on jaettu hänen käytössään olevan pinta-alan perusteella, ei makseta huomattavaa osaa kyseisistä tukioikeuksista huolimatta siitä, että hän on ilmoittanut muuttumattomina käytössään olevien hehtaarien tukikelpoisen pinta-alan vilpittömässä mielessä käyttäen sellaista mittausmenetelmää, jota jäsenvaltiossa sovellettiin silloin, kun tukioikeudet aktivoitiin asetuksen (EY) N:o 73/2009 34 artiklan mukaisesti, mutta jonka komissio myöhemmin hylkäsi, yksinomaan siitä syystä, että maksua varten vahvistettu tukikelpoinen pinta-ala osoittautuu muutetun mittausmenetelmän takia pienemmäksi?”

22. Asiassa ovat toimittaneet kirjelmiä ainoastaan Alankomaiden kuningaskunta ja Euroopan komissio. Suullista käsittelyä ei järjestetty.

IV Oikeudellinen arviointi

A Tilatukijärjestelmän toiminta

23. Ennakkoratkaisupyynnön ymmärtämiseksi on järkevää valaista aluksi tilatukijärjestelmää yksinkertaisen esimerkin avulla. Viljelijän tilatuki saadaan periaatteessa ja, jollei muissa, tässä yhteydessä merkityksettömissä säännöksissä muuta säädetä, siirtämällä aiemman järjestelmän mukainen tuki viljelijän viljelemälle alalle.

24. Tästä syystä lasketaan aluksi viitemäärä, joka on sen tuen keskiarvo, jonka viljelijä on saanut vanhan tukijärjestelmän mukaan viimeksi kuluneina kolmena vuonna ennen muutosta (asetuksen N:o 1782/2003 37 artikla). Viitemäärä jaetaan sitten tuolla kaudella keskimäärin viljellylle alalle. Viljelijä saa tämän perusteella mainitun alan hehtaareja vastaavan määrän tukioikeuksia, joilla on tietty arvo (asetuksen N:o 1782/2003 43 artikla).

25. Jos viljelijän viitemäärä on 8000 euroa, koska se oli hänen tukensa keskiarvo viitekaudella, ja hän viljeli keskimäärin kymmentä hehtaaria, hän saa kymmenen tukioikeutta, joiden jokaisen arvo on 800 euroa. Hän voi hakea näitä tukioikeuksia, siis yhteensä 8 000:ta euroa, joka vuosi uudelleen niin kauan kuin hän jatkaa saman alueen viljelyä (asetuksen N:o 73/2009 34 artikla).

26. Jos myöhemmin käy kuitenkin ilmi, että esimerkin mukaisista aloista on maatalouskäytössä tosiasiallisesti ainoastaan kahdeksan hehtaaria, kun taas loput sisältävät teitä ja ojia, viljelijä voisi tosiasiallisesti hakea ainoastaan kahdeksaa tukioikeutta.

27. Käsiteltävän asian kohteena on se, pieneneekö samalla hänelle kuuluvien tukioikeuksien kokonaisarvo kahdeksan kertaa 800 euroon eli yhteensä 6400 euroon. Pieneneminen vältettäisiin, jos uutta vahvistettua alaa ei ainoastaan otettaisi huomioon tukia maksettaessa vaan samalla myös korjattaisiin tukioikeuksien laskentaa. Tällöin viljelijä saisi kahdeksan tukioikeutta, joiden kunkin arvo on 1000 euroa, ja voisi hakea uuden vahvistetun alan perusteella edelleen täyttä 8 000:ta euroa.

28. Ennakkoratkaisupyyntöön vastaamiseksi on sen vuoksi selvitettävä, onko tällainen mukauttaminen sallittua, nimittäin onko sillä oikeusperustaa (siitä B kohdassa), ja sen jälkeen, onko asetuksen N:o 73/2009 137 artiklan jaettujen tukioikeuksien lainvoimaisuutta koskeva säännös esteenä mukautukselle (siitä C kohdassa).

B Mukautuksen edellytykset

29. Mukautuksen oikeusperustana voisi olla asetuksen N:o 796/2004 73 a artikla.

30. Asetuksen N:o 73/2009 36 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan hehtaarikohtaisia tukioikeuksia ei muuteta, jollei asetuksessa toisin säädetä. Kyseisen 36 artiklan toisen kohdan mukaan komissio voi kuitenkin antaa tukioikeuksien muuttamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.

31. Koska käsiteltävä asia koskee vuoden 2009 tukia, asetuksen N:o 1122/2009 86 artiklan mukaan ratkaiseva merkitys on edelleen aiemmin voimassa olleen asetuksen N:o 796/2004 yksityiskohtaisilla säännöillä. Se perustui vielä asetukseen N:o 1782/2003, jonka 43 artiklan 4 kohdassa säädettiin asetuksen N:o 73/2009 36 artiklan tavoin, ettei tukioikeuksia muuteta, ellei toisin säädetä.

32. Kuten komissio toteaa, uudelleenlaskennan oikeusperustana voisivat näin ollen olla asetuksen N:o 796/2004 73 a artiklan 1 ja 2 a kohta. Mainitun 1 kohdan mukaan viljelijän pitää luovuttaa tukioikeudet kansalliseen varantoon, jos todetaan, että tiettyjä tukioikeuksia on myönnetty perusteettomasti. Mainitussa 2 a kohdassa säädetään tällaisesta tilanteesta, että jäsenvaltion on laskettava tukioikeudet uudelleen, jos tukioikeuksien aiheeton myöntäminen ei vaikuta viljelijän saamien tukioikeuksien kokonaisarvoon. Kyseistä kohtaa ei kuitenkaan sovelleta, jos viljelijä olisi kohtuudella voinut havaita virheet.

33. Edellä esitetystä ei voisi seurata ainoastaan mahdollisuus vaan peräti velvollisuus Vonk Noordegraafin tilan tukioikeuksien uudelleen laskemiseen. Käsiteltävässä asiassa uudelleenlaskenta ei nimittäin vaikuta hänen saamiensa tukioikeuksien kokonaisarvoon. Arvohan vastaa muuttumatonta viitemäärää eli hänen tukiensa keskiarvoa ennen tilatukeen siirtymistä. On lähdettävä myös siitä, ettei Vonk Noordegraaf olisi voinut kohtuudella havaita alan määrityksen virheitä, koska virheet perustuivat Alankomaiden viranomaisten käyttämään menetelmään.

34. Alankomaat kiistää tosin sen, että tukioikeuksia myönnettiin alun perin vuonna 2006 virheellisesti.

35. Sen vuoksi on tutkittava, oliko myönnettyjen tukioikeuksien määrä virheellinen, koska merkityksellisiä aloja määritettäessä otettiin huomioon alueita, esimerkiksi teitä ja ojia, jotka jätettiin huomiotta, kun aloja määritettiin vuodesta 2009 alkaen. Tällöin tilalle olisi myönnetty liian suuri määrä tukioikeuksia, joiden kunkin arvo on liian pieni.

36. Asetuksen N:o 1782/2003 44 artiklan 2 kohdan alkuperäisen version mukaan tukikelpoisia hehtaareja olivat ainoastaan pellot ja pysyvät laitumet; ( 7 ) myöhemmin tukikelpoisiksi lisättiin alat, joita käytetään muihin tarkoituksiin. ( 8 ) Muut alueet, erityisesti tiet ja ojat, eivät olleet tukikelpoisia tällöinkään.

37. Asetuksen N:o 1782/2003 43 artiklassa ei tosin säädetä nimenomaisesti, että tukioikeuksien laskennassa otetaan huomioon ainoastaan tukikelpoiset alat. Asetuksen johdanto-osan 30 perustelukappaleen mukaan tukioikeudet olisi kuitenkin yhdistettävä tilan tukikelpoisiin hehtaareihin. Vastaavasti 59 artiklan mukaisessa tukioikeuksien vaihtoehtoisessa jakamistavassa mainitaan nimenomaisesti tukikelpoiset alat. Näin ollen on lähdettävä siitä, että tukioikeuksien laskennassa on yleensä otettava huomioon samat alat kuin tukea myöhemmin maksettaessa.

38. Asetuksen N:o 1782/2003 43 artiklan 3 kohdassa selvennetään vielä huomioon otettavien rehualojen osalta, että niihin ei lasketa mukaan lammikoita eikä teitä. Sen vuoksi ei voida olettaa, että niitä voitaisiin sisällyttää muihinkaan maatalousmaihin.

39. Alueita, joita ei käytetty peltoina tai laitumina tai muihin hyväksyttyihin tarkoituksiin, ei näin ollen saanut ottaa huomioon tukioikeuksien laskennassa, ja näin oli jo vuonna 2006. Jos niin on kuitenkin tapahtunut, kuten ennakkoratkaisupyynnössä esitetään, asetuksen N:o 796/2004 73 a artiklan 2 a kohdassa tarkoitettu tukioikeuksien vahvistettu määrä on ollut alusta alkaen virheellinen.

40. Näin ollen on todettava, että toimivaltaisen jäsenvaltion on asetuksen N:o 796/2004 73 a artiklan 2 a kohdan mukaan laskettava viljelijän tukioikeudet uudelleen, jos emolehmien ja sonnien perusteella saatujen palkkioiden muodossa aiemmin saatu tuki on jaettu tukioikeuksien alkuperäisessä laskennassa liian suurelle hehtaarimäärälle kyseisessä jäsenvaltiossa tukikelpoisten alojen vahvistamisessa käytetyn menetelmän vuoksi.

C Tukioikeuksien lainvoimaisuus

41. Alankomaiden käsityksen mukaan tukioikeuksien uudelleenlaskennan esteenä on kuitenkin asetuksen N:o 73/2009 137 artiklan 1 kohta. Sen mukaan viljelijöille ennen 1.1.2009 jaettuja tukioikeuksia pidetään laillisina ja sääntöjenmukaisina 1.1.2010 alkaen.

42. Alankomaat tulkitsee säännöstä siten, että tukikelpoisten alojen vahvistamisessa tukioikeuksien alkuperäisen myöntämisen yhteydessä ennen 1.1.2009 tehtyjä mahdollisia virheitä ei voi enää korjata 1.1.2010 jälkeen.

43. Ensi silmäyksellä tämä voisi olla ristiriidassa asetuksen N:o 73/2009 137 artiklan 2 kohdan alkuosan kanssa, jonka mukaan 1 kohtaa ei sovelleta tukioikeuksiin, jotka on jaettu viljelijöille sellaisten hakemusten perusteella, joissa on asiavirheitä. Asetuksen N:o 1782/2003 34 artiklan mukaan tukioikeuksien laskentaa koskevan hakemuksen on nimittäin täytynyt sisältää Alankomaiden viranomaisten tuntemat virheelliset pinta-alatiedot eli viljelylohkojen bruttoalan, mukaan lukien tiet ja ojat.

44. Sen ei pitäisi kuitenkaan olla ratkaisevaa. On nimittäin niin, että asetuksen N:o 73/2009 137 artiklan 2 kohdan loppuosan mukaan 1 kohtaa sovelletaan silti tapauksissa, joissa viljelijä ei kohtuudella ole voinut todeta virhettä. Asia on kaiketi näin, jos hakemus perustuu Alankomaissa käytettyyn viralliseen pinta-alan määrittämismenetelmään.

45. Komission mielestä asetuksen N:o 73/2009 137 artiklaa ei voi kuitenkaan soveltaa ajallisista syistä. Vaikka Alankomaiden viranomaiset ovat tehneet riidanalaisen päätöksen vasta 1.1.2010 jälkeen, se koskee kuitenkin vuoden 2009 toimintatukia. Tulkitsen komission tätä seikkaa koskevaa väitettä niin, että toimivaltaisten viranomaisten olisi pitänyt hakemusta käsitellessään tehdä asetuksen N:o 796/2004 73 a artiklan 2 a kohdan mukaiset korjaukset, koska tukioikeuksia myönnettäessä tapahtunut virhe tuli ilmi tässä yhteydessä. Tällöin ei liene merkitystä sillä, päätettiinkö tukitoimesta ennen 1.1.2010 vai sen jälkeen, kunhan toimi koskee kautta, joka edeltää mainittua päivämäärää.

46. Tämä käsitys ei ole näin ollen täysin perusteeton. Olisi vaikea hyväksyä sitä, että hakijan perusteettoman epäedulliseen asemaan joutumisen korjaus olisi sallittua ainoastaan, jos toimivaltaiset viranomaiset käsittelevät hakemuksen erityisen nopeasti, kun taas viivästykset käsittelyssä estäisivät korjauksen.

47. Ratkaisuna ei voi kuitenkaan olla se, että asetuksen N:o 73/2009 137 artiklan 1 kohdan ajallista soveltamista rajoitetaan sen sanamuodon vastaisesti. Säännöksen perustavanlaatuinen ongelma jäisi nimittäin ennalleen: siinä ylitetään ilmeisesti tavoite siltä osin kuin sillä estetään sen sanamuodon perusteella sellaisten menneisyydessä tehtyjen virheiden korjaaminen, jotka vaikeuttavat hyvässä uskossa toimineiden viljelijöiden maataloustuen saantia tulevaisuudessa.

48. Sen vuoksi on tutkittava, onko asetuksen N:o 73/2009 137 artiklan 1 kohta yleisesti ja riippumatta menettelyn aloittamisajankohdasta asetuksen N:o 796/2004 73 a artiklan 2 a kohdan mukaisten mukautusten esteenä.

49. Asetuksen N:o 73/2009 137 artiklan 1 kohdan sanamuoto konkretisoi kattavasti tukioikeuksia myönnettäessä noudatettavaa oikeusvarmuuden periaatetta. Olisi kyseisen periaatteen mukaista, jos 1.1.2010 tulkittaisiin viimeiseksi mahdolliseksi ajankohdaksi korjauksen hakemiselle.

50. Asetuksen N:o 73/2009 johdanto-osan 49 perustelukappaleen mukaan 137 artiklan 1 kohdalla on tarkoituksena kuitenkin ainoastaan varmistaa tiettyjen jaettujen tukien jatkuvuus. Sen mukaan säännös otettiin käyttöön, jotta jäsenvaltiot voisivat luopua virheiden vuoksi tiettyjen erityisen suuriksi muodostuneiden tukien takaisinperinnästä.

51. Tähän suuntaan viittaa myös jo mainittu asetuksen N:o 73/2009 137 artiklan 2 kohta. Siinä rajoitetaan 1 kohdassa säädetyn oikeusvarmuuden ulottuvuutta sulkemalla pois soveltaminen viljelijöihin, jotka ovat vastuussa tukioikeuksien laskennassa tehdyistä virheistä. On siis kyse sellaisten viljelijöiden suojelemisesta, jotka ovat saaneet liian suuria tukia tekemättä itse virhettä, muttei – käänteisesti – ilman omaa syytään epäedulliseen asemaan joutuneiden viljelijöiden tulevankin epäedullisen kohtelun vahvistamisesta.

52. Ainoastaan tällainen tulkinta voi johtaa käsiteltävässä asiassa tukikelpoisia aloja koskevan korjatun tiedon johdonmukaiseen huomioon ottamiseen. Muuten tilan maatalousalojen uusi ja täsmällisemmin määritetty koko otettaisiin tulevaisuudessa tosin huomioon viljelijän tappioksi, muttei hänen edukseen. Se ei olisi johdonmukaista.

53. Komissio vahvistaa soveltamista koskevien sääntöjen antajan ominaisuudessa asetuksen N:o 73/2009 137 artiklan tämän tulkinnan asetuksensa N:o 1122/2009 81 artiklassa olevalla toisinnolla, joka pitkälti vastaa käsiteltävässä asiassa ratkaisevan asetuksen N:o 796/2004 73 a artiklaa. Asetuksen N:o 1122/2009 81 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaista mukautustoimivaltaa täydennettiin asetukseen N:o 796/2004 verrattuna sen viittauksen verran, että kohtia sovelletaan sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen N:o 73/2009 137 artiklan soveltamista. Sen vuoksi hyvässä uskossa liian suuria tukia saaneita viljelijöitä on suojeltava. Komissio ei sen sijaan ole lisännyt vastaavaa viittausta asetuksen N:o 1122/2009 81 artiklan 3 kohtaan. Mainitussa säännöksessä sallitaan sellaisten virheiden korjaaminen, jotka eivät ole johtaneet liian suuriin tukiin, ja koska vastaava viittaus asetuksen N:o 73/2009 137 artiklaan puuttuu, se ei kuulu sen soveltamisalaan. Saman on koskettava asetuksen N:o 796/2004 73 a artiklan 2 a kohtaa, joka vastaa asetuksen N:o 1122/2009 81 artiklan 3 kohtaa.

54. Näin ollen asetuksen N:o 73/2009 137 artiklaa ei voida soveltaa asetuksen N:o 796/2004 73 a artiklan 2 a kohdan mukaiseen korjaukseen.

V Ratkaisuehdotus

55. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti: Toimivaltainen jäsenvaltio laskee asetuksen N:o 796/2004 73 a artiklan 2 a kohdan mukaan viljelijän tukioikeudet uudelleen, jos emolehmien ja sonnien perusteella saatujen palkkioiden muodossa aiemmin saatu tuki on jaettu tukioikeuksien alkuperäisessä laskennassa liian suurelle hehtaarimäärälle kyseisessä jäsenvaltiossa tukikelpoisten alojen vahvistamisessa käytetyn menetelmän vuoksi. Asetuksen N:o 73/2009 137 artiklaa ei voida soveltaa asetuksen N:o 796/2004 73 a artiklan 2 a kohdan mukaiseen korjaukseen.

( 1 ) Alkuperäinen kieli: saksa.

( 2 ) Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä – – 29.9.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1782/2003 (EUVL L 270, s. 1). Useista jälkikäteen tehdyistä muutoksista huolimatta tässä yhteydessä kiinnostava on lähinnä alkuperäinen versio.

( 3 ) Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 73/2009 (EUVL L 30, s. 16), sellaisena kuin se on muutettuna yhteisen maatalouspolitiikan mukaisia suoran tuen järjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 73/2009 liitteen IV ja liitteen VIII muuttamisesta 27.4.2010 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 360/2010 (EUVL L 106, s. 1).

( 4 ) Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja – – asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 796/2004 (EUVL L 141, s. 18), sellaisena kuin se on muutettuna 8.5.2009 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 380/2009 (EUVL L 116, s. 9).

( 5 ) Neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annettu komission asetus (EY) N:o 1122/2009 (EUVL L 316, s. 65), sellaisena kuin se on muutettuna 23.2.2010 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 146/2010 (EUVL L 47, s. 1).

( 6 ) Alan ja tukioikeuksien suhdetta valaistaan vielä jäljempänä 25 kohdassa.

( 7 ) Ks. asia C-61/09, Landkreis Bad Dürkheim, tuomio 14.10.2010 (Kok., s. I-9763, erityisesti 37 ja 43 kohta).

( 8 ) Ks. viimeksi muotoilu, joka ilmenee 26.9.2007 annetusta neuvoston asetuksesta (EY) N:o 1182/2007 (EUVL L 273, s. 1).