ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 30/25

Valitus, jonka Hans-Peter Wilfer on tehnyt 23.11.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-458/08, Wilfer v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 8.9.2010 antamasta tuomiosta

(Asia C-546/10 P)

()

2011/C 30/42

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Hans-Peter Wilfer (edustaja: asianajaja W. Prinz)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että

— unionin yleisen tuomioistuimen neljännen jaoston asiassa T-458/08 8.9.2010 antama tuomio on kumottava

— valituksen vastapuoli on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Tämä valitus koskee unionin yleisen tuomioistuimen tuomiota, jolla se hylkäsi valittajan nostaman kumoamiskanteen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston neljännen valituslautakunnan 25.7.2008 tekemästä päätöksestä hylätä valittajan hakemus sellaisen kuviomerkin rekisteröimiseksi, joka esittää hopeanväristä, harmaata ja ruskeaa kitaran lapaa.

Valituksensa tueksi valittaja vetoaa neljään valitusperusteeseen.

Unionin yleinen tuomioistuin ei ole ottanut huomioon todistuksia, jotka esitettiin alun perin yhdessä kannekirjelmän kanssa. Valittaja katsoo, että nämä vain täydensivät nostettua kannetta, minkä vuoksi ne olisi pitänyt ottaa huomioon.

Unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, koska se ei ottanut huomioon, että kolmiulotteisten kuviomerkkien kohdalla on erotettava tosistaan yhtäältä massatuotteet ja toisaalta erityistuotteet. Erityistuotteiden ominaispiirre on se, että asianomaisen yleisön yleisen näkemyksen mukaan ne sisältävät tuoteosia, joiden tarkoituksena on osoittaa tuotteen alkuperä. Näin ollen tuotteen erottamiskyvyn osoittamiselle ei vastaavasti voida asettaa erityisiä edellytyksiä. Tätä taustaa vasten arvioituna näiden tuoteosien kohdalla jo vähäinenkin erottamiskyky riittää. Lisäksi erottamiskykyä koskevaa kysymystä käsiteltäessä ei ole otettu huomioon sitä käytännön tosiseikkaa, että mainittu kohdeyleisö (ammatti- ja harrastelijamuusikot) on tavanomaisesti tietoinen siitä, että jousisoittimien, kuten stradivarin ja myös muiden viulujen, ominaispiirteenä on niiden lapojen erityinen muoto. Unionin yleinen tuomioistuin ei myöskään ole ottanut huomioon, että sellaisen kuviomerkin kohdalla, joka muodostaa vain sen osan tavarasta, jota yleensä käytetään tavaran tunnistamiseen — kuten kitaran lavan kohdalla, jo vähäinen erottamiskyky riittää.

Unionin yleinen tuomioistuin on jättänyt huomiotta asetuksen (EY) N:o 40/94 74 artiklan 1 kohdan mukaisen periaatteen, jonka mukaan asiasisältö on tutkittava viran puolesta, koska se ei ole tunnistanut pääsääntö-poikkeus -suhdetta sen kysymyksen osalta, missä määrin kitaran lapa osoittaa sen alkuperän.

Lopuksi unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut myös yhdenvertaisuusperiaatetta, koska se ei ole ottanut huomioon, että olemassa on myös muita kitaran lapaa esittäviä yhteisön tavaramerkkejä ja kansallisia tavaramerkkejä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 13/21

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) on esittänyt 2.11.2010 — Yeda Research and Development Company Ltd ja Aventis Holdings Inc v. Comptroller-General of Patents

(Asia C-518/10)

()

2011/C 13/39

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Yeda Research and Development Company Ltd ja Aventis Holdings Inc

Vastapuoli: Comptroller-General of Patents

Ennakkoratkaisukysymys

Kun arvioidaan, suojaako tuotetta asetuksen (1) 3 artiklan a alakohdassa tarkoitettu ”voimassa oleva peruspatentti”, ja arviointiperusteeseen sisältyy tai arviointiperusteena on se, loukkaisiko tuotteen toimittaminen peruspatenttia, vaikuttaako arviointiin se, onko loukkaamisessa kyse Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuoden 1977 Patents Actilla ja yhteisön muiden jäsenvaltioiden lakeihin sisältyvillä vastaavilla säännöksillä täytäntöönpannun yhteisöpatenttisopimuksen (Community Patent Convention) 26 artiklassa tarkoitetusta välillisestä patenttiloukkauksesta tai patenttiloukkauksessa avustamisesta?

(1) Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 469/2009 (EUVL L 152, s. 1)
1)

Onko SEUT 56 artiklaa tulkittava siten, että palvelujen vapaata liikkuvuutta on rajoitettu, jos toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen palveluntarjoajan tuottaman palvelun vastaanottaja velvoitetaan sen jäsenvaltion lainsäädännön perusteella, johon palvelun vastaanottaja on sijoittautunut ja jossa palvelu suoritetaan, pidättämään palvelusta maksettavasta korvauksesta veroa, kun tällaista pidätysvelvoitetta ei ole siinä tapauksessa, että palveluntarjoaja on sijoittautunut samaan jäsenvaltioon kuin palvelun vastaanottaja?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 346/24

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Italia) on esittänyt 5.7.2010 — Enipower SpA v. Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

(Asia C-328/10)

()

2010/C 346/39

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Enipower SpA

Vastaaja: Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

Ennakkoratkaisukysymykset

Ovatko perustamissopimuksen 23, 43, 49 ja 56 artikla sekä direktiivin 2003/54/EY (1) 11 artiklan 2 ja 6 kohta sekä 24 artikla esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, josta ei ole ilmoitettu komissiolle ja jonka mukaan tietyillä sähköenergian tuottajilla, jotka ovat joissakin olosuhteissa välttämättömiä ajojärjestyksen hallinnan tarpeiden tyydyttämiseksi, on pysyvästi velvollisuus tehdä tarjouksia sähköpörssin markkinoilla verkonhaltijan ilman niiden myötävaikutusta määrittelemien ohjelmien mukaisesti ja jonka mukaan näiden hintatarjousten arvo on irrotettu tuottajan määräysvallasta siten, että se on riippuvainen parametreistä, joita ei ole määritelty ”avointen, syrjimättömien ja markkinapohjaisten menettelyjen” mukaisesti?

(1) EUVL L 176, s. 37
2)

Asetuksen (EY) N:o 659/1999 (3) 14 artiklan 1 kohtaa on tulkittu virheellisesti, koska unionin yleinen tuomioistuin totesi ristiriitaisiin ja riittämättömiin perusteluihin tukeutuen, että päätökseen sisältynyt takaisinperintävaatimus ei ollut ristiriidassa luottamuksensuojan periaatteen kanssa. Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio on virheellinen ja perusteluiltaan puutteellinen siltä osin kuin siinä hylättiin väite siitä, että Italian viranomaisten vuoden 1991 lopulla esittämää selvitystä siitä, että Terni-tariffin soveltamisajan ensimmäisellä jatkamisella oli edelleen alkuperäinen korvaamistavoite, koskeva komission pitkään jatkunut hiljaisuus on seikka, jonka perusteella valittajalle on syntynyt perusteltu luottamus siihen, etteivät Terni-tariffin jatkamiset, joihin riidanalainen toimenpide kuuluu, olleet valtiontukea.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 301/18

Valitus, jonka Grain Millers, Inc. on tehnyt 15.9.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-430/08, Grain Millers, Inc. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 9.7.2010 antamasta tuomiosta

(Asia C-447/10 P)

()

2010/C 301/26

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Grain Millers, Inc. (edustajat: advokat L.-E. Ström ja advokat K. Martinsson)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Grain Millers GmbH & Co. KG

Vaatimukset

— Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-430/08, 9.7.2010 antama tuomio, jolla vahvistettiin SMHV:n toisen valituslautakunnan 23.7.2008 tekemä päätös (asia R 478/2007-2), joka koskee Grain Millers GmbH & Co. KG:n ja Grain Millers, Inc:n välistä väitemenettelyä, on kumottava kokonaisuudessaan, SMHV on velvoitettava korvaamaan Euroopan unionin tuomioistuimen ja unionin yleisen tuomioistuimen menettelyissä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ja vastaajat on velvoitettava korvaamaan SMHV:n valituslautakunnassa ja väiteosastossa aiheutuneet kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Asia koskee sitä, onko Grain Millers GmbH & KG toimittanut riittävästi näyttöä merkin GRAIN MILLERS käytöstä, jotta asetuksen (1) 8 artiklan 4 kohdan mukaiset edellytykset täyttyvät ja jotta mainittu merkki on este hakijan yhteisön tavaramerkkiä nro 003650256 GRAIN MILLERS koskevalle hakemukselle.

Unionin yleinen tuomioistuin on yhdistetyissä asioissa T-318/06–T-321/06, Alberto Jorge Moreira da Fonsecal v. SMHV — General Óptica, 24.3.2009 antamansa tuomion 33–35 kohdassa tulkinnut asetuksen 8 artiklan 4 kohtaan sisältyvää edellytystä ”laajempi kuin paikallinen” siten, että sen tarkoituksena on rajoittaa mahdolliset ristiriitatilanteet todella merkittäviä merkkejä koskeviin tilanteisiin, jolloin merkittävyyttä on arvioitava ottaen huomioon paitsi merkin maantieteellinen, myös sen taloudellisen merkitys, jota on arvioitava sen ajanjakson, jona merkkiä on käytetty liiketoiminnassa, ja merkin käytön laajuuden valossa. Unionin yleinen tuomioistuin ei ole valituksenalaisessa tuomiossa kuitenkaan noudattanut tätä näkökantaa, eikä mikään puolla sitä, että se olisi ylipäätään ollut tietoinen tässä tuomiossa esitetyistä periaatteista.

Unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti katsonut, ettei 8 artiklan 4 kohdassa vaadita väitteen tueksi näyttöä merkin tosiasiallisesta käyttämisestä sillä tavoin, kuin asetuksen 43 artiklan 2 kohdassa vaaditaan.

Unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti jättänyt ottamatta huomioon näytön arviointia ja näytölle esitettäviä vaatimuksia koskevan aikaisemman oikeuskäytännön.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1).
1)

SEUT 107 ja SEUT 108 artiklaa on rikottu, perustelut ovat ristiriitaiset ja on tehty ilmeinen virhe, minkä lisäksi todisteet on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, kun riidanalaisen toimen on katsottu olevan valtiontukea eikä korvausta kantajalle. Yleinen tuomioistuin on toiminut virheellisesti, kun se on tulkinnut suppeasti kansallisen oikeuden säännöksiä, joihin valittaja vetosi ensimmäisessä asteessa, ja jotka osoittavat, että riidanalainen toimenpide ei ole valtiontukea, vaan se on säilyttänyt tarkoituksensa korvauksena, josta Italian lainsäätäjä alun perin sääti vuonna 1962 ja jonka komissio ja yleinen tuomioistuin ovat tunnustaneet.
—

on todettava, että 25.2.2008 annettu asetus N:o 194/2008 (1) on pätemätön siltä osin kuin se koskee valittajaa, ja
1.

Ovatko 29.11.2008 annetun asetuksen (decreto legge) nro 185, joka on muunnettu laiksi 28.1.2009 annetulla lailla nro 2 ja jota on myöhemmin muutettu 27.2.2009 annetulla lailla nro 14, 32 §:n 7-bis momenttiin sisältyvät kansalliset säännökset yhteensopimattomia direktiivin 2006/123/EY (1) 15 ja 16 artiklan asianmukaisen soveltamisen kanssa, kun niissä säädetään muiden kuin sellaisten yritysten osalta, joista julkinen sektori omistaa enemmistön, että veroja ja muita paikallisviranomaisten tuloja koskevia määrittämis-, kanto- ja perintäpalveluita koskeva hankintasopimus on mitätön, jos se on tehty sellaisen yrityksen kanssa, joka ei täytä taloudellista edellytystä, jonka mukaan kokonaan maksetun osakepääoman on oltava vähintään kymmenen miljoonaa euroa; että verojen määrittämiseen ja niitä koskevien päätösten tekemiseen sekä verojen ja muiden maakuntien ja kuntien tulojen perimiseen oikeutettujen yksityisten yritysten rekisteriin kuuluvien yritysten on 15.12.1997 annetun asetuksen nro 446, myöhempine muutoksineen, 53 §:n 3 momentin mukaisesti saatettava osakepääomansa edellä mainitun vähimmäismäärän mukaiseksi; että veroja ja muita paikallisviranomaisten tuloja koskevia määrittämis-, kanto- ja perintäpalveluita koskevien uusien hankintasopimusten tekeminen tai tällaisia palveluita koskeviin tarjouskilpailuihin osallistuminen on kielletty, kunnes edellä mainittu osakepääoman saattaminen vähimmäismäärän mukaiseksi on toteutunut?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 234/29

Valitus, jonka Claro, S.A. on tehnyt 9.7.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-225/09, Claro, S.A. v. SMHV ja Telefónica, S.A., 28.4.2010 antamasta tuomiosta

(Asia C-349/10 P)

()

2010/C 234/48

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittaja: Claro, S.A. (edustajat: asianajajat E. Armijo Chávarri ja A. Castán Pérez-Gómez)

Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Telefónica, S.A

Vaatimukset

Unionin tuomioistuinta vaaditaan ottamaan huomioon valituskirjelmä liitteineen ja toteamaan, että unionin yleisen tuomioistuimen viidennen jaoston asiassa T-255/09 28.4.2010 antamasta tuomiosta tehty valitus on toimitettu määräajassa ja että se täyttää muotovaatimukset, minkä lisäksi unionin tuomioistuimen on asianmukaisessa menettelyssä kumottava valituksenalainen tuomio ja hyväksyttävä Claro S.A.:n vaatimukset.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 59 artiklan säännöstä. Valituksen lähtökohta on, että unionin yleisen tuomioistuimen (ja aiemmin valituslautakunnan) esittämien perusteluiden vastaisesti on niin, että valituksen perusteet sisältävän kirjelmän esittäminen ei ole valituksen tutkittavaksi ottamisen edellytys, vaan luonteeltaan ainoastaan menettelyä koskeva vaatimus. Valittaja väittää lisäksi, että edellä mainittu unionin yleisen tuomioistuimen (ja aiemmin valituslautakunnan) tulkintavirhe merkitsee sitä, että on loukattu SMHV:n eri instanssien välillä vallitsevan toiminnallisen jatkuvuuden periaatetta, josta säädetään asetuksen N:o 40/94 (1) 62 artiklan 1 kohdassa.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 234/23

Valitus, jonka PepsiCo, Inc. on tehnyt 4.6.2010 asiassa T-9/07, Grupo Promer Mon Graphic SA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja PepsiCo, Inc., 18.3.2010 annetusta tuomiosta

(Asia C-281/10 P)

()

2010/C 234/38

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: PepsiCo, Inc. (edustajat: abogado E. Armijo Chávarri, abogado A. Castán Pérez-Gómez ja Rechtsanwältin V. von Bomhard)

Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Grupo Promer Mon Graphic SA

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-9/07 18.3.2010 antaman tuomion

— ratkaisee asian lopullisesti hylkäämällä ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt vaatimukset tai vaihtoehtoisesti palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, ja

— velvoittaa ensimmäisessä oikeusasteessa kantajana olleen osapuolen vastaamaan oikeudenkäyntikuluista.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että valituksenalainen tuomio on kumottava sillä perusteella, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi neuvoston asetuksen (EY) N:o 6/2002 (1) 25 artiklan 1 kohdan d alakohtaa, kun se

a) ei ottanut huomioon rajoituksia, jotka sitovat mallin luojaa valituksenalaisen mallin kehittämisessä

b) tulkitsi virheellisesti ”asiantuntevan käyttäjän” käsitettä ja tämän tarkkaavaisuuden tasoa

c) sovelsi vääriä arviointiperusteita arvioidessaan ”erilaista yleisvaikutelmaa”

d) suoritti vertailun asiakirja-aineistossa esitettyihin oikeisiin tuotteisiin perustuvien mallien välillä eikä mallien välillä sellaisina kuin ne on rekisteröity, ja

e) perusti tämän vertailun vääristyneisiin tosiseikkoihin.

(1) Yhteisömallista 12.12.2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 6/2002 (EYVL L 3, s. 1).
1)

Voidaanko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (1) (Bryssel II a -asetuksen) 19 artiklan 2 kohdassa olevaa säännöstä soveltaa, kun siinä jäsenvaltion tuomioistuimessa, jossa toinen asianosainen on pannut vanhempainvastuuta koskevan asian ensin vireille, haetaan vain väliaikaista tuomiota ja siinä toisessa jäsenvaltiossa olevassa tuomioistuimessa, jossa toinen asianosainen on myöhemmin nostanut samaa oikeudenkäynnin kohdetta koskevan kanteen, haetaan tuomiota pääasiassa?
—

vastapuoli on velvoitettava maksamaan valittajalle 1 430 821,36 euroa 8 prosentin kiinteämääräisine korkoineen tuomion julistamispäivästä lukien siihen saakka, kunnes summa on kokonaisuudessaan maksettu; toissijaisesti asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen korvauksen suuruuden ratkaisemiseksi
C 161/17

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundespatentgericht (Saksa) on esittänyt 9.3.2010 — Merck & Co Inc v. Deutsches Patent- und Markenamt

(Asia C-125/10)

(2010/C 161/24)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundespatentgericht

Pääasian asianosaiset

Hakija ja valittaja: Merck & Co Inc

Vastapuoli: Deutsches Patent- und Markenamt

Ennakkoratkaisukysymys

Voidaanko lääkkeelle (1) myöntää lisäsuojatodistus silloin, kun peruspatenttihakemuksen hakemispäivän ja ensimmäisen yhteisössä myönnetyn myyntiluvan myöntämispäivän välinen aika on viittä vuotta lyhyempi?

(1) Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 469/2009 (kodifioitu toisinto); EUVL L 152, s. 1
1)

Onko muovimateriaalista valmistettu dialyysipussi, joka on erikoisvalmisteinen ja jota voidaan käyttää ainoastaan dialyysilaitteen yhteydessä, luokiteltava — 90 ryhmään, yhdistettyyn nimikkeeseen 9010 90 30, koska se on katsottava dialyysilaitteen ”osaksi” ja/tai ”tarvikkeeksi”, vrt. tullitariffin 90 ryhmän 2 huomautuksen b kohta vai — 39 ryhmään, yhdistettyyn nimikkeeseen 3926 90 99, koska se on katsottava muoviksi tai muovitavaraksi?
Ensimmäiseksi unionin yleinen tuomioistuin on johtanut puuttuvan erottamiskyvyn virheellisesti muun tavaramerkin kuin tosiasiallisesti haetun tavaramerkin arvioinnista. Se on erottamiskykyä arvioidessaan ottanut lähtökohdaksi merkin, joka sisältää sanat BEST BUY virheettömästi kirjoitetussa muodossa ja joka oli toisen menettelyn kohteena unionin tuomioistuimessa. Tästä toisesta merkistä poiketen valittajan hakemasta tavaramerkistä käy korostettujen kirjainten B, jotka ovat sanojen BEST ja BUY ensimmäiset kirjaimet, asettelusta johtuen vasta hetken ajattelun jälkeen ilmi sanaosa BEST BUY. Koska erottamiskykyinen lisäelementti, joka ilmenee poikkeavana, säännönvastaisena kirjoitustapana, riittää vähimmäiserottamiskykyyn, unionin yleinen tuomioistuin ei olisi erottamiskykyä tarkastellessaan saanut tukeutua aikaisempaan päätökseen, joka koskee merkkiä, jolta puuttuu juuri tämä erityisyys.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 100/27

Corte Suprema di Cassazionen (Italia) 9.2.2010 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö — rikosoikeudenkäynti Marcello Costaa vastaan

(Asia C-72/10)

2010/C 100/41

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte Suprema di Cassazione

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

Marcello Costa

Ennakkoratkaisukysymykset

Unionin tuomioistuinta pyydetään lausumaan siitä, millä tavoin EY 43 ja EY 49 artiklaa on tulkittava sijoittautumisvapauteen ja palvelujen tarjoamisen vapauteen nähden urheilutapahtumiin liittyvää vedonlyöntiä koskevissa kysymyksissä sen selvittämiseksi, sallitaanko näissä perustamissopimuksen määräyksissä sellainen kansallinen sääntely, jolla perustetaan valtion monopoli ja toimilupa- ja lupajärjestelmä, jossa toimilupien määrä on kiinteä ja jossa a) vallitsee yleinen suuntaus suojata aikaisemmin sellaisessa menettelyssä myönnettyjen lupien haltijoita, jossa osa toimijoista oli lainvastaisesti suljettu menettelyn ulkopuolelle, b) on säännöksiä, joilla tosiasiallisesti taataan sellaisten kaupallisten asemien säilyttäminen, jotka on saatu sellaisen menettelyn perusteella, jossa osa toiminnan harjoittajista oli lainvastaisesti suljettu menettelyn ulkopuolelle (kuten uusiin luvanhaltijoihin kohdistuva kielto sijoittaa toimipisteitään tiettyä etäisyyttä lähemmäksi jo olemassa olevia toimipisteitä), c) on määritetty tilanteet, joissa toimilupa peruutetaan ja joissa määrältään erittäin suuret vakuudet menetetään valtiolle, kuten tilanteessa, jossa toimiluvan haltija harjoittaa suoraan tai välillisesti sellaista rajatylittävää pelitoimintaa, joka on rinnastettavissa toimiluvan nojalla harjoitettavaan toimintaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 100/14

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajský soud v Brně (Tšekin tasavalta) on esittänyt 11.1.2010 — Toshiba Corporation, Areva T&D Holding SA, Areva T&D SA, Areva T&D AG, Mitsubishi Electric Corp., Alstom, Fuji Electric Holdings Co. Ltd, Fuji Electric Systems Co. Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Siemens AG Österreich, VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens AG, Hitachi Ltd, Hitachi Europe Ltd, Japan AE Power Systems Corp. ja Nuova Magrini Galileo SpA v. Úřad pro ochranu hospodářské soutěže

(Asia C-17/10)

2010/C 100/23

Oikeudenkäyntikieli: tšekki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Krajský soud v Brně (Brnon alueellinen tuomioistuin)

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Toshiba Corporation, Areva T&D Holding SA, Areva T&D SA, Areva T&D AG, Mitsubishi Electric Corp., Alstom, Fuji Electric Holdings Co. Ltd, Fuji Electric Systems Co. Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Siemens AG Österreich, VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens AG, Hitachi Ltd, Hitachi Europe Ltd, Japan AE Power Systems Corp. ja Nuova Magrini Galileo SpA

Vastaaja: Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (Tšekin tasavallan kilpailuviranomainen)

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko EY 81 artiklaa (josta on tullut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artikla) ja perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1/2003 (1) (EUVL 2003, L 1, s. 1) tulkittava siten, että kyseistä lainsäädäntöä on sovellettava (1.5.2004 jälkeen vireille pannuissa menettelyissä) kartellin koko toimintajaksoon, joka alkoi Tšekin tasavallassa ennen kyseisen valtion liittymistä Euroopan unioniin (eli ennen päivämäärää 1.5.2004) ja jatkui ja päättyi sen jälkeen kun Tšekin tasavalta oli liittynyt Euroopan unioniin?

2) Onko asetuksen N:o 1/2003 (2) 11 artiklan 6 kohtaa, luettuna yhdessä sen 3 artiklan 1 kohdan ja johdanto-osan 17 perustelukappaleen kanssa sekä yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa annetun komission tiedonannon (EUVL 2004, C 101, s. 43) 51 kohdan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan (3) (EUVL 2007, C 303, s. 1) 50 artiklassa tarkoitetun ne bis in idem -periaatteen (kiellon syyttää ja rangaista oikeudenkäynnissä kahdesti samasta rikoksesta) ja yhteisön oikeuden yleisperiaatteiden kanssa, tulkittava siten, että jos komissio panee menettelyn vireille 1.5.2004 jälkeen EY 81 artiklan rikkomisen perusteella ja tekee kyseisessä asiassa päätöksen a) jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset menettävät automaattisesti toimivaltansa käsitellä tätä asiaa kyseisestä ajankohdasta lähtien? b) jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset menettävät toimivaltansa soveltaa EY 81 artiklan (josta on tullut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artikla) kanssa rinnakkaista lainsäädäntöä sisältävän kansallisen lainsäädännön säännöksiä tässä asiassa?

(1) EYVL L 1, s. 1.

(2) EUVL C 101, s. 43.

(3) EUVL C 303, s. 1.