UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (muutoksenhakujaosto)

19 päivänä maaliskuuta 2010

Asia T-338/07 P

Irène Bianchi

vastaan

Euroopan koulutussäätiö (ETF)

Muutoksenhaku – Henkilöstö – Väliaikaiset toimihenkilöt – Määräaikainen työsopimus – Päätös olla uusimatta työsopimusta – Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan b alakohta

Aihe: Valitus, jossa vaaditaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa F-38/06, Bianchi vastaan ETF, 28.6.2007 antaman tuomion (Kok. H., s. I-A-1-183 ja II-A-1-1009) kumoamista.

Ratkaisu: Valitus hylätään. Irène Bianchi vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan koulutussäätiölle (ETF) tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

1. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Unionin yleisen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu selvitysaineiston arviointi, paitsi jos se on otettu huomioon vääristyneellä tavalla

(Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön liitteessä I oleva 11 artikla)

2. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Perustelujen puutteellisuus

(EY 253 artikla)

1. Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön liitteessä I olevan 11 artiklan mukaan unionin yleiseltä tuomioistuimelta voidaan hakea muutosta vain oikeuskysymysten osalta. Ainoastaan virkamiestuomioistuin on toimivaltainen määrittämään ratkaisun perustaksi asetettavan tosiseikaston, lukuun ottamatta sellaisia tapauksia, joissa määritetyn tosiseikaston paikkansapitämättömyys käy ilmi virkamiestuomioistuimelle toimitetusta aineistosta, ja arvioimaan tätä tosiseikastoa. Lukuun ottamatta sitä tapausta, että virkamiestuomioistuimelle esitetty selvitys on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tosiseikaston arviointi ei ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi muutoksenhakutuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin.

Muutoksenhakutuomioistuimella ei lähtökohtaisesti ole myöskään toimivaltaa arvioida sitä selvitystä, johon asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsitellyt tuomioistuin on asian tosiseikastoa määrittäessään tukeutunut. Silloin, kun tämä selvitys on saatu asianmukaisesti ja todistustaakkaa koskevia sääntöjä ja yleisiä oikeusperiaatteita sekä asian selvittämistä koskevia menettelysääntöjä on noudatettu, ainoastaan asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsittelevän tuomioistuimen tehtävänä on arvioida sille esitetyn selvityksen näyttöarvoa. Lukuun ottamatta sitä tapausta, että virkamiestuomioistuimelle esitetty selvitys on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tämä arviointi ei näin ollen ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi unionin yleisen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin.

Tällaisen vääristyneellä tavalla huomioon ottamisen on ilmettävä asiakirja-aineistosta selvästi ilman, että tosiseikastoa ja selvitystä on tarpeen ryhtyä arvioimaan uudelleen.

Unionin yleisen tuomioistuimen valta valvoa sitä, miten virkamiestuomioistuin on määrittänyt tosiseikat, ulottuu siis erityisesti siihen, käykö määritetyn tosiseikaston paikkansapitämättömyys ilmi asiakirja-aineistosta, siihen, onko esitetty selvitys otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tämän selvityksen oikeudelliseen luonnehdintaan ja siihen, onko todistustaakkaa ja asian selvittämistä koskevia sääntöjä noudatettu.

(ks. 61–64, 95 ja 102 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C-449/99 P, EIP v. Hautem, 2.10.2001 (Kok., s. I-6733, 44 kohta); asia C-121/01 P, O’Hannrachain v. parlamentti, 5.6.2003 (Kok., s. I-5539, 35 kohta); asia C-230/05 P, L v. komissio, 27.4.2006, 45 ja 46 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa; yhdistetyt asiat C-403/04 P ja C-405/04 P, Sumitomo Metal Industries ja Nippon Steel v. komissio, 25.1.2007 (Kok., s. I-729, 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-107/07 P, Rossi Ferreras v. komissio, 12.3.2008, Kok. H., s. I-B-1-5 ja II-B-1-31, 30 kohta, ja asia T-284/07 P, SMHV v. López Teruel, 26.11.2008, Kok. H., s. I-B-1-69 ja II-B-1-447, 47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen

2. Perusteluvelvollisuuden laajuutta koskeva kysymys on oikeuskysymys, jonka unionin yleinen tuomioistuin voi tutkia virkamiestuomioistuimen tuomiosta tehdyn valituksen yhteydessä. Tässä yhteydessä on yhtäältä todettava, että perusteluvelvollisuuden laajuutta on arvioitava konkreettisten olosuhteiden perusteella, joita ovat muun muassa toimen sisältö, esitettyjen perustelujen luonne ja se tarve, joka sillä, jolle päätös on osoitettu, voi olla saada selvennystä tilanteeseen. Jotta perustelujen riittävyyttä voidaan arvioida, niitä on tarkasteltava siinä tosiasiallisessa ja oikeudellisessa asiayhteydessä, johon riidanalaisen toimen toteuttaminen kuuluu. Toisaalta päätös on riittävästi perusteltu silloin, kun se on tehty asianomaisen toimihenkilön tuntemassa asiayhteydessä, jonka perusteella toimihenkilö voi ymmärtää häntä koskevan päätöksen merkityksen.

(ks. 74 ja 75 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: yhdistetyt asiat C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P–C-208/02 P ja C-213/02 P, Dansk Rørindustri ym. v. komissio, 28.6.2005 (Kok., s. I-5425, 453 kohta); asia C-17/07 P, Neirinck v. komissio, 28.2.2008, 50–52 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa; asia C-413/06 P, Bertelsmann ja Sony Corporation of America v. Impala, 10.7.2008 (Kok., s. I-4951, 30 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: yhdistetyt asiat T-118/04 ja T-134/04, Caló v. komissio, 7.2.2007, Kok. H., s. I-A-2-37 ja II-A-2-253, 127 ja 128 kohta, ja asia T-502/04, Lopparelli v. komissio, 4.7.2007, Kok. H., s. I-A-2-145 ja II-A-2-995, 75 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen