ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Tekijänoikeus ja lähioikeudet – Direktiivi 93/83 – Satelliitin välityksellä tapahtuva yleisradiointi ja kaapeleitse tapahtuva edelleen lähettäminen – Yleisradiotoimintaa harjoittavan, ohjelmaa jäsenvaltion alueelta lähettävän yhtiön toisen jäsenvaltion alueella sijaitsevan lähettimen käyttö – Äänitteiden käytöstä maksettava korvaus, joka määräytyy kahden valtion lain mukaan – Hyväksyttävyys

(Neuvoston direktiivi 93/83)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Tekijänoikeus ja lähioikeudet – Suojattujen teosten vuokraus- ja lainausoikeus – Direktiivi 92/100 – Yleisradiotoimintaa harjoittavan, ohjelmaa jäsenvaltion alueelta lähettävän yhtiön toisen jäsenvaltion alueella sijaitsevan lähettimen käyttö – Äänitteiden käytöstä maksettava korvaus – Ohjelmaa lähettävällä yhtiöllä ei ole oikeutta vähentää kyseisestä korvauksesta sitä korvausta, joka on maksettu siinä valtiossa, jossa sijaitsee maanpäällinen lähetin

(Neuvoston direktiivin 92/100 8 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Silloin kun yleisradiotoimintaa harjoittava, ohjelmaa jäsenvaltion alueelta lähettävä yhtiö käyttää lähiseudulla, mutta toisen jäsenvaltion alueella sijaitsevaa lähetintä, laajentaakseen ohjelmiensa kuuluvuutta osalle kansallista kuulijakuntaansa, tiettyjen satelliitin välityksellä tapahtuvaan yleisradiointiin ja kaapeleitse tapahtuvaan edelleen lähettämiseen sovellettavien tekijänoikeutta sekä lähioikeuksia koskevien sääntöjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 93/83 vastaista ei ole, että äänitteiden käytöstä suoritettava korvaus määräytyy paitsi sen jäsenvaltion lain mukaan, jonka alueella lähettävä yhtiö on, niin myös sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jossa teknisistä syistä johtuen sijaitsee maanpäällinen lähetin, joka välittää kyseiset ohjelmat ensin mainittuun maahan.

(ks. 44 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)

2. Vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla annetun direktiivin 92/100 8 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä mainitun kohtuullisen korvauksen määrittämiseksi lähetyksen lähettäneellä yhtiöllä ei ole oikeutta vähentää yksipuolisesti siitä korvaussummasta, joka on maksettava siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella kyseinen yhtiö sijaitsee, käytetyistä äänitteistä, sitä korvaussummaa, joka on maksettu tai joka vaaditaan maksettavaksi siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella sijaitsee maanpäällinen lähetin, joka välittää kyseiset ohjelmat ensin mainittuun maahan.

(ks. 55 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Työntekijät – Yhdenvertainen kohtelu – Tiettyihin ammatteihin kuuluva harjoittelu – Matkakustannusten korvaamista, joka rajoittuu ainoastaan lähtövaltion alueella tehtyyn matkaosuuteen, ei voida hyväksyä

(EY:n perustamissopimuksen 48 artikla (josta on muutettuna tullut EY 39 artikla))

Tiivistelmä

Perustamissopimuksen 48 artikla (josta on muutettuna tullut EY 39 artikla) on esteenä kansalliselle toimenpiteelle, jolla sellaiselle henkilölle, joka tiettyjen ammattien harjoittelun yhteydessä on tehnyt aitoa ja todellista palkkatyötä muussa kuin lähtöjäsenvaltiossa, myönnetään korvaus matkakuluista ainoastaan siltä määrältä, joka liittyy lähtövaltion alueella tehtyyn matkaosuuteen, kun samalla säädetään, että jos tällaista toimintaa harjoitettaisiin lähtövaltion alueella, kaikki matkakulut korvattaisiin.

(ks. 36 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Valtiontuki – Neuvoston toimivalta hyväksyä poikkeuksellisesti tuki poikkeuksellisten olosuhteiden perusteella – Toimivallan käyttämisen edellytykset

(EY 87 artikla ja EY 88 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

EY 88 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetulla neuvoston toimivallalla on selvästi poikkeuksellinen luonne. Tästä seuraa, että ellei kyseessä oleva jäsenvaltio ole esittänyt neuvostolle mitään pyyntöä tämän määräyksen nojalla ennen kuin komissio toteaa tuen yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, neuvostolla ei enää ole oikeutta käyttää sille mainitussa määräyksessä annettua poikkeuksellista toimivaltaa tällaisen tuen toteamiseen yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Tällainen tulkinta, jonka avulla voidaan välttää saman valtiontuen oleminen komission ja neuvoston tekemien peräkkäisten ja toisilleen vastakkaisten päätösten kohteena, myötävaikuttaa oikeusvarmuuteen.

Lisäksi sen hyväksyminen, että jäsenvaltio voisi myöntää tällaisen lainvastaisen tuen saajille määrältään lainvastaista tukea vastaavan uuden tuen niiden takaisinmaksujen vaikutuksen kumoamiseksi, joihin tuensaajat on velvoitettu sen päätöksen nojalla, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, merkitsisi selvästi komission EY 87 ja EY 88 artiklan nojalla tekemien päätösten tehokkuuden vaarantamista. Näin ollen neuvosto, joka ei voi tehdä tehottomaksi tällaista komission päätöstä toteamalla itse, että tuki soveltuu yhteismarkkinoille, ei voi myöskään vaarantaa tämän päätöksen tehokkuutta toteamalla EY 88 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan nojalla yhteismarkkinoille soveltuvaksi tuen, jonka tarkoituksena on korvata yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun lainvastaisen tuen saajille takaisinmaksut, joihin heidät on mainitun päätöksen nojalla velvoitettu.

Tästä seuraa, että neuvosto ei voinut pätevästi tehdä päätöstä, jossa todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi Belgian valtion Belgiaan sijoittuneille koordinointikeskuksille myönnettäväksi tarkoitettu tuki ja joka on ristiriidassa neuvoston päätöstä aikaisemman komission päätöksen kanssa, joka koskee samaa tukiohjelmaa ja jossa se todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi.

(ks. 24–30, 36 ja 37 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteinen tullitariffi – Tullausarvo – Kauppa-arvo – Määrittäminen – Ostoprovisio, jota ei ole vähennetty ilmoitetusta tullausarvosta eikä eritelty tavaroiden myyntihinnasta tuonti-ilmoituksessa, kuuluu kauppa-arvoon

(Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 29, 32 ja 33 artikla)

2. Tulliliitto – Tulli-ilmoitukset – Jälkivalvonta – Oikaisupyyntö – Tulliviranomaisten velvollisuudet – Ostoprovision virheellinen sisällyttäminen ilmoitettuun tullausarvoon – Provisioon sovellettujen tuontitullien palauttaminen

(Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 78 ja 236 artikla)

Tiivistelmä

1. Yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 29, 32 ja 33 artiklaa on tulkittava siten, että ilmoitettuun tullausarvoon sisältyvän ostoprovision, jota ei ole eritelty tavaroiden myyntihinnasta tuonti-ilmoituksessa, on katsottava olevan osa tullikoodeksin 29 artiklassa tarkoitettua kauppa-arvoa, minkä vuoksi siitä kannetaan tullia.

(ks. 38 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)

2. Yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 78 ja 236 artiklaa on tulkittava siten, että kun maahantuodut tavarat on luovutettu, tulliviranomaisten, joille tavaranhaltija on tehnyt hakemuksen edellä mainittuja tavaroita koskevan tulli-ilmoituksensa oikaisemisesta, on joko hylättävä hakemus perustellulla päätöksellä esimerkiksi, kun tarkistettavat tiedot edellyttävät fyysistä tarkastusta ja kun tavaroiden luovuttamisen jälkeen tavaroita ei enää voida esittää niille, tai ryhdyttävä pyydettyyn uudelleentutkintaan, jos suoritettavat tarkastukset eivät sitä vastoin edellytä tavaroiden esittämistä, kuten esimerkiksi tilanteessa, jossa oikaisupyyntö edellyttää ainoastaan kirjanpito- tai sopimusasiakirjojen tarkastelua, sanotun vaikuttamatta asian mahdolliseen saattamiseen tuomioistuimen käsiteltäväksi.

Jos ilmoituksen uudelleen tutkimisessa ilmenee, että kyseistä tullijärjestelmää koskevia säännöksiä on sovellettu ”virheellisten tai puutteellisten tietojen” perusteella, joka on ilmaisu, joka sisältää samanaikaisesti konkreettiset virheet ja laiminlyönnit ja sovellettavan lainsäädännön tulkintavirheet, joihin kuuluu esimerkiksi ostoprovision virheellinen sisällyttäminen ilmoitettuun tullausarvoon, tulliviranomaisten on tullikoodeksin 78 artiklan 3 kohdan mukaisesti toteutettava tarvittavat toimenpiteet tilanteen korjaamiseksi käytössään olevat uudet tiedot huomioon ottaen. Kun on ilmeistä, että tavaranhaltijan maksamat tuontitullit loppujen lopuksi ylittävät tullit, jotka niiden maksuhetkellä olivat lain mukaiset, tarvittava toimenpide tilanteen korjaamiseksi voi olla ainoastaan tähän provisioon sovellettujen tuontitullien palauttaminen. Tämä palauttaminen tehdään tullikoodeksin 236 artiklan mukaisesti, jos tässä säännöksessä vahvistetut edellytykset täyttyvät, eli erityisesti jos tavaranhaltija ei ole syyllistynyt tietoiseen menettelyyn ja palautushakemuksen esittämiselle asetettua määräaikaa, joka on pääsääntöisesti kolme vuotta, on noudatettu.

(ks. 48, 49, 51–54, 63, 70 ja 71 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta tehty yleissopimus – Toimivalta vakuutusasioissa – Oikeuspaikkasopimus – Oikeuspaikkalauseke vakuutuksenottajan ja vakuutuksenantajan välillä, joiden kotipaikka on samassa sopimusvaltiossa – Tällaiseen lausekkeeseen ei voida vedota sellaista edunsaajana olevaa vakuutettua vastaan, joka ei ole lauseketta hyväksynyt ja jonka kotipaikka on toisessa sopimusvaltiossa

(27.9.1968 tehdyn yleissopimuksen 12 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27 päivänä syyskuuta 1968 tehdyn yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuksella, Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopimuksella, Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä yleissopimuksella ja Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 29 päivänä marraskuuta 1996 tehdyllä yleissopimuksella, 12 artiklan 3 kohdan – jonka nojalla vakuutuksenottaja ja vakuutuksenantaja, joilla vakuutussopimusta tehtäessä oli kotipaikkansa tai asuinpaikkansa samassa sopimusvaltiossa, voivat sopia tuon valtion tuomioistuinten toimivallasta myös sen tapauksen varalta, että vahinko sattuu ulkomailla – mukaisesti määrättyyn oikeuspaikkalausekkeeseen ei voida vedota sellaista vakuutussopimuksen edunsaajana olevaa vakuutettua vastaan, joka ei ole nimenomaisesti hyväksynyt kyseistä lauseketta ja jonka kotipaikka on muussa sopimusvaltiossa kuin vakuutuksenottajalla ja vakuutuksenantajalla.

Yhtäältä nimittäin on todettava, että jos tällaiseen lausekkeeseen voitaisiin vedota, tällaisen mahdollisuuden vaikutuksesta kyseinen edunsaajana oleva vakuutettu ei voisi nostaa kannetta sen paikkakunnan tuomioistuimessa, jossa vahinko on sattunut, eikä myöskään oman kotipaikkansa tuomioistuimessa, vaan hänen olisi esitettävä vakuutuksenantajaan kohdistuvat vaatimuksensa vakuutuksenantajan kotipaikan tuomioistuimessa, ja toisaalta on todettava, että jos vakuutuksenantaja voisi vedota kyseiseen lausekkeeseen, se voisi nostaa edunsaajana olevaa vakuutettua vastaan kanteen oman kotipaikkansa tuomioistuimessa. Tällaisella tulkinnalla kuitenkin hyväksyttäisiin oikeuspaikkasopimus vakuutuksenantajan hyväksi ja jätettäisiin huomiotta tavoite suojata taloudellisesti heikommassa asemassa olevaa henkilöä eli tässä tapauksessa edunsaajana olevaa vakuutettua, jonka on voitava nostaa kanne ja puolustautua oman kotipaikkansa tuomioistuimessa.

(ks. 32, 39, 40 ja 43 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi – Tariffinimikkeet – Videovalvonnassa käytettävä signaalien tallennus- ja toistolaite – Laite, jolla suoritetaan muita erityistoimintoja kuin tietojenkäsittelyä yhdistetyn nimikkeistön 84 ryhmän 5 huomautuksen E kohdassa tarkoitetulla tavalla

Tiivistelmä

Laitteella, joka videovalvontaa varten tallentaa kameroista tulevia signaaleja ja signaalit pakattuaan toistaa ne monitorilla, suoritetaan muita erityistoimintoja kuin tietojenkäsittelyä tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2031/2001, olevan yhteisen tullitariffin yhdistetyn nimikkeistön 84 ryhmän 5 huomautuksen E kohdassa tarkoitetulla tavalla.

(ks. 31 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Lääkkeet – Markkinoille saattamista koskeva lupa – Lyhennetty menettely – Olennaisilta osin samanlaiset valmisteet – Lääke, joka sisältää saman terapeuttisesti vaikuttavan osan, mutta toiseen suolaan liittyneenä – Sallittavuuden edellytykset

(Neuvoston direktiivin 65/65 4 artiklan kolmannen kohdan 8 alakohdan a alakohdan iii alakohta)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Lääkkeet – Markkinoille saattamista koskeva lupa – Lyhennetty menettely – Olennaisilta osin samanlaiset valmisteet – Samanlaisuuden osoittaminen – Farmakologisten, toksikologisten ja kliinisten tutkimusten tulokset – Sallittavuus

(Neuvoston direktiivin 65/65 4 artiklan kolmannen kohdan 8 alakohdan a alakohdan iii alakohta)

Tiivistelmä

1. Lääkkeitä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 65/65, sellaisena kuin se on muutettuna direktiiveillä 87/21, 89/341 ja 93/39, 4 artiklan kolmannen kohdan 8 alakohdan a alakohdan iii alakohtaa, jonka mukaan tiettyä lääkettä koskevaa markkinoille saattamista koskevaa lupaa koskeva hakemus voidaan käsitellä lyhennetyssä menettelyssä silloin, kun kyseinen lääke on olennaisilta osiltaan samanlainen kuin valmiste, jolla on ollut yhteisössä voimassa olevien yhteisösäännösten mukaisesti myönnetty markkinoille saattamista koskeva lupa vähintään kuuden tai kymmenen vuoden ajan ja joka on saatettu markkinoille siinä jäsenvaltiossa, jolle hakemus on tehty, on tulkittava siten, että tällaista lääkettä koskevaa markkinoille saattamista koskevaa lupaa koskeva hakemus voidaan käsitellä kyseisessä säännöksessä säädetyssä lyhennetyssä menettelyssä silloin, kun lääke sisältää saman terapeuttisesti vaikuttavan osan kuin viitelääke, mutta toiseen suolaan liittyneenä. Tällaisesta samanlaisuudesta ei ole kyse, mikäli konkreettisesti yksilöityjen syiden perusteella on aihetta katsoa, että se lääke, jolle markkinoille saattamista koskevaa lupaa haetaan, eroaa turvallisuuden ja tehokkuuden suhteen huomattavasti viitelääkkeestä.

(ks. 39 ja 44 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Hakija voi lääkkeitä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 65/65, sellaisena kuin se on muutettuna direktiiveillä 87/21, 89/341 ja 93/39, 4 artiklan kolmannen kohdan 8 alakohdan a alakohdan iii alakohdan nojalla tekemänsä hakemuksen tueksi omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä esittää tiettyjen farmakologisten, toksikologisten tai kliinisten tutkimusten muodossa olevia lisätietoja osoittaakseen, että sen lääke on olennaisilta osiltaan samanlainen kuin viitelääke.

(ks. 25 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tulliliitto – Tulliton väliaikaisen maahantuonnin menettely – Kaupallisessa käytössä olevien tieliikenteen ajoneuvojen väliaikainen maahantuonti – Perävaunun vetoauton vaihtaminen yhteisön tullialueella sen ulkopuolella päättyvän kuljetuksen aikana – Väliaikaisen maahantuonnin menettelyn soveltamatta jättäminen

(Komission asetuksen N:o 2454/93 670 artiklan p alakohta ja 718 artiklan 3 kohdan d alakohta)

Tiivistelmä

Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun asetuksen N:o 2454/93 718 artiklan 3 kohdan d alakohtaa ja 670 artiklan p alakohtaa, joista jälkimmäisessä määritellään sisäisen liikenteen käsite tuontitullittoman väliaikaisen maahantuonnin yhteydessä ja ensin mainitussa puolestaan kaupallisessa käytössä olevien tieliikenteen ajoneuvojen väliaikaisen maahantuonnin edellytys, on tulkittava siten, että niissä kielletään yhteisön tullialueen ulkopuolella rekisteröidyn puoliperävaunun vetoauton käyttäminen puoliperävaunun kuljettamiseen yhteisön tullialueella sijaitsevalta paikkakunnalta, jossa puoliperävaunuun lastataan tavarat, toiselle yhteisön tullialueella sijaitsevalle paikkakunnalle, jossa puoliperävaunu ainoastaan jätetään seisomaan sitä varten, että se kuljetetaan myöhemmin toisella puoliperävaunun vetoautolla yhteisön tullialueen ulkopuolelle sijoittautuneelle tavaroiden vastaanottajalle.

Väliaikaisen maahantuonnin soveltaminen määräytyy nimittäin suoraan kyseessä olevan ajoneuvon tarkoin määrätyn kuljetustoiminnon suorittamisen, eli kuljetuksen, johon sisältyy mainitun ajoneuvon ja lastina olevien tavaroiden tai kuljetettavien henkilöiden yhteisön tullialueen ulkorajan ylitys, perusteella, joten itse kuljetustoiminto, joka suoritetaan kyseessä olevalla kuljetusvälineellä, on ratkaiseva, eikä kuljetettavien tavaroiden tai henkilöiden lopullinen määränpää.

(ks. 18, 20 ja 26 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sosiaalipolitiikka – Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu – Työntekijöiden työssään käyttämille työvälineille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista annettu direktiivi 89/655 – Mukauttaminen vähimmäisvaatimuksiin – Käytössä olevat työvälineet – Ylimääräisen mukauttamisajan myöntäminen – Edellytykset

(Neuvoston direktiivin 89/655, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/63, 4 artiklan 1 kohdan b alakohta ja liitteessä I olevan 1 kohdan 2 alakohta)

Tiivistelmä

Työntekijöiden työssään käyttämille työvälineille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista annetun direktiivin 89/655, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/63, liitteessä I olevan 1 kohdan toinen alakohta, jonka mukaan siinä esitetyillä vähimmäisvaatimuksilla, sikäli kuin niitä sovelletaan käytössä oleviin työvälineisiin, ei välttämättä edellytetä samoja toimenpiteitä kuin uusia työvälineitä koskevilla olennaisilla vaatimuksilla, on ymmärrettävä siten, että sillä muutetaan myös tietyssä määrin direktiivin 89/655 sen 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ulottuvuutta, sellaisena kuin se on alkuperäisessä muodossaan, jolla velvoitetaan työnantaja hankkimaan tai käyttämään työvälineitä, jotka täyttävät direktiivin liitteessä annetut vähimmäisvaatimukset viimeistään neljän vuoden kuluttua 31 päivästä joulukuuta 1992, jos nämä työvälineet on annettu yrityksen tai laitoksen työntekijöiden käyttöön jo ennen kyseistä päivää.

Siten työvälineiden hyväksymistä käyttöön on 31.12.1996 jälkeen arvioitava niiden vähimmäisvaatimusten valossa, jotka on esitetty muutetun direktiivin 89/655 liitteessä I ja joita on liitteessä olevan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan sovellettava niiden osalta. Sikäli kuin mainitussa säännöksessä säädetään, että kun kyse on tällaisista välineistä, vähimmäisvaatimuksilla ei edellytetä välttämättä samoja toimenpiteitä kuin uusia välineitä koskevilla olennaisilla vaatimuksilla, on säännöstä tulkittava niin, että siinä lisätään teknisten ratkaisujen valintamahdollisuuksia, jos toteutetut toimenpiteet riittävät varmistamaan mainituissa vaatimuksissa tavoitellun suojan.

Sellaisella kansallisella lainsäädännöllä, jossa ei viitata lainkaan muutetun direktiivin 89/855 liitteessä I oleviin sääntöihin ja jolla tästä syystä todellisuudessa myönnetään ylimääräinen mukauttamisaika työvälineille, jotka ovat olleet yrityksen tai laitoksen työntekijöiden käytettävissä jo ennen 27.8.1997, ei varmisteta vaaditulla tavalla selvästi ja täsmällisesti mainitun direktiivin täytäntöönpanoa.

(ks. 33–38 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Yhtenäinen lainsäädäntö – Teollisoikeudet ja kaupalliset oikeudet – Patenttioikeus – Lääkkeiden lisäsuojatodistus – Lisäsuojatodistuksen myöntäminen asetuksen N:o 1768/92 19 artiklan siirtymäsäännöksen perusteella – Edellytykset – Ensimmäisen markkinoille saattamista koskevan luvan saaminen eläinlääkkeelle ennen edellä mainitussa artiklassa vahvistettua viitepäivämäärää – Tälle samalle tuotteelle ei voida myöntää lisäsuojatodistusta ihmisille tarkoitetun lääkkeen perusteella

(Neuvoston asetuksen N:o 1768/92 19 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Lääkkeiden lisäsuojatodistuksen aikaansaamisesta annetun asetuksen N:o 1768/92 19 artiklan 1 kohta, jossa säädetään, että tämä todistus voidaan myöntää muun muassa sillä edellytyksellä, että tuotteelle on jäsenvaltiossa annettu ensimmäinen markkinoille saattamista koskeva lupa lääkkeenä tietyn päivän jälkeen, estää sen, että toisessa jäsenvaltiossa annetaan kyseinen todistus sellaisen ihmisille tarkoitetun lääkkeen perusteella, jolle on annettu lupa tässä jäsenvaltiossa, kun tälle tuotteelle on myönnetty ensimmäisessä jäsenvaltiossa markkinoille saattamista koskeva lupa eläinlääkkeenä ennen samassa 19 artiklan 1 kohdassa vahvistettua päivää.

(ks. 23 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi – Tariffinimikkeet – Yhdistetyn nimikkeistön selittävät huomautukset – Alanimikkeiden 4202 12 11 ja 4202 12 19 selittävät huomautukset eivät ole pätemättömiä

Tiivistelmä

Yhdistetyn nimikkeistön selittävät huomautukset tarjoavat pätevät perusteet nimikkeistön tulkinnalle, kunhan vain niiden sisältö on yhdenmukainen tämän yhteistä tullitariffia koskevan säännöstön kanssa eikä niillä muuteta sen soveltamisalaa. Tämä on tilanne alanimikkeiden 4202 12 11 ja 4202 12 19 selittävien huomautusten osalta. Ne eivät nimittäin ole vastoin kyseisten nimikkeiden ja alanimikkeiden sanamuotoa, näihin sovellettavia huomautuksia eivätkä vastoin sitä yhdistetyn nimikkeistön yleisten tulkintasääntöjen 6 kohdassa mainittua sääntöä, jonka mukaan tavaroiden luokittelun on tapahduttava alanimikkeiden sanamuodon mukaan. Erityisesti mainitut selittävät huomautukset ovat jatkoa yhdistetyn nimikkeistön 42 ryhmän lisähuomautukselle 1 ja niissä täsmennetään, että yhdessä lisähuomautuksen kattamista tapauksista, nimittäin kun uloin kerros, joka on paljain silmin havaittavissa, on muovilevyä, tämän levyn valmistusmenetelmällä ei ole merkitystä tariffiluokittelun kannalta. Lisäksi katsottaessa kaksi valmistustapaa, jotka johtavat samanlaisen tuotteen, nimittäin ulkopinnan, joka on muovia, syntymiseen, toisiaan vastaaviksi, näissä selittävissä huomautuksissa noudatetaan tariffiluokittelun ratkaisevaa luokitteluperustetta, joka perustuu kyseisten tavaroiden objektiivisesti todettaviin ominaispiirteisiin ja ominaisuuksiin, sellaisina kuin ne on määritelty yhteisen tullitariffin nimiketekstissä ja jaksojen tai ryhmien huomautusten teksteissä. Tästä johtuu, että ei ole olemassa ainoatakaan seikkaa, joka voisi vaikuttaa kyseisten selittävien huomautusten pätevyyteen.

(ks. 16, 19, 21, 27, 29 ja 32 kohta sekä tuomiolauselma)