ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kalastus – Yhteinen rakennepolitiikka – Meriluonnonvarojen säilyttäminen – Kalastusalusten oikeus päästä jäsenvaltioiden rannikkovesialueille – Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjan 160 artiklalla perustettu siirtymäkauden järjestelmä – Neuvoston toimivalta antaa tämän artiklan kanssa sisällöltään analogisia säännöksiä järjestelmän voimassaolon päättymisen jälkeen – Toimivallan hyväksyttävyys

(EY 37 artikla; neuvoston asetuksen N:o 2371/2002 liitteessä I oleva 6 kohta)

2. Kalastus – Yhteinen rakennepolitiikka – Meriluonnonvarojen säilyttäminen – Kalastusalusten oikeus päästä jäsenvaltioiden rannikkovesialueille – Erityisjärjestely, jossa tätä oikeutta on rajoitettu vain yhden jäsenvaltion alusten osalta ja jonka tavoitteena on suojella yhteisön herkimpiä vesiä – Tavoite, joka ei merkitse vastavuoroisuuskriteereitä jäsenvaltioiden välillä – Syrjintäkiellon periaate – Loukkaaminen – Periaatetta ei ole loukattu

(Neuvoston asetus N:o 2371/2002)

Tiivistelmä

1. Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisehdoista ja perustamissopimusten mukautuksista tehdyn asiakirjan 160 artiklaa, joka on tämän asiakirjan siirtymätoimenpiteitä koskevassa neljännessä osassa ja jossa määrätään kalastukseen kohdistuvista rajoituksista, ei tämän asiakirjan 166 artiklassa tarkoitetun päivämäärän, eli 31.12.2002, jälkeen enää voida soveltaa.

Yhteisön lainsäätäjä voi kuitenkin EY 37 artiklaan perustuvan toimivaltansa rajoissa antaa uusia sääntöjä, jotka ovat sisällöltään analogisia liittymisasiakirjan 160 artiklan kanssa, kuten elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa annetun neuvoston asetuksen N:o 2371/2002 liitteessä I olevan 6 kohdan sääntö, jossa määritellään edellytykset espanjalaisten kalastusalusten oikeudelle päästä Ranskan rannikkovesialueille.

(ks. 27–29 kohta)

2. Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa annetun asetuksen N:o 2371/2002 tavoitteena on sen 14. perustelukappaleen mukaan suojella yhteisön herkimpiä vesiä ottaen huomioon tarve säilyttää perinteinen kalastustoiminta. Espanjalaisten kalastusalusten pääsyä Ranskan rannikkovesialueille säännellään asetuksen liitteessä I olevassa 6 kohdassa, eikä tämä järjestely loukkaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska kyseinen tavoite ei sellaisenaan merkitse, että vastavuoroisuuden kriteereitä olisi sovellettava jäsenvaltioiden välillä. Sillä vain pidetään edelleen voimassa järjestely, joka on ollut voimassa siitä alkaen, kun Espanjan kuningaskunta liittyi Euroopan yhteisöön.

(ks. 45, 50, 51, 54 ja 55 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Oikeudenkäynnin kohde – Oikeudenkäynnin kohteen määrittäminen oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä – Väitteiden esittämisen sallittavuus perustellun lausunnon antamisen jälkeen kansallisen lainsäädännön muuttamisen vuoksi

(EY 226 artikla)

2. Sosiaalipolitiikka – Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät – Mahdollisuudet työhön ja työolot – Tasa-arvoinen kohtelu – Poikkeukset – Naisen suojelu – Ulottuvuus – Kieltoa ottaa naisia palvelukseen maanalaisen kaivosteollisuuden alalle sekä paineilma- ja sukellustöihin ei voida hyväksyä

(Neuvoston direktiivin 76/207 2 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

1. Vaikka on totta, että EY 226 artiklan nojalla nostetun kanteen kohde rajataan kyseisessä määräyksessä tarkoitetussa oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä ja että komission perustellun lausunnon ja kanteen on tästä syystä perustuttava yhdenmukaisiin väitteisiin, tämä vaatimus ei voi kuitenkaan merkitä sitä, että perustellun lausunnon ja kannekirjelmässä esitettyjen vaatimusten pitäisi aina olla täysin yhteneviä, kun oikeudenkäynnin kohdetta ei ole laajennettu tai muutettu vaan päinvastoin ainoastaan rajattu.

Näin ollen silloin kun lainsäädäntöä on muutettu oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn aikana, kanne voi koskea sellaisia kansallisia säännöksiä, jotka eivät ole yhdenmukaisia perustellussa lausunnossa tarkoitettujen säännösten kanssa. Siltä osin kuin riittää, että oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä riitautetulla lainsäädännöllä käyttöön otettu järjestelmä on kokonaisuudessaan pysytetty niillä uusilla toimenpiteillä, joita jäsenvaltio on toteuttanut perustellun lausunnon antamisen jälkeen ja jotka riitautetaan kanteessa, ei ole suljettu pois sitä, etteikö myös riittäisi, että uusilla toimenpiteillä otetaan käyttöön poikkeuksia perustellun lausunnon kohteena olevaan järjestelmään, jolloin siis väitteen kohteena olevaa noudattamatta jättämistä korjataan osittain.

(ks. 28–30 kohta)

2. Vaikka erilainen kohtelu voidaan hyväksyä naisten suojelemiseksi erityisesti raskauden ja synnytyksen perusteella, miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa annetun direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 3 kohdassa ei kuitenkaan anneta mahdollisuutta sulkea naisia jonkin toimen ulkopuolelle pelkästään sillä perusteella, että naisia pitäisi suojella enemmän kuin miehiä vaaroilta, jotka koskevat miehiä ja naisia samalla tavoin ja joihin ei liity nimenomaisesti mainittujen tarpeiden kaltaista erityistä naisten suojelemisen tarvetta.

Yleistä kieltoa ottaa naisia työhön maanalaiseen kaivosteollisuuteen ja ylipaineessa suoritettaviin töihin, vaikka sen osalta on säädetty poikkeuksia, ja ehdotonta kieltoa ottaa naisia sukellustöihin ei voida pitää mainitun säännöksen perusteella sallittuna erilaisena kohteluna.

(ks. 43, 45, 50, 69 ja 74 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Kuudennessa direktiivissä säädetyt vapautukset – Kiinteän omaisuuden vuokrauksen vapautus – Käsite – Sellaisen hallintaoikeuden myöntäminen, joka voidaan lakkauttaa välittömästi, sellaista korvausta vastaan, joka on pääosin vahvistettu hallintaoikeuden kohteena olevan pinta-alan mukaan – Kuuluminen kiinteän omaisuuden vuokrauksen käsitteen alaan – Edellytys – Sopimukset, joiden pääasiallisena tarkoituksena on tilojen tai kiinteistöjen passiivinen käyttöön luovuttaminen sellaista vastiketta vastaan, joka liittyy ajan kulumiseen

(Neuvoston direktiivin 77/388 13 artiklan B kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388 13 artiklan B kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että toimet, joilla yhtiö samanaikaisesti myöntää eri sopimuksilla itseensä läheisessä yhteydessä oleville yhtiöille saman kiinteistön hallintaoikeuden, joka voidaan lakkauttaa välittömästi, sellaista korvausta vastaan, joka on pääosin vahvistettu hallintaoikeuden kohteena olevan pinta-alan mukaan, ovat tässä säännöksessä tarkoitettuja ”kiinteän omaisuuden vuokrausta” koskevia toimia, kun näiden sopimusten, sellaisina kuin niitä on käytännössä sovellettu, pääasiallisena tarkoituksena on tilojen tai kiinteistöpinta-alojen passiivinen käyttöön luovuttaminen sellaista vastiketta vastaan, joka liittyy ajan kulumiseen, eikä palvelun tarjoaminen, jolloin ne on määriteltävä toisella tapaa.

(ks. 28 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Sairausvakuutus – Toisessa jäsenvaltiossa annetusta hoidosta aiheutuneiden kulujen korvaaminen toimivaltaisessa jäsenvaltiossa – Oleskelujäsenvaltiossa voimassa olevien korvaustaksojen soveltaminen – Asetuksen N:o 574/72 34 artikla – Sairausvakuutuskassan käytäntö, jonka mukaan korvataan täysimääräisesti sellaiset sairauskulut, jotka eivät ylitä tiettyä summaa, voidaan hyväksyä

(Neuvoston asetuksen N:o 574/72 34 artikla)

Tiivistelmä

Jos sellaiset muodollisuudet ovat jääneet täyttymättä, jotka oikeuttavat muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa oleskeltaessa luontoisetuuksiin, joita annetaan toimivaltaisen laitoksen puolesta oleskelupaikan laitoksesta, sosiaalivakuutetut voivat asetuksen N:o 574/72 34 artiklan nojalla saada toimivaltaisessa valtiossa korvatuiksi sairauskulut, jotka heille ovat tämän oleskelun aikana aiheutuneet, oleskelupaikan laitoksen soveltamien korvaustaksojen mukaan. Kyseistä artiklaa on tulkittava siten, ettei se estä sellaista sairausvakuutuskassan käytäntöä, jota noudatetaan kansallisen lainsäädännön soveltamisen yhteydessä ja jossa sairauskulut, jotka kyseisen kassan jäsenille ovat aiheutuneet heidän oleskellessaan toisessa jäsenvaltiossa, korvataan täysimääräisesti silloin, kun kyseiset kulut eivät ylitä tiettyä summaa. Se, että kyse on täysimääräisestä korvauksesta, riittää nimittäin takaamaan sen, että sosiaalivakuutetun saama korvaus on vähintään yhtä suuri, ellei suurempi, kuin se, jonka hän olisi saanut, jos korvaus olisi maksettu kyseisessä artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti.

(ks. 24 ja 27 kohta sekä tuomiolauselma)
Asia C-472/02

Siomab SA

vastaan

Institut bruxellois pour la gestion de l’environnement

(Cour d’appel de Bruxellesin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

Ympäristö – Jätteet – Jätteiden siirroista annettu asetus (ETY) N:o 259/93 – Lähettävän viranomaisen toimivalta valvoa siirron luokittelua (hyödyntäminen tai huolehtiminen) ja vastustaa siirtoa sillä perusteella, että luokittelu on virheellinen – Vastustamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt

Tuomion tiivistelmä

Ympäristö – Jätteet – Jätteiden siirroista annettu asetus N:o 259/93 – Hyödynnettäviksi tarkoitetut jätteet – Siirtohankkeen ilmoituksen tekijän suorittama virheellinen luokittelu – Lähettävän viranomaisen puuttuva toimivalta luokitella uudelleen omasta aloitteestaan tämä siirto ja kieltäytyä lähettämästä kuljetusasiakirjaa – Tämän viranomaisen velvollisuus ilmaista ilmoituksen tekijälle luokittelua koskeva vastalauseensa

(Neuvoston asetuksen N:o 259/93 6 artiklan 8 kohta ja 7 artiklan 2 kohta)

Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta annettua asetusta N:o 259/93, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 98/368 ja päätöksellä 1999/816, on tulkittava niin, että kun jäsenvaltio turvautuu kyseisen asetuksen 6 artiklan 8 kohdan säännösten mukaiseen erityiseen ilmoitusmenettelyyn, jossa lähettävä toimivaltainen viranomainen voi ilmoituksen tekijän sijaan itse ilmoittaa hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden siirtoa koskevat kuljetusasiakirjat vastaanottavalle toimivaltaiselle viranomaiselle, tämä lähettävä toimivaltainen viranomainen ei voi omasta aloitteestaan luokitella tätä siirtoa uudelleen, jos se katsoo ilmoituksen tekijän suorittaman virheellisen luokittelun vuoksi olevansa velvollinen vastustamaan siirtoa. Se on velvollinen lähettämään kuljetusasiakirjan muille toimivaltaisille viranomaisille ja vastaanottajalle ja ilmaisemaan kaikin mahdollisin keinoin ja viimeistään saman asetuksen 7 artiklan 2 kohdassa säädetyn määräajan päättyessä vastalauseensa ilmoituksen tekijälle ja muille toimivaltaisille viranomaisille.

(ks. 35 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Valtiontuki – Tukihankkeet – Kielto toteuttaa tukihanketta ennen komission lopullista päätöstä – Välitön vaikutus – Henkilöt, jotka voivat vedota mahdolliseen rikkomiseen – Yksityinen, joka on verovelvollinen sellaisesta verosta, joka on erottamaton osa tukitoimenpidettä

(EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohta (josta on tullut EY 88 artiklan 3 kohta))

2. Valtiontuki – Perustamissopimuksen määräykset – Soveltamisala – Edellytykset, joiden täyttyessä verot, joihin liittyy verovapautuksia, voidaan rinnastaa tukiin – Veron ja tuen välillä oleva varojen käyttötarkoitusta koskeva sitova yhteys

(EY:n perustamissopimuksen 92 artikla (josta on muutettuna tullut EY 87 artikla) ja 93 artikla (josta on tullut EY 88 artikla))

Tiivistelmä

1. Lainvastaisen tuen myöntämisellä aiheutettujen kilpailunvääristymien haitallisten vaikutusten poistamisen lisäksi yksityisellä voi olla kansallisissa tuomioistuimissa intressi vedota perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan viimeisessä virkkeessä (josta on tullut EY 88 artiklan 3 kohdan viimeinen virke) mainitun täytäntöönpanokiellon välittömään oikeusvaikutukseen myös saadakseen palautetuksi mainitun määräyksen vastaisesti kannetun veron. Arvioitaessa yksityisen intressiä tässä viimeksi mainitussa tilanteessa merkitystä ei ole sillä, oliko tukitoimenpiteen aiheuttamalla kilpailunvääristymisellä vaikutusta mainittuun yksityiseen. Huomioon on otettava ainoastaan se seikka, että yksityinen on verovelvollinen sellaisesta verosta, joka on erottamaton osa tukitoimenpidettä, joka on toteutettu perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan viimeisessä virkkeessä olevan kiellon vastaisesti.

(ks. 19 kohta)

2. Verot eivät kuulu perustamissopimuksen valtiontukia koskevien määräysten soveltamisalaan lukuun ottamatta tilannetta, jossa veroilla rahoitetaan tukitoimenpide siten, että ne ovat erottamaton osa kyseistä toimenpidettä.

Jotta veron tai veron osan voidaan katsoa olevan erottamaton osa tukitoimenpidettä, veron ja tuen välillä on ehdottomasti oltava sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä säädetty varojen käyttötarkoitusta koskeva sellainen sitova yhteys, jonka mukaisesti veron tuotto käytetään väistämättä tuen rahoittamiseen. Mikäli tällainen yhteys on olemassa, veron tuotolla vaikutetaan suoraan tuen suuruuteen ja tämän seurauksena arviointiin tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille.

Ne seikat, että tuki myönnetään verovapautuksen muodossa tai että kyseisen vapautuksen johdosta menetetyt tulot kompensoidaan jäsenvaltion talousarvion arvioimisesta johtuvien tarpeiden vuoksi korottamalla veroa, eivät yksinään ole riittäviä edellä mainitun yhteyden luomiseksi.

(ks. 25, 26 ja 29 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sosiaalipolitiikka – Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät – Mahdollisuudet työhön ja työsuhteen ehdot – Tasa-arvoinen kohtelu – Työehtosopimus, jossa määrätään siirrosta ylempään palkkaluokkaan ylennykseltä edellytetyn kauden täytyttyä – Äitiyslomakauden huomioon ottaminen – Sellaisen äitiysloma-ajan huomiotta jättäminen loman keston vuoksi täysimääräisenä, joka on otettu entisen Saksan demokraattisen tasavallan lainsäädännön nojalla – Huomiotta jättämistä ei voida hyväksyä

(Neuvoston direktiivi 76/207)

Tiivistelmä

Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa annetun direktiivin 76/207 vastaista on se, että työehtosopimuksella jätetään ylennykseltä edellytettyyn kauteen lukematta sellainen osuus, jonka ajan naispuolinen työntekijä on ollut DDR:n lainsäädännön mukaisesti äitiyslomalla yli sen kahdeksan viikon mittaisen suojakauden, josta säädetään työehtosopimuksessa tarkoitetussa Saksan liittotasavallan lainsäädännössä, jos kummankin äitiysloman tavoitteet ja päämäärät vastaavat niitä tavoitteita, jotka on asetettu naisten suojelemiseksi raskauden ja äitiyden perusteella, mistä säädetään tämän direktiivin 2 artiklan 3 kohdassa.

(ks. 59 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Palvelujen tarjoamisen vapaus – Rajoitukset – Perusteleminen yleistä järjestystä koskevilla syillä – Toimenpiteiden tarpeellisuus ja oikeasuhteisuus – Erilaisten suojajärjestelmien olemassaololla eri jäsenvaltioissa ei ole merkitystä

(EY 46 ja EY 49 artikla)

2. Palvelujen tarjoamisen vapaus – Rajoitukset – Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään pelin, jossa simuloidaan ihmisten tappamista, kaupallinen hyödyntäminen – Perustelu – Yleisen järjestyksen turvaaminen – Ihmisarvon kunnioittaminen yleisenä oikeusperiaatteena

(EY 46 ja EY 49 artikla)

Tiivistelmä

1. Vaikka palvelujen tarjoamisen vapautta rajoittavat toimenpiteet voidaan perustella yleistä järjestystä koskevilla syillä ainoastaan silloin, kun kyseiset toimenpiteet ovat välttämättömiä niiden etujen suojaamiseksi, jotka kyseisillä toimenpiteillä pyritään turvaamaan, ja ainoastaan siltä osin kuin näitä tavoitteita ei voida saavuttaa vähemmän rajoittavilla toimenpiteillä, ei ole välttämätöntä, että jäsenvaltion viranomaisten toimenpide vastaa kaikkien jäsenvaltioiden käsitystä kysymyksessä olevan perusoikeuden tai oikeutetun intressin suojaamista koskevista menettelytavoista. Pelkästään se seikka, että jäsenvaltio on ottanut käyttöön erilaisen suojajärjestelmän kuin jokin toinen jäsenvaltio, ei näin ollen sulje pois sitä, että kyseiset toimenpiteet ovat tarpeellisia ja oikeasuhteisia.

(ks. 36–38 kohta)

2. Yhteisön oikeus ei estä sitä, että taloudellinen toiminta, jossa hyödynnetään kaupallisesti peliä, jossa simuloidaan ihmisten tappamista, kielletään kansallisella toimenpiteellä, joka on annettu yleisen järjestyksen turvaamiseksi sillä perusteella, että tämä toiminta loukkaa ihmisarvoa.

Kyseistä toimenpidettä ei ole pidettävä palvelujen tarjoamisen vapautta perusteettomasti rajoittavana toimenpiteenä, kun yhtäältä perusoikeuksien suojelu – kun täsmennetään, että yhteisön oikeusjärjestyksessä pyritään kiistatta takaamaan ihmisarvon kunnioittaminen yleisenä oikeusperiaatteena – on perusteltu intressi, jonka vuoksi yhteisön oikeudessa asetettujen velvoitteiden eli jopa tavaran vapaan liikkuvuuden kaltaisista perustamissopimuksessa taatuista perusvapauksista johtuvien velvoitteiden rajoittaminen voi lähtökohtaisesti olla perusteltua, ja kun toisaalta kyseinen toimenpide vastaa sitä ihmisarvon suojan tasoa, joka kansallisella perustuslailla on haluttu turvata asianomaisen jäsenvaltion alueella ja kun se ei mene pidemmälle kuin on välttämätöntä tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi.

(ks. 34, 35 ja 39–41 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous – Yhtenäinen lainsäädäntö – Kasvinjalostajanoikeuksien suojaaminen – Asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohta ja asetuksen N:o 1768/95 9 artikla – Yhteisön kasvinjalostajanoikeuden omistajan mahdollisuus pyytää tietoja, jos hänellä on viitteitä siitä, että lisäysaineiston kunnostaja on kunnostanut suojattua tuotetta

(Neuvoston asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 2 ja 3 kohta; komission asetuksen N:o 1768/95 9 artikla)

Tiivistelmä

Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohdan kuudennessa luetelmakohdassa ja asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohdassa säädetyn maataloutta koskevan vapautuksen soveltamista koskevista säännöistä annetun asetuksen N:o 1768/95 9 artiklassa säädetään yhteisön kasvinjalostajanoikeuden omistajan mahdollisuudesta pyytää lisäysaineiston kunnostajalta asiaankuuluvia tietoja, jotka tämä on saanut tehtäviensä tavanomaisen harjoittamisen yhteydessä ilman veloituksia tai lisäkustannuksia. Jos omistajalla on viitteitä siitä, että viimeksi mainittu on kunnostanut tai aikoo kunnostaa istutusta varten sellaista korjattua tuotetta, jonka viljelijä on saanut istuttamalla sellaisen omistajalle kuuluvan lajikkeen, muun kuin hybridilajikkeen tai synteettisen lajikkeen, lisäysaineistoa, jolla on kyseinen suoja ja joka on jokin asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 2 kohdassa luetelluista kasvilajeista.

Tällaisessa tapauksessa lisäysaineiston kunnostajalla on velvollisuus antaa omistajalle asiaankuuluvia tietoja paitsi niistä viljelijöistä, joiden osalta omistajalla on viitteitä siitä, että lisäysaineiston kunnostaja on suorittanut tai aikoo suorittaa heille näitä kunnostustoimia, myös niistä kaikista muista viljelijöistä, joille se on kunnostanut tai aikoo kunnostaa sellaista korjattua tuotetta, joka on saatu istuttamalla tällaisen lajikkeen lisäysaineistoa, kun kyseessä oleva lajike on ilmoitettu tälle kunnostajalle tai kun se on saanut siitä tietoja.

(ks. 54 ja 66 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely – Kanteen kohteen rajaaminen – Perusteltu lausunto – Väitteiden yksityiskohtainen esittäminen – Väitettä, johon on viitattu kannekirjelmässä mutta jota ei toisteta perustellussa lausunnossa, vaikka siihen onkin viitattu virallisessa huomautuksessa, ei voida hyväksyä

(EY 226 artikla)

2. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi siitä, onko kanne perusteltu – Huomioon otettava tilanne – Tilanne perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä

(EY 226 artikla)

Tiivistelmä

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta on todettava, että vaikka virallisesta huomautuksesta, jossa esitetään alustava lyhyt tiivistelmä syyksi luetusta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä, voikin olla hyötyä perustellun lausunnon ymmärtämiseksi, komission on joka tapauksessa täsmällisesti yksilöitävä tässä lausunnossa ne moitteet, joihin se on jo yleisemmin vedonnut virallisessa huomautuksessa ja jotka se uudistaa kyseistä jäsenvaltiota vastaan sen mahdollisesti EY 226 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla esittämiin huomautuksiin ensin tutustuttuaan. Tämä edellytys on välttämätön sen vuoksi, että riidan kohde tulisi selvästi rajatuksi ennen EY 226 artiklan toisessa kohdassa määrätyn oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn aloittamista, ja sen varmistamiseksi, että kyseisellä jäsenvaltiolla olisi tarkka tieto niistä seikoista, joista komissio sitä moittii, ja että se näin voisi lopettaa moititut noudattamatta jättämiset tai esittää puolustuksekseen perusteluja ennen kuin komissio mahdollisesti saattaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi.

Näin ollen komission kannekirjelmässä olevaa viittausta moitteeseen, joka on esitetty virallisessa huomautuksessa mutta jota ei ole toistettu perustellussa lausunnossa, on pidettävä säännönvastaisena.

(ks. 21 ja 28 kohta)

2. Kun EY 226 artiklaan perustuvaa kannetta käsiteltäessä arvioidaan sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteensa, huomioon on otettava jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä.

(ks. 31 kohta)