ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous Yhteinen markkinajärjestely Periaatteet Maataloustuotteen alkuperän määrittelyperuste Sellaista yleistä periaatetta, jonka mukaan maataloustuotteen alkuperä vahvistetaan sen maantieteellisen alueen perusteella, jolla tuote on viljelty, ei ole olemassa

(Neuvoston asetukset N:o 2392/89 ja N:o 2081/92)

2. Maatalous Yhteinen markkinajärjestely Rasvat Oliiviöljy Kaupan pitäminen yhteisössä Edellytykset Komission harkintavalta Tuomioistuinvalvonnan rajat

(Neuvoston asetuksen N:o 136/66 35 a artikla)

Tiivistelmä

1. Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetussa asetuksessa N:o 2081/92 määriteltyjen maataloustuotteiden maantieteellisiä merkintöjä ja alkuperänimityksiä koskevissa erityisissä kriteereissä viitataan määrättyihin ja homogeenisiin maantieteellisiin alueisiin, eikä niitä voida ymmärtää sellaisiksi yleisiksi säännöiksi, joita sovelletaan kyseisen alueen laajuudesta ja heterogeenisuudesta riippumatta. Myös viinien ja rypäleen puristemehun kuvausta ja esittelyä koskevista yleisistä säännöistä annetun asetuksen N:o 2392/89 säännöt on vahvistettu ottaen huomioon näiden tuotteiden erityiset ominaisuudet, eikä niiden voida katsoa soveltuvan yleisesti kaikkiin maataloustuotteisiin. Tästä seuraa, että kyseisistä säännöksistä ei voida johtaa sellaista yleistä periaatetta, jonka mukaan erilaisten maataloustuotteiden alkuperä olisi ehdottomasti ja yhdenmukaisesti vahvistettava sen maantieteellisen alueen perusteella, jolla tuotteet on viljelty.

( ks. 24 kohta )

2. Silloin kun komissiolla on laaja harkintavalta, kuten sillä on sille rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 136/66, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1915/87, 35 a artiklassa myönnetyn toimivallan nojalla, yhteisöjen tuomioistuimet eivät tällaisen toimivallan käytön lainmukaisuutta valvoessaan voi korvata toimivaltaisen viranomaisen arviointeja omilla arvioinneillaan, vaan niiden on ainoastaan tutkittava, että toimivaltaa ei ole käytetty ilmeisen virheellisellä tavalla tai että harkintavaltaa ei ole käytetty väärin.

( ks. 2526 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöstö Muuhun henkilöstöön sovellettavat palvelussuhteen ehdot Paikalliset toimihenkilöt Määräaikainen työsopimus Muuttaminen toistaiseksi voimassa olevaksi työsopimukseksi Kansallisen lainsäädännön sovellettavuus

(Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 79 artikla)

Tiivistelmä

$$Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 79 artiklaa on tulkittava siten, että siinä kielletään yhteisöjen toimielintä tekemästä paikallisen toimihenkilön kanssa työsopimusta määräajaksi, kun se on kiellettyä paikallisten toimihenkilöiden työsuhteen ehtoihin sovellettavien toimielimen omien määräysten mukaan, joita annettaessa on otettu huomioon sen valtion määräykset ja käytännöt, jossa toimihenkilö hoitaa tehtäviään.

Kun kyse on riita-asiasta, joka koskee Euroopan koulutussäätiön tekemää paikallisen toimihenkilön työsopimusta, johon sovelletaan Italiassa tehtäviään hoitavien paikallisten toimihenkilöiden palvelussuhteen ehtoja koskevia komission määräyksiä, kansallisen tuomioistuimen on arvioitava komission määräysten 3 artiklan mukaisesti, edellyttävätkö työhön liittyvät olosuhteet tai työn luonne sitä, että työsopimus on määräaikainen. Jos vastaus on kieltävä, tämän tuomioistuimen on muutettava kyseinen sopimus toistaiseksi voimassa olevaksi työsopimukseksi.

( ks. 31 kohta ja tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtoverot - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Aikaisemmassa vaihdannan vaiheessa maksetun veron vähentäminen - Erityisten poikkeussäännösten hyväksyminen - Veropetoksen tai veron kiertämisen estäminen - Päätös 89/487/ETY - Veron vähennysoikeuden rajoittaminen tiettyjen majoitus-, vastaanotto-, ravintola- ja viihdytyskulujen osalta - Suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen - Lainvastaisuus

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artikla; neuvoston päätös 89/487/ETY)

2. Yhteisön oikeus - Luottamuksensuojan periaate - Jäsenvaltio ei voi vedota periaatteeseen sellaisten seurausten välttämiseksi, jotka johtuvat siitä, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa yhteisön toimielimen antaman säädöksen pätemättömäksi

Tiivistelmä

1. Neuvoston päätös 89/487/ETY on tehty jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan nojalla, jonka mukaan jäsenvaltiolle voidaan antaa lupa ottaa käyttöön kuudennesta direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi. Tämä päätös, jossa Ranskan tasavallalle annetaan oikeus soveltaa kuudennen arvonlisäverodirektiivin 17 artiklan 6 kohdan toisesta alakohdasta poikkeavaa säännöstä, on pätemätön, kun sitä tarkastellaan yleisen suhteellisuusperiaatteen valossa, siltä osin kuin siinä on kyseiselle valtiolle annettu oikeus evätä talouden toimijoilta oikeus vähentää sellaisiin kuluihin sisältyvä arvonlisävero, joiden nämä toimijat voivat osoittaa liittyvän yksinomaan liiketoimintaan.

Yhteisön oikeuden tämänhetkinen tila huomioon ottaen veropetosten ja veron kiertämisen estämisen kannalta tarpeelliselta ei vaikuta toimenpide, jolla periaatteessa evätään kaikkien majoitus-, vastaanotto-, ravintola- ja viihdytyskulujen osalta arvonlisäveron vähennysoikeus eli yksi kuudennessa direktiivissä käyttöön otetun arvonlisäverojärjestelmän perusperiaatteista, koska muita oikein suhteutettuja ja tämän periaatteen toteutumista vähemmän haittaavia keinoja kuin tiettyihin menoihin kohdistuvan vähennysoikeuden rajoittaminen on harkittavissa tai jo olemassa kansallisessa oikeusjärjestyksessä. Päinvastoin tämä keino haittaa liiallisesti kuudennen direktiivin tavoitteiden ja periaatteiden toteutumista.

( ks. 35, 57 ja 61-62 kohta sekä tuomiolauselma )

2. Luottamuksensuojan periaate kuuluu yhteisön oikeusjärjestykseen ja perustuu välittömästi oikeusvarmuuden periaatteeseen, johon vetoavat yleensä yksityiset oikeussubjektit (talouden toimijat), joilla on julkisen vallan aikaansaama perusteltu luottamus johonkin asiaintilaan. Jäsenvaltio ei voi vedota luottamuksensuojan periaatteeseen välttääkseen yhteisöjen tuomioistuimen sellaisen tuomion seuraukset, jossa yhteisön säädös todetaan pätemättömäksi, sillä tämä kyseenalaistaisi yksityishenkilöiden mahdollisuuden saada suojaa laittomiin sääntöihin perustuvalta julkisen vallan toiminnalta.

( ks. 67 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kumoamiskanne - Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt - Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet - Merentakaisista maista ja merentakaisilta alueilta peräisin olevan riisin tuontia koskevien suojatoimenpiteiden käyttöön ottamisesta annettu neuvoston asetus - Alankomaiden Antillien nostama kanne - Tutkimatta jättäminen

(EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan neljäs kohta (josta on muutettuna tullut EY 230 artiklan neljäs kohta); neuvoston asetus N:o 1036/97)

Tiivistelmä

$$Jotta yhteisön toimielimen antaman yleisesti sovellettavan säädöksen voidaan katsoa koskevan luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä erikseen, sen on vaikutettava niiden oikeudelliseen asemaan niille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella nämä toimijat erottuvat kaikista muista ja ne voidaan yksilöidä samalla tavalla kuin se, jolle päätös on osoitettu.

Merentakaisista maista ja merentakaisilta alueilta (MMA) peräisin olevan riisin tuontia koskevien suojatoimenpiteiden käyttöön ottamisesta annettu neuvoston asetus N:o 1036/97 ei koske erikseen Alankomaiden Antilleita.

MMA:n yleinen intressi alueensa taloudellisten ja sosiaalisten kysymysten osalta toimivaltaisena tahona saada aikaan alueensa taloudellista vaurautta koskevia myönteisiä tuloksia ei yksistään riitä sen toteamiseksi, että asetuksen N:o 1036/97 säännökset koskevat sitä perustamissopimuksen 173 artiklan neljännen kohdan (josta on muutettuna tullut EY 230 artiklan neljäs kohta) tarkoittamalla tavalla, eikä siis sen toteamiseksi, että asetus koskee sitä erikseen.

Sen toteaminen, että neuvoston oli asetusta N:o 1036/97 antaessaan siltä osin kuin asiaan liittyvät olosuhteet eivät sitä estäneet otettava huomioon kielteiset seuraukset, joita sen päätöksellä voi olla kyseisten MMA:iden taloudelle sekä niille yrityksille, joita asia koskee, ei poista Alankomaiden Antilleiden velvollisuutta näyttää toteen, että tämä asetus vaikuttaa siihen sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella se erottuu kaikista muista. Alankomaiden Antillit ei kuitenkaan erotu kaikista muista MMA:ista sen perusteella, että se vei ylivoimaisesti eniten MMA:ista peräisin olevaa riisiä yhteisön alueelle. Vaikka väite, jonka mukaan asetuksessa N:o 1036/97 säädetyt suojatoimenpiteet voivat aiheuttaa merkittäviä sosiaalisia ja taloudellisia seurauksia Alankomaiden Antilleille, olisikin perusteltu, on kuitenkin todettava, että tämä asetus aiheuttaa samankaltaisia seurauksia myös muille MMA:ille. Kolmansista maista peräisin olevan riisin käsittely MMA:issa on liiketoimintaa, jota mikä tahansa talouden toimija voi harjoittaa koska tahansa missä tahansa MMA:ssa. Alankomaiden Antillit ei näin ollen erotu kaikista muista MMA:ista tällaisen toiminnan perusteella.

( ks. 60, 64, 72-74 ja 76 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Työttömyys - Rajatyöntekijä - Sen määrittäminen, onko työntekijä kokonaan vai osittain työtön - Yhteisön oikeuteen perustuvien määrittelyperusteiden soveltaminen

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 71 artiklan 1 kohdan a alakohta)

2. Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Työttömyys - Rajatyöntekijä - Sen määrittäminen, onko työntekijä kokonaan vai osittain työtön - Määrittelyperusteet - Työntekijä, joka työskentelee osa-aikaisesti muussa jäsenvaltiossa kuin asuinvaltiossaan - Osittainen työttömyys - Oikeus etuuksiin työskentelyvaltiossa - Kansallisen tuomioistuimen arviointi asiasta

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan i ja ii alakohta)

Tiivistelmä

$$1. Kriteereiden, joiden mukaisesti ratkaistaan, onko rajatyöntekijää pidettävä asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 2001/83, 71 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla osittain tai kokonaan työttömänä, on oltava yhdenmukaisia ja perustuttava yhteisön oikeuteen. Tätä kysymystä ei voida ratkaista kansalliseen oikeuteen perustuvien kriteerien pohjalta.

( ks. 18 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta )

2. Jos työntekijä pysyy edelleen saman yrityksen palveluksessa muussa jäsenvaltiossa kuin asuinvaltiossaan mutta alkaa tehdä osa-aikaista työtä ja on edelleen tarjoutunut tekemään kokoaikaista työtä, hän on asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 2001/83, 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitetulla tavalla osittain työtön, ja etuudet antaa tämän valtion toimivaltainen laitos. Jos sitä vastoin työntekijällä ei enää ole mitään sidettä tähän valtioon, ja hän on saman asetuksen 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitetulla tavalla kokonaan työtön, etuudet antaa asuinpaikan laitos omalla kustannuksellaan. Kansallisen tuomioistuimen asiana on käsiteltävänään olevassa asiassa ratkaista näiden kriteerien pohjalta, mihin työntekijöiden ryhmään kyseessä oleva työntekijä kuuluu.

( ks. 37 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Pääomien vapaa liikkuvuus - Rajoitukset - Sellainen kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään jäsenvaltiossa asuvia henkilöitä hankkimasta ulkomailla liikkeeseen laskettuja velkakirjoja, ei ole hyväksyttävää eikä perusteltua

(EY:n perustamissopimuksen 73 b artikla ja 73 d artiklan 1 kohdan b alakohta (joista on tullut EY 56 artikla ja EY 58 artiklan 1 kohdan b alakohta))

Tiivistelmä

$$Se, että jäsenvaltio kieltää alueellaan asuvia henkilöitä hankkimasta ulkomailla liikkeeseen laskettuja velkakirjoja, on perustamissopimuksen 73 b artiklan 1 kohdassa (josta on tullut EY 56 artikla) kielletty pääomien vapaata liikkuvuutta koskeva rajoitus. Tällaista toimenpidettä, jonka Belgian valtio on toteuttanut viranomaisena, ei voida perustella tarpeella turvata verotuksen johdonmukaisuus, silloin kun ei ole olemassa minkäänlaisen verotuksellisen edun ja sitä vastaavan menetyksen välistä suoraa yhteyttä, joka olisi säilytettävä verotuksen johdonmukaisuuden turvaamiseksi. Tällaista toimenpidettä ei voida myöskään perustella perustamissopimuksen 73 d artiklan 1 kohdan b alakohdan (josta on tullut EY 58 artiklan 1 kohdan b alakohta) mukaisesti tarpeella estää veronkierto ja turvata tehokas verovalvonta, kun yleisellä veronkierron tai veropetoksen olettamalla ei voida perustella verotoimenpidettä, jolla kielletään kokonaan perustamissopimuksen 73 b artiklassa taatun perusvapauden käyttäminen.

( ks. 27, 35-36, 40, 45 ja 47 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. EHTY - Terästeollisuuden tuki - Komission antama hyväksyntä - Alueelliset investointituet - Edellytykset - Tukisuunnitelmien ilmoittaminen säädetyssä määräajassa - Määräajan ylittäminen - Vaikutukset

(Yleisesti sovellettavan päätöksen N:o 3855/91 6 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Viidennen terästukisäännöstön 6 artiklan 1 kohdassa tukisuunnitelmien ilmoittamiselle asetettu määräaika on preklusiivinen, koska mitään myöhässä ilmoitettua tukisuunnitelmaa ei ole mahdollista hyväksyä. Tästä seuraa, että komissiolla ei ollut oikeutta hyväksyä tukia, jos suunnitelmia niiden myöntämisestä tai muuttamisesta ei ollut ilmoitettu sille ennen nimenomaisesti asetetun määräajan päättymistä.

Tuomioistuimen on tutkittava viran puolesta tämän määräajan noudattamista koskeva kysymys, joka liittyy komission toimivaltaan, vaikka yksikään asianosaisista ei olisi sitä vaatinut.

( ks. 49 ja 55-56 kohta )

2. Vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämät perustelut olisivat joltain osin yhteisön oikeuden vastaisia, valitus on hylättävä, jos tuomiolauselman tueksi on esitetty sellaisia muita perusteluita, että siitä ilmenevä lopputulos on perusteltu.

( ks. 58 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Muutoksenhaku - Valitusperusteet - Tutkittavaksi ottaminen - Edellytykset - Sillä, että väitteet on esitetty myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, ei ole merkitystä

(EY:n perustamissopimuksen 168 a artikla (josta on tullut EY 225 artikla); EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklan ensimmäinen kohta; yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 112 artiklan 1 kohdan c alakohta)

2. Henkilöstö - Palkkaus - Eläkkeet - Korjauskerroin - Saksaa koskevien korjauskertointen vahvistaminen - Luottamuksensuojan periaate - Vilpittömän mielen periaate - Periaatetta ei ole loukattu

(Neuvoston asetukset N:o 3834/91, N:o 3761/92 ja N:o 3608/93)

3. Henkilöstö - Kanne - Virkamiehelle vastainen toimi - Käsite - Virkamiehelle erikseen tiedoksi annettava eläkelaskelma, jossa vahvistetaan hänen eläkkeensä määrä

(Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohta ja 91 artikla)

Tiivistelmä

1. Perustamissopimuksen 168 a artiklan (josta on tullut EY 225 artikla), EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklan ensimmäisen kohdan ja yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 112 artiklan 1 kohdan c alakohdan määräysten johdosta valituksessa on ilmoitettava täsmällisesti, miltä osin tuomion kumoamista vaaditaan, sekä ne oikeudelliset perusteet ja perustelut, jotka tätä vaatimusta tukevat.

Edellytysten täyttyessä valitus voi perustua ensimmäisessä oikeusasteessa jo esitettyihin väitteisiin, kun tarkoituksena on osoittaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rikkoneen yhteisön oikeutta hylätessään valittajan sille esittämät kanneperusteet ja väitteet.

( ks. 19-23 kohta )

2. Virkamies ei voi vedota luottamuksensuojan periaatteeseen, elleivät hallintoelimet ole antaneet hänelle asiassa täsmällisiä vakuutuksia.

Koska asetusten N:o 3834/91, N:o 3761/92 ja N:o 3608/93 perusteella ei voida pitää mitenkään varmana, että neuvosto antaa uudet Saksaa koskevat korjauskertoimet taannehtivasti, sen ei voida katsoa näillä asetuksilla synnyttäneen perusteltua luottamusta siihen, että tällaiset uudet kertoimet annetaan.

Koska neuvosto ei ole tältä osin herättänyt perusteltuja odotuksia, ei sen voida myöskään katsoa loukanneen vilpittömän mielen periaatetta, kun se ei ole antanut uusia kertoimia.

( ks. 33-36 ja 41 kohta )

3. Eläkelaskelma on henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu virkamiehelle vastainen toimenpide, joka voi olla valituksen tai mahdollisen kanteen kohteena, kun se on annettu tälle erikseen tiedoksi ja kun kussakin eläkelaskelmassa vahvistetaan tämän saaman eläkkeen määrä.

( ks. 47 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kansainväliset sopimukset - ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus - Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Vanhuuseläke - Asianomaisten henkilöiden syntymäajan määrittäminen - Kansallinen lainsäädäntö, jossa sallitaan muutokset sen jälkeen, kun asianomaiset ovat tehneet ilmoituksen sosiaaliturvalaitokselle, ainoastaan sillä edellytyksellä, että esitetään asiakirja, joka on annettu ennen kyseisen ilmoituksen tekemistä - Kyseinen lainsäädäntö ei merkitse kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää

(ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 3/80 3 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

$$Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta turkkilaisiin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä tehdyn ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 3/80 3 artiklan 1 kohdassa määrätään, että Turkin kansalaisilla, jotka asuvat jonkin jäsenvaltion alueella ja joihin sovelletaan kyseisen päätöksen määräyksiä, on siinä jäsenvaltiossa, jossa he asuvat, oikeus kyseisen valtion lainsäädännössä myönnettyihin sosiaaliturvaetuuksiin samoin edellytyksin kuin tämän jäsenvaltion kansalaisilla. Tätä määräystä on tulkittava siten, ettei sen vastaista ole se, että jäsenvaltio soveltaa turkkilaisiin työntekijöihin lainsäädäntöä, jossa vanhuuseläkkeen maksamisen ja tätä varten annettavan sosiaaliturvanumeron muodostamisen kannalta ratkaisevana syntymäaikana pidetään sitä syntymäaikaa, joka ilmenee ensimmäisestä asianomaisen tekemästä ilmoituksesta kyseisen valtion sosiaaliturvalaitokselle, ja jossa asetetaan edellytykseksi sille, että muu syntymäaika voidaan ottaa huomioon, sellaisen asiakirjan esittäminen, jonka alkuperäiskappale on annettu ennen kyseisen ilmoituksen tekemistä.

Tällaista kansallista lainsäädäntöä, jota sovelletaan riippumatta kyseisten työntekijöiden kansalaisuudesta ja jossa myönnetään niille asiakirjoille, jotka on esitettävä sen syntymäajan sivuuttamiseksi, joka on ilmoitettu ensimmäisessä sosiaaliturvalaitokselle tehdyssä ilmoituksessa, sama todistusvoima kyseisten asiakirjojen laatimisolosuhteista ja alkuperästä riippumatta, ei nimittäin aseteta Turkin kansalaisia erilaiseen oikeudelliseen asemaan kuin sen jäsenvaltion kansalaisia, jossa heidän asuinpaikkansa on. Tällainen lainsäädäntö ei myöskään merkitse sellaista erilaista kohtelua, jota voitaisiin pitää kansalaisuuteen perustuvana välillisenä syrjintänä, koska päätöksen N:o 3/80 3 artiklan 1 kohtaan sisältyvän kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon periaatteen perusteella ei voida vaatia, että jäsenvaltio, joka säätää syntymäajan määrittämisestä sosiaaliturvanumeron muodostamisen ja vanhuuseläkkeen myöntämisen osalta, ottaa huomioon sen erityistilanteen, joka seuraa Turkin väestörekisterilainsäädännön sisällöstä ja sen tosiasiallisesta soveltamistavasta.

(ks. 36, 40-41, 44, 51-52 ja 55 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyt - Direktiivi 92/50/ETY - Palvelujen suorittaja, joka vetoaa muiden yksiköiden suorituskykyyn näyttönä omasta suorituskyvystään - Edellytykset - Kansallisen tuomioistuimen arviointi asiasta

(Neuvoston direktiivi 92/50/ETY)

Tiivistelmä

$$Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annettua direktiiviä 92/50/ETY on tulkittava siten, että palvelujen suorittaja voi esittää selvityksen jonkin toisen yksikön resursseista osoittaakseen, että se täyttää julkisista palveluhankinnoista tehtävää sopimusta koskevaan tarjouskilpailumenettelyyn osallistumista varten asetetut rahoitukselliset, taloudelliset ja tekniset edellytykset, jos palvelujen suorittaja niiden siteiden oikeudellisesta luonteesta riippumatta, jotka sillä on tällaisiin muihin yksiköihin, kykenee esittämään näytön siitä, että sillä on todella käytettävissään näiden yksiköiden resurssit, jotka ovat välttämättömiä sopimuksen täyttämiseksi. Kansallisen tuomioistuimen on arvioitava asiassa esitettyjen todisteiden perusteella, onko tällainen näyttö esitetty.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Kansallista lainsäädäntöä, jonka mukaan vain sellaisilla toimijoilla, jotka ovat sijoittautuneet tietylle hallintoalueelle tai siihen rajoittuvaan kuntaan, on oikeus harjoittaa elintarvikkeiden liikkuvaa kauppaa tällä hallintoalueella, ei voida hyväksyä - Perustelut - Perustelujen puuttuminen

(EY:n perustamissopimuksen 30 artikla (josta on muutettuna tullut EY 28 artikla))

Tiivistelmä

$$Perustamissopimuksen 30 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 28 artikla) kanssa ristiriidassa on kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan leipurit, lihakauppiaat ja elintarvikekauppiaat voivat harjoittaa liikkuvaa kauppaa tietyllä hallintoalueella vain, jos he harjoittavat liiketoimintaansa myös kiinteässä toimipaikassa, jossa myös liikkuvassa kaupassa myytäväksi tarjottavat tuotteet ovat myynnissä ja joka sijaitsee tällä hallintoalueella tai siihen rajoittuvassa kunnassa.

Tällainen lainsäädäntö nimittäin koskee tiettyjen tuotteiden myyntijärjestelyjä, sillä siinä määritetään ne maantieteelliset alueet, joilla kukin kyseeseen tuleva toimija voi myydä tuotteitaan tällä myyntimenetelmällä, ja vaikka kyseistä lainsäädäntöä sovelletaan kaikkiin valtion alueella toimiviin taloudellisiin toimijoihin, sillä ei ole samaa vaikutusta kotimaisten tuotteiden markkinointiin ja muista jäsenvaltioista tuotujen tuotteiden markkinointiin, ja se on omiaan rajoittamaan yhteisön sisäistä kauppaa, koska se tosiasiassa haittaa enemmän muista jäsenvaltioista tuotavien tuotteiden pääsyä tuontivaltion markkinoille kuin kotimaisten tuotteiden pääsyä niille. Tätä johtopäätöstä ei horjuta se, että valtion alueen kussakin osassa tällä lainsäädännöllä on vaikutusta sekä valtion alueen muista osista peräisin olevien tuotteiden menekkiin että muista jäsenvaltioista tuotujen tuotteiden menekkiin. Jotta valtiollista toimenpidettä nimittäin voitaisiin pitää tuotteiden vapaata liikkuvuutta koskevissa säännöissä tarkoitettuna syrjivänä tai protektionistisena toimenpiteenä, ei ole tarpeen, että tämä toimenpide johtaa kaikkien kotimaisten tuotteiden suosimiseen tai että se asettaa ainoastaan maahan tuodut tuotteet, mutta ei kotimaisia tuotteita, epäedulliseen asemaan.

Tällaista lainsäädäntöä ei voida perustella tavoitteilla, jotka koskevat sitä, että paikallisten yritysten hyväksi pyritään suojaamaan sitä, että hankinnat tehdään lähistöltä, sillä yksinomaan tällaisilla taloudellisilla tavoitteilla ei voida perustella tavaroiden vapaan liikkuvuuden perustavanlaatuisen periaatteen rajoittamista, eikä kansanterveyden suojelemisella, sillä tämä tavoite voidaan saavuttaa toimenpiteillä, joiden vaikutukset rajoittavat yhteisön sisäistä kauppaa vähemmän kuin kyseinen kansallinen lainsäädäntö. (ks. 24-25, 27, 29, 31-33 ja 36-37 kohta sekä tuomiolauselma)