Asia C-154/16

”Latvijas Dzelzceļš” VAS

vastaan

Valsts ieņēmumu dienests

(Augstākās tiesas Administratīvo lietu departamentsin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

Ennakkoratkaisupyyntö – Yhteisön tullikoodeksi – Asetus (ETY) N:o 2913/92 – 94 artiklan 1 kohta ja 96 artikla – Yhteisön ulkoinen passitusmenettely – Passituksesta vastaavan vastuu – 203 ja 204 artikla sekä 206 artiklan 1 kohta – Tullivelan syntyminen – Tavaran siirtäminen pois tullivalvonnasta – Tullimenettelyn käyttämisestä johtuvan jonkin velvollisuuden täyttämättä jättäminen – Tavaran täydellinen tuhoutuminen tai lopullinen menettäminen, joka on ollut seurauksena tavaroiden luonteesta johtuvasta syystä, ennalta-arvaamattomasta tapahtumasta tai ylivoimaisesta esteestä – 213 artikla – Velvollisuus maksaa tullivelka yhteisvastuullisesti – Direktiivi 2006/112/EY – Arvonlisävero – 2 artiklan 1 kohta sekä 70 ja 71 artikla – Verotettavan tapahtuman toteutuminen ja verosaatavan syntyminen – 201, 202 ja 205 artikla – Veron maksamisesta vastuussa olevat henkilöt – Määrätullitoimipaikan toteama rahdin puuttuminen – Säiliövaunun alemman purkulaitteen virheellinen sulkeminen tai rikkoutuminen

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 18.5.2017

(Neuvoston asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 648/2005, 96 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 kohta, 204 artiklan 1 kohta ja 213 artikla)

(Neuvoston asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 648/2005, 96 artiklan 1 kohdan a alakohta, 96 artiklan 2 kohta ja 204 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 3 kohta)

Tulliliitto–Ulkoinen passitusmenettely–Velvollisuus esittää tavara muuttumattomana määrätullitoimipaikassa–Kuljettaja on jättänyt täyttämättä mainitun velvollisuuden–Passituksesta vastaava on vastuussa tullivelan maksusta

(Neuvoston asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 648/2005, 204 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 206 artiklan 1 kohta)

(Neuvoston asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 648/2005, 203 artiklan 1 kohta)

Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 648/2005, 203 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että tätä säännöstä ei sovelleta tapauksessa, jossa yhteisön ulkoiseen passitusmenettelyyn asetettua tavaraa ei ole esitetty kokonaisuudessaan tämän menettelyn osalta säädetyssä määrätullitoimipaikassa tavaran osan täydellisen tuhoutumisen tai lopullisen menettämisen vuoksi, mikä on osoitettu asianmukaisesti. Tullikoodeksin 203 artiklan 1 kohdan soveltaminen on kuitenkin perusteltua, kun tavaran häviäminen merkitsee vaaraa siitä, että tämä tavara saatetaan tullaamatta taloudelliseen vaihdantaan unionissa (ks. vastaavasti tuomio 20.1.2005, Honeywell Aerospace, C-300/03, EU:C:2005:43, 20 kohta ja tuomio 15.5.2014, X, C-480/12, EU:C:2014:329, 35 ja 36 kohta). Näin ei ole tapauksessa, jossa tavaran häviäminen johtuu mainitun tavaran täydellisestä tuhoutumisesta tai lopullisesta menettämisestä, koska tullikoodeksin 206 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan viimeksi mainitulla tarkoitetaan, ettei kukaan enää voi käyttää tavaraa, kuten silloin, kun pääasiassa kyseessä olevan kaltainen liuotinaine on vuotanut pois säiliöstä tavaraa kuljetettaessa. Tavaran, jota ei ole enää olemassa tai jota kukaan ei voi käyttää, saattaminen taloudelliseen vaihdantaan Euroopan unionissa on jo pelkästään tästä syystä mahdotonta. (ks. 48–50 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)

Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 648/2005, 204 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että kun yhteisön ulkoiseen passitusmenettelyyn asetettua tavaraa ei ole esitetty kokonaisuudessaan tämän menettelyn osalta säädetyssä määrätullitoimipaikassa tämän tavaran osan täydellisen tuhoutumisen tai lopullisen menettämisen vuoksi, mikä on osoitettu asianmukaisesti, kyseessä on tilanne, jossa ei täytetä jotakin ulkoiseen passitusmenettelyyn liittyvää velvollisuutta eli velvollisuutta esittää tavara muuttumattomana määrätullitoimipaikassa, mikä saa lähtökohtaisesti aikaan sen, että tuontitullivelka syntyy tavaran sille osalle, jota ei ole esitetty määrätullitoimipaikassa. Kansallisen tuomioistuimen asiana on selvittää, täyttääkö purkulaitteen rikkoutumisen kaltainen olosuhde nyt käsiteltävässä asiassa tullikoodeksin 206 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille ”ylivoimaisen esteen” ja ”ennalta-arvaamattoman tapahtuman” käsitteille ominaiset edellytykset eli onko kyseessä nesteiden kuljetusten alan toimijan kannalta epätavallinen tapahtuma, johon se ei voinut vaikuttaa, ja onko niin, että näitä seurauksia ei olisi voitu välttää kaikesta noudatetusta huolellisuudesta huolimatta. Kansallisen tuomioistuimen on tätä selvittäessään otettava huomioon erityisesti se, ovatko passituksesta vastaavan ja kuljettajan kaltaiset toimijat noudattaneet säiliöiden teknistä kuntoa ja liuotinaineen kaltaisten nesteiden kuljetuksen turvallisuutta koskevia voimassa olevia sääntöjä ja vaatimuksia. (ks. 65 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohdan d alakohtaa sekä 70 ja 71 artiklaa on tulkittava siten, että arvonlisäveroa ei ole maksettava ulkoiseen passitusmenettelyyn asetetun tavaran täysin tuhoutuneesta tai lopullisesti menetetystä osasta. Näistä säännöksistä seuraa, että yhteisön ulkoiseen passitusmenettelyyn asetetun tavaran täydellinen tuhoutuminen tai lopullinen menettäminen voivat saada aikaan sen, että verotettava tapahtuma toteutuu ja arvonlisäverosaatava syntyy, vain, jos ne voidaan rinnastaa siihen, että tällaiseen tavaraan lakataan soveltamasta mainittua järjestelmää. Tässä yhteydessä on todettava, että koska arvonlisävero on luonteeltaan kulutusvero, sitä sovelletaan tavaroihin ja palveluihin, jotka tulevat taloudelliseen vaihdantaan unionissa ja voivat olla kulutuksen kohteena (ks. vastaavasti tuomio 7.11.2013, Tulică ja Plavoşin, C-249/12 ja C-250/12, EU:C:2013:722, 35 kohta ja tuomio 2.6.2016, Eurogate Distribution ja DHL Hub Leipzig, C-226/14 ja C-228/14, EU:C:2016:405, 65 kohta). Näin ollen sillä, että tavaraan lakataan soveltamasta yhteisön ulkoista passitusmenettelyä, mikä saa aikaan sen, että verotettava tapahtuma toteutuu ja arvonlisäverosaatava syntyy, on katsottava tarkoitettavan tämän tavaran tulemista taloudelliseen vaihdantaan Euroopan unionissa, mistä ei ole kyse tapauksessa, jossa tavaraa ei ole olemassa tai kukaan ei enää voi käyttää sitä (ks. vastaavasti tuomio 29.4.2010, Dansk Transport og Logistik, C-230/08, EU:C:2010:231, 93 ja 96 kohta). Näin ollen on niin, että koska yhteisön ulkoisessa passitusmenettelyssä täysin tuhoutunutta tai lopullisesti menetettyä tavaraa ei voida saattaa taloudelliseen vaihdantaan Euroopan unionissa eikä siihen näin ollen voida lakata soveltamasta mainittua järjestelmää, sen ei voida katsoa olevan arvonlisäverodirektiivin 2 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettua ”maahantuontia” eikä siitä ole suoritettava tällä perusteella arvonlisäveroa. (ks. 68–72 kohta ja tuomiolauselman 3 kohta)

Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 648/2005, 96 artiklan 1 kohdan a alakohdan sekä 204 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 3 kohdan säännöksiä on tulkittava siten, että passituksesta vastaava on vastuussa yhteisön ulkoiseen passitusmenettelyyn asetettuun tavaraan liittyvän tullivelan maksusta, vaikka tavaroiden kuljettaja ei ole täyttänyt sille tullikoodeksin 96 artiklan 2 kohdassa asetettuja velvollisuuksia, erityisesti velvollisuutta esittää mainittu tavara muuttumattomana määrätullitoimipaikassa, määräajassa. (ks. 82 kohta ja tuomiolauselman 4 kohta)