Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun asetuksen N:o 44/2001 6 artiklan 1 alakohtaa on tulkittava siten, että jos kahta tai useampaa yhtiötä vastaan, joiden kotipaikat ovat eri jäsenvaltioissa, ajetaan jonkin näistä jäsenvaltioista tuomioistuimessa kannetta, jossa kunkin yhtiön erikseen väitetään loukanneen eurooppapatentin, sellaisena kuin se on voimassa jossain muussa jäsenvaltiossa, samaa kansallista osaa ryhtymällä samaa tuotetta koskeviin yksinoikeuden piiriin kuuluviin toimiin, tällainen tilanne voi mainitussa säännöksessä tarkoitetulla tavalla johtaa keskenään ristiriitaisiin ratkaisuihin, jos kanteet käsitellään eri oikeudenkäynneissä. Kansallisen tuomioistuimen asiana on arvioida, onko kyse tällaisesta vaarasta, ottamalla huomioon kaikki asian kannalta merkitykselliset seikat.

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun asetuksen N:o 44/2001 22 artiklan 4 alakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole tilanteessa, joka koskee patentinloukkauskannetta, jonka yhteydessä on eurooppapatentin mitättömyyteen vetoamalla vastustettu rajat ylittävää loukkauskieltoa koskevan väliaikaisen toimenpiteen määräämistä, esteenä mainitun asetuksen 31 artiklan soveltamiselle.

On nimittäin huomattava ensinnäkin, että näiden säännösten tarkoituksena on säännellä eri tilanteita ja niillä kummallakin on eri soveltamisala. Niinpä 22 artiklan 4 alakohdan tarkoituksena on säätää toimivallasta ratkaista pääasia tarkkaan rajattua alaa koskevissa asioissa, kun taas 31 artiklaa on tarkoitus soveltaa riippumatta pääasian tutkimista koskevasta toimivallasta. Mikään ei myöskään osoita, että toista kyseessä olevista säännöksistä voitaisiin pitää yleisenä tai erityisenä suhteessa toiseen. Tästä seuraa, että asetuksen N:o 44/2001 31 artiklalla on itsenäinen soveltamisala suhteessa asetuksen 22 artiklan 4 alakohdan soveltamisalaan. Kyseistä 31 artiklaa sovelletaan siis silloin, kun muun tuomioistuimen kuin sen, joka on toimivaltainen tutkimaan pääasian, käsiteltäväksi saatetaan vaatimus väliaikaisista toimenpiteistä tai turvaamistoimista, joten 22 artiklan 4 alakohtaa, joka koskee toimivaltaa tutkia pääasia, ei lähtökohtaisesti voida tulkita siten, että sillä voitaisiin poiketa mainitusta 31 artiklasta ja siis syrjäyttää tämän artiklan soveltaminen.

Toiseksi tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi on saatettu liitännäisvaatimus, ei ratkaise lopullisesti kysymystä patentin, johon asiassa vedotaan, pätevyydestä vaan arvioi, miten tämä kysymys ratkaistaisiin asetuksen N:o 44/2001 22 artiklan 4 alakohdan mukaan toimivaltaisessa tuomioistuimessa, ja sen on evättävä haettu väliaikainen toimenpide, jos se katsoo, että asiassa on olemassa perusteltu ja huomattava mahdollisuus, että patentti, johon asiassa vedotaan, julistetaan toimivaltaisessa tuomioistuimessa mitättömäksi. Näin ollen ratkaisujen keskinäisten ristiriitaisuuksien vaaraa ei ole silloin, kun liitännäisvaatimuksen käsittelevän tuomioistuimen antama väliaikainen ratkaisu ei vaikuta mitenkään ratkaisuun, joka annetaan pääasiasta asetuksen N:o 44/2001 22 artiklan 4 alakohdan mukaan toimivaltaisessa tuomioistuimessa.

(ks. 36, 39, 40 ja 48–51 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)