ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

SEUT 102 artiklaa on tulkittava siten, että standardointielimen laatiman standardin kannalta olennaisen patentin haltija, joka on antanut tälle standardointielimelle peruuttamattoman sitoumuksen antaa kolmansille lisenssejä oikeudenmukaisin, kohtuullisin ja syrjimättömin ehdoin eli ns. FRAND-ehdoin (fair, reasonable and non-discriminatory), ei käytä tässä artiklassa tarkoitetulla tavalla väärin määräävää markkina-asemaansa nostaessaan loukkauskanteen, jossa se vaatii patenttinsa loukkaamisen lopettamista tai sellaisten tuotteiden vetämistä pois markkinoilta, joiden valmistuksessa on käytetty tätä patenttia, kun — yhtäältä kyseinen oikeudenhaltija on ennen mainitun kanteen nostamista varoittanut väitettyä oikeudenloukkaajaa siitä oikeudenloukkauksesta, josta sitä moititaan, ja maininnut tässä loukatun patentin ja tavan, jolla sitä on loukattu, ja toisaalta sen jälkeen, kun väitetty oikeudenloukkaaja on ilmoittanut tahtonsa lisenssisopimuksen tekemiseen FRAND-ehdoin, toimittanut tälle oikeudenloukkaajalle konkreettisen, kirjallisen lisenssitarjouksen tällaisin ehdoin ja ilmoittanut erityisesti lisenssimaksun ja sen laskentatapaa koskevat säännöt, ja — oikeudenloukkaaja, joka jatkaa kyseisen patentin käyttämistä, ei vastaa huolellisuutta noudattaen tähän tarjoukseen alalla tunnustettujen kaupallisten käytäntöjen mukaisesti ja vilpittömässä mielessä, mikä on määritettävä objektiivisten seikkojen perusteella ja mikä edellyttää muun muassa sitä, että oikeudenloukkaaja toimii viivyttelemättä.
74

Bricmate väittää myös, että komissio on rikkonut perusasetuksen 20 artiklan 1 kohtaa, kun se on jättänyt ilmoittamatta olennaiset tosiseikat ja huomiot, joiden perusteella väliaikaista tullia koskeva asetus on annettu. Seuraavaksi on todettava, että komissio on laiminlyönyt perusteluvelvollisuutensa ja siten loukannut Bricmaten puolustautumisoikeuksia, kun se on hylännyt muiden tietojen perusteella kyseisen yhtiön argumentit, jotka koskevat pienikokoisten keraamisten laattojen puutetta. Komissio on jättänyt ilmoittamatta, mistä nämä muut tiedot ovat muodostuneet, ja komission vastaus, jonka Bricmate on vastaanottanut 27.7.2011, ei ole mahdollistanut sitä, että Bricmate olisi saanut lisätietoja, koska se on lähetetty myöhässä.
36

Lopuksi unionin tuomioistuin on vielä sen perusteella, että tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (EUVL L 338, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 2.12.2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2116/2004 (EUVL L 367, s. 1), 1 artiklan 1 kohdassa säädetään periaatteesta, jonka mukaan tätä asetusta sovelletaan vain ”siviilioikeudellisissa asioissa”, mutta siinä ei määritellä tämän käsitteen sisältöä eikä ulottuvuutta, todennut, että siviilioikeudellisen asian käsitettä on tulkittava itsenäisesti (ks. tuomio C, C‑435/06, EU:C:2007:714, 38 ja 46 kohta).
13

Lain 3 §:n mukaan kotipaikalla tarkoitetaan henkilön vapaasti valitsemaa paikkaa ja sillä sijaitsevaa kiinteistöä (ja näitä tarkoittavaa osoitetta), jossa henkilön suorana tai epäsuorana tarkoituksena on asua, jossa asuminen on laillista ja josta henkilö voidaan tavoittaa siltä osin kuin on kyse hänen oikeussuhteistaan valtioon ja paikallishallintoon. Henkilön katsotaan kyseisen pykälän mukaan asuvan kiinteistössä laillisesti, jos hän omistaa sen, jos hän on vuokrannut sen asunnoksi tai toimitilaksi tai jos hänellä on siihen käyttöoikeus avio-, sukulaisuus- tai lankoussuhteen perusteella tai muuten lain tai sopimuksen nojalla. Lain 3 §:ssä velvoitetaan henkilöt rekisteröimään kotipaikkansa sekä määritetään tätä varten ilmoitettavat tiedot ja rekisteröitymismenettely.
43

Komissio viittaa myös 21.4.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 851/2004 (EUVL L 142, s. 1) perustetun tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen laatimaan kertomukseen. Tämän lokakuussa 2013 julkaistun kertomuksen – jonka otsikko on ”Men who have sex with men (MSM), Monitoring implementation of the Dublin Declaration on Partnership to Fight HIV/AIDS in Europe and Central Asia: 2012 progress” – mukaan kaikista tutkituista valtioista juuri Ranskassa on eniten HIV-tartuntoja miesten, joilla on ollut sukupuolisuhteita miesten kanssa, ryhmässä.
1)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 6 artiklan 1 alakohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitettua toimivallan keskittämistä tilanteessa, jossa on useita vastaajia, koskevaa sääntöä voidaan soveltaa kanteeseen, jolla vaaditaan yhteisvastuullisesti vahingonkorvausta ja tähän liittyen tietoja yrityksiltä, jotka ovat eri paikkakunnilla ja eri ajankohtina osallistuneet yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkuvaan unionin oikeudessa säädetyn kartellikiellon rikkomiseen, joka on todettu komission päätöksellä, myös sen jälkeen, kun kantaja on peruuttanut kanteen ainoan sellaisen kanssavastaajan osalta, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa, jossa sijaitsee asiaa käsittelevä tuomioistuin, ellei osoiteta, että kantajan ja kyseisen kanssavastaajan välillä on salainen sopimus, jonka tarkoituksena on ollut luoda tai säilyttää keinotekoisesti kyseisen säännöksen soveltamista koskevat edellytykset kanteen nostamishetkellä.
9

Ajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavasta pakollisesta liikennevakuutuksesta 14.6.2001 annetun Liettuan tasavallan lain (Transporto priemonių valdytojų civilinės atsakomybės privalomojo draudimo įstatymas) (Žin., 2004, nro 100-3718) 10 §:n otsikko on ”Vakuutussopimuksen alueellinen kattavuus”, ja kyseisen pykälän 1 momentissa säädetään seuraavaa: ”Sen jälkeen kun yksi (kokonais)vakuutusmaksu on maksettu, sellaista ajoneuvoa koskeva vakuutussopimus, jonka pysyvä kotipaikka on Liettuan tasavallan alueella, tai rajavakuutusta koskeva sopimus antaa sopimuksen koko voimassaolon ajan – mukaan lukien tilanteet, joissa ajoneuvo sopimuksen voimassaolon aikana on Euroopan unionin muiden jäsenvaltioiden alueella – kussakin jäsenvaltiossa vakuutusturvan, joka kyseisen valtion ajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa pakollista vakuutusta koskevassa lainsäädännössä edellytetään, tai tästä laista seuraavan vakuutusturvan, jos se on parempi. Ajoneuvoa, jonka pysyvä kotipaikka on Liettuan tasavallan alueella, koskeva vakuutussopimus, jonka nojalla vihreä kortti annetaan, antaa vakuutusturvan myös kyseisessä vihreässä kortissa ilmoitetuissa vieraissa valtioissa.”
9

Direktiivin 2011/92 11 artiklassa säädetään seuraavaa: ”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisen oikeusjärjestelmän mukaisesti siihen yleisöön kuuluvill[a], jota asia koskee ja: a) joiden etua asia riittävästi koskee tai vaihtoehtoisesti; b) jotka väittävät oikeuksiensa heikentyvän, jos jäsenvaltion hallintolainkäyttöä koskevassa säännöstössä niin edellytetään, on mahdollisuus saattaa tuomioistuimessa tai muussa laillisesti perustetussa riippumattomassa ja puolueettomassa elimessä tähän direktiiviin sisältyvien yleisön osallistumista koskevien säännösten soveltamisalaan kuuluvien päätösten, toimien tai laiminlyöntien asiasisällön taikka niihin liittyvien menettelyjen laillisuus uudelleen tutkittavaksi. 2. Jäsenvaltioiden on määritettävä, missä vaiheessa moite päätöksiä, toimia tai laiminlyöntejä vastaan voidaan esittää. 3. Jäsenvaltioiden on määritettävä, mikä muodostaa riittävän edun ja oikeuden heikentymisen, tavoitteenaan antaa yleisölle, jota asia koskee, laaja muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeus. Edellä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut vaatimukset täyttävien valtioista riippumattomien järjestöjen edun katsotaan olevan tämän artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla riittävä. Niillä katsotaan myös olevan oikeuksia, joita on mahdollista loukata tämän artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla. 4. Tämän artiklan säännökset eivät estä mahdollisuutta, että hallinnollinen viranomainen alustavasti tutkii asian uudelleen, eivätkä ne vaikuta vaatimukseen hallinnollisten muutoksenhakumenettelyjen loppuunsaattamisesta, ennen kuin asia saatetaan tuomioistuimen tutkittavaksi, silloin kun kansallisessa lainsäädännössä on tällainen vaatimus. Kyseisen menettelyn on oltava oikeudenmukainen, tasapuolinen ja nopea, eikä se saa olla niin kallis, että se olisi esteenä menettelyyn osallistumiselle. 5. Tämän artiklan säännösten tehostamiseksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisölle annetaan käytännön tietoja mahdollisuudesta turvautua hallinnollisiin ja tuomioistuimessa tapahtuviin muutoksenhakumenettelyihin.”
47

Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujen korvaamista ja koska Ranskan tasavalta on hävinnyt asian, jälkimmäinen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, minkä lisäksi se on velvoitettava korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.
26

Näin ollen on todettava yhtäältä, että direktiivin 2008/104 4 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on työmarkkinaosapuolia kuultuaan tai työmarkkinaosapuolten on itse – jos työehtosopimuksissa, jotka nämä työmarkkinaosapuolet ovat neuvotelleet, on määrätty vuokratyön käyttöön liittyvistä rajoituksista tai kielloista – 5.12.2011 mennessä tarkasteltava näitä rajoituksia tai kieltoja ”sen varmistamiseksi, ovatko ne edelleen perusteltuja 1 kohdassa mainituista syistä”.
b)

Jos kysymyksessä 1 olevaan a kohtaan vastataan kieltävästi: Onko APAAN:n katsottava olevan '[ainetta – –, joka sisältää] luokiteltuja aineita sellaisessa muodossa, ettei kyseisiä aineita ole helppo käyttää tai uuttaa yksinkertaisilla tai taloudellisesti kannattavilla tavoilla' ja 'substance that is compounded in such a way that it cannot be easily used or extracted by readily applicable or economically viable means' ja 'une autre préparation contenant un ou plus de substances classifiées qui sont composées de manière telle que ces substances ne peuvent pas être facilement utilisées, ni extraites par des moyens aisés a mettre en œuvre ou économiquement viables'? Liitteestä 3 ilmenee, että poliisin mukaan muunnosprosessi on melko selkeä, mahdollisesti jopa yksinkertainen.
77

Toiseksi ehtojen, joissa määrätään ”riskipalkkiosta”, osalta nousee esiin kysymys siitä, ilmoitetaanko kyseisessä luottosopimuksessa avoimesti perusteet, joilla tätä palkkiota vastaava korvaus oikeutetaan, koska asiassa on riitautettu se, että luotonantajan on tehtävä todellinen vastasuoritus saadakseen tämän palkkion sen lisäksi, että se ottaa riskin siitä, että luottoa ei makseta takaisin, minkä osalta on väitetty, että se on jo katettu kiinnityksellä. Se tämän tuomion 29 kohdassa mainittu seikka, että luotonantaja on käsiteltävässä asiassa ehdottanut luotonottajille, että kyseisten ehtojen nimi korvataan nimellä ”luoton hallinnointipalkkio” muuttamatta kuitenkaan kyseisten ehtojen sisältöä, näyttää sitä paitsi vahvistavan sen, että pääasiassa kyseessä olevissa sopimuksissa oleva perusteita, joilla nämä ehdot oikeutetaan, koskeva maininta ei ole avoin.
17

Lain 1/2013 toisessa siirtymäsäännöksessä säädetään lopuksi vielä seuraavaa: ”Sellaisten kiinnitysluottojen, joissa kiinteistöpanttioikeus on perustettu 3 §:n 2 momentissa tarkoitettuun vakituiseen asuntoon, viivästyskorkoja koskevia rajoituksia sovelletaan tämän lain voimaantulon jälkeen perustettuihin kiinteistöpanttioikeuksiin. Tätä rajoitusta sovelletaan myös sellaisiin viivästyskorkoihin, joista on sovittu kiinnitysluottosopimuksissa, joiden vakuutena on kiinteistöpanttioikeus vakituiseen asuntoon ja jotka on tehty ennen tämän lain voimaantuloa, kun korot erääntyvät maksettaviksi tämän lain voimaantulon jälkeen, sekä viivästyskorkoihin, joita ei ole maksettu siitä huolimatta, että mainittuna päivänä ne ovat jo erääntyneet maksettaviksi. Vireille pannuissa ulosmittausmenettelyissä tai tuomioistuimen ulkopuolisissa realisointimenettelyissä, joita ei ole saatettu päätökseen tämän lain voimaan tullessa, sekä menettelyissä, joissa on jo vahvistettu määrä, josta ulosmittausmääräyksen antamista tai tuomioistuimen ulkopuolista realisointia koskevaa määräystä on vaadittu, Secretario judicial tai notaari vahvistaa ulosmittausvelkojalle kymmenen päivän määräajan, jossa mainittu määrä on laskettava uudelleen edellisen momentin mukaisesti.”
3

Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja näiden yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen vahvistamisesta ja komission virkamiehiin väliaikaisesti sovellettavista erityistoimenpiteistä 29.2.1968 annetulla neuvoston asetuksella (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68 (EYVL L 56, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 22.3.2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 723/2004 (EUVL L 124, s. 1), vahvistettujen Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen (jäljempänä palvelussuhteen ehdot) 96 artiklassa säädetään seuraavaa: ”1. Entiselle sopimussuhteiselle toimihenkilölle, joka jää työttömäksi sen jälkeen kun hänen palvelussuhteensa jossakin Euroopan yhteisöjen toimielimessä on päättynyt ja a) joka ei saa Euroopan yhteisöjen maksamaa vanhuuseläkettä tai työkyvyttömyyskorvausta; b) jonka palvelussuhteen päättyminen ei johdu irtisanoutumisesta tai sopimuksen purkamisesta kurinpitosyistä; c) joka on ollut palveluksessa vähintään kuusi kuukautta; d) jonka asuinpaikka on jossakin jäsenvaltiossa; maksetaan kuukausittain työttömyyskorvausta jäljempänä määriteltävin edellytyksin. Kun toimihenkilö voi saada kansallista työttömyyskorvausta, hänen on ilmoitettava siitä toimielimelle, jonka palveluksessa hän oli ja joka ilmoittaa siitä välittömästi komissiolle. Tässä tapauksessa tämä korvaus vähennetään 3 kohdan perusteella maksettavasta korvauksesta. 2. Työttömyyskorvausta saadakseen entisen sopimussuhteisen toimihenkilön on a) ilmoittauduttava työnhakijaksi sen jäsenvaltion työvoimatoimistoon, jossa hänen asuinpaikkansa on; b) täytettävä ne velvoitteet, jotka kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä on asetettu sen mukaisen työttömyyskorvauksen saajalle; c) toimitettava kuukausittain toimivaltaisen kansallisen viranomaisen antama todistus, josta käy ilmi, onko hän täyttänyt a ja b alakohdassa vahvistetut velvoitteet, sille toimielimelle, jonka palveluksessa hän oli; tämä toimittaa sen välittömästi komissiolle. Yhteisö voi myöntää korvauksen tai säilyttää sen ennallaan, vaikka b alakohdassa mainitut kansalliset velvoitteet eivät täyttyisikään sairauden, tapaturman, raskauden, työkyvyttömyyden tai muun vastaavan syyn vuoksi tai jos toimivaltainen kansallinen viranomainen myöntää niistä vapautuksen. – – 7. Kukin sopimussuhteinen toimihenkilö maksaa itse kolmanneksen työttömyysvakuutusjärjestelmän rahoittamiseksi tarvittavasta määrästä – – – – 9. Työllisyyttä ja työttömyyttä koskevissa asioissa toimivaltaiset kansalliset viranomaiset, jotka toimivat kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti, toimivat tehokkaassa yhteistyössä komission kanssa tämän artiklan soveltamiseksi asianmukaisesti. – –”
8

Luonnonperintölain nojalla tehdyn luokittelupäätöksen 1 §:ssä määrätään seuraavaa: ”1. Tässä päätöksessä tarkoitetaan a. suojelualueella – – luonnonperintölain 1 §:n 1 momentin a kohdassa tarkoitettuja alueita b. puualueilla puualueita, jotka muodostuvat muista kuin taimitarhoista, joulukuusikasvattamoista, kääpiöpuiden tarhoista tai hakkuupajukoista c. asuinpaikalla kiinteistöä, joka sisältää sellaisen alun perin linnoitetun talon, linnan, maalaistalon tai kartanon, niiden mahdolliset sivurakennukset mukaan lukien, jonka ympärillä on vähintään yhden hehtaarin kokoinen historiallinen puutarha tai puisto, joka muodostaa niiden kanssa arkkitehtonisen kokonaisuuden ja joka on luotu ennen vuotta 1850 ja edelleen selvästi olemassa, jos kyseinen rakennuskompleksi tai ainakin yksi sen osista on suojeltu rakennus, joka on merkitty yhteen historiallisista muistomerkeistä vuonna 1988 annetun lain 6 §:n 1 momentissa tarkoitetuista rekistereistä d. luontoalueilla 1° kanervakankaita, kohosoita, aapamarskeja, liikkuvia dyynejä, dyynikenttiä, suolaniittyjä, vuorovesikanavia, suolamarskeja, vatteja, liejurantoja, vehreitä rantoja, ruoikkoja, vesakkoja, tiheikköjä, rämeitä, nevoja, lampia, puroja, pieniä jokia, lammikkoja, suljettuja vesiväyliä, pieniä puroja, lähteitä ja lähteensilmiä siltä osin kuin kyseisiä maa-alueita ei käytetä maatalousmaana 2° kalkkipitoisia niittyjä, kumpuilevilla alueilla, hiekka- ja turvealueilla tai joki- ja lietealueilla olevia kukkaniittyjä, karuja ja kosteita niittyjä, jokilaaksoissa tai turve- ja savialueilla olevia rentukkaniittyjä, kosteita niittyjä, joilla on kohtalaisesti ravinteita, ylängöillä olevia kuivia ja karuja niittyjä, kuivia dyyniniittyjä, joilla on vähän kalkkia, kuivia dyyniniittyjä, joilla on paljon kalkkia, ja sisämaassa sijaitsevia kosteita suolaniittyjä siltä osin kuin kyseisiä maa-alueita käytetään ainoastaan laitumina tai heinäniittyinä ja siltä osin kuin niillä on kyseisille niityille ominaisia kasvillisuustyyppejä. – –”
5

Mainitun direktiivin 45 artiklassa, jonka otsikko on ”Ehdokkaan tai tarjoajan henkilökohtainen asema”, säädetään seuraavaa: ”1. Julkisia hankintoja koskevista menettelyistä on suljettava pois kaikki ehdokkaat tai tarjoajat, joiden osalta on lainvoimaisella päätöksellä annettu hankintaviranomaisen tiedossa oleva tuomio yhdestä tai useammasta jäljempänä luetellusta syystä: a) osallistuminen neuvoston yhteisen toiminnan 98/773/YOS [(EYVL L 351, s. 1)] 2 artiklan 1 kohdassa määritellyn rikollisjärjestön toimintaan; b) lahjominen 26 päivänä toukokuuta 1997 annetun neuvoston säädöksen [(EYVL C 195, s. 1)] 3 artiklassa ja neuvoston yhteisen toiminnan 98/742/YOS [(EYVL L 358, s. 2)] 3 artiklan 1 kohdassa määritellyllä tavalla; c) Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen [(EYVL 1995, C 316, s. 48)] 1 artiklassa tarkoitetut petokset; d) rahanpesu sellaisena, kuin se on määritelty rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä 10 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY [(EYVL L 166, s. 77), sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston 4.12.2001 antamalla direktiivillä 2001/97/EY (EYVL L 344, s. 76),] 1 artiklassa. Jäsenvaltioiden on määritettävä kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti ja yhteisön lainsäädännön huomioon ottaen edellytykset, joiden mukaan tätä kohtaa sovelletaan. – – 2. Hankintamenettelystä voidaan sulkea pois taloudellinen toimija, joka – – c) on saanut ammattinsa harjoittamiseen liittyvästä lainvastaisesta teosta tuomion, joka on tullut maan lainsäädännön mukaisesti lainvoimaiseksi; d) on ammattitoiminnassaan syyllistynyt vakavaan virheeseen, jonka hankintaviranomaiset voivat näyttää toteen; – – g) on tämän luvun soveltamiseksi vaadittavia tietoja ilmoittaessaan vakavalla tavalla syyllistynyt väärien tietojen antamiseen tai laiminlyönyt vaadittavien tietojen antamisen. Jäsenvaltioiden on määritettävä kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti ja yhteisön lainsäädännön huomioon ottaen edellytykset, joiden mukaan tätä kohtaa sovelletaan. – –”
2

Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat ClientEarth, joka on ympäristönsuojelun alalla toimiva kansalaisjärjestö, ja Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs ja joka koskee kyseisen järjestön pyyntöä ilmanlaatusuunnitelmien, jotka Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta on laatinut direktiivin 2008/50 mukaisesti tiettyjä alueitaan ja taajamiaan varten, tarkistamiseksi.
55

Toiseen kysymykseen on näin ollen vastattava niin, että asetuksen N:o 612/2009 säännöksiä sekä asetusten N:o 376/2008 ja N:o 382/2008 säännöksiä, kun niitä luetaan yhdessä tullikoodeksin 78 artiklan kanssa, on tulkittava siten, etteivät ne lähtökohtaisesti ole esteenä sille, että vienti-ilmoitusta oikaistaan jälkikäteen siten, että asianomainen liiketoimi voidaan merkitä vientitodistukseen ja sen perusteella voidaan maksaa vientituki ja tarvittaessa vapauttaa asetettu vakuus.
51

Näin ollen ennakkoratkaisukysymyksiin on vastattava, että asetuksen N:o 889/2008 27 artiklan 1 kohdan f alakohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitetun aineen käyttö on lakisääteistä ainoastaan, jos unionin oikeuden säännössä tai sen mukaisessa kansallisen oikeuden säännössä edellytetään suoraan, että elintarvikkeeseen on lisättävä mainittua ainetta, jotta kyseistä elintarviketta voidaan ylipäätään pitää kaupan. Tällaisen aineen käyttö ei ole kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla lakisääteistä, kun elintarviketta pidetään kaupan ravintolisänä, johon on liitetty ravitsemus- tai terveysväitteitä, tai erityisravinnoksi tarkoitettuna elintarvikkeena, vaikka tämä tarkoittaa, että aineiden lisäämistä elintarvikkeisiin koskevien säännösten, joista säädetään — direktiivissä 2002/46, — asetuksissa N:o 1924/2006 ja N:o 432/2012 sekä — direktiivissä 2009/39 ja asetuksessa N:o 953/2009, noudattamiseksi kyseisen elintarvikkeen on sisällettävä tietty määrä mainittua ainetta.
111

Samoista syistä eivät voi menestyä myöskään ne valittajan väitteet, joilla pyritään saamaan tieto asiaan T-110/04 liittyvissä asiakirjoissa olevien virkamiesten nimistä. Unionin yleinen tuomioistuin on näet perustellusti katsonut valituksenalaisen tuomion 194 ja 197 kohdassa, että heidän nimensä olivat asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla suojattuja tietoja. Tätä päätelmää ei kumoa se, että jotkut näistä nimistä on ilmaistu unionin yleisessä tuomioistuimessa kyseisessä asiassa järjestetyn suullisen käsittelyn yhteydessä. Kuten unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 194 kohdassa todennut, tämä seikka ei voi vapauttaa muita toimielimiä velvollisuuksistaan.
21

Aluksi on syytä tutkia kyseisistä edellytyksistä kolmas, jonka mukaan kyseessä olevaa toimenpidettä on voitava pitää edun antamisena sille, joka on sen kohteena. Tästä on todettava, että yhtä lailla vakiintuneen unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan valtiontukina pidetään sellaisia toimenpiteitä, jotka muodossa tai toisessa ovat omiaan suosimaan yrityksiä suoraan tai välillisesti tai joita on pidettävä sellaisena taloudellisena etuna, jota edunsaajayritys ei olisi saanut tavanomaisten markkinoilla sovellettavien ehtojen mukaan (tuomio komissio v. Deutsche Post, EU:C:2010:481, 40 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
28

Olettamana on, että kansallisen tuomioistuimen niiden oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen perusteella, joiden määrittämisestä se vastaa ja joiden paikkansapitävyyden selvittäminen ei ole unionin tuomioistuimen tehtävä, esittämillä unionin oikeuden tulkintaan liittyvillä kysymyksillä on merkitystä asian ratkaisun kannalta. Unionin tuomioistuin voi jättää tutkimatta kansallisen tuomioistuimen esittämän ennakkoratkaisupyynnön ainoastaan, jos on ilmeistä, että pyydetyllä unionin oikeuden tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen taikka jos unionin tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin (ks. mm. tuomio Fish Legal ja Shirley, EU:C:2013:853, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).