VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO

(ensimmäinen jaosto)

13 päivänä marraskuuta 2007

Asia F-76/06

Ioannis Tsirimokos

vastaan

Euroopan parlamentti

Henkilöstö – Virkamiehet – Työsuhteen ehdot – Osa-aikainen työskentely ennen eläkkeelle jäämistä – Siirrettyjen eläkeoikeuksien jättäminen huomiotta osa-aikatyöstä maksettavan peruspalkan laskennassa – Hallintojohtajien kokouksen ratkaisu nro 241/05

Aihe: EY 236 ja EA 152 artiklan nojalla nostettu kanne, jossa Ioannis Tsirimokos vaatii kumoamaan 25.10.2005 tehdyn parlamentin päätöksen, joka on vahvistettu 19.4.2006 tehdyllä päätöksellä ja jolla hylätään hänen valituksensa siitä, ettei hänen yhteisön eläkejärjestelmään siirtämiään eläkeoikeuksia ole otettu huomioon sen peruspalkan prosenttiosuuden laskennassa, joka hänelle myönnettiin, kun hänen hakemuksensa osa-aikatyön tekemisestä ennen eläkkeelle jäämistä hyväksyttiin.

Ratkaisu: Kanne hylätään. Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Tiivistelmä

1. Henkilöstö – Palkkaus – Osa-aikainen työskentely ennen siirtymistä eläkkeelle

(Henkilöstösääntöjen liitteessä IV a olevan 4 artiklan b alakohta ja liitteessä VIII olevat artiklat 2–5, 9, 9 a ja 11)

2. Henkilöstö – Kanne – Edeltävä hallinnollinen valitus – Valituksen kohteen ja perusteen samanlaisuus

(Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohta)

1. Henkilöstösääntöjen liitteessä IV a olevan 4 artiklan b alakohdassa, jossa säännellään eläkkeelle jäämiseen valmistautuvan virkamiehen osa-aikatyöstä maksettavan alennetun palkan laskentatapaa, luetellaan tyhjentävästi palvelusvuodet, jotka on otettava huomioon sen peruspalkan prosenttiosuuden laskennassa, johon kyseinen virkamies on oikeutettu. Säännöksen mukaan huomioon otetaan henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevassa 2–5, 9 ja 9 a artiklassa tarkoitetut palvelusvuodet, mutta säännöksessä ei mainita lainkaan henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevaa 11 artiklaa. Näin ollen henkilöstösääntöjen liitteessä IV a olevan 4 artiklan b alakohdassa ei tarkoiteta edellä mainitussa 11 artiklassa sallitusta eläkeoikeuksien siirtämisestä yhteisön eläkejärjestelmään seuraavia palvelusvuosia.

Tätä henkilöstösääntöjen liitteessä IV a olevan 4 artiklan b alakohdan kirjaimellista tulkintaa vahvistaa kaksi siihen järjestelmään liittyvää seikkaa, johon säännös kuuluu. Ensinnäkin henkilöstösääntöjen liitteessä IV a olevan 4 artiklan säännökset muodostavat riippumattoman järjestelmän, jolla säännellään eläkkeelle jäämiseen valmistautuvan virkamiehen osa-aikatyöstä maksettavan alennetun palkan laskentatapaa ja joka on osa henkilöstösääntöjen liitteessä IV a käsiteltävää osa-aikatyön yleistä järjestelmää. Sen sijaan henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan sääntö koskee nimenomaan eläkejärjestelmää, eikä sen voida katsoa kuvastavan yleistä periaatetta, jonka mukaan työ, joka on tehty ennen siirtymistä yhteisöjen palvelukseen, tulisi laskea todellisiin palvelusvuosiin. Toiseksi henkilöstösääntöjen liitteessä IV a olevan 4 artiklan asiayhteydestä ja sen järjestelmän tavoitteista, joihin se kuuluu, eli osa-aikatyöjärjestelmän tavoitteista, ei ilmene, että työskentelyvuodet ennen siirtymistä yhteisöjen palvelukseen tulisi ottaa huomioon sen peruspalkan prosenttiosuuden laskennassa, joka asianosaiselle myönnetään, kun hänen hakemuksensa osa-aikatyön tekemisestä ennen eläkkeelle jäämistä hyväksytään.

Toimielimessä kertyneiden palvelusvuosien ja eläkeoikeuksien siirtämisestä seuraavien palvelusvuosien yhdenvertaisesta kohtelusta on todettava, että rahamäärä, jolla virkamies osallistuu yhteisön talousarvioon, ja ajanjakso, joka on käytetty toimielinten palveluksessa, eivät ole vertailukelpoisia arvoja. Näin ollen sellaisen virkamiehen, joka on siirtänyt yhteisön eläkejärjestelmään pääoman, joka vastaa hänen kansallisessa järjestelmässä kartuttamiaan oikeuksia, tilannetta ei voida verrata sellaisen virkamiehen tilanteeseen, joka on siirtynyt yhteisöjen palvelukseen aikaisemmin ja osallistunut siitä lähtien yhteisön eläkejärjestelmään palkasta perityillä maksuilla.

(ks. 34–39 ja 41 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C-227/04 P, Lindorfer v. neuvosto, 11.9.2007, (Kok. 2007, s. I‑6767, 67 ja 68 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-11/02, Pappas v. komissio, 16.12.2004 (Kok. H. 2004, s. I‑A‑381 ja II‑1773, 44 kohta).

2. Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisen hallinnollisen valituksen ja myöhemmän kanteen sisällön vastaavuutta koskevan säännön mukaan asian tutkittavaksi ottaminen edellyttää, että yhteisöjen tuomioistuimissa esitetty valitusperuste on tuotu esiin jo oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä, jotta nimittävä viranomainen on voinut tietää riittävän täsmällisesti valituksenalaista päätöstä koskevan arvostelun. Tämä sääntö perustuu oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tarkoitukseen, joka on sovintoratkaisuun pääseminen virkamiesten ja hallinnon välisissä erimielisyyksissä. Mainitulle viranomaiselle on siis tiedotettava selkeästi kantajan väitteistä, jotta se voisi ehdottaa kantajalle mahdollista sovintoratkaisua.

(ks. 45 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 58/75, Sergy v. komissio, 1.7.1976, (Kok. 1976, s. 1139, 32 kohta) ja asia 133/88, Del Amo Martinez v. parlamentti, 14.3.1989 (Kok. 1989, s. 689, 9 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑135/05, Campoli v. komissio, 29.11.2006 (Kok. H. 2006, s. I-A-2-297 ja II-A-2-1527, 32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).