ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 30/13

Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 29.9.2010 (Rechtbank Bredan (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — VAV-Autovermietung GmbH v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roosendaal

(Asia C-91/10) (1)

(Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta - Palvelujen tarjoamisen vapaus - EY 49 – EY 55 artikla - Ajoneuvot - Toisessa jäsenvaltiossa rekisteröidyn ja sieltä vuokratun ajoneuvon käyttäminen jäsenvaltiossa - Tämän ajoneuvon verottaminen viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa silloin, kun se otetaan käyttöön kansallisessa tieverkossa)

2011/C 30/19

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank Breda

Asianosaiset

Kantaja: VAV-Autovermietung GmbH

Vastaaja: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roosendaal

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Rechtbank Breda — SEUT 56–SEUT 62 tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan rekisteröintivero kannetaan silloin, kun ajoneuvo otetaan ensimmäistä kertaa käyttöön kansallisessa tieverkossa

Määräysosa

EY 49–EY 55 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kysymyksessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan jäsenvaltiossa asuva tai sinne sijoittautunut henkilö, joka käyttää tässä jäsenvaltiossa toisessa jäsenvaltiossa rekisteröityä ja sieltä vuokralle otettua ajoneuvoa, on velvollinen maksamaan tämän ajoneuvon käyttöönotosta ensimmäiseksi mainitun jäsenvaltion teillä veron kokonaisuudessaan siten, että veron loppuosa, joka lasketaan sen ajan mukaan, jota ajoneuvoa on käytetty tässä tieverkossa, palautetaan ilman korkoa ajoneuvon käytön päättymisen jälkeen.

(1) EUVL C 113, 1.5.2010.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 80/8

Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 6.10.2010 (Tribunal Supremon (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Inmogolf SA v. Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia

(Asia C-487/09) (1)

(Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta - Direktiivi 69/335/ETY - Välilliset verot - Pääoman hankinta - Arvopapereiden siirrot - Yhtiöpääoma, joka muodostuu pääosin kiinteästä omaisuudesta)

2011/C 80/13

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Supremo

Asianosaiset

Kantaja: Inmogolf SA

Vastaaja: Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal Supremo — Pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista 17.7.1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY (EYVL L 249, s. 25) 11 artiklan a alakohdan ja 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan tulkinta — Kielto kantaa veroja arvopapereiden laatimisesta, liikkeeseen laskemisesta ja ottamisesta kaupankäynnin kohteeksi arvopaperipörssissä, vaihdantaan saattamisesta tai niillä tapahtuvasta kaupankäynnistä — Poikkeus — Arvopapereiden luovutuksesta kannettava vero — Kansallinen vero, joka kannetaan sellaisen yhtiön yhtiöosuuksien siirroista, jonka varallisuudesta vähintään 50 prosenttia muodostuu kiinteästä omaisuudesta, kun arvopapereiden ostaja siirron seurauksena saa yhtiössä määräysvallan

Määräysosa

Pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17.7.1969 annettu neuvoston direktiivi 69/335/ETY ja erityisesti sen 11 artiklan a alakohta ja 12 artiklan 1 kohdan a alakohta eivät ole esteenä sellaiselle lain 24/1988 108 §:n 2 momentissa säädetyn kaltaiselle jäsenvaltion sääntelylle, jonka mukaan arvopapereiden siirroista on veronkierron estämiseksi maksettava varainsiirtoveroa luovutettaessa kiinteää omaisuutta käyttämällä yhtiöitä välikätenä, jos kyseiset arvopaperien siirrot koskevat osuuksia sellaisten yhtiöiden yhtiöpääomasta, joiden varallisuudesta vähintään 50 prosenttia muodostuu kiinteästä omaisuudesta, ja jos ostaja tällaisen siirron seurauksena saa kyseisessä yksikössä määräysvallan käytön mahdollistavan aseman, ja näin on silloinkin, kun yhtäältä siirron tarkoituksena ei ole välttää veroja ja kun toisaalta kyseiset yhtiöt harjoittavat normaalisti liiketoimintaa ja mainittu kiinteä omaisuus on erottamaton osa tätä liiketoimintaa.

(1) EUVL C 63, 13.3.2010.
C 288/14

Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 9.7.2010 (Corte d’appello di Roman (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Luigi Ricci (C-286/09) ja Aduo Pisaneschi (C-287/09) v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

(Yhdistetyt asiat C-286/09 ja C-287/09) (1)

(Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta - Virkamiehet - Vanhuuseläke - Vakuutuskausien karttuminen - Henkilöstösääntöjen VIII liitteen 11 artikla - Euroopan yhteisöjen palveluksessa oltujen kausien huomioon ottaminen - EY 10 artikla)

(2010/C 288/21)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte d’appello di Roma

Asianosaiset

Kantajat: Luigi Ricci (C-286/09) ja Aduo Pisaneschi (C-287/09)

Vastaaja: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Corte d’appello di Roma — Sosiaaliturvajärjestelmän soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 tulkinta — EY 17, EY 39 ja EY 42 artiklan tulkinta — Vanhuusetuus — Vakuutuskausien yhteenlaskeminen — Euroopan yhteisöjen yhteisessä sairausvakuutusjärjestelmässä täyttyneen vakuutuskauden jättäminen huomioon ottamatta

Määräysosa

EY 10 artiklaa on tulkittava yhdessä Euroopan yhteisöjen virkamiesten henkilöstösääntöjen kanssa siten, että se on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, joka ei salli niiden työvuosien huomioon ottamista, jotka unionin jäsenvaltion kansalainen on suorittanut jonkin unionin toimielimen, kuten Euroopan yhteisöjen komission, tai unionin jonkin muun elimen, kuten talous- ja sosiaalikomitean palveluksessa kansallisen järjestelmän mukaisen eläkeoikeuden saamiseksi, siitä riippumatta, onko asianomaisen henkilön osalta kyse varhaiseläkkeestä vai tavanomaisesta eläkkeestä.

(1) EUVL C 233, 26.9.2009.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 63/18

Yhteisöjen tuomioistuimen määräys 26.11.2009 — Região autónoma dos Açores v. Euroopan unionin neuvosto, Euroopan yhteisöjen komissio, Espanjan kuningaskunta, Seas at Risk VZW, aiemmin Stichting Seas at Risk Federation, WWF — World Wide Fund for Nature ja Stichting Greenpeace Council

(Asia C-444/08 P) (1)

(Muutoksenhaku - Työjärjestyksen 119 artikla - Asetus (EY) N:o 1954/2003 - Kumoamiskanne - Tutkimatta jättäminen - Alueellinen tai paikallinen yksikkö - Tätä yksikköä suoraan ja erikseen koskevat toimet - Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)

2010/C 63/26

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Região autónoma dos Açores (edustajat: solicitor M. Renouf ja solicitor C. Bryant)

Valittajan vastapuolet: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J. Monteiro ja F. Florindo Gijón), Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: K. Banks), Espanjan kuningaskunta (asiamies: N. Díaz Abad), Seas at Risk VZW, aiemmin Stichting Seas at Risk Federation, WWF — World Wide Fund for Nature ja Stichting Greenpeace Council

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-37/04, Região autónoma dos Açores v. Euroopan unionin neuvosto, 1.7.2008 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jättänyt tutkimatta kanteen, jolla vaadittiin tiettyjä yhteisön kalastusalueita ja kalavaroja koskevan pyyntiponnistuksen hallinnoinnista, asetuksen (ETY) N:o 2847/93 muuttamisesta sekä asetusten (EY) N:o 685/95 ja (EY) N:o 2027/95 kumoamisesta 4.11.2003 annetun neuvoston asetuksen N:o 1954/2003 (EUVL L 289, s. 1) osittaista kumoamista — Vaatimus siitä, että riidanalaisen säädöksen on koskettava kantajaa erikseen

Määräysosa

1) Valitus hylätään.

2) Região autónoma dos Açores velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

3) Espanjan kuningaskunta ja Euroopan yhteisöjen komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 327, 20.12.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 205/15

Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 19.5.2009 (Amtsgericht Büdingenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — rikosoikeudenkäynti Guido Weberiä vastaan

(Asia C-166/08) (1)

(Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta - Direktiivi 89/397/ETY - Elintarvikkeiden virallinen valvonta - Asianomaisten oikeus hankkia asiassa vastanäyttöä - Asianomaisen käsite)

2009/C 205/27

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Amtsgericht Büdingen

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

Guido Weber

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Amtsgericht Büdingen — Virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta 14.6.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/397/ETY (EYVL L 186, s. 23) 7 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan tulkinta — Asianomaisten oikeus hankkia asiassa vastanäyttöä virallisen elintarvikkeiden tarkastuksen aikana — Elintarvikkeen kunnosta ja merkinnöistä rikosoikeudellisessa tai järjestysrikkomussakoista annettujen säännösten mukaisessa vastuussa olevan markkinoijan luokittelu ”asianomaiseksi”

Määräysosa

Virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta 14.6.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/397/ETY 7 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitetuksi ”asianomaiseksi” on katsottava sellainen yhtiö, joka on tuonut maahan ja pitänyt sen jälkeen kaupan elintarviketta ja jonka toimitusjohtaja voidaan saattaa tästä tuotteesta vähittäismyymälässä otettujen näytteiden analyysin perusteella rikosoikeudelliseen tai hallinnollisia sakkoja koskevaan vastuuseen elintarvikkeen kunnon ja merkintöjen takia.

(1) EUVL C 183, 19.7.2008.
1)

Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71, (EY) N:o 1254/1999 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1782/2003 on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka vaikutuksesta mainitussa asetuksessa tarkoitetun kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun viljely ja hallussapito on kiellettyä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 285/11

Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 3.7.2008 (Amtsgericht Landau/Isarin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Rainer Günther Mögingeriä vastaan

(Asia C-225/07) (1)

(Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta - Direktiivi 91/439/ETY - Ajokorttien vastavuoroinen tunnustaminen - Ajokortin peruuttaminen - Väliaikainen kielto myöntää uutta ajokorttia - Kiellon aikana toisessa jäsenvaltiossa saadun ajokortin pätevyys)

(2008/C 285/18)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Amtsgericht Landau/Isar

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

Rainer Günther Möginger

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Amtsgericht Landau/Isar — Yhteisön ajokortista 29.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/439/ETY (EYVL L 237, s. 1) 8 artiklan 2 ja 4 kohdan tulkinta — Asuinjäsenvaltio ei alueellaan tunnusta ajokorttia, joka on saatu toisessa jäsenvaltiossa sellaisen väliaikaisen kiellon aikana, jonka kuluessa asuinjäsenvaltiossa ei voida hakea uutta ajokorttia

Määräysosa

Yhteisön ajokortista 29.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/439/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003, 1 artiklan 2 kohtaa sekä 8 artiklan 2 ja 4 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät estä jäsenvaltiota kieltäytymästä tunnustamasta toisen jäsenvaltion myöntämän ajokortin pätevyyttä, kun sen haltijaa koski tämän ajokortin myöntämishetkellä väliaikainen kielto, jonka nojalla hänelle ei voitu myöntää uutta ajokorttia ensin mainitussa jäsenvaltiossa. Sillä seikalla, että kysymys ajokortin pätevyydestä nousee esiin sen jälkeen, kun tämä kielto on päättynyt, ei ole tältä osin merkitystä.

(1) EUVL C 183, 4.8.2007.
1)

Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 3 artiklan 1 kohtaa, 6 artiklan 2 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohdan d alakohtaa ja 2 kohtaa on tulkittava siten, että ne kattavat myös perheenjäsenet, jotka ovat saapuneet unionin kansalaisesta riippumatta vastaanottavaan jäsenvaltioon ja joista on vasta siellä tullut unionin kansalaisen perheenjäseniä tai jotka ovat vasta siellä aloittaneet perhe-elämän hänen kanssaan. Tämän osalta on merkityksetöntä, että perheenjäseneksi tullessaan tai perhe-elämän aloittaessaan perheenjäsen oleskelee väliaikaisesti vastaanottavassa jäsenvaltiossa tämän valtion turvapaikkalainsäädännön nojalla.
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 24.11.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Administrativen sad Sofia-grad – Bulgaria) – IG v. Varhoven administrativen sad

(Asia C-289/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla - Tehokas oikeussuoja - Kansallinen menettelysääntö, jonka mukaan kanteella, jolla riitautetaan kansallisen säännöksen yhteensopivuus unionin oikeuden kanssa, ei ole kohdetta, jos säännös kumotaan lainsäädäntöteitse menettelyn aikana)

(2023/C 24/10)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Administrativen sad Sofia-grad

Pääasian asianosaiset

Valittaja: IG

Vastapuoli: Varhoven administrativen sad

Tuomiolauselma

Tehokkuusperiaatetta, sellaisena kuin se on vahvistettu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa, on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion menettelysäännölle, jonka mukaan on niin, että kun kansallisen oikeuden säännös, joka on riitautettu kumoamiskanteella siitä syystä, että sen väitetään olevan unionin oikeuden vastainen, kumotaan lainsäädäntöteitse ja sen vaikutukset siis lakkaavat tulevaisuuden osalta, asian katsotaan jääneen vaille kohdetta, joten siitä ei ole enää tarpeen lausua, ilman, että asianosaiset olisivat voineet ensin vedota mahdolliseen intressiinsä jatkaa menettelyä, ja ilman, että tällainen intressi olisi otettu huomioon.

(1) EUVL C 289, 19.7.2021.
1)

Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun kehittämiseen ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1305/2013, sellaisena kuin se on muutettuna 13.12.2017 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2017/2393, 17 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan kyseisessä säännöksessä tarkoitetun tuen myöntämisen edellytyksenä on, että hakija esittää todistuksen tuotantoeläintilan rekisteröinnistä omiin nimiinsä.
Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 10.11.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado Mercantil no 7 de Barcelona – Espanja) – AD ym. v. PACCAR Inc, DAF TRUCKS NV ja DAF Trucks Deutschland GmbH

(Asia C-163/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kilpailu - SEUT 101 artiklan 1 kohdassa kielletystä menettelytavasta aiheutuneen vahingon korvaaminen - Kuorma-autojen hinnoittelua ja bruttohintojen korotuksia Euroopan talousalueella (ETA) koskevat kollusiiviset yhteistoimintajärjestelyt - Direktiivi 2014/104/EU - Säännöt, joita sovelletaan jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin kilpailuoikeuden säännösten rikkomisen johdosta kansallisen lainsäädännön nojalla nostettuihin vahingonkorvauskanteisiin - 22 artiklan 2 kohta - Ajallinen sovellettavuus - 5 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta - Vastaajan tai kolmannen osapuolen hallussa olevien olennaisten todisteiden käsite - 5 artiklan 2 kohta - Kohtuudella käytettävissä olevien tosiseikkojen perusteella yksilöityjen yksittäisten todisteiden tai olennaisten todisteiden ryhmien esittäminen - 5 artiklan 3 kohta - Todisteiden esittämistä koskevan pyynnön oikeasuhteisuuden tarkastelu - Asianosaisten ja kolmansien osapuolten oikeutettujen etujen vertailu - Näistä säännöksistä johtuvien velvoitteiden laajuus)

(2023/C 7/06)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado Mercantil no 7 de Barcelona

Pääasian asianosaiset

Kantajat: AD ym.

Vastaajat: PACCAR Inc, DAF TRUCKS NV ja DAF Trucks Deutschland GmbH

Tuomiolauselma

Tietyistä säännöistä, joita sovelletaan jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin kilpailuoikeuden säännösten rikkomisen johdosta kansallisen lainsäädännön nojalla nostettuihin vahingonkorvauskanteisiin, 26.11.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/104/EU 5 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa

on tulkittava siten, että

siihen sisältyvä maininta vastaajan tai kolmannen osapuolen hallinnassa olevien olennaisten todisteiden esittämisestä koskee myös asiakirjoja, jotka osapuolen, jolle todisteiden esittämistä koskeva pyyntö on esitetty, on laadittava kasaamalla tai luokittelemalla hallussaan olevia tietoja tai dataa, sillä edellytyksellä, että noudatetaan tarkasti tämän direktiivin 5 artiklan 2 ja 3 kohtaa, joissa kansalliset tuomioistuimet, joiden käsiteltäväksi asia on saatettu, velvoitetaan rajoittamaan todisteiden esittäminen siihen, mikä on olennaista, oikeasuhteista ja tarpeellista kyseisen osapuolen oikeutetut edut ja perusoikeudet huomioon ottaen.

(1) EUVL C 252, 28.6.2021.
1)

Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, komponenttien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksynnästä ja markkinavalvonnasta, asetusten (EY) N:o 715/2007 ja (EY) N:o 595/2009 muuttamisesta sekä direktiivin 2007/46/EY kumoamisesta 30.5.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/858 61 ja 63 artiklaa, luettuina yhdessä kyseisen asetuksen 86 artiklan 1 kohdan 4 alakohdan ja 2 kohdan sekä liitteessä XI olevan 1 jakson kanssa, on tulkittava siten, että niitä sovelletaan ajoneuvomalleihin, jotka on tyyppihyväksytty moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 5 ja Euro 6) osalta ja ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuudesta 20.6.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 715/2007 nojalla.
1)

Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 16.2.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/7/EU 12 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltiot voivat jättää kyseisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle viivästyskorkojen ja perintäkuluja koskevan korvauksen maksamista koskevan sopimuskäytännön, kun kyseinen käytäntö on sovellettavan kansallisen oikeuden perusteella osa ennen 16.3.2013 tehtyä sopimusta. Ne yksittäiset tilaukset, joiden perusteella viivästyskorkoja ja korvausta perintäkuluista vaaditaan ja jotka on tehty kyseisen ajankohdan jälkeen, voidaan jättää direktiivin 2011/7 soveltamisalan ulkopuolelle sillä edellytyksellä, että niitä on sovellettavan kansallisen oikeuden perusteella pidettävä vain ennen 16.3.2013 tehdyn sopimuksen täytäntöönpanona. Jos tällaisia yksittäisiä tilauksia on kansallisen oikeuden perusteella pidettävä mainitun ajankohdan jälkeen tehtyinä itsenäisinä sopimuksina, niitä ei sitä vastoin voida jättää kyseisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
2)

Asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 60 artiklan 1 kohdan kolmatta virkettä on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan sellaiset perhe-etuudet on mahdollista periä takaisin, jotka on myönnetty – koska vanhempi, jolla on niihin oikeus kyseisen säännöstön nojalla, ei ole toimittanut hakemusta – toiselle vanhemmalle, jonka hakemuksen toimivaltainen laitos on tämän säännöksen mukaisesti ottanut huomioon ja joka vastaa tosiasiallisesti yksin lapsen elatuksesta aiheutuvasta taloudellisesta rasitteesta.
C 424/14

Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 22.9.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht – Saksa) – SI ym. v. Saksan liittotasavalta

(Asia C-497/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Rajavalvonta, turvapaikka ja maahanmuutto - Turvapaikkapolitiikka - Direktiivi 2013/32/EU - Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevat yhteiset menettelyt - Kansainvälistä suojelua koskeva hakemus - Tutkimatta jättämisen perusteet - 2 artiklan q alakohta - Myöhemmän hakemuksen käsite - 33 artiklan 2 kohdan d alakohta - Se, että jäsenvaltio jättää kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkimatta sellaisen aiemman hakemuksen hylkäyksen johdosta, jonka asianomainen on tehnyt Tanskan kuningaskunnassa - Tanskan kuningaskunnan tekemä lainvoimainen päätös)

(2022/C 424/15)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht

Pääasian asianosaiset

Kantajat: SI, TL, ND, VH, YT ja HN

Vastaaja: Saksan liittotasavalta

Tuomiolauselma

Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU 33 artiklan 2 kohdan d alakohtaa, luettuna yhdessä sen 2 artiklan q alakohdan ja EU sopimuksen sekä EUT sopimuksen liitteenä olevan Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan (N:o 22) 2 artiklan kanssa,

on tulkittava siten, että

se on esteenä muun jäsenvaltion kuin Tanskan kuningaskunnan lainsäädännölle, jossa säädetään mahdollisuudesta jättää kokonaan tai osittain tutkimatta kyseisen direktiivin 2 artiklan b alakohdassa tarkoitettu kansainvälistä suojelua koskeva hakemus, jonka on kyseiselle jäsenvaltiolle tehnyt kolmannen maan kansalainen tai kansalaisuudeton henkilö, jonka Tanskan kuningaskunnassa tekemän kansainvälistä suojelua koskevan aiemman hakemuksen Tanskan kuningaskunta on hylännyt.

(1) EUVL C 502, 13.12.2021.