Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kansainväliset sopimukset – Teollisoikeuden suojelemista koskeva Pariisin yleissopimus – Välitön oikeusvaikutus

2. Yhteisön tavaramerkki – Menettelysäännökset – Tosiseikkojen tutkiminen viran puolesta

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohta ja 74 artiklan 1 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Tavaramerkin aikaisempi rekisteröinti joissakin jäsenvaltioissa

(Neuvoston asetus N:o 40/94)

4. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

5. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

1. Teollisoikeuden suojelemista koskevan Pariisin yleissopimuksen määräyksiin ei voida sellaisinaan vedota riidassa, jossa vaaditaan sellaisen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) valituslautakunnan tekemän päätöksen, jolla evättiin kolmiulotteisen tavaramerkin rekisteröinti, kumoamista.

Yhteisö ei nimittäin ensinnäkään ole Pariisin yleissopimuksen sopimuspuoli.

Toiseksi yhteisön lainsäätäjä on sellaisissa tapauksissa, joissa se on katsonut, että Pariisin yleissopimuksen tietyille määräyksille on tarpeen antaa välitön oikeusvaikutus, nimenomaisesti viitannut kyseisiin määräyksiin yhteisön tavaramerkistä annetussa asetuksessa N:o 40/94, ja näin on tehty muun muassa kyseisen asetuksen 7 artiklan 1 kohdan h ja i alakohdassa olevien ehdottomien hylkäysperusteiden osalta. Sitä vastoin mainitussa 1 kohdassa ei tavaramerkkien erottamiskyvyn osalta ole tällaista viittausta, ja yhteisön lainsäätäjä on antanut tältä osin mainitun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa oman säännöksen.

Vaikka Pariisin yleissopimuksen välitön oikeusvaikutus voisi kolmanneksi seurata siitä, että teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen 2 artiklan 1 kohdassa viitataan kyseiseen yleissopimukseen, siitä syystä, että edellä mainittu sopimus ei ole välittömästi sovellettava, ei kyseinen viittauskaan voi johtaa siihen, että mainittua yleissopimusta sovellettaisiin välittömästi.

(ks. 40–43 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan mukaisten ehdottomien hylkäysperusteiden olemassaolon tutkimisessa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) rooli on päättää, kariutuuko tavaramerkin rekisteröintiä koskevan hakemuksen hyväksyminen ehdottomiin hylkäysperusteisiin.

Mainitun asetuksen 74 artiklan 1 kohdan mukaan virasto nimittäin tutkii viran puolesta sellaiset asian kannalta merkitykselliset tosiseikat, joiden johdosta sen ehkä on sovellettava ehdotonta hylkäysperustetta.

Jos valittaja kuitenkin vetoaa haetun tavaramerkin erottamiskykyyn viraston arviosta huolimatta, valittajan tehtävä on esittää konkreettiset ja perustellut tiedot siitä, että haetulla tavaramerkillä on joko sen ominaispiirteisiin perustuva erottamiskyky tai käytön perusteella hankittu erottamiskyky.

(ks. 48–50 kohta)

3. Päätös, jolla sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) hylkää haetun tavaramerkin rekisteröinnin yhteisön tavaramerkiksi, ei vaikuta kyseistä tavaramerkkiä koskevan aikaisemman kansallisen rekisteröinnin pätevyyteen eikä sen jäsenvaltion alueella antamaan suojaan.

Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 johdanto-osan viidennen perustelukappaleen sanamuodon mukaan tavaramerkkejä koskeva yhteisön oikeus ei nimittäin korvaa tavaramerkkejä koskevaa jäsenvaltioiden oikeutta.

Mahdollista on siis paitsi se, että kielellisten, kulttuuristen, sosiaalisten ja taloudellisten erojen vuoksi tavaramerkillä, jolta yhdessä jäsenvaltiossa puuttuu erottamiskyky, on erottamiskyky jossakin toisessa jäsenvaltiossa, myös se, että tavaramerkillä, jolta puuttuu yhteisönlaajuinen erottamiskyky, on erottamiskyky jossakin yhteisön jäsenvaltiossa.

(ks. 56–58 kohta)

4. Itse tavaran ulkoasusta muodostuvien kolmiulotteisten tavaramerkkien erottamiskykyä koskevat yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut arviointiperusteet eivät eroa muihin tavaramerkkiryhmiin sovellettavista arviointiperusteista.

Näitä arviointiperusteita sovellettaessa on kuitenkin otettava huomioon, että keskivertokuluttaja ei välttämättä miellä itse tavaran ulkoasusta muodostuvaa kolmiulotteista tavaramerkkiä samalla tavoin kuin se mieltää sana- tai kuviomerkin, joka muodostuu merkistä, joka ei liity sillä varustettujen tavaroiden ulkonäköön. Keskivertokuluttajat eivät nimittäin ole tottuneet olettamaan tavaroiden tai niiden pakkauksen muodon perusteella graafisen tai sanallisen osatekijän puuttuessa, että tavaroilla on tietty alkuperä, joten tällaisen kolmiulotteisen tavaramerkin erottamiskykyä voi olla vaikeampi osoittaa kuin sana- tai kuviomerkin erottamiskykyä.

Siten vain sellaisella tavaramerkillä, joka poikkeaa merkittävästi yleisestä käytännöstä tai tavoista toimialalla ja joka tästä syystä kykenee täyttämään keskeisen tehtävänsä alkuperän osoittajana, on mainitussa säännöksessä tarkoitettu erottamiskyky.

(ks. 80 ja 81 kohta)

5. Sen arvioimiseksi, onko yhteisön tavaramerkki yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla erottamiskykyinen, on otettava huomioon siitä syntyvä kokonaisvaikutelma. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, ettei ensin voitaisi tarkastella peräkkäin kyseisessä tavaramerkissä käytettyjen eri elementtien ulkoasua. Kokonaisvaltaisessa arvioinnissa voi nimittäin olla hyödyllistä tutkia asianomaisen tavaramerkin jokainen osatekijä.

(ks. 82 kohta)