Unionin tuomioistuimen 25.9.2012 vahvistetun työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan b alakohdassa määrätään unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisusta tehdyn valituksen tutkittavaksi ottamisen edellytyksistä, että valituskirjelmässä on mainittava unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisu, josta valitetaan, mutta siinä ei vaadita, että kyseinen ratkaisu olisi liitettävä valituskirjelmään. Kyseisen työjärjestyksen tultua voimaan 1.11.2012 ei siten enää vaadita unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen ratkaisun liittämistä valituskirjelmään vaan pelkästään kyseisen ratkaisun mainitsemista.

Tästä seuraa, että vaikka unionin tuomioistuimet eivät ylitä niiden käsiteltäväksi saatetun oikeusriidan rajoja eivätkä ne sovella millään tavalla virheellisesti niitä menettelysääntöjä, jotka koskevat oikeusriidan kohteen ja kanneperusteiden esittämistä kanteessa, ottaessaan omasta aloitteestaan huomioon oikeusjärjestyksen perusteita koskevan kumoamisperusteen, asia olisi toisin, jos tuomioistuimet tutkittuaan niiden arvioitavaksi saatetun toimen asiakysymyksen kumoaisivat kyseisen toimen omasta aloitteestaan huomioon ottamallaan perusteella niiden käsiteltäviksi laillisessa järjestyksessä saatettuja vaatimuksia laajemmin sillä perusteella, että tällainen kumoaminen on välttämätöntä kyseisessä tarkastelussa oma-aloitteisesti todetun lainvastaisuuden korjaamiseksi.

Unionin tuomioistuinten on tosin otettava omasta aloitteestaan huomioon oikeusjärjestyksen perusteisiin liittyvät kumoamisperusteet. Laillisuutta valvovien tuomioistuinten toimivalta ottaa omasta aloitteestaan huomioon oikeusjärjestyksen perusteisiin liittyvä kumoamisperuste ei kuitenkaan millään tavoin merkitse toimivaltaa muuttaa omasta aloitteestaan kantajan esittämiä vaatimuksia. Oikeudelliset perusteet ovat nimittäin kyllä välttämättömiä kannekirjelmään sisältyvien vaatimusten tukemiseksi mutta ne ovat kuitenkin eri asia kuin vaatimukset, jotka määrittelevät unionin tuomioistuinten käsiteltäväksi saatetun oikeusriidan rajat.

Unionin tuomioistuimissa esillä olevien lainmukaisuutta koskevien oikeudenkäyntien järjestelmässä aloite kuuluu oikeudenkäynnissä asianosaisille, jotka rajaavat oikeudenkäynnin kohteen erityisesti täsmentämällä vaatimuksissaan toimen tai toimen osan, jonka ne haluavat saattaa tämän laillisuusvalvonnan kohteeksi. Koska laillisuusvalvontaa suorittava tuomioistuin ei voi lausua kanteen ulkopuolisesta seikasta, sen antamassa kumoamistuomiossa ei voida ylittää sitä, mitä kantaja on vaatinut.

Komission päätöksiin, joilla on määrätty sakkoja kilpailusääntöjen rikkomisesta, kohdistuva SEUT 263 artiklassa määrätty laillisuusvalvonta, jota täydentää asetuksen N:o 1/2003 31 artiklassa säädetty sakon määrää koskeva täysi harkintavalta, merkitsee, että unionin tuomioistuimet harjoittavat sekä oikeudellisiin seikkoihin että tosiseikkoihin kohdistuvaa valvontaa ja että niillä on toimivalta arvioida todisteita, kumota riidanalainen päätös tai muuttaa sakkojen määrää.

Tässä yhteydessä ei ole vastoin tehokkaan oikeussuojan periaatetta, että unionin tuomioistuinten harjoittama valvonta rajataan asianosaisten oikeudenkäyntikirjelmissään esittämien vaatimusten mukaisesti, sillä tämä periaate ei mitenkään edellytä, että unionin tuomioistuinten olisi ulotettava valvontansa päätöksen sellaisiin osiin, jotka eivät ole sen käsiteltävänä olevan oikeusriidan kohteena.

(ks. 104 ja 105 kohta)