Asia T-19/07

Systran SA ja

Systran Luxembourg SA

vastaan

Euroopan komissio

Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Komission konekäännösjärjestelmän kielelliseen ylläpitoon ja vahvistamiseen liittyvän hankkeen toteuttamista koskeva tarjouspyyntö – Kaupan pidetyn tietokoneohjelman lähdekoodit – Tekijänoikeuden loukkaus – Taitotiedon luvaton paljastaminen – Vahingonkorvauskanne – Sopimukseen perustumaton riita – Tutkittavaksi ottaminen – Todellinen ja varma vahinko – Syy-yhteys – Vahingon määrän kiinteämääräinen arviointi

Tuomion tiivistelmä

1. Vahingonkorvauskanne – Kohde – EY 288 artiklan toisen kohdan perusteella unioniin kohdistettu vahingonkorvausvaatimus – Unionin tuomioistuinten yksinomainen toimivalta – Sen arvioiminen, perustuuko aiheutuva vastuu sopimukseen vai ei – Arviointiperusteet

(EY 235, EY 238 ja EY 240 artikla sekä EY 288 artiklan toinen kohta; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 113 artikla)

2. Vahingonkorvauskanne – Kohde – Taitotiedon luottamuksellisuuden suojelua koskevan komission velvollisuuden loukkaamisella aiheutettujen vahinkojen korvaaminen – Sopimussuhteen ulkopuolinen perusta – Unionin tuomioistuinten toimivalta

(EY 235, EY 287 ja EY 288 artiklan toinen kohta; perusoikeuskirjan 41 artikla)

3. Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset

(Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ensimmäinen kohta ja 53 artiklan ensimmäinen kohta; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta)

4. Vahingonkorvauskanne – Unionin tuomioistuinten toimivalta – Toimivalta lausua väitteestä, jonka mukaan komissio on loukannut tekijänoikeutta – Edellytykset

(EY 235 artikla ja EY 288 artiklan toinen kohta)

5. Vahingonkorvauskanne – Unionin tuomioistuinten toimivalta – Unionin velvoittaminen korvaamaan vahinko jäsenvaltioiden lainsäädännön sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevien yhteisten yleisten periaatteiden mukaisesti

(EY 235 artikla ja EY 288 artiklan toinen kohta)

6. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Vastuun syntymisen edellytykset – Yksityisiä suojaavan oikeussäännön riittävän ilmeinen rikkominen – Todellinen ja varma vahinko – Syy-yhteys

(EY 288 artiklan toinen kohta)

7. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Tekijänoikeus ja lähioikeudet – Direktiivi 91/250 – Tietokoneohjelmien oikeudellinen suoja – Toimet, joihin kohdistuu rajoituksia – Poikkeukset – Ulottuvuus

(Neuvoston direktiivin 91/250 4 ja 5 artikla)

8. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Vastuun syntymisen edellytykset – Yksityisiä suojaavan oikeussäännön riittävän ilmeinen rikkominen

(EY 288 artiklan toinen kohta)

1. Sopimussuhteeseen perustuvan vastuun tapauksessa unionin tuomioistuimet ovat toimivaltaisia ainoastaan, jos sopimuksessa on EY 238 artiklassa tarkoitettu välityslauseke. Tällaisen lausekkeen puuttuessa unionin yleinen tuomioistuin ei voi EY 235 artiklan perusteella tosiasiassa ratkaista sopimukseen perustuvaa vahingonkorvausvaatimusta. Jollei näin olisi, unionin yleinen tuomioistuin ulottaisi tuomiovaltansa koskemaan myös muita kuin sellaisia riitoja, joita sillä on sen toimivallalle rajat asettavan EY 240 artiklan nojalla oikeus käsitellä, sillä tässä määräyksessä annetaan jäsenvaltioiden tuomioistuimille yleinen toimivalta ratkaista sellaiset riidat, joissa unioni on asianosaisena. Unionin tuomioistuinten toimivalta sopimusasioissa on poikkeus yleisesti sovellettavasta oikeudesta, ja näin ollen toimivaltaa on tulkittava suppeasti, joten unionin yleinen tuomioistuin on toimivaltainen käsittelemään vain sellaiset vaatimukset, jotka johtuvat sopimuksesta tai ovat suoraan yhteydessä siitä johtuviin velvoitteisiin.

Sen sijaan sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun tapauksessa unionin tuomioistuimet ovat toimivaltaisia, eikä riita-asian asianosaisten ole välttämätöntä antaa sille ennakolta hyväksyntäänsä. Kun unionin yleinen tuomioistuin arvioi EY 235 artiklan mukaista toimivaltaisuuttaan, sen on tutkittava asiakirja-aineiston merkityksellisten seikkojen perusteella, perustuuko kantajan esittämä vahingonkorvausvaatimus objektiivisesti ja yleisesti sopimusperusteisiin vai sopimussuhteen ulkopuolisiin velvoitteisiin, ja tätä kautta voidaan määritellä riita-asian mahdollinen sopimusoikeudellinen perusta. Nämä seikat voidaan päätellä erityisesti tarkastelemalla asianosaisten vaatimuksia, sen vahingon aiheuttanutta tekoa, jonka korvaamista vaaditaan, ja riita-asian ratkaisemiseksi esiin otettujen sopimusmääräysten ja muiden kuin sopimukseen perustuvien määräysten sisältöä. Kun unionin yleinen tuomioistuin tutkii sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevaa asiaa, se voi siis täysin vapaasti tarkastella sopimuksen sisältöä samalla tavoin kuin se tutkisi mitä tahansa asiakirjaa, johon asianosainen on vedonnut väitteidensä tueksi, selvittääkseen, voiko sopimuksen sisältö kyseenalaistaa unionin yleiselle tuomioistuimelle EY 235 artiklassa nimenomaisesti myönnetyn erityistoimivallan. Tämä tarkastelu kuuluu niiden seikkojen tutkintaan, joihin on vedottu unionin yleisen tuomioistuimen toimivallan toteamiseksi, ja kyseinen toimivalta on yksi unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 113 artiklassa tarkoitettu ehdoton prosessinedellytys, jonka puuttumisen vuoksi asia voidaan jättää tutkimatta.

(ks. 58–62 kohta)





2. Periaate, jonka mukaan yrityksillä on oikeus liikesalaisuuteen ja joka on ilmaistu EY 287 artiklassa, on unionin oikeuden yleinen oikeusperiaate. Perusoikeuskirjan 41 artiklassa korostetaan myös, että hallintoviranomaisten on otettava huomioon oikeutetun luottamuksellisuuden, salassapitovelvollisuuden ja liikesalaisuuden vaatimukset.

Liikesalaisuus kattaa taitotietoon liittyvät tekniset tiedot, joiden paljastaminen yleisölle ja myös pelkkä välittäminen sellaiselle oikeussubjektille, joka on eri kuin tiedon antanut oikeussubjekti, voi vakavasti loukata viimeksi mainitun etuja. Jotta tekniset tiedot kuuluisivat luonteeltaan EY 287 artiklan soveltamisalaan, on ensiksi välttämätöntä, että ainoastaan rajallinen henkilömäärä on niistä tietoinen. Toiseksi kyseessä on oltava sellaiset tiedot, joiden paljastaminen on omiaan aiheuttamaan vakavaa vahinkoa ne antaneelle henkilölle tai kolmansille tahoille. Lopuksi on välttämätöntä, että niitä intressejä, joita tietojen paljastamisella voidaan loukata, on objektiivisesti tarpeen suojata.

Riita-asia ei ole sopimusoikeudellinen, kun komission ilman omistusoikeuden haltijan nimenomaista lupaa tekemän, omistusoikeuden ja taitotiedon nojalla suojattujen tietojen kolmannelle osapuolelle paljastamisen väitettyä tuottamuksellisuutta ja vahingollisuutta on arvioitava tällä alalla sovellettavien, jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisten yleisten periaatteiden perusteella eikä sellaisiin sopimuksiin, jotka on tehty aiemmin asioista, jotka eivät liittyneet kantajan tekijänoikeuksiin ja taitotietoon, sisältyvien sopimusmääräysten perusteella.

(ks. 79, 80 ja 103 kohta)

3. Kannekirjelmässä on ilmoitettava riidan kohde ja yhteenveto seikoista, joihin kanne perustuu. Ilmoituksen on oltava riittävän selkeä ja täsmällinen, jotta vastaaja voi valmistella puolustuksensa ja jotta unionin tuomioistuimet voivat harjoittaa valvontaansa. Oikeusvarmuuden ja hyvän lainkäytön takaamiseksi edellytyksenä on, että ne olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin kanne perustuu, käyvät ilmi itse kannekirjelmästä ainakin pääpiirteittäin mutta johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi. Jotta nämä edellytykset täyttyisivät, kannekirjelmästä, jossa vaaditaan toimielimen aiheuttamien vahinkojen korvaamista, on ilmettävä muun muassa seikat, joiden perusteella kantajan riitauttama toimielimen menettely voidaan yksilöidä.

(ks. 107 ja 108 kohta)

4. Kun sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevan kanteen yhteydessä vedotaan tekijänoikeuden loukkaamisen käsitteeseen yhdessä taitotiedon luottamuksellisuuden suojan käsitteen kanssa ja kun ainoana tarkoituksena on todeta komission toiminta lainvastaiseksi, kyseisen toiminnan lainvastaista luonnetta on arvioitava jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisten yleisten periaatteiden perusteella, eikä se edellytä kansallisen toimivaltaisen viranomaisen ennakkoon tekemää päätöstä.

Kun otetaan huomioon unionin tuomioistuimille EY 235 artiklassa ja EY 288 artiklan toisessa kohdassa sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun alalla annettu toimivalta ja kun olemassa ei ole kansallista oikeussuojakeinoa, jolla komissiolta voitaisiin saada korvaus kantajalle ohjelmiston tekijänoikeuksien loukkauksella väitetysti aiheutetusta vahingosta, mikään ei näin ollen estä sitä, että kantajan käyttämä oikeuksien loukkaamisen käsite voidaan ottaa huomioon, jotta komission toiminta voitaisiin todeta lainvastaiseksi vahingonkorvauskanteen yhteydessä.

Kantajan tällaisessa kanteessa käyttämää oikeuksien loukkaamisen käsitettä on tulkittava ainoastaan jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisten yleisten periaatteiden näkökulmasta, ja nämä periaatteet on tietokoneohjelmien osalta toistettu tai esitetty useissa yhdenmukaistamisdirektiiveissä. Unionin yleinen tuomioistuin on siis tällaista vahingokorvauskannetta käsitellessään toimivaltainen toteamaan oikeuksien loukkaamisen siinä merkityksessä, jonka jäsenvaltion kansallinen toimivaltainen viranomainen voisi tälle käsitteelle antaa kyseisen valtion lainsäädännön mukaisesti.

(ks. 115–117 kohta)

5. EY 288 artiklan toisesta kohdasta ja EY 235 artiklasta seuraa, että unionin tuomioistuimilla on toimivalta velvoittaa unioni maksamaan kaikentyyppisiä korvauksia, jotka ovat jäsenvaltioiden sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevan lainsäädännön yhteisten yleisten periaatteiden mukaisia, myös luontoissuorituksena, jos se on näiden periaatteiden mukaista, tarvittaessa määräyksellä tehdä tai olla tekemättä jotakin. Näin ollen unionin tuomioistuimet voivat periaatteessa kohdistaa tällaisen menettelyllisen toimenpiteen unioniin, koska niillä on yksinomainen toimivalta ratkaista unionin syyksi luettavan vahingon korvaamista koskevat kanteet.

Aiheutetuksi väitetyn vahingon korvaaminen kokonaisuudessaan asiassa, jossa komission väitetään loukanneen tekijänoikeutta, edellyttää, että oikeus palautetaan täysimääräisenä sen haltijalle, ja tällainen palauttaminen edellyttää mahdollisista rahamääräisistä vahingonkorvauksista riippumatta vähintäänkin haltijan oikeuteen kohdistuvan loukkaamisen välitöntä lakkaamista. Vahingon korvaaminen kokonaisuudessaan voi tällaisissa tapauksissa toteutua myös oikeuksien loukkaamisen tuloksen takavarikoinnin tai tuhoamisen muodossa tai siten, että unionin yleisen tuomioistuimen päätös julkaistaan komission kustannuksella.

(ks. 120–123 kohta)

6. Yhteisö on EY 288 artiklan toisen kohdan mukaisessa sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa ainoastaan, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielimen moitittu toiminta on lainvastaista, vahinko on tosiasiassa syntynyt ja väitetyn toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys.

Toimielimen lainvastaiseksi väitetyn toiminnan on perustuttava sellaisen oikeussäännön, jonka tarkoituksena on antaa oikeuksia yksityisille, riittävän ilmeiseen rikkomiseen. Jos kyseisellä toimielimellä on harkintavaltaa hyvin vähän tai ei ollenkaan, jo pelkän unionin oikeuden rikkomisen voidaan katsoa olevan riittävän ilmeinen rikkominen.

Vahingon, josta korvausta vaaditaan, on oltava todellinen ja varma, ja toimielimen toiminnan ja vahingon välillä on oltava riittävän suora syy-yhteys.

(ks. 126, 127 ja 268 kohta)

7. Tietokoneohjelmien oikeudellisesta suojasta annetun direktiivin 91/250 5 artiklassa tarkoitettua lakisääteistä poikkeusta saman direktiivin 4 artiklassa tarkoitetuista tietokoneohjelman tekijän yksinoikeuksien alaan kuuluvista toimista sovelletaan ainoastaan tietokoneohjelman laillisesti hankkineen henkilön tekemiin töihin, ei tämän kolmannella osapuolella teettämiin töihin. Tämäkin poikkeus koskee ainoastaan toimia, jotka ovat tarpeen, jotta tietokoneohjelman laillisesti hankkinut henkilö voi käyttää ohjelmaa sen aiotun tarkoituksen mukaisesti, virheiden korjaaminen mukaan luettuna.

(ks. 225 kohta)

8. Yrityksellä tiettyyn ohjelmaan olevia tekijänoikeuksia ja taitotietoa loukataan riittävän ilmeisellä tavalla, joka voi olla perustana unionin sopimussuhteen ulkopuoliselle vastuulle, kun komissio on katsonut oikeudekseen toteuttaa sellaisia töitä, joissa on muutettava kyseiseen ohjelmistoon liittyviä tietoelementtejä, kuten esimerkiksi lähdekoodeja, ilman kyseisen yrityksen ennakkoon antamaa suostumusta.

(ks. 250 ja 261 kohta)

UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)

16 päivänä joulukuuta 2010 ( )

Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Komission konekäännösjärjestelmän kielelliseen ylläpitoon ja vahvistamiseen liittyvän hankkeen toteuttamista koskeva tarjouspyyntö – Kaupan pidetyn tietokoneohjelman lähdekoodit – Tekijänoikeuden loukkaus – Taitotiedon luvaton paljastaminen – Vahingonkorvauskanne – Sopimukseen perustumaton riita – Tutkittavaksi ottaminen – Todellinen ja varma vahinko – Syy-yhteys – Vahingon määrän kiinteämääräinen arviointi

Asiassa T‑19/07,

Systran SA, kotipaikka Pariisi (Ranska), ja

Systran Luxembourg SA, kotipaikka Luxemburg (Luxemburg),

edustajinaan asianajajat J.-P. Spitzer ja E. De Boissieu,

kantajina,

vastaan

Euroopan komissio, asiamiehinään aluksi E. Montaguti ja F. Benyon, sittemmin E. Traversa ja Montaguti, avustajinaan asianajajat A. Berenboom ja M. Isgour,

vastaajana,

jossa vaaditaan korvaamaan vahinko, joka kantajille väitetään aiheutuneen lainvastaisuuksista, jotka ovat tapahtuneet komission julkaiseman, sen konekäännösjärjestelmän kielelliseen ylläpitoon ja vahvistamiseen liittyvän tarjouspyynnön seurauksena,

UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Azizi sekä tuomarit E. Cremona ja S. Frimodt Nielsen (esittelevä tuomari),

kirjaaja: hallintovirkamies T. Weiler,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 27.10.2009 pidetyssä istunnossa esitetyn,

on antanut seuraavan

tuomion

Tosiseikat

I Systran-ohjelmiston eri versiot

1 Systran-konekäännösohjelmistosta (jota kutsutaan myös Systran-järjestelmäksi) on olemassa neljä eri versiota:

– alkuperäinen versio (jäljempänä Systran Mainframe), jonka kehitti Peter Toma vuonna 1968 ja jota pitivät kaupan kalifornialainen yritys nimeltä World Translation Center, Inc. (WTC) ja sen tytäryhtiöt (jäljempänä yhdessä WTC-konserni)

– Euroopan komission alun perin käyttämä versio (jäljempänä EC-Systran Mainframe), josta tehtiin vuosina 1975–1987 useita sopimuksia WTC-konsernin ja komission välillä, komission ja palveluntarjoajien välillä sekä Systran-konsernin (WTC-konsernin seuraaja) ja komission välillä

– uusi versio (jäljempänä Systran Unix), jonka ensimmäinen kantaja Systran SA (jäljempänä Systran) kehitti ostettuaan WTC-konsernin vuonna 1986 ja joka toimii Unix- ja Windows-ympäristöissä; Systran-konserni on kehittänyt tätä versiota edelleen vuodesta 1993

– komission käyttämä uusi versio (jäljempänä EC-Systran Unix), josta tehtiin vuonna 1997 sopimus toisen kantajan Systran Luxembourg SA:n (jäljempänä Systran Luxembourg) ja komission välillä.

II Asianosaisten välisten suhteiden tausta

2 On luotava katsaus asianosaisten eli yhtäältä WTC-konsernin ja sen seuraajan Systran-konsernin ja toisaalta komission välisiin aiempiin sopimussuhteisiin, jotta voidaan määritellä komission käyttämien Systran-ohjelmiston eri versioiden eli EC-Systran Mainframen ja sittemmin EC-Systran Unixin omistus- ja käyttöoikeuksien laajuus. Komissio vetoaa näihin aiempiin sopimussuhteisiin väittäessään, että käsiteltävä kanne on sopimusoikeudellinen, kun taas kantajat väittävät, ettei mikään näistä sopimuksista, joihin ne eivät myöskään vetoa, vaikuta niiden teollis- ja tekijänoikeuksiin tai kanteeseen.

A Ensimmäinen vaihe: Systran Mainframesta EC-Systran Mainframeen

3 Asianosaisten välillä on kiistatonta, että Systran-konekäännösohjelmiston kehittäjä on Peter Toma ja että ohjelmiston Systran Mainframe -versio oli WTC-konsernin yhtiöiden yksinoikeudella omistama.

1. WTC:n (ja muiden yhtiöiden) ja komission väliset alkuperäiset sopimukset

4 WTC ja komissio allekirjoittivat 22.12.1975 sopimuksen, joka koski yhtäältä Systran-konekäännösjärjestelmän käyttöönottoa ja kehittämistä englanti–ranska-kieliparin osalta ja toisaalta Systran-konekäännösjärjestelmän alkuvaiheen kehittämistä ranska–englanti-kieliparin osalta (jäljempänä alkuperäinen sopimus).

5 Alkuperäisen sopimuksen 1 artiklan ensimmäisessä kohdassa, jonka otsikko on ”Sopimuksen kohde”, määrätään seuraavaa:

”Toimeksisaaja sitoutuu toteuttamaan komission puolesta SYSTRAN-konekäännösjärjestelmänsä jatkokehittämisen englanti–ranska-kieliparin osalta (jäljempänä perusjärjestelmä) ja SYSTRAN-konekäännösjärjestelmän alkuvaiheen kehittämisen ranska–englanti-kieliparin osalta.”

6 Alkuperäisen sopimuksen 3 artiklassa, jonka otsikko on ”Palkkiot”, määrätään seuraavaa:

”Komissio maksaa toimeksisaajalle tämän sopimuksen nojalla tehdystä työstä 161 800 Yhdysvaltain dollaria (USD) seuraavien ehtojen mukaisesti:

– –

Tämä summa sisältää korvauksen perusjärjestelmän käyttöoikeudesta koko sopimusajalta. Summan katsotaan kattavan kaikki toimeksisaajalle tämän sopimuksen täytäntöönpanosta aiheutuvat kustannukset, mukaan luettuina henkilöstökulut, tietokoneohjelmointiin käytettyä aikaa koskevat kulut, matkakulut ja hankintakustannukset.”

7 Alkuperäisen sopimuksen 4 artiklassa, jonka otsikko on ”Järjestelmän käyttö sopimuksen voimassaolon päätyttyä”, määrätään seuraavaa:

”a) Sopijapuolet sopivat, että toimeksisaaja siirtää komissiolle järjestelmää, sellaisena kuin se on sopimuksen voimassaolon päättyessä (jäljempänä muutettu järjestelmä), ja siihen liittyvää dokumentaatiota koskevat rajoitetut oikeudet, jotka kattavat ainoastaan komission oman käytön ja yhteisön jäsenvaltioiden julkishallinnon vastaavan käytön ja ainoastaan englannista ranskaan ja ranskasta englantiin kääntämistä varten, kuitenkin ilman aikarajoitusta. – –

b) Jos komissio haluaa tämän sopimuksen päätyttyä jatkaa muutetun järjestelmän kehittämistä omissa yksiköissään tai kolmannen osapuolen avustuksella niin, että käyttöön otetaan muita yhteisön kielipareja, se maksaa toimeksisaajalle kiinteämääräisen summan, joka on enintään 100 000 USD ensimmäiseltä kieliparilta ja 80 000 USD kultakin seuraavalta kieliparilta tai 200 000 USD kaikilta uuden kielen sisältäviltä kielipareilta. Nämä summat kattavat komissiolle myönnetyn yksinoikeuden kehitetyn muutetun järjestelmän vapaaseen käyttöön ilman aikarajoitusta.

Jos komissio haluaa tämän sopimuksen päätyttyä pyytää toimeksisaajaa jatkokehittämään muutettua järjestelmää lisäämällä siihen uuden kieliparin, se maksaa toimeksisaajalle kiinteämääräisen summan, joka on enintään 25 000 USD ensimmäiseltä kieliparilta ja 20 000 USD kultakin seuraavalta kieliparilta tai 50 000 USD kaikilta uuden kielen sisältäviltä kielipareilta.

c) Toimeksisaajalla on oikeus käyttää muutettua järjestelmää omaan lukuunsa ja omiin tarkoituksiinsa, sellaisena kuin tämä järjestelmä on kehitettynä tämän sopimuksen ja edellä b kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua muiden kieliparien lisäämiseksi toteutettavaa jatkokehittämistä koskevien sopimusten nojalla, lukuun ottamatta erityisesti komissiolle kehitettyjä sanastoja. Toimeksisaajalle voidaan myöntää sanastojen käyttöoikeus tapauskohtaisesti vuosittaista käyttömaksua, joka on enintään 20 prosenttia kustannuksista, vastaan; toimeksisaajalla on oikeus käyttää sanastoja ilmaiseksi ainoastaan esittelytarkoituksessa.”

8 Alkuperäisen sopimuksen 5 artiklan f kohdan nojalla sopimukseen sovellettiin Luxemburgin lakia, ja riita-asioissa toimivaltaisia tuomioistuimia olivat Luxemburgin tuomioistuimet.

9 Komissio teki alkuperäisen sopimuksen jälkeen vuosina 1976–1987 WTC-konsernin yhtiöiden kanssa useita sopimuksia, jotka koskivat yhtäältä Systran-järjestelmän parantamista ja toisaalta uusien kieliparien (yhteensä yhdeksän uuden kieliparin) kehittämistä.

10 Lisäksi komissio teki erinäisten WTC-konsernin ulkopuolisten yhtiöiden, jotka eivät olleet sopijapuolia, kanssa sopimuksia, joilla niille annettiin oikeus käyttää Systran-järjestelmää jäsenvaltioiden julkishallinnon yksiköiden ja yhteisöjen toimielinten hyväksi. Yhdessä näistä sopimuksista, jonka nimenä on ”Teknisen yhteistyön sopimuspöytäkirja” ja joka tehtiin 18.1.1985 ranskalaisen yhtiön Gachot SA:n ja komission välillä, todettiin, että ”Systran-järjestelmä, ohjelmistot ja sanakirjat pysyvät komission omistuksessa” (4 artikla, jonka otsikko on ”Käyttöoikeudet”). Komissio antoi tämän sopimuspöytäkirjan nojalla Gachot-yhtiölle oikeuden käyttää ”sen Systran-konekäännösjärjestelmää Euroopan julkishallinnon elinten hyväksi” ja Gachot-yhtiö antoi komissiolle vastineeksi tuotettujen käännösten laatua koskevia tietoja, joiden perusteella tämä pystyi parantamaan järjestelmän toimintaa (1 artikla, jonka otsikko on ”Sopimuksen kohde”). Komission ja Gachot-yhtiön yhteistyö toteutettiin ilman komission rahoitusta (3 artikla, jonka otsikko on ”Kustannukset”).

2. Systran-konsernin ja komission välinen yhteistyösopimus

11 Syyskuun 1985 jälkeen tehtiin sarja sopimuksia, joilla Gachot-yhtiö hankki omistukseensa WTC-konsernin yhtiöt, jotka omistivat Systran-teknologian ja Systran Mainframe -version, ja hankinnan myötä Gachot-yhtiön nimeksi tuli Systran.

12 Komissio esitti Gachot-yhtiölle televiestinnän, tietoteollisuuden ja innovaatioiden pääosaston pääjohtajan 2.2.1987 lähettämällä kirjeellä useita kysymyksiä, joihin vastattiin 5.2.1987 päivätyllä kirjeellä.

”Kysymys 1: Voiko Jean Gachot osoittaa, että hän (tai Gachot-yhtiö – –) todellakin on WTC-yhtiöiden ja Systran Institut’n omistaja tai enemmistöosakas ja että hän ottaa vastuulleen kaikki näiden yhtiöiden velvoitteet komissiota kohtaan?”

”Vastaus: Yhtiömme osti Peter Tomalta kaikki WTC:n ja Latsecin osakkeet sekä 76 prosenttia Systran Institut’n osakkeista. Edustamme siis koko konsernia myös suhteessa komissioon.”

”Kysymys 2: Mitä näille velvoitteille tapahtuu, jos Gachot (tai Gachot[-yhtiö]) myy nämä yhtiöt (tai luopuu niiden enemmistöosakkuudesta)? Sitoutuuko Gachot varmistamaan, että mahdolliset ostajat noudattavat näitä velvoitteita?”

”Vastaus: Minkäänlaista luovutusta ei ole suunnitteilla. Konsernimme aikomuksena on päinvastoin kehittää edelleen toimintaamme tällä alalla. Komissiolla ei ole mitään aihetta huoleen tältä osin, sillä sopimukset on tehty WTC:n ja komission välillä eli oikeushenkilöiden välillä eikä mikään muutos yhtiöiden omistuksessa millään tavalla kyseenalaista tehtyjä sopimuksia.”

”Kysymys 3: Voiko Gachot vahvistaa, että komissiolla on WTC:n ja Systran Institut’n kanssa tehtyjen eri sopimusten nojalla Euroopan julkishallintoa koskeva oikeus, joka ei ole yksinoikeus, Systran-järjestelmän [yhdeksän] kieliversion käyttöön?”

”Vastaus: WTC:n ja komission – – välisistä sopimuksista käy selvästi ilmi, että komissiolla on oikeus, joka ei ole yksinoikeus, käyttää omiin tarpeisiinsa sekä yhteisön jäsenvaltioiden julkishallinnon elinten tarpeisiin Systran II -kieliversioita komission ostamien [kieliparien] osalta – –.”

”Kysymys 8: Hyväksyykö Gachot edelleen sen, että myös yhteisöjen ulkopuolisilla hallitustenvälisillä elimillä on oikeus käyttää Systran[-ohjelmistoa] hänelle maksettavia rojalteja vastaan?”

Vastaus: Gachot-yhtiöllä on luonnollisesti tarkoitus antaa Systran-järjestelmä yhteisöjen ulkopuolisten kansainvälisten elinten käyttöön Gachot-yhtiön ja näiden elinten välillä tehtävien sopimusten nojalla – –.”

”Kysymys 14: Onko WTC-yhtiö valmis myöntämään komissiolle käyttöoikeudet aiemmin sovelletuilla ehdoilla myös Systran-järjestelmän espanja–englanti-kieliparin osalta? Onko hinta samaa luokkaa kuin saksa–englanti-kieliparin osalta tarjottu hinta?”

”Vastaus: WTC-yhtiö on täysin valmis myöntämään komissiolle oikeuden, joka ei ole yksinoikeus, espanja–englanti-kieliparin käyttöön ja mahdollisesti myös italia–englanti- ja portugali–englanti-kieliparien käyttöön. Hinta ja ehdot määräytyvät sen mukaan, kuinka pitkälle näitä järjestelmiä on kehitetty siinä vaiheessa, kun komissio hankkii käyttöoikeudet.”

”Kysymys 15: Onko WTC-yhtiö valmis kehittämään uusia järjestelmiä, joissa on kohdekielinä tanska ja kreikka, ja myöntämään komissiolle niiden käyttöä koskevan oikeuden (joka ei ole yksinoikeus) julkista ja yksityistä sektoria varten?”

”Vastaus: WTC on täysin valmis kehittämään eurooppalaisia kielipareja sisältäviä järjestelmiä ja muita komission mahdollisesti tarvitsemia järjestelmiä.”

”Kysymys 16: Onko Gachot mahdollisesti kiinnostunut muuntamaan Systran-järjestelmän C-ohjelmointikielelle Unix-käyttöjärjestelmää varten, mikä parantaisi järjestelmän siirrettävyyttä? Onko hän valmis tekemään tarvittavat investoinnit tai osan niistä (todennäköisesti noin miljoona ecua)?”

”Vastaus: Olemme harkinneet Systran-järjestelmän muuntamista C-ohjelmointikielelle Unix-käyttöjärjestelmää varten. Pidämme kuitenkin huomattavasti tärkeämpänä keskittymistä ensiksi käännöslaadun parantamiseen sekä Systran[-järjestelmän] eri versioiden yhdenmukaistamiseen. Systran[-järjestelmän] muuntaminen Unix-käyttöjärjestelmään sopivaksi on toki erittäin mielenkiintoinen aihe, mutta se edellyttää rahoituksen varmistumista – –.”

13 Komissio kuvaili neuvoteltavana olevan Systran-sopimuksen sisältöä televiestinnän, tietoteollisuuden ja innovaatioiden pääosaston virkamiehen Gachot-yhtiölle 5.3.1987 lähettämässä faksissa seuraavasti:

”Oikeudet, tavoitteet ja velvollisuudet

Kahdella sopimuspuolella on tämän sopimuksen nojalla täysin yhtäläiset oikeudet.

Systran-konserni omistaa perusohjelmistot, ja sen yhdeksää kieli[paria] koskevat komission käyttöoikeudet kattavat ainoastaan yhteisön toimielimet ja jäsenvaltioiden viranomaiselimet.

Komissio omistaa sen sijaan sanastot, joita se on kehittänyt vuodesta 1975.

Kumpikin sopimuspuoli on sijoittanut noin 8 miljoonaa ecua näihin oikeuksiin ja pyrkii siis saamaan tuottoa sijoituksilleen.

Komissiolla on moraalinen velvollisuus taata, että yhteisö saa taloudellista hyötyä veronmaksajien maksamalle investoinnille, kun taas Systran-konsernin tavoitteena on saattaa järjestelmä pikaisesti Euroopan markkinoille.

Nämä kaksi tavoitetta ovat täysin yhteensovitettavissa nyt ehdotetulla sopimuksella.

Komission ja Systran-konsernin edun mukaista on lisäksi yhdenmukaistaa ohjelmistoja ja sanastoja sekä kehittää tällä tavoin Systran[-ohjelmistosta] tehokas väline – –.”

14 Systran-konserni ja komissio allekirjoittivat 4.8.1987 sopimuksen Systran-käännösjärjestelmän yhteisestä kehittämisestä ja parantamisesta yhteisön nykyisten ja tulevien virallisten kielten osalta sekä sen käyttöönotosta (jäljempänä yhteistyösopimus).

15 Yhteistyösopimuksen johdanto-osassa todettiin seuraavaa:

”1. WTC-yhtiön kehittämä Systran-järjestelmä on konekäännösjärjestelmä, joka käsittää perusohjelmiston, kieliohjelmistoja ja oheisohjelmistoja sekä useita kaksikielisiä sanakirjoja.

2. Komissio teki WTC-yhtiön kanssa 22.9.1975 sopimuksen Systran-järjestelmän käytöstä komissiossa ja sen alkuvaiheen kehittämisestä WTC:ssä.

Komissio ja WTC-yhtiö tekivät tämän jälkeen muita sopimuksia, jotka koskivat olemassa olevan järjestelmän parantamista ja järjestelmien kehittämistä [uusia kielipareja] varten.

Vuosina 1976–1985 tehtyjen sopimusten tarkoituksena oli kehittää ja parantaa kyseessä olevien kielten käännösohjelmistoja ja perussanakirjoja.

3. Komission ja palveluyhtiöiden välillä tehtiin useita sopimuksia järjestelmien ylläpidosta ja jatkokehityksestä. Nämä sopimukset noudattivat komission tarpeita ja tarkoitusperiä.

4. Komissio on vuodesta 1985 tehnyt eri yhtiöiden kanssa sopimuksia, joilla niille on myönnetty oikeus käyttää Systran-järjestelmää julkishallinnon elinten ja Euroopan yhteisöjen toimielinten tarpeisiin siten, että ne ovat toimittaneet komissiolle vastineeksi tietoja, joiden perusteella tämä on voinut tehostaa järjestelmän toimintaa.

5. Sopijapuolet toteavat siis, että komissiolla on perusjärjestelmää ja WTC:n siihen tekemiä parannuksia – – koskeva käyttöoikeus ja että tämä oikeus koskee Euroopan yhteisöjen aluetta edellä 4 kohdassa täsmennettyjen sektorien osalta.

6. Komission ja [edellä 3 kohdassa mainittujen] toimeksisaajien Systran-järjestelmään tekemät parannukset ja kehitystyö, erityisesti sanakirjat, ovat yksinoikeudella komission omaisuutta.

7. Sopijapuolet katsovat, että Systran-järjestelmän jatkuva parantaminen on niiden ja järjestelmän käyttäjien edun mukaista. Ne ovat päättäneet tehdä tämän yhteistyösopimuksen yhdistääkseen voimansa ja jatkaakseen näin parannustoimenpiteitä.

Tässä yhteistyön hengessä sopijapuolet tunnustavat toistensa oikeuden käyttää Systran-järjestelmää, jota parannetaan edelleen yksityiseltä ja julkiselta sektorilta saatujen käyttötietojen perusteella.”

16 Omistusoikeuksia koskevassa yhteistyösopimuksen 4 artiklassa määrätään seuraavaa:

”Systran-järjestelmän eri kieliversiot ja niiden osat pysyvät niiden osapuolten omistuksessa, joille ne kuuluivat sopimuksen allekirjoittamisajankohtana.

Systran-konsernin yhtiöt sitoutuvat siihen, että ne voivat luopua omistusoikeuksistaan ainoastaan ilmoittamalla asiasta ensin komission yksiköille ja saatuaan siihen näiltä luvan. Luovutuksensaajan on vastattava näille yhtiöille tämän yhteistyösopimuksen nojalla kuuluvista oikeuksista ja velvollisuuksista.”

17 Sopimuksen liitteen I johdanto-osassa todetaan seuraavaa:

”Komissio on aina ollut sanastojen ja muiden eri Systran-versioita varten kehittämiensä tietoelementtien omistaja, kun taas perusohjelmiston omistusoikeudet on jaettu useamman yhtiön kesken, ja komissio on tehnyt erityisesti [WTC:n] ja Systran Institut’n kanssa sopimuksia järjestelmän ja sen parannettujen ja kehitettyjen versioiden käytöstä.

Gachot-yhtiö – – on ollut vuoden 1986 alusta näiden yhtiöiden pääosakas, ja tämä Systran-järjestelmän kehittämistä ja käyttöä koskeva sopimus on tehty kaikkien niiden osapuolten kesken, joita asia koskee – –.”

18 Parannuksia ja rojaltimaksuja koskevassa yhteistyösopimuksen 4 a artiklassa määrätään seuraavaa:

”Kaikista Systran-konsernin järjestelmän käytön yhteydessä tekemistä kehittämisistä ja parannuksista ilmoitetaan välittömästi komissiolle ja ne annetaan tämän käyttöön.

Kaikista komission järjestelmän käytön yhteydessä tekemistä kehittämisistä ja parannuksista ilmoitetaan välittömästi Systran-konsernille ja ne annetaan tämän käyttöön.

Kaikista järjestelmän muutoksista, jotka eivät varsinaisesti johdu järjestelmän käytöstä, neuvotellaan sopijapuolten välillä.

Kumpikin sopijapuoli voi ensimmäisten kahden vuoden aikana hyödyntää toisen sopijapuolen järjestelmään tekemiä kehittämisiä ja parannuksia ilman minkäänlaisia maksuja.

Tämän ajanjakson päätyttyä komissio ja Systran-konserni määrittelevät saatujen kokemusten perusteella niiden tulevaa yhteistyötä koskevat sopimusehdot.”

19 Käyttöoikeuksia koskevassa yhteistyösopimuksen 5 artiklassa määrätään seuraavaa:

”a) Komissiolla on oikeus käyttää yhteisen järjestelmän pisimmälle kehitettyä versiota julkisen sektorin tarpeisiin yhteisössä ja myöntää tätä järjestelmää koskevia käyttölisenssejä kansallisille ja kansainvälisille julkishallinnon elimille yhteisössä, kuten johdanto-osan neljännessä kappaleessa on määritelty.

b) – –

c) Systran-konsernin yhtiöt sitoutuvat myöntämään yksityisille elimille järjestelmän käyttöoikeuden kaupallista käyttöä koskevien ehtojen mukaisesti.”

20 Yhteistyösopimuksen 11 ja 12 artiklan mukaan sopimukseen sovellettiin Belgian lakia ja kaikki sopijapuolten väliset erimielisyydet sopimuksen tulkinnasta, täytäntöönpanosta tai täyttämättä jättämisestä ratkaistiin välimiesmenettelyssä.

21 Komissio teki vuosina 1988 ja 1989 neljä sopimusta Gachot-yhtiön kanssa Systran-ohjelmistoa koskevan käyttölisenssin saamiseksi kieliparien saksa–englanti, saksa–ranska, englanti–kreikka, espanja–englanti ja espanja–ranska osalta.

22 Komissio irtisanoi yhteistyösopimuksen 11.12.1991 päivätyllä kirjatulla kirjeellä sopimuksen 8 artiklan mukaisesti ilmoittamalla asiasta kuusi kuukautta etukäteen. Tämän määräyksen mukaisesti kumpikin sopijapuoli sai kolmen vuoden ajanjakson päätyttyä haltuunsa Systran-järjestelmän sellaisena kuin kumpikin sen oli kehittänyt. Komission mukaan irtisanomisen perusteena oli, että Systran ei ollut täyttänyt sopimusvelvoitteitaan vaan aikoi vaatia maksua kahta kieliparia (ranska–italia ja ranska–espanja) koskevasta kehitystyöstä, jonka toteuttajana oli komissio ja joka annettiin Systranin käyttöön yhteistyösopimuksen nojalla. Yhteistyösopimuksen irtisanomisen hetkellä EC-Systran Mainframe ‑versio käsitti 16 kieliversiota.

23 Tämän jälkeen Systran-konserni kehitti ja saattoi markkinoille Systran-ohjelmiston uuden version, jota voitiin käyttää Unix- ja Windows-käyttöjärjestelmissä (Systran Unix), kun taas komissio kehitti EC-Systran Mainframe -version, joka käsitti edellä mainitut 16 kieliversiota, joihin oli lisätty ulkopuolisen sopimuskumppanin kanssa kehitetty kreikka–ranska-kielipari, joka toimi Mainframe-käyttöjärjestelmässä, joka ei ollut yhteensopiva Unix- ja Windows-käyttöjärjestelmien kanssa.

B Toinen vaihe: Systran Unixista EC‑Systran Unixiin

24 Systran Luxembourgin ja komission välillä tehtiin neljä sopimusta, joiden tavoitteena oli saada EC-Systran Mainframe -versio toimimaan Unix- ja Windows-ympäristöissä (jäljempänä migraatiosopimukset).

25 Ennen ensimmäisen migraatiosopimuksen allekirjoittamista komissio pyysi 19.12.1997 päivätyllä kirjeellä Systranilta hyväksyntää muun muassa kahdelle seuraavalle asialle:

”1. Systran-nimen käyttö

Komissio viittaa esittelyissä, dokumentaatiossa ja kirjeenvaihdossa usein ’komission konekäännösjärjestelmään’. Tämä järjestelmä perustuu Systran-järjestelmään, joten näissä tilanteissa olisi loogisempaa käyttää nimitystä Systran tai – – Systranin CE-versio.

2. Systran[-yhtiön] – – ja komission järjestelmien vastavuoroisen käytön periaate

Komissio voi käyttää Systran-yhtiön – – tuotteita palvelimellaan. Systran-yhtiö voi vastaavasti käyttää komission järjestelmää.

Systran-yhtiö – – ja sen tytäryhtiöt sitoutuvat siihen, etteivät ne esitä mitään rahamääräisiä vaatimuksia, jotka perustuvat ’Systran-konsernin’ ja komission välillä aiemmin tehtyihin sopimuksiin.”

26 Ensimmäinen migraatiosopimus allekirjoitettiin 22.12.1997, ja Systran vastasi samana päivänä komission pyyntöön seuraavasti:

”1. Systran-nimen käyttö

Systran-konserni antaa komissiolle luvan käyttää tavaramerkkiä SYSTRAN. Tavaramerkkiä on käytettävä järjestelmällisesti kaikista konekäännösjärjestelmistä, jotka pohjautuvat alkuperäiseen Systran-järjestelmään. SYSTRAN-tavaramerkin käyttölupa myönnetään siis ainoastaan Systran-konekäännösjärjestelmän jakamista tai käyttöönantoa varten.

2. Systran[-yhtiön] – – ja komission järjestelmien vastavuoroisen käytön periaate

Systran-yhtiö antaa komissiolle luvan käyttää Systran-tuotteita komission sisäisiin tarkoituksiin Unix- ja/tai Windows-ympäristöissä.

Systran-yhtiö sitoutuu siihen, ettei se esitä mitään rahamääräisiä vaatimuksia, jotka perustuvat Systran-konsernin ja komission välillä aiemmin tehtyihin sopimuksiin.”

27 Systran Luxembourgin ja komission välisen ensimmäisen migraatiosopimuksen 2 artiklassa ”komission konekäännösjärjestelmä” määritellään seuraavasti:

”Komission ’Systranin CE-versioksi’ kutsuttu konekäännösjärjestelmä tarkoittaa Systran-konekäännösjärjestelmän, jonka on kehittänyt alun perin La Jollassa Yhdysvalloissa sijaitseva World Translation Center, tiettyä versiota, jota komissio on jatkokehittänyt sisäisiin tarkoituksiinsa vuodesta 1976. Komission konekäännösjärjestelmä on eri kuin ’Systran-järjestelmän alkuperäinen versio’, joka on Systran SA Francen ja sen tytäryhtiöiden kehittämä ja kaupan pitämä konekäännösjärjestelmä.”

(The Commission’s machine translation system, or ‘Systran EC version’, designates a specific version of the Systran machine translation system originally developed by the World Translation Center, La Jolla, USA, which since 1976 has been further developed by the European Commission for internal purposes. The Commission’s machine translation system is distinct from the ‘Systran Original Version’, which refers to the machine translation system developed and commercialised by Systran S.A. of France and its subsidiaries.)

28 Ensimmäisen migraatiosopimuksen 13 artiklassa, jonka otsikko on ”Patentit, hyödyllisyystodistukset (hyödyllisyysmallit), tavaramerkit ja teollismallit, teollis- ja tekijänoikeudet”, määrätään seuraavaa:

”1. Komissiolle ilmoitetaan välittömästi kaikista toimeksisaajan [eli Systran Luxembourgin] tämän sopimuksen toteuttamisen yhteydessä saamista tuloksista tai patenteista; tämä tulos tai patentti kuuluu Euroopan yhteisöille, joka voi käyttää sitä vapaasti, lukuun ottamatta tapauksia, joissa teollis- ja tekijänoikeudet ovat jo olemassa.

2. Komission konekäännösjärjestelmä, mukaan luettuina sen osat, joita on voitu muuttaa sopimuksen täytäntöönpanon yhteydessä, pysyy komission omistuksessa, lukuun ottamatta tapauksia, joissa teollis- ja tekijänoikeudet ovat jo olemassa.

– –

5. Jos kolmas osapuoli aloittaa menettelyn, erityisesti jos kyseessä on oikeuksia koskeva vaatimus, myös sopimuksen päätyttyä, menettelyn osapuolena oleva sopijapuoli ilmoittaa asiasta mahdollisimman pian toiselle sopijapuolelle; sopijapuolet toimivat yhdessä ja välittävät toisilleen kaikki hallussaan olevat tai haltuunsa saamansa tiedot ja todisteet.”

(1. Any results or patent obtained by the Contractor [à savoir Systran Luxembourg] in performance of this contract shall be immediately reported to the Commission and shall be the property of the European Communities, which may use them as they see fit, except where industrial or intellectual property rights already exist.

2. The Commission’s machine translation system, together with all its components shall, whether modified or not in the course of the contract, remain the property of the Commission, except where industrial or intellectual property rights already exist.

– –

5. At the first sign of proceedings by a third party, in particular of a claim, even after completion of the contract, the party involved shall notify the other party as soon as possible and the two parties shall then act in unison and provide each other with all the information and evidence that they possess or obtain.)

29 Ensimmäisen migraatiosopimuksen 15 ja 16 artiklan mukaan sopimukseen sovellettiin Luxemburgin lakia, ja sopimusta koskevissa yhteisön ja Systran Luxembourgin välisissä riita-asioissa toimivaltaisia tuomioistuimia olivat Luxemburgin tuomioistuimet.

30 Neljännen migraatiosopimuksen ensimmäisessä täydennyksessä sopimuksen päättymisajankohdaksi vahvistettiin 15.3.2002, ja siinä täsmennettiin, että tuona päivänä ”toimeksisaaja sitoutuu saattamaan 15.3.2002 mennessä päätökseen kaikki sopimuksen kohteena olevat työt eli muun muassa ajantasaistetut todisteet kaikista oikeuksista (tavaramerkit, patentit, teollis- ja tekijänoikeudet jne.), joihin Systran-konserni vetoaa ja jotka liittyvät Systran-konekäännösjärjestelmään”. Komission mukaan Systran Luxembourg ei ole toimittanut sille näitä tietoja.

C Kolmas vaihe: 4.10.2003 julkaistun tarjouspyynnön jälkeinen aika

31 Komissio julkaisi 4.10.2003 tarjouspyynnön komission konekäännösjärjestelmän kielellisestä ylläpidosta ja vahvistamisesta. Tarjouspyynnön myötä tehtiin sopimus Gosselies-yhtiön kanssa kahdesta tarjouskilpailun kohteena olleesta kymmenestä erästä. Näissä erissä lähtökielenä oli englanti tai ranska.

32 Systran ilmoitti 31.10.2003 päivätyllä kirjeellään komissiolle seuraavaa:

”Olemme saaneet tiedon 4.10.2003 julkaistusta tarjouspyynnöstä – –. Tämän asiakirjan perusteella vaikuttaa siltä, että suunnittelemanne työt voivat loukata yhtiömme teollis- ja tekijänoikeuksia. Pidämme tärkeänä jatkaa rakentavaa yhteistyötä yhtiömme ja komission välillä ja haluaisimme kuulla komission kommentit tästä asiasta. Emme voi vastata tarjouspyyntöön edellä esitetyistä syistä.”

33 Komissio ilmoitti 17.11.2003 päivätyssä vastauksessaan seuraavaa:

”Kiitos 31.10.2003 päivätystä kirjeestänne. Komission suunnittelemat työt eivät nähdäksemme loukkaa teollis- ja tekijänoikeuksia. Jaan toiveenne ylläpitää hyviä ammatillisia suhteita komission menettelyjä noudattaen.”

34 Tämän jälkeen Systran ja komissio jatkoivat kirjeenvaihtoa, ja komissio järjesti kokouksia saadakseen paremman käsityksen kyseisen yhtiön vaatimuksista.

35 Kantajat vetosivat keskustelujen yhteydessä seuraaviin seikkoihin:

– Systran-konserni omistaa Systran-nimisen konekäännösohjelmiston (eli Systran-järjestelmän) ja on kehittänyt siitä eri versioita

– Systran-konsernin ja komission välisten useiden sopimusten jälkeen Systran muunsi ohjelmistoaan luodakseen siitä niin kutsutun EC-Systran-version

– Systran-konserni toteutti vuosina 1999–2002 EC-Systran-version migraation Unix-käyttöjärjestelmään; tässä yhteydessä Systran-konserni käytti Systranin jo olemassa olleita oikeuksia, jotka koskivat alkuperäistä ohjelmistoa ja Unix-yhteensopivan Systran-järjestelmän ydintä, jonka Systran-konserni ohjelmoi kokonaan uudelleen vuonna 1993 omiin tarpeisiinsa.

36 Vastauksessaan komissio totesi, että nämä seikat – kuten kantajien tietoteknisen asiantuntijan 6.1.2005 esittämät tekniset asiakirjat – eivät olleet ”todiste teollis- ja tekijänoikeuksista”, joihin Systran-konserni vetosi Systran-ohjelmiston osalta. Koska tästä ei ollut esitetty todisteita, komissio katsoi, että Systran-konsernilla ei ollut oikeutta vastustaa riidanalaisen tarjouskilpailun voittaneen yhtiön toteuttamia töitä.

37 Systran-konserni ei siis pystynyt vetoamaan Systran-ohjelmistoa, jonka Systran Unix -versiota se pitää kaupan, koskeviin oikeuksiinsa estääkseen komission toimet, joita se pitää tätä ohjelmistoa koskevien oikeuksien loukkaamisena.

Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset

38 Kantajat nostivat nyt käsiteltävän kanteen unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 25.1.2007 jättämällään kannekirjelmällä.

39 Asianosaisia pyydettiin 1.12.2008 prosessinjohtotoimena vastaamaan kysymyksiin, jotka koskivat kanteen mahdollista sopimusoikeudellista luonnetta (jäljempänä ensimmäinen kysymyssarja).

40 Asianosaiset vastasivat ensimmäiseen kysymyssarjaan 30.1.2009 ja 2.2.2009.

41 Unionin yleinen tuomioistuin (kolmas jaosto) päätti esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella aloittaa suullisen käsittelyn ja pyysi prosessinjohtotoimena asianosaisia vastaamaan uusiin kysymyksiin, jotka koskivat Systran Unix -versiota, käyttäjän oikeuksia, riidanalaisen sopimuksen nojalla teetettyjen toimenpiteiden luonnetta ja Gosselies-yhtiön toimintaa käännösohjelmistojen kehittämisen ja kaupan pitämisen alalla (jäljempänä toinen kysymyssarja).

42 Asianosaiset vastasivat toiseen kysymyssarjaan 14.10.2009.

43 Asianosaisten lausumat ja vastaukset unionin yleisen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin kuultiin 27.10.2009 pidetyssä istunnossa.

44 Unionin yleinen tuomioistuin kutsui istunnossa asianosaiset epäviralliseen sovittelukokoukseen. Asianosaiset ilmoittivat heti sovittelukokouksen jälkeen, että ne toimittaisivat unionin yleiselle tuomioistuimelle tiedon sovintosopimuksesta, jos sellainen tehtäisiin ennen tämän tuomion antamispäivää. Unionin yleiselle tuomioistuimelle ei kuitenkaan ole toimitettu tällaista ilmoitusta.

45 Istunnon pöytäkirjaan on kirjattu tärkeimmät istunnossa ilmi tulleet seikat, jotka liittyvät kanteen mahdolliseen sopimusoikeudelliseen luonteeseen, lainvastaiseen toimintaan, josta komissiota moititaan, sekä vahingon, johon kantajat vetoavat, arviointiin. Istunnon pöytäkirja ja epävirallisen kokouksen pöytäkirja on annettu tiedoksi asianosaisille.

46 Unionin yleinen tuomioistuin (kolmas jaosto) päätti 26.3.2010 antamallaan määräyksellä, että suullinen käsittely aloitetaan uudelleen, jotta asianosaisia voidaan pyytää prosessinjohtotoimena vastaamaan kysymyksiin, jotka koskivat vahingon arvioinnissa huomioon otettavia seikkoja (jäljempänä kolmas kysymyssarja).

47 Asianosaiset vastasivat kolmanteen kysymyssarjaan 4.5.2010 ja 5.5.2010.

48 Näiden vastausten perusteella kantajia ja komissiota pyydettiin prosessinjohtotoimena esittämään huomautuksensa toisen asianosaisen kolmanteen kysymyssarjaan esittämistä vastauksista. Unionin yleinen tuomioistuin pyysi lisäksi joitakin täsmennyksiä tiettyihin asianosaisten vastauksissaan esittämiin seikkoihin (jäljempänä neljäs kysymyssarja).

49 Asianosaiset esittivät huomautuksensa ja vastasivat neljänteen kysymyssarjaan 11.6.2010. Tämän jälkeen suullinen käsittely päätettiin.

50 Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

– määrää komission lopettamaan välittömästi oikeuksien loukkaamisen ja taitotiedon paljastamisen

– määrää takavarikoitaviksi kaikki ne komission ja Gosselies-yhtiön hallussa olevat tietovälineet, joille on tallennettu ne tietokonejärjestelmän kehittämistyöt, jotka Gosselies-yhtiö on toteuttanut EC‑Systran Unix- ja Systran Unix -versioiden pohjalta kantajien oikeuksien vastaisesti, ja määrää kyseiset tietovälineet luovutettaviksi Systranille tai ainakin tuhottaviksi valvotusti

– velvoittaa komission maksamaan Systran Luxembourgille vähintään 1 170 328 euroa ja Systranille 48 804 000 euroa (summaa täsmennetään myöhemmin)

– määrää julkaisemaan unionin yleisen tuomioistuimen antaman ratkaisun komission kustannuksella kyseistä alaa koskevissa sanoma- ja aikakauslehdissä ja internetsivustoilla, jotka Systran valitsee

– velvoittaa joka tapauksessa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

51 Komissio vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

– jättää kanteen tutkimatta

– toissijaisesti hylkää kanteen perusteettomana

– velvoittaa kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudellinen arviointi

I Tutkittavaksi ottaminen

A Vaatimus, jonka mukaan unionin yleisen tuomioistuimen on velvoitettava komissio korvaamaan väitetty vahinko

52 Komissio esittää kolme perustetta kolmannen vaatimuksen, jonka tavoitteena on velvoittaa komissio korvaamaan kantajien väittämä vahinko, tutkimatta jättämiselle. Vahingonkorvausvaatimus on jätettävä tutkimatta ensinnäkin sen sopimusoikeudellisen luonteen vuoksi, sillä unionin yleinen tuomioistuin voi tutkia väitteet teollis- ja tekijänoikeuksien loukkaamisesta ja taitotiedon paljastamisesta ainoastaan Systranin ja komission välisten eri sopimusten perusteella, mutta niihin ei sisälly unionin yleistä tuomioistuimen nimeävää välityslauseketta. Toiseksi vahingonkorvausvaatimusta ei voida ottaa tutkittavaksi myöskään siksi, että vaatimus on epäselvä siltä osin, ettei siinä täsmennetä lainkaan oikeussääntöjä, joita komission väitetään rikkoneen, eikä juurikaan tarkenneta kantajien väittämiä oikeuksien loukkaamista ja taitotiedon paljastamista koskevia toimenpiteitä. Kolmanneksi unionin yleisellä tuomioistuimella ei ole toimivaltaa lausua oikeuksien loukkaamisesta vahingonkorvausvaatimuksen yhteydessä, kuten käy ilmi asiassa T‑295/05, Document Security Systems v. EKP, 5.9.2007 annetusta määräyksestä (Kok., s. II‑2835; jäljempänä Document Security Systems -määräys).

1. Asiakysymys

a) Asianosaisten lausumat

53 Komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin voi tarkastella oikeuksien loukkaamisen olemassaoloa ja taitotiedon paljastamisen tuottamuksellisuutta ainoastaan Systran-konsernin ja komission välisissä suhteissa vuosina 1975–2002 sovellettujen eri sopimusten perusteella. Komissiolle Systran-ohjelmiston EC-Systran Unix- ja Systran Unix -versioiden käytöstä mahdollisesti syntyvä vastuu perustuu sopimussuhteeseen. Tästä syystä on viitattava EY 288 artiklan ensimmäiseen kohtaan, jonka mukaan ”sopimussuhteeseen perustuva yhteisön vastuu määräytyy sopimukseen sovellettavan lain mukaan”. Koska olemassa ei ole EY 238 artiklassa tarkoitettua välityslauseketta, unionin yleinen tuomioistuin ei selvästi ole toimivaltainen.

54 Unionin yleinen tuomioistuin pyysi komissiota ilmoittamaan, mitkä ovat ne sopimusmääräykset, joiden perusteella se katsoo olevansa oikeutettu toimimaan tavalla, jolla se oli riidanalaisen sopimuksen yhteydessä toiminut hankkimatta kantajilta lupaa, ja vastauksessaan komissio toteaa yhtäältä epäilevänsä, että kantajat olisivat Systran-ohjelmiston Systran Unix -version teollis- ja tekijänoikeuksien haltijoita, ja ilmoittaa toisaalta, että se ”kiistää virallisesti, että kantajat olisivat EC-Systran Unix -ohjelmiston oikeuksien haltijoita”. Komissio väittää erityisesti, että sillä on ”yksinoikeus ohjelmiston kielellisten tietoelementtien lähdekoodeihin” vuosina 1975–2002 tehtyjen sopimusten ja sen yksiköiden toteuttaman näiden tietoelementtien kehitystyön nojalla. Edellä mainittujen sopimusten nojalla komissiolla oli mielestään oikeus kehittää niin ennen migraatiota kuin sen jälkeenkin EC-Systran Unix -versiota yhteistyössä kolmansien sopijapuolten kanssa. Komissio mainitsee tässä yhteydessä teknisen yhteistyön sopimuspöytäkirjan 4 artiklan, yhteistyösopimuksen johdanto-osan kuudennen kappaleen ja Systran Luxembourgin kanssa tehtyjen migraatiosopimusten 13 artiklan 1 ja 2 kohdan, joiden mukaan komission konekäännösjärjestelmä pysyi sen omistuksessa.

55 Kantajat väittävät lähinnä, että unionin yleinen tuomioistuin on asiassa toimivaltainen EY 288 artiklan toisen kohdan nojalla. Käsiteltävä kanne perustuu siihen, että komissio on tehnyt tai teettänyt Systran Unix -ohjelmistoon tai sen EC-Systran Unix -versioon luvattomia muutoksia, jotka eivät siis perustu sopimukseen, vaikka sillä ei ollut oikeuksia muuttaa näitä eikä varsinkaan teettää muutoksia ilman kantajien suostumusta.

56 Kantajat korostavat unionin yleisen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin antamassaan vastauksessa, että komissio ei ole saanut missään vaiheessa lupaa ilmaista riidanalaisia tietoelementtejä kolmansille osapuolille. Koska olemassa ei ole sopimusmääräystä, jossa sallittaisiin tapahtunut käyttö ja taitotiedon paljastukset, komissio on toiminut sopimuksen ulkopuolella ja on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa, joka kuuluu unionin yleisen tuomioistuimen yksinomaiseen toimivaltaan.

b) Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta

Toteamukset sopimussuhteeseen perustuvan vastuun ja sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun alalla olevasta toimivallasta

57 Vahingonkorvauskanteen tutkittavaksi ottamista koskeva unionin yleisen tuomioistuimen toimivalta määräytyy sen perusteella, perustuuko kyseessä oleva vastuu sopimussuhteeseen vai ei. Sopimussuhteeseen perustuvan vastuun alalla EY 238 artiklassa määrätään, että unionin tuomioistuimella on toimivalta ratkaista asia yhteisön tekemään tai sen puolesta tehtyyn julkis- tai yksityisoikeudelliseen sopimukseen sisältyvän välityslausekkeen nojalla. Sopimussuhteen ulkopuolisesta vastuusta täsmennetään EY 235 artiklassa, että unionin tuomioistuimella on toimivalta ratkaista EY 288 artiklan toisessa kohdassa, joka koskee unionin toimielinten ja henkilöstön tehtäviään hoitaessaan aiheuttamaa vahinkoa, tarkoitettua vahingonkorvausta koskevat riidat.

58 Sopimussuhteeseen perustuvan vastuun tapauksessa unionin yleinen tuomioistuin on toimivaltainen siis ainoastaan, jos sopimuksessa on EY 238 artiklassa tarkoitettu välityslauseke. Tällaisen lausekkeen puuttuessa unionin yleinen tuomioistuin ei voi EY 235 artiklan perusteella tosiasiassa ratkaista sopimukseen perustuvaa vahingonkorvausvaatimusta. Jollei näin olisi, unionin yleinen tuomioistuin ulottaisi tuomiovaltansa koskemaan myös muita kuin sellaisia riitoja, joita sillä on sen toimivallalle rajat asettavan EY 240 artiklan nojalla oikeus käsitellä, sillä tässä määräyksessä annetaan jäsenvaltioiden tuomioistuimille yleinen toimivalta ratkaista sellaiset riidat, joissa yhteisö on asianosainen (ks. vastaavasti asia C‑214/08 P, Guigard v. komissio, tuomio 20.5.2009, 35–41 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa; asia T‑44/96, Oleifici Italiani v. komissio, määräys 18.7.1997, Kok., s. II‑1331, 35–38 kohta ja asia T‑154/01, Distilleria Palma v. komissio, tuomio 25.5.2004, Kok., s. II‑1493, 50 kohta).

59 Sen sijaan sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun tapauksessa unionin tuomioistuin on toimivaltainen, eikä riita-asian asianosaisten ole välttämätöntä antaa sille ennakolta hyväksyntäänsä. Unionin tuomioistuimen toimivalta johtuu nimittäin suoraan EY 235 artiklasta ja EY 288 artiklan toisesta kohdasta sellaisten kanteiden osalta, joiden tarkoituksena on saada yhteisö korvaamaan komission aiheuttama sopimussuhteen ulkopuolinen vahinko.

60 Kun unionin yleinen tuomioistuin arvioi EY 235 artiklan mukaista toimivaltaisuuttaan, sen on tutkittava asiakirja-aineiston merkityksellisten seikkojen perusteella, perustuuko kantajien esittämä vahingonkorvausvaatimus objektiivisesti ja yleisesti sopimusperusteisiin vai sopimussuhteen ulkopuolisiin velvoitteisiin, ja tätä kautta voidaan määritellä riita-asian mahdollinen sopimusoikeudellinen perusta. Nämä seikat voidaan päätellä erityisesti tarkastelemalla asianosaisten vaatimuksia, sen vahingon aiheuttanutta tekoa, jonka korvaamista vaaditaan, ja riita-asian ratkaisemiseksi esiin otettujen sopimusmääräysten ja muiden kuin sopimukseen perustuvien määräysten sisältöä (ks. vastaavasti edellä 58 kohdassa mainittu asia Guigard v. komissio, tuomion 35–38 kohta).

61 Tästä on huomautettava, että unionin yleisen tuomioistuimen toimivalta sopimusasioissa on poikkeus yleisesti sovellettavasta oikeudesta, ja näin ollen toimivaltaa on tulkittava suppeasti, joten unionin yleinen tuomioistuin on toimivaltainen käsittelemään vain sellaiset vaatimukset, jotka johtuvat sopimuksesta tai ovat suoraan yhteydessä siitä johtuviin velvoitteisiin (ks. asia C‑114/94, IDE v. komissio, tuomio 20.2.1997, Kok., s. I‑803, 82 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Näin olisi erityisesti silloin, kun tosiseikastosta käy ilmi, että komissiolla on sopimuksen nojalla lupa teettää kolmannella osapuolella tarjouspyynnössä tarkoitetut työt ja kun riidan kohteena on tosiasiassa – koska näistä töistä määrätään yhdessä tai useammassa sopimusmääräyksessä – sopimussuhteeseen perustuva vahingonkorvausvaatimus (ks. vastaavasti edellä 58 kohdassa mainittu asia Guigard v. komissio, tuomion 35 ja 36 kohta tosiseikaston huomioon ottamisesta ja tuomion 38 kohta vahingonkorvausvaatimuksen tosiasiallisesta kohteesta).

62 Lisäksi on korostettava, että jos unionin yleisen tuomioistuimen on tämän väitteen perusteltavuuden arvioimiseksi tarkasteltava niiden WTC/Systran-konsernin ja komission välillä vuosina 1975–2002 tehtyjen sopimusten sisältöä, joihin komissio vetoaa väitteidensä tueksi, tämä kuuluu toimivaltaisuuden tutkimiseen, eikä se voi sinänsä johtaa riita-asian luonteen muuttumiseen niin, että siitä tulisi sopimusoikeudellinen. Jollei näin olisi, riita-asian luonne ja sitä kautta toimivaltainen tuomioistuin voisivat muuttua ainoastaan sen vuoksi, että vastaaja vetoaa johonkin sen ja kantajan väliseen sopimussuhteeseen, vaikka sopimusten, joihin on vedottu, tarkastelun perusteella voitaisiin todeta, ettei niillä ole tässä yhteydessä merkitystä. Kun unionin yleinen tuomioistuin tutkii sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevaa asiaa, se voi siis täysin vapaasti tarkastella sopimuksen sisältöä samalla tavoin kuin se tutkisi mitä tahansa asiakirjaa, johon asianosainen on vedonnut väitteidensä tueksi, selvittääkseen, voiko sopimuksen sisältö kyseenalaistaa unionin yleiselle tuomioistuimelle EY 235 artiklassa nimenomaisesti myönnetyn erityistoimivallan. Tämä tarkastelu kuuluu niiden seikkojen tutkintaan, joihin on vedottu unionin yleisen tuomioistuimen toimivallan toteamiseksi, ja kyseinen toimivalta on yksi unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 113 artiklassa tarkoitettu ehdoton prosessinedellytys, jonka puuttumisen vuoksi asia voidaan jättää tutkimatta.

63 Vertailun vuoksi todettakoon, että unionin tuomioistuin totesi asiassa, jossa oli kyse sopimuksen uusimisesta ja jossa kantaja vetosi sopimussuhteeseen perustuvien ja sopimussuhteen ulkopuolisten velvoitteiden noudattamatta jättämiseen, että pelkkä vetoaminen oikeussääntöihin, jotka eivät perustuneet kyseiseen sopimukseen vaan joita sopijapuolten oli yleisesti noudatettava, ei voi muuttaa riita-asian sopimusluonnetta ja aiheuttaa sitä, ettei toimivaltainen tuomioistuin olisi enää toimivaltainen käsittelemään riita-asiaa (edellä 58 kohdassa mainittu asia Guigard v. komissio, tuomion 43 kohta). Asiassa, joka koskee tarjouspyynnön seurauksia ja jossa kantajat esittävät perusteeksi ainoastaan sopimussuhteen ulkopuolisten velvoitteiden noudattamatta jättämisen, pelkästään se, että kantajien sopimuskumppani vetoaa sopimussuhteeseen perustuviin velvoitteisiin, jotka eivät liity riidanalaiseen toimintaan, ei siis voi muuttaa riita-asian sopimussuhteen ulkopuolista luonnetta eikä aiheuttaa sitä, ettei toimivaltainen tuomioistuin olisi enää toimivaltainen käsittelemään riita-asiaa.

64 Lisäksi sen asianosaisen, joka vetoaa velvoitteen noudattamatta jättämiseen, on yleisesti tarkasteltuna osoitettava velvoitteen sisältö ja se, miten velvoitetta sovelletaan asian tosiseikkoihin. Tästä syystä kantajien esittämät vahingonkorvausvaatimukseen liittyvät väitteet on tutkittava ennen kuin tarkastellaan komission esittämiä väitteitä, jotka koskevat sopimukseen perustuvaa lupaa paljastaa kolmannelle osapuolelle tietoja, jotka voivat olla tekijänoikeuksilla ja taitotietoon liittyvillä oikeuksilla suojattuja, sekä tällaisen luvan olemassaoloa.

Kantajien esittämän vahingonkorvausvaatimuksen tarkastelu

65 Kantajien nyt käsiteltävässä asiassa esittämän vahingonkorvausvaatimuksen perusteena ovat ainoastaan EY 235 artikla ja EY 288 artiklan toinen kohta. Kantajat eivät vetoa eivätkä perusta vaatimustaan komission kanssa tehtyjen sopimusten määräyksiin. Näihin sopimusmääräyksiin vetoaa ainoastaan komissio tukeakseen väitettään, jonka mukaan sillä on oikeus toimiin, joista sitä nyt käsiteltävässä asiassa moititaan.

66 Kantajat vetoavat vahingonkorvausvaatimuksensa tueksi kahteen sopimussuhteen ulkopuoliseen lainvastaiseen ja vahingolliseen toimintaan. Ensinnäkin komissio on paljastanut lainvastaisesti Systranin taitotietoa kolmannelle osapuolelle, sillä tarjouspyynnössä kuvailtujen palvelujen suorittaminen johti väistämättä siihen, että Systran-ohjelmiston lähdekoodi, jonka ainoita omistajia kantajat ovat, paljastettiin ilman lupaa ja sitä muutettiin. Toiseksi komissio syyllistyi oikeuksien loukkaamiseen, kun Gosselies-yhtiö kehitti EC-Systran Unix -versiota ilman lupaa; EC-Systran Unix -versio on Systran-ohjelmiston versio, joka on lähes samanlainen kuin Systran Unix -versio ja näin ollen riippuvainen vastaavien teollis- ja tekijänoikeuksien ainoasta omistajasta eli Systran-konsernista sekä sen kehittämä ja kaupan pitämä.

67 Nyt käsiteltävässä asiassa väitetyn vahingon, jonka korvaamista vaaditaan, aiheuttanut teko eli kantajille vastainen väitetysti tuottamuksellinen toiminta käsittää siis sen, että komissio on ilman lupaa paljastanut kolmannelle osapuolelle eli Gosselies-yhtiölle lähdekoodit, joiden omistusoikeuteen Systran-konserni vetoaa ja joita se vaatii suojattaviksi tekijänoikeuksia ja taitotietoa koskevien jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisten yleisten periaatteiden nojalla.

68 Kantajat väittävät erityisesti, että Systran-ohjelmiston ja Systran Unix ‑version tekijöinä ne voivat vastustaa kaikenlaista jälkiperäisteosten – kuten EC-Systran Unixin – käyttöä, muuttamista, mukauttamista tai parantamista, johon alkuperäisen ohjelmiston oikeuksien haltija ei ole antanut lupaa. Kantajilla on siis lain mukaan väiteoikeus, jonka tarkoituksena on taata tiettyjen niiden omistuksessa olevien tietojen suojelu sellaiselta komission toteuttamalta käytöltä tai siirtämiseltä kolmannelle osapuolelle, johon ne eivät ole antaneet suostumustaan.

69 Kantajat vetoavat tämän oikeutensa tueksi jäsenvaltioiden oikeuden yhteiset yleiset periaatteet muodostaviin kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta 9.9.1886 tehtyyn Bernin yleissopimukseen, sellaisena kuin se on muutettuna (jäljempänä Bernin yleissopimus), tietokoneohjelmien oikeudellisesta suojasta 14.5.1991 annettuun neuvoston direktiiviin 91/250/ETY (EYVL L 122, s. 42) sekä teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2004/48/EY (oikaisu EUVL L 195, s. 16). Nämä säännökset ja määräykset, joista voi johtua tilanteen mukaan sopimussuhteen ulkopuolisia velvoitteita, kuten komissio totesi istunnossa unionin yleisen tuomioistuimen tästä seikasta esittämään kysymykseen antamassaan vastauksessa, on toistettu jäsenvaltioiden lainsäädännössä. Niissä vahvistetaan lähinnä seuraavat yleiset periaatteet: i) tietokoneohjelman tekijällä on kyseistä ohjelmaa koskeva yksinomainen teollis- ja tekijänoikeus jo sillä perusteella, että hän on sen luonut, ja hän voi vedota tähän oikeuteen kaikkia vastaan ii) jos ei muuta osoiteta, tekijä on se tai tekijöitä ovat ne, jonka tai joiden nimissä tietokoneohjelmaa levitetään, ja iii) tietokoneohjelman tekijällä on tiettyjä poikkeuksia lukuun ottamatta yksinoikeus sen toisintamiseen, muuntamiseen ja levittämiseen tai näitä koskevan luvan myöntämiseen.

70 On katsottava, että kantajat ovat tällä tavoin esittäneet riittävästi seikkoja, joiden perusteella voidaan tarkastelun tässä vaiheessa todeta, että Systran-konserni voi vedota Systran-ohjelmiston Systran Unix ‑versiota, jonka se on kehittänyt ja jota se pitää kaupan omalla nimellään, koskeviin tekijänoikeuksiin.

71 Sen sijaan komissio ei ole esittänyt näyttöä siitä, että kantajat eivät olisi kyseisten oikeuksien haltijoita, joten se ei selvästikään ole onnistunut kyseenalaistamaan unionin yleisen tuomioistuimen toimivaltaa kiistäessään tekijänoikeudet, joihin Systran-konserni vetoaa Systran-ohjelmiston tämän version osalta.

72 Tässä yhteydessä ovat riittämättömiä ensinnäkin komission esittämät pelkät epäilyt siitä, ovatko kantajat Systran-ohjelmiston Systran Unix ‑version teollis- ja tekijänoikeuksien haltijoita (ks. edellä 54 kohta). Tällaiset argumentit eivät muodosta riittävää näyttöä, jotta niiden perusteella voitaisiin kyseenalaistaa Systran-konsernin mahdollisuus vedota Systran-ohjelmiston Systran Unix ‑versiota koskeviin tekijänoikeuksiin edellä mainittujen jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisten yleisten periaatteiden nojalla, sillä ne pohjautuvat kyseisen ohjelmiston ominaispiirteistä sekä kantajien esittämistä oikeudellisista ja teknisistä asiantuntijalausunnoista esitettyihin yleisiin ja puutteellisesti täsmennettyihin väitteisiin.

73 Ennakoimatta tulosta, johon asiakysymyksen pohdinnassa päädytään, on toiseksi todettava, että unionin yleinen tuomioistuin pyysi komissiota selventämään epäilyksiään niistä teollis- ja tekijänoikeuksista, joihin kantajat vetosivat, sekä kantajia esittämään tätä koskevat huomautuksensa. Kantajia edustaneet asiantuntijat esittivätkin useita oikeudellisia ja teknisiä perusteluja tukeakseen Systran-konsernin tekijänoikeuksien olemassaoloa sekä uudelleenohjelmoidun ohjelmiston että kyseessä olevan ohjelmiston lähdekoodia käyttävien eri versioiden osalta (ks. Panthéon-Sorbonne Paris-I ‑yliopiston professorin P. Sirinellin lausunto uudelleenohjelmoidun ohjelmiston tekijänoikeuksien suojasta, jäljempänä toinen Sirinellin lausunto, ja H. Bitanin tekninen muistio ohjelmointikieleltään, koostumukseltaan ja rakenteeltaan uudenlaisesta ja erilaisesta Systran Unix -ohjelmistosta verrattuna Systran Mainframe- ja EC-Systran Mainframe ‑ohjelmistoihin, jäljempänä Bitanin toinen tekninen muistio). Tästä käy erityisesti ilmi, että Systran Unix -versio ei ole pelkkä sovitus aiemmasta Systran Mainframe -versiosta, kuten komissio väittää, vaan että kaikki alun perin assembly-kielellä ohjelmoidut ohjelmat on todellakin ohjelmoitu uudelleen C-kielellä ja että nämä versiot ovat täysin erilaiset. Riidatonta on myös se, että Systran Unix ‑versio on korvannut ajan myötä vanhentuneen Systran Mainframe ‑version.

74 Unionin yleisen tuomioistuimen nimenomaisesta pyynnöstä huolimatta komissio ei pystynyt esittämään teknistä näyttöä, jolla olisi voitu kyseenalaistaa se, että Systran-konsernilla on tekijänoikeus Systran-ohjelmiston Systran Unix ‑versioon ja tämän version ohjelman tai sen toiminnallisen lähdekoodin muodostaviin tietoelementteihin, erityisesti ohjelmiston perusytimeen ja kielelliset ohjelmat muodostaviin tietoelementteihin, eivätkä kantajat riitauta komission omistusoikeutta sen yksiköiden kehittämiin sanakirjoihin, jotka on laadittu kyseisen toimielimen käyttämää erityistä terminologiaa varten.

75 Kolmanneksi on todettava komission myöntäneen oikeudenkäynnin edetessä, että Systran-konserni todellakin oli teollis- ja tekijänoikeuksien haltija tässä yhteydessä. Komissio totesi nimittäin vastauskirjelmässään, ettei se kiistä sitä, että Systran oli kaupan pitämänsä Systran Unix -ohjelmiston oikeuksien haltija, mutta mainitsi, että Systran-konserni oli todennäköisesti käyttänyt hyväkseen komissiota varten tehtyä EC-Systran Mainframe- ja EC-Systran Unix ‑versioiden kehitystyötä Systran Unix -versionsa kehittämisessä. Komissio täsmensi istunnossa, että se ei tosiaan kiistänyt Systranin olevan näiden ohjelmistojen oikeuksien haltija, olipa sitten kyse Mainframe-versiosta tai Unix-versiosta, mutta esitti kuitenkin pienen varauksen tietoelementeistä, jotka oli sisällytetty komission mukaan lainvastaisesti Systran Unixin alkuperäiseen versioon, Systranin kanssa aiemmin tehtyjen sopimusten seurauksena.

76 Kuten unionin yleinen tuomioistuin kuitenkin totesi toisen kysymyssarjan käsittelyn yhteydessä ja uudelleen istunnossa, on todettava, että Systran Unix -versio kehitettiin useita vuosia EC-Systran Unix ‑versiota aiemmin. Näin ollen on hyvin epätodennäköistä, että Systran-konserni olisi voinut sisällyttää kehittämäänsä ja kaupan pitämäänsä Systran Unix -versioon EC-Systran Unix ‑versiota koskevaa myöhempää kehitystyötä, jota oli tehty komission omiin kielellisiin ja terminologisiin tarpeisiin vastaamiseksi. Komissio ei pystynyt perustelemaan väitettään tältä osin.

77 Mikään aineellinen todiste ei myöskään tue komission väitettä siitä, että kantajien omistaman Systran Mainframe -version pohjalta kehitetyn EC-Systran Mainframe -version tietoelementtejä olisi todennäköisesti sisällytetty lainvastaisesti Systran Unixin alkuperäiseen versioon. Tämän väitteen kanssa ovat ristiriidassa kantajan teknisen asiantuntijan esittämät ohjelmiston lähdekoodia sekä erityisesti siihen liittyvää ydintä ja kielellisiä ohjelmia koskevat selvennykset, joiden mukaan assembly-kielellä ohjelmoitu ohjelma eroaa merkittävästi C-kielellä ohjelmoidusta ohjelmasta (ks. Bitanin toinen tekninen muistio, erityisesti esimerkki siitä, miten kirjoitusmerkkien yhdistelmä ”Hello world!” käsitellään assembly-kielellä ja C-kielellä). Komissio ei kyseenalaista tätä teknistä selvennystä.

78 Taitotiedon suojaan vetoamisesta kantajat esittävät, että taitotiedolla tarkoitetaan yleisesti ”sellaisen teknisen tiedon kokonaisuutta, joka on salaista, merkityksellistä ja tarkoituksenmukaisessa muodossa yksilöityä”. Ne toteavat tästä, että se, että komissio on paljastanut kolmannelle osapuolelle tällaista tietoa ilman kantajien suostumusta, on lainvastaista toimintaa, josta yhteisö on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa EY 288 artiklan toisen kohdan mukaisesti.

79 Väitteensä tueksi kantajat vetoavat perustellusti yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 145/83, Adams vastaan komissio, 7.12.1985 antamaan tuomioon (Kok., s. 3539, Kok. Ep. VIII, s. 341, 34 kohta), jossa todettiin, että komissiolle ja sen henkilöstölle EY 287 artiklassa asetettu salassapitovelvollisuus on yleinen oikeusperiaate. Tämä yleinen periaate, jonka mukaan yrityksillä on oikeus liikesalaisuuteen ja joka on ilmaistu EY 287 artiklassa, vahvistettiin myös yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C‑36/92 P, SEP vastaan komissio, 19.5.1994 antamassa tuomiossa (Kok., s. I‑1911, Kok. Ep. XV, s. I-191, 36 kohta). Nizzassa 7.12.2000 julistetun Euroopan unionin perusoikeuskirjan (EYVL C 364, s. 1) 41 artiklassa korostetaan myös, että hallintoviranomaisten on otettava huomioon ”oikeutetun luottamuksellisuuden, salassapitovelvollisuuden ja liikesalaisuuden vaatimukset”.

80 Liikesalaisuus kattaa taitotietoon liittyvät tekniset tiedot, joiden paljastaminen yleisölle ja myös pelkkä välittäminen sellaiselle oikeussubjektille, joka on eri kuin tiedon antanut oikeussubjekti, voi vakavasti loukata viimeksi mainitun etuja (ks. vastaavasti asia T‑353/94, Postbank v. komissio, tuomio 18.9.1996, Kok., s. II‑921, 87 kohta). Jotta tekniset tiedot kuuluisivat luonteeltaan EY 287 artiklan soveltamisalaan, on ensiksi välttämätöntä, että ainoastaan rajallinen henkilömäärä on tietoinen niistä. Toiseksi kyseessä on oltava sellaiset tiedot, joiden paljastaminen on omiaan aiheuttamaan vakavaa vahinkoa ne antaneelle henkilölle tai kolmansille tahoille. Lopuksi on välttämätöntä, että niitä intressejä, joita tietojen paljastaminen voi loukata, on objektiivisesti tarpeen suojata (asia T‑198/03, Bank Austria Creditanstalt v. komissio, tuomio 30.5.2006, Kok., s. II‑1429, 71 kohta ja asia T‑474/04, Prozesse v. komissio, tuomio 12.10.2007, Kok., s. II‑4225, 65 kohta).

81 Nyt käsiteltävässä asiassa on siis katsottava, että teknisiä tietoja, jotka kuuluvat yrityksen liikesalaisuuden piiriin ja jotka on annettu komissiolle tiettyä tarkoitusta varten, ei voida paljastaa kolmannelle osapuolelle muuta tarkoitusta varten ilman kyseisen yrityksen lupaa.

82 On todettava kantajien väittävän oikeudellisesti riittävällä tavalla, jotta unionin yleisen tuomioistuimen voidaan katsoa olevan toimivaltainen EY 235 artiklan nojalla, että komissio on jättänyt noudattamatta tekijänoikeuksiin ja taitotietoon liittyviä sopimussuhteen ulkopuolisia velvoitteita, jotka koskevat Systran-ohjelmiston Systran Unix ‑versiota.

83 Komissio ei ole pystynyt kyseenalaistamaan tätä päätelmää, ja seuraavaksi on tarpeen tarkastella sen perustelujen toista osaa, jonka mukaan sillä on sopimukseen perustuva lupa toimia tavalla, josta sitä nyt käsiteltävässä asiassa moititaan.

Niiden seikkojen tarkastelu, joihin komissio vetoaa tukeakseen väitettä sopimukseen perustuvasta luvasta paljastaa kolmansille osapuolille tietoja, jotka voivat olla suojattuja tekijänoikeuksien ja taitotiedon nojalla

84 Se lainvastainen ja vahingollinen toiminta, johon komission väitetään nyt käsiteltävässä asiassa syyllistyneen, käsittää erityisesti Systran-konsernille kuuluvien tekijänoikeuksien ja taitotiedon nojalla mahdollisesti suojattujen tietojen paljastamisen kolmannelle osapuolelle eli Gosselies-yhtiölle ilman kantajien suostumusta.

85 Asiakirja-aineiston perusteella ei voida todeta, että komissiolla olisi ollut sopimukseen perustuva lupa ilmaista Gosselies-yhtiölle Systran Unix -versioon liittyviä tietoja ja taitotietoa.

86 Ensinnäkään yksikään asianosaisten välillä allekirjoitettu sopimus ei nimenomaisesti koske tiettyjen EC-Systran Unix -versioon liittyvien töiden mahdollista teettämistä kolmannella osapuolella. Kun Systran otti yhteyttä komissioon tästä aiheesta, komissio nimittäin ainoastaan kiisti, että Systran olisi Systran-ohjelmiston Systran Unix -versiota koskevien oikeuksien haltija, ja totesi, että Systran-konsernilla ei ollut oikeutta vastustaa töiden teettämistä Gosselies-yhtiöllä (ks. edellä 31–37 kohta).

87 Vastauksena unionin yleisen tuomioistuimen tästä aiheesta esittämään kysymykseen komissio vetosi toiseksi kolmeen sopimusmääräykseen väittäessään, että sillä oli oikeus käyttää Gosselies-yhtiötä kehittääkseen Systran-ohjelmiston EC-Systran Unix -versiota ja ettei Systran-konserni voinut vastustaa tätä vetoamalla ohjelmiston Systran Unix ‑versiota koskeviin tekijänoikeuksiin ja taitotietoon (ks. edellä 53 kohta).

88 Komissio vetoaa ensinnäkin komission ja Gachot-yhtiön, joka myöhemmin osti WTC-konsernin ja muutti nimensä Systraniksi, välillä 18.1.1985 tehdyn teknisen yhteistyön sopimuspöytäkirjan 4 artiklaan, jonka otsikko on ”Käyttöoikeudet” ja jossa todetaan, että ”Systran-järjestelmä, ohjelmistot ja sanakirjat pysyvät komission omistuksessa”.

89 On todettava, ettei tällä määräyksellä voida perustella tämän riita-asian sopimusoikeudellista luonnetta. Edellä mainittuun määräykseen ei ensinnäkään voida vedota kantajia vastaan, sillä niiden Systran-ohjelmistoa ja erityisesti Systran Mainframe ‑versiota koskevat omistusoikeudet eivät perustu komission ja Gachot-yhtiön välillä 18.1.1985 allekirjoitettuun pöytäkirjaan (ks. edellä 10 kohta). Systran-konsernin Systran-ohjelmistoa ja sen Systran Mainframe -versiota koskevat omistusoikeudet syntyivät nimittäin siinä yhteydessä, kun Gachot-yhtiö osti WTC-konsernin myöhempänä ajankohtana (ks. edellä 11 kohta ja vastineen liitteessä 5–7 esitetyt asiakirjat). Vaikka on riidatonta, että Gachot-yhtiöllä ei ollut minkäänlaisia Systran-järjestelmää koskevia omistusoikeuksia 18.1.1985, edellä mainitusta määräyksestä ei myöskään voida päätellä, että komissio voisi tuosta päivämäärästä lähtien ja kyseisen pöytäkirjan nojalla vaatia itselleen täyttä oikeutta Systran-järjestelmän ja sen ohjelmistojen, mukaan luettuina sen perusytimen ja lähdekoodien, omistukseen. Tällainen päätelmä loukkaa tuolloin WTC-konsernin hallussa olleita Systran-järjestelmän ja erityisesti Systran Mainframe -version omistusoikeuksia, joita komissio ei kiistä (ks. edellä 3 kohta) ja jotka luovutettiin myöhemmässä vaiheessa Gachot-yhtiölle, josta tuli Systran. Lisäksi on huomattava, että joka tapauksessa nyt käsiteltävä asia ei koske Systran-konsernin hallussa olevia, vanhentuneena käytöstä poistettua Systran Mainframe ‑versiota koskevia oikeuksia vaan sen hallussa olevia oikeuksia, jotka koskevat edellä mainitun version korvannutta Systran Unix ‑versiota, joka on ohjelmoitu eri kielellä uutta tietoteknistä ympäristöä varten.

90 Toiseksi komissio vetoaa komission ja Systran-konsernin (tai tuolloin WTC-yhtiön, Latsec-yhtiön, Systran Institut -yhtiön ja Gachot-yhtiön) välillä allekirjoitetun yhteistyösopimuksen johdanto-osan kuudenteen kappaleeseen, jossa todetaan, että ”komission ja [edellä 3 kohdassa mainittujen] toimeksisaajien Systran-järjestelmään tekemät parannukset ja kehitystyö, erityisesti sanakirjat, ovat yksinoikeudella komission omaisuutta”. Tätä määräystä on siis luettava yhdessä edellä mainitun johdanto-osan kolmannen kappaleen kanssa, jossa todetaan seuraavaa:

”Komission ja palveluyhtiöiden välillä tehtiin useita sopimuksia järjestelmien ylläpidosta ja jatkokehityksestä. Nämä sopimukset noudattivat komission tarpeita ja tarkoitusperiä.”

91 Myöskään näillä määräyksillä ei voida perustella nyt käsiteltävän riita-asian sopimusoikeudellista luonnetta. Näiden kahden johdanto-osan kappaleen nojalla on nimittäin niin, että komission ja sen ulkopuolisten toimeksisaajien ennen 4.8.1987 allekirjoitetun yhteistyösopimuksen tekemistä Systran-järjestelmään tekemät, erityisesti sanakirjoja koskevat parannukset ja kehitystyö ovat yksinoikeudella komission omaisuutta. Kantajat eivät ole kiistäneet tätä omistusta, eikä niiden kirjelmissä vedota omistusoikeuksiin, jotka koskevat komission omia terminologisia tarpeitaan varten laatimia tai sen puolesta laadittuja sanakirjoja, parannuksia tai kehitystyötä. Kantajien esille ottamat oikeudet liittyvät puolestaan perusjärjestelmään eli ytimeen ja kielellisiin aliohjelmiin, joiden tekijä Systran on ja joita koskeva taitotieto sillä on.

92 Johdanto-osan muiden kohtien perusteella voidaan lisäksi täsmentää komission ja Systran-konsernin eri yhtiöiden välistä suhdetta ja arvioida niitä oikeuksia, joihin kyseinen konserni voi vedota Systran-järjestelmän osalta siinä vaiheessa, kun olemassa oli vasta Mainframe-ympäristöön sopivia versioita. Johdanto-osassa todetaankin seuraavaa:

”1. WTC-yhtiön kehittämä Systran-järjestelmä on konekäännösjärjestelmä, joka käsittää perusohjelmiston, kieliohjelmistoja ja oheisohjelmistoja sekä useita kaksikielisiä sanakirjoja.

2. Komissio teki WTC-yhtiön kanssa 22.9.1975 sopimuksen Systran-järjestelmän käytöstä komissiossa ja sen alkuvaiheen kehittämisestä WTC:ssä.

Komissio ja WTC-yhtiö tekivät tämän jälkeen muita sopimuksia, jotka koskivat olemassa olleen järjestelmän parantamista ja järjestelmien kehittämistä [uusia kielipareja] varten.

Vuosina 1976–1985 tehtyjen sopimusten tarkoituksena oli kehittää ja parantaa kyseessä olevien kielten käännösohjelmistoja ja perussanakirjoja.

– –

5. Sopijapuolet toteavat siis, että komissiolla on perusjärjestelmää ja WTC:n siihen tekemiä parannuksia – – koskeva käyttöoikeus ja että tämä oikeus koskee Euroopan yhteisöjen aluetta edellä 4 kohdassa täsmennettyjen sektorien osalta.

– –

7. Sopijapuolet katsovat, että Systran-järjestelmän jatkuva parantaminen on niiden ja järjestelmän käyttäjien edun mukaista. Ne ovat päättäneet tehdä tämän yhteistyösopimuksen yhdistääkseen voimansa ja jatkaakseen näin parannustoimenpiteitä.

Tässä yhteistyön hengessä sopijapuolet tunnustavat toistensa oikeuden käyttää Systran-järjestelmää, jota parannetaan edelleen yksityiseltä ja julkiselta sektorilta saatujen käyttötietojen perusteella.”

93 Näistä komission ja Systran-konsernin välistä sopimussuhdetta tuona ajankohtana koskevista määräyksistä ilmenee yhtäältä, että Systran-konsernin tehtävä Systran-järjestelmän luomisessa ja komission puolesta tehdyssä alkuvaiheen kehittämisessä ja jatkokehittämisessä tunnustetaan nimenomaisesti, ja toisaalta, että niissä käsitellään ainoastaan Systran-konsernin komissiolle antamia käyttöoikeuksia eikä koko järjestelmää koskevia, varsinkaan yksinomaisia omistusoikeuksia. Joka tapauksessa määräyksissä ei mitenkään viitata siihen, että kolmas osapuoli voisi tehdä muutoksia järjestelmään ilman Systran-konsernilta ennakkoon saatua lupaa.

94 Samoin kuin teknisen yhteistyön sopimuspöytäkirjan 4 artiklan yhteydessä todettiin, myös tässä yhteydessä on huomattava, että nyt käsiteltävä asia ei koske Systran-konsernin hallussa olevia oikeuksia Systran Mainframe ‑versioon, joka on vanhentuneena poistettu käytöstä, vaan tämän konsernin hallussa olevia oikeuksia Systran Unix -versioon, joka korvasi edellä mainitun version ja joka on ohjelmoitu eri kielellä uutta tietoteknistä ympäristöä varten.

95 Kolmanneksi komissio vetoaa migraatiosopimusten 13 artiklan, jonka otsikko on ”Patentit, hyödyllisyystodistukset (hyödyllisyysmallit), tavaramerkit ja teollismallit, teollis- ja tekijänoikeudet”, 1 ja 2 kohtaan, joiden mukaan komission konekäännösjärjestelmä pysyy sen omistuksessa. Nyt käsiteltävässä asiassa on huomattava, että ensimmäisen migraatiosopimuksen näissä kahdessa kohdassa määrätään seuraavaa:

”1. Komissiolle ilmoitetaan välittömästi kaikista toimeksisaajan [eli Systran Luxembourgin] tämän sopimuksen toteuttamisen yhteydessä saamista tuloksista tai patenteista; tämä tulos tai patentti kuuluu Euroopan yhteisöille, joka voi käyttää sitä vapaasti, lukuun ottamatta tapauksia, joissa teollis- ja tekijänoikeudet ovat jo olemassa.

2. Komission konekäännösjärjestelmä, mukaan luettuina sen osat, joita on voitu muuttaa sopimuksen täytäntöönpanon yhteydessä, pysyy komission omistuksessa, lukuun ottamatta tapauksia, joissa teollis- ja tekijänoikeudet ovat jo olemassa.”

96 Ensimmäisen migraatiosopimuksen 13 artiklan 1 ja 2 kohtaan sisältyy siis jo olemassa olevia teollis- ja tekijänoikeuksia koskeva nimenomainen varaus. Komissio ei näin ollen voi vedota tähän määräykseen väittääkseen olevan ilmeistä, että kantajat ovat luopuneet Systran-järjestelmää koskevista tekijänoikeuksistaan ja taitotiedostaan. Nämä oikeudet ja erityisesti Systran-ohjelmiston Systran Unix -versiota koskevat oikeudet olivat jo olemassa, kun migraatiosopimukset allekirjoitettiin, jolloin komission käyttämä EC-Systran Mainframe ‑versio oli vanhentunut.

97 Ensimmäisen migraatiosopimuksen 13 artiklasta käy lisäksi selvästi ilmi, kuten kantajat totesivat istunnossa, että sen 1 kohdassa tarkoitetaan ainoastaan Systran-ohjelmiston EC-Systran Unix -version niin kutsutun EC-osan kehittämistä eli kaikkia niitä tuloksia ja patentteja, jotka kyseessä oleva toimeksisaaja Systran Luxembourg olisi voinut saada migraatiosopimusten toteuttamisen yhteydessä. Sopimusten soveltamisalaan eivät kuulu näitä mahdollisia tuloksia ja patentteja edeltäneet omistusoikeudet eli oikeudet Systran Unix -versioon, josta EC-Systran Unix ‑versio on johdettu. Nämä sopimukset eivät siis kyseenalaista oikeuksia, jotka koskevat Systran Unix ‑version perusytimen osaa, jota on käytetty muuttamattomana EC-Systran Unix ‑versiossa. Tämän määräyksen 2 kohdassa tarkoitetaan nimenomaisesti ”komission konekäännösjärjestelmää” eli Systran-ohjelmiston EC-Systran Mainframe ‑versiota (ks. edellä 27 kohdassa esitetty ensimmäisen migraatiosopimuksen 2 artiklaan sisältyvä määritelmä) ja jätetään mainitsematta Systran Mainframe ‑versiota koskevat oikeudet; nämä molemmat versiot olivat vanhentuneet Systran Unix ‑version käyttöönoton myötä.

98 Lisäksi on todettava, että Systran ei ole näiden migraatiosopimusten sopijapuoli, joten se ei ole voinut luovuttaa komissiolle minkäänlaisia oikeuksia Systran-ohjelmiston Systran Unix ‑versioon, jonka se on kehittänyt ja jota se pitää kaupan. Sopimus sitoo ainoastaan sopimuspuolia, mitä voidaan pitää jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisenä yleisenä periaatteena sopimusoikeuden alalla, ja sen mukaisesti migraatiosopimuksiin ei siis sellaisinaan voida vedota Systrania vastaan. Vaikka oletetaan, että Systran Luxembourg ei ollut esittänyt komissiolle 15.3.2002 mennessä ”ajantasaistettuja todisteita kaikista oikeuksista – – joihin Systran-konserni vetoaa ja jotka liittyvät Systran-konekäännösjärjestelmään” (ks. edellä 30 kohta), tästä ei voi seurata, että Systran ei enää voisi vedota komissiota vastaan niihin oikeuksiin, jotka se on saanut WTC-konsernin yhtiöiden ostamisen yhteydessä tai etenkin komission tiedossa olevien, Systran Unix ‑version kehittämisen ja kaupan pitämisen myötä. Lisäksi on huomattava, että Systran Luxembourg -yhtiö ei – kuten kantajat väittivät istunnossa komission sitä kiistämättä – migraatiosopimusten allekirjoittamisen hetkellä kuulunut vielä täysin Systran-konserniin vaan se oli yhteisyritys, jossa yhdistyivät aiemmin komission kanssa EC-Systran Mainframe ‑versiota ylläpitäneiden yritysten intressit ja Luxemburgissa sijaitsevan Systran-konsernin intressit.

99 Teollis- ja tekijänoikeuksien alalla periaatteena on lisäksi joka tapauksessa se, että omistusoikeuksien luovuttamista koskevan lausekkeen olemassaolo ei voi perustua olettamaan. Periaatteen mukaan tällainen lauseke ei voi olla implisiittinen vaan sen on oltava nimenomainen. Asianosaisten unionin yleiselle tuomioistuimelle nyt käsiteltävässä asiassa toimittamista asiakirjoista ei ilmene mitään sopimusmääräystä, joka koskisi sitä, että Systran tai edes mikään Systran-konsernin yhtiö olisi luopunut teollis- ja tekijänoikeuksistaan, joihin Systran-ohjelmiston Systran Unix ‑version osalta voitaisiin vedota.

100 Edellä esitetystä johtuu, että millään komission mainitsemista sopimusmääräyksistä ei voida tukea väitettä siitä, että nyt käsiteltävä riita-asia olisi välttämättä sopimusoikeudellinen. Näillä sopimusmääräyksillä, jotka liittyvät menneeseen ajanjaksoon, erityisesti 1990-luvulla tietokoneympäristön kehittymisen myötä käytöstä poistettua Systran Mainframe ‑versiota koskevien sopimusten tapauksessa, ei voida osoittaa, että Systran-konserni olisi antanut komissiolle luvan paljastaa kolmannelle osapuolelle sellaisia tietoja, jotka voivat olla suojattuja esille otettujen tekijänoikeuksien tai taitotiedon nojalla, kyseisen konsernin kehittämästä ja kaupan pitämästä Systran-ohjelmiston Systran Unix ‑versiosta.

101 Kaiken edellä esitetyn perusteella on todettava, että kantajien vahingonkorvausvaatimuksen sisältö sekä ne jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteiset yleiset periaatteet, joihin kantajat ovat vedonneet perustellakseen Systran-ohjelmiston Systran Unix -versiota koskevia oikeuksiaan ja tarvetta saada version tekijältä lupa ennen kuin kolmannelle osapuolelle voidaan paljastaa sellaista sisältöä, jota käytetään siitä johdetussa EC-Systran Unix ‑versiossa, osoittavat oikeudellisesti ja tosiasiallisesti riittävällä tavalla ne seikat, joiden nojalla unionin yleinen tuomioistuin voi käyttää sille perustamissopimuksessa sopimussuhteen ulkopuolisissa asioissa annettua toimivaltaa.

102 Niiden sopimusmääräysten, joihin komissio on vedonnut osoittaakseen vahingonkorvausvaatimuksen sopimusoikeudellisen luonteen, tarkastelun perusteella voidaan lisäksi todeta, ettei Systran-konserni ole luopunut tekijänoikeuksistaan tai antanut lupaa paljastaa Systran Unix ‑versiota koskevia tietoja kolmansille osapuolille.

103 Tästä kokonaisarviosta johtuu, että kyseessä oleva riita-asia ei ole sopimusoikeudellinen. Komission ilman omistusoikeuden haltijan nimenomaista lupaa tekemän, omistusoikeuden ja taitotiedon nojalla suojattujen tietojen kolmannelle osapuolelle paljastamisen väitettyä tuottamuksellisuutta ja vahingollisuutta on nimittäin arvioitava tällä alalla sovellettavien, jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisten yleisten periaatteiden perusteella eikä sellaisiin sopimuksiin, jotka on tehty aiemmin asioista, jotka eivät liittyneet Systranin hallussa oleviin Systran Unix ‑versiota koskeviin tekijänoikeuksiin ja taitotietoon, sisältyvien sopimusmääräysten perusteella.

104 Komission väitteet kanteen tutkimatta jättämisestä sen väitetyn sopimusoikeudellisen luonteen vuoksi on siis hylättävä.

2. Kannekirjelmän epäselvyys

a) Asianosaisten lausumat

105 Komissio väittää, että kanne on jätettävä tutkimatta siksi, että se ei täytä unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdassa esitettyä edellytystä, jonka mukaan kannekirjelmässä on mainittava ”oikeudenkäynnin kohde ja yhteenveto kanteen oikeudellisista perusteista”. Kannekirjelmässä ei sen mukaan täsmennetä lainkaan niitä oikeussääntöjä, joita komission väitetään rikkoneen, eikä juurikaan tarkenneta kantajien väittämiä oikeuksien loukkaamista ja taitotiedon paljastamista koskevia toimenpiteitä.

106 Kantajat väittävät lähinnä, että kannekirjelmä on riittävän täsmällinen, jotta komissio voi valmistella puolustuksensa ja unionin yleinen tuomioistuin voi ratkaista asian.

b) Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta

107 Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ensimmäisen alakohdan, jota saman perussäännön 53 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan sovelletaan menettelyyn unionin yleisessä tuomioistuimessa, ja unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan kannekirjelmässä on ilmoitettava riidan kohde ja yhteenveto seikoista, joihin kanne perustuu. Ilmoituksen on oltava riittävän selkeä ja täsmällinen, jotta vastaaja voi valmistella puolustuksensa ja jotta unionin yleinen tuomioistuin voi harjoittaa valvontaansa. Oikeusvarmuuden ja hyvän lainkäytön takaamiseksi edellytyksenä on, että ne olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin kanne perustuu, käyvät ilmi itse kannekirjelmästä ainakin pääpiirteittäin mutta johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi (asia T‑85/92, De Hoe v. komissio, määräys 28.4.1993, Kok., s. II-523, 20 kohta ja asia T‑294/04, Internationaler Hilfsfonds v. komissio, määräys 11.7.2005, Kok., s. II-2719, 23 kohta).

108 Jotta nämä edellytykset täyttyisivät, kannekirjelmästä, jossa vaaditaan toimielimen aiheuttamien vahinkojen korvaamista, on ilmettävä muun muassa seikat, joiden perusteella kantajan riitauttama toimielimen menettely voidaan yksilöidä (edellä 107 kohdassa mainittu asia Internationaler Hilfsfonds v. komissio, määräyksen 24 kohta).

109 Nyt käsiteltävässä asiassa kantajat ilmoittavat kannekirjelmässään, että komissio on lainvastaisesti paljastanut Systranin taitotietoa kolmannelle osapuolelle tämän voitettua tarjouskilpailun ja että komissio on tässä yhteydessä syyllistynyt Systranin tekijänoikeuksien loukkaamiseen. Kyse on kahdesta komission lainvastaisesta ja vahingollisesta toiminnasta (ks. edellä 66 kohta). Komissio on pystynyt valmistelemaan puolustuksensa näiden tietojen perusteella.

110 Komission väitteet kanteen tutkimatta jättämisestä kannekirjelmän epäselvyyden vuoksi on siis hylättävä.

3. Unionin yleiseltä tuomioistuimelta puuttuva toimivalta todeta oikeuksien loukkaus sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevan kanteen yhteydessä

a) Asianosaisten lausumat

111 Komissio väittää, että kanne on jätettävä tutkimatta siksi, ettei unionin yleisellä tuomioistuimella ole toimivaltaa lausua oikeuksien loukkaamisesta sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevan kanteen yhteydessä, kuten on todettu edellä 52 kohdassa mainitussa, asiassa Document Security Systems vastaan EKP annetussa määräyksessä. Komissio huomauttaa tästä, että toisin kuin tavaramerkkioikeuden alalla, jolla on toteutettu yhteisön laajuinen yhdenmukaistaminen, tekijänoikeuden alalla, johon ohjelmistojen suoja kuuluu, yhdenmukaistaminen on ollut ainoastaan osittaista (direktiivi 91/250). On kuitenkin niin, että oikeuksien loukkaamista koskeva kanne ei kuulu niihin tekijänoikeuden – kuten ei patenttioikeudenkaan – alan oikeussuojakeinoihin, joiden osalta unionin tuomioistuimet ovat toimivaltaisia. Sama pätee taitotietoon, sillä sitä ei ole yhdenmukaistettu lainkaan unionissa. Komissio kiistää tässä yhteydessä kaikenlaisen analogisuuden edellä 79 kohdassa mainitussa asiassa Adams vastaan komissio annetun tuomion kanssa siksi, että kantajat eivät vetoa EY 287 artiklan rikkomiseen vaan ainoastaan taitotiedon tuottamukselliseen paljastamiseen tätä kuitenkaan täsmentämättä tai tästä näyttöä esittämättä. Toisin kuin edellä mainitussa asiassa Adams vastaan komissio, nyt käsiteltävässä asiassa saadut tiedot paljastettiin sopimussuhteessa eikä salassa pidettäviksi luokiteltujen asiakirjojen luovutuksen yhteydessä.

112 Kantajat väittävät, että kun otetaan huomioon tekijänoikeuksilla suojattujen ohjelmistojen alalla toteutettu unionin laajuinen yhdenmukaistaminen (direktiivi 91/250), unionin yleinen tuomioistuin on toimivaltainen arvioimaan komission tekemän ohjelmistoa koskevan tekijänoikeuden loukkaamisen. Käsiteltävää kannetta ei siis voida alistaa kansallisten oikeussuojakeinojen käyttämiselle, sillä niillä ei voida saada korvatuksi vahinkoa, toisin kuin edellä 52 kohdassa mainitussa, asiassa Document Security Systems vastaan EKP annetussa määräyksessä, jossa oli kyse patenttisuojasta. Kyse on kantajien tehokkaan oikeussuojan takaamisesta. Kantajat korostavat taitotiedon tuottamuksellisesta paljastamisesta edellä 79 kohdassa mainitussa asiassa Adams vastaan komissio annettua tuomiota, jossa komissiolle ja sen henkilöstölle EY 287 artiklan nojalla kuuluvasta salassapitovelvoitteesta on tehty yleinen oikeusperiaate.

b) Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta

113 Komissio vetoaa edellä 52 kohdassa mainittuun, asiassa Document Security Systems vastaan EKP annettuun määräykseen väittäessään, että unionin yleisellä tuomioistuimella ei ole toimivaltaa lausua oikeuksien loukkaamisesta vahingonkorvauskanteen yhteydessä.

114 On kuitenkin huomattava, että tuossa asiassa antamassaan määräyksessä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin erotti kantajan nostaman patentinloukkauskanteen varsinaisesta vahingonkorvauskanteesta. Kantaja kehotti vaatimuksissaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta toteamaan, että Euroopan keskuspankki (EKP) oli loukannut kyseessä olleeseen patenttiin perustuvia oikeuksia, ja velvoittamaan EKP:n maksamaan riidanalaiseen patenttiin perustuvien oikeuksien loukkaamisesta vahingonkorvausta (edellä 52 kohdassa mainittu asia Document Security Systems v. EKP, määräyksen 25 kohta). Vastatessaan vaatimukseen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi aluksi, ettei sillä ollut toimivaltaa ratkaista patentinloukkauskanteita (em. asia Document Security Systems v. EKP, määräyksen 50–75 kohta). Varsinaisesta vahingonkorvauskanteesta se totesi nimenomaisesti olevansa toimivaltainen ratkaisemaan kanteen EY 235 artiklan ja EY 288 artiklan toisen kohdan määräysten nojalla (em. asia Document Security Systems v. EKP, määräyksen 76 kohta). Tämä vahingonkorvauskanne todettiin kuitenkin oikeudellisesti selvästi täysin perusteettomaksi, sillä kantaja ei ollut esittänyt asiassa mitään todisteita, joiden nojalla vastaajan moititun toiminnan lainvastaisuus olisi voitu todeta (em. asia Document Security Systems v. EKP, määräyksen 80–82 kohta).

115 Nyt käsiteltävässä asiassa on huomattava, että tekijänoikeuden loukkaamisen käsitteeseen vedotaan yhdessä taitotiedon luottamuksellisuuden suojan käsitteen kanssa, ja ainoana tarkoituksena on todeta komission toiminta lainvastaiseksi sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevan kanteen yhteydessä. Kyseisen toiminnan lainvastainen luonne on arvioitava jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisten yleisten periaatteiden perusteella, eikä se edellytä kansallisen toimivaltaisen viranomaisen ennakkoon tekemää päätöstä, kuten riidanalaisten patenttien tapauksessa edellä 52 kohdassa mainitussa asiassa Document Security Systems vastaan EKP annetussa määräyksessä. EKP oli nostanut useissa jäsenvaltioissa mitättömyyskanteita, ja jotkin ensimmäisen asteen tuomioistuimet, joissa kanne oli nostettu, olivat jo antaneet ratkaisunsa niistä, ja näistä keskenään ristiriitaisista tuomioistuinten päätöksistä oli valitettu (em. asia Document Security Systems v. EKP, määräyksen 21–24 kohta); nyt käsiteltävässä asiassa ei ole kyse lainkaan tästä.

116 Kun otetaan huomioon unionin yleiselle tuomioistuimelle EY 235 artiklassa ja EY 288 artiklan toisessa kohdassa annettu toimivalta sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun alalla ja kun olemassa ei ole kansallista oikeussuojakeinoa, jolla voitaisiin saada komissio korvaamaan väitetystä oikeuksien loukkauksesta kantajille väitetysti aiheutunut vahinko, mikään ei näin ollen estä sitä, että kantajien käyttämä oikeuksien loukkaamisen käsite voidaan ottaa huomioon, jotta komission toiminta voitaisiin todeta lainvastaiseksi vahingonkorvauskanteen yhteydessä.

117 Kantajien käyttämää oikeuksien loukkaamisen käsitettä on tulkittava nyt käsiteltävässä vahingonkorvauskanteessa ainoastaan jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisten yleisten periaatteiden näkökulmasta, ja nämä periaatteet on toistettu tai esitetty tietokoneohjelmien osalta useissa yhdenmukaistamisdirektiiveissä. Näin ollen on hylättävä komission väitteet, jotka koskevat kanteen tutkimatta jättämistä siksi, ettei unionin yleisellä tuomioistuimella ole toimivaltaa todeta oikeuksien loukkaamista siinä merkityksessä, jonka jäsenvaltion kansallinen toimivaltainen viranomainen voisi tälle käsitteelle antaa kyseisen valtion lainsäädännön mukaisesti.

B Muut vaatimukset

118 Komissio väittää, että useat kantajien esittämät vaatimukset on jätettävä tutkimatta. Näitä ovat vaatimukset, joiden mukaan unionin yleisen tuomioistuimen olisi määrättävä, että komissio lopettaa välittömästi oikeuksien loukkaamisen ja taitotiedon paljastamisen, että tietyt komission ja Gosselies-yhtiön hallussa olevat tietovälineet takavarikoidaan tai tuhotaan ja että unionin yleisen tuomioistuimen antama ratkaisu julkaistaan komission kustannuksella kyseessä olevan alan sanoma- ja aikakauslehdissä sekä alan internetsivustoilla.

119 Komissio viittaa tässä yhteydessä vakiintuneeseen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan unionin tuomioistuimet eivät voi edes vahingonkorvausasioissa antaa toimielimelle määräyksiä, tai muuten ne loukkaavat hallintoviranomaisen oikeuksia (ks. asia T‑279/03, Galileo International Technology ym. v. komissio, tuomio 10.5.2006, Kok., s. II‑1291, 60 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; jäljempänä Galileo-tuomio).

120 On muistettava, että EY 288 artiklan toisen kohdan mukaan ”sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun perusteella yhteisö korvaa toimielintensä ja henkilöstönsä tehtäviään suorittaessaan aiheuttaman vahingon jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisten yleisten periaatteiden mukaisesti”. Tämä määräys koskee sekä sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun edellytyksiä että oikeutta vahingonkorvaukseen koskevia menettelytapoja ja sen laajuutta. EY 235 artiklassa unionin tuomioistuimelle annetaan lisäksi toimivalta ratkaista EY 288 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettua vahingonkorvausta koskevat riita-asiat.

121 Näistä kahdesta määräyksestä – joissa ei suljeta pois luontoissuorituksena maksettavaa korvausta, toisin kuin HT 40 artiklan ensimmäisessä kohdassa, jossa määrättiin vain rahamääräisestä korvauksesta – seuraa, että unionin tuomioistuimella on toimivalta velvoittaa yhteisö maksamaan kaikentyyppisiä korvauksia, jotka ovat jäsenvaltioiden sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevan lainsäädännön yhteisten yleisten periaatteiden mukaisia, myös luontoissuorituksena, jos se on näiden periaatteiden mukainen, tarvittaessa määräyksellä tehdä tai olla tekemättä jotakin (edellä 119 kohdassa mainittu Galileo-tuomio, 63 kohta).

122 Näin ollen unionin tuomioistuin voi periaatteessa myös kohdistaa tällaisen menettelyllisen toimenpiteen yhteisöön, koska kyseisellä lainkäyttöelimellä on yksinomainen toimivalta ratkaista yhteisön syyksi luettavan vahingon korvaamista koskevat kanteet (ks. kieltomääräyksestä tavaramerkkien alalla edellä 119 kohdassa mainittu Galileo-tuomio, 67 kohta).

123 Nyt käsiteltävässä asiassa väitetysti aiheutuneen vahingon korvaaminen kokonaisuudessaan edellyttää, että tekijänoikeuden haltijalle palautetaan sen oikeus täysimääräisenä, ja tällainen palauttaminen edellyttää mahdollisista rahamääräisistä vahingonkorvauksista riippumatta vähintäänkin haltijan oikeuteen kohdistuvan loukkauksen välitöntä lakkaamista. Kantajat pyrkivät nyt käsiteltävässä asiassa vaaditulla määräyksellä juuri siihen, että komissio lopettaa niiden väitetyn tekijänoikeuksien loukkaamisen (ks. vastaavasti edellä 119 kohdassa mainittu Galileo-tuomio, 71 kohta). Vahingon korvaaminen kokonaisuudessaan voi toteutua myös oikeuksien loukkaamisen tuloksen takavarikoinnin tai tuhoamisen muodossa tai siten, että unionin yleisen tuomioistuimen päätös julkaistaan komission kustannuksella.

124 Näin ollen komission väitteet niiden vaatimusten tutkimatta jättämisestä, jotka eivät koske vaatimusta väitetyn vahingon korvaamisesta, on hylättävä.

125 Edellä esitetystä seuraa, että kaikki käsiteltävästä kanteesta esitetyt oikeudenkäyntiväitteet on hylättävä.

II Asiakysymys

126 Yhteisö on EY 288 artiklan toisen kohdan mukaisesssa sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielimen moitittu toiminta on lainvastaista, vahinko on tosiasiassa syntynyt ja väitetyn toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys (asia 26/81, Oleifici Mediterranei v. ETY, tuomio 29.9.1982, Kok., s. 3057, 16 kohta ja asia C‑243/05 P, Agraz ym. v. komissio, tuomio 9.11.2006, Kok., s. I‑10833, 26 kohta).

A Oikeudet, joihin kantajat vetoavat, ja komission toiminnan lainvastaisuus

127 Toimielimen lainvastaiseksi väitetyn toiminnan on perustuttava sellaisen oikeussäännön, jonka tarkoituksena on antaa oikeuksia yksityisille, riittävän ilmeiseen rikkomiseen (asia C-352/98 P, Bergaderm ja Goupil v. komissio, tuomio 4.7.2000, Kok., s. I‑5291, 42 kohta). Jos kyseisellä toimielimellä on harkintavaltaa hyvin vähän tai ei ollenkaan, jo pelkän unionin oikeuden rikkomisen voidaan katsoa olevan riittävän ilmeinen rikkominen (em. asia Bergaderm ja Goupil v. komissio, tuomion 44 kohta).

128 Kantajat väittävät lähinnä, että Systran-konsernin vuodesta 1993 kehittämän Systran Unix ‑version ja Systran Luxembourgin komission tarpeisiin 22.12.1997 alkaen kehittämän EC-Systran Unix ‑version välillä on huomattavaa samankaltaisuutta. Tämän huomattavan samankaltaisuuden vuoksi kantajat voivat mielestään vastustaa sitä, että EC-Systran Unix ‑version sisältö paljastetaan kolmannelle osapuolelle ilman niiden suostumusta, Systran Unix ‑versioon liittyvien tekijänoikeuksien ja taitotiedon nojalla. Riidanalaisen tarjouskilpailun toteuttaminen johtaa kantajien mukaan näin ollen Systran-konsernin hallussa olevien tekijänoikeuksien loukkaamiseen ja taitotiedon tuottamukselliseen paljastamiseen, joka voi johtaa yhteisön sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun syntymiseen.

129 Komissio kiistää niiden Systran-ohjelmistoa koskevien oikeuksien olemassaolon, jo