Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Yhteisön säännöstö – Sopimus, joka on tehty Tšekin tasavallan ja Slovakian tasavallan välillä Tšekin ja Slovakian liittotasavallan jakautumisen perusteella ennen niiden liittymistä unioniin – Vanhuuseläke – Ennen jakautumista täytettyjen vakuutuskausien huomioon ottaminen

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 liitteessä III olevan A osan 6 kohta ja 7 artiklan 2 kohdan c alakohta)

2. Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Yhdenvertainen kohtelu – Jäsenvaltion sääntelyä, jonka mukaan täydentävä vanhuusetuus voidaan maksaa ainoastaan sen alueella asuville sen kansalaisille, ei voida hyväksyä – Vaikutukset

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 3 artiklan 1 kohta ja 10 artikla)

Tiivistelmä

1. Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 629/2006, liitteessä III olevan A osan 6 kohdan säännökset, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 7 artiklan 2 kohdan c alakohdan kanssa, eivät ole esteenä kansallisen oikeuden säännölle, jossa määrätään täydentävän vanhuusetuuden maksamisesta tilanteessa, jossa 29.10.1992 Tšekin tasavallan ja Slovakian tasavallan välillä tehdyn kahdenvälisen sopimuksen, joka kuuluu 31.12.1992 tapahtuneen Tšekin ja Slovakian liittotasavallan jakautumisen jälkeisen tilanteen sääntelemiseksi toteutettuihin toimenpiteisiin, 20 artiklan nojalla myönnetyn vanhuusetuuden määrä on pienempi kuin se määrä, joka olisi saatu, jos eläke olisi laskettu Tšekin tasavallan kansallisen lainsäädännön perusteella.

Koska korottaminen tulee kyseeseen ainoastaan silloin, kun vanhuusetuuden määrä on suurempi kuin sopimusmääräysten perusteella saatu määrä, kyse ei nimittäin ole rinnakkaisen tšekkiläisen vanhuusetuuden myöntämisestä eikä siitä, että yksi ja sama vakuutuskausi otetaan huomioon kahteen kertaan, vaan kyse on ainoastaan objektiivisesti todetun etuuksien, joilla on eri alkuperä, välisen eron poistamisesta.

(ks. 37, 38 ja 40 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 629/2006, 3 artiklan 1 kohta ja 10 artikla ovat esteenä kansallisen oikeuden säännölle, jonka mukaan täydentävä vanhuusetuus voidaan maksaa ainoastaan Tšekin tasavallan alueella asuville Tšekin kansalaisille, mutta tästä ei välttämättä seuraa unionin oikeuden näkökulmasta se, että nämä kaksi edellytystä täyttävältä henkilöltä on otettava kyseinen täydennys pois.

Tällainen sääntö nimittäin yhtäältä merkitsee kansalaisuuteen perustuvaa välitöntä syrjintää. Toisaalta tähän sääntöön sisältyy asumista koskeva edellytys, joka kohdistuu vaikutuksiltaan olennaisesti siirtotyöläisiin, jotka asuvat muiden jäsenvaltioiden kuin sen jäsenvaltion, josta he ovat alun perin kotoisin, alueella. Näin ollen se loukkaa 3 artiklan 1 kohdassa säädettyä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, jolla kielletään paitsi kansalaisuuteen perustuva sosiaaliturvajärjestelmien edunsaajien ilmeinen syrjintä myös kaikki peitellyn syrjinnän muodot, joissa muita erotteluperusteita soveltamalla päädytään tosiasiassa samaan lopputulokseen.

Käytännön seurauksista, jotka aiheutuvat niille henkilöille, jotka ovat epäedullisessa asemassa kyseisen säännön soveltamisen vuoksi, on todettava, että niin kauan kuin yhdenvertaisen kohtelun palauttavia toimenpiteitä ei ole toteutettu, yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattaminen voidaan varmistaa ainoastaan antamalla epäedullisessa asemassa olevaan ryhmään kuuluville henkilöille samat edut kuin etuoikeutettuun ryhmään kuuluville henkilöille, koska viimeksi mainittua ryhmää koskeva järjestelmä on siinä tapauksessa, ettei unionin oikeutta ole sovellettu asianmukaisesti, ainoa pätevä viitejärjestelmä. Seurauksista, joita henkilöille, jotka kuuluvat niiden henkilöiden ryhmään, jotka hyötyvät tästä syrjinnästä, aiheutuu, on todettava, että vaikka unionin oikeus ei ole sillä varauksella, että unionin oikeuden yleisiä oikeusperiaatteita noudatetaan, esteenä sellaisille toimenpiteille, joilla palautetaan yhdenvertainen kohtelu vähentämällä aikaisemmin etuoikeutetussa asemassa olleiden henkilöiden etuja, ennen tällaisten toimenpiteiden toteuttamista unionin oikeudessa ei kuitenkaan edellytetä, että sosiaaliturvan täydennys on otettava pois niiden henkilöiden ryhmältä, jotka jo saavat kyseistä täydennystä.

(ks. 43, 44, 46, 49, 51, 53 ja 54 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)