ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Miten neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 (1) 22 artiklan 1 kohdan a alakohtaa (”ryhtyvät ensimmäistä kertaa tilanpidosta vastaavaksi maatalousyrittäjäksi”) ja komission asetuksen (EY) N:o 1974/2006 (2) 13 artiklan 4 ja 6 kohtaa on tulkittava tilanteessa, jossa maataloutta harjoitetaan osana yhtiömuotoista toimintaa? Kun arvioidaan sitä, onko henkilö ryhtynyt ensimmäistä kertaa tilanpidosta vastaavaksi maatalousyrittäjäksi, onko ratkaisevaa merkitystä aikaisemman toiminnan arvioinnissa annettava sille, että henkilöllä on osakeomistukseen perustuva määräämisvalta yhtiössä; sille, mikä on hänen maataloudesta saamansa tulon määrä; vai sille, onko hänen toimintansa yhtiössä erotettavissa toiminnallisesti ja taloudellisesti itsenäiseksi tuotantoyksiköksi? Vai tuleeko tilanpidosta vastaamista arvioida kokonaisuutena ottaen edellä mainittujen seikkojen lisäksi huomioon henkilön asema yhtiössä, sekä se, kantaako hän tosiasiassa yrittäjätoimintaan kuuluvan riskin?
—

Unionin tuomioistuimen on todettava, ettei Italian tasavalta ole noudattanut SEUT 45 artiklan eikä työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 492/2011 (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se on DPR:n nro 752/1976 12 §:ssä pitänyt voimassa hakijoiden ensisijaisena valintaperusteena sen, että he ovat asuneet Bolzanon maakunnassa vähintään kaksi vuotta;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 39/8

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 9.11.2011 — Société d'Exportation de Produits Agricoles SA (SEPA) v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

(Asia C-562/11)

2012/C 39/12

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Société d'Exportation de Produits Agricoles SA (SEPA)

Vastaaja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

Ennakkoratkaisukysymys

Onko seuraamus määrättävä viejälle, joka kuvaa todenmukaisesti tuen myöntämisen kannalta merkityksellisiä tosiseikkoja ja joka on tehnyt vientitukihakemuksen, vaikkei kyseinen vienti tosiasiassa oikeuta tukeen? (1)

(1) Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27.11.1987 annettu komission asetus (ETY) N:o 3665/87 (EYVL L 351, s. 1) sellaisena kuin se on 18.3.1997 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 495/97 (EYVL L 77, s. 12) muutettuna.
—

Unionin tuomioistuimen on kumottava unionin yleisen tuomioistuimen 14.9.2011 antama määräys, joka on annettu valittajalle tiedoksi 15.9.2011 ja jolla asiassa T-84/10 nostettu kanne on jätetty tutkimatta
2)

Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on kieltävä: Mikäli jäsenvaltiolla on oikeus määrittää direktiivin 2004/18/EY 45 artiklassa lueteltujen taloudellisten toimijoiden julkisesta hankintamenettelystä poissulkemista koskevien perusteiden lisäksi myös muita poissulkemisperusteita, joita se pitää perusteltuina yleisen edun suojaamiseksi, hankintaviranomaisen oikeutettujen etujen kannalta sekä rehellisen kilpailun säilyttämiseksi taloudellisten toimijoiden välillä, onko niiden taloudellisten toimijoiden, joiden kanssa tekemänsä hankintasopimuksen hankintaviranomainen on taloudellisen toimijan vastuulle kuuluvasta syystä purkanut tai irtisanonut taikka joiden kanssa tekemästään hankintasopimuksesta hankintaviranomainen on tällaisesta syystä vetäytynyt, poissulkeminen hankintamenettelystä tällöin tämän direktiivin ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaista, jos sopimus on purettu tai irtisanottu taikka siitä on vetäydytty hankintamenettelyn aloittamista edeltäneiden kolmen vuoden aikana ja toteutumattoman hankinnan arvo on vähintään viisi prosenttia sopimuksen arvosta?
3)

Miten on — kun otetaan huomioon asetuksen N:o 883/2004 87 artiklan 8 kohta, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artikla sekä oikeusvarmuuden periaate — vastattava edellä esitettyyn kysymykseen, jos tällaiselle työntekijälle on jo ennen asetuksen N:o 883/2004 voimaantuloa myönnetty entisen työskentelymaan lainsäädäntöön perustuva työttömyysetuus, jonka pisin mahdollinen saamisaika ja takaisinsaamisen määräaika eivät voimaantulon hetkellä olleet vielä päättyneet (ja joka oli lopetettu sillä perusteella, että työtön oli ottanut vastaan uuden työn)?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 331/13

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākās tiesas Senāts (Latvia) on esittänyt 14.9.2011 — SIA ”Garkalns” v. Rīgas dome

(Asia C-470/11)

2011/C 331/23

Oikeudenkäyntikieli: latvia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Augstākās tiesas Senāts

Pääasian asianosaiset

Valittaja: SIA ”Garkalns”

Vastapuoli: Rīgas dome

Ennakkoratkaisukysymys

Onko EY:n perustamissopimuksen 49 artiklaa ja siihen liittyvää avoimuusvelvoitetta tulkittava siten, että on palvelujen tarjoamisen vapauden sallittujen rajoitusten mukaista, että laissa, joka on annettu julkisesti etukäteen, käytetään määrittelemätöntä oikeudellista käsitettä, kuten käsitettä ”valtion ja kyseisen hallinnollisen alueen asukkaiden eduille aiheutuva olennainen haitta”, jota on konkretisoitava jokaisessa soveltamistilanteessa erikseen tulkintasääntöjen avulla mutta joka samaan aikaan sallii tiettyä joustavuutta arvioitaessa vapaudelle aiheutuvaa haittaa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 311/21

Valitus, jonka Euroopan unionin neuvosto on tehnyt 10.8.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu viides jaosto) asiassa T-86/11, Bamba v. neuvosto, 8.6.2011 antamasta tuomiosta

(Asia C-417/11 P)

2011/C 311/35

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bishop, B. Driessen ja E. Dimitriu-Segnana)

Muut osapuolet: Nadiany Bamba, Euroopan komissio

Vaatimukset

— Unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu viides jaosto) asiassa T-86/11, Bamba v. neuvosto, 8.6.2011 antama tuomio on kumottava

— tämän valituksen kohteena olevista kysymyksistä on lausuttava lopullisesti ja Nadiany Bamban kanne on hylättävä perusteettomana

— Nadiany Bamba on velvoitettava korvaamaan neuvostolle ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhakuvaiheessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Neuvosto esittää valituksensa tueksi kaksi perustetta.

Valittaja väittää ensisijaisesti, että riidanalaisissa toimenpiteissä esitetyt perustelut vastaavat SEUT 296 artiklassa vahvistettuja vaatimuksia, ja näin ollen unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että riidanalaisia toimenpiteitä ei ole riittävästi perusteltu. Neuvosto on riidanalaisten toimenpiteiden perustelukappaleissa kuvaillut yksityiskohtaisesti Norsunluurannikon erityisen vakavan tilanteen, joka oikeuttaa tiettyjä henkilöitä ja yksiköitä vastaan toteutetut toimenpiteet. Neuvosto on lisäksi selvästi ilmoittanut syyt, joiden vuoksi se katsoo, että Nadiany Bambaan on kohdistettava kyseessä olevat rajoittavat toimenpiteet.

Toissijaisesti neuvosto väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen sivuuttaessaan perusteluvelvollisuuden noudattamista koskevassa arvioinnissaan sen Nadiany Bamban hyvin tiedossa olevan asiayhteyden, jossa riidanalaiset toimenpiteet on toteutettu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 311/18

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 28.7.2011 — Josef Egbringhoff v. Stadtwerke Ahaus GmbH

(Asia C-400/11)

2011/C 311/30

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Josef Egbringhoff

Vastaaja: Stadtwerke Ahaus GmbH

Ennakkoratkaisukysymys

Onko direktiivin 2003/54/EY (1) 3 artiklan 5 kohtaa, luettuna yhdessä liitteessä A olevan b ja/tai c alakohdan kanssa, tulkittava siten, että kansallinen sääntely, joka koskee hinnanmuutoksia sellaisten kotitalousasiakkaiden sähköntoimitussopimuksissa, joiden sähköntoimitukset tehdään yleisen toimitusvelvollisuuden puitteissa (tariffiasiakkaat), täyttää riittävää avoimuutta koskevat vaatimukset, jos siinä ei ole ilmoitettu hinnanmuutoksen perustetta, edellytyksiä ja laajuutta, mutta on varmistettu, että sähköntoimittaja ilmoittaa kaikista hinnankorotuksista asiakkailleen kohtuullisessa ajassa etukäteen ja asiakkailla on oikeus irtisanoa sopimus, jos he eivät halua hyväksyä heille ilmoitettuja muuttuneita ehtoja?

(1) Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EY kumoamisesta 26.6.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/54/EY — Käytöstäpoisto- ja jätehuoltotoimia koskevat lausumat (EUVL L 176, s. 37).
1)

Onko.eu-aluetunnuksen perustamista ja käyttöä koskevista yleisistä toimintasäännöistä ja rekisteröintiä koskevista periaatteista 28.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 874/2004 (1) 12 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että silloin, kun asianomainen aiempi oikeus on tavaramerkkioikeus, sanoilla ”aiempien oikeuksien tai käyttölupien haltijat” voidaan viitata henkilöön, joka on ainoastaan saanut tavaramerkin haltijalta luvan rekisteröidä omiin nimiinsä mutta käyttöluvan antajan lukuun verkkotunnuksen, joka on sama tai samankaltainen kuin tavaramerkki, mutta ei ole saanut lupaa käyttää tavaramerkkiä muulla tavalla tai käyttää merkkiä tavaramerkkinä pitääkseen esimerkiksi kaupan tavaramerkillä varustettuja tavaroita tai palveluita?
—

Unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-489/08, 24.5.2011 antama määräys on kumottava ja näin ollen — on katsottava, että Euroopan komissio on rikkonut asetuksen N:o 1655/2000 (1) 10 artiklan 2 kohtaa ja hallinnollisten säännösten (2) 14 artiklaa sekä loukannut luottamuksensuojan yleistä periaatetta — on katsottava, siltä osin kuin asian käsittelyn tila tämän sallii, että komission toiminnan ja Power One Italy SpA:lle aiheutuneiden ja vielä aiheutuvien tappioiden välillä on syy-yhteys, ja näin ollen velvoitettava unioni SEUT 268 artiklan (ent. EY 235 artikla) perusteella korvaamaan Power One Italy SpA:lle kaikki aiheutuneet tappiot, joiden suuruudeksi arvioidaan 2 876 188,99 euroa, tai PNEUMA-hankkeesta aiheutuneet kulut, jotka ilmenevät valituskirjelmän liitteenä olevista asiakirjoista, jotka ovat joka tapauksessa jo komission hallussa ja jotka on toimitettu tälle tuomioistuimelle
—

on todettava, että Slovakian tasavalta ei ole noudattanut kaatopaikoista 26.4.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY (1) 14 artiklan a, b ja c alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on sallinut Žilina — Považský Chlmecin kaatopaikan toiminnan ilman kaatopaikan kunnostussuunnitelmaa ja tekemättä lopullista päätöstä siitä, voiko kyseinen kaatopaikka jatkaa toimintaansa hyväksytyn kunnostussuunnitelman perusteella
3)

Onko päätöksen N:o 1/80 10 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, ettei siinä säädetyllä syrjintäkiellolla kuitenkaan kielletä kansallisia viranomaisia peruuttamasta turkkilaiselle työntekijälle kansallisen lainsäädännön mukaan perusteettomasti myönnettyjä määräaikaisia oleskelulupia, kun niiden voimassaolo on päättynyt kansallisten säännösten mukaisesti, sellaisilta ajanjaksoilta, joina turkkilainen työntekijä on tosiasiallisesti käyttänyt hänelle tätä ennen sääntöjen mukaisesti myönnettyä toistaiseksi voimassa olevaa työlupaa ja tehnyt työtä?
4)

Ovatko lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta, Korean tasavallasta, Malesiasta, Singaporesta ja Thaimaasta peräisin olevien väritelevisiovastaanottimien tuonnissa 27.3.1995 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 710/95 (2) ja 27.11.1998 annettu neuvoston muutosasetus N:o 2584/98 (3) pätemättömiä siksi, että nollaamismenetelmän soveltamista keskimääräisen painotetun polkumyyntimarginaalin laskemisessa ei ole mainittu niiden johdanto-osissa eikä aiemman asetuksen eli väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Malesiasta, Kiinan kansantasavallasta, Korean tasavallasta, Singaporesta ja Thaimaasta peräisin olevien väritelevisiovastaanottimien tuonnissa 27.9.1994 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2376/94 (4) johdanto-osassa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 252/20

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 17.6.2011 — ZZ v. Secretary of State for the Home Department

(Asia C-300/11)

2011/C 252/37

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: ZZ

Vastaaja: Secretary of State for the Home Department

Ennakkoratkaisukysymys

Edellyttääkö direktiivin 2004/38 (1) 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tehokkaan oikeussuojan periaate, kun sitä tulkitaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 346 artiklan 1 kohdan a alakohdan valossa, että lainkäyttöelimen, joka käsittelee valitusta päätöksestä, jolla Euroopan unionin kansalaiselta kielletään maahantulo jäsenvaltioon direktiivin 2004/38 VI luvussa tarkoitettujen yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen liittyvien seikkojen perusteella, on varmistettava, että asianomaiselle Euroopan unionin kansalaiselle ilmoitetaan häntä vastaan esitetyt perusteet olennaisilta osiltaan, vaikka jäsenvaltion viranomaiset ja kyseinen kansallinen tuomioistuin — arvioituaan näytön, johon jäsenvaltion viranomaiset ovat Euroopan unionin kansalaista vastaan vedonneet — katsovat, että näiden perusteiden olennaisten osien ilmoittaminen on vastoin valtion turvallisuusetuja?

(1) Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77).
1)

Onko henkivakuutuksesta 5.11.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/83/EY (1) 50 artikla, jonka 1 kohdassa säädetään, että jokaiseen vakuutussopimukseen sovelletaan yksinomaan sitoumusjäsenvaltion vakuutusmaksuihin kohdistuvia välillisiä veroja ja veronluonteisia lisämaksuja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta myöhempää yhteensovittamista, ja jonka 3 kohdassa säädetään, että jollei myöhemmästä yhteensovittamisesta muuta johdu, jokaisen jäsenvaltion on sovellettava alueellaan sitoumuksia antaviin vakuutusyrityksiin kansallisia säännöksiään, jotka koskevat toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on turvata 1 kohdan nojalla maksettavien välillisien verojen ja veronluonteisien maksujen periminen, esteenä eräistä veroista ja maksuista annetun lain 173 §:n ja 175 §:n 3 momentin kaltaisille kansallisille säännöksille, joiden mukaan vakuutuspalveluista (siten myös henkivakuutuksista) peritään vuotuista vakuutusmaksuveroa, jos vakuutuspalvelun kohteena oleva riski sijaitsee Belgiassa eli jos vakuutuksenottajan vakinainen asuinpaikka on Belgiassa tai, vakuutuksenottajan ollessa oikeushenkilö, jos oikeushenkilön toimipaikka, jota sopimus koskee, sijaitsee Belgiassa, ottamatta tällöin huomioon vakuutuksenottajan kotipaikkaa sopimuksen tekemisen ajankohtana?
1)

Onko paikallista rajaliikennettä koskevan järjestelyn käyttöönotosta jäsenvaltioiden maaulkorajoilla sekä Schengenin yleissopimuksen säännösten muuttamisesta 20.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1931/2006 (1) (jäljempänä asetus N:o 1931/2006) 5 artiklan säännöstä, jolla sallitaan enintään kolmen kuukauden pituinen keskeytymätön oleskelu, yhdessä sen 2 artiklan a kohdan ja 3 artiklan 3 kohdan kanssa tulkittava siten, että sillä sallitaan saman asetuksen 13 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden ja niiden naapureina sijaitsevien kolmansien maiden välillä tehtyjen kahdenvälisten sopimusten perusteella useita maahantuloja ja maastapoistumisia ja enintään kolmen kuukauden pituinen keskeytymätön oleskelu siten, että raja-alueen asukas, jolla on paikallinen rajaliikennelupa, voi ennen oleskelulle asetetun kolmen kuukauden määräajan päättymistä keskeyttää keskeytymättömän oleskelunsa, ja että hänellä tämän jälkeen rajan uudelleen ylitettyään on taas kolmen kuukauden pituinen keskeytymätön oleskeluoikeus?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 226/13

Kanne 19.5.2011 — Ranskan tasavalta v. Euroopan parlamentti

(Asia C-238/11)

2011/C 226/25

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: E. Belliard, G. de Bergues ja A. Adam)

Vastaaja: Euroopan parlamentti

Vaatimukset

— Parlamentin vuoden 2013 istuntokalenterista 9.3.2011 annettu Euroopan parlamentin päätös on kumottava;

— Euroopan parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja vetoaa kanteensa tueksi yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka perustuu siihen, että yhtäältä Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitettyä pöytäkirjaa N:o 6 Euroopan unionin toimielinten ja tiettyjen elinten, laitosten ja yksikköjen kotipaikan sijainnista sekä Euratomin perustamissopimukseen liitettyä pöytäkirjaa N:o 3 Euroopan unionin toimielinten ja tiettyjen elinten, laitosten ja yksikköjen kotipaikan sijainnista on rikottu, ja toisaalta yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-345/95, Ranska v. parlamentti, 1.10.1997 antamaa tuomiota (Kok., s. I-5235) ei ole noudatettu.

Ranskan tasavalta katsoo, että Euroopan parlamentti on yrittänyt kiertää sääntöä, jonka mukaan kaksitoista kuukausittaista täysistuntoa, mukaan lukien talousarviota käsittelevä istunto, on pidettävä Strasbourgissa, kun se on säätänyt, että kaksi näistä kahdestatoista kuukausittaisesta Strasbourgissa pidettävästä täysistunnosta lyhennetään kestoltaan neljästä päivästä kahteen päivään ja ne pidetään vuonna 2013 saman viikon aikana lokakuussa. Riidanalaisen päätöksen tosiasiallisena seurauksena yksi kahdestatoista kuukausittaisesta Strasbourgissa pidettävästä täysistunnosta poistetaan. Näin ollen päätöksen ainoana tarkoituksena on lyhentää Euroopan parlamentin jäsenten läsnäoloa Euroopan parlamentissa, eikä päätöstä ole perusteltu tämän toimielimen töiden sisäisen järjestämisen tarpeella.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 211/18

Valitus, jonka World Wide Tobacco España, S.A. on tehnyt 19.5.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-37/05, World Wide Tobacco España v. komissio, 8.3.2011 antamasta tuomiosta

(Asia C-240/11 P)

2011/C 211/35

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittaja: World Wide Tobacco España, S.A. (edustajat: asianajajat M. Odriozola ja A. Vide)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

— unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-37/05 antama tuomio on kumottava osittain

— valittajalle määrätyn sakon määrää on alennettava

— komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kummassakin oikeusasteessa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja katsoo ensiksi, että komissio loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta asettamalla WWTE:lle (World Wide Tobacco España, S.A.) ankaramman kertoimen, jonka tarkoituksena on varoittavan vaikutuksen aikaansaaminen, kuin muille jalostusyrityksille. Komissio asetti WWTE:lle tällaisen kertoimen, koska se kuuluu monikansalliseen konserniin, jolla on huomattava taloudellinen valta. Sitä, että WWTE mahdollisesti toimi, quod non, emoyhtiöidensä ratkaisevan vaikutuksen alaisena, pidettiin yksinomaan lisätekijänä.

Toiseksi ja toissijaisesti unionin tuomioistuimen on laskettava korotuskerroin uudelleen sikäli kuin se katsoo, että jokin emoyhtiöistä ei ole vastuussa WWTE:n toiminnasta. Unionin yleisen tuomioistuimen ei olisi pitänyt hylätä WWTE:n väitteitä siksi, että tämä ei ollut sisällyttänyt kannekirjelmäänsä emoyhtiöidensä väitteitä, koska on niiden — eikä niiden tytäryhtiön — tehtävä osoittaa vääräksi se, että niiden katsotaan olevan vastuussa rikkomisesta. Emoyhtiöiden toiminnasta annetuilla ja annettavilla tuomioilla, mukaan lukien tuomio asiassa T-24/05, on joka tapauksessa oikeusvoima yhteisvastuussa olevien osapuolten välillä.

Kolmanneksi unionin yleisen tuomioistuimen ei olisi pitänyt jättää selvyyden puuttumisen vuoksi tutkimatta valittajan väitettä, jonka mukaan komissio oli määrännyt sakon, jolla rikottiin 10 prosentin enimmäismäärää liikevaihdosta, koska emoyhtiöt eivät olleet vastuussa rikkomisesta. Syyt ovat samat kuin edellisessä kohdassa esitetyt: yksinomaan emoyhtiöt voivat puolustautua sitä vastaan, että niiden katsotaan olevan vastuussa rikkomisesta, ja tuomiolla on joka tapauksessa oikeusvoima yhteisvastuussa olevien osapuolten välillä.

Valittaja väittää lopuksi, että komissio rikkoi sakkojen laskennasta annettuja suuntaviivoja, koska se ei ottanut huomioon sitä, että vuosina 1996 ja 1997 WWTE ei noudattanut sopimuksia. Valittaja katsoo myös, että koska komissio ei viitannut nimenomaisesti tähän lieventävään asianhaaraan riidanalaisessa päätöksessä, se ei voi väittää ottaneensa sen huomioon.
1)

a) Onko SEUT 20 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio epää kolmannen maan kansalaiselta, jonka aviopuoliso ja alaikäiset lapset ovat unionin kansalaisia, oleskelun jäsenvaltiossa, jossa puoliso ja lapset asuvat ja jonka kansalaisia he ovat, ja onko näin myös silloin, kun nämä unionin kansalaiset eivät ole toimeentulon osalta riippuvaisia kolmannen maan kansalaisesta? (valittaja Derecin tapaus) b) Onko SEUT 20 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio epää kolmannen maan kansalaiselta, jonka aviopuoliso on unionin kansalainen, oleskelun jäsenvaltiossa, jossa puoliso asuu ja jonka kansalainen tämä on, ja onko näin myös silloin, kun unionin kansalainen ei ole toimeentulon osalta riippuvainen kolmannen maan kansalaisesta? (valittajien Heiml ja Maduike tapaukset) c) Onko SEUT 20 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio epää täysi-ikäiseltä kolmannen maan kansalaiselta, jonka äiti on unionin kansalainen, oleskelun jäsenvaltiossa, jossa äiti asuu ja jonka kansalainen tämä on, ja onko näin myös silloin, kun unionin kansalainen ei tosin ole toimeentulon osalta riippuvainen kolmannen maan kansalaisesta, mutta kolmannen maan kansalainen on riippuvainen toimeentulonsa osalta unionin kansalaisesta? (valittaja Kokollarin tapaus)? d) Onko SEUT 20 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio epää täysi-ikäiseltä kolmannen maan kansalaiselta, jonka isä on unionin kansalainen, oleskelun jäsenvaltiossa, jossa isä asuu ja jonka kansalainen tämä on, ja onko näin myös silloin, kun unionin kansalainen ei tosin ole toimeentulon osalta riippuvainen kolmannen maan kansalaisesta, mutta kolmannen maan kansalainen on unionin kansalaisen huollettavana? (Valittaja Stevicin tapaus)