Tämä tulkinta ei kuitenkaan johda siihen, että sekoitettaisiin keskenään yhtäältä edellytykset, joita sovelletaan rajoituksen liitännäisyyden määrittämiseksi EY 81 artiklan 1 kohdan soveltamista varten, ja toisaalta välttämättömyyttä koskeva kriteeri, jota EY 81 artiklan 3 kohdassa edellytetään, jotta kiellettyyn rajoitukseen voitaisiin soveltaa poikkeusta. Näillä kahdella määräyksellä tavoitellaan nimittäin eri päämääriä ja viimeksi mainittu kriteeri liittyy kysymykseen siitä, voidaanko sellaista yritysten välistä yhteistoimintaa, joka vaikuttaa tuntuvan epäedullisesti kilpailutekijöihin, kuten erityisesti tuotteiden tai palvelujen hintaan, määrään ja laatuun, ja joka kuuluu siten EY 81 artiklan 1 kohdassa määrätyn kieltoperiaatteen soveltamisalaan, kuitenkin pitää EY 81 artiklan 3 kohdan yhteydessä välttämättömänä tuotannon tai jakelun tehostamiseksi taikka teknisen tai taloudellisen kehityksen edistämiseksi siten, että kuluttajille jää kohtuullinen osuus näin saatavasta hyödystä. Objektiivista tarpeellisuutta koskeva kriteeri sitä vastoin liittyy kysymykseen siitä, onko sellainen pääjärjestely tai päätoiminta, joka ei kuulu EY 81 artiklan 1 kohdassa määrätyn kiellon soveltamisalaan ja jonka osalta tietty kaupallisen itsemääräämisoikeuden rajoitus on toisarvoinen, ilman tätä rajoitusta vaarassa jäädä toteutumatta tai lakata. Siten ainoastaan sellaisten rajoitusten, jotka ovat tarpeen, jotta pääjärjestely voi ylipäätään toimia, voidaan katsoa kuuluvan liitännäisrajoitusten teorian soveltamisalaan, ja se seikka, että näiden liitännäisrajoitusten puuttumisella voi olla kielteisiä vaikutuksia pääjärjestelyn kannalta, ei sellaisenaan tarkoita sitä, että liitännäisiä järjestelyjä on pidettävä objektiivisesti tarpeellisina, jos pääjärjestely voi toimia ilman niitä.

Kun kyse on sen määrittämisestä, voiko kilpailunvastainen rajoitus välttyä EY 81 artiklan 1 kohdassa säädetyn kiellon soveltamiselta sillä perusteella, että sitä on pidettävä sellaisen pääjärjestelyn liitännäisrajoituksena, joka ei ole kilpailunvastainen, on tutkittava, olisiko tämän järjestelyn toteuttaminen mahdotonta ilman kyseistä rajoitusta. Se seikka, että kyseinen järjestely olisi ilman tätä rajoitusta hankalasti toteutettavissa tai kannattamattomampi, ei tee tästä rajoituksesta liitännäisrajoitukseksi luonnehtimisen edellyttämällä tavalla objektiivisesti tarpeellista. Tällainen tulkinta merkitsisi nimittäin kyseisen käsitteen ulottamista sellaisiin rajoituksiin, jotka eivät ole ehdottoman välttämättömiä pääjärjestelyn toteuttamiseksi. Tällaisella lopputuloksella vaarannettaisiin EY 81 artiklan 1 kohdassa määrätyn kiellon tehokas vaikutus.

Unionin yleinen tuomioistuin tekee oikeudellisen virheen, jos se kansainvälisen maksuorganisaation hallinnoiman maksujärjestelmän etenkin rajatylittäviin pankkikorttimaksuihin Euroopan talousalueella tai euroalueella soveltamien monenvälisten toimitusmaksujen kilpailua rajoittavia vaikutuksia arvioidessaan ei käsittele lainkaan sitä, onko jälkikäteisen hinnoittelun kielto (eli hinnoittelun, joka tapahtuu sen jälkeen, kun joku kortteja myöntävän pankin kortinhaltija on tehnyt ostoksen joltakin korttitapahtumia vastaanottavan pankin kauppiaalta ja kun korttitapahtuma on tullut selvitettäväksi) todennäköinen tai uskottava siinä tapauksessa, että toimitusmaksuja ei ole, vaan tukeutuu pelkästään ilman mainittuja toimitusmaksuja ja yksinomaan jälkikäteisen hinnoittelun kiellon pohjalta toimivan järjestelmän taloudellista elinkelpoisuutta koskevaan kriteeriin perustellakseen tällaisen kiellon huomioon ottamisen.

EY 81 artiklan 1 kohdan määräysten vastainen yritysten yhteenliittymän päätös voi olla EY 81 artiklan 3 kohdan mukaisen poikkeuksen kohteena ainoastaan, jos se täyttää kyseiseen määräykseen sisältyvät edellytykset, mukaan lukien edellytyksen siitä, että päätöksen on tehostettava tuotantoa tai tuotteiden jakelua tai edistettävä teknistä tai taloudellista kehitystä. Lisäksi silloin, kun yritysten yhteenliittymän päätöstä ei voida erottaa sen pääjärjestelyn tai päätoiminnan olemassaoloa tai sen tarkoitusta vaarantamatta, johon päätös liittyy, on tarkasteltava sen yhteensopivuutta EY 81 artiklan kanssa yhdessä sen pääjärjestelyn tai päätoiminnan yhteensoveltuvuuden kanssa, jonka liitännäisrajoituksena tätä rajoitusta on pidettävä.

Sitä vastoin silloin, kun todetaan, ettei tällainen päätös ole objektiivisesti tarpeen tietyn järjestelyn tai toiminnan toteuttamiseksi, EY 81 artiklan 3 kohdan yhteydessä voidaan ottaa huomioon ainoastaan nimenomaan tästä päätöksestä seuraavat objektiiviset edut.

EY 81 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä edellytyksessä tarkoitettuna tehostamisena ei voida pitää kaikkia sellaisia etuja, joita osapuolet saavat kyseisen sopimuksen perusteella tuotanto- tai jakelutoiminnassaan. Tämän tehostamisen on erityisesti synnytettävä merkittäviä objektiivisia etuja, jotka voivat kompensoida sopimuksen aiheuttamia kilpailuhaittoja.

Tässä yhteydessä on niin, että kun olemassa on kaksitahoinen järjestelmä, sen arvioimiseksi, voiko toimenpide, joka lähtökohtaisesti loukkaa EY 81 artiklan 1 kohdassa määrättyä kieltoa sen vuoksi, että siitä aiheutuu rajoituksia toiselle järjestelmään liittyvistä kahdesta kuluttajaryhmästä, täyttää EY 81 artiklan 3 kohdassa määrätyn ensimmäisen edellytyksen, on otettava huomioon se järjestelmä, johon tämä toimenpide kuuluu, tarvittaessa mukaan lukien kaikki toimenpiteestä aiheutuvat objektiiviset edut paitsi niihin markkinoihin nähden, joilla rajoitus on todettu, myös niillä markkinoilla, jotka käsittävät toisen järjestelmään liittyvän kuluttajaryhmän, erityisesti silloin, kun kyseisen järjestelmän kahden eri puolen välillä on rajapintoja. Tätä varten on arvioitava tarvittaessa, voivatko tällaiset edut kompensoida tämän toimenpiteen aiheuttamia kilpailuhaittoja. EY 81 artiklan 3 kohdassa määrättyä ensimmäistä edellytystä koskevassa tarkastelussa on erityisesti otettava huomioon kaikki toimenpiteestä aiheutuvat objektiiviset edut paitsi merkityksellisillä markkinoilla myös erillisillä liitännäismarkkinoilla.

Sellaisessa tapauksessa, jossa rajoittavia vaikutuksia on todettu ainoastaan yksillä kaksitahoisen järjestelmän markkinoista, pelkillä rajoittavasta toimenpiteestä sellaisilla erillisillä liitännäismarkkinoilla koituvilla eduilla, jotka myös liittyvät tähän järjestelmään, ei kuitenkaan voida kompensoida tästä toimenpiteestä aiheutuvia haittoja, kun tästä toimenpiteestä johtuvista merkittävistä objektiivisista eduista merkityksellisillä markkinoilla ei ole mitään näyttöä, erityisesti, kun kuluttajat mainituilla markkinoilla eivät pääasiallisesti ole samoja.

(ks. 230, 231, 234, 237, 240 ja 242 kohta)