Asia C-99/17 P

Infineon Technologies v. komissio

vastaan

Euroopan komissio

Muutoksenhaku – Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt – Älykorttien sirujen Euroopan markkinat – Kahdenvälisiä yhteydenpitoja koskeva verkosto – Arkaluonteisten kaupallisten tietojen vaihtaminen – Todisteiden aitouden kiistäminen – Puolustautumisoikeudet – Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus – Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen – Tuomioistuinvalvonta – Täysi harkintavalta – Laajuus – Sakon määrän laskeminen

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 26.9.2018

Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Unionin tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu selvitysaineiston arviointi, paitsi jos se on otettu huomioon vääristyneellä tavalla – Selvitysaineiston vääristämistä koskeva valitusperuste – Seikat, jotka on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, on ilmoitettava täsmällisesti, ja tähän vääristämiseen johtaneet analyysivirheet on osoitettava

Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen – Komission on näytettävä toteen rikkominen ja sen kesto – Todistustaakan laajuus – Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen – Tuomioistuinvalvonta – Komission päätöksen valvonta, jonka unionin yleinen tuomioistuin on suorittanut vain eräiden todettujen lainvastaisten yhteydenpitojen osalta – Hyväksyttävyys

Ks. tuomion teksti. (ks. 47 ja 48 kohta)

Unionin yleinen tuomioistuin voi sen toteamuksen laillisuuden vahvistamiseksi, jonka komissio on esittänyt jonkun yrityksen osallistumisesta yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailuoikeuden rikkomiseen, valvoa vain komission arviointeja, jotka koskevat paitsi ensimmäistä ja viimeistä kollusiivista yhteydenpitoa myös yhtä tai kahta yhteydenpitoa osallistumisvuosittain. Tietynpituisessa rikkomisessa näet se, että kartelli ilmenee eri ajanjaksoina, joiden välillä voi olla pidempiä tai lyhyempiä aikoja, ei vaikuta tämän kartellin olemassaoloon, siltä osin kuin eri toimilla, jotka ovat osa tätä rikkomista, on yksi ainoa tavoite ja ne toteutetaan yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun rikkomisen yhteydessä. Myöskään sillä, että yritys ei ole osallistunut kaikkiin kartellin muodostaviin osatekijöihin tai että sen osuus on ollut vähäinen niillä osa-alueilla, joihin se on osallistunut, ei ole merkitystä näytettäessä toteen kilpailusääntöjen rikkominen sen osalta, koska nämä seikat on otettava huomioon ainoastaan kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta arvioitaessa ja mahdollisesti sakon määrää määritettäessä. (ks. 51–54 kohta)

Unionin oikeudessa vallitseva periaate on vapaan todistusharkinnan periaate, josta seuraa yhtäältä, että kun todiste on saatu säännönmukaisesti, sen tutkittavaksi ottamista ei voida riitauttaa unionin yleisessä tuomioistuimessa, ja toisaalta, että ainoa merkityksellinen kriteeri säännönmukaisesti esitettyjen todisteiden todistusvoiman arvioimiseksi on niiden uskottavuus. Kun komissio tukeutuu todisteisiin, jotka ovat lähtökohtaisesti riittäviä osoittamaan kilpailusääntöjen rikkomisen, ei ole riittävää, että kyseessä oleva yritys vetoaa sellaisen seikan, joka voisi vaikuttaa näiden todisteiden todistusarvoon, olemassaolon mahdollisuuteen, jotta komissiolla on todistustaakka siitä, että tämä seikka ei ole voinut vaikuttaa näiden todisteiden todistusarvoon. Päinvastoin, muutoin kuin tapauksissa, joissa kyseessä oleva yritys ei voi toimittaa tällaista todistetta komission itsensä käyttäytymisen vuoksi, kyseessä olevan yrityksen tehtävänä on osoittaa oikeudellisesti riittävällä tavalla yhtäältä sen seikan olemassaolo, johon se vetoaa, ja toisaalta se, että tämä seikka kyseenalaistaa niiden todisteiden todistusarvon, joihin komissio tukeutuu. Näitä toteamuksia voidaan soveltaa myös tilanteessa, jossa kyseessä oleva yritys ei riitauta todisteen uskottavuutta vaan sen aitouden. (ks. 65–67 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 76–79 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 97 ja 116 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 100 ja 103 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 138, 155, 156 ja 160 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 172 ja 173 kohta)

Pelkästään unionin yleisellä tuomioistuimella on toimivalta valvoa sitä, miten komissio on yksittäistapauksessa arvioinut kilpailuoikeuden rikkomista merkitsevän lainvastaisen käyttäytymisen vakavuutta. Unionin tuomioistuimen valvonnan tarkoituksena on muutoksenhaun yhteydessä yhtäältä tutkia, missä määrin unionin yleinen tuomioistuin on ottanut oikeudellisesti asianmukaisella tavalla huomioon kaikki tekijät, jotka ovat olennaisia arvioitaessa tietyn käyttäytymisen vakavuutta SEUT 101 artiklan ja asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan valossa, ja toisaalta tarkastaa, onko unionin yleinen tuomioistuin vastannut oikeudellisesti riittävällä tavalla kaikkiin sakon poistamista tai sakon määrän alentamista koskevan vaatimuksen tueksi esitettyihin väitteisiin. (ks. 192 kohta)

Täyden harkintavallan, joka on annettu unionin tuomioistuimille asetuksen N:o 1/2003 31 artiklalla SEUT 261 artiklan mukaisesti, nojalla tuomioistuimilla on pelkän seuraamuksen laillisuutta koskevan valvonnan lisäksi oikeus korvata komission arviointi omalla arvioinnillaan ja siten poistaa määrätty sakko tai uhkasakko taikka alentaa tai korottaa sitä. Kyseisen täyden harkintavallan käyttö ei vastaa tosin viran puolesta suoritettavaa valvontaa, ja menettely on kontradiktorista. Juuri kantajan on lähtökohtaisesti esitettävä riidanalaista päätöstä koskevat kanneperusteet ja todisteet niiden tueksi. Täyttääkseen perusoikeuskirjan 47 artiklassa tarkoitetut täyteen harkintavaltaan perustuvan valvonnan vaatimukset sakon osalta unionin tuomioistuinten on SEUT 261 ja SEUT 263 artiklan mukaista toimivaltaa käyttäessään tutkittava kaikki oikeudellisia seikkoja tai tosiseikkoja koskevat väitteet, joilla pyritään osoittamaan, että sakon määrä ei ole asianmukainen rikkomisen vakavuuteen ja kestoon nähden. Tämän perusteella unionin yleinen tuomioistuin ei voi ylittämättä täyden harkintavaltansa rajoja jättää vastaamatta esitettyyn argumenttiin, jonka mukaan komissio on loukannut suhteellisuusperiaatetta vahvistaessaan määrätyn sakon määrän ottamatta huomioon niiden yhteydenpitojen rajallista lukumäärää, joihin yritys, jolle on määrätty seuraamus, on osallistunut. Tämä päätelmä on tehtävä varsinkin, koska unionin yleinen tuomioistuin on seuraamuksen laillisuuteen kohdistamansa valvonnan yhteydessä vain vahvistanut viisi komission päätöksessä todetuista yhdestätoista yhteydenpidosta jättämällä samalla vastaamatta kysymykseen siitä, oliko komissio osoittanut kuuden muun kyseisessä päätöksessä huomioon otetun yhteydenpidon olemassaolon. Vaikka unionin yleisen tuomioistuimen ei näet mainitun rikkomisen vakavuutta arvioitaessa ja sakon määrää vahvistettaessa tarvitsekaan nojautua niiden kahdenvälisten yhteydenpitojen, jotka on otettu huomioon sen yrityksen osalta, jolle on määrätty seuraamus, tarkkaan lukumäärään, kyseinen tekijä voi kuitenkin olla yksi tältä osin merkityksellisistä tekijöistä. Siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin ei valvo määrätyn sakon määrän oikeasuhteisuutta niiden yhteydenpitojen lukumäärään, jotka se on ottanut huomioon sen yrityksen osalta, jolle on määrätty seuraamus, eikä esitä syitä, joiden vuoksi se ei ole suorittanut tällaista valvontaa, se tekee oikeudellisen virheen. (ks. 193–195 ja 205–208 kohta)