FI Euroopan unionin virallinen lehti C 145/11

Valitus, jonka Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG on tehnyt 1.3.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-336/08, Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 17.12.2010 antamasta tuomiosta

(Asia C-98/11 P)

2011/C 145/16

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (edustajat: Rechtsanwalt G. Hild ja Rechtsanwalt R. Lange)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-336/08 17.12.2010 antama tuomio on kumottava ja SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Esillä oleva valitus koskee unionin yleisen tuomioistuimen antamaa tuomiota, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valittajan kanteen, jossa vaadittiin kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) neljännen valituslautakunnan 11.6.2008 tekemä päätös hylätä valittajan hakemus punanauhaisen suklaapuvun muodosta koostuvan kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

Valittaja vetoaa valituksensa perusteeksi asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 7 artiklan 3 kohdan virheelliseen soveltamiseen.

Ensimmäinen valitusperuste koskee erottamiskyvyn arvioimista, ja valittaja väittää tältä osin, että SMHV:n tekemä tutkinta sekä unionin yleisen tuomioistuimen tekemä oikeudellinen arviointi eivät täytä oikeudellisia vaatimuksia, koska kumpikin on nojautunut ratkaisuissaan olettamuksiin. SMHV on olettanut, että toteamus, jonka mukaan suklaapääsiäispupu on tyypillinen muoto pääsiäiselle, pätee kaikissa unionin jäsenvaltioissa, ja tämä on sen mukaan kiistatonta. Kyseinen seikka ei kuitenkaan ole ollut missään vaiheessa kiistaton, vaan valittaja on nimenomaisesti riitauttanut mainitun toteamuksen laajan selvityksen perusteella. SMHV:n ja unionin yleisen tuomioistuimen olisi tämän vuoksi pitänyt selvittää asiaa täyttääkseen niille asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 1 kohdassa asetetun tutkintavelvollisuuden. Unionin yleinen tuomioistuin on lisäksi tullut siihen lopputulokseen, että kultaisen foliopaperin käyttäminen pääsiäissuklaapuvuissa on markkinoilla yleistä, vaikka tuomiossa mainitaan nimeltä vain kolme muuta kultaiseen foliopaperiin käärittyä valmistetta. Näin pieni määrä tuotteita ei voi merkitä sitä, että tällaista käyttöä olisi pidettävä ”tavanomaisena markkinoilla”.

Se, että unionin yleisen tuomioistuimen olettamus, jonka mukaan merkillä ei ole sen ominaispiirteisiin perustuvaa erottamiskykyä koko EU:n alueella, on perusteeton, on ilmeistä myös sen vuoksi, että kysymyksessä oleva merkki on rekisteröity 15:ssä Euroopan unionin jäsenvaltiossa tavaramerkiksi.

Toisen valitusperusteen mukaan unionin yleisen tuomioistuimen omaksuma oikeudellinen näkemys, jonka mukaan merkin on pitänyt tulla erottamiskykyiseksi käytön perusteella koko unionissa, on virheellinen kahdesta syystä.

Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin katsoo virheellisesti, että merkin pitää tulla käytön perusteella erottamiskykyiseksi ainoastaan sillä alueella, jolla merkillä ei ole sen ominaispiirteisiin perustuvaa erottamiskykyä. Niissä 15:ssä jäsenvaltiossa, joissa kysymyksessä olevalla merkillä on sen ominaispiirteisiin perustuva erottamiskyky, ei sen mukaan tarvitse edellyttää sitä, että merkki on vakiintunut. Jos halutaan lähteä siitä, että erottamiskykyä arvioitaessa on sitä vastoin otettava huomioon yksittäiset kansalliset jäsenvaltiot, myös niissä vallitsevat tosiasialliset olosuhteet olisi todettava. Asetuksen N:o 40/94 74 artiklan mukaan erottamiskykyä on arvioitava viran puolesta, joten SMHV:n olisi pitänyt esittää tältä osin konkreettisia toteamuksia kunkin yksittäisen unionin jäsenvaltion osalta. SMHV ja unionin yleinen tuomioistuin ovat kuitenkin jättäneet tämän tekemättä.

Toisaalta unionin yleisen tuomioistuimen esittämät arviot eivät ole yhteensoveltuvia yhteisön tavaramerkin yhtenäisyyttä koskevan periaatteen kanssa. Arvioitaessa sitä, voidaanko merkki rekisteröidä yhteisön tavaramerkiksi, ja tässä konkreettisessa tapauksessa sitä, onko merkki erottamiskykyinen, Euroopan unionia on tarkasteltava yhteisenä ja yhtenäisenä markkina-alueena. Jos merkki on vakiintunut Euroopan unionin koko väestön huomattavassa osassa, tämän olisi riitettävä myös siihen, että merkki saa suojaa Euroopan markkinoilla kokonaisuudessaan.