ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Toiseksi aluemäärittelyä koskevan sopimuksen soveltamisalasta on todettava ensinnäkin, että riidanalaisessa päätöksessä on aineellisia virheitä, koska valituslautakunta totesi kyseisen päätöksen 41 ja 42 kohdassa, ettei kantaja ole väittänyt eikä osoittanut, että aluemäärittelyä koskeva sopimus kattaa myös EU-tavaramerkit, eikä myöskään ole osoitettu, että sopimus koskee myös Saksan ulkopuolella sijaitsevia myyntialueita. Toisin kuin riidanalaisen päätöksen 42 kohdassa todetaan, kantaja toteaa perustellusti ensinnäkin, että se on väittänyt 12.1.2017 esittämänsä lykkäämistä koskevan pyynnön tueksi, että aluemäärittelyä koskeva sopimus koski myös EU-tavaramerkkejä. Näin ollen valituslautakunta on virheellisesti todennut, että kantaja ei ollut esittänyt tällaista väitettä. Kantaja korostaa lisäksi perustellusti, että se on esittänyt tästä näyttöä, koska oikeuden vahvistamista koskevan vastakanteen vaatimusten sanamuoto sisälsi EU-tavaramerkit. Toiseksi on todettava kantajan väitteiden mukaisesti, että valituslautakunnan näkemys, jonka mukaan ei ole osoitettu, että aluemäärittelyä koskeva sopimus koskee myös Saksan ulkopuolella sijaitsevia myyntialueita, on merkityksetön, koska tämän toteamuksen perusteella ei välttämättä voida päätellä, ettei kyseinen sopimus kata EU-tavaramerkkejä. Ei voida nimittäin suoralta kädeltä sulkea pois sitä, että rinnakkaiskäyttöä koskevan sopimuksen osapuolet pyrkivät löytämään ratkaisun oikeuden vahvistamista koskevassa vastakanteessa, jonka kantaja on nostanut Landgericht Düsseldorfissa, tarkoitettuun tilanteeseen, jossa on siis kyse oikeudesta rekisteröidä tavaramerkkejä ja erityisesti EU-tavaramerkkejä, jotta niitä voidaan käyttää kantajalle kyseisessä sopimuksessa myönnetyillä alueilla, vaikka nämä alueet sijaitsevat yhdessä ainoassa jäsenvaltiossa. Koska unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä käy ilmi, että EU-tavaramerkin tosiasiallisen käytön toteen näyttäminen ei välttämättä edellytä rajat ylittävää laajuutta (tuomio 19.12.2012, Leno Merken, C-149/11, EU:C:2012:816, 50 kohta), ei voida suoralta kädeltä sulkea pois sitä, että kyseisen sopimuksen osapuolet pyrkivät rekisteröimään EU-tavaramerkkejä, vaikka näitä EU-tavaramerkkejä on sopimuksen ja rekisteröintiajankohdan perusteella määrä käyttää vain yhdessä jäsenvaltiossa. Tämä valituslautakunnan virheellinen arviointi johtaisi kuitenkin riidanalaisen päätöksen kumoamiseen vain siinä tapauksessa, että valituslautakunnan suorittama tutkinta Landgericht Düsseldorfissa nostetun oikeuden vahvistamista koskevan vastakanteen menestymismahdollisuuksista ja valituslautakunnan toteamus, ettei kantaja ollut näyttänyt toteen, että aluemäärittelyä koskevassa sopimuksessa annettiin tälle oikeus käyttää ja rekisteröidä EU-tavaramerkkejä, olisivat myös virheellisiä (ks. vastaavasti tuomio 30.11.2016, PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA, T-217/15, ei julkaistu, EU:T:2016:691, 36 ja 50 kohta).
84

Käsiteltävänä olevassa asiassa valituslautakunta kuitenkin muistutti perustellusti, että jopa yleisöllä, jonka tarkkaavaisuuden taso on korkea, on vain harvoin mahdollisuus verrata suoraan eri tavaramerkkejä, vaan sen on turvauduttava siihen epätäydelliseen muistikuvaan, joka sillä on tavaramerkeistä (riidanalaisen päätöksen 82 kohta). Se totesi myös, että käsiteltävässä asiassa kohdeyleisöön kuuluvien potilaiden tuntemus ei ole alan ammattilaisten tuntemusta (riidanalaisen päätöksen 83 kohta), mitä kantaja ei ole kiistänyt. Valituslautakunta katsoi lisäksi pätevästi, että kun otetaan huomioon haetun tavaramerkin erottamiskykyisen sanaosan ja aiemman tavaramerkin ainoan sanaosan ”aurea” yhtenevyys, ulkoasut ovat ainakin keskimääräisen samankaltaisia (riidanalaisen päätöksen 63 kohta), lausuntatavat ovat ainakin keskimääräisen tai jopa hyvin samankaltaisia (riidanalaisen päätöksen 68 kohta) ja merkityssisältö on ainakin vähäisessä määrin samankaltainen latinan kieltä osaaville kuluttajille, jotka ymmärtävät, että ”aurea” tarkoittaa ”kultaa” tai ”kullattua” (riidanalaisen päätöksen 73 kohta). Lisäksi valituslautakunta korosti perustellusti, että kohdeyleisö havaitsee kyseiset tavaramerkit ”sekä visuaalisesti että lausuntatavaltaan” ja päätteli tästä, että ulkoasun ja lausuntatavan samankaltaisuuksille on annettava sekaannusvaaran kokonaisarvioinnissa suurempi painoarvo (riidanalaisen päätöksen 87–89 kohta). Lopuksi se totesi, että aiemmalla tavaramerkillä on sen ominaispiirteisiin perustuva normaali erottamiskyky (riidanalaisen päätöksen 78 kohta), mitä ei ole kiistetty.
93

On todettava, että kaksinkertaisen palkkaluokan käsite on todella määritelty palvelussuhteen ehtojen liitteessä 1 olevassa 4 kohdassa siten, että sillä tarkoitetaan ”kahden rinnakkaisen palkkaluokan muodostamaa kokonaisuutta”. Tätä määritelmää on tarkasteltava yhteydessä kyseisen liitteen 1 kohdasta ilmenevään palkkarakenteeseen, johon kuuluvat palkkaluokat A, B, C, D, E, F, E/F, G, F/G, H, I, J, K ja L ja josta ilmenee, että ainoastaan E/F- ja F/G ‑palkkaluokat muodostuvat kahdesta rinnakkaisesta palkkaluokasta.
19

Lisäksi on jo todettu, että suhteellisen väiteperusteen olemassaolon arvioimista varten on syytä asettua sen EU-tavaramerkin rekisteröimistä koskevan hakemuksen jättämishetkeen, jota vastaan on esitetty väite aikaisemman tavaramerkin perusteella. Näin ollen on tarkasteltava aikaisemman tavaramerkin eri osatekijöitä, sellaisena kuin ne olivat sen EU-tavaramerkin rekisteröimistä koskevan hakemuksen jättämishetkellä, jota vastaan tähän tavaramerkkiin on vedottu (tuomio 17.10.2018, Golden Balls v. EUIPO – Les Éditions P. Amaury (GOLDEN BALLS), T-8/17, ei julkaistu, EU:T:2018:692, 76 kohta). Väitteen lopputuloksen kannalta ei lähtökohtaisesti ole merkitystä sillä, että aikaisempi tavaramerkki voi menettää asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohdassa (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohta) ja saman asetuksen 42 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla jäsenvaltiossa rekisteröidyn tavaramerkin aseman sen jälkeen, kun sen EU-tavaramerkin rekisteröimistä koskeva hakemus toimitettiin, jota vastaan väite tehtiin kyseisen aikaisemman tavaramerkin perusteella, muun muassa sen jälkeen, kun asianomainen jäsenvaltio on mahdollisesti eronnut Euroopan unionista SEU 50 artiklan mukaisesti ilman, että tältä osin on vahvistettu erityisiä määräyksiä SEU 50 artiklan 2 kohdan nojalla mahdollisesti tehdyssä sopimuksessa. Oikeussuojan tarve unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetun sellaisen kanteen osalta, joka koskee EUIPO:n valintalautakuntien päätöstä, jolla hyväksytään tällainen aikaisempaan kansalliseen tavaramerkkiin nojautuva väite – tai vahvistetaan väiteosaston tämänsuuntainen päätös – ei myöskään lähtökohtaisesti vaikuta tähän (ks. analogisesti tuomio 8.10.2014, Fuchs v. SMHV – Les Complices (Ympyrässä oleva tähti), T-342/12, EU:T:2014:858, 23–29 kohta).
92

Kantajan väite, joka käy ilmi kannekirjelmän 63 kohdasta ja jonka mukaan sekaannusvaaraa tulee arvioida unionin kuluttajan eikä yhden tai kahden jäsenvaltion (tässä tapauksessa Saksa ja Suomi) kuluttajan saaman vaikutelman perusteella, on hylättävä kokonaisuudessaan. On nimittäin huomautettava, että EU-tavaramerkin rekisteröinnin epäämiseksi on riittävää, että asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu suhteellinen hylkäysperuste on olemassa osassa unionia (ks. vastaavasti tuomio 14.12.2006Mast-Jägermeister v. SMHV – Licorera Zacapaneca (VENADO kehyksessä ym.), T-81/03, T-82/03 ja T-103/03, EU:T:2006:397, 76 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Tästä seuraa, että kantajan väite, jonka mukaan valituslautakunta on tehnyt virheen vedotessaan sekaannusvaaraan vain kahdessa unionin jäsenvaltiossa rekisteröintihakemuksen epäämisen perusteena, on perusteeton, tämän kuitenkaan vaikuttamatta sen kysymyksen arvioimiseen, voidaanko käsiteltävänä olevassa asiassa vahvistaa, onko väitetty sekaannusvaara olemassa saksalaisen tai suomalaisen kuluttajan kannalta.
96

Näin ollen sen seikan perusteella, että Red Dot Award: Product Design 2012 ‑palkintosarjan tuomaristo on katsonut, että riidanalaisen mallin muoto on ”täysin uusi” tai sen ”mittasuhteita [on] muutettu suuresti”, ei voida riitauttaa valituslautakunnan asetuksen N:o 6/2002 6 artiklan säännösten perusteella tekemää arviota kyseisen mallin luonteen yksilöllisyydestä. Lisäksi mainittakoon, että väliintulija on vedonnut lehtiartikkeleihin, joissa on tultu päinvastaiseen lopputulokseen kuin kantajan käyttämissä lehtiartikkeleissa, ja joiden mukaan muun muassa kantajan hallituksen entinen puheenjohtaja on lausunut, että kantaja haluaa antaa lisäarvoa ”siluetille, joka pysyy aina samana ajan henkeen mukautuen”.
133

Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että kantajalle on aiheutunut aineettomia vahinkoja, jotka ovat yhtäältä hänen kunniansa loukkaaminen ja ammatillisen maineensa vahingoittaminen sekä toisaalta mahdollinen epäoikeudenmukaisuuden, voimattomuuden ja turhautumisen tunne. Näin ollen on perusteltua päättää ex aequo et bono, että 62000 euroa on riittävä korvaus kyseisestä vahingosta.
8.

Euroopan unioni – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet – Ydinaseiden levittämisen torjumisen yhteydessä toteutetut toimenpiteet – Valvonnan laajuus – Valvonta, joka ulottuu kaikkiin niihin seikkoihin, jotka on otettu huomioon sen osoittamiseksi, että ydinaseiden levittämisen vaara on edelleen olemassa – Tosiseikastoon liittyvien syiden puuttuminen (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla; neuvoston päätös 2010/413/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä (YUTP) 2018/833; neuvoston asetus 2018/827) (ks. 113, 131 ja 132 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 50 ja 118 kohta)
3.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Aikaisempi tavaramerkki, joka on EU-tavaramerkki – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15, 16 ja 56 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Aikaisempi tavaramerkki, joka on EU-tavaramerkki – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 49 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25–27, 46 ja 47 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 8.5.2019 – VI.TO. vastaan EUIPO – Bottega (Vaaleanpunaisen pullon muoto)

(asia T-325/18)

(EU-tavaramerkki – Mitättömyysmenettely – Kolmiulotteinen EU-tavaramerkki – Vaaleanpunaisen pullon muoto – Ehdottomat hylkäysperusteet – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) – Erottamiskyky – Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan i–iii alakohta (joista on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan i–iii alakohta))

1. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Ajallinen soveltaminen – Aineellisoikeudellisen säännön taannehtivuus – Edellytykset (ks. 16 kohta)

2. EU-tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Ehdottomat mitättömyysperusteet – Rekisteröinti asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan vastaisesti – Ehdottoman mitättömyysperusteen tutkinnan kannalta merkityksellinen ajankohta – Rekisteröintihakemuksen jättämispäivä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohta) (ks. 17 kohta)

3. EU-tavaramerkki – Menettelysäännökset – Tosiseikkojen tutkiminen viran puolesta – Ehdottomia hylkäysperusteita koskeva mitättömyysmenettely – Tutkinnan rajoittaminen perusteisiin, joihin on vedottu (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohta ja 76 artiklan 1 kohta) (ks. 26 kohta)

4. EU-tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Ehdottomat mitättömyysperusteet – Rekisteröinti asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja e alakohdan vastaisesti – Vaaleanpunaisen pullon muodosta koostuva kolmiulotteinen tavaramerkki (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja e alakohta) (ks. 28–38, 44–48 ja 53 kohta)

5. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Merkit, jotka muodostuvat yksinomaan teknisen tuloksen saavuttamiseksi välttämättömästä tavaran muodosta – Käsite (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohta) (ks. 54 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.3.2018 tekemästä päätöksestä (asia R 1037/2017-1), joka koskee osapuolten VI.TO. ja Sandro Bottega välistä mitättömyysmenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan d alakohta) (ks. 23–25 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18, 19 ja 45 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15 ja 16 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18, 19 ja 73 kohta)
57

Yhtäältä on kiistatonta, että kantajan äidinkieli on portugali. Toisaalta on niin, että vaikka – kuten komissio korostaa – kantaja on ilmoittanut hakemuksessaan, että hänen ranskan kielen osaamisensa vastaa portugalin tavoin CEFR:n tasoa C2, ja että hän on suorittanut osan opinnoistaan Belgiassa ja Ranskassa, hän on kuitenkin todennut unionin yleisessä tuomioistuimessa, että hän hallitsee paremmin äidinkieltään kuin ranskaa, mitä komissio ei ole kiistänyt. Lisäksi tämä seikka on erityisen todennäköinen, kun otetaan huomioon kantajan akateeminen ja ammatillinen tausta, sellaisena kuin hän on sen hakemuksessaan osoittanut ja josta ilmenee, että hän on suorittanut opintonsa ja työuransa pääosin Portugalissa.
98

Tässä yhteydessä on muistutettava, että asetuksen N:o 773/2004 10 a artiklassa, jonka otsikko on ”Sovintomenettely kartelliasioissa”, säädetään seuraavaa: ”1. Kun asetuksen [N:o 1/2003] 11 artiklan 6 kohdan mukainen menettely on aloitettu, komissio voi asettaa määräajan, jonka kuluessa osapuolet voivat ilmoittaa kirjallisesti olevansa valmiit aloittamaan sovintoon tähtäävät keskustelut tehdäkseen mahdollisesti sovintoehdotuksia. Komissiolla ei ole velvollisuutta ottaa huomioon kyseisen määräajan jälkeen saatuja vastauksia. – – 2. Komissio voi ilmoittaa sovintoon tähtääviin keskusteluihin osallistuville osapuolille a) väitteistä, joiden esittämistä niitä vastaan se harkitsee; b) todisteista, joita on käytetty harkittavia väitteitä määritettäessä; c) minkä tahansa asiakirja-aineistossa tuolloin luetellun, saatavilla olevan asiakirjan ei-luottamuksellisista toisinnoista, siinä määrin kuin osapuolen pyyntö on perusteltu, jotta osapuolella on mahdollisuus varmistaa ajanjaksoa tai muuta kartelliin liittyvää tiettyä seikkaa koskeva kantansa; d) mahdollisten sakkojen määrän vaihteluvälistä. – – Jos sovintoon tähtäävät keskustelut etenevät, komissio voi asettaa määräajan, jonka kuluessa osapuolet voivat sitoutua noudattamaan sovintomenettelyä tekemällä sovintoehdotuksia, jotka vastaavat sovintoon tähtäävien keskustelujen tuloksia ja joissa ne myöntävät osallisuutensa [SEUT] 101 artiklan rikkomiseen ja vastuunsa. – – Ennen kuin komissio asettaa määräajan sovintoehdotusten tekemiselle kyseisillä osapuolilla on oikeus saada pyynnöstä – – ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot viipymättä. Komissiolla ei ole velvollisuutta ottaa huomioon kyseisen määräajan jälkeen vastaanotettuja sovintoehdotuksia. – – 3. Kun osapuolille toimitetuissa väitetiedoksiannoissa otetaan huomioon niiden sovintoehdotusten sisältö, osapuolten on väitetiedoksiantoon antamassaan kirjallisessa vastauksessa vahvistettava komission asettamassa määräajassa, että niille toimitetussa väitetiedoksiannossa otetaan huomioon niiden sovintoehdotusten sisältö. Komissio voi tämän jälkeen tehdä asetuksen – – N:o 1/2003 7 ja 23 artiklan mukaisen päätöksen kuultuaan kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa asetuksen – – N:o 1/2003 14 artiklan mukaisesti. 4. Komissio voi päättää milloin tahansa menettelyn aikana sovintokeskustelujen lopettamisesta kyseisessä asiassa kokonaan tai jonkin osapuolen osalta, jos se katsoo, että on mahdollista, että menettelyyn liittyviä tehokkuusetuja ei saavuteta.”
66

Siltä osin kuin on kyse kantajan vaatimuksesta kumota tarpeellisilta osin päätös, joka koskee valituksen hylkäämistä, on todettava, että nyt käsiteltävässä asiassa vasta tämän päätöksen tekemisvaiheessa on tutkittava yksityiskohtaisesti kantajan esittämät väitteet, jotka koskevat vuotta 2016 koskevaan arviointikertomukseen kohdistetun sisäisen valitusmenettelyn menettelyllisten takeiden noudattamista ja jotka on toistettu etenkin kolmannessa kanneperusteessa. Tästä seuraa, että käsiteltävänä olevassa asiassa myös valituksen hylkäämisestä tehty päätös on kumottava.
190

Kantaja ei kuitenkaan täsmennä niitä uudelleenarviointia koskevan pyyntönsä perusteluja, joita ei ole sen mukaan otettu huomioon, eikä sitä, mitkä olivat ne sitä erityistä käyttöaihetta, joka Omniscanilla on sydänlihaksen perfuusiokuvauksessa, koskevat asiavirheet, jotka se väittää tehdyn. Se ei täsmennä myöskään niitä väitettyjä korjaamatta jääneitä asiavirheitä, jotka koskevat aivoissa olevia gadoliniummääriä, gadoliniumin kertymisen kestoa ja kontrastiaineiden annostusta. Se ei määritä myöskään niitä magneettiresonanssikuvausta koskevien tutkimusten rajoituksia ja tiedonkeruussa esiintyviä epäjohdonmukaisuuksia koskevia kysymyksiä, joita lääketurvallisuuden riskinarviointikomitea, lääkevalmistekomitea ja komissio eivät ole sen mukaan kommentoineet. Kaikkien näiden väitteiden osalta se ainoastaan viittaa kannekirjelmänsä liitteisiin. Unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä ei ole yrittää etsiä ja tunnistaa liitteistä niitä perusteita ja väitteitä, joihin kanteen voitaisiin katsoa perustuvan, koska liitteillä on puhtaasti todistuksellinen ja täydentävä tehtävä (ks. tuomio 31.5.2018, Kaddour v. neuvosto, T-461/16, EU:T:2018:316, 113 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Työjärjestyksen 76 artiklan d alakohdassa esitetystä säännöstä poiketen kyseiset väitteet on näin ollen esitetty ilman, että niiden tueksi on esitetty perusteluja. Kantajan väitteet on näin ollen jätettävä tutkimatta. Lisäksi se, ettei kantajan siihen väitteeseen, jonka mukaan lääketurvallisuuden riskinarviointikomitea on ilmeisen vakuuttunut siitä, että myyntiluvan haltijat ovat sponsoroineet tiettyjä julkaisuja, ole nimenomaisesti vastattu, ei voi johtaa riidanalaisen päätöksen kumoamiseen, koska EMA totesi jo 16.8.2017, että sponsoroinnin itsessään ei pitäisi katsoa vaikuttavan tutkimuksen tuloksiin.
40

Aluksi on huomautettava, että komissio totesi riidanalaisen asetuksen johdanto-osan 19 perustelukappaleessa, että uudelleen aloitettuun tutkimukseen sovellettava lainsäädäntö on asetus N:o 1225/2009 eli tuomioistuimen kumoaman asetuksen hyväksymisajankohtana sovellettava aineellinen oikeus. Se totesi lisäksi, että asetus 2016/1036, jolla kumottiin ja korvattiin asetus N:o 1225/2009 19.7.2016 alkaen, on joka tapauksessa asetuksen N:o 1225/2009 ja sen myöhempien muutosten koonnos. Kanteessa kantaja hyväksyi nämä seikat sillä varauksella, että riidanalaisessa asetuksessa käytetyn ilmaisun ”perusasetus” tulkitaan viittaavan asetukseen N:o 1225/2009.
31

Harvinaislääkkeeksi määrittelemisessä noudatettavan menettelyn osalta asetuksen N:o 141/2000 3 artiklassa säädetään edellytyksistä, jotka mahdollisen lääkkeen on täytettävä, jotta se voidaan määritellä harvinaislääkkeeksi. Asetuksen N:o 141/2000 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan ensimmäisessä vaihtoehdossa säädetään, että harvinaislääkkeen rahoittajan on osoitettava erityisesti, että siihen sairaudentilaan, jonka hoitoon harvinaislääkkeeksi määriteltäväksi haettu lääke on tarkoitettu, ei ole olemassa tyydyttävää unionissa luvan saanutta diagnoosi-, ehkäisy- tai hoitomenetelmää. Jos tällainen menetelmä on kuitenkin olemassa, lainsäätäjä on asetuksen N:o 141/2000 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan toisessa vaihtoehdossa antanut mahdollisuuden määritellä harvinaislääkkeeksi kaikki sellaiset mahdolliset lääkkeet, jotka on tarkoitettu saman sairaudentilan hoitoon sillä edellytyksellä, että lääkkeen rahoittaja osoittaa, että kyseisestä lääkkeestä on merkittävää etua tällaisesta sairaudentilasta kärsiville potilaille (tuomio 9.9.2010, Now Pharm v. komissio, T-74/08, EU:T:2010:376, 34 kohta).