ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.10.2017 – Kuka Systems vastaan EUIPO (MATRIX BODY SHOP)

(asia T-683/16)

(EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin MATRIX BODY SHOP rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta))

1. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia-Tarkoitus-Vapaana pitämisen tarve (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 14 kohta)

2. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia-Käsite-Tavaramerkki, joka muodostuu sanasta tai uudissanasta, joka syntyy eri osien yhdistämisestä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 15–19, 29, 44 ja 48 kohta)

3. EU-tavaramerkki-Viraston päätökset-Yhdenvertaisen kohtelun periaate-Hyvän hallinnon periaate-Viraston aikaisempi päätöskäytäntö-Laillisuusperiaate-Tiukan ja kattavan tutkinnan välttämättömyys jokaisessa konkreettisessa tapauksessa (Neuvoston asetus N:o 207/2009) (ks. 32, 34 ja 35 kohta)

4. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia-Sanamerkki MATRIX BODY SHOP (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 53 kohta)

5. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Hylkäysperusteiden tutkiminen erikseen kaikkien rekisteröintihakemuksessa tarkoitettujen tavaroiden tai palvelujen osalta-Velvollisuus perustella rekisteröinnin epääminen-Ulottuvuus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohta ja 75 artiklan ensimmäinen virke) (ks. 56 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 19.7.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2503/2015-4), joka koskee hakemusta sanamerkin MATRIX BODY SHOP rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
8.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa säädettyjen perusteiden soveltamisalojen päällekkäisyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) (ks. 44 kohta)
Asia T-235/16

(julkaistu otteina)

GP Joule PV GmbH & Co. KG

vastaan

Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto

EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin GPTech rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisemmat EU-sanamerkit GP JOULE - Valituslautakunnalle ei ole esitetty todisteita siitä, että väitteentekijällä on oikeus väitteen tekemiseen - Todisteiden esittäminen ensimmäisen kerran valituslautakunnassa - Todisteiden huomioimatta jättäminen - Valituslautakunnan harkintavalta - Olosuhteet, jotka estävät uusien tai täydentävien todisteiden huomioon ottamisen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohta - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 17 säännön 4 kohta, 19 säännön 2 kohta, 20 säännön 1 kohta ja 50 säännön 1 kohta

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 21.6.2017

EU-tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Valitus viraston väiteosaston päätöksestä – Valituslautakunnan suorittama tutkinta – Ulottuvuus – Tosiseikat ja todisteet, joita ei ole esitetty väitteen tueksi tätä varten asetetussa määräajassa – Huomioon ottaminen – Valituslautakunnan harkintavalta – Olosuhteet, jotka estävät uusien tai täydentävien todisteiden huomioon ottamisen

(Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artikla ja 50 säännön 1 kohdan kolmas alakohta)

Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston valituslautakunnalla on väiteosaston päätöksestä tehtyä valitusta käsitellessään Euroopan unionin tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 50 säännön 1 kohdan kolmannesta alakohdasta ja Euroopan unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohdasta johtuva harkintavalta sen päättämiseksi, onko uudet tai täydentävät tosiseikat ja todisteet, joita ei ole esitetty väiteosaston asettamassa määräajassa, otettava huomioon vai ei. Jos tavaramerkin käyttöä koskevia todisteita ei ole asetetussa määräajassa esitetty virastolle, tämän on hylättävä väite viran puolesta. Kun todisteet sitä vastoin on esitetty viraston asettamassa määräajassa, täydentävien todisteiden toimittaminen on edelleen mahdollista.

Tältä osin on niin, että jos asetetussa määräajassa virastolle ei ole esitetty mitään näyttöä kantajan oikeudesta tehdä väite, tällaista näyttöä, joka on esitetty ensimmäisen kerran valituslautakunnassa, ei voida katsoa ”täydentäväksi” todisteeksi tai ”lisätodisteeksi” asetuksen N:o 2868/95 50 säännön 1 kohdan kolmannessa alakohdassa ja asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

(ks. 41, 43, 46 ja 49 kohta)
Kun haettu tai rekisteröity tavaramerkki muodostuu sen kattaman tavaran kaksi- tai kolmiulotteisesta kuvauksesta, sen erottamiskyky riippuu siitä, poikkeaako se merkittävästi alan yleisestä käytännöstä tai tavasta, ja täyttääkö se tämän vuoksi olennaisen tehtävänsä osoittaa tavaran alkuperä.

Näin on myös silloin, kun tavaramerkki muodostuu sen kattaman tavaran muodon osasta, sikäli kuin kohdeyleisö havaitsee merkin välittömästi ja ilman erityistä harkintaa kyseisen tavaran yksityiskohdaksi tai ominaispiirteeksi. Tällaisessa tapauksessa ratkaiseva tekijä ei ole kyseisen merkin luokittelu kuviomerkiksi, kolmiulotteiseksi merkiksi tai muuksi merkiksi vaan se seikka, että se sekoittuu merkin kattaman tavaran ulkoasuun.

Jos nimittäin tavaramerkin erottamiskyvyn arviointia ei tällaisessa tapauksessa tehdä vertaamalla sen ja kyseisten tavaroiden alan yleisen käytännön ja tavan eroja, olisi riittävää hakea sellaisen merkin rekisteröintiä, joka mielletään välittömästi merkin kattaman tavaran osaksi, sen rekisteröinnin mahdollisuuden parantamiseksi ja tällä tavoin itse tavaran ulkoasun tai muodon melkein automaattiseksi suojaamiseksi. Koska keskivertokuluttajilla ei ole tapana olettaa tavaroiden alkuperää niiden ulkoasun tai muodon perusteella, tähän mahdollisuuteen liittyisi merkittävä vaara asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan kiertämisestä ja sillä siis vahingoitettaisiin yleistä etua, jota tällä säännöksellä turvataan.

Toimivaltainen viranomainen voi tavaramerkkien, jotka muodostuvat niiden kattaman tavaran muodosta, osalta tunnistaa olennaiset ominaisuudet itse tavaraa tutkimalla. Tällainen tutkinta on nimittäin tehtävä, kun tavaramerkin olennaisten ominaisuuksien yksilöiminen on välttämätöntä, jotta voidaan määrittää täsmällisesti graafiseen kuvaukseen ja mahdollisiin sanallisiin kuvauksiin, jotka on toimitettu rekisteröintihakemuksen yhteydessä, kuuluvien osatekijöiden luonne ja tällä tavoin turvata asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdan taustalla oleva yleinen etu. Tämän edun mukaista on kieltää talouden toimijaa saamasta epäoikeutetusti haltuunsa tavaran muodosta, johon sisältyy tekninen ratkaisu, muodostuvan merkin. Tämä problematiikka esiintyy luonnostaan silloin, kun on kyse konkreettisen tavaran muodosta eikä abstraktista muodosta muodostuvasta tavaramerkistä.

(Ks. 37–40 kohta)
3.

Maatalous – Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR), maataloustukirahaston ja maaseuturahaston rahoitus – Periaatteet – Jäsenvaltioiden huolellisuusvelvoite sääntöjenvastaisesti maksettujen määrien takaisinperinnässä – Määriä ei ole peritty takaisin, koska kaikkia kansallisissa tuomioistuimissa käytettävissä olevia kanneteitä ei ole käytetty – Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Oikeutusperusteena ei voida käyttää Cour de cassationissa (ylin tuomioistuin) toimivan asianajajan kielteistä lausuntoa siitä, onko kassaatiovalituksen tekeminen mahdollista, millä rajoitetaan mahdollisuus tällaisen valituksen tekemiseen poikkeustakauksiin (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1306/2013 54 artiklan 5 kohdan c alakohta ja 58 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1290/2005 9 artiklan 1 kohta ja 32 artiklan 8 kohdan a alakohta) (ks. 56–62 kohta)
2.

Henkilöstökanne – Edeltävä hallinnollinen valitus – Määräajat – Myöhään tehty valitus – Päätös, jolla virkamies luokitellaan yhteen asetuksella N:o 1023/2013 käyttöön otetuista virkatyypeistä ja joka on toteutettu asianomaisen tietokoneistettuun henkilökansioon tehdyllä muutoksella – Valitus, joka koskee päätöstä, jolla asianomainen on jätetty merkitsemättä ylennyskelpoisista virkamiehistä laadittuun luetteloon – Tutkimatta jättäminen (Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohta ja 91 artiklan 1 kohta, liitteessä I olevan A jakson 1 kohta ja liitteessä XIII olevan 30 artiklan 2 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 1023/2013) (ks. 39–43 kohta)
6.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan mukaisten perusteiden soveltamisalojen päällekkäisyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta)] (ks. 41 kohta)
3.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 65, 66, 76 ja 107 kohta)
1

Euroopan unionin neuvosto antoi 20.2.2006 asetuksen (EY) N:o 320/2006 yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen (EY) N:o 1290/2005 muuttamisesta (EUVL 2006, L 58, s. 42). Asetusta N:o 320/2006 on muutettu useaan kertaan, viimeksi yhteisen maatalouspolitiikan muuttamisesta asetuksia (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 320/2006, (EY) N:o 1405/2006, (EY) N:o 1234/2007, (EY) N:o 3/2008 ja (EY) N:o 479/2008 muuttamalla sekä asetukset (ETY) N:o 1883/78, (ETY) N:o 1254/89, (ETY) N:o 2247/89, (ETY) N:o 2055/93, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 2596/97, (EY) N:o 1182/2005 ja (EY) N:o 315/2007 kumoamalla 19.1.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 72/2009 (EUVL 2009, L 30, s. 1). Asetusta N:o 320/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 72/2009, sovelletaan käsiteltävän asian tosiseikkoihin.
42

Riidanalainen päätös on sisällöltään seuraava: ”1 artikla – – välitystuomioistuimen – – antamassa välitystuomiossa taloudelliselle kokonaisuudelle, johon kuuluvat Viorel Micula, Ioan Micula, – – European Food, – – Starmill, – – Multipack, European Drinks, Rieni Drinks, Scandic Distilleries, Transilvania General Import-Export ja West Leasing, määrättyjen korvauksien maksaminen on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, joka ei sovellu sisämarkkinoille. 2 artikla 1. Romanian on jätettävä maksamatta 1 artiklassa mainittu sisämarkkinoille soveltumaton tuki ja perittävä takaisin kaikki 1 artiklassa mainitut sisämarkkinoille soveltumattomat tuet, jotka on jo maksettu taloudelliseen kokonaisuuteen kuuluvalle, kyseistä tukea – – välitystuomion osittaisen vapaaehtoisen tai pakkotäytäntöönpanon kautta saaneelle yhteisölle, sekä kaikki muut, komissiolle ilmoittamatta jätetyt tuet, jotka on maksettu taloudelliseen kokonaisuuteen kuuluvalle, kyseistä tukea – – välitystuomion tulevan täytäntöönpanon kautta saavalle yhteisölle, sekä tuet, jotka maksetaan tämän päätöksen hyväksymisen jälkeen. 2. Viorel Micula, Ioan Micula, – – European Food, – – Starmill, – – Multipack, European Drinks, Rieni Drinks, Scandic Distilleries, Transilvania General Import-Export ja West Leasing vastaavat yhteisesti kaikkien tuensaajien saaman valtiontuen takaisinmaksusta. 3. Takaisinperittävät määrät ovat ne, jotka johtuvat – – välitystuomion vapaaehtoisesta tai pakkotäytäntöönpanosta (korvauksen määrä ja korot). 4. Takaisinperittävään summaan sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, tuen takaisinperintään saakka. 5. Romanian on esitettävä tarkat päivämäärät, joina valtion antama tuki on annettu asianomaisten tuensaajien käyttöön. 6. Korolle on laskettava korkoa komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun mukaisesti. 7. Romanian on varmistettava tämän päätöksen antamispäivästä, ettei 1 artiklassa tarkoitettua tukea makseta enempää. 3 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin viipymättä ja tehokkaasti. 2. Romanian on huolehdittava siitä, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta. 4 artikla 1. Romanian on toimitettava seuraavat tiedot kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta: a) kunkin tämän päätöksen 1 artiklassa mainitun yhteisön saaman tuen kokonaismäärä; b) tarkka kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi; c) asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaajat on määrätty maksamaan tuki takaisin. 2. Romanian on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Romanian on komission pyynnöstä toimitettava välittömästi tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu ja joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Romanian on myös annettava yksityiskohtaisia tietoja tuensaajilta jo perityistä tukimääristä ja koroista. 5 artikla Tämä päätös on osoitettu Romanialle.”
46

Tässä yhteydessä on korostettava, että kantaja on SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu osapuoli, jota asia koskee, joten sillä on oikeus siihen, että komissio tutkii vuoden 2006 sopimusta puolueettomasti ja oikeudenmukaisesti perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, etenkin kun vuoden 2006 sopimuksen toteaminen valtiontueksi voi aiheuttaa sille taloudellisia seurauksia, jos sen saamat määrät peritään takaisin.
100

Käsiteltävässä asiassa kantaja nojautuu ensiksi EUIPO:n ohjeisiin, joissa todetaan seuraavaa: ”kun värien sellaisinaan yhdistelmälle haetaan rekisteröintiä, graafisessa esityksessä, sellaisena kuin se on jätetty, on rajattava nämä värit tilassa haetun oikeuden laajuuden määrittämiseksi (what you see is what you get – se, mikä nähdään, on se, mikä saadaan). Graafisessa esityksessä on ilmoitettava selvästi eri värien suhteelliset osuudet ja asema ja sen on siis sisällettävä systemaattinen sommitelma, jossa kyseiset värit on yhdistetty ennalta määrätyllä ja muuttumattomalla tavalla”. Se johtaa tästä, että EUIPO:n käytännön mukaan edellytetään värimerkkien sellaisinaan rekisteröintihakemusten analysointia säännön ”se, mikä nähdään, on se, mikä saadaan” perusteella.
16

Tässä vaiheessa on todettava, että kantaja oli vaatinut sekä väiteosastossa että valituslautakunnassa asian käsittelyn lykkäämistä siihen asti, kunnes Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (Alicanten kauppaoikeus nro 1) on antanut tuomion. Kyseisessä EU-tavaramerkkejä käsittelevässä tuomioistuimessa on nostettu vastakanne, jossa vaaditaan, että aiemmat EU-sanamerkit TORO, jotka on rekisteröity väliintulijan nimiin numeroilla 2844264 ja 1722362, julistetaan mitättömiksi. Kantaja nosti tämän vastakanteen sellaisen väliintulijan nostaman kanteen johdosta, jossa tämä vaatii kumoamaan espanjalaisen sanamerkin BADTORO, joka on rekisteröity numerolla 2782026 luokkiin 25 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten.
134

Edellä esitetyn perusteella toinen kanneperuste on hylättävä ilman, että on tarpeen lausua siitä, voidaanko Yhdistyneiden kansakuntien 21.12.2015 antama raportti ottaa huomioon, koska se on riidanalaista asetusta myöhempi, suojelurahan maksamista koskevan väitteen toteen näyttämiseksi. Koska suojelurahan maksamista koskeva väite on, kuten edellä tämän ratkaisuehdotuksen 119 kohdasta ilmenee, perusteltu oikeudellisesti riittävällä tavalla, argumentti, joka koskee mainitun väitteen perustelemista asetuksen antamisen jälkeisillä todisteilla, on hylättävä tehottomana. Sama pätee väitteeseen, jossa vedotaan Amnesty Internationalin 30.9.2015 antaman raportin ja asiantuntijaryhmän 7.12.2015 kantajille antaman vastauksen esittämiseen vasta vastineen jättämisvaiheessa, koska luetteloon merkitsemisen perusteet on perusteltu oikeudellisesti riittävällä tavalla Yhdistyneiden kansakuntien loppuraportissa, jonka huomioon ottamista ei ole riitautettu.
130

Toiseksi kantajan siitä väitteestä, joka koskee sen hallinnollisessa menettelyssä esittämään väitteeseen annetun vastauksen riittämättömyyttä, edellä 87–89 ja 107 ja 108 kohdasta ilmenee, että kantaja on mainitun menettelyn aikana yrittänyt osoittaa vain EKP:n harjoittaman suoran vakavaraisuusvalvonnan tarpeettomuuden sillä perusteella, että Saksan viranomaisten suorittama valvonta olisi riittävää perusasetuksen tavoitteiden saavuttamiseksi, yrittämättä osoittaa, että sillä saavutettaisiin ne paremmin. Siten väitteestä, joka on ilmeisen merkityksetön EKP:n puoltaman tulkinnan valossa, on todettava, että EKP:n ei voida katsoa olleen velvollinen antamaan yksityiskohtaista perustelua syistä, joiden vuoksi se on hylännyt kantajan väitteet, koska kantaja voi helposti päätellä ne riidanalaisesta päätöksestä ja oikaisulautakunnan lausunnosta.
116

Joka tapauksessa on muistettava, että perusoikeuskirjassa taatusta oikeudesta tutustua (tiettyä henkilöä tai menettelyä koskevaan) asiakirja-aineistoon on säädetty asetuksessa N:o 1/2003 ja N:o 773/2004 SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan alaan kuuluvan tutkinnan osalta. Kantaja ei myöskään ole esittänyt väitteitä asetusten N:o 1/2003 ja N:o 773/2004 lainvastaisuudesta perusoikeuskirjan perusteella. Asetuksen N:o 773/2004 15 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukaan on lisäksi niin, että oikeus tutustua asiakirja-aineistoon myönnetään niille osapuolille, joille komissio on osoittanut väitetiedoksiannon. Näin ollen kantaja ei voi vedota siihen, että sen oikeutta saada tutustua komission asiakirja-aineistoon kyseessä olevassa kilpailua koskevassa tutkinnassa on loukattu.
67

Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 136 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska EUIPO on hävinnyt asian, se vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut tämän vaatimusten mukaisesti.
44

Siltä osin kuin kantaja väittää, että maantieteellinen nimi ei voi kuvata kyseessä olevien palvelujen ominaisuuksia, on lisäksi riittävää huomauttaa, että asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan tarkoituksena on välttää se, että talouden toimija käyttää yksinoikeudella maantieteellistä alkuperämerkintää kilpailijoidensa vahingoksi. Vaikka on totta, että suuri valituslautakunta on lähtökohtaisesti velvollinen tutkimaan maantieteellisen alkuperämerkinnän merkityksellisyyden näiden kilpailusuhteiden kannalta tutkimalla kyseisen alkuperän sekä niiden tavaroiden ja palvelujen, joita varten tavaramerkkiä haetaan, välisen yhteyden ennen kuin se voi evätä sen rekisteröimisen asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla, kyseisen velvollisuuden tiukkuus voi kuitenkin vaihdella useiden sellaisten tekijöiden mukaan, joita ovat esimerkiksi kyseessä olevan maantieteellisen alkuperämerkinnän laajuus, maine tai luonne. Todennäköisyys siitä, että maantieteellistä alkuperää ilmaiseva merkintä voi vaikuttaa kilpailusuhteisiin, on suuri silloin, kun on kyse suuresta alueesta, joka on kuuluisa useiden tavaroiden ja palvelujen laadusta, ja se on pieni silloin, kun on kyse tarkkaan määritetystä paikasta, joka on kuuluisa vain muutamista tavaroista tai palveluista (vastaavasti tuomio 15.12.2011, PASSIONATELY SWISS, T‑377/09, ei julkaistu, EU:T:2011:753, 41 kohta).
40

Tässä on kuitenkin palautettava mieleen, että asetuksen N:o 207/2009 johdanto-osan 12 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: ”– – on välttämätöntä, säilyttäen kuitenkin yhteisön olemassa oleva toimielinrakenne ja valtuuksien tasapaino, säätää sisämarkkinoilla toimivasta yhdenmukaistamisvirastosta (tavaramerkit ja mallit), joka on teknisesti riippumaton ja jolla on riittävä oikeudellinen, hallinnollinen ja taloudellinen itsenäisyys. Tätä varten on tarpeen ja aiheellista, että kyseinen virasto on yhteisön elin ja oikeushenkilö, joka käyttää sille tällä asetuksella annettuja toimivaltuuksia yhteisön oikeutta noudattaen ja ilman, että sillä on vaikutusta yhteisön toimielinten käyttämään toimivaltaan.”
2.

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Unionin tuomioistuinten toimivalta – Korvauskanne, jossa vaaditaan korvausta vahingosta, jonka väitetään aiheutuneen siitä, että kantajan nimi on virheellisesti merkitty rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden luetteloon – Soveltamisalan ulkopuolelle jääminen – Korvauskanne, jossa vaaditaan korvausta vahingosta, jonka väitetään aiheutuneen kantajaan kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden toteuttamisesta – Soveltamisalaan kuuluminen (SEU 24 artiklan 1 kohdan toinen alakohta ja SEU 40 artikla; SEUT 215 artikla, SEUT 263 artiklan neljäs alakohta ja SEUT 275 artikla; neuvoston päätökset 2010/413/YUTP, 2010/644/YUTP ja 2011/783/YUTP; neuvoston asetukset N:o 961/2010, N:o 1245/2011 ja N:o 267/2012) (ks. 30–32 kohta)
2.

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Unionin tuomioistuinten toimivalta – Vahingonkorvauskanne, jossa vaaditaan korvausta vahingosta, jonka väitetään aiheutuneen siitä, että kantaja on virheellisesti merkitty rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden luetteloon – Jääminen kyseisen toimivallan ulkopuolelle – Vahingonkorvauskanne, jossa vaaditaan korvausta vahingosta, jonka väitetään aiheutuneen kantajaan kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden toteuttamisesta – Kuuluminen kyseiseen toimivaltaan (SEU 24 artiklan 1 kohdan toinen alakohta ja SEU 40 artikla; SEUT 215 artikla, SEUT 263 artiklan neljäs kohta ja SEUT 275 artikla; neuvoston asetukset N:o 961/2010, N:o 1245/2011 ja N:o 267/2012) (ks. 37–39 kohta)