Asia T-276/04

Compagnie maritime belge SA

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Kilpailu — Yhteisen määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — Linjakonferenssi — Päätös, jolla on määrätty sakko yhteisöjen tuomioistuimen osittain kumoaman aikaisemman päätöksen perusteella — Asetus (ETY) N:o 2988/74 — Kohtuullinen aika — Puolustautumisoikeudet — Oikeusvarmuus — Oikeusvoima”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 1.7.2008 II ‐ 1282

Tuomion tiivistelmä

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohta; neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta ja neuvoston asetuksen N:o 4056/86 19 artiklan 2 kohta; komission tiedonanto 98/C 9/03)

(Neuvoston asetus N:o 17 ja neuvoston asetuksen N:o 2988/74 2 artiklan 1 kohdan d alakohta ja 2 kohta)

(EY 229 artikla; neuvoston asetus N:o 17, neuvoston asetus N:o 2988/74 ja neuvoston asetuksen N:o 4056/86 11 artiklan 2 kohta, 19 artiklan 2 kohta ja 21 artikla)

Kun komission tehtyä päätöksen, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen ja jossa määrätään sakkoa, yhteisöjen tuomioistuimet ovat menettelyvirheen johdosta ja hylkäämällä aineelliset perustelut, jotka koskevat rikkomisen toteamista, kumonneet osittain kyseisen päätöksen siinä määrätyn sakon osalta, komissiolla on oikeus tehdä uusi päätös, jonka tarkoituksena on yhtäältä määrätä uusi sakko ensimmäisen päätöksen niiden osien perusteella, joita ei kumottu, ja toisaalta oikaista yhteisöjen tuomioistuinten toteamat menettelyvirheet. Tämä uusi päätös on näin ollen päätös, jossa vain määrätään sakko, eikä se ole päätös, jossa todetaan rikkominen, ja päätöksen lainmukaisuuden edellytyksenä on se, että päätös tehtiin vanhentumisajoista liikennettä ja kilpailua koskeviin Euroopan talousyhteisön sääntöihin liittyvissä menettelyissä ja niiden nojalla määrättyjen seuraamusten täytäntöönpanossa annetussa asetuksessa N:o 2988/74 säädettyjä vanhentumissääntöjä noudattaen. Tältä osin erityisesti meriliikenteen alalla tehdyn rikkomisen osalta [EY 81] ja [EY 82] artiklan yksityiskohtaisesta soveltamisesta meriliikenteeseen annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 4056/86 ja asetuksessa N:o 17 ei nimenomaisesti suljeta pois sitä, että kaksi erillistä toimenpidettä eli se, jolla kilpailusääntöjen rikkominen todetaan (asetuksen N:o 4056/86 tapauksessa sen 11 artiklan 1 kohdan perusteella), ja se, jolla määrätään sakko (saman asetuksen 19 artiklan 2 kohdan perusteella), toteutetaan muodollisesti toisistaan erillisinä ja kahta erillistä oikeusperustaa käyttäen. Tällaisen tuomioistuinratkaisun osalta käytettävissä oleviin muutoksenhakukeinoihin turvautumisen tai näiden muutoksenhakukeinojen osalta asetettujen määräaikojen umpeutumisen jälkeen komission ensimmäisen päätöksen sellaiset osat, joita ei ole kumottu ja jotka saavat oikeusvoiman, ovat lopullisesti osa yhteisön oikeusjärjestystä ja kaikki niiden oikeusvaikutukset pätevät. Tästä seuraa, että komission uutta päätöstä koskevan kumoamiskanteen osalta yritys, jolle on määrätty seuraamuksia, ei voi kyseenalaistaa uudelleen rikkomisen paikkansapitävyyttä, koska komissio teki tältä osin lopulliset toteamukset ensimmäisessä päätöksessään. Näistä samoista syistä kyseinen yritys ei voi myöskään vedota menestyksekkäästi väitteeseen, jonka mukaan sen puolustautumisoikeuksia loukattiin ennen ensimmäisen päätöksen tekemistä käydyn alustavan hallinnollisen menettelyn aikana, eikä perustelujen puutteeseen, joka johtuu siitä, että uudessa päätöksessä, jossa määrättiin sakosta, vain viitattiin niihin ensimmäisen päätöksen osiin, joita ei kumottu ja joissa rikkominen näytettiin toteen. Lisäksi käyttäessään EY 229 artiklassa tarkoitettua täyttä harkintavaltaansa asetuksen N:o 4056/86 21 artiklan mukaisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi pätevästi tukeutua siihen arvioidakseen määrätyn sakon määrää. (ks. 22, 23, 55, 57, 60, 62, 63, 76, 83 ja 110 kohta)

Vanhentumisajoista liikennettä ja kilpailua koskeviin Euroopan talousyhteisön sääntöihin liittyvissä menettelyissä ja niiden nojalla määrättyjen seuraamusten täytäntöönpanossa annetun asetuksen N:o 2988/74 2 artiklan 2 kohdan sanamuodon mukaan vanhentumisajan keskeytyminen koskee kaikkia yrityksiä, jotka osallistuivat kyseessä olevaan rikkomiseen. Näin ollen linjakonferenssin jäsenyritys ei voi kiistää omalta osaltaan sellaisen rikkomisen vanhentumisajan keskeytymistä, johon se on osallistunut muiden kyseisen konferenssin jäsenten kanssa, ainoastaan sillä perusteella, että se ei ollut linjakonferenssille osoitetun väitetiedoksiannon adressaatti. (ks. 30 ja 31 kohta)

Vanhentumisajoista liikennettä ja kilpailua koskeviin Euroopan talousyhteisön sääntöihin liittyvissä menettelyissä ja niiden nojalla määrättyjen seuraamusten täytäntöönpanossa annetulla asetuksella N:o 2988/74 otettiin käyttöön kattava sääntely, jossa säännellään yksityiskohtaisesti määräaikoja, joissa komissio voi oikeusvarmuuden perustavanlaatuista vaatimusta sivuuttamatta määrätä sakkoja yhteisön kilpailusääntöjen soveltamista koskevien menettelyjen kohteina oleville yrityksille. Tämän sääntelyn vuoksi kaikki perustelut, jotka liittyvät komission velvollisuuteen käyttää toimivaltaansa määrätä sakkoja kohtuullisessa ajassa, on hylättävä. Tätä johtopäätöstä ei voida kyseenalaistaa vetoamalla väitettyyn oikeusvarmuuden tai puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen. Yhtäältä nimittäin asetuksen N:o 2988/74 toisessa perustelukappaleessa otetaan nimenomaisesti huomioon oikeusvarmuuden takaamisen tarve ottamalla käyttöön vanhentumisaikoja koskeva periaate. Toisaalta niin kauan kuin kyseisessä asetuksessa säädetty vanhentumisaika ei ole päättynyt, yritykset ja yritysten yhteenliittymät, jotka ovat asetuksen N:o 17 nojalla kilpailupolitiikan alalla toteutettavien tutkimusten kohteina, pysyvät epävarmuudessa tämän menettelyn lopputuloksen ja mahdollisen seuraamuksen tai sakkojen määräämisen suhteen. Täten tämän epävarmuuden pitkittyminen kuuluu olennaisena osana asetuksen N:o 17 soveltamismenettelyihin eikä sellaisenaan vaaranna puolustautumisoikeuksia. (ks. 41 ja 43 kohta)

Silloin kun yritys on omalla käyttäytymisellään rikkonut EY 82 artiklaa, se ei voi vapautua seuraamuksista sillä perusteella, että muille taloudellisille toimijoille ei ole määrätty sakkoa, kun yhteisöjen tuomioistuimet eivät käsittele viimeksi mainittujen tilannetta. (ks. 94 kohta)

Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennassa käytettäviä suuntaviivoja sovelletaan myös analogisesti meriliikenteen alaa koskeviin kilpailusääntöihin kohdistuneisiin rikkomisiin, jotka on todettu ja joista on määrätty seuraamuksia [EY 81] ja [EY 82] artiklan yksityiskohtaisesta soveltamisesta meriliikenteeseen annetun asetuksen N:o 4056/86 mukaisesti. (ks. 109 kohta)

Komission ei tarvitse yleisesti pitää kilpailusääntöjen rikkomisen jatkamista raskauttavana seikkana eikä sen lopettamista lieventävänä seikkana. Sakon alentaminen vastaisi sitä, että sakkojen laskennassa huomioon otettava rikkomisten kesto otettaisiin toiseen kertaan huomioon. Näin ollen komissio ei ollut harkintavaltansa puitteissa missään tapauksessa velvollinen alentamaan sakkoa sillä perusteella, että ilmeinen kilpailusääntöjen rikkominen oli loppunut, oli tämä lopettaminen sitten tapahtunut ennen komission toimenpiteitä tai niiden jälkeen. (ks. 120 kohta)