EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO

(kolmas jaosto)

10 päivänä syyskuuta 2014

KE

vastaan

Euroopan rautatievirasto (ERA)

Henkilöstö – Väliaikainen toimihenkilö – Määräaikaisen työsopimuksen uusimatta jättäminen – Viraston henkilökunta – Henkilöstön määrän vähentäminen – ERA:n monivuotinen rahoituskehys – Kahden henkilöstötaulukon mukaisen toimen poistaminen – Olennaisten muotomääräysten noudattaminen – Oikeus tulla kuulluksi – Sisäiset suuntaviivat – Yksikön etu

Aihe:

SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa KE vaatii virkamiestuomioistuinta kumoamaan Euroopan rautatieviraston (ERA tai jäljempänä virasto) pääjohtajan 22.3.2013 tekemän päätöksen, jolla kantajalle vahvistettiin, että hänen väliaikaisen toimihenkilön työsopimuksensa päättyy tässä työsopimuksessa vahvistettuna päivänä eli 30.9.2013.

Ratkaisu:

Kanne hylätään. Euroopan rautatievirasto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet KE:n oikeudenkäyntikuluista. KE vastaa puolesta omia oikeudenkäyntikulujaan

Tiivistelmä

Vaikka muuhun henkilöstöön sovellettavissa palvelussuhteen ehdoissa ja erityisesti niiden 47 artiklassa ei säädetä erityisestä menettelystä, jonka tarkoitus olisi mahdollistaa, että määräaikaiseen työsuhteeseen otettua väliaikaista toimihenkilöä kuullaan asianmukaisesti ennen kuin hänen osaltaan tehdään päätös jättää uusimatta hänen työsopimuksensa, on kuitenkin niin, että henkilöstösääntöjen säännösten puuttuessa toimielin tai virasto voi ottaa käyttöön menettelyitä tai sisäisiä toimintatapoja, joiden avulla väliaikaista toimihenkilöä voidaan kuulla ennen kuin hänen työsuhteensa kohtalosta tehdään päätös, muun muassa siten, että saatetaan voimaan sisäisiä suuntaviivoja. Tällaisen mahdollisuuden käyttäminen ei kuitenkaan saa johtaa henkilöstösääntöjen tai palvelussuhteen ehtojen nimenomaisesta säännöksestä poikkeamiseen. Tällaiset sisäiset suuntaviivat voidaan toimialalla, jossa toimielimellä tai virastolla on laaja harkintavalta, toteuttaa päätöksenä, joka annetaan tiedoksi koko henkilöstölle ja jolla on tarkoitus taata asianomaisille virkamiehille ja toimihenkilöille samanlainen kohtelu. Kun toimielin tai virasto saattaa voimaan tällaisen päätöksen, sitä on sellaisenaan pidettävä hallinnon itse itselleen asettamana viitteellisenä käytännesääntönä, josta se ei voi poiketa täsmentämättä siihen johtaneita syitä, sillä muutoin loukattaisiin yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. (ks. 46–48 kohta) Viittaukset: Yhteisöjen tuomioistuin: asia Louwage v. komissio (148/73, EU:C:1974:7, 12 kohta) ja yhdistetyt asiat Lux v. tilintarkastustuomioistuin (129/82 ja 274/82, EU:C:1984:391, 20 kohta) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia Schneider v. komissio (T‑54/92, EU:T:1994:283, 19 kohta) ja asia Monaco v. parlamentti (T‑92/96, EU:T:1997:105, 46 kohta) Virkamiestuomioistuin: asia Petrilli v. komissio (F‑98/07, EU:F:2009:7, 55 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja yhdistetyt asiat Bernard v. Europol (F‑99/07 ja F‑45/08, EU:F:2009:84, 79 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)

Unionin viraston on sellaisten suuntaviivojen täytäntöönpanon yhteydessä, jotka koskevat väliaikaisten toimihenkilöiden määräaikaisten työsopimusten uusimismenettelyä ja muun muassa viraston ja asianomaisen toimihenkilön välistä vuoropuhelua työsopimuksen uusimisen mahdollisuuksista, valvottava, että asianomaiselle toimihenkilölle annetaan selkeää tietoa siitä, mikä on hänen ja hänen esimiestensä välisen vuoropuhelun tarkoitus, jotta hän voi tehokkaasti tuoda esille kantansa ennen kuin tehdään häneen kielteisesti vaikuttava päätös, joka koskee hänen työsopimuksensa päättymistä. Vaikka suuntaviivoissa ei edellytetä, että esimiehen ja asianomaisen toimihenkilön välinen vuoropuhelu on käytävä kirjallisesti ja koska tieto neuvottelun tarkoituksesta voidaan näin ollen antaa vain suullisesti ja se voi käydä ilmi asiayhteydestä, jossa neuvottelu käytiin, voi asianomaiselle henkilölle esitetty kirjallinen kutsu olla soveltuvampi. (ks. 55 kohta)

Tapauksessa, jossa unionin viraston sisäisissä suuntaviivoissa vahvistettuja viitteellisiä määräaikoja, jotka koskevat väliaikaisten toimihenkilöiden määräaikaisten työsopimusten uusimismenettelyä, ei noudateta, on tällaisella sääntöjenvastaisuudella täytynyt olla seurauksia uusimatta jättämistä koskevan päätöksen sisältöön. Tältä osin tilanteessa, jossa kyseessä oleva virka tullaan poistamaan, ehdotuksella jättää uusimatta tässä virassa toimivan väliaikaisen toimihenkilön työsopimus ei ole vaikutuksia viraston toimintabudjetin menoihin, koska tällä päätöksellä vain vahvistetaan päätös jättää käyttämättä määrärahat, jotka on peruutettu seuraavalle budjettikaudelle. Näin ollen kun on kyse sisäisissä suuntaviivoissa olevasta edellytyksestä, jonka mukaan viraston henkilöstöosaston on lausuttava asiasta ennen työsopimuksen uusimatta jättämistä koskevan päätöksen tekemistä ja koska kyseinen osasto saattoi olla esittämättä mitään huomautuksia päätösehdotukseen, josta ei voinut aiheutua mitään budjettivaikutuksia, asian mahdollinen saattaminen tuomioistuimen käsiteltäväksi, vaikka se toteutettiin asetetuissa määräajoissa, ei ollut omiaan vaikuttamaan uusimatta jättämistä koskevan päätöksen sisältöön ja lainmukaisuuteen. (ks. 67, 69 ja 70 kohta) Viittaukset: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: yhdistetyt asiat Wunenburger v. komissio (T‑246/04 ja T‑71/05, EU:T:2007:34, 149 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)

Yksikön organisointi ja toiminta kuuluvat vain toimielimen toimivaltaan, ja esimies on yksin vastuussa yksikköjensä organisoinnista. Hänelle yksin kuuluu yksikön tarpeiden arviointi ja käytettävissä olevien työntekijöiden nimittäminen sen mukaisesti. Unionin toimielimet ja virastot voivat myös vapaasti suunnitella hallinnollisten yksikköjensä rakenteet ottamalla huomioon useita tekijöitä, kuten niille myönnettyjen tehtävien luonne ja laajuus ja käytettävissä olevat määrärahat. Tämä vapaus pitää sisällään mahdollisuuden poistaa virkoja ja muuttaa tehtävien jakoa työskentelyn tehokkuuden parantamiseksi tai vastatakseen unionin poliittisten elinten talousarviossa edellyttämiin virkojen poistamisiin. Se merkitsee myös toimivaltaa jakaa poistetussa virassa toimineen työntekijän aikaisemmin hoitamat tehtävät uudelleen ilman, että tämän viran poistamisen edellytyksenä on välttämättä oltava, että tehtäviä hoitaa pienempi määrä työntekijöitä kuin ennen uudelleenorganisointia. Viran poistaminen ei myöskään välttämättä merkitse, että siihen kuuluneet tehtävät jäävät pois. Näin ollen kun toimielin päättää ehdottomista talousarvioon liittyvistä syistä poistaa hallintoavustajien virkoja pikemminkin kuin hallintovirkamiesten virkoja ja kun se yksilöi ja valitsee väliaikaisten toimihenkilöiden, joiden työsopimukset päättyvät vuoden sisällä, hoitamista hallintoavustajien viroista sen, jonka poistamisesta aiheutuu vähiten toiminnallisia vaikutuksia, on toimielin pysytellyt sille näissä asioissa kuuluvan harkintavallan rajoissa. (ks. 81–83 kohta) Viittaukset: Yhteisöjen tuomioistuin: asia Labeyrie v. komissio (16/67, EU:C:1968:37); asia Geist v. komissio (61/76, EU:C:1977:127, 38 kohta) ja asia Bellardi-Ricci ym. v. komissio (178/80, EU:C:1981:310, 19 kohta) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia Scheuer v. komissio (T‑108/89, EU:T:1990:45, 41 kohta); asia Pitrone v. komissio (T‑46/89, EU:T:1990:62, 60 kohta); asia Sebastiani v. parlamentti (T‑163/89, EU:T:1991:49, 33 kohta); asia Lacruz Bassols v. yhteisöjen tuomioistuin (T‑109/92, EU:T:1994:16, 88 kohta); asia Cesaratto v. parlamentti (T‑108/96, EU:T:1997:115, 48–51 kohta) ja asia Karatzoglou v. AER (T‑471/04, EU:T:2008:540, 59 kohta)