Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kumoamiskanne - Kannekelpoiset toimet - Kannekelpoisten toimien käsite - Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia - Kanne komission päätöksestä, jolla myönnetään sen vastaanottajalle puuttumattomuustodistus tai yksilöllinen poikkeuslupa kilpailusääntöjen mukaisesti lyhyemmäksi ajaksi kuin mitä alkuperäisessä hakemuksessa haettiin - Tutkittavaksi ottaminen

(EY:n perustamissopimuksen 173 artikla (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla))

2. Kilpailu - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Rule of reason -periaate ei kuulu yhteisön kilpailuoikeuteen

(EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 ja 3 kohta (joista on tullut EY 81 artiklan 1 ja 3 kohta))

3. Kilpailu - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Kielto - Poikkeuslupa - Liitännäisrajoitukseksi katsottava ehto - Liitännäisrajoituksen käsitteen ulottuvuus - Rajoitus, joka liittyy suoraan pääjärjestelyn toteuttamiseen ja on sen kannalta välttämätön - Objektiivisuus ja suhteellisuus - Taloudellisen tilanteen monitahoinen arviointi - Tuomioistuinvalvonnan rajat - Määrittelyn seuraukset

(EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 ja 3 kohta (joista on tullut EY 81 artiklan 1 ja 3 kohta))

4. Kilpailu - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Kielto - Poikkeuslupa - Tuomioistuinvalvonnan rajat

(EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohta (joista on tullut EY 81 artiklan 3 kohta))

Tiivistelmä

1. Perustamissopimuksen 173 artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla) tarkoitettuja, kumoamiskanteen kohteeksi kelpaavia toimia tai päätöksiä ovat sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi.

Luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt voivat nostaa kumoamiskanteen yhteisön toimielimen päätöksestä, jolla ei hyväksytä kokonaan tai osittain kyseisen henkilön esittämää täsmällistä ja selkeää vaatimusta, joka kuuluu kyseisen toimielimen toimivaltaan. Tällaisessa tilanteessa vaatimuksen hylkääminen osittain tai kokonaan saa aikaan sellaisia sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa vaatimuksen esittäjän etuihin.

Komission päätös, jolla puuttumattomuustodistus tai yksilöllinen poikkeuslupa myönnetään kilpailusääntöjen mukaisesti ainoastaan osaksi ilmoitetun sopimuksen voimassaoloaikaa, saa sopimuksen osapuoliin nähden - jotka hakivat puuttumattomuustodistusta tai toissijaisesti poikkeuslupaa sopimuksen koko voimassaoloajaksi - aikaan sellaisia sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa niiden etuihin.

( ks. 35-41 kohta )

2. Rule of reason -periaatteen ei voida katsoa kuuluvan yhteisön kilpailuoikeuteen.

Sellainen perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan (josta on muutettuna tullut EY 81 artiklan 1 kohta) tulkinta, jonka mukaan olisi punnittava - rule of reason -periaatteen mukaisesti - sopimuksen kilpailua edistäviä ja kilpailua rajoittavia vaikutuksia, kun arvioidaan, sovelletaanko siihen perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa asetettua kieltoa, ei sovi ongelmitta yhteen 85 artiklan normatiivisen rakenteen kanssa. Perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdassa määrätään nimenomaisesti mahdollisuudesta myöntää kilpailua rajoittaville sopimuksille poikkeus silloin, kun ne täyttävät tietyt edellytykset, muun muassa kun ne ovat välttämättömiä tiettyjen tavoitteiden toteuttamiseksi ja kun ne eivät anna yrityksille mahdollisuutta poistaa kilpailua merkittävältä osalta kysymyksessä olevia tuotteita. Ainoastaan tässä määräyksessä tarkoitetussa tapauksessa voidaan punnita rajoituksen kilpailua edistäviä ja kilpailua rajoittavia vaikutuksia. Perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohta menettäisi suuren osan tehokkaasta vaikutuksestaan, jos tällainen tutkimus pitäisi tehdä jo perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa sovellettaessa.

Vaikka yhteisöjen tuomioistuin ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ovat joissakin tuomioissaan - ks. mm. asia 56/65, Société technique minière, tuomio 30.6.1966; asia 258/78, Nungesser ja Eisele v. komissio, tuomio 8.6.1982; asia 262/81, Coditel ym., tuomio 6.10.1982; asia 161/84, Pronuptia, tuomio 28.1.1986; asia C-250/92, DLG, tuomio 15.12.1994; asia C-399/93, Oude Luttikhuis ym., tuomio 12.12.1995 ja yhdistetyt asiat T-374/94, T-375/94, T-384/94 ja T-388/94, European Night Services ym. v. komissio, tuomio 15.9.1998 - kannattaneet perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa asetetun kiellon väljempää tulkintaa, näitä tuomioita ei pidä kuitenkaan tulkita siten, että niissä vahvistettaisiin rule of reason -periaatteen olemassaolo. Ne liittyvät pikemminkin laajempaan oikeudelliseen näkemykseen, jonka mukaan ei ole syytä katsoa täysin abstraktisti ja yleisesti, että kaikki sopimuksen osapuolten tai osapuolen vapautta rajoittavat sopimukset kuuluisivat perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa asetetun kiellon piiriin. Arvioitaessa sitä, voidaanko tätä määräystä soveltaa tiettyyn sopimukseen, on otettava huomioon se konkreettinen asiayhteys, johon sopimuksen vaikutukset kohdistuvat, etenkin kysymyksessä olevien yritysten taloudellinen ja oikeudellinen toimintaympäristö, tässä sopimuksessa tarkoitetut tuotteet ja/tai palvelut sekä kyseisten markkinoiden toiminnan tosiasialliset edellytykset ja niiden rakenne.

( ks. 72-76 ja 107 kohta )

3. Yhteisön kilpailuoikeudessa liitännäisrajoituksen käsite kattaa kaikki rajoitukset, jotka liittyvät suoraan pääjärjestelyn toteuttamiseen ja ovat sen kannalta välttämättömiä.

Pääjärjestelyn toteuttamiseen suoraan liittyvänä rajoituksena on pidettävä rajoitusta, jolla on pienempi merkitys kuin kyseisen järjestelyn toteuttamisella ja jolla on selvä yhteys tähän.

Rajoituksen välttämättömyyttä koskevaa edellytystä on arvioitava kahdelta kannalta. On tutkittava yhtäältä, onko rajoitus objektiivisesti arvioiden välttämätön pääjärjestelyn toteuttamiselle, ja toisaalta, onko se tähän nähden oikeassa suhteessa. Sitä, onko rajoitus pääjärjestelyn kannalta objektiivisen välttämätön, voidaan tutkia vain melko abstraktilla tasolla. Ei ole arvioitava sitä, onko rajoitus kyseessä olevien markkinoiden kilpailutilanteessa välttämätön pääjärjestelyn taloudellisen menestymisen kannalta, vaan sitä, onko rajoitus tietyn pääjärjestelyn yhteydessä välttämätön tämän järjestelyn toteuttamisen kannalta. Jos pääjärjestely olisi ilman rajoitusta hankalasti toteutettavissa tai jos sitä ei voitaisi toteuttaa, rajoitusta voidaan pitää järjestelyn toteuttamisen kannalta objektiivisen välttämättömänä.

Kun rajoitus on objektiivisen välttämätön pääjärjestelyn toteuttamiseksi, on vielä varmistettava, ettei sen kesto eikä aineellinen ja maantieteellinen soveltamisala ylitä sitä, mikä on tarpeen kyseisen järjestelyn toteuttamiselle. Jos rajoituksen kesto tai soveltamisala ylittävät sen, mikä on tarpeen järjestelyn toteuttamiselle, sitä on arvioitava erikseen perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan (josta on tullut EY 81 artiklan 3 kohta) mukaisesti.

Siltä osin kuin komission on tehtävä monimutkaisia taloudellisia arviointeja ratkaistakseen sen, onko tietty rajoitus pääjärjestelyn suhteen liitännäinen rajoitus, tämän ratkaisun tuomioistuinvalvonnassa ainoastaan tarkistetaan, että menettelysääntöjä on noudatettu, perustelut ovat riittävät, tosiseikat pitävät paikkansa, ilmeistä arviointivirhettä ei ole tehty eikä harkintavaltaa ole käytetty väärin.

Jos on osoitettu, että rajoitus liittyy suoraan pääjärjestelyyn ja on sen toteuttamisen kannalta välttämätön, tämän rajoituksen kilpailusääntöjen mukaisuutta on arvioitava samaan aikaan kuin pääjärjestelyn kilpailusääntöjen mukaisuutta. Kun pääjärjestelyyn ei sovelleta perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa, sama koskee tähän järjestelyyn suoraan liittyviä ja sen kannalta välttämättömiä rajoituksia. Jos pääjärjestely sen sijaan on tässä määräyksessä tarkoitettu rajoitus, mutta sitä koskee perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan mukainen poikkeus, tämä poikkeus kattaa myös kyseiset liitännäisrajoitukset.

( ks. 104-116 kohta )

4. Komission perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan (josta on tullut EY 81 artiklan 3 kohta) nojalla käyttämä toimivalta edellyttää väistämättä monimutkaista taloudellista arviointia, minkä vuoksi tämän arvioinnin tuomioistuinvalvonnassa on rajoituttava tarkastelemaan tosiseikkojen sisältöä ja niitä oikeudellisia johtopäätöksiä, joita komissio voi näiden perusteella tehdä. Tämä periaate pätee erityisesti, kun kyse on siitä, että komissio määrittää ajanjakson, jonka aikana rajoituksen katsotaan olevan välttämätön.

( ks. 156 ja 157 kohta )