YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)

27 päivänä marraskuuta 1997

Asia T-20/96

Stephen Pascali

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Tieteelliseen tai tekniseen virkaryhmään kuuluva väliaikainen toimenhaltija — Nimitys hallintotalousarvion alaisuuteen kuuluvaan virkaan — Sellaisen päätöksen poistaminen, jolla myönnettiin ylimääräinen ikälisä poikkeuksellisten ansioiden vuoksi”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-977

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan kumoamaan 26.6.1995 tehty komission päätös, jolla komission 18.10.1994 tekemä päätös ylimääräisen ikälisän myöntämisestä kantajalle poistettiin.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja on 1.2.1985 lähtien työskennellyt tilapäisesti komissiossa tuolloisen työnantajansa British Telecomin määräyksestä.

Kantaja tuli komission palvelukseen 1.12.1986 tutkimustalousarvion alaisena palkkaluokkaan A 5, palkkataso 3, kuuluvana väliaikaisena toimihenkilönä. Hänet määrättiin televiestinnästä, tietotekniikan markkinoista ja tutkimuksen hyödyntämisestä vastaavaan pääosastoon (PO XIII).

Kantajalle, joka tuolloin oli luokiteltu palkkaluokkaan A 5, palkkatasoon 4, myönnettiin 13.3.1990 päivätyllä päätöksellä ylimääräinen ikälisä varainhoitovuodelle 1989 poikkeuksellisten ansioiden perusteella Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 97 artiklan 1 kohdan nojalla; kyseistä artiklaa sovelletaan väliaikaisiin toimihenkilöihin Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen (jäljempänä palvelussuhteen ehdot) erään artiklan mukaisesti.

Kantajalle ilmoitettiin 19.4.1991, että budjettivallan käyttäjä oli ”luokitellut uudelleen” hänen toimensa; kyseinen palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan a kohdan mukainen väliaikainen toimi muutettiin vakinaiseksi toimeksi, jonka palkka maksetaan tutkimustalousarviosta (palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan d kohdan mukainen toimi).

Kantajan työsopimusta muutettiin 1.10.1991 ja hänet luokiteltiin palkkaluokkaan A4, palkkatasoon 3, 1.8.1991 lähtien. Ikälisien kertymisen alkuajankohdaksi vahvistettiin 1.7.1990. Kyseinen toimi kuuluu tutkimustalousarvion alaisuuteen.

Sisäisen kilpailun KOM/T/A/92 johdosta kantaja otettiin soveltuvien hakijoiden luetteloon, ja hänelle ilmoitettiin tästä 16.10.1992.

Henkilöstöstä ja hallinnosta vastaavan pääosaston (PO IX) pääjohtajan 16.5.1994 tekemällä päätöksellä, joka annettiin tiedoksi 3.6.1994, kantaja nimitettiin 1.4.1994 alkaen koeajalla olevaksi palkkaluokkaan A 4, palkkatasoon 4, kuuluvaksi johtavaksi hallintovirkamieheksi, ja ikälisien kertymisen alkuajankohdaksi vahvistettiin 1.7.1992. Kantaja määrättiin POXIII:n budjettiasioista ja tilintarkastustuomioistuimesta vastaavan yksikön 2 virkaan (kyseinen yksikkö on suoraan pääjohtajan alaisuudessa). Tämä virka kuuluu hallintotalousarvion alaisuuteen.

Kantaja eteni 1.7.1994 palkkaluokkansa palkkatasolle 5 henkilöstösääntöjen 44 artiklan mukaisesti.

PO XIII:n pääjohtajan päätöksellä, jota ei ole päivätty mutta joka annettiin tiedoksi 19.8.1994, kantajaja hänen virkansa siirrettiin 2.4.1994 alkaen kantajan vanhaan yksikköön (PO XIII:n telemaattisista sovellutuksista (verkot ja palvelut) vastaavan osaston C yksikköön 6, joka vastaa liikenteeseen ja ympäristöön sovelletusta telematiikasta).

Tällä välin käytiin menettely, jossa päätettiin ylimääräisten ikälisien myöntämisestä vuonna 1994.

Komissio teki 14.7.1994 päätöksen ”sellaisten virkamiesten tai väliaikaisten toimihenkilöiden, joiden palkat maksetaan mtkimusmäärärahoista ja jotka kuuluvat tieteelliseen/tekniseen virkaryhmään - hallinnolliseen virkaryhmään, ylennyksistä ja heidän luokitteluaan koskevista muutoksista”. Päätöksen PO XIII:a koskevassa osassa otsakkeen ”virkamiehet” alla mainittiin kantajan nimi.

Nimittävä viranomainen teki 18.10.1994 päätöksen, jonka 1 artiklassa todetaan seuraavaa:

”Stephen Pascallille (henkilöstönumero 59847 D), palkkaluokka A 4, palkkataso 5, myönnetään ylimääräinen ikälisä, ja hänet luokitellaan tämän vuoksi kyseisen palkkaluokan palkkatasoon 6.”

Kantaja nimitettiin 1.1.1995 alkaen vakinaiseksi virkamieheksi 27.1.1995 tehdyllä päätöksellä.

PO IX: n henkilöstöstä vastaavan osaston A kaksi yksikön päällikköä ilmoittivat kantajan yksikön päällikölle 25.1.1995 päivätyssä muistiossa, jossa viitattiin ” ylenny skomitean 14.7.1994 tekemään päätökseen”, että kantaja ei enää sen jälkeen, kun hänet oli nimitetty hallintotalousarvion alaisuuteen kuuluvaan virkaan, ”voinut vaatia maksettavaksi ylimääräistä ikälisää” ja että ”tilanne korjattaisiin” perimällä ylimääräiset ikälisät takaisin hänen palkastaan.

PO IX:n oikeuksista ja velvollisuuksista vastaavan osaston B palkkaus- ja kulukorvauksista vastaavan yksikön 4 eräs virkamies lähetti kantajalle 8.3.1995 muistion. Muistio koskee ”myönnetyn ikälisän poistamista”, ja siinä todetaan ”kyseisen toimenpiteen mukaisesti”, että kantajan palkasta peritään vuoden 1995 huhtikuusta lähtien yhteensä 72856 Belgian frangia.

Kantajan palkasta ilmoitettavaksi tehtäviä pidätyksiä ei tehty, mutta vuoden 1995 maaliskuusta lähtien kantaja ei enää ole saanut palkkaluokan A 4, palkkatason 6 mukaista palkkaa, vaan hänelle on maksettu kyseisen palkkaluokan palkkatason 5 mukainen palkka.

PO IX:n osaston A osastopäällikkö lähetti 30.5.1995 kantajan lakimiehelle jäljennöksen nimittävän viranomaisen 31.5.1995 (!) päivätystä päätöksestä, jolla poistettiin 18.10.1994 päivätty päätös, jolla kantajalle myönnettiin ylimääräinen ikälisä, ja jossa määrättiin perittäväksi takaisin kyseisinä ikälisinä maksetut määrät.

Tämä 31.5.1995 päivätty päätös kumottiin ja korvattiin nimittävän viranomaisen 26.6.1995 tekemällä päätöksellä, jossa säädetään seuraavaa:

”1 artikla

18.10.1994 päivätty päätös, jolla Stephen Pascallille myönnettiin ylimääräinen ikälisä 1.8.1994 alkaen, poistetaan.

2 artikla

Määriä, joita ylimääräisenä ikälisänä on aiheettomasti maksettu 1.8.1994 jälkeen, ei peritä takaisin. ”

Päätöksen perusteluissa nimittävä viranomainen toteaa, ettei kantaja voi olla tietoinen siitä, että ikälisinä saadut summat ovat olleet aiheettomia, joten nimittävä viranomainen toteaa, ettei ole syytä soveltaa henkilöstösääntöjen 85 artiklaa, joka koskee aiheettomasti suoritetun etuuden takaisinperimistä.

Kantaja teki valituksen tästä viimeksi mainitusta päätöksestä 27.9.1995. Valitus hylättiin implisiittisesti. Kanteen nostamisen jälkeen komissio teki nimenomaisen hylkäämispäätöksen, jota ei kuitenkaan ole liitetty asiakiijavihkoon.

Pääasia

Perusteluvelvollisuuden rikkomista koskeva kanneperuste

Ensimmäistä kanneperustetta ei ole mainittu valituksessa. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kuitenkin tutkii viran puolesta, onko perusteluvelvollisuutta noudatettu. Perusteluvelvollisuuden tavoitteena on, että yhteisöjen tuomioistuimet voivat valvoa päätöksen laillisuutta ja että se, jolle päätös on osoitettu, saa tietoonsa riittävästi seikkoja voidakseen tutkia, onko päätös asianmukainen vai onko siinä sellainen virhe, jonka johdosta sen lainmukaisuus voidaan riitauttaa. Tämä edellytys täyttyy silloin, kun riidanalainen päätös on tehty kyseisen virkamiehen tuntemassa yhteydessä ja kun hän voi sen perusteella ymmärtää häntä koskevan toimenpiteen laajuuden (43 ja 44 kohta).

Viittaukset: asia 195/80, Michel v. parlamentti, 26.11.1981 (Kok. 1981, s. 2861, 22 kohta); asia T-80/92, Turner v. komissio, 16.12.1993 (Kok. 1993, s. II-1465, 62 kohta) ja asia T-534/93, Grynberg ja Hall v. komissio, 14.7.1994 (Kok. H. 1994, s. II-595, 59 kohta).

Komission ja nimittävän viranomaisen tässä asiassa omaksumat peräkkäiset kannat ovat ristiriitaiset. Kirjeessä, joka on päivätty 30.5.1995, ja itse riidanalaisessa päätöksessä todetaan kuitenkin riittävän selvästi ne syyt, joiden perusteella päätös tehtiin. Koska kantaja jo oli tietoinen riidanalaisista seikoista saatuaan 25.1.1995 ja 8.3.1995 päivätyt muistiot, hän pystyi näiden perusteluja koskevien asiakirjojen nojalla tarkastamaan päätöksen asianmukaisuuden. Myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi niiden perusteella valvoa päätöksen lainmukaisuutta (45-47 kohta).

Toinen kanneperuste, joka koskee oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista, ja kolmas kanneperuste, joka koskee luottamuksensuojan periaatteen loukkaamista

Kantaja väittää ensinnäkin, että poistettu päätös oli lainmukainen ja että lainmukaista päätöstä, jolla annetaan subjektiivisia oikeuksia, ei voida poistaa. Toiseksi kantaja korostaa, että vaikka poistettu päätös olisi ollut lainvastainen, ne edellytykset, joiden täyttyessä päätös voidaan poistaa oikeusvarmuuden periaatteeseen, luottamuksensuojan periaatteeseen ja suhteellisuusperiaatteeseen liittyvät näkökohdat huomioon ottaen, eivät ole täyttyneet (61 kohta).

Aluksi on siis tarkasteltava 18.10.1994 tehdyn päätöksen lainmukaisuutta (62 kohta).

Kyseinen päätös tehtiin henkilöstösääntöjen 97 artiklan 1 ja 3 kohdan nojalla. Henkilöstösääntöjen 97 artiklan soveltamisen edellytyksenä on, että virkamiehen palkka maksetaan talousarvion tutkimus-ja sijoitusmäärärahoista (63 kohta).

Henkilöstösääntöjen 97 artiklaa ei voida soveltaa kantajaan 1.4.1994 lähtien, sillä tuona päivämääränä kantaja nimitettiin palkkaluokkaan A 4, palkkatasoon 4, kuuluvaksi koeajalla olevaksi johtavaksi hallintovirkamieheksi PO XIII:ssa olevaan virkaan ja hänen palkkansa maksettiin siitä lähtien hallintotalousarvioon kuuluvista määrärahoista (64 ja 65 kohta).

PO XIII:n pääjohtajan päiväämättömällä päätöksellä, joka annettiin tiedoksi 19.8.1994, kantajan aiempaa tilannetta ei palautettu; kyseisen päätöksen mukaan kantajaa ja hänen virkaansa koskevaa määräystä ”muutettiin” yksikön edun vuoksi ja asianosainen siirrettiin aiempaan yksikköönsä eli PO XIII:een. Päätöksen sanamuodosta käy nimittäin selvästi ilmi, että kyse on virkamiehen asemapaikan uudelleenmääräämisestä; kyseinen toimenpide edellyttää määritelmänsä mukaan virkamiehen siirtämistä virkoineen, eikä kyse siis ole siirtymisestä toiseen virkaan, päinvastoin kuin silloin kun kyse on toisiin tehtäviin siirtämisestä (66 kohta).

Vaikka tällä päätöksellä siis on muutettu kantajan virkamääräystä eli vaikka sillä siis on muutettu hänen tehtäviään PO XIILssa — tehtävien määrittäminen kuuluu toimielimen sisäiseen toimivaltaan sen järjestäessä yksikköjään — sillä ei kuitenkaan ole ollut vaikutusta kantajan virkaan sellaisena kuin siitä säädetään talousarviossa (67 kohta).

Viittaukset: asia T-32/92, Rasmussen v. komissio, 6.7.1993 (Kok. 1993, s. II-765, 39 kohta) ja asia C-398/93 P, Rasmussen v. komissio, 9.8.1994 (Kok. 1994, s. Ii-4043, 14 kohta).

Edellä esitetystä seuraa, että 18.10.1994 tehdyllä päätöksellä, jolla myönnettiin ylimääräinen ikälisä (palkkaluokka A 4, palkkataso 6), ei ollut oikeudellista perustaa ja että se näin ollen oli lainvastainen (70 kohta).

Tämän vuoksi on tarkasteltava, onko komissio noudattanut lainvastaisen hallintotoimen poistamisen ehtoja (71 kohta).

Tältä osin on todettava, että vaikka jokaiselle yhteisön toimielimelle, joka toteaa, että sen toteuttamassa toimenpiteessä on oikeudellinen virhe, on myönnettävä oikeus poistaa toimenpide takautuvasti kohtuullisessa ajassa, tätä oikeutta voidaan rajoittaa sen vuoksi, että on tarpeen ottaa huomioon toimenpiteestä hyötyneen tahon, joka on voinut luottaa toimenpiteen lainmukaisuuteen, perusteltu luottamus (72 kohta).

Viittaukset: asia 14/81, Alpha Steel v. komissio, 3.3.1982 (Kok. 1982, s. 749, 10-12 kohta); asia 15/85, Consorzio Cooperative d'Abruzzo v. komissio. 26.2.1987 (Kok. 1987, s. 1005, 12-17 kohta); asia C-248/89, Cargill v. komissio. 20.6.1991 (Kok. 1991, s. I-2987, 20 kohta) ja asia C-365/89, Cargill, 20.6.1991 (Kok. 1991. s. I-3045, 18 kohta).

Asiassa C-90/95 P, de Compte vastaan parlamentti, 17.4.1997 antamassaan tuomiossa (Kok. 1997, s. I-1999, 39 kohta) yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että sen jälkeen, kun vastaanottajalle on syntynyt perusteltu luottamus hallintopäätöksen lainmukaisuuteen, sitä ei voida myöhemmin heikentää, ellei ole olemassa sellaista yleistä etua, jota on pidettävä tärkeämpänä kuin sitä intressiä, joka sillä, jolle päätös on osoitettu, on sen suhteen, että tilanne, jota hän saattoi pitää pysyvänä, säilytetään ennallaan. Yhteisöjen tuomioistuin täsmensi lisäksi (36 ja 38 kohta), että perusteltu luottamus poistettuun päätökseen saavutetaan silloin, kun se, jolle päätös on osoitettu, saattoi luottaa päätöksen näennäiseen lainmukaisuuteen; perustellun luottamuksen syntymisen kannalta ratkaiseva hetki on se hetki, jolloin päätös on annettu tiedoksi (73 kohta).

Poistettu päätös tehtiin tässä asiassa sellaisen säännöksen — henkilöstösääntöjen 97 artiklan — nojalla, jota ei enää voitu soveltaa kantajaan. Päätöksellä ei siis ollut oikeudellista perustaa. Kantajalle ei näin ollen voida katsoa syntyneen perusteltua luottamusta siltä osin kuin hänelle myönnettiin 18.10.1994 tehdyllä päätöksellä ylimääräinen ikälisä. Hallintoviranomaisella oli tämän johdosta oikeus poistaa kyseinen päätös, edellyttäen, että se toimi kohtuullisessa ajassa. Vähän yli kahden kuukauden aikaa on tältä osin pidettävä kohtuullisena, kun taas yli kahden vuoden aikaa on pidettävä liian pitkänä (75—78 kohta).

Viittaukset: eni. asia Alpha Steel v. komissio, 12 kohtaja em. asia Consorzio Cooperative d'Abruzzo v. komissio, 15 ja 16 kohta.

Näissä olosuhteissa sitä aikaa, jonka kuluessa vastaajana oleva toimielin on toiminut poistaakseen 18.10.1994 tehdyn päätöksen, on pidettävä kohtuullisena (80 kohta).

Ratkaisu:

Kanne hylätään.