ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 202/20

Kanne 2.3.2017 – Anastassopoulos ym. v. neuvosto ja komissio

(Asia T-147/17)

(2017/C 202/34)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantajat: Nikolaos Anastassopoulos (Nea Erythraia, Kreikka), Aristeidis Anastassopoulos (Nea Erythraia), Alexia Anastassopoulos (Nea Erythraia), Maria–Myrto Anastassopoulos (Nea Erythraia) ja Sophie Velliou (Kifissia, Kreikka) (edustajat: asianajajat K. Floros ja M. Meng Papantoni)

Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

— ottamaan tämän kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

— hyväksymään heidän vahingonkorvausvaatimuksensa myöntämällä ensimmäiselle kantajalle 123 442 euroa, kullekin seuraaville kolmelle 61 721 euroa ja viidennelle kantajalle 120 900 euroa tai toissijaisesti ensimmäiselle kantajalle 38 227,20 euroa, kullekin seuraaville kolmelle 19 107,60 euroa ja viidennelle 37 440 euroa, kaikissa tapauksissa viivästyskorkoineen

— velvoittamaan vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut riippumatta asian ratkaisusta.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantajat väittävät kanteensa tueksi, että on loukattu syrjintäkiellon perusperiaatetta siltä osin kuin tämän periaatteen mukaan erilaisia tilanteita on kohdeltava eri tavoin ja rikottu Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 21 artiklaa, jossa kyseinen periaate konkretisoidaan.

Kantajien mukaan heille on aiheutunut merkittäviä taloudellisia tappioita siitä, että heidän valtionobligaatioihinsa on sovellettu lakia 4050/12, jonka nimenä on myös ”PSI” (Private Sector Investment), ja he väittävät, että heitä on kohdeltu samalla tavalla (myös heidän obligaatioidensa arvonalennukseen (haircut) sovelletun prosenttiosuuden osalta) kuin oikeushenkilöitä, muiden muassa pankkeja ja erityisrahastoja, huolimatta näiden välisistä perustavanlaatuisista eroista.

Kantajien mielestä tällainen sama kohtelu johtuu euroryhmän puheenjohtajasta ja/tai euroryhmästä sellaisenaan, jotka kantajien mukaan kielsivät paitsi luonnollisten henkilöiden vapauttamisen haircutista myös kaikki myöhemmät korvaavat toimenpiteet, sekä komissiosta, joka kantajien mukaan antoi suostumuksensa tällaiseen edellä mainitun periaatteen loukkaamiseen ja perusoikeuskirjan 21 artiklan rikkomiseen huolimatta sillä SEU 17 artiklan nojalla olevasta velvollisuudesta, sellaisena kuin sitä on tulkittu 20.9.2016 annetussa tuomiossa Ledra Advertising ym. v. komissio ja EKP (C-8/15 P–C-10/15 P, EU:C:2016:701).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 195/34

Kanne 18.4.2017 – Recylex ym. v. komissio

(Asia T-222/17)

(2017/C 195/48)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Recylex SA (Pariisi, Ranska), Fonderie et Manufacture de Métaux (Anderlecht, Belgia) ja Harz-Metall GmbH (Goslar, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Wellinger, S. Reinart ja K. Bongs)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

— alentamaan niille SEUT 101 artiklan mukaisesta menettelystä 8.2.2017 annetussa Euroopan komission päätöksessä (C(2017) 900 final) määrätyn sakon määrää

— myöntämään kantajille maksujärjestelyn ja

— velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kuuteen kanneperusteeseen.

1. Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki virheen jättäessään soveltamatta kantajiin sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun tiedonannon (1) 26 kohtaa (viimeinen alakohta) rikkomisen keston osalta.

2. Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki virheen jättäessään soveltamatta kantajiin sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun tiedonannon 26 kohtaa (viimeinen alakohta) Ranskaa koskevan rikkomisen osalta.

3. Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki virheen, kun se sovelsi sakon laskennassa erityistä 10 prosentin korotusta sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen (2) 37 kohdan perusteella.

4. Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki virheen, kun se jätti myöntämättä kantajille 50 prosentin alennuksen sakosta sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun tiedonannon 26 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan perusteella.

5. Viides kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä loukataan suhteellisuusperiaatetta ja syrjintäkiellon periaatetta sekä periaatetta, jonka mukaan rangaistukset on määrättävä yksilöllisesti.

6. Kuudes kanneperuste, jossa unionin yleistä tuomioistuinta pyydetään käyttämään täyttä harkintavaltaansa maksujärjestelyn myöntämiseksi kantajille sakon osasta, joka on mahdollisesti vielä maksettava.

(1) Sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annettu Euroopan komission tiedonanto (EUVL 2006, C 298, s. 17), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun komission tiedonannon muuttamisesta annetulla komission tiedonannolla (EUVL 2015, C 256, s. 1).

(2) Asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annetut suuntaviivat (EUVL 2006, C 210, s. 2).
—

Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu ja kyseisessä asiassa sovellettavaa oikeuskäytäntöä on sovellettu väärin;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 104/51

Kanne 20.1.2017 – Amicus Therapeutics UK ja Amicus Therapeutics v. EMA

(Asia T-33/17)

(2017/C 104/72)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Amicus Therapeutics UK Ltd (Gerrards Cross, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Amicus Therapeutics, Inc. (Cranbury, New Jersey, Yhdysvallat) (edustajat: L. Tsang, solicitor, J. Mulryne, solicitor, ja F. Campbell, barrister)

Vastaaja: Euroopan lääkevirasto (EMA)

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan kliinisen tutkimusraportin AT-1001-011 tutustuttavaksi antamisesta asetuksen (EY) N:o 1049/2001 nojalla tehdyn päätöksen, jonka vastaaja on saattanut kantajien tietoon 14.12.2016

— toissijaisesti palauttamaan päätöksen vastaajalle sen uudelleen arvioimiseksi sen jälkeen, kun kantajille on varattu tilaisuus yksilöityjen huomautusten esittämiseen kliinisen tutkimusraportin tietyistä osista, jotka olisi poistettava ennen raportin antamista tutustuttavaksi

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajille tästä asiasta aiheutuvat oikeudenkäyntikulut ja muut kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahteen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että kyseessä oleva kliininen tutkimusraportti kuuluu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdassa säädetyn yleisen salassapito-olettaman soveltamisalaan, kun otetaan huomioon (i) asiassa sovellettavan unionin alakohtaisen lainsäädännön rakenne ja sanamuoto, (ii) unionin toimielinten velvollisuus täyttää teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen 39 artiklan 3 kappaleen mukaiset velvoitteet sekä (iii) kantajien yksityisyyden suojaa ja omistusoikeutta koskeville perusoikeuksille kuuluva merkitys.
6)

Kuudennella kanneperusteella esitetään lisäksi tai vaihtoehtoisesti, että komissio on tehnyt useita virheitä kantajille määrätyn sakon laskennassa, minkä vuoksi tuomioistuimen on alennettava sakkoa. Komission (a) olisi pitänyt ottaa lieventävät seikat laajemmin huomioon ja soveltaa pienempää vakavuuskerrointa ja sakon kilpailusääntöjen kestosta riippumatonta perusosaa (”pääsymaksu”), jolloin sakko ilmentäisi komission toteamaa kantajien vähäistä ja poikkeavaa roolia, ja (b) olla soveltamatta kaikkiin osapuoliin samaa laskutapaa laskiessaan myynnin arvoa, minkä seurauksena kantajia on kohdeltu epäedullisesti ilman objektiivista perustetta, mutta (c) soveltaa suurempaa alennusta kantajien käteismyyntilukuihin niiden suhteellisen taloudellisen merkityksen ottamiseksi huomioon ja (d) olla sisällyttämättä EONIA-myyntejä sen tekemiin myynnin arvoa koskeneisiin laskelmiin.
—

Kantaja väittää tältä osin, että riidanalaisen päätöksen on välttämättä perustuttava nimenomaiselle oikeusnormille eikä, kuten tässä asiassa, komission yksiköiden laatimalle Guide on Financial issues –oppaalle, joka ei ole oikeudellisesti sitova. Riidanalaisella päätöksellä myös loukataan hyvän hallinnon periaatetta, jonka mukaan komissio ei saa toteuttaa vastaanottajilleen sitovia toimenpiteitä, jotka perustuvat komission ulkopuolisen tarkastajan epätäydelliselle ja ristiriitaiselle raportille.
—

toteamaan SEUT 277 artiklan nojalla, että Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 31.5.2013 annetun neuvoston päätöksen 2013/255/YUTP (EUVL 2013, L 147, s. 14) 28 artiklan 2 kohdan a alakohtaa ja Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 442/2011 kumoamisesta 18.1.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 36/2012 (EUVL 2012, L 16, s. 1) 15 artiklan 1 a kohdan a alakohtaa ei sovelleta kantajaan ja että riidanalainen päätös ja riidanalainen asetus on näin ollen kumottava siltä osin kuin niitä sovelletaan kantajaan
—

Puolustautumisoikeuksien toista osaa (oikeus tutustua asiakirjoihin) on loukattu, oikeus tutusta henkilökansioon ja 27.2.2012 tehtyä kielteistä päätöstä koskeviin asiakirjoihin on evätty, henkilöstösääntöjen 25 ja 26 artiklaa on rikottu ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on rikottu
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa sekä 7 artiklan 2 kohtaa on rikottu.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu lainvastaisuuteen, johon on syyllistytty, kun parlamentti on antanut riidanalaiset suuntaviivat, koska siinä yhteydessä on rikottu henkilöstösääntöjä ja lomaoikeuksien hallinnointia koskevissa sisäisissä säännöissä tunnustettuja oikeuksia, sekä kantajien saavutettujen etujen loukkaamiseen. — Kaksi kantajaa, joille kolme yksittäistä kanteen kohteena olevaa päätöstä – eli 2.6.2016, 13.6.2016 ja 12.4.2016 päivätyt päätökset, joista kahdella ensimmäisellä evätään kantajien hakemat lomat ja kolmannella hyväksytään yhden kantajan lomahakemus mutta sisällytetään lomat 3,5 päivän kiintiöön – on osoitettu, katsovat näin ollen, että mainituissa päätöksissä vedotaan kaikissa samaan perusteeseen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 6/46

Kanne 31.10.2016 – PY v. EUCAP Sahel Niger

(Asia T-763/16)

(2017/C 006/58)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: PY (Souffelweyersheim, Ranska) (edustajat: asianajajat S. Rodrigues ja A. Tymen)

Vastaaja: EUCAP Sahel Niger (Niamey, Niger)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— ottamaan tämän kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

ja näin ollen

— vahvistamaan Operaation SEUT 340 artiklan mukaisen vastuun

— määräämään, että kantajalle on korvattava hänelle aiheutunut aineellinen vahinko

— määräämään, että kantajalle on korvattava hänelle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä 70 000 euroa

— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka koskee sitä, että Operaatio EUCAP Sahel Niger (jäljempänä Operaatio) on syyllistynyt sopimusrikkomuksiin, minkä johdosta sille on syntynyt SEUT 340 artiklassa tarkoitettu sopimussuhteeseen perustuva vastuu.

Kantaja, joka on ollut aiemmin Operaation jäsen, katsoo, että Operaatio on tehnyt sopimusrikkomuksia, jotka liittyvät sisäiseen tutkimukseen ja uhrien suojelemiseen tilanteessa, jossa on paljastettu työpaikalla tapahtunut häirintä. Koska Operaatio ei ole toiminut ja koska se ei ole aloittanut sisäistä tutkimusta, häirintä, jonka kantaja on tuonut ilmi, on jatkunut, pahentunut ja vahingoittanut vakavasti kantajan terveyttä, mikä on johtanut hänen kiireelliseen palauttamiseensa. Kantaja väittää, että hän ei ole voinut palata työtehtäviinsä ennen sopimuksen päättymistä.

Näin ollen kantaja vaatii korvausta henkisestä kärsimyksestä, joka hänelle on aiheutunut siitä, että hänen on ollut pakko sietää häirintää – jonka hän on kuitenkin tuonut ilmi – useiden kuukausien ajan, minkä Operaatio olisi voinut välttää, sekä siitä, että hänen on ollut pakko lopettaa työnteko ja hänen terveytensä on heikentynyt ja hän on kärsinyt tapahtumien jälkeen masennuksesta. Lisäksi kantaja vaatii korvausta taloudellisesta vahingosta, joka on aiheutunut siitä, että hän on menettänyt palkkansa heti 30 päivän pituisen sairausloman jälkeen ja menettänyt mahdollisuuden työsopimuksensa uusimiseen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 462/33

Kanne 13.10.2016 – VFP v. komissio

(Asia T-726/16)

(2016/C 462/43)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Vlaamse Federatie van Persverkopers VZW (VFP) (Antwerpen, Belgia) (edustajat: asianajajat P. de Bandt, J. Dewispelaere ja J. Probst)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— toteaa, että kanne on otettava tutkittavaksi

— kumoaa Euroopan komission 3.6.2016 tekemän päätöksen valtiontuki SA.42366 (2016/N) – Belgia – Valtion korvaukset bpostille julkisten palveluiden tarjoamiseksi aikavälillä 2016-2020 (1);

— palauttaa asian komissiolle lisätutkimuksia ja uuden päätöksen tekemistä varten

— velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut ja

— määrää muista tarpeellisista toimenpiteistä.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen ainoaa oikeudelliseen perusteeseen, joka koskee sitä, että komissio on loukannut tämän menettelyllisiä oikeuksiaan tekemällä riidanalaisen päätöksen ja kun se ei ole käynnistänyt virallista SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaista menettelyä.

Tässä ainoassa oikeudellisessa perusteessaan kantaja toteaa, että niiltä osin kuin komissio oli kohdannut vakavia vaikeuksia lehtijakelua yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvänä palveluna koskevan mahdollisen hyvityksen soveltumisen sisämarkkinoille arvioimisessa, sillä oli laillinen velvollisuus tehdä päätös virallisen tutkintamenettelyn aloittamisesta. Kyseinen ainoa kanneperuste on jaettu neljään osaan. Kantaja väittää erityisesti, että vakavien vaikeuksien olemassaolo on todettavissa yhtäpitävistä todisteista, jotka perustuvat seuraaviin seikkoihin: (i) alustavan tutkinnan kesto ja erityiset olosuhteet, joiden perusteella tuki myönnettiin (ensimmäinen osa), (ii) se seikka, että komission tekemä analyysi sanomalehtien ja aikakausjulkaisujen jakelemisen luokittelemisesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviksi palveluiksi oli riittämätön (toinen osa), (iii) se seikka, että komission tekemä analyysi lehtijakelun yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvänä palveluna edunsaajista on puutteellinen (kolmas osa) ja (iv) se seikka, että komission tekemä analyysi kilpailun vääristymisestä ja kaupan kehityksestä on puutteellinen ja riittämätön (neljäs osa).

(1) EUVL 2016, C 341, s. 5.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 428/17

Kanne 1.9.2016 – IPA v. komissio

(Asia T-635/16)

(2016/C 428/19)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: SC IPA SA (Bukarest, Romania) (edustaja: asianajaja L. Vasilescu)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa vastaajan 28.6.2016 lähettämät veloitusilmoitukset nro 3241608864, määrältään 63 653,58 euroa, ja nro 3241608865, määrältään 9 690,30 euroa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja väittää, että riidan painopisteenä on ennen kaikkea sopimukseen, jonka edunsaaja kantaja on, liittyvät epäsuorat kustannukset. Muutaman vuoden jälkeen sopimuksen tekemisestä komissio lähetti virheellisen kaavakkeen epäsuorien kustannusten laskemista varten, mikä ei ole sopimusehtojen mukaista ja on vastoin kirjanpidon yleisesti hyväksyttyjä periaatteita ja käytäntöjä.

Kantaja väittää, että koska komissio on perustanut olettamansa tilintarkastukseen ja hyväksynyt kaikki tarkastajan päätelmät ilman, että se on ottanut huomioon tilintarkastajien soveltamaa epäsuorien kustannusten laskentatapaa, se rikkoo: (i) kirjanpito- ja hallinnointiperiaatteita ja -käytänteitä, jotka on vahvistettu sopimuksessa, ja (ii) yleisesti hyväksyttyjä kirjanpidon periaatteita ja käytäntöjä.

Kantaja väittää myös, että tilintarkastajan käyttämät ja komission hyväksymät epäsuorien kustannusten laskentatavat olivat perusteettomasti erilaisia kuin edunsaajan kirjanpitojärjestelmä kun kaikki sopimukseen liittyvät kulut piti määritellä edunsaajan yleisen kirjanpito- ja hallinnointiperiaatteen ja -käytänteiden mukaan. Edunsaajan kirjanpitojärjestelmä oli ainoa sopimuksessa hyväksytty kirjanpitojärjestelmä eikä kantajan epäsuorien kustannusten laskentajärjestelmien korvaamiselle tai hylkäämiselle ollut perusteita.

Viimeiseksi väitetään, että tilintarkastuksessa tilintarkastaja arvioi sopimuksen epäsuorat kustannukset todellisia pienemmiksi, ja komissio hyväksyttyään tilintarkastajan päätelmät kokonaisuudessaan lähetti 28.6.2016 veloitusilmoitukset nro 3241608864, määrältään 63 653,58 euroa, ja nro 3241608865, määrältään 9 690,30 euroa periäkseen takaisin tilintarkastuksessa kuvatun kustannusten erotuksen.
2)

Toinen kanneperuste, jossa väitetään, että aineiden ja seosten luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta annetussa asetuksessa (EY) N:o 1272/2008 (2) säädettyä menettelyä on rikottu – kyseessä on ultra vires -toimi: ehdottaessaan IPU:n luokittelemista lisääntymiselle vaaralliseksi aineeksi ja tukeutuessaan tähän ehdotukseen perusteluna IPU:n hyväksynnän uusimatta jättämiselle vastaaja on rikkonut sekä asetusta N:o 1272/2008 että kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annettua asetusta (EY) N:o 1107/2009 (3) ja on siten toiminut ultra vires.
—

kumoamaan Euroopan parlamentin pääsihteerin päätöksen, joka on tehty 24.6.2016 ja annettu tiedoksi 6.7.2016 ja joka koskee sitä, että ”77 276,42 euron määrä, joka on aiheettomasti suoritettu Sophie MONTELille, on perittävä takaisin”, ja jossa määrätään toimielimen toimivaltainen laskutusviranomainen ja kirjanpitäjä huolehtimaan kyseisen määrän takaisinperimisestä
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 383/22

Kanne 30.8.2016 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (AROMASENSATIONS)

(Asia T-479/16)

(2016/C 383/31)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat M. Zintler ja A. Stolz)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalainen tavaramerkki: EU-kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”AROMASENSATIONS” – Rekisteröintihakemus nro 14 198 824

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 6.6.2016 asiassa R 2482/2015-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä hylätään valitus, koska se perustuu 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaan

— velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

— Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 371/24

Valitus, jonka HI on tehnyt 22.8.2016 virkamiestuomioistuimen asiassa F-133/15, HI v. komissio, 10.6.2016 antamasta tuomiosta

(Asia T-464/16 P)

(2016/C 371/26)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: HI (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja M. Velardo)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan asiassa F-133/15 10.6.2016 annetun tuomion ja ratkaisemaan asian

— vaihtoehtoisesti palauttamaan asian virkamiestuomioistuimeen

— velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valituksensa tueksi valittaja vetoaa neljään valitusperusteeseen.

1) Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuutta ja puolustautumisoikeuksia koskevan unionin oikeuden rikkomiseen siltä osin kuin Euroopan komission nimittävä viranomainen ei ole esittänyt yksityiskohtaisia perusteluja päätökselleen määrätä valittajalle kurinpitoseuraamuksena palkkaluokan alentamisen kahdella palkkaluokalla saman tehtäväryhmän sisällä.

2) Toinen valitusperuste, joka perustuu Euroopan unionin oikeuden rikkomiseen, johon virkamiestuomioistuin on syyllistynyt kohtuullisten määräaikojen noudattamisen, puolustautumisoikeuksien ja perusteluvelvollisuuden osalta. Lisäksi virkamiestuomioistuin on ottanut vääristyneellä tavalla huomioon tosiseikat ja todisteet.

3) Kolmas valitusperuste, joka perustuu siihen, että virkamiestuomioistuin on ottanut vääristyneellä tavalla huomioon tosiseikat ja todisteet ja rikkonut Euroopan unionin oikeutta ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklaa.
—

Asetuksen N:o 2868/95 20 artiklan 7 kohdan c alakohtaa on rikottu.
—

toteamaan, että kanne, jossa vaaditaan Euroopan komission 11.1.2016 antaman päätöksen SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), joka koskee Belgian toteuttamaa valtiontukea, joka liittyy ylivoittojen verovapautuksiin, kumoamista, on otettava tutkittavaksi ja että se on hyväksyttävä
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 296/28

Kanne 24.6.2016 – Make up for ever/EUIPO – L'Oréal (MAKE UP FOR EVER)

(Asia T-320/16)

(2016/C 296/37)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Make up for ever (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja C. Caron)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: L'Oréal

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”Make up for ever” – Euroopan unionin tavaramerkki nro 3 416 443

EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 21.3.2016 asiassa R 985/2015-5 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— vahvistaa yhteisön sanamerkin ”Make up for ever” nro 3 416 443 olevan pätevä kaikkien hakemuksessa tarkoitettujen, jäljelle jääneiden tavaroiden ja palvelujen osalta;

— kumoaa riidanalaisen päätöksen;

— palauttaa tarvittaessa asian EUIPO:lle toimenpiteitä varten;

— velvoittaa L'Oréal-yhtiön korvaamaan EUIPO:n kumoamisosastossa, valituslautakunnassa ja unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

— Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu;
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja on syyllistynyt ilmeiseen arviointivirheeseen — Ilmeinen virhe rasittaa niiden tosiseikkojen arviointia, joiden perusteella asiassa ei hyväksytty kantajien kyvyttömyyttä sakon maksuun (inability to pay). Näin on siksi, että määrätty sakko vaarantaa kantajien taloudellisen elinkelpoisuuden, merkitsee yritysten varallisuuden arvon menettämistä, eikä siinä ole otettu huomioon taloudellista ja sosiaalista tilannetta, jossa sakko määrättiin.
—

velvoittamaan vastaaja maksamaan CSJU:lle 60 000,00 euron suuruisen summan, joka liittyy avustussopimukseen nro 287071 ”BiMed – Bicarbonate media blasting for paint-varnish removal and dry surface treatment”, ja 3 600,00 euron suuruisen summan viivästyskorkona, joka on laskettu 3,65 prosentin korkokannan mukaan, ajanjaksolta 12.9.2014–3.5.2016, ja
—

Kantaja toteaa myös, että koska unionin tuomioistuin vaatii, että jäsenvaltioiden on palautettava unionin oikeuden vastaisesti perimänsä määrät, samaa on sovellettava sellaisten määrien osalta, jotka unioni on perinyt oman oikeutensa, polkumyynnin vastainen sopimus mukaan lukien, vastaisesti. Jos kumoamista ei suostuta soveltamaan taannehtivasti, ajaudutaan tilanteeseen, jossa yksityisten on kärsittävä lainvastaisen toiminnan vaikutuksista ilman toiveen häivääkään sellaisten lainvastaisten vahinkojen korvaamisesta, joita niiden ei olisi pitänyt koskaan kärsiä.