ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Muutoksenhaku–Valitusperusteet–Tosiseikkojen ja selvitysaineiston virheellinen arviointi–Tutkimatta jättäminen–Unionin tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu tosiseikkojen ja selvitysaineiston arviointi, paitsi jos ne on otettu huomioon vääristyneellä tavalla–Valitusperuste, jonka mukaan tosiseikat on otettu huomioon vääristyneellä tavalla–Seikat, jotka on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, on ilmoitettava täsmällisesti, ja tähän vääristämiseen johtaneet analyysivirheet on osoitettava (SEUT 256 artikla; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan d alakohta) (ks. 28, 30 ja 33 kohta)
63

Koska neuvosto on vaatinut valittajan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska tämä on hävinnyt asian, hänet on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan neuvoston oikeudenkäyntikulut.
10

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo tässä yhteydessä, että asetuksen N:o 261/2004 2 artiklan l alakohdassa tarkoitetun käsitteen ”peruuttaminen” tulkitsemiseksi on 13.10.2011 annetun tuomion Sousa Rodríguez ym. (C‑83/10, EU:C:2011:652) mukaan tarkasteltava käsitettä ”reitti”, jonka unionin tuomioistuin on määritellyt merkitsevän matkaa, joka lentokoneen on tehtävä lähtölentoasemalta kohdelentoasemalle vahvistetun aikataulun mukaisesti, mikä tarkoittaa, että lentokoneen on lähdettävä liikkeelle suunnitellun reitin mukaisesti ja saavuttava kyseisen reitin mukaiseen kohteeseensa. Se katsoo tässä yhteydessä, että 19.11.2009 annetusta tuomiosta Sturgeon ym. (C‑402/07 ja C‑432/07, EU:C:2009:716) seuraa, että reitti on olennainen osatekijä lennossa, joka toteutetaan lentoliikenteen harjoittajan ennalta vahvistaman suunnitelman mukaisesti. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää myös, että kun otetaan huomioon ero viivästymisen ja peruuttamisen välillä, lentoa voidaan pitää peruutettuna vain, jos lentoliikenteen harjoittaja hoitaa matkustajien kuljetuksen toisella lennolla, jonka alkuperäinen lentosuunnitelma poikkeaa alkuperäisen lennon lentosuunnitelmasta. Se päättelee tästä, että reitti on lennon olennainen osatekijä.
Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 26.1.2017 –

Synergy Hellas vastaan komissio

(asia C‑45/16 P) ( 1 )

(Muutoksenhaku – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla – Välityslauseke – Seitsemännessä tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelmassa (2007–2013) tehty sopimus ”Multi-level patient – specific artery and artherogenesis model for outcome prediction, decision support treatment, and virtual hand-on training (ARTreat)” – Sopimuksen purkaminen Euroopan komission kanssa tehdyn toisen sopimuksen toteuttamisessa havaittujen sääntöjenvastaisuuksien vuoksi – Vilpitön mieli – Perusteltu luottamus siihen, ettei sopimusta pureta)

Muutoksenhaku–Valitusperusteet–Unionin tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu tosiseikkojen ja selvitysaineiston arviointi, paitsi jos ne on otettu huomioon vääristyneellä tavalla–Selvitysaineiston vääristämistä koskeva valitusperuste–Seikat, jotka on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, on ilmoitettava täsmällisesti, ja tähän vääristämiseen johtaneet arviointivirheet on osoitettava

(SEUT 256 artiklan 1 kohdan toinen alakohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 51 artiklan ensimmäinen kohta ja 58 artiklan ensimmäinen kohta; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan d alakohta)

(ks. 23 ja 41 kohta)

Ratkaisu

1) Valitus hylätään.

2) D.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

( 1 ) EUVL C 98, 14.3.2016.
Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 10.11.2016 –

Spinosa Costruzioni Generali ja Melfi

(asia C‑162/16) ( 1 )

(Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Julkiset hankinnat – Direktiivi 2004/18/EY – Direktiivi 2014/24/EU – Tarjouskilpailuun osallistuminen – Tarjoaja, joka ei ole maininnut tarjouksessaan yritykselle aiheutuvia työturvallisuuteen liittyviä kustannuksia – Oikeuskäytäntöön perustuva velvollisuus tehdä kyseinen mainita – Hankintamenettelyn ulkopuolelle sulkeminen ilman mahdollisuutta korjata tätä laiminlyöntiä)

1. Ennakkoratkaisukysymykset–Oikeuskäytännössä jo ratkaistuihin kysymyksiin nähden identtiset kysymykset–Työjärjestyksen 99 artiklan soveltaminen (SEUT 267 artikla; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla) (ks. 16–18 kohta)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen–Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyt–Direktiivi 2004/18–Tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun periaate–Avoimuusvelvollisuus–Taloudellisen toimijan sulkeminen julkiseen hankintaan liittyvän sopimuksen tekomenettelyn ulkopuolelle sen vuoksi, ettei se ole noudattanut velvollisuutta, joka ei ilmene nimenomaisesti tarjousasiakirjoista tai kansallisesta laista–Kyseisen laiminlyönnin oikaisumahdollisuuden puuttumista ei voida hyväksyä (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18 27 artiklan 1 kohta sekä 49–51 kohta) (ks. 29–32 kohta ja määräysosa)

Ratkaisu

Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY säännöksillä toimeenpantuja yhdenvertaisuusperiaatetta ja avoimuusvelvoitetta on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että tarjoaja suljetaan julkiseen hankintaan liittyvän sopimuksen tekomenettelyn ulkopuolelle sen vuoksi, ettei tämä ole noudattanut velvollisuutta – jonka noudattamatta jättämisestä seuraa sulkeminen menettelyn ulkopuolelle – mainita erikseen tarjousasiakirjassa yritykselle työturvallisuudesta aiheutuvia kustannuksia, kun tämä velvollisuus ei ilmene nimenomaisesti hankinta-asiakirjoista eikä kansallisesta lainsäädännöstä vaan se perustuu ylimmän kansallisen tuomioistuimen kyseisestä lainsäädännöstä esittämään tulkintaan, jolla mainittuihin asiakirjoihin liittyviä aukkokohtia on pyritty täyttämään. Yhdenvertaista kohtelua ja oikeasuhteisuutta koskevia periaatteita on myös tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että tällaiselle tarjoajalle annetaan mahdollisuus korjata tilanne ja noudattaa mainittua velvollisuutta hankintaviranomaisen asettamassa määräajassa.

( 1 ) EUVL C 200, 6.6.2016.
2.

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Julkisia rakennusurakoita, julkisia tavarahankintoja ja julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyt — Direktiivi 2004/18 — Soveltamisala — Direktiivissä asetetun kynnysarvon alittava hankinta ei kuulu siihen — EUT-sopimuksen perustavanlaatuisten määräysten ja yleisten periaatteiden soveltaminen — Edellytys — Hankinta, jossa on kyseessä varma rajat ylittävä intressi — Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1251/2011, 7 artikla) (ks. 29, 35 ja 36 kohta)
Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 14.1.2016 –

Royal County of Berkshire Polo Club vastaan SMHV

(asia C‑278/15 P)

”Muutoksenhaku — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla — Yhteisön tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin, joka sisältää sanaosat ”Royal County of Berkshire POLO CLUB” ja kuvan hevosen selässä olevasta poolonpelaajasta, rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempien yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröityjen kuviomerkkien, jotka sisältävät sanaosat ”BEVERLY HILLS POLO CLUB”, haltijan esittämä väite — Asetus (EY) N:o 207/2009 — 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Sekaannusvaara — Rekisteröinnin osittainen epääminen — Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton”

1. Muutoksenhaku — Valitusperusteet — Valitusperuste, joka on kohdistettu ylimääräiseen perusteluun — Tehoton valitusperuste — Hylkääminen (SEUT 256 artikla; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta) (ks. 43 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Hylkäysperusteiden tutkiminen erikseen kaikkien rekisteröintihakemuksessa tarkoitettujen tavaroiden tai palvelujen osalta — Velvollisuus perustella rekisteröinnin epääminen — Ulottuvuus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohta) (ks. 44 kohta)

3. Euroopan unionin oikeus — Periaatteet — Perusoikeudet — Oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin — Ulottuvuus (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla) (ks. 51 ja 52 kohta)

Ratkaisu

1) Valitus hylätään.
Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 4.2.2016 – Baudinet ym.

(asia C‑194/15) ( 1 )

”Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 63 ja SEUT 65 artikla — Pääomien vapaa liikkuvuus — SEUT 49 artikla — Sijoittautumisvapaus — Välitön verotus — Osinkojen verotus — Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehty kahdenvälinen sopimus — Oikeudellinen kaksinkertainen verotus”

1. Sijoittautumisvapaus — Pääomien vapaa liikkuvuus — Perussopimuksen määräykset — Soveltamisala — Veronhyvitys — Kansallinen lainsäädäntö, jossa rajoitetaan veronhyvityksen soveltamista osinkoihin, jotka toiseen jäsenvaltioon sijoittautunut yhtiö on jakanut maassa asuvalle verovelvolliselle — Kansallinen lainsäädäntö, jota sovelletaan kyseisestä yhtiöstä omistetun osuuden määrästä riippumatta — Sekä sijoittautumisvapautta että pääomien vapaata liikkuvuutta koskevien perussopimuksen määräysten sovellettavuus (SEUT 49 ja SEUT 63 artikla) (ks. 25–28 kohta)

2. Sijoittautumisvapaus — Pääomien vapaa liikkuvuus — Rajoitukset — Verolainsäädäntö — Osinkojen verotus — Osingot, jotka toiseen jäsenvaltioon sijoittautunut yhtiö on jakanut maassa asuvalle verovelvolliselle — Oikeudellinen kaksinkertainen verotus — Veronhyvitys — Kansallinen lainsäädäntö, jossa rajoitetaan veronhyvityksen soveltamista tällaisiin osinkoihin — Ei eroa maassa asuvan yhtiön jakamien ja toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen yhtiön jakamien osinkojen välillä — Verohaitta sen johdosta, että jäsenvaltio, josta osingot ovat peräisin, ja asuinjäsenvaltio käyttävät verotusvaltaansa samanaikaisesti — Sallittavuus (SEUT 49, SEUT 63 ja SEUT 65 artikla) (ks. 35 ja 37 kohta sekä määräysosa)

Ratkaisu

SEUT 49, SEUT 63 ja SEUT 65 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla silloin, kun tässä jäsenvaltiossa asuva henkilö – joka on eri jäsenvaltioon sijoittautuneen yhtiön osakas – saa tältä yhtiöltä osinkoja, joista verotetaan molemmissa jäsenvaltioissa, kaksinkertaista verotusta ei poisteta asuinjäsenvaltion myöntämällä veronhyvityksellä, jonka määrä on vähintään samansuuruinen kuin osinkoa jakavan yhtiön jäsenvaltiossa maksetun veron määrä.

( 1 ) EUVL C 245, 27.7.2015
Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 40 artiklan toisen kohdan mukaan kaikki, jotka pystyvät osoittamaan, että Euroopan unionin tuomioistuimien käsiteltäväksi saatetun asian ratkaisu koskee niiden etua, voivat olla väliintulijoina jossakin näistä tuomioistuimista.

Mainitun 40 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettu käsite ”asian ratkaisu koskee niiden etua” on määriteltävä ottaen huomioon itse oikeusriidan kohde, ja sen on tarkoitettava sitä, että asianomaisten etuihin vaikuttaa suoraan ja tosiasiallisesti nimenomaan esitetyistä vaatimuksista annettava ratkaisu eivätkä esitetyt perusteet tai väitteet. Ilmaisulla ”asian ratkaisu” viitataan näet pyydettyyn lopulliseen ratkaisuun sellaisena kuin se ilmaistaan annettavassa tuomiolauselmassa.

Tässä yhteydessä on muun muassa selvitettävä, koskeeko riidanalainen toimi suoraan väliintulon hakijaa ja koskeeko asiassa annettava ratkaisu selvästi tämän etua. Väliintulointressin voidaan lähtökohtaisesti katsoa olevan riittävän välitön ainoastaan, jos asian ratkaisu voi muuttaa väliintulon hakijan oikeusasemaa.

Sellaisen kumoamiskanteen yhteydessä, joka on nostettu muodollista tutkintamenettelyä aloittamatta tehdystä komission valtiontukipäätöksestä, on niin, että siltä osin kuin SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu osapuoli, jota asia koskee, voi vaatia komission tekemän valtiontukea koskevan päätöksen kumoamista, jos kyseisen osapuolen tarkoituksena on tuota päätöstä koskevan kumoamiskanteen nostamisella turvata mainitusta määräyksestä johtuvat menettelylliset oikeutensa, sellaisella toisella SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla osapuolella, jota asia koskee ja joka pyrkii osallistumaan tällaisen kumoamiskanteen käsittelyyn väliintulijana tukeakseen kantajan vaatimuksia, on Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 40 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettu väliintulointressi. Vaadittu lopullinen ratkaisu, sellaisena kuin se esitettäisiin annettavan tuomion tuomiolauselmassa, voi näet muuttaa tällaisen väliintulon hakijan oikeusasemaa siinä mielessä, että siinä velvoitettaisiin yhtäältä komissio aloittamaan tai tarvittaessa aloittamaan uudelleen SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu muodollinen tutkintamenettely ja toisaalta annettaisiin samalle hakijalle osapuolena, jota asia koskee, oikeus osallistua mainittuun muodolliseen tutkintamenettelyyn.

(ks. 4–6, 10 ja 11 kohta)
3

Asetuksen N:o 44/2001 23 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Jos asianosaiset, joista ainakin yhden kotipaikka on jäsenvaltiossa, ovat sopineet, että jäsenvaltion tuomioistuimen tai tuomioistuinten on ratkaistava syntynyt riita tai tietystä oikeussuhteesta syntyvät vastaiset riidat, tuolla tuomioistuimella tai tuon jäsenvaltion tuomioistuimilla on toimivalta ratkaista asia. Toimivalta on yksinomainen, jos asianosaiset eivät toisin ole sopineet. Tällainen toimivaltaa koskeva sopimus on tehtävä: a) kirjallisesti tai, jos se on tehty suullisesti, se on vahvistettava kirjallisesti; tai b) sellaisessa muodossa, joka vastaa asianosaisten välille muodostunutta käytäntöä; tai c) kansainvälisessä kaupassa sellaista muotoa noudattaen, joka vastaa sellaista kauppatapaa, jonka asianosaiset tunsivat tai joka heidän olisi pitänyt tuntea ja joka on kyseisen tyyppisten sopimusten osapuolten kyseisellä kaupan alalla laajalti tuntema ja säännöllisesti noudattama.”
2

Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa valittajina ovat Juan Carlos Sánchez Morcillo ja María del Carmen Abril García ja vastapuolena on Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA ja jossa on kyse valittajien kiinnitetyn kiinteistön ulosmittauksen vastustamisesta.
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Aikaisemman tavaramerkin heikko erottamiskyky — Vaikutus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22–24 kohta)
2

Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Paola C. ja Presidenza del Consiglio dei Ministri (ministerineuvoston puheenjohtajisto) ja jossa on kyse jälkimmäisen siihen perustuvasta vastuusta, ettei Italian tasavalta ole pannut täytäntöön direktiiviä 2004/80, ja C:lle tästä syystä aiheutuneesta vahingosta.
Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 26.2.2015 –

Wedl & Hofmann vastaan Reber Holding

(asia C‑141/13 P)

”Oikeudenkäyntikulujen vahvistaminen”

1. Tuomioistuinmenettely — Oikeudenkäyntikulut — Vahvistaminen — Korvattavat oikeudenkäyntikulut — Väliintulija (Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohta, 140 artiklan 3 kohta ja 184 artiklan 1 kohta) (ks. 12–14 kohta)

2. Tuomioistuinmenettely — Oikeudenkäyntikulut — Vahvistaminen — Toimivaltainen muutoksenhakutuomioistuin (Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 137 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 1 kohta ja 92 artikla) (ks. 15–17 kohta)

3. Tuomioistuinmenettely — Oikeudenkäyntikulut — Vahvistaminen — Korvattavat oikeudenkäyntikulut — Huomioon otettavat seikat (Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 144 artiklan b alakohta ja 184 artiklan 1 kohta) (ks. 19–23 ja 28 kohta)

Ratkaisu

Oikeudenkäyntikulujen, jotka Reber Holding GmbH & Co. KG:n on korvattava Wedl & Hofmann GmbH:lle, yhteismäärä on 3283,15 euroa.

Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 26.2.2015 –

Wedl & Hofmann vastaan Reber Holding

(asia C‑141/13 P)

”Oikeudenkäyntikulujen vahvistaminen”

1. Tuomioistuinmenettely — Oikeudenkäyntikulut — Vahvistaminen — Korvattavat oikeudenkäyntikulut — Väliintulija (Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohta, 140 artiklan 3 kohta ja 184 artiklan 1 kohta) (ks. 12–14 kohta)

2. Tuomioistuinmenettely — Oikeudenkäyntikulut — Vahvistaminen — Toimivaltainen muutoksenhakutuomioistuin (Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 137 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 1 kohta ja 92 artikla) (ks. 15–17 kohta)

3. Tuomioistuinmenettely — Oikeudenkäyntikulut — Vahvistaminen — Korvattavat oikeudenkäyntikulut — Huomioon otettavat seikat (Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 144 artiklan b alakohta ja 184 artiklan 1 kohta) (ks. 19–23 ja 28 kohta)

Ratkaisu

Oikeudenkäyntikulujen, jotka Reber Holding GmbH & Co. KG:n on korvattava Wedl & Hofmann GmbH:lle, yhteismäärä on 3283,15 euroa.
2)

Cindu Chemicals BV, Deza a.s., Koppers Denmark A/S ja Koppers UK Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
SEUT 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 659/1999 14 artiklan 3 kohdan mukaisen jäsenvaltion myöntämän tuen takaisin perimistä tuen sisämarkkinoille soveltumattomuuden vuoksi koskevan menettelyn pakollinen aloittaminen merkitsee, että kyseisen jäsenvaltion on ryhdyttävä vastoin omaa tahtoaan oikeudellisesti sitoviin toimenpiteisiin unionin oikeuteen perustuvien velvollisuuksiensa noudattamiseksi. Lisäksi SEUT 278 artiklassa vahvistetaan periaate, jonka mukaan kanteella ei ole lykkäävää vaikutusta, ja välitoimista päättävä tuomari voi näin ollen ainoastaan poikkeuksellisesti määrätä toimen, jonka kumoamista on vaadittu pääasian ratkaisevassa tuomioistuimessa, täytäntöönpanon lykkäämisestä tai välitoimista.

Tästä seuraa, että se, että jäsenvaltion on ryhdyttävä sitoviin toimenpiteisiin tuen takaisin perimiseksi, vaikka se on hakenut unionin tuomioistuimissa sellaisen komission päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä, jossa se velvoitetaan ryhtymään samoihin toimenpiteisiin, perustuu menettelysääntöihin sekä unionin oikeuden mukaiseen komission ja kansallisten viranomaisten väliseen toimivallanjakoon.

Niinpä kiireellisyysedellytyksen täyttyminen on sidottu siihen, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ryhtyvät sitoviin toimenpiteisiin kyseessä olevan tuen takaisin perimiseksi.

(ks. 24–27 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Kyseisten tavaramerkkien samankaltaisuus — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 34 ja 35 kohta)
Matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista annetun direktiivin 90/314 7 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, johon sisältyvillä yksityiskohtaisilla säännöillä ei tosiasiallisesti taata kuluttajalle kaikkien hänen suorittamiensa maksujen palauttamista ja hänen paluukuljetustaan matkanjärjestäjän maksukyvyttömyystilanteessa. Kansallisen tuomioistuimen on ratkaistava, onko sen käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön tilanne tällainen.

Matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista annetun direktiivin 90/314 7 artiklaa on tulkittava siten, että jäsenvaltiolla ei ole lainkaan harkintavaltaa siinä, missä laajuudessa matkanjärjestäjältä tai ‑välittäjältä edellytettävän vakuuden on katettava kuluttajille aiheutuvat riskit. Kansallisen tuomioistuimen on tutkittava, onko mainitun vakuuden määrän asettamista koskevilla kyseessä olevan jäsenvaltion säätämillä perusteilla tarkoitus rajoittaa niiden riskien laajuutta, jotka kyseisestä vakuudesta on katettava, tai onko niillä tällainen seuraus, jolloin ne olisivat selkeästi mainittuun direktiiviin perustuvien velvoitteiden vastaisia ja merkitsisivät riittävän ilmeistä unionin oikeuden rikkomista, josta voi seurata vahingonkorvausvastuun syntyminen kyseiselle jäsenvaltiolle, jos suora syy-yhteys voidaan todeta.

Kansallisessa lainsäädännössä ei ole asianmukaisesti pantu täytäntöön kyseisen direktiivin 7 artiklasta johtuvia velvollisuuksia, ellei kansallinen lainsäädäntö todella takaa – olivatpa siinä säädetyt keinot sitten millaisia tahansa – kuluttajalle kaikkien hänen suorittamiensa maksujen palauttamista ja hänen paluukuljetustaan matkanjärjestäjän tullessa maksukyvyttömäksi.

(ks. 44 ja 47 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Valitus unionin yleisen tuomioistuimen presidentin asiassa T-579/11 R, Akhras vastaan neuvosto, 12.12.2011 antamasta määräyksestä, jolla hylättiin välitoimia ja Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/273/YUTP muuttamisesta 2.9.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/522/YUTP (EUVL L 228, s. 16), Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 442/2011 muuttamisesta 2.9.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 878/2011 (EUVL L 228, s. 1), päätöksen 2011/273/YUTP muuttamisesta 23.9.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/628/YUTP (EUVL L 247, s. 17) ja asetuksen (EU) N:o 442/2011 muuttamisesta 13.10.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1011/2011 (EUVL L 269, s. 18) täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus siltä osin kuin nämä asetukset ja päätökset koskevat kantajaa
3.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Aikaisemman tavaramerkin heikon erottamiskyvyn vaikutus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 37–41 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Kyseessä olevien tavaramerkkien samankaltaisuus — Arviointiperusteet — Moniosainen tavaramerkki — Hallitsevan osatekijän tai hallitsevien osatekijöiden määrittäminen (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 33 ja 35 kohta)