ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi - Tariffinimikkeet - Yhdistetyn nimikkeistön nimikkeessä 4418 tarkoitetut "rakennuspuusepän ja kirvesmiehen tuotteet" - Komissio sisällytti "Ikkunankehysten valmistukseen tarkoitetut nelikulmaiset puukappaleet" tähän nimikkeeseen - Tullinimikkeen muuttaminen - Asetuksen N:o 1509/97 liitteessä olevan 2 kohdan pätemättömyys

(Neuvoston asetuksen N:o 2658/87 9 artikla; komission asetuksen N:o 1509/97 liitteessä oleva 2 kohta)

Tiivistelmä

$$Komissio on muuttanut yhdistetyn nimikkeistön nimikkeen 4418 sisältöä, kun se luokitteli asetuksen N:o 1509/97 liitteessä olevassa 2 kohdassa yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 4418 90 10 ikkunankehysten valmistukseen tarkoitetut nelikulmaiset puukappaleet, joissa on hieman pyöristetyt kulmat ja jotka koostuvat yhteen liimatuista, rinnakkaissyisistä puukerroksista, koko 48 x 72 mm tai 85 x 72 mm (leveys x korkeus). Näin ollen komissio on ylittänyt tariffinimikkeen tarkentamista koskevan toimivaltansa, joka sille on annettu tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen N:o 2658/87 9 artiklassa, minkä johdosta asetus N:o 1509/97 on edellä todetulla tavalla tältä osin pätemätön.

Vaikka yhdistetyn nimikkeistön nimikkeen 4418 nimitys "kirvesmiehen tuotteet" kattaa eräät liimapuusta tehdyt tuotteet, tästä nimityksestä ei kuitenkaan seuraa, että kaikki liimatut puutuotteet olisi luokiteltava tähän nimikkeeseen kirvesmiehen tuotteina. Jotta tuote voidaan luokitella tähän nimikkeeseen, on sillä oltava tässä nimikkeessä määritellyt objektiiviset ominaispiirteet ja ominaisuudet.

(ks. 13, 27, 28 ja 34 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Vientituki - Ennen maahantuontia jalostettu tuote - Maksun edellytykset - Jalostus "kolmannessa maassa, johon kaikki kyseisestä jalostuksesta saatavat tuotteet on tuotu" - Käsite "kolmas maa"

(Komission asetuksen N:o 3665/87 17 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan toinen luetelmakohta)

Tiivistelmä

$$Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3665/87 17 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan toista luetelmakohtaa, jonka mukaan tuotetta pidetään sellaisenaan tuotuna, kun se on jalostettu ennen tuontia, jos tuote on jalostettu kolmannessa maassa, johon kaikki kyseisestä jalostuksesta saatavat tuotteet on tuotu, on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa tuotteita ennen tullimuodollisuuksien täyttämistä jalostetaan yhdessä Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvoston peruskirjan osapuolena olevassa maassa ja sitten viedään toiseen tällaiseen maahan, peruskirjan osapuolina olevia maita ei ole pidettävä yhtenä kolmantena maana, johon kaikki kyseisestä jalostuksesta saatavat tuotteet on tuotu.

Tämän säännöksen sanamuoto on nimittäin selkeä ja yksiselitteinen, kun siinä käytetään yksikössä olevaa ilmaisua "kolmannessa maassa, johon kaikki - - tuotteet on tuotu" tarkoitettaessa aluetta, jossa mahdollinen edeltävä jalostus voi tapahtua ilman, että oikeus tukeen menetetään.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Ennakkoratkaisukysymykset - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta - Asiaan vaikuttavien yhteisön oikeutta koskevien näkökohtien määrittäminen - Kansallisen tuomioistuimen toimivalta - Tulkittujen oikeussääntöjen soveltaminen

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla (josta on tullut EY 234 artikla))

2 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimusten tekomenettely - Direktiivi 93/36/ETY - Soveltamisala - Sellaisen hankintasopimuksen kuuluminen direktiivin soveltamisalaan, jonka hankintaviranomainen tekee siitä erillisen ja itsenäisen yksikön kanssa - Sillä, että hankintasopimuksen saanut yksikkö voi itsekin olla hankintaviranomainen, ei ole merkitystä

(Neuvoston direktiivin 92/50/ETY 6 artikla ja neuvoston direktiivi 93/36/ETY)

Tiivistelmä

1 Perustamissopimuksen 177 artiklassa (josta on tullut EY 234 artikla) määrätyn menettelyn mukaisesti silloin, kun kysymykset on esitetty epätäsmällisesti, yhteisöjen tuomioistuimen on poimittava kaikista kansallisen tuomioistuimen esittämistä seikoista ja pääasiaan liittyvistä asiakirjoista ne yhteisön oikeutta koskevat seikat, joita on syytä tulkita ottaen huomioon riidan kohde. Voidakseen antaa ennakkoratkaisupyynnön esittäneelle tuomioistuimelle hyödyllisen vastauksen, yhteisöjen tuomioistuin saattaa joutua ottamaan huomioon sellaisia yhteisön oikeuden säännöksiä, joihin kansallinen tuomioistuin ei ole viitannut kysymyksessään. Sitä vastoin on kansallisen tuomioistuimen asia soveltaa edellä mainitussa artiklassa määrätyn tehtävien jaon perusteella yksittäiseen tapaukseen yhteisön oikeussääntöjä, sellaisina kuin yhteisöjen tuomioistuin on niitä tulkinnut. Niiden soveltaminen ei nimittäin ole mahdollista ilman asiaan liittyvien tosiseikkojen kokonaisarviointia.

2 Julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimustentekomenettelyjen yhteensovittamisesta annettua direktiiviä 93/36/ETY sovelletaan silloin, kun hankintaviranomainen, esimerkiksi alueellinen tai paikallinen viranomainen, aikoo tehdä siitä muodollisesti erillisen ja päätöksenteon kannalta itsenäisen yksikön kanssa rahallista vastiketta vastaan kirjallisen sopimuksen, jonka kohteena on tavaroiden hankinta, riippumatta siitä, onko tämä yksikkö itse hankintaviranomainen. Asian laita ei ole näin, kun alueellinen tai paikallinen viranomainen valvoo kyseistä oikeushenkilöä samalla tavoin kuin se valvoo omia toimipaikkojaan ja kun tämä oikeushenkilö harjoittaa pääosaa toiminnastaan sen omistavien viranomaisten kanssa.

Ainoat sallitut poikkeukset, jotka direktiivin 93/36/ETY soveltamiseen voidaan tehdä, on lueteltu siinä tyhjentävästi ja nimenomaisesti. Tähän direktiiviin ei kuitenkaan sisälly julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 92/50/ETY 6 artiklaa vastaavaa säännöstä, jossa suljettaisiin sen soveltamisalan ulkopuolelle sellaiset julkiset hankintasopimukset, jotka on tietyissä tilanteissa tehty hankintaviranomaisten kanssa.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kilpailu - Yritykset, joille jäsenvaltiot myöntävät erityisoikeuksia tai yksinoikeuksia - Käsite - Tunnustetut satamatyöntekijät, joilla on yksinoikeus tiettyjen satamatöiden suorittamiseen, eivät kuulu käsitteen alaan

(EY:n perustamissopimuksen 6 ja 48 artikla (joista on muutettuina tullut EY 12 ja EY 39 artikla) sekä EY:n perustamissopimuksen 85, 86 ja 90 artikla (joista on muutettuina tullut EY 81, EY 82 ja EY 86 artikla))

Tiivistelmä

Perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohtaa (josta on tullut EY 86 artiklan 1 kohta), kun sitä tarkastellaan yhdessä perustamissopimuksen 6 artiklan ensimmäisen kohdan (josta on muutettuna tullut EY 12 artiklan ensimmäinen kohta) ja perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan (joista on tullut EY 81 ja EY 82 artikla) kanssa, on tulkittava siten, ettei sillä anneta yksityisille oikeutta riitauttaa jäsenvaltion sellaisen lainsäädännön soveltamista, jolla ne velvoitetaan käyttämään yksinomaan kyseisen lainsäädännön mukaisesti tunnustettuja satamatyöntekijöitä satamatöiden tekemiseen ja maksamaan viimeksi mainituille palkka, joka huomattavasti ylittää niiden omille tai muille työntekijöille maksetun palkan.$

Perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohtaa, tarkasteltiinpa sitä yhdessä minkä tahansa perustamissopimuksen määräyksen kanssa, sovelletaan nimittäin ainoastaan yrityksiin. Mainittujen työntekijöiden, vaikka heitä tarkasteltaisiinkin yhtenä kokonaisuutena, ei voida katsoa olevan yhteisön kilpailuoikeudessa tarkoitettuja "yrityksiä", koska he ovat työsuhteessa satamatöitä teettäviin yrityksiin ja tälle työsuhteelle on ominaista se, että satamatyöntekijät tekevät kyseisiä töitä näiden yritysten hyväksi ja niiden valvonnan alaisina, ja tästä syystä heitä on pidettävä perustamissopimuksen 48 artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 39 artikla) tarkoitettuina "työntekijöinä".
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Palvelujen suoritus - Verotuspaikan määrittäminen - Jätteistä huolehtimista koskeva monitahoinen palvelu - Veron palautus maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille - Kieltäytyminen arvonlisäveron palauttamisesta, kun pääsopimuksen tehneet verovelvolliset, jotka eivät ole sijoittautuneet jäsenvaltioon, ovat teettäneet osan työstä aliurakkana jäsenvaltioon sijoittautuneella verovelvollisella- Kieltäytymistä ei voida hyväksyä

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohta ja neuvoston direktiivin 79/1072/ETY 2 artikla)

Tiivistelmä

$$Arvonlisäveronalaisuutta määriteltäessä kokonaisuutena tarkasteltavan monitahoisen palvelun yhtymäkohdan jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohtaan, jonka mukaan palvelujen suorituspaikkana on pidettävä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, tai tämän artiklan 2 kohdan c alakohdan neljänteen luetelmakohtaan, jonka mukaan irtaimeen aineelliseen omaisuuteen liittyvään työhön liittyvien palvelujen suorituspaikka on paikka, jossa nämä suoritukset tosiasiallisesti tehdään, on oltava sellainen, että sillä varmistetaan palvelun rationaalinen ja yhdenmukainen verotus.

Kun jätteistä huolehtimista koskevaa monitahoista palvelua koskevan pääsopimuksen tekijällä on kotipaikka tai kiinteä toimipaikka jossakin jäsenvaltiossa, sen suorittaman palvelun on katsottava sijaitsevan tässä jäsenvaltiossa, vaikka se uskoisikin lopullisen jätteistä huolehtimisen jossakin toisessa jäsenvaltiossa arvonlisäverovelvolliselle aliurakoitsijalle ja maksaisi vastaavan arvonlisäveron. Koska jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt - annetussa kahdeksannessa neuvoston direktiivissä 79/1072/ETY arvonlisäveron palauttamiselle asetetut ehdot näin täyttyvät, pääsopimuksen tekijällä on oikeus tämän jälkeen vaatia kahdeksannen direktiivin 2 artiklan nojalla tässä toisessa jäsenvaltiossa maksetun arvonlisäveron palauttamista.

Näin ollen jäsenvaltio ei noudata tämän direktiivin ja erityisesti sen 2 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se kieltäytyy palauttamasta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille verovelvollisille, jotka ovat jätteistä huolehtimista koskevaa monitahoista palvelua koskevan pääsopimuksen tekijöitä, arvonlisäveron, joka niiden on ollut maksettava, kun ne ovat teettäneet osan tähän sopimukseen liittyvästä työstä aliurakkana valtioon sijoittautuneella verovelvollisella.

( ks. 40 ja 53-54 sekä tuomiolauselman 1 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Euroopan yhteisöjen omat varat - Yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen - Petosten torjunta - Jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten ja komission yhteistyöstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi annettu asetus N:o 515/97 - Oikeudellinen perusta - Perustamissopimuksen 235 artikla (josta on tullut EY 308 artikla)

(EY:n perustamissopimuksen 100 a ja 209 a artikla (joista on muutettuina tullut EY 95 ja EY 280 artikla) sekä 235 artikla (josta on tullut EY 308 artikla); neuvoston asetus N:o 515/97)

Tiivistelmä

$$Jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten ja komission yhteistyöstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi annettu asetus N:o 515/97 on pätevästi annettu perustamissopimuksen 235 artiklan (josta on tullut EY 308 artikla) nojalla, koska perustamissopimuksen 100 a artiklaa (josta on muutettuna tullut EY 95 artikla) ei tässä tapauksessa ollut sovellettava.

Tällä säädöksellä näet vahvistetaan kyseisille aloille säännöstö, jonka nimenomaisena tavoitteena ja sisältönä kokonaisuutena tarkastellen on petosten torjunta, joten sillä pyritään suojaamaan yhteisön taloudellisia etuja. Yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen ei ole seurausta tulliliiton toteuttamisesta, vaan se on itsenäinen tavoite, joka perustamissopimuksen systematiikassa on sijoitettu toimielimiä koskevan viidennen osan II osastoon (varainhoitoa koskevat määräykset) eikä yhteisön politiikkaa koskevaan kolmanteen osaan, johon tulliliittoa ja maataloutta koskevat määräykset kuuluvat. Koska perustamissopimuksen 209 a artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 280 artikla), sellaisena kuin sitä sovellettiin edellä mainittua asetusta annettaessa, osoitettiin saavutettava tavoite ilman, että yhteisölle kuitenkaan annettiin toimivaltaa luoda nyt kysymyksessä olevan kaltaista järjestelmää, perustamissopimuksen 235 artiklan käyttäminen oli perusteltua.

Vaikka edellä mainitussa asetuksessa säädetäänkin luotavaksi atk-pohjainen tietojärjestelmä, josta käytetään nimitystä tullitietojärjestelmä, perustamissopimuksen 100 a artikla ei sovellu oikeudelliseksi perustaksi pelkästään sen vuoksi, että tällaista järjestelmää ei voida luoda saattamatta voimaan kansallisella tasolla yhteisön tason yhdenmukaistettuja periaatteita henkilötietosuojasta, sillä tällainen kansallisten lainsäädäntöjen lähentäminen on vasta tämän asetuksen liitännäisvaikutus.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Yhteisön oikeus - Yhteisön oikeussääntöön perustuvan oikeuden väärinkäyttö - Kansallinen oikeussääntö, jolla kielletään oikeuden väärinkäyttö - Tällaisen oikeussäännön soveltaminen kansallisissa tuomioistuimissa

2 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Yhtiöt - Direktiivi 77/91/ETY - Osakeyhtiön osakepääoman muuttaminen - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan taloudellisissa vaikeuksissa olevan osakeyhtiön osakepääomaa voidaan korottaa hallinnollisessa menettelyssä - Direktiivillä annettujen oikeuksien käytön tekeminen mahdottomaksi turvautumalla oikeuden väärinkäytön kieltävään kansalliseen oikeussääntöön

(Neuvoston direktiivin 77/91/ETY 25 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1 Oikeussubjektit eivät saa käyttää yhteisön oikeussääntöjä väärin tai vedota niihin vilpillisesti. Tämän vuoksi yhteisön oikeus ei estä sitä, että kansalliset tuomioistuimet soveltavat kansallisen oikeuden oikeussääntöä arvioidessaan, onko yhteisön oikeussääntöön perustuvaa oikeutta käytetty väärin. Tällaisen kansallisen oikeussäännön soveltamisella ei kuitenkaan saa vaarantaa yhteisön oikeussääntöjen tehokasta vaikutusta ja yhdenmukaista soveltamista jäsenvaltioissa.$

(ks. 33, 34 ja 44 kohta sekä tuomiolauselma)

2 Yhtiöoikeutta koskevan toisen direktiivin 77/91/ETY 25 artiklan 1 kohtaan vetoavan osakkeenomistajan ei voida katsoa käyttävän väärin tähän säännökseen perustuvaa oikeuttaan sillä perusteella, että hän on vähemmistöosakas, että hän on hyötynyt saneerausmenettelyn kohteeksi joutuneen yhtiön saneeraamisesta, että hän ei ole käyttänyt etuoikeuttaan, että hän on yksi niistä osakkeenomistajista, jotka ovat pyytäneet vakavissa vaikeuksissa oleviin yhtiöihin sovellettavan järjestelmän soveltamista yhtiöön tai että hän on antanut kulua jonkin verran aikaa ennen kanteensa nostamista. Yhteisön oikeuden kanssa ristiriidassa ei sen sijaan ole se, että kansalliset tuomioistuimet soveltavat sisäisen oikeuden oikeussääntöä, jonka nojalla ne voivat arvioida, käytetäänkö yhteisön oikeussääntöön perustuvaa oikeutta väärin, jos osakkeenomistaja on valinnut niistä oikeussuojakeinoista, jotka ovat käytettävissä direktiivin vastaisesti syntyneen tilanteen korjaamiseksi, sellaisen keinon, josta aiheutuu niin vakavaa vahinkoa muiden laillisille intresseille, että tämä oikeussuojakeino osoittautuu ilmeisen suhteettomaksi.

(ks. 36, 37, 43 ja 44 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tavaramerkit - Direktiivi 89/104/ETY - Tavaramerkin tuottaman suojan ulottuminen myös muihin kuin samankaltaisiin tavaroihin tai palveluihin - Edellytykset - Tavaramerkin tunnettuus jäsenvaltiossa - Tunnettuuden käsite - Arviointiperusteet

(Neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

Ensimmäisen tavaramerkkidirektiivin 89/104/ETY 5 artiklan 2 kohtaa, jossa on säädetty rekisteröidyn tavaramerkin tuottaman suojan ulottumisesta myös sellaisiin tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia kuin ne, joita varten tavaramerkki on rekisteröity, silloin kun tavaramerkki on laajalti tunnettu jäsenvaltiossa ja kun näytetään, että tavaramerkille aiheutuu aiheettomasti haittaa, on tulkittava siten, että merkittävän osan niiden tavaroiden tai palvelujen kohderyhmästä, joita varten tavaramerkki on rekisteröity, on tunnettava se, jotta tunnettuutta koskeva edellytys täyttyy. Tutkittaessa tämän edellytyksen täyttymistä kansallisen tuomioistuimen on otettava huomioon kaikki asiassa merkitykselliset seikat, joita ovat muun muassa tavaramerkin markkinaosuus, tavaramerkin käyttämisen intensiivisyys, maantieteellinen laajuus ja kesto sekä se, missä määrin yritys on käyttänyt varoja tavaramerkin tunnetuksi tekemiseen. Maantieteellisessä mielessä edellytys täyttyy silloin, kun tavaramerkki on laajalti tunnettu olennaisessa osassa jäsenvaltiota, koska ei voida edellyttää, että tavaramerkin olisi oltava laajalti tunnettu jäsenvaltion "koko" alueella, koska yhteisön säännöksessä ei ole tällaista täsmennystä.

Näin ollen Benelux-alueella riittää, että merkittävä osa kohderyhmästä tuntee tavaramerkin tämän alueen olennaisessa osassa, joksi voidaan katsoa myös osa yhdestä Benelux-maasta.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi - Matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyvien tavaroiden verottomuus ja tullittomuus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihto- ja valmisteveroihin liittyvät vapautukset - Matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyvät tavarat - Kansallinen lainsäädäntö, jossa yleiseen etuun perustuvien vaatimusten suojaamiseksi kielletään kolmansista maista tulevia matkustajia tuomasta maahan tiettyjä tavaroita tai rajoitetaan tällaista tuontia, on sallittu - Alkoholijuomien maahantuontioikeuden rajoittaminen matkan keston perusteella - Suhteellisuusperiaatteen mukaisuus

(Neuvoston asetus N:o 918/83; neuvoston direktiivi 69/169/ETY)

Tiivistelmä

Yhteisön tullittomuusjärjestelmän luomisesta annettu asetus N:o 918/83 ja kansainvälisessä matkustajaliikenteessä tapahtuvassa maahantuonnissa kannettaviin liikevaihto- ja valmisteveroihin liittyviä vapautuksia koskeva direktiivi 69/169/ETY eivät ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa julkisen moraalin, yleisen järjestyksen ja turvallisuuden tai ihmisten terveyden ja elämän suojelemiseksi kielletään kolmansista maista tulevia matkustajia tuomasta maahan tiettyjä tavaroita tai rajoitetaan tällaista tuontia, eivätkä ne periaatteessa ole esteenä sille, että tällaisella lainsäädännöllä yleisen järjestyksen ylläpitämiseksi rajoitetaan tällaisten matkustajien oikeutta tuoda maahan alkoholijuomia. Asetus ja direktiivi eivät myöskään ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa alkoholinkäytöstä yleiselle järjestykselle aiheutuvien häiriöiden estämiseksi rajoitetaan matkan keston perusteella kolmansista maista tulevien matkustajien oikeutta tuoda maahan alkoholijuomia.

Asetus, jonka tarkoituksena on tullittomuutta koskevien erojen poistaminen, ja direktiivi, jonka tarkoituksena on kansainvälisessä matkustajaliikenteessä tapahtuvassa maahantuonnissa kannettaviin liikevaihto- ja valmisteveroihin liittyvien vapautusten yhdenmukaistaminen, eivät estä jäsenvaltioita soveltamasta tuonnin tai viennin kieltoja tai rajoituksia, jotka ovat perusteltuja edellä mainituista syistä. Nimenomaan matkan kestoon perustuvien tuontirajoitusten osalta tällainen lainsäädäntö on suhteellisuusperiaatteen mukaista, kun se on tarkoitukseensa soveltuvaa siten, että siinä säädetään vain rajoitettu poikkeus matkustajiin sovellettavasta yhteisön tullittomuus- ja verottomuusjärjestelmästä, ja kun se on välttämätöntä, koska vaihtoehtoiset toimenpiteet eivät vaikuta riittävän tehokkailta tavoiteltuun päämäärään pääsemiseksi.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi - Tariffinimikkeet - Liitäntärasiat, joissa ei ole johtoja eikä liittimiä - Luokitteleminen yleisten tulkintasääntöjen 2 säännön a alakohdan perusteella yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 8536 90 85 - Tulkitseminen tulliyhteistyöneuvoston selitysten perusteella - Rajat

Tiivistelmä

Yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että sellainen tuote, joka koostuu suorakulmaisesta jakorasiasta, jonka suojus on lakattua alumiinipainevalua (alumiini-piiseosta, joka on painossa mitattuna enimmäkseen alumiinia) ja jossa on neljä teräksistä kiinnitysruuvia ja neljä kuparoidusta teräksestä valmistettua maadoitusruuvia (jotka on pakattu irralleen tavaran yhteyteen ja jotka on ruuvattava niille varattuihin kierrereikiin) ja johon on tarkoitus lisätä liitäntärimoja ja reikiä sähkövirtapiirin kytkemistä varten, on luokiteltava yhdistetyn nimikkeistön yleisten tulkintasääntöjen 2 säännön a alakohdan mukaisesti alanimikkeeseen 8536 90 85 epätäydellisenä liitäntärasiana.

Liitinnapojen puuttumisesta ei voi olla seurauksena, ettei tuotteen voitaisi katsoa olevan epätäydellinen liitäntärasia sillä perusteella, ettei sillä ole tällaisen rasian olennaisia ominaisuuksia, siltä osin kuin liitinnavat lisätään myöhemmin vain siitä syystä, että niiden muoto ja koko riippuvat siitä teollisesta käyttötarkoituksesta, jota varten käyttäjä on rasian hankkinut.

Tätä tulkintaa ei voida muuttaa muuksi tulliyhteistyöneuvoston selityksillä, joissa todetaan, että tällaiset tuotteet luokitellaan valmistusaineensa laadun mukaan. Nämä selitykset eivät kuitenkaan ole oikeudellisesti sitovia, joten tarvittaessa on selvitettävä, onko niiden sisältö yhteensopiva yhteisen tullitariffin määräysten kanssa ja ettei niillä muuteta sen sisältöä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sosiaalipolitiikka - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Joukkovähentämiset - Direktiivi 75/129/ETY - Joukkovähentämismenettely - Jäsenvaltioiden oikeus säätää poikkeuksia - Edellytykset - Sellaisen joukkovähentämisen käsite, joka toteutetaan tuomioistuimen päätökseen perustuvan liikkeen toiminnan päättymisen jälkeen

(Neuvoston direktiivin 75/129/ETY 3 artiklan 1 kohdan toinen alakohta ja 4 artiklan 4 kohta, sellaisena kuin direktiivi on muutettuna direktiivillä 92/56/ETY)

Tiivistelmä

Työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 17 päivänä helmikuuta 1997 annetun neuvoston direktiivin 75/129/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 24.6.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/56/ETY, 3 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa ja 4 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että niissä säädettyjä poikkeuksia ei sovelleta joukkovähentämisiin, jotka toteutetaan samana päivänä, jolloin työnantaja on jättänyt konkurssihakemuksensa ja lopettanut liiketoimintansa, kun toimivaltainen tuomioistuin ilman muita kuin sen omasta harkinta-ajasta aiheutuvia perusteita myöhemmin päättää hakemuksen pohjalta konkurssiin asettamisesta hakemuspäivästä lukien.