ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
8

Kuten asetuksen 2018/1724 johdanto-osan yhdeksännessä perustelukappaleessa todetaan, muiden jäsenvaltioiden kansalaiset ja yritykset voivat olla epäedullisemmassa asemassa sen vuoksi, että kansalliset säännöt ja hallinnolliset järjestelmät ovat niille vieraita, käytettyjen eri kielten vuoksi ja sen vuoksi, että ne ovat maantieteellisesti etäällä muiden kuin oman jäsenvaltionsa toimivaltaisista viranomaisista. Saman perustelukappaleen mukaan tehokkain tapa vähentää niistä johtuvia sisämarkkinoiden esteitä on antaa rajatylittäville ja muille kuin rajatylittäville käyttäjille mahdollisuus saada tietoja verkon kautta kielellä, jota he ymmärtävät, jotta he voivat hoitaa kansallisten sääntöjen mukaiset menettelyt täysin sähköisesti ja jotta heille tarjotaan apua, jos säännöt ja menettelyt eivät ole riittävän selkeitä tai jos heidän oikeuksiensa käyttämiseen liittyy esteitä.
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24, 58 ja 59 kohta)
18

Tältä osin on todettava, että se, että González Blancolla on oikeus esiintyä jäsenvaltion tai ETA-sopimuksen sopimuspuolena olevan valtion tuomioistuimessa, on välttämätön edellytys unionin tuomioistuimissa esiintymisen hyväksymiselle. Oikeuskäytännön mukaan tällainen oikeus ei kuitenkaan ole riittävä (määräys 18.11.2014, Justice & Environment v. komissio, T-221/14, ei julkaistu,EU:T:2014:1002, 8 kohta). Siitä, että González Blancolla on oikeus esiintyä kansallisissa tuomioistuimissa, ei voida siis päätellä, että hänet hyväksyttäisiin automaattisesti kantajan edustajaksi unionin yleisessä tuomioistuimessa. Sillä, että kantaja on esittänyt työjärjestyksen 51 artiklan 3 kohdan mukaisesti valtakirjan, jolla kantajan edustajalle annetaan valtuudet toimia kantajan nimissä esillä olevassa oikeudenkäynnissä, ei ole merkitystä arvioitaessa erillistä vaatimusta siitä, että edustajan on oltava kolmas osapuoli kantajaan nähden.
Vahingon vakavuutta on arvioitava yrityksen kokoon ja liikevaihtoon sekä sen konsernin ominaisuuksiin nähden, johon yritys kuuluu. Yhtäältä tapauksessa, jossa tappion osuus erittäin säännellyillä markkinoilla toimivan yrityksen liikevaihdosta on alle 10 prosenttia, taloudelliset vaikeudet, joita tälle yritykselle saattaa aiheutua, eivät voi vaarantaa sen olemassaoloa sinänsä, ja toisaalta tapauksessa, jossa tappion osuus on lähes kaksi kolmasosaa kyseisen yrityksen liikevaihdosta, on niin, että vaikka yritykselle aiheutuneet taloudelliset vaikeudet voivat vaarantaa sen olemassaolon, erittäin säännellyllä alalla, joka edellyttää usein merkittäviä investointeja ja jolla toimivaltaiset viranomaiset saattavat joutua puuttumaan asiaan, jos syistä, joita asianomainen yritys ei aina voi ennakoida, ilmenee kansanterveyttä uhkaavia vaaroja, tämän yrityksen on varauduttava tilanteeseen puuttumisen seurauksiin asianmukaisella toimintastrategialla tai muuten se on itse vastattava tällaisesta tilanteeseen puuttumisesta aiheutuvista vahingoista.

Siltä osin kuin on kyse päätöksestä, jolla rajoitetaan tehoaineen käyttöä kasvinsuojeluaineissa sillä perusteella, että esittelevän jäsenvaltion, Euroopan elintarviketurvallisuusviraston (EFSA) ja jäsenvaltioiden asiantuntijoiden laatimassa perusteellisessa arvioinnissa kyseisellä tehoaineella on osoitettu olevan tiettyjä ominaisuuksia, hakija ei voi vakuuttavasti vedota siihen, että kyseistä tehoainetta on käytetty unionissa täysin turvallisesti pitkään ilman, että sillä olisi koskaan ilmoitettu olleen haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen, jos ihmisten terveyteen kohdistuvia riskejä on tunnistettu. Kasvinsuojeluaineita koskevalla alalla tieteellinen kehitys on nimittäin hyvinkin tavallista ja tarjoaa siten tilaisuuden arvioida tehoaineita uudelleen aina, kun saadaan uusia tieteellisiä tietoja ja havaintoja. Uusimismenettelyjen perusta ja markkinoille saattamista koskeville luville asetettavien ajallisten rajoitusten syy on juuri tässä. Tämä tarkoittaa, että välitoimista päättävän tuomarin on intressivertailun yhteydessä tekemässään arvioinnissa tarkasteltava todettuja riskejä. Välitoimista päättävän tuomarin tehtäviin ei kuulu suorittaa teknistä arviointia tutkimustiedoista, sillä näin tehdessään se ylittäisi toimivaltansa.

(ks. 105, 106 ja 108 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 6.4.2017 – Le Pen vastaan parlamentti

(asia T‑86/17 R)

(Väliaikainen oikeussuoja – Euroopan parlamentin jäsen – Maksettujen parlamentin avustajakorvausten takaisinperintä kuittaamalla – Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus – Kiireellisyysedellytys ei täyty)

1. Väliaikainen oikeussuoja–Täytäntöönpanon lykkääminen–Välitoimet–Myöntämisedellytykset–Fumus boni juris–Kiireellisyys–Vakava ja korjaamaton vahinko–Kumulatiivisuus–Kaikkien kysymyksessä olevien intressien vertailu–Tutkimisjärjestys ja selvittämistapa–Välitoimista päättävän tuomarin harkintavalta (SEUT 256 artiklan 1 kohta sekä SEUT 278 ja SEUT 279 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 156 artiklan 4 kohta) (ks. 18–20 kohta)

2. Väliaikainen oikeussuoja–Täytäntöönpanon lykkääminen–Välitoimet–Myöntämisedellytykset–Kiireellisyys–Vakava ja korjaamaton vahinko–Todistustaakka–Taloudellinen vahinko–Velvollisuus esittää konkreettisia ja täsmällisiä tietoja, joita tukevat yksityiskohtaiset asiakirjatodisteet (SEUT 256 artiklan 1 kohta sekä SEUT 278 ja SEUT 279 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 156 artiklan 4 kohta) (ks. 25, 26, 46 ja 47 kohta)

3. Väliaikainen oikeussuoja–Täytäntöönpanon lykkääminen–Välitoimet–Myöntämisedellytykset–Kiireellisyys–Vakava ja korjaamaton vahinko–Todistustaakka–Sellaisten korvausten takaisinperintä kuittaamalla, jotka maksettiin parlamentin jäsenelle avustajakulujen kattamiseksi–Kiireellisyysedellytys ei täyty (SEUT 256 artiklan 1 kohta sekä SEUT 278 ja SEUT 279 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 156 artiklan 3 kohta; parlamentin päätöksen 2005/684 20 artiklan 3 kohta) (ks. 36–38 kohta)

Aihe

SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva hakemus parlamentin pääsihteerin 5.12.2016 tekemän päätöksen, jossa on todettu, että kantajalle on maksettu perusteettomasti 298497,87 euroa ja että se on perittävä takaisin kantajalta, sekä tämän päätöksen johdosta 6.12.2016 annetun veloitusilmoituksen nro 2016-1560 täytäntöönpanon lykkäämiseksi

Ratkaisu

1) Välitoimihakemus hylätään.
42

Aluksi on muistutettava, että SEUT 263 artiklassa määrätyn kumoamiskanteen kohteena voivat olla niiden luonteesta tai muodosta riippumatta kaikki unionin toimielinten, elinten ja laitosten antamat määräykset ja säännökset, joilla on tarkoitus olla oikeusvaikutuksia (tuomio 31.3.1971, komissio v. neuvosto, 22/70, EU:C:1971:32, 42 kohta ja tuomio 4.9.2014, komissio v. neuvosto, C-114/12, EU:C:2014:2151, 38 ja 39 kohta; ks. myös tuomio 28.4.2015, komissio v. neuvosto, C-28/12, EU:C:2015:282, 14 ja 15 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Tältä osin se seikka, että sellaisen toimen, jolla on tarkoitettu olevan oikeudellisia vaikutuksia kolmansiin nähden, olemassaolo on ilmennyt lehdistötiedotteesta tai että se on annettu julkilausuman muodossa, ei ole esteenä sille, että tällaisen toimen olemassaolo olisi mahdollista todeta, eikä näin ollen unionin tuomioistuinten toimivallalle tutkia tällaisen toimen laillisuus SEUT 263 artiklan nojalla, sikäli kuin kyseinen toimi on unionin toimielimen, elimen tai laitoksen antama (ks. vastaavasti tuomio 30.6.1993, parlamentti v. neuvosto ja komissio, C-181/91 ja C-248/91, EU:C:1993:271, 14 kohta).
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 27.11.2017 – HeidelbergCement vastaan komissio

(asia T‑902/16)

(Kumoamiskanne – Kilpailu – Yrityskeskittymät – Harmaasementin markkinat Kroatiassa – Päätös aloittaa tarkempi tutkintamenettely asetuksen (EY) N:o 139/2004 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti – Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena – Valmisteleva toimi – Tutkimatta jättäminen)

1. Kumoamiskanne–Kannekelpoiset toimet–Käsite–Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia–Valmistelevat toimet eivät kuulu käsitteen alaan–Komission päätös tutkia keskittymä perusteellisesti (SEUT 263 artikla; neuvoston asetuksen N:o 139/2004 6 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 14–22 ja 25 kohta)

2. Kumoamiskanne–Kannekelpoiset toimet–Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia–Näiden vaikutusten arviointi toimen sisällön mukaan–Komission päätös, jolla ilmoitettu keskittymä todetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi–Päätös, joka ei periaatteessa ole kantajille vastainen–Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen velvollisuus tutkia mahdolliset sitovat oikeusvaikutukset (SEUT 263 artikla; neuvoston asetuksen N:o 139/2004 8 artiklan 1 kohta) (ks. 23 ja 24 kohta)

Aihe

SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan 10.10.2016 tehty komission päätös C(2016) 6591 final, joka koskee sellaisen tarkemman tutkintamenettelyn aloittamista neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti, jossa on kyse siitä, että HeidelbergCement ja Schwenk Zement KG hankkivat Duna-Dráva Cement Kft:n välityksellä määräysvallan Cemex Hungária Épitöanyagok Kft:ssä ja Cemex Hrvatska d.d:ssä

Ratkaisu

1) Kanne jätetään tutkimatta.
3.

Euroopan unionin toimielimet–Yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin–Asetus N:o 1049/2001–Pyyntö, joka koskee erittäin suurta määrää asiakirjoja–Toimielimellä on poikkeuksellisesti oikeus jatkaa päätöksen tekemiselle asetettua määräaikaa–Toimielimen mahdollisuus pyrkiä löytämään yhdessä hakijan kanssa oikeudenmukainen ratkaisu (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 6 artiklan 3 kohta sekä 7 ja 8 artikla) (ks. 33 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 123 artiklan 4 kohdan mukaan on niin, että vaikka yksipuolinen tuomio on täytäntöönpanokelpoinen, unionin yleinen tuomioistuin voi kuitenkin määrätä täytäntöönpanon lykättäväksi siihen asti, kunnes se on ratkaissut työjärjestyksen 166 artiklan nojalla tehdyn takaisinsaantihakemuksen. Kyseisen työjärjestyksen 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan työjärjestystä sovellettaessa unionin yleisellä tuomioistuimella tarkoitetaan niissä asioissa, jotka on jaettu tai siirretty jaostolle, kyseistä jaostoa. Tästä seuraa, että yksipuolisen tuomion täytäntöönpanon lykkäämisestä säädetään erityisissä säännöksissä, joissa nimenomaisesti annetaan tämä toimivalta unionin yleiselle tuomioistuimelle eikä välitoimista päättävänä tuomarina toimivalle unionin yleisen tuomioistuimen presidentille. Sekä Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön että unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen sanamuodosta ja rakenteesta ilmenee, että unionin yleisen tuomioistuimen presidentillä ei ole toimivaltaa ratkaista nyt käsiteltävänä olevaa välitoimihakemusta.

(ks. 9–11 ja 13 kohta)
3)

Cyprus Turkish Chamber of Industry, Animal Breeders and Producers Association, Milk and Oil Products Production and Marketing Cooperative Ltd, Süt Urünleri İmalatçulari Birliği Milk Processors Association ja Fatma Garanti vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 14.3.2017 – Karl Conzelmann vastaan EUIPO (LIKE IT)

(asia T-21/16)

(EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin LIKE IT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

1. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky-Käsite-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16 ja 17 kohta)

2. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky-Mainoslauseista muodostuvat tavaramerkit-Erottamiskyky-Erityisten arviointiperusteiden soveltamista ei voida hyväksyä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18 kohta)

3. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky-Mainoslauseista muodostuvat tavaramerkit-Myynninedistämisilmaisu, jolla on ylistävä luonne (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19–22 ja 34 kohta)

4. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky-Sanamerkki LIKE IT (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24, 25, 27, 31, 35, 36 ja 44 kohta)

5. EU-tavaramerkki-Viraston päätökset-Yhdenvertaisen kohtelun periaate-Hyvän hallinnon periaate-Viraston aikaisempi päätöskäytäntö-Laillisuusperiaate (Neuvoston asetus N:o 207/2009) (ks. 40–42 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.11.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 223/2015‑1), joka koskee hakemusta sanamerkin LIKE IT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
26

Mahdollisuudesta hankkia lisätuloja CCPL:n jäsenten mahdollisen rahoitustuen avulla kantajat huomauttavat, että neljä CCPL:n osuuskuntajäsentä – Coopsette SC, Unieco SC, Open Co SC ja CEAP SC – on kriittisessä taloudellisessa tilanteessa. Muiden, erityisesti CMB- ja CCFS-osuuskuntien, osalta ne huomauttavat yhtäältä, että CMB:llä on vain yksi alle 20 prosentin osakkuus CCPL:ssä ja että kyseinen osakkuus on puhtaasti institutionaalinen. CCPL on niiden mukaan nimittäin perusosuuskuntien konsortio, ja sen pääasiallinen tavoite on niiden mukaan jäsentensä keskinäisten tavoitteiden helpottaminen. Näin ollen on vaikea määrittää sellaista CMB:n konkreettista taloudellista tai teollista intressiä, jonka nojalla sen sitoutuminen CCPL:lle myönnettävään taloudelliseen tukeen olisi perusteltu. Toisaalta CCFS:n rahoitustoimintaa koskevissa sisäisissä säännöissä vahvistetaan niiden mukaan kunkin jäsenen enimmäisvastuun rajaksi kuudesosa kirjanpidon mukaisesta nettovarallisuudesta viimeisimmässä vahvistetussa taseessa, jotta vältetään riskien keskittyminen yhdelle yhtiölle. Kun otetaan huomioon CCPL:n nettovarallisuuden huomattava heikkeneminen sille vuosina 2013 ja 2014 aiheutuneiden tappioiden vuoksi, ei olisi tullut kysymykseen, että CCFS hyväksyy sen luottohakemuksen. – –
21

Hakija on unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 24.4.2015 jättämällään kannekirjelmällä nostanut kanteen, jossa se vaatii, että riidanalaiset toimet on kumottava sitä koskevilta osin, ja jossa se toissijaisesti vaatii SEUT 277 artiklaan perustuvalla lainvastaisuusväitteellä, että on todettava, ettei päätöksen 2010/413, sellaisena kuin se on muutettuna, 20 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja asetuksen N:o 267/2012, sellaisena kuin se on muutettuna, 23 artiklan 2 kohdan d alakohtaa, sovelleta siihen. Hakija vetoaa kanteensa tueksi pääasiallisesti siihen, että kun neuvosto on uudelleen määrännyt sille seuraamuksen niiden samojen moitteiden perusteella, jotka todettiin virheellisiksi edellä 14 kohdassa mainitussa tuomiossa NITC (EU:T:2014:608), se on vienyt siltä oikeuden Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa tarkoitettuihin tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja samalla loukannut oikeusvoimaa ja oikeusvarmuuden periaatetta. Hakijan mukaan neuvosto on lisäksi tehnyt ilmeisiä arviointivirheitä ja loukannut hakijan puolustautumisoikeuksia sekä sen perusoikeuksiin kuuluvaa omaisuudensuojaa.
18

Työjärjestyksen 35 artiklan 2 kohdan c alakohdassa, joka kuuluu I osaston, jonka otsikko on ”Kieliä koskevat järjestelyt”, 5 lukuun, sallitaan kuitenkin unionin yleisen tuomioistuimen asianosaisen pyynnöstä ja toisen asianosaisen kuulemisen jälkeen antaa lupa käyttää oikeudenkäyntikielenä kokonaan tai osittain muuta kyseisen työjärjestyksen 35 artiklan 1 kohdassa mainittua kieltä. Tästä on oikeuskäytännössä jo katsottu, että kun kyseessä on pyyntö saada poikkeus käytettävää oikeudenkäyntikieltä koskevasta säännöstä, tällaisen pyynnön on oltava tapauskohtaisesti ja yksityiskohtaisesti perusteltu (määräys 13.5.1993, Ladbroke Racing v. komissio, T‑74/92, Kok., EU:T:1993:41, 14 kohta) erityisesti, kun kantaja tai valittaja tekee sen itse (määräys 24.1.1997, EFMA v. neuvosto, T‑121/95, Kok., EU:T:1997:6, 10 kohta).
2.

SEUT 263 artiklan neljännen kohdan mukaan luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi saman määräyksen ensimmäisessä ja toisessa kohdassa määrätyin edellytyksin nostaa kanteen toimesta, jota ei ole osoitettu hänelle, kahdessa vaihtoehtoisessa tapauksessa eli yhtäältä, jos kyseinen toimi koskee häntä suoraan ja erikseen, ja toisaalta, jos kyseessä on sääntelytoimi, joka koskee häntä suoraan ja joka ei edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä. Kummassakin näistä tilanteista edellytetään, että riidanalainen toimi koskee kantajaa suoraan. Näistä tilanteista jälkimmäiseen liittyvää, kantajaa suoraan koskevan toimen käsitettä ei voida tulkita suppeammin kuin ensimmäiseen tilanteeseen liittyvää käsitettä. Mikään seikka ei myöskään viittaa siihen, että edellytystä, jonka mukaan riidanalaisen toimen on koskettava kantajaa suoraan, olisi tulkittava käsiteltävässä tapauksessa vähemmän rajoittavasti, jos riidanalainen toimi olisi sääntelytoimi, joka ei edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä. Vaatimus, jonka mukaan unionin toimen on koskettava luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä suoraan, edellyttää tässä yhteydessä, että riitautetulla toimella on välittömiä vaikutuksia yksityisen oikeusasemaan ja ettei se jätä niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen toimeenpano, lainkaan harkintavaltaa, jolloin toimeenpano on täysin automaattista ja perustuu yksinomaan unionin säännöstöön eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista. Näin on myös silloin kun niillä, joille toimi on osoitettu, on vain teoreettinen mahdollisuus olla ryhtymättä unionin toimessa edellytettyihin toimenpiteisiin, koska heidän tahdostaan ryhtyä toimen mukaisiin toimenpiteisiin ei ole epäilystäkään. (ks. 16–18 ja 20–21 kohta)
Unionin toimen osittainen kumoaminen on mahdollista vain silloin, kun osat, joiden kumoamista on vaadittu, ovat sellaisia, että ne voidaan erottaa toimen muista osista. Tämä erotettavuutta koskeva edellytys ei täyty, jos toimen osittaisella kumoamisella muutetaan sen pääsisältöä. Tältä osin kysymys siitä, muuttaisiko osittainen kumoaminen riidanalaisen säädöksen pääsisältöä, muodostaa objektiivisen edellytyksen eikä subjektiivista, riidanalaisen säädöksen hyväksyneen toimielimen poliittiseen tahtoon liittyvää edellytystä.

Kanne, jolla vaaditaan Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tai sieltä lähetettyjen kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot) tuontia koskevan lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta ja tässä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta annetun asetuksen N:o 1238/2013 3 artiklan kumoamista, on jätettävä tutkimatta. Mainitun artiklan, jonka mukaan hintasitoumuksen tehneiltä kiinalaisilta vientiä harjoittavilta tuottajilta peräisin olevaan kyseisen tuotteen tuontiin ei sovelleta polkumyyntitullia, kumoaminen muuttaisi asetuksen N:o 1238/2013 vaikutuksia, sillä mainittua tuontia ei enää vapautettaisi tiettyjen vuotuisten määrien osalta kyseisen asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa säädetyistä polkumyyntitulleista. Kyseisen säännöksen ulottuvuuden tutkiminen osoittaa, että jos riidanalaisen säännöksen kumoamisvaatimus hyväksyttäisiin, asetuksen N:o 1238/2013 henki ja pääsisältö muuttuisivat.

Tältä osin asetuksen N:o 1238/2013 3 artiklassa myönnetään nimeltä mainituille talouden toimijoille vapautus polkumyyntitulleista tiettyyn tuontimäärään saakka edellyttäen, että siinä asetetut edellytykset täyttyvät. Mainitun säännöksen kumoaminen poistaisi siis tiettyyn tuontimäärään sovellettavan vapautuksen polkumyyntitulleista ja laajentaisi tällä tavalla polkumyyntitullien kattavuutta asetuksen N:o 1238/2013, sellaisena kuin neuvosto sen on antanut, mukaisesta kattavuudesta, sillä tässä tapauksessa polkumyyntitulleja kannettaisiin kaikesta Kiinasta peräisin olevasta kyseisen tuotteen tuonnista, vaikka kokonaisuutena tarkastellun asetuksen N:o 1238/2013 mukaan tulleja kannetaan ainoastaan niiden kiinalaisten viejien tuonnista, jotka eivät ole tehneet komission hyväksymää sitoumusta. Tällainen tulos tarkoittaisi sen toimen, jonka osa kumoamisvaatimuksen kohteena oleva säännös on, sisällön muuttumista.

Muutoinkaan sillä, voidaanko kaikkia asetuksen N:o 1238/2013 artikloja soveltaa ilman 3 artiklaa, ei ole merkitystä arvioitaessa sen muutoksen laajuutta, jonka kyseisen säännöksen kumoaminen toisi mukanaan asetukseen, sillä tässä yhteydessä on ratkaisevaa, muuttuuko sen oikeudellisen toimen pääsisältö, joka sisältää kumoamisvaatimuksen kohteena olevat säännökset. Sama pätee siihen, että asetuksen N:o 1238/2013 artiklat ovat yksiselitteisiä, minkä vuoksi niitä ei ole tarpeen tulkita suhteessa asetuksen perustelukappaleisiin, sillä polkumyyntitullien käyttöönotto ei asetuksen N:o 1238/2013 mukaan ole riippuvainen 3 artiklasta eikä tarjottu sitoumus ole ollut asetuksen N:o 1238/2013 antamisen edellytys.

(ks. 54, 55, 60 ja 61 kohta)
Muistio, jossa nimittävä viranomainen kieltäytyy tunnustamasta henkilöstökomitean paikallisjaostolle tämän tekemän sellaisen päätöksen lainmukaisuutta, jolla irtisanotaan yhdelle sen jäsenelle myönnetty valtuutus edustaa sitä henkilöstökomitean keskuskomiteassa, on henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan ja 91 artiklan 1 kohdan mukainen virkamiehelle vastainen toimi, kun tästä muistiosta käy ilmi, että se on kyseisen viranomaisen lopullinen kannanotto tähän asiaan ja että sen tarkoituksena on tuottaa lopullisia oikeusvaikutuksia.

Jos asianosaisella olisi oikeus esittää ensimmäisen kerran vasta muutoksenhakutuomioistuimessa valitusperuste, johon hän ei ole vedonnut asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsitelleessä tuomioistuimessa, asianosaisella olisi oikeus saattaa muutoksenhakutuomioistuimelle, jonka toimivalta muutoksenhakuasioissa on rajoitettu, käsiteltäväksi oikeusriita, joka on laajempi kuin ensimmäisenä oikeusasteena asiaa käsitelleessä tuomioistuimessa käsitelty oikeusriita. Muutoksenhakutuomioistuimen toimivalta valitusasioissa on siten rajoitettu niin, että se voi tutkia ainoastaan sen oikeudellisen ratkaisun, jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on antanut sille esitetyistä perusteista.

(ks. 41 kohta)

Yhteisöjen tuomioistuin: tuomio 1.2.2007, Sison v. neuvosto (C‑266/05 P, Kok., EU:C:2007:75, 95 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)