Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kilpailu - Hallinnollinen menettely - Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan soveltumattomuus

2. Yhteisön oikeus - Periaatteet - Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen - Perusperiaate - Soveltamisala - Kilpailu - Hallinnollinen menettely - Periaatteen ulottuvuus

(Neuvoston asetuksen N:o 17/62 19 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 99/63 4 artikla)

3. Kilpailu - Hallinnollinen menettely - Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen - Väitetiedoksianto - Tarpeellinen sisältö

(Neuvoston asetuksen N:o 17/62 19 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 99/63 4 artikla)

4. Kilpailu - Hallinnollinen menettely - Puolustautumisoikeuksien noudattaminen - Väitetiedoksianto - Välttämätön sisältö - Aiotun sakon laskentaperusteiden ilmoittaminen - Ennenaikainen ilmoittaminen

(Neuvoston asetus N:o 17/62; komission asetuksen N:o 99/63 4 artikla)

5. Kilpailu - Hallinnollinen menettely - Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen - Komission toteamusten perustana olevien asiakirjojen ilmoittamatta jättäminen yrityksille - Riidanalaisten asiakirjojen sisältöön perustuva komission lopullinen päätös - Puolustautumisoikeuksien rikkominen - Puhtaasti liitännäisiä olosuhteita koskevat toteamukset - Lopullisen päätöksen pätevyys kokonaisuudessaan - Yhteisöjen tuomioistuimen suorittama päätöksen oikeellisuuden tutkiminen - Riidanalaisten asiakirjojen sisällön huomioon ottaminen - Poissulkeminen

(Neuvoston asetuksen N:o 17/62 19 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 99/63 4 artikla)

6. Kilpailu - Hallinnollinen menettely - Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen - Neuvoa-antavan komitean lausunto yritysten välisistä järjestelyistä ja määräävistä markkina-asemista - Tiedottamatta jättäminen asianomaisille yrityksille - Hyväksyttävyys

(Neuvoston asetuksen N:o 17/62 10 artiklan 6 kohta)

7. Kilpailu - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Yritysten väliset sopimukset - Yksinmyyntisopimukset - Yritys, jonka tarkoituksena on tuotteiden tuonti ja niiden myynnin järjestäminen useissa jäsenvaltioissa - Yrityksellä on hallussaan keskeinen asema myynnin järjestämisessä ja kansallisten jälleenmyyjien yhteensovittamisessa - Yritystä koskeva huolellisuusvelvoite suhteessa kilpailusääntöihin

(ETY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohta)

8. Kilpailu - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Yritysten väliset sopimukset - Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan - Kriteerit - Merkityksetön vaikutus markkinoihin - Sallittu sopimus

(ETY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohta)

9. Kilpailu - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Yritysten väliset sopimukset - Yksinomaiset myyntisopimukset - Yksinomaisten jälleenmyyjien käyttäytyminen, jonka tarkoituksena on jarruttaa rinnakkaistuontia - Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan - Kriteerit

(ETY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohta)

10. Kilpailu - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Kielto - Kilpailusääntöjen rikkominen - Oikeuttaminen - Rinnakkaistuonti - Perustelun puuttuminen

(ETY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohta)

11. Kilpailu - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Ilmoittaminen - Vaikutukset - Sakon määrääminen ilmoittamatta jätetyn rikkomuksen vuoksi - Puolustuksen väite johdettu poikkeusmahdollisuudesta - Ei hyväksytä

(ETY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohta; neuvoston asetuksen N:o 17/62 4 artikla)

12. Kilpailu - Yhteisön oikeuden säännöt - Kilpailusääntöjen rikkominen - Sakot - Rikkomus tehty "tahallaan tai tuottamuksesta" - Yrityksen elinten käyttäytymisen lukeminen yrityksen syyksi - Edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 17/62 15 artiklan 1 ja 2 kohta)

13. Kilpailu - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Kielto - Kilpailusääntöjen rikkominen - Oikeuttaminen - Viranomaisten asettamat rajoitukset - Perustelun puuttuminen

(ETY:n perustamissopimuksen 85 artikla)

14. Kilpailu - Yhteisön oikeuden säännöt - Kilpailusääntöjen rikkominen - Sakot - Tavoite - Määrääminen - Kriteerit - Rikkomusten vakavuus - Arviointitekijät

(Neuvoston asetuksen N:o 17/62 15 artiklan 1 ja 2 kohta)

15. Kilpailu - Yhteisön oikeuden säännöt - Kilpailusääntöjen rikkominen - Sakot - Määrääminen - Kriteerit - Sakkojen yleisen tason nostaminen - Hyväksyttävyys - Edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 17/62 15 artiklan 1 ja 2 kohta)

16. Kilpailu - Yhteisön oikeuden säännöt - Kilpailusääntöjen rikkominen - Sakot - Määrääminen - Kriteerit - Kyseisen yrityksen kokonaisliikevaihto - Liikevaihto, joka on toteutunut rikkomuksen kohteena olevien tavaroiden osalta - Molempien huomioon ottaminen - Rajoitukset

(Neuvoston asetuksen N:o 17/62 15 artiklan 1 ja 2 kohta)

17. Kilpailu - Yhteisön oikeuden säännöt - Kilpailusääntöjen rikkominen - Sakot - Rikkomusten yhdistäminen - Yhteisen sakon määrääminen - Hyväksyttävyys

(Neuvoston asetuksen N:o 17/62 15 artikla)

Tiivistelmä

$$1. Vaikka komission on kunnioitettava yhteisön kilpailuoikeudessa tarkoitettuja menettelyllisiä takeita, komissiota ei kuitenkaan yhteisön kilpailuoikeuden määräyksiä ja säännöksiä soveltaessaan voida pitää Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa, jonka mukaan jokaisella on oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa, tarkoitettuna "tuomioistuimena".

2. Asetuksen N:o 17/62 19 artiklan 1 kohdassa ja asetuksessa N:o 99/63 tarkoitetuissa menettelyllisiä takeita koskevissa säännöksissä sovelletaan yhtä yhteisön oikeuden perusperiaatetta, joka edellyttää puolustuksen oikeuksien kunnioittamista kaikissa menettelyissä eli myös luonteeltaan hallinnollisissa menettelyissä ja jonka mukaan asianomaisen yrityksen on hallinnollisen menettelyn kuluessa voitava tuoda esille näkemyksensä esiin tuotujen tosiseikkojen ja olosuhteiden paikkansapitävyydestä ja merkityksestä sekä niistä asiakirjoista, joita komissio on käyttänyt perustamissopimuksen rikkomista koskevan väitteensä tukena.

3. Kuten yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, väitetiedoksiannossa on esitettävä selkeästi kaikki ne olennaiset seikat, joihin komissio menettelyn tässä vaiheessa perustaa näkemyksensä. Tämä voidaan tehdä tiivistelmänomaisesti, eikä päätöksen tarvitse välttämättä täydellisesti vastata väitetiedoksiantoa. Komission on otettava huomioon hallinnollisessa menettelyssä esille tulleet seikat joko hylätäkseen sellaiset väitteet, jotka ovat osoittautuneet perusteettomiksi, tai muuttaakseen ja täydentääkseen niin tosiseikkojen kuin oikeusseikkojen osalta perustelujaan niiden väitettyjen kilpailusääntöjen rikkomisten osalta, jotka komissio aikoo vahvistaa päätöksessään, edellyttäen kuitenkin, että se perustaa päätöksensä ainoastaan sellaisiin seikkoihin, joista asianomaisilla on ollut tilaisuus esittää näkemyksensä, ja että kyseisille yrityksille on annettu hallinnollisen menettelyn kuluessa niiden puolustuksen kannalta tarpeelliset tiedot.

4. Silloin kun komissio väitetiedoksiannossaan nimenomaisesti ilmoittaa, että se aikoo tutkia, onko kyseisille yrityksille määrättävä sakkoja ja silloin kun se ilmoittaa ne tärkeimmät tosiseikat ja oikeudelliset seikat, jotka voivat johtaa sakon määräämiseen, kuten oletetun rikkomuksen vakavuuden ja keston sekä sen, että rikkomus on tehty "tahallaan tai tuottamuksesta", se täyttää velvoitteensa kunnioittaa yritysten oikeutta tulla kuulluksi antamalla yrityksille tiedot, jotka ovat tarpeen, jotta ne voivat puolustautua paitsi sitä vastaan, että niiden vahvistetaan rikkoneen kilpailusääntöjä, myös sakkojen määräämistä vastaan.

Yritykset eivät voi sitä vastoin vaatia, että komissio ilmoittaisi niille hallinnollisen menettelyn kuluessa ne kriteerit, joiden perusteella se aikoo laskea sakkojen suuruuden. Se, että määrättäväksi aiottujen sakkojen suuruudesta ilmoitettaisiin ennen kuin yritykset ovat voineet esittää huomautuksensa niitä vastaan esitettyjen väitteiden johdosta, merkitsisi sitä, että komission päätöstä ennakoitaisiin epäasianmukaisella tavalla.

5. Silloin kun yhteisön oikeuden kilpailusääntöjen soveltamista koskevan menettelyn kohteena olevat yritykset eivät ole ennen kuin komissio antaa lopullisen päätöksensä, tunteneet niitä asiakirjoja, joihin komissio perustaa toteamuksensa, tai että ne ovat tunteneet nämä ainoastaan osittain, komissio ei voi perustaa lopullista päätöstään näiden samojen asiakirjojen sisältöön.

Siinä määrin kuin mainitut toteamukset kuitenkin koskevat sellaisia olosuhteita, jotka ovat luonteeltaan puhtaasti liitännäisiä suhteessa lopullisessa päätöksessä todettuihin kilpailusääntöjen rikkomisiin, tämä puolustautumisoikeuksien loukkaaminen ei voi vaikuttaa koko päätöksen pätevyyteen. Yhteisöjen tuomioistuin ei kuitenkaan voi ottaa näiden asiakirjojen sisältöä huomioon päätöksen asianmukaisuutta tutkiessaan.

6. Asetuksen N:o 17 10 artiklan 6 kohdasta ilmenee, että neuvoa-antavan komitean lausunto on yhteisön kilpailusääntöjen rikkomisen toteamista koskevan menettelyn viimeinen vaihe ennen lopullisen päätöksen antamista ja että lausunto annetaan päätösluonnoksen perusteella. Se, että yrityksille annettaisiin tilaisuus esittää näkemyksensä tästä lausunnosta ja näin ollen päätösluonnoksesta merkitsisi menettelyn aikaisemman vaiheen uudelleenaloittamista, mikä olisi asetuksessa tarkoitetun järjestelmän vastaista. Olipa komitean lausunto minkälainen hyvänsä, komissio voi perustaa päätöksensä ainoastaan niihin tosiseikkoihin, joiden osalta yrityksillä on ollut tilaisuus ilmaista kantansa. Lausunnon tiedoksi antamatta jättäminen ei ole näin ollen sen periaatteen vastaista, jonka mukaan puolustuksen oikeuksia on kunnioitettava.

7. Yritys, jonka tarkoituksena on tuoda tuotteita useisiin jäsenvaltioihin ja organisoida niiden myyntiä siellä ja joka tässä tarkoituksessa yrittää löytää jälleenmyyjän jokaisessa kyseessä olevassa valtiossa, tarjoaa sille yksinmyyntisopimuksen, jakaa maahantuodut tuotteet kansallisten jälleenmyyjien kesken ja pyrkii yhteensovittamaan myyntipyrkimyksiä muun muassa säännöllisten kokousten avulla, on keskeisen asemansa vuoksi velvollinen noudattamaan erityistä huolellisuutta, jotta vältettäisiin se, että tämänkaltaisella yhdenmukaistamisella suosittaisiin kilpailusääntöjen vastaisia menettelytapoja, vaikka tämä toiminta ei välttämättä merkitsekään sitä, että yrityksellä olisi ratkaiseva vaikutusvalta jokaisen jälleenmyyjän käyttäytymiseen nähden.

8. Jotta sopimus vaikuttaisi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, sen on oltava omiaan objektiivisten oikeudellisten ja tosiasiallisten seikkojen perusteella riittävällä todennäköisyydellä vaikuttamaan tosiasiallisesti tai mahdollisesti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan välillisesti tai välittömästi, tavalla, joka voisi haitata jäsenvaltioiden välisten yhtenäismarkkinoiden tavoitteiden toteutumista.

Sellainenkaan yksinoikeussopimus, johon liittyy ehdoton alueellinen suoja, ei kuulu perustamissopimuksen 85 artiklan kiellon soveltamisalaan, jos se vaikuttaa markkinoihin ainoastaan merkityksettömällä tavalla siksi, että asianomaisten yritysten asema kyseisten tuotteiden markkinoilla on heikko.

9. Silloin kun yrityksellä, joka vastaa yksinomaisesta jälleenmyynnistä jäsenvaltion alueella, on kyseisten tuotteiden suurilla mutta voimakkaasti useiden merkkien välillä jakautuneilla markkinoilla hallussaan prosentuaalisesti suurempi markkinaosuus kuin useimmilla kilpailijoillaan, ei voida sen absoluuttista liikevaihtoa osoittavan luvun huomioon ottaen kiistää sitä, etteikö tämän yrityksen sellaisella käyttäytymisellä, jolla pyritään jarruttamaan rinnakkaistuontia ja siten eristämään kansallisia markkinoita, voisi olla vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan sellaisella tavalla, joka voi haitata yhtenäismarkkinoiden toteutumista.

10. Yksinomaan sitä seikkaa, että maahan tuodaan sellaista tavaraa, jota pidetään laillisesti kaupan toisessa jäsenvaltiossa, ei voida pitää sopimattomana liiketoimintana. Muista jäsenvaltioista peräisin oleva rinnakkaistuonti ei näin ollen itsessään voi luoda sellaista tilannetta, jossa olisi tarvetta sellaiseen oikeutettuun puolustautumiseen, jolla voitaisiin perustella perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kiellon rikkominen.

11. Yritysten välisten järjestelyjen ilmoittaminen ei ole yrityksille asetettu muodollisuus, vaan välttämätön edellytys tiettyjen etujen saamiselle. Asetuksen N:o 17 15 artiklan 5 kohdan a alakohdan mukaan sakkoa ei voida määrätä toimista, jotka suoritetaan komissiolle tehdyn ilmoituksen jälkeen, jos toimet kuuluvat ilmoituksessa kuvatun toiminnan piiriin. Tämä niille yrityksille tuleva etu, jotka ovat ilmoittaneet sopimuksen tai yhdenmukaistetun menettelytavan, on vastine sille riskille, joka yritykselle aiheutuu siitä, että se itse tuo komission tietoon sopimuksen tai yhdenmukaistetun menettelytavan.

Tämä yritys alistaa itsensä paitsi sille riskille, että sopimuksen tai yhdenmukaistetun menettelytavan todetaan rikkovan perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa ja ettei kyseisen artiklan 3 kohdan soveltamiseen suostuta, myös sille riskille, että yritykselle määrätään sakko sen ennen ilmoitusta suorittamista toimista. Sitäkin suuremmalla syyllä yritys, joka ei ole halunnut ottaa tätä riskiä ja jolle on määrätty sakko kilpailusääntöjen rikkomisesta, jota se ei ole ilmoittanut, ei voi vedota siihen hypoteettiseen mahdollisuuteen, että ilmoituksen johdosta olisi myönnetty poikkeuslupa.

12. Asetuksen N:o 17 15 artiklan 1 ja 2 kohdan, joissa komissiolle annetaan oikeus määrätä yrityksille tai yritysten yhteenliittymille sakkoa, jos ne "tahallaan tai tuottamuksesta" ovat syyllistyneet rikkomuksiin, soveltaminen ei edellytä sitä, että yhtiömiehet tai ylimmät johtajat ovat syyllistyneet kilpailusääntöjen rikkomiseen, tai edes sitä, että he ovat olleet siitä tietoisia; riittävää on se, että rikkomukseen on syyllistynyt sellainen henkilö, jolla on oikeus toimia yrityksen lukuun.

13. Mahdolliset viranomaisten yhteisön sisäiselle kaupalle asettamat rajoitukset eivät voi olla perusteena sille, että yksityiset oikeussubjektit panevat täytäntöön sellaisia yhdenmukaisia menettelytapoja, joiden tarkoituksena on rajoittaa kilpailua.

14. Kun komissio arvioi kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta sakon suuruuden määrittämistä varten, sen on otettava huomioon kyseisen tapauksen erityisolosuhteiden lisäksi se asiayhteys, johon kilpailusääntöjen rikkominen sijoittuu, ja huolehdittava, että sen toiminnalla on varoittava vaikutus erityisesti sellaisten kilpailusääntöjen rikkomisten osalta, jotka ovat erityisen haitallisia yhteisön tavoitteiden toteuttamisen kannalta.

Komissio on oikeutetusti luokitellut erittäin vakaviksi rikkomuksiksi sellaiset vienti- ja tuontikiellot, joiden tarkoituksena on keinotekoisesti ylläpitää eri jäsenvaltioiden markkinoiden välisiä hintaeroja. Tällaiset kiellot vaarantavat yhteisön sisäisen kaupan vapauden, joka on yksi perustamissopimuksen perusperiaatteista, ja ne estävät yhden perustamissopimuksen tavoitteen, nimittäin yhteismarkkinoiden luomisen toteutumisen.

15. Se, että komissio on aikaisemmin soveltanut tietyntasoisia sakkoja tietynlaisiin rikkomuksiin, ei voi merkitä sitä, etteikö se voisi nostaa tätä sakkojen tasoa asetuksessa N:o 17 ilmoitetuissa rajoissa, jos tämä on tarpeen yhteisön kilpailupolitiikan toteuttamisen varmistamiseksi. Yhteisön kilpailusääntöjen tehokas soveltaminen edellyttää päinvastoin sitä, että komissio voi milloin tahansa mukauttaa sakkojen tasoa tämän politiikan tarpeita vastaavaksi.

16. Rikkomuksen vakavuuden arvioimiseksi on otettava huomioon suuri joukko sellaisia tekijöitä, joiden luonne ja merkitys vaihtelevat kyseisen kilpailusääntöjen rikkomisen laadun ja siihen liittyvien erityisten olosuhteiden mukaan. Näitä tekijöitä voi tapauksesta riippuen olla kilpailusääntöjen rikkomisen kohteena olevien tavaroiden volyymi ja arvo, yrityksen koko ja taloudellinen valta ja siten myös se vaikutusvalta, jota yritys on voinut käyttää markkinoilla.

Tästä seuraa, että toisaalta on sakon määräämiseksi sallittua ottaa huomioon yhtä hyvin yrityksen kokonaisliikevaihto, joka kertoo - vaikkakin vain likimääräisesti ja epätäydellisesti - jotain yrityksen koosta ja sen taloudellisesta vallasta, sekä se osa liikevaihdosta, joka tukee kilpailusääntöjen rikkomisen kohteena olevista tavaroista ja joka näin ollen on omiaan osoittamaan rikkomisen laajuutta.

Tästä seuraa toisaalta, ettei kummallekaan näistä luvuista pidä antaa sellaista merkitystä, joka olisi suhteeton muihin arviointiperusteisiin nähden, ja että sopivan sakon määrääminen ei näin ollen voi olla pelkän kokonaisliikevaihtoon perustuvan laskelman tulos. Näin on erityisesti silloin, kun kyseiset tavarat muodostavat ainoastaan vähäisen osan kokonaisliikevaihdosta. Yhteisöjen tuomioistuimen on otettava nämä seikat huomioon arvioidessaan täyttä toimivaltaansa käyttäen kyseisten rikkomisten vakavuutta.

17. Silloin kun yritys on osallistunut kahteen sellaiseen yhdenmukaistettuun menettelytapaan, joiden tarkoituksena on tietyssä maassa estää samalta tuottajalta peräisin olevien tuotteiden rinnakkaistuonti, komissio voi katsoa, että kyse on ollut yhdestä rikkomuksesta ja määrätä näin ollen yhteisen sakon.