ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
96

Koska Intel on vedonnut siihen, että D1 oli esittänyt komissiolle Intelin puolesta puhuvia seikkoja, jotka komission olisi pitänyt kirjata asianmukaiseen pöytäkirjaan, johon Intelillä olisi pitänyt olla tilaisuus tutustua, on syytä palauttaa mieleen, että kun kyse on siitä, että asianosaisen puolesta väitetysti puhuvaa asiakirjaa ei ole annettu tiedoksi, kyseisen yrityksen on ainoastaan osoitettava, että sen tiedoksi antamatta jättäminen on saattanut vaikuttaa yrityksen vahingoksi menettelyn kulkuun ja komission päätöksen sisältöön (ks. vastaavasti tuomio 1.7.2010, Knauf Gips v. komissio, C‑407/08 P, EU:C:2010:389, 23 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
8

Kyseisen asetuksen 19 artiklassa säädetään seuraavaa: ”1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tämän asetuksen ja asetuksen – – N:o 3821/85 säännösten rikkomiseen sovellettavia seuraamuksia koskevat säännöt, sekä toteutettava tarvittavat toimenpiteet niiden täytäntöönpanon varmistamiseksi. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia, varoittavia ja syrjimättömiä. Tämän asetuksen ja asetuksen – – N:o 3821/85 rikkominen ei saa johtaa useampaan kuin yhteen seuraamukseen tai menettelyyn. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näistä toimenpiteistä ja seuraamuksia koskevista säännöistä komissiolle 29 artiklan toisessa kohdassa säädettyyn päivään mennessä. Komissio ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille. 2. Jäsenvaltion on annettava toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuus määrätä seuraamus yritykselle ja/tai kuljettajalle tämän asetuksen rikkomisesta, joka on todettu kyseisen jäsenvaltion alueella ja josta ei ole vielä määrätty seuraamusta, vaikka rikkominen olisi tapahtunut toisen jäsenvaltion tai kolmannen maan alueella. Poikkeuksena tästä, jos todettu rikkominen — ei ole tapahtunut kyseisen jäsenvaltion alueella, ja — sen on tehnyt yritys, joka on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon tai kolmanteen maahan, tai kuljettaja, jonka työpaikka on toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa, jäsenvaltio voi 1 päivään tammikuuta 2009 asti seuraamuksen määräämisen sijasta ilmoittaa tiedot rikkomuksista sen jäsenvaltion tai kolmannen maan toimivaltaiselle viranomaiselle, johon yritys on sijoittautunut tai jossa kuljettajan työpaikka on. 3. Jos jäsenvaltio käynnistää menettelyn tai määrää seuraamuksen tietystä rikkomuksesta, sen on toimitettava tästä kuljettajalle asianmukainen kirjallinen näyttö. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niillä on oikeasuhteisten seuraamusten järjestelmä, joka voi sisältää taloudellisia seuraamuksia ja jota sovelletaan, jos yritys tai siihen sidoksissa olevat lähettäjät, huolitsijat, matkanjärjestäjät, hankkijat, alihankkijat ja kuljettajia välittävät toimistot rikkovat tämän asetuksen tai asetuksen – – N:o 3821/85 säännöksiä.”
1) Koska Helleenien tasavalta — on sietänyt talojen rakentamisen Agiannakiin (Kreikka) vuoden 2010 aikana, muiden vuonna 2006 rakennettujen, Agiannakissa sijaitsevien talojen käyttämisen ilman riittävää sääntelyä ja noin 50:n Agiannakin ja Elaian (Kreikka) välissä sijaitsevan asunnon rakennustöiden aloittamisen ja koska se on sallinut kolmen loma-asunnon rakentamiseen Vounakiin (Kreikka) vuoden 2012 aikana — on sietänyt Kyparissian alueella (Kreikka) sijaitsevalle rannalle pääsyä koskevien infrastruktuurien kehittämisen eli viiden uuden tien avaamisen Agiannakin rantaa kohden sekä tiettyjen olemassa olevien pääsyreittien ja teiden asfaltoinnin — ei ole toteuttanut riittäviä toimenpiteitä valvoakseen laittoman leiriytymisen kiellon noudattamista Kalo Neron (Kreikka) rannan läheisyydessä ja Elaiassa — ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä Elaian ja Kalo Neron välissä olevien baarien toiminnan rajoittamiseksi rannoilla, joilla Caretta caretta ‑merikilpikonnat lisääntyvät, ja sen valvomiseksi, että näiden baarien aiheuttamat haitat eivät häiritse näitä lajeja — ei ole toteuttanut Kyparissian alueella tarvittavia toimenpiteitä vähentääkseen irtaimiston ja eri rakennelmien määrää rannoilla, joilla Caretta caretta ‑merikilpikonnat lisääntyvät, ja koska se on sallinut kulkuväylän rakentamisen Messina Mare ‑hotellin lähistölle — ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä rajoittaakseen riittävästi valosaastetta rannoilla, joilla Caretta caretta ‑merikilpikonnat lisääntyvät ja jotka sijaitsevat Kyparissian alueella — ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä rajoittaakseen riittävästi kalastustoimintaa Kyparissian alueella sijaitsevilla rannoilla, joilla Caretta caretta ‑merikilpikonnat lisääntyvät se ei ole noudattanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/105/EY (EYVL 2006, L 363, s. 368), 6 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan.
15

Näissä olosuhteissa Augstākā tiesa päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen: ”Onko SEUT 101 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että sen toteaminen, että yritys on ollut osallisena kilpailua rajoittavassa sopimuksessa, edellyttää näyttöä yrityksen johdossa toimivan henkilön menettelystä tai siitä, että tämä on tiennyt yrityksen ulkopuolisen ja sille palveluja suorittavan sellaisen henkilön menettelystä, joka toimi samaan aikaan muiden sellaisten yritysten lukuun, jotka ovat osallistuneet mahdolliseen kartelliin, tai että tämä henkilö on sallinut tällaisen menettelyn?”
6

Tämän menetelmän 3 kohdassa täsmennetään, että hukkakustannusten käsite koskee sitoumuksia tai toimintaa koskevia takeita, joita voidaan antaa monissa eri muodoissa, muun muassa pitkäaikaisina ostosopimuksina, investointeina, jotka on toteutettu markkinoita koskevien epäsuorien tai suorien takeiden turvin, sekä muuhun kuin tavanomaiseen toimintaan kohdistettuina investointeina. Mainitun menetelmän 3.3 kohdassa todetaan erityisesti, että jotta kyseiset sitoumukset tai toimintaa koskevat takeet todettaisiin tukikelpoisiksi hukkakustannuksiksi, jotka komissio voi hyväksyä, niiden on täytettävä seuraavat vaatimukset: ”Sitoumusten ja toimintaa koskevien takeiden on oltava sellaisia, ettei niitä enää voida täyttää direktiivin 96/92/EY säännösten takia. Jotta sitoumukset tai takeet todettaisiin hukkakustannuksiksi, niiden on siten muututtava direktiivin 96/92/EY vaikutuksesta taloudellisesti epäedullisiksi ja vaikutettava tuntuvasti kohdeyrityksen kilpailukykyyn. Tällaisessa tilanteessa yrityksen on tehtävä kirjanpitoon vientejä (esimerkiksi varauksia) sitoumusten tai takeiden vaikutusten ennakoimiseksi. Erityisesti jos kyseiset sitoumukset tai takeet voisivat vaarantaa kyseisten yritysten elinkelpoisuuden ilman tukea tai siirtymäkauden toimenpiteitä, sitoumusten tai takeiden katsotaan täyttävän edellisen alakohdan ehdot. Sitoumusten tai takeiden vaikutuksia [kyseessä olevien yritysten kilpailukykyyn ja elinkelpoisuuteen] arvioidaan konsolidoitujen yritysten tasolla. Jotta sitoumukset tai takeet katsottaisiin hukkakustannuksiksi, on voitava todeta, että direktiivin 96/92/EY voimaantulon ja vaikeuksien, joita kyseisillä yrityksillä on sitoumusten tai takeiden täyttämisessä tai niistä kiinni pitämisessä, [välillä on syy- ja seuraussuhde]. Syyn ja seurauksen suhteen toteamiseksi komissio ottaa huomioon erityisesti sähkön hinnan laskun tai yritysten markkinaosuuden supistumisen. Sitoumuksia tai takeita, joiden täyttäminen ei riipu direktiivin voimaantulosta, ei katsota hukkakustannuksiksi.”
35

Siltä osin kuin ensiksi on kyse komission argumentaatiosta, joka perustuu sillä SEUT 266 artiklan nojalla olevaan velvollisuuteen, on muistettava, että kyseisen artiklan mukaan toimielimen, jonka toimi on kumottu, on toteutettava tuomion, jolla kyseinen toimi on kumottu, täytäntöön panemiseksi tarvittavat toimenpiteet. Unionin tuomioistuin on todennut tältä osin, että tällaisen tuomion noudattamiseksi ja sen täytäntöön panemiseksi kokonaisuudessaan asianomaisen toimielimen on noudatettava paitsi tuomion tuomiolauselmaa, myös sen antamiseen johtaneita perusteluja, jotka ovat sille tarvittava tuki, koska ne ovat välttämättömät määritettäessä tuomiolauselman täsmällistä sisältöä (tuomio 26.4.1988, Asteris ym. v. komissio, 97/86, 99/86, 193/86 ja 215/86, EU:C:1988:199, 27 kohta).
24

Määräyksessä todetaan lisäksi seuraavaa: ”Vastaajien on seitsemän päivän kuluessa siitä, kun he ovat vastaanottaneet jäljennöksen tästä määräyksestä – –, toteutettava kaikki toimenpiteet, joiden voidaan kohtuudella katsoa olevan niiden vallassa, estääkseen tässä määräyksessä lueteltujen yhtiöiden johtokuntien jäseniä millä tahansa tavalla määräämästä mainittujen yhtiöiden [Ventbunkersissa] omistamista osuuksista, käymästä kauppaa niillä tai alentamasta niiden arvoa. Tällaisiin toimiin, joiden voidaan kohtuudella katsoa olevan niiden vallassa, kuuluu muun muassa mutta ei ainoastaan se, että mainituille yhtiöille on välittömästi ilmoitettava niiden johtokuntien jäsenten välityksellä ja – – sikäli kuin se on niiden vallassa, kiellosta myydä näiden yhtiöiden [Ventbunkersissa] omistamia osuuksia, määrätä niistä tai alentaa niiden arvoa. – – Tässä määräyksessä ei kielletä vastaajia määräämästä sellaisista omaisuuseristään, jotka eivät kuulu osuuksiin [Ventbunkersissa], käymästä niillä kauppaa tai alentamasta niiden arvoa. Tässä määräyksessä ei kielletä käyttämästä osuuksia [Ventbunkersissa] tai määräämästä niistä tavanomaisten ja asianmukaisten kaupallisten toimien yhteydessä, mutta vastaajien on ensin ilmoitettava niistä kantajien laillisille edustajille. – – Vastaajan, joka on luonnollinen henkilö ja jota on määrätty olemaan toimimatta, on pidättäydyttävä toimimasta itse tai millään muullakaan tavalla. Hän ei saa toimia sellaisten muiden henkilöiden välityksellä, jotka toimivat hänen nimissään, hänen antamiensa ohjeiden mukaisesti tai hänen kehotuksestaan. – – Tämän määräyksen vaikutukset kohdistuvat seuraaviin henkilöihin tämän tuomioistuimen tuomiovallan ulkopuolella sijaitsevassa maassa tai valtiossa: a) vastaajat b) kaikki ne henkilöt, — jotka kuuluvat tämän tuomioistuimen toimivaltaan — joille tämä määräys on annettu kirjallisesti tiedoksi tämän tuomioistuimen tuomiovallan piirissä sijaitsevalle asuin- tai työpaikalle, ja — jotka voivat tämän tuomioistuimen tuomiovallan ulkopuolella toteuttaa sellaisia toimia tai laiminlyöntejä, joilla rikotaan tätä määräystä tai edesautetaan sen rikkomista, ja c) kaikki muut henkilöt vain siltä osin kuin kyseisen maan tai valtion tuomioistuin on julistanut tämän määräyksen täytäntöönpanokelpoiseksi tai on pannut sen täytäntöön.”
97

Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan perusteella asianosainen, joka häviää asian, on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska Alankomaiden kuningaskunta on vaatinut komission velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska komissio on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
33

Toiseksi on muistutettava direktiivillä 86/653 tavoitelluista päämääristä, että kyseisen direktiivin tarkoituksena on muun muassa suojella kauppaedustajaa suhteessa päämieheen (ks. vastaavasti tuomio Honyvem Informazioni Commerciali, C‑465/04, EU:C:2006:199, 19 kohta ja tuomio Quenon K., C‑338/14, EU:C:2015:795, 23 kohta). Unionin tuomioistuin on jo katsonut, että kyseisen direktiivin 17 artikla on tässä yhteydessä ratkaisevan tärkeä (ks. vastaavasti tuomio Unamar, C‑184/12, EU:C:2013:663, 39 kohta). Näin ollen kyseisen artiklan 2 kohdan sanamuotoa on tulkittava tavalla, jolla edistetään tätä kauppaedustajan suojelua ja jossa otetaan näin ollen täysin huomioon kauppaedustajan ansiot niiden liiketoimien suorittamisessa, jotka on annettu hänen tehtäväkseen. Kyseisessä säännöksessä tarkoitettua käsitettä ”uudet asiakkaat” ei siis voida tulkita suppeasti.
40

Tämän tarkastelun yhteydessä on todettava, että asetuksessa N:o 1186/2009 annetaan erityinen merkitys sille, kuinka kauan asianomainen henkilö on oleskellut kyseisessä kolmannessa maassa. Mainitun asetuksen 5 artiklan 1 kohdassa säädetään näin ollen, että saman asetuksen 3 artiklassa säädettyä tullittomuutta voidaan soveltaa ainoastaan henkilöihin, joilla on ollut pysyvä asuinpaikka unionin tullialueen ulkopuolella keskeytyksettä vähintään kaksitoista kuukautta. Vastaavasti Tulliyhteistyöneuvosto, josta on tullut Maailman tullijärjestö (WCO), jonka jäseneksi unioni on hakenut ja joka hyväksyi kyseisen hakemuksen vuonna 2007, on 5.12.1962 päivätyssä suosituksessaan, joka koskee tullittomuuden myöntämistä asuinpaikan muuton yhteydessä tuodulle irtaimelle omaisuudelle, että tullittomuuden edellytykseksi voidaan muun muassa asettaa riittävänä pidetty oleskelu ulkomailla.
63

Näin voisi olla erityisesti, jos ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen mainitseman kansallisen säännön – jonka mukaan muista kuin humanitaarisista, poliittisista tai kansainvälisoikeudellisista syistä Saksassa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten oleskelun edellytyksenä on yleensä se, että he kykenevät huolehtimaan toimeentulostaan – vuoksi nämä kansalaiset voisivat saada sosiaalihuoltoetuuksia vain oleskeltuaan keskeytyksettä tietyn ajan laillisesti vastaanottavan jäsenvaltion alueella. Tällaisen oleskelun perusteella voitaisiin olettaa, että asianomaiset kolmansien maiden kansalaiset ovat riittävällä tavalla kotoutuneet tähän jäsenvaltioon, joten he eivät olisi tilanteessa, joka on rinnastettavissa kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden tilanteeseen kolmansien maiden kansalaisten kotouttamisen edistämisen tavoitteeseen nähden.
5

Kyseisen asetuksen 21 artiklan 1–3, 5 ja 6 kohdassa säädetään siitä, että komissio antaa delegoituja toimia, seuraavaa: ”1. Edellyttäen, että kyseinen – – jäsenvaltio on antanut hyväksyntänsä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 172 artiklan [toisen] kohdan mukaisesti, komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä tämän asetuksen 26 artiklan mukaisesti tämän asetuksen liitteessä I olevan I osan muuttamisesta, jotta otetaan huomioon Euroopan laajuisten verkkojen rahoituksen painopisteissä ja asetuksessa (EU) N:o 1315/2013 määritetyissä yhteistä etua koskevissa hankkeissa tapahtuneet muutokset. – – 2. Siirretään komissiolle valta antaa tämän asetuksen 26 artiklan mukaisesti delegoituja säännöksiä, joilla muutetaan tämän asetuksen liitteessä I olevassa III osassa vahvistettuja keskeisiä ehtoja, edellytyksiä ja menettelyjä, jotka koskevat unionin osallistumista kuhunkin rahoitusvälineeseen, jotka on perustettu tämän asetuksen liitteessä [I olevassa III] osassa vahvistetun vieraan pääoman ehtoisen kehyksen tai oman pääoman ehtoisen kehyksen mukaisesti. Komission ehdottamat muutokset perustuvat tuloksiin, jotka esitetään väliraportissa ja kattavassa riippumattomassa arvioinnissa Eurooppa 2020 ‑hankejoukkolainoja koskevan aloitteen kokeiluvaiheen käynnistämisestä, joka on vahvistettu päätöksen N:o 1639/2006/EY ja asetuksen (EY) N:o 680/2007 nojalla, ja niiden tarkoituksena on ottaa huomioon muuttuvat markkinaolosuhteet tämän asetuksen mukaisten rahoitusvälineiden suunnittelun ja toteutuksen optimoimiseksi. – – 3. Liikennealalla ja 3 artiklassa vahvistettujen yleistavoitteiden ja 4 artiklan 2 [kohdan a alakohdassa] tarkoitettujen alakohtaisten erityistavoitteiden puitteissa siirretään komissiolle valta antaa 26 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa määritellään rahoituksen painopisteet, jotka on otettava huomioon 17 artiklassa tarkoitetuissa työohjelmissa Verkkojen Eurooppa ‑välineen voimassaoloajan 7 artiklan 2 kohdan mukaisten tukikelpoisten toimien osalta. Komissio antaa delegoidun säädöksen viimeistään 22 päivänä joulukuuta 2014. – – 5. Jos osoittautuu tarpeelliseksi poiketa määrärahojen myöntämisestä johonkin liikennealan erityistavoitteeseen yli 5 prosenttiyksiköllä, siirretään komissiolle valta antaa 26 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla muutetaan ohjeellisia prosenttiosuuksia, jotka on säädetty liitteessä I olevassa IV osassa. 6. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 26 artiklan mukaisesti tämän asetuksen liitteessä I olevassa V osassa esitetyn, myöntämisperusteita vahvistettaessa huomioon otettavien yleisten suuntaviivojen luettelon muuttamiseksi, jotta voidaan ottaa huomioon tämän asetuksen väliarviointi tai tämän asetuksen täytäntöönpanosta tehdyt päätelmät. Tämä tehdään tavalla, joka on yhdenmukainen eri alakohtaisten suuntaviivojen kanssa.”
Sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17.6.2008 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 593/2008 (Rooma I) ja sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 11.7.2007 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 864/2007 (Rooma II) on tulkittava siten, että vetoauton vakuutuksenantajan, joka on korvannut kyseisen ajoneuvon kuljettajan aiheuttamasta onnettomuudesta johtuneet vahingot vahingonkärsijöille, nostamaan takautumiskanteeseen onnettomuustilanteessa vedetyn perävaunun vakuutuksenantajaa vastaan sovellettava laki määräytyy asetuksen N:o 593/2008 7 artiklan mukaisesti, jos tähän onnettomuuteen asetuksen N:o 864/2007 4 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen nojalla sovellettavissa sopimukseen perustumatonta korvausvastuuta koskevissa säännöksissä säädetään vahingonkorvausvelvollisuuden jakautumisesta.
31

Käsiteltävässä asiassa on riidatonta, että Kaliakran IBA-alue on olennaisen tärkeä useille lintulajeille ja niiden elinympäristölle. Bulgarian tasavallan komissiolle toimittamien tietojen mukaan Kaliakran alueella on kaikkiaan 310 lintulajia, joista noin sata on sellaisia, joihin on kohdistettava erityisiä suojelutoimenpiteitä niiden elinympäristön osalta ja joista 95 on mainittu lintudirektiivin liitteessä I, ja suuri joukko on muuttolintulajeja. Näiden 310:n alueella esiintyvän lintulajin joukosta 106 lajin suojelu on Euroopan kannalta merkittävää, 17 on maailmanlaajuisesti uhanalaisia, 21 on luokiteltu luokkaan SPEC 2 ja 68 luokkaan SPEC 3 Euroopan laajuisesti silmälläpidettävinä lajeina.
63

Tässä yhteydessä on muistutettava Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastoa (EMOTR) koskevasta vakiintuneesta oikeuskäytännöstä, jossa on katsottu, että koska kyseinen jäsenvaltio pystyy parhaiten keräämään ja tarkistamaan EMOTR:n tilien tarkastamiseksi ja hyväksymiseksi tarvittavat tiedot, sen osoittamiseksi, että maatalouden yhteistä markkinajärjestelyä koskevia sääntöjä on rikottu, komission ei tarvitse näyttää tyhjentävästi kansallisten viranomaisten suorittamien tarkastusten riittämättömyyttä tai niiden esittämien lukujen sääntöjenvastaisuutta, vaan sen on esitettävä näyttö vakavasta ja perustellusta epäilyksestä kyseisten tarkastusten tai lukujen suhteen (ks. vastaavasti tuomio Kreikka v. komissio, C‑300/02, EU:C:2005:103, 34 ja 36 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio Tanska v. komissio, C‑417/12 P, EU:C:2014:2288, 80 ja 81 kohta).
16

Unionin tuomioistuin on myös todennut, että tällaisen laajan tulkinnan mukaisesti direktiivissä 96/9 tarkoitetulle käsitteelle ”tietokanta” on tunnusomaista toiminnallinen kriteeri (ks. tuomio Fixtures Marketing, C‑444/02, EU:C:2004:697, 27 kohta). Kuten mainitun direktiivin johdanto-osan 9, 10 ja 12 perustelukappaleesta ilmenee, sillä käyttöön otetulla oikeudellisella suojalla pyritään edistämään sellaisten tietojen säilyttämiseen ja käsittelyyn käytettävien järjestelmien käyttöönottamista, jotka myötävaikuttavat tietopalvelumarkkinoiden kehitykseen tilanteessa, jolle on tyypillistä eri toimialoilla vuosittain syntyvien ja käsiteltävien tietomäärien voimakas kasvu (ks. tuomio Fixtures Marketing, C‑46/02, EU:C:2004:694, 33 kohta; tuomio The British Horseracing Board ym., C‑203/02, EU:C:2004:695, 30 kohta; tuomio Fixtures Marketing, C‑338/02, EU:C:2004:696, 23 kohta ja tuomio Fixtures Marketing, C‑444/02, EU:C:2004:697, 39 kohta).
5

Tämän direktiivin 45 artiklan, jonka otsikkona on ”Ehdokkaan tai tarjoajan henkilökohtainen asema”, 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa: ”1. Julkisia hankintoja koskevista menettelyistä on suljettava pois kaikki ehdokkaat tai tarjoajat, joiden osalta on lainvoimaisella päätöksellä annettu hankintaviranomaisen tiedossa oleva tuomio yhdestä tai useammasta jäljempänä luetellusta syystä: a) osallistuminen – – rikollisjärjestön toimintaan – – b) lahjominen – – c) – – petokset – – d) rahanpesu – – Jäsenvaltioiden on määritettävä kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti ja yhteisön lainsäädännön huomioon ottaen edellytykset, joiden mukaan tätä kohtaa sovelletaan. Jäsenvaltiot voivat yleistä etua koskevasta pakottavasta syystä säätää poikkeuksesta ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun velvoitteeseen. – – 2. Hankintamenettelystä voidaan sulkea pois taloudellinen toimija, joka a) on konkurssissa tai purkumenettelyn kohteena tai keskeyttänyt liiketoimintansa tai jonka asioita hallinnoi tuomioistuin tai joka on sopinut järjestelystä velkojien kanssa taikka on muun vastaavan kansalliseen lainsäädäntöön ja kansallisiin määräyksiin perustuvan menettelyn alainen; b) on asianosaisena oikeudenkäynnissä, jonka tarkoituksena on konkurssiin asettaminen, purkaminen, tuomioistuimen hallinnoinnin alaiseksi asettaminen tai akordikäsittely, taikka muussa vastaavassa kansalliseen lainsäädäntöön ja kansallisiin määräyksiin perustuvassa oikeudenkäyntimenettelyssä; c) on saanut ammattinsa harjoittamiseen liittyvästä lainvastaisesta teosta tuomion, joka on tullut maan lainsäädännön mukaisesti lainvoimaiseksi; d) on ammattitoiminnassaan syyllistynyt vakavaan virheeseen, jonka hankintaviranomaiset voivat näyttää toteen; e) on laiminlyönyt velvollisuutensa suorittaa sen maan, johon taloudellinen toimija on sijoittautunut, tai sen maan, jossa hankintaviranomainen on, lainsäädännön mukaisia sosiaaliturvamaksuja; f) on laiminlyönyt velvollisuutensa maksaa sijoittautumismaansa tai hankintaviranomaisen maan lainsäädännön mukaisia veroja; g) on tämän luvun soveltamiseksi vaadittavia tietoja ilmoittaessaan vakavalla tavalla syyllistynyt väärien tietojen antamiseen tai laiminlyönyt vaadittavien tietojen antamisen. Jäsenvaltioiden on määritettävä kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti ja yhteisön lainsäädännön huomioon ottaen edellytykset, joiden mukaan tätä kohtaa sovelletaan.”
6

Saman direktiivin 7 artiklassa, joka koskee tietojenkäsittelyn laillisuutta koskevia periaatteita, säädetään seuraavaa: ”Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, että henkilötietoja voidaan käsitellä ainoastaan, a) jos rekisteröity on yksiselitteisesti antanut suostumuksensa tai b) jos käsittely on tarpeen sellaisen sopimuksen täytäntöön panemiseksi, jossa rekisteröity on osallisena, tai sopimusta edeltävien toimenpiteiden toteuttamiseksi rekisteröidyn pyynnöstä tai c) jos käsittely on tarpeen rekisterinpitäjän laillisen velvoitteen noudattamiseksi tai d) jos käsittely on tarpeen rekisteröidyn elintärkeän edun suojaamiseksi tai e) jos käsittely on tarpeen yleistä etua koskevan tehtävän suorittamiseksi tai sellaisen julkisen vallan käyttämiseksi, joka kuuluu rekisterinpitäjälle tai sivulliselle, jolle tiedot luovutetaan tai f) jos käsittely on tarpeen rekisterinpitäjän tai tiedot saavan sivullisen oikeutetun intressin toteuttamiseksi, paitsi milloin tämän intressin syrjäyttävät rekisteröidyn 1 artiklan 1 kohdan perusteella suojaa tarvitsevat intressit ja perusoikeudet ja ‑vapaudet.”