Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Muiden liikevaihtoveron luonteisten kansallisten verojen kantamista koskeva kielto - Tavoite - Liikevaihtoveron käsite - Ulottuvuus - Tanskan työmarkkinamaksun kaltainen vero - Sisältyminen liikevaihtoveron käsitteeseen

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 33 artikla)

2. Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Muiden liikevaihtoveron luonteisten kansallisten verojen kantamista koskeva kielto - Yksityisten oikeussubjektien mahdollisuus vedota vastaavaan säännökseen

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 33 artikla)

3. Ennakkoratkaisukysymykset - Tulkinta - Tulkintaa koskevien päätösten ajallinen vaikutus - Taannehtivuus - Päätös, jossa todetaan kansallisen veron olevan ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa - Poissulkeminen, koska yhteisön oikeuteen perustuvien velvoitteiden merkityksestä ei ole epätietoisuutta

(ETY:n perustamissopimuksen 177 artikla)

Tiivistelmä

1. Kuudennen direktiivin 33 artiklalla, jossa kielletään jäsenvaltioita ottamasta käyttöön veroja ja maksuja, jotka ovat liikevaihtoverojen luonteisia, pyritään estämään se, että yhteisen arvonlisäverojärjestelmän toiminta vaarannetaan ottamalla käyttöön veroja ja maksuja, jotka rasittavat tavaroiden ja palvelujen liikkumista tavalla, joka on verrattavissa arvonlisäveroon. Tällaisina maksuina on pidettävä myös sellaisia veroja ja maksuja, jotka eivät kaikilta osin ole arvonlisäveron kaltaisia mutta joilla on sen keskeiset ominaispiirteet.

Edellä mainittu säännös estää siten ottamasta käyttöön tai pysyttämästä voimassa Tanskassa kannetun työmarkkinamaksun kaltaista veroa, jota

- kannetaan sekä arvonlisäverollisesta toiminnasta että muusta elinkeinotoiminnasta, joka muodostuu vastikkeellisista suorituksista,

- kannetaan arvonlisäverovelvollisten yritysten osalta saman määräytymisperusteen mukaan kuin arvonlisävero, eli prosenttiosuutena myyntien määrästä vähennettynä ostojen määrällä,

- arvonlisäverosta poiketen ei makseta maahantuonnista, mutta kannetaan maahantuotujen tavaroiden kokonaismyyntihinnasta ensimmäisen asianomaisessa jäsenvaltiossa tapahtuvan myynnin yhteydessä,

- arvonlisäverosta poiketen ei tarvitse erikseen merkitä laskuun ja

- kannetaan arvonlisäveron ohella.

2. Kuudennen direktiivin 33 artiklaan sisältyvä jäsenvaltioille osoitettu kielto ottaa käyttöön veroja ja maksuja, jotka ovat luonteeltaan liikevaihtoveroja, on selvä, täsmällinen ja ehdoton ja täyttää siten edellytykset, joiden perusteella yksityiset oikeussubjektit voivat vedota direktiivin säännöksiin kansallisissa tuomio-istuimissa. Artiklassa perustetaan niin ollen yksityisten oikeussubjektien hyväksi oikeuksia, joita kansallisten tuomioistuinten on suojeltava.

3. Yhteisöjen tuomioistuin ei voi hyväksyä jäsenvaltion pyyntöä rajoittaa ajallisesti sellaisen ennakkoratkaisupäätöksen vaikutusta, jossa todetaan, että kyseessä olevassa jäsenvaltiossa on kannettu maksua yhteisön oikeuden vastaisesti, jos maksun käyttöönottohetkellä maksuun kohdistuva kielto ilmeni selvästi yhteisön säännöksestä, jonka ulottuvuuden yhteisöjen tuomioistuin oli määritellyt, ja jossa lisäksi todetaan, että komissio, jolle ehdotetusta maksusta ilmoitettiin, oli hyvin nopeasti kiinnittänyt jäsenvaltion viranomaisten huomion ongelmiin, joihin sen täytäntöönpano yhteisön oikeuden kannalta saattaisi johtaa.