ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Asia T-386/15

(julkaistu otteina)

Jordi Nogues, SL

vastaan

Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto

EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin BADTORO rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisemmat EU-sanamerkit ja -kuviomerkit TORO - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Merkkien samankaltaisuus - Tavaroiden ja palvelujen samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Hallinnollisen menettelyn lykkääminen - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohta

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 20.9.2017

EU-tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Valituslautakuntien käsiteltäväksi saatettu valitus – Menettelyn lykkääminen – Edellytykset

(Komission asetuksen N:o 2868/95 1 artikla, 20 säännön 7 kohdan c alakohta ja 50 säännön 1 kohta)

Oikeuskäytännön mukaan valituslautakunnalla on laaja harkintavalta lykätä valitusmenettelyä tai olla lykkäämättä sitä. Lykkääminen on valituslautakunnan oikeus, johon se turvautuu vain katsoessaan sen tarkoituksenmukaiseksi. Valituslautakunnan käsittelyä ei siis automaattisesti lykätä asianosaisen mainitussa valituslautakunnassa esittämän tätä koskevan vaatimuksen johdosta.

Valituslautakunnan laaja harkintavalta lykätä siinä käytävää menettelyä ei merkitse sitä, että valituslautakunnan arviointi suljettaisiin unionin tuomioistuinten harjoittaman valvonnan ulkopuolelle. Valituslautakunnan laaja harkintavalta kuitenkin rajoittaa unionin tuomioistuimen harjoittaman valvonnan asiakysymyksissä sen varmistamiseen, ettei asiassa ole tapahtunut ilmeistä arviointivirhettä ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin.

Tältä osin oikeuskäytännöstä ilmenee, että vaikka olikin osoitettu, että kansallisessa tuomioistuimessa oli vireillä asia, jossa riitautetaan sen aikaisemman tavaramerkin pätevyys, johon riidanalainen päätös perustuu, tämän osoittaminen ei sinällään ole riittävää, jotta valituslautakunnan päätös evätä menettelyn lykkääminen olisi katsottava ilmeiseksi arviointivirheeksi. Valituslautakunnan on nimittäin menettelyn lykkäämiseen liittyvää harkintavaltaa käyttäessään noudatettava oikeudenmukaista menettelyä oikeusyhteisössä koskevia yleisiä periaatteita. Valituslautakunnan on siis tätä harkintavaltaa käyttäessään otettava huomioon paitsi sen osapuolen intressi, jonka EU-tavaramerkin rekisteröintihakemus on riitautettu, myös muiden osapuolten intressit. Päätöksen lykätä tai olla lykkäämättä menettelyä on perustuttava näiden intressien punnintaan.

(ks. 21–23 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.12.2017 – Hochmann Marketing vastaan EUIPO – BitTorrent (bittorrent)

(asia T-771/15)

(EU-tavaramerkki - Menettämismenettely - EU-sanamerkki bittorrent - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 1 ja 2 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 95 artiklan 1 ja 2 kohta) - Mitättömyysosastolle esitettyjä todisteita ei ole otettu huomioon - Asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta))

1. EU-tavaramerkki-Muutoksenhakumenettely-Kanne unionin tuomioistuimissa-Unionin yleisen tuomioistuimen toimivalta-Valituslautakuntien tekemien päätösten laillisuusvalvonta-Tosiseikkojen tutkiminen uudelleen sellaisten todisteiden valossa, joita ei ole esitetty aikaisemmin viraston elimissä-Ei kuulu toimivaltaan (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 65 artikla) (ks. 19 kohta)

2. EU-tavaramerkki-Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys-Vaatimuksen tutkiminen-Todisteet aikaisemman tavaramerkin käyttämisestä-Tosiasiallinen käyttö-Virastolla ei ole velvollisuutta suorittaa tutkintaa viran puolesta (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 15 artikla, 42 artiklan 2 kohta, 51 artiklan 1 kohta, 57 artiklan 2 kohta ja 76 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 40 säännön 5 kohta) (ks. 28–31 ja 55–57 kohta)

3. EU-tavaramerkki-Menettelysäännökset-Menettämismenettely-Tosiseikat ja todisteet, joita ei ole esitetty tätä varten asetetussa määräajassa-Huomioon ottaminen-Valituslautakunnan harkintavalta (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta, 57 artikla ja 76 artiklan 2 kohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 40 säännön 5 kohta) (ks. 35–40, 46 ja 62 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 31.8.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 2275/2013-5), joka koskee osapuolten BitTorrent ja Bittorrent Marketing välistä menettämismenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15–17 ja 91 kohta)
Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun asetuksen 966/2012 101 ja 102 artiklasta sekä varainhoitosäännöistä annetun asetuksen soveltamissäännöistä annetun asetuksen 1268/2012 134 artiklan 1 kohdan h alakohdasta ilmenee, että asianomaisella hankintaviranomaisella on neuvottelumenettelyssä, joka toteutetaan julkaisematta etukäteen hankintailmoitusta, laaja harkintavalta, kun on kyse seikoista, jotka on huomioitava, kun päätetään siitä, tehdäänkö kyseessä oleva kiinteistöhankintasopimus vai ei, sekä valittaessa hyväksyttävää tarjoajaa tai tarjoajia, koska tällaista hankintaa ei nimittäin välttämättä tarvitse toteuttaa laajimmalla mahdollisella kilpailulla asiasta kiinnostuneiden välillä. Näin on sitäkin suuremmalla syyllä vaiheessa, jossa kartoitetaan paikallisia markkinoita ja joka edeltää varsinaista hankintasopimuksen neuvotteluvaihetta, kunhan avoimuuden, suhteellisuuden, yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita noudatetaan. Hankintaviranomaiselle on lisäksi tunnustettu tämä erittäin laaja harkintavalta – valintaperusteiden valinnassa ja arvioinnissa mukaan lukien –, kun tämä on ne ennalta määritellyt hankinta-asiakirjoissa, jotka koskevat asianomaista neuvottelumenettelyä.

Kun on kyse sekä itse neuvottelumenettelystä kiinteistöhankintasopimuksen sopimuspuolen valitsemiseksi että sitä edeltävästä paikallisten markkinoiden kartoittamisvaiheesta, unionin tuomioistuinten valvonnan on tässä tilanteessa rajoituttava sen varmistamiseen, että menettelyä koskevia sääntöjä, jotka hankintaviranomainen on halunnut panna täytäntöön, ja perusteluvelvollisuutta koskevia sääntöjä on noudatettu, että tosiseikat pitävät asiallisesti paikkansa, että tosiseikkoja ei ole arvioitu ilmeisen virheellisesti ja että harkintavaltaa ei ole käytetty väärin. Valvontaansa harjoittaessaan unionin tuomioistuinten on niin ikään varmistettava, että asianomainen hankintaviranomainen on noudattanut avoimuusperiaatetta, suhteellisuusperiaatetta, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja syrjintäkiellon periaatetta, jotka palautetaan mieliin asetuksen N:o 966/2012 102 artiklassa.

(ks. 18 ja 19 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sekaannusvaaran arvioiminen – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16 ja 84 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 29, 30 ja 67 kohta)
6.

EU-tavaramerkki-Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys-Vaatimuksen tutkiminen-Todisteet aikaisemman tavaramerkin käyttämisestä-Tosiasiallinen käyttö-Käsite-Tulkinta ottaen huomioon asetuksen N:o 207/2009 57 artiklan 2 ja 3 kohdan tarkoitus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 57 artiklan 2 ja 3 kohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 22 säännön 3 kohta ja 40 säännön 6 kohta) (ks. 61 ja 62 kohta)
Riidanalaisen tavaramerkin haltijalla on unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 9 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen nojalla yksinoikeus tavaramerkkiin. Mainitun asetuksen 51 ja 55 artiklasta käy kuitenkin ilmi, että EU-tavaramerkkiä koskee pätevyysolettama. Tästä seuraa, että kantaja ei voi menestyksekkäästi esittää asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohtaan perustuvaa menettämismenettelyä koskevan kanteensa tueksi, että kolmannelle oli väitetysti luovutettu oikeudet nimeen ennen tämän nimen rekisteröintiä tavaramerkiksi, todistaakseen, ettei haltija tai kolmas hänen suostumuksellaan ole tämän asetuksen 15 artiklassa tarkoitetulla tavalla ottanut riidanalaista tavaramerkkiä tosiasialliseen käyttöön.

Silloin kun EU-tavaramerkin haltija vetoaa siihen, että kolmas on käyttänyt tätä tavaramerkkiä, sellaisen väitteen tukemiseksi, jonka mukaan tavaramerkki on otettu unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 15 artiklassa tarkoitetulla tavalla tosiasialliseen käyttöön, tavaramerkin haltija ilmoittaa implisiittisesti, että tämä käyttö on tapahtunut sen suostumuksella.

(ks. 56 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 27.4.2017 –

Deere vastaan EUIPO (EXHAUST-GARD)

(asia T‑622/15)

(EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin EXHAUST-GARD rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta - Puolustautumisoikeudet - Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla)

1. EU-tavaramerkki-Viraston päätökset-Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen-Periaatteen ulottuvuus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan toinen virke) (ks. 12 kohta)

2. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia-Käsite (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 24, 26–29, 42 ja 45 kohta)

3. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia-Sanamerkki EXHAUST-GARD (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 46 ja 49 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 8.9.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 196/2014-4), joka koskee hakemusta sanamerkin EXHAUST-GARD rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.3.2017 – Capella vastaan EUIPO – Abus (APUS)

(asia T-473/15)

(EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin APUS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi kansallinen sanamerkki ABUS - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Sekaannusvaara - Rekisteröintihakemuksen toistuvat rajaamiset valituslautakunnassa - Asetuksen N:o 207/2009 43 artiklan 1 kohta - Valituslautakunnan toimivalta - Asetuksen N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohta - Oikeus tulla kuulluksi - Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan toinen virke - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 13 säännön 3 kohta)

1. EU-tavaramerkki-Muutoksenhakumenettely-Valituslautakuntien käsiteltäväksi saatettu valitus-Valituslautakuntien toimivalta-Asiasisällön tutkiminen kokonaan uudelleen (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohta) (ks. 36–38 kohta)

2. EU-tavaramerkki-Viraston päätökset-Laillisuus-Unionin tuomioistuinten suorittama tutkinta-Arviointiperusteet (Neuvoston asetus N:o 207/2009) (ks. 47 kohta)

3. EU-tavaramerkki-Menettelysäännökset-Viraston päätökset-Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen-Periaatteen ulottuvuus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan toinen virke) (ks. 48–52 ja 59 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 2.6.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 117/2014-4), joka koskee osapuolten Abus August Bremicker Söhne ja Capella välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 2.6.2015 tekemä päätös (asia R 117/2014-4) kumotaan.

2) EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Capella EOOD:n oikeudenkäyntikulut.
7.

Euroopan unionin toimielimet — Yksilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä — Asetus N:o 45/2001 — Käsittelyn on oltava lainmukaista — Oikeuttamisperusteet eivät ole kumulatiivisia (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 45/2001 5 artikla) (ks. 57 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 22.9.2016 –

Intercon vastaan komissio

(asia T‑206/15)

”Välityslauseke — Seitsemäs tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelma (2007–2013) — Virtual Pathological Heart of the Virtual Physiological Human ‑projektiin liittyvä avustussopimus — Komission päätös, jossa se vaatii maksettujen summien osittaista palauttamista — Tutkimatta jättäminen — 2.5.1991 annetun unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta — Asiakirjat ja huomautukset, jotka on toimitettu asetetun määräajan jälkeen”

Tuomioistuinmenettely — Kannekirjelmä — Muotovaatimukset — Yhteenveto kanteen oikeudellisista perusteista (Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen (1991) 44 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 30 kohta)

Aihe

SEUT 272 artiklaan perustuva vaatimus, jossa vaaditaan toteamaan yhtäältä, että komissio on rikkonut Virtual Pathological Heart of the Virtual Physiological Human (VPH2) ‑hankkeen rahoitusta koskevan tukisopimuksen nro 224635 määräyksiä, ja toisaalta, että Euroopan unionin taloudellisena tukena maksetut määrät vastaavat tukikelpoisia kustannuksia ja että 70620 euron suuruista määrää, jota kantajalta vaaditaan 28.1.2015 päivätyllä komission kirjeellä ja siihen liitetyllä maksuvaatimuksella, ei ole näin ollen palautettava

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16, 17 ja 44 kohta)
1.

Maatalous — Yhteiset markkinajärjestelyt — Viini — Tukitoimenpiteet — Tukiohjelmat — Esittäminen komissiolle — Ohjelma, jota aletaan soveltaa kolmen kuukauden kuluttua sen esittämisestä — Sellaista olettamaa ei ole, jota ei voida kumota ja jonka mukaan ohjelma on yhteensoveltuva unionin oikeuden kanssa (SEUT 263 artiklan kuudes kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 966/2012 54 artiklan 1 kohta ja asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 479/2008 5 artiklan 2 kohta) (ks. 31, 33, 38, 39, 44 ja 52–54 kohta)
3.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky — Sanamerkki keep it easy (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18, 29, 31 ja 32 kohta)
2.

EU-tavaramerkki-Kolmansien huomautukset ja väite-Väitteen tutkiminen-Todisteet aikaisemman tavaramerkin käyttämisestä-Tosiasiallinen käyttö-Käsite-Tulkinta, kun otetaan huomioon asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohdan tarkoitus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 johdanto-osan kymmenes perustelukappale ja 42 artiklan 2 ja 3 kohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 22 säännön 3 kohta) (ks. 22 kohta)
SEUT 256 ja SEUT 263 artiklassa määrätään, että unionin yleinen tuomioistuin tutkii unionin elinten tai laitosten sellaisten toimien laillisuuden, joiden tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin, jollei erityisesti siihen liittyvistä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä muuta johdu, että kanne on pantava vireille kahden kuukauden kuluessa toimen julkaisemisesta tai siitä, kun se on annettu kantajalle tiedoksi, taikka, jollei toimea ole julkaistu tai annettu tiedoksi, siitä, kun kantaja on saanut siitä tiedon. Tutkittavaksi ottaminen on yksi niistä kanteen arviointia koskevista seikoista, jotka kuuluvat tuomioistuinten toimivaltaan, varsinkin kun niiden on tutkittava se viran puolesta.

(ks. 42 kohta)
2.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24, 25, 65 ja 66 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 27, 28, 84 ja 95 kohta)
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17, 18 ja 36 kohta)
3.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 27–31 ja 54 kohta)
520

Lisäksi on muistutettava, että oikeuskäytännön mukaan emoyhtiölle on sallittua määrätä suurempi sakko kuin sen tytäryhtiölle silloinkin, kun ensin mainitun vastuu on täysin johdettu jälkimmäisen vastuusta. Näin voi kuitenkin olla vain, jos on olemassa jokin tekijä, joka yksilöi sitä käyttäytymistä, josta emoyhtiötä moititaan (ks. edellä 499 kohdassa mainittu oikeuskäytäntö). Silloin, kun – kuten nyt käsiteltävässä asiassa – komissio tukeutuu yrityksen tekemän rikkomisen vakavuuden arvioimiseksi ja sille määrättävän sakon suuruuden laskemiseksi tytäryhtiön liikevaihtoon, emoyhtiön liikevaihto ei, vaikka se olisi huomattavasti suurempi kuin tytäryhtiön liikevaihto, ole sellainen tekijä, joka yksilöi emoyhtiön käyttäytymistä yrityksen syyksi luetun kilpailusääntöjen rikkomisen toteuttamisessa, koska emoyhtiön vastuu on johdettu täysin tytäryhtiön vastuusta. Lisäksi pelkkä liikevaihdon toteaminen on tosiseikka, joka ei voi yksilöidä emoyhtiön käyttäytymistä. Komissio ei siten voinut ottaa huomioon kantajan liikevaihtoa perusteena varoittavan vaikutuksen kertoimen soveltamiselle kantajaan.
106

Jos oletetaan, että kantajan perustelun on tulkittava kattavan unionin edun olemassaolon osalta myös sen, että komissio jätti huomioimatta asiassa T-168/01 ja yhdistetyissä asioissa C‑501/06 P, C‑513/06 P, C‑515/06 P ja C‑519/06 P annettujen tuomioiden ulottuvuuden siltä osin kuin niissä pysytetään osittain vuoden 2001 päätös, on tuotava esiin riidanalaiseen päätökseen sisältyvä virhe, jota käsitellään edellä tämän tuomion 62–64 kohdassa. Seuraavaksi on arvioitava, saattoiko tällä virheellä olla kyseisen asian erityisissä olosuhteissa ratkaiseva vaikutus komission arviointiin siitä, liittyykö asiaan riittävä unionin etu kantelun tutkimisen jatkamiseksi (ks. vastaavasti tuomio 14.5.2002, Graphischer Maschinenbau v. komissio, T-126/99, EU:T:2002:116, 48 ja 49 kohta ja tuomio 12.9.2007, UFEX ym. v. komissio, T-60/05, EU:T:2007:269, 77 ja 78 kohta). Käsiteltävässä asiassa riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 23 perustelukappaleesta ilmenee, että komissio tukeutui unionin edun puuttumisen todetessaan kolmeen perusteeseen, jotka olivat kyseisen menettelyn loppuminen lokakuussa 1998, jatkuvien vaikutusten puuttuminen sekä se, että kansallisilla tuomioistuimilla ja viranomaisilla oli hyvät mahdollisuudet käsitellä esiin tulleet ongelmat. Komissiolla oli tässä yhteydessä oikeus rajoittaa soveltamiensa arviointiperusteiden lukumäärää ja käyttää vain kyseisiä kolmea perustetta (ks. vastaavasti tuomio 17.5.2001, IECC v. komissio, C‑449/98 P, EU:C:2001:275, 45–47 kohta ja tuomio 24.11.2011, EFIM v. komissio, T-296/09, ei julkaistu, EU:T:2011:693, 105 kohta). Näin ollen on arvioitava, missä määrin se, että komissio arvioi virheellisesti asiassa T-168/01 ja yhdistetyissä asioissa C‑501/06 P, C‑513/06 P, C‑515/06 P ja C‑519/06 P annettujen tuomioiden ja lähtökohtaisesti myös vuoden 2001 päätöksen ulottuvuuden, on voinut vaikuttaa niihin kolmeen arviointiperusteeseen, joihin kyseinen päätös perustuu. Se, että vuoden 2001 päätös pysytettiin osittain, ei ole omiaan vaikuttamaan ratkaisevasti yhteenkään näistä perusteista päätöksen täytäntöönpanon yhteydessä. Vuoden 2001 päätöksen olemassaolo on oikeudellinen seikka, joka ei vaikuta kyseisen menettelyn tai sen vaikutusten jatkumiseen, joka puolestaan on tosiseikka. Sama pätee kansallisten viranomaisten ja tuomioistuinten toteuttamiin toimenpiteisiin, eli kuten edellä 86 kohdassa todetaan, kansalliset viranomaiset ja tuomioistuimet voivat jatkossakin ryhtyä toimenpiteisiin – myös sen jälkeen, kun komissio on tehnyt päätöksen kantelun kohteena olevasta menettelystä (tuomio 14.2.2012, Toshiba Corporation ym., C-17/10, EU:C:2012:72, 68–92 kohta). Lisäksi riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 39–41 perustelukappaleesta ilmenee, että komissio tarkastelee tätä arviointiperustetta vain suhteessa siihen, onko kansallisten viranomaisten tai tuomioistuinten sovellettava tarvittaessa SEUT 101 artiklan 3 kohtaa, jota vuoden 2001 päätöksessä ei selvästikään sovelleta sen osittaisen kumoamisen seurauksena.
230

Aluksi on palautettava mieleen, että on mahdollista, että yritys on osallistunut välittömästi ainoastaan osaan yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen muodostavasta kilpailunvastaisesta toiminnasta mutta että se on tiennyt kaikesta muusta samaan päämäärään pyrkivien kartellin muiden osallistujien suunnittelemasta tai toteuttamasta kilpailunvastaisesta toiminnasta tai että se on saattanut kohtuudella ennakoida sen ja ollut valmis hyväksymään siihen sisältyvän riskin. Myös tällaisessa tapauksessa komissiolla on oikeus katsoa, että kyseinen yritys on vastuussa kaikesta tällaisen rikkomisen muodostavasta kilpailunvastaisesta toiminnasta ja tämän johdosta rikkomisesta kokonaisuudessaan (ks. tuomio 24.6.2015, Fresh Del Monte Produce v. komissio ja komissio v. Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P ja C‑294/13 P, EU:C:2015:416, 158 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 26.1.2017, Duravit ym. v. komissio, C‑609/13 P, EU:C:2017:46, 119 kohta).