Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Liikenne – Yhteinen politiikka – Yhteisön rautateiden kehittäminen – Rataverkon hallinnon ja liikennetoiminnan erottaminen – Olennaiset toiminnot, jotka on annettava riippumattoman elimen tehtäväksi – Käsite – Rautatieliikenteen hallinnan alaan ei kuulu normaalien toimintaolosuhteiden palauttamiseksi häiriötilanteissa tai vaaratilanteissa tarvittavien toimenpiteiden toteuttaminen

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14 14 artiklan 2 kohta ja 29 artikla; neuvoston direktiivin 91/440 6 artiklan 3 kohta ja liite II)

2. Liikenne – Yhteinen politiikka – Yhteisön rautateiden kehittäminen – Rataverkon hallinnon ja liikennetoiminnan erottaminen – Olennaiset toiminnot, jotka on annettava riippumattoman elimen tehtäväksi – Käsite – Rataverkon käyttömaksujen määrittäminen kuuluu kyseisen käsitteen alaan – Maksujen periminen ei kuulu kyseisen käsitteen alaan

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14 14 artiklan 2 kohta; neuvoston direktiivin 91/440 6 artiklan 3 kohta ja liite II)

3. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Unionin tuomioistuimen arviointi siitä, onko kanne perusteltu – Huomioon otettava tilanne – Tilanne perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä

(SEUT 258 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14 6 artiklan 1 ja 2 kohta ja 7 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

1. Rautatieliikenteen hallintaa ei voida pitää sellaisena yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna olennaisena toimintona, joka jäsenvaltioiden on annettava sellaisten yksikköjen tehtäväksi, jotka eivät itse harjoita rautatieliikennettä.

Vaikka direktiivin 91/440 liitteessä II reittien jakamista koskeva päätöksenteko luetaan olennaiseksi toiminnoksi, joka on annettava tehtäväksi riippumattomalle elimelle, siinä ei nimittäin kuitenkaan mainita liikenteenhallintaa. Liikenteenhallinta ei lähtökohtaisesti merkitse reittien jakamista koskevien päätösten tekemistä vaan käsittää toimintoja, jotka kuuluvat infrastruktuurin hallintoon ja käsittävät tällaisten päätösten toteuttamisen tai täytäntöönpanon. Liikenteenhallinta on toimintaa, jonka tarkoituksena on taata reittien muodossa olevan verkkokapasiteetin käyttöoikeuden tehokas ja turvallinen käyttö.

Rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä annetun direktiivin 2001/14 29 artiklan nojalla liikenteen häiriötilanteissa tai vaaratilanteissa toteutettujen toimenpiteiden ei myöskään voida katsoa koskevan suoraan kyseisen direktiivin 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua olennaista toimintoa, joka koostuu kapasiteetin käyttöoikeuksien myöntämisestä tai reittien jakamisesta, sillä mainittu säännös koskee erityisiä toimenpiteitä, jotka ovat turvallisuussyistä tarpeen normaalien liikenneolosuhteiden palauttamiseksi, toisin kuin luvun III muut säännökset, jotka koskevat aikataulujen vahvistamista ja yksittäisten reittien ad hoc -jakamista. Tällaisten toimenpiteiden toteuttaminen kuuluu näin ollen liikenteenhallintaan, eikä siihen sovelleta riippumattomuusvaatimusta, joten tällainen toiminto voidaan antaa rataverkon haltijan, joka on myös rautatieyritys, tehtäväksi.

(ks. 45, 46, 51, 54, 55, 59, 60 ja 63 kohta)

2. Yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440 6 artiklan 3 kohdasta, kun sitä luetaan yhdessä direktiivin liitteen II kanssa ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä annetun direktiivin 2001/14 4 artiklan 2 kohdan kanssa, ilmenee, että maksujen määrittäminen on olennainen toiminto infrastruktuurin yhtäläisten ja ketään syrjimättömien käyttömahdollisuuksien takaamiseksi ja se on annettava oikeudelliselta muodoltaan, organisaatioltaan ja päätöksenteoltaan rautatieyrityksistä riippumattoman hinnoitteluelimen tehtäväksi. Näiden säännösten mukaan rataverkon haltijana toimiva rautatieyritys voidaan valtuuttaa ainoastaan perimään maksut.

Sillä, että direktiivissä 2001/14 käytetään ilmaisua ”määrittäminen”, siinä nimittäin säädetään, että hinnoittelujärjestelmä on varattava rautatieyrityksistä riippumattomalle rataverkon haltijalle. Maksujen määrittäminen edellyttää, että rataverkon haltijalla on tiettyä joustavuutta, jonka perusteella se voi tehdä vähintäänkin sellaisia päätöksiä, jotka edellyttävät kyseisessä laskutoimituksessa huomioon otettavia tekijöitä tai parametrejä koskevia valintoja ja arviointeja. Direktiivin 2001/14 4 artiklan 2 kohdassa säädetään kuitenkin, että jos rataverkon haltija ei ole riippumaton, se voi vastata ainoastaan maksujen perimisestä. Tätä toimintoa ei näin ollen pidetä olennaisena infrastruktuurin yhtäläisten ja ketään syrjimättömien käyttömahdollisuuksien takaamiseksi. Kyseistä perimisen käsitettä, joka muodostaa poikkeuksen rataverkon haltijan riippumattomuutta koskevasta pääsäännöstä, on näin ollen tulkittava suppeasti.

(ks. 76, 79 ja 82 kohta)

3. Ks. tuomion teksti.

(ks. 96, 97 ja 105 kohta)