Asia T-273/16

(julkaistu otteina)

Sun Media Ltd

vastaan

Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto

EU-tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin METAPORN rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Aikaisemmat EU-tavaramerkeiksi ja kansallisiksi tavaramerkeiksi rekisteröidyt sanamerkit META 4 ja kuviomerkit meta4 – Suhteellinen hylkäysperuste – Asetuksen (EY) 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) – Palvelujen samankaltaisuus – Toisiaan täydentävien palvelujen käsite – Merkkien samankaltaisuus – Sekaannusvaara

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 16.1.2018

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Kyseisten tavaroiden tai palvelujen samankaltaisuus – Arviointiperusteet – Tavaroiden tai palvelujen toisiaan täydentävä luonne – Aikuisten ajanvietepalvelut ja lähetyspalvelut ja kaukoviestintäpalvelut

[Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)]

Luokkaan 41 kuuluvat aikuisten ajanvietepalvelut ovat luonteensa ja käyttötarkoituksensa osalta erilaisia kuin luokkaan 38 kuuluvat palvelut. Tällaisella toteamuksella sinällään ei kuitenkaan voida kyseenalaistaa sitä, että nämä palvelut ovat mahdollisesti toisiaan täydentäviä.

Siitä, että luokkaan 41 kuuluvat aikuisten ajanvietepalvelut ja luokkaan 38 kuuluvat lähetyspalvelut ovat toisiaan täydentäviä palveluja, on jo todettu, että luokkaan 41 kuuluvat elokuvien tuotantopalvelut ovat tietyssä määrin samankaltaisia luokkaan 38 kuuluvien lähetyspalvelujen kanssa sen takia, että ne täydentävät toisiaan. Näin on varsinkin silloin, kun luokkaan 41 kuuluvilla palveluilla ja luokkaan 38 kuuluvilla lähetyspalveluilla on yhteinen ominaisuus, joka on niiden toimittaminen sähköisesti, mahdollisesti internetin välityksellä, koska tämä yhteinen lähetystapa on omiaan vahvistamaan samankaltaisuutta mainittujen palvelujen välillä.

Lisäksi on todettava, että nykyään on entistä yleisempää, että radio- ja televisio-ohjelmat lähetetään internet- tai laajakaistayhteyksien välityksellä.

Siitä, täydentävätkö sellaiset aikuisten ajanvietepalvelut ja kaukoviestintäpalvelut toisiaan, jotka toimitetaan ”erityisesti” sähköisesti ja online-palveluina, on todettava, että luokkaan 41 kuuluvien palvelujen, jotka toimitetaan online-palveluina, on kuitenkin jo katsottu olevan samankaltaisia kuin ” kaukoviestintäpalvelut, viestintä tietokonepäätteiden avulla, tietokoneavusteinen viestien ja kuvien siirto”12.7.2012 annetussa tuomiossa bluepod MEDIA.

Unionin yleinen tuomioistuin on myös vahvistanut samassa tuomiossa valituslautakunnan kyseisessä asiassa tekemän päätelmän, jonka mukaan on niin, että vaikka jotkut televiestintäoperaattorit tarjoavat luokkaan 41 kuuluvia tiettyjä ajanvietepalveluja niihin erikoistuneiden tytärliikkeiden välityksellä, kuluttaja ei yleensä odota, että näiden ajanvietepalvelujen tarjoamisen ja palvelujen, joissa tietoja siirretään tietokoneiden ja tietoverkkojen välityksellä, välillä olisi yhteys.

Asiassa on kuitenkin otettava huomioon taloudellinen todellisuus markkinoilla, sellaisena kuin tämä todellisuus näyttäytyy nykyään, sen varmistamiseksi, että edellä mainittuun tuomioon johtaneessa asiassa tehty päättely on edelleen ajankohtainen. On todettava, että tämä todellisuus eroaa hyvin paljon ainoastaan muutamaa vuotta aikaisemmin vallinneesta todellisuudesta erityisesti audiovisuaalisten viihteen sisältöjen käyttötapoja radikaalisesti muuttaneen nopean teknologian kehityksen takia. Lisäksi perinteiset kaukoviestintäpalvelujen tarjoajat olivat aikaisemmin ainoastaan satunnaisesti aktiivisia viihteen sisältöjen kehittämisen alalla, mutta ne toimivat tänä päivänä tällä alalla säännönmukaisesti samalla kun viihdeyhtiöt tarjoavat aikaisemmin kaukoviestintäteollisuuden suoritettavana olleita palveluja. Jotkut yritykset tarjoavat myös kiinteisiin maksuihin perustuvia paketteja, joissa kuluttajille tarjotaan sekä kaukoviestintäyhteys että pääsy viihteen sisältöihin sen kautta. Kaukoviestintäpalvelujen kuluttajat voivat näin ollen ajatella, että heidän internetyhteytensä välityksellä toimitetun viihteen sisällön tarjoajana on sama yritys.

(ks. 36–42 kohta)