Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 28 päivänä marraskuuta 1991. - Luxemburgin suurherttuakunta vastaan Euroopan parlamentti. - Toimielinten kotipaikka ja Euroopan parlamentin toimipaikka - Henkilöstön siirtäminen. - Yhdistetyt asiat C-213/88 ja C-39/89.



Oikeustapauskokoelma 1991 sivu I-05643

Ruotsink. erityispainos sivu I-00473

Suomenk. erityispainos sivu I-00505



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

1. Kumoamiskanne - Toimenpiteet, joista voidaan nostaa kanne - Toimenpiteet, joiden tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia - Parlamentin päätöslauselma toimielinten kotipaikasta ja parlamentin pääasiallisesta toimipaikasta

(ETY:n perustamissopimuksen 173 artikla; 18.1.1989 annettu parlamentin päätöslauselma)

2. Euroopan yhteisöt - Toimielinten kotipaikka - Vahvistaminen - Jäsenvaltioiden toimivalta - Euroopan parlamentin sisäistä organisaatiota koskeva valta - Käyttämisen edellytykset - Vastavuoroinen velvollisuus noudattaa vastaavaa toimivaltaa - Ulottuvuus

(EHTY:n perustamissopimuksen 25 artikla; ETY:n perustamissopimuksen 5 ja 142 artikla; Euratomin perustamissopimuksen 112 artikla)

3. Euroopan yhteisöt - Toimielinten kotipaikat - Euroopan parlamentti säilyttää eri toimipaikoillaan välttämättömän infrastruktuurin - Edellytykset

(EHTY:n perustamissopimuksen 25 artikla; ETY:n perustamissopimuksen 5 ja 142 artikla; Euratomin perustamissopimuksen 112 artikla; 8.4.1965 tehdyn jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöksen 4 artikla)

4. Parlamentti - Sisäistä organisaatiota koskeva valta - Parlamentin tiedotuspolitiikan määrittäminen - Harkintavalta

5. Parlamentti - Sisäistä organisaatiota koskeva valta - Henkilöstöä ja tiloja koskevien tarpeiden määrittäminen eri toimipaikoilla - Harkintavalta

(18.1.1989 annettu parlamentin päätöslauselma)

Tiivistelmä

1. Jotta voitaisiin määrittää, voidaanko jostakin toimenpiteestä nostaa kanne perustamissopimuksen 173 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla, on tarkasteltava kyseisen toimenpiteen luonnetta eikä sen muotoa ja todettava, onko sen tarkoituksena tuottaa oikeusvaikutuksia.

Toimielinten kotipaikasta ja Euroopan parlamentin pääasiallisesta toimipaikasta annettu päätöslauselma, jonka parlamentti on hyväksynyt 18.1.1989, on toimenpide, josta voidaan nostaa kumoamiskanne. Itse asiassa kyseisellä päätöslauselmalla, jossa nimetään henkilöstö, jonka läsnäolo Brysselissä on välttämätöntä, ja valtuutetaan parlamentin toimivaltaiset toimielimet ryhtymään kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin sen toteuttamiseksi, on päätöksen luonne, ja sen oikeusvaikutukset voivat vaikuttaa Luxemburgin suurherttuakunnalle parlamentin kotipaikkaa ja toimipaikkaa koskevista teksteistä johtuviin takeisiin.

2. Vaikka parlamentilla on valtuudet ryhtyä EHTY:n perustamissopimuksen 25 artiklassa, ETY:n perustamissopimuksen 142 artiklassa ja Euratomin perustamissopimuksen 112 artiklassa annetun sisäisen organisaatiovallan nojalla asianmukaisiin toimenpiteisiin moitteettoman toimintansa ja menettelyjensä kulun varmistamiseksi, on erityisesti ETY:n perustamissopimuksen 5 artiklasta heijastuvan vilpittömän yhteistyön vastavuoroisia velvollisuuksia jäsenvaltioille ja yhteisön toimi-elimille määräävän säännön no-jalla parlamentin päätöksissä kui-tenkin otettava huomioon jäsenvaltioiden hallitusten toimivalta toimielinten kotipaikan vahvistamisessa ja tästä asiasta sillä välin tehdyt väliaikaiset päätökset.

Vaikka on kiistatonta, etteivät jäsenvaltioiden hallitukset ole vielä täyttäneet velvollisuuttaan vahvistaa lopullisesti toimielinten kotipaikka, tämä seikka ei kuitenkaan merkitse parlamentin sisäisen organisaatiovallan käyttöä koskevan harkintavallan laajentumista.

3. Parlamentin on kyettävä pitämään yllä eri toimipaikoissaan, jotka ovat muualla kuin sihteeristön sijoituspaikka, infrastruktuuria, joka on välttämätön sille perustamissopimuksissa annettujen tehtävien täyttämiseksi kaikissa paikoissa.

Mikä tahansa täydellistä tai osittaista, oikeudellista tai tosiasiallista parlamentin pääsihteeristön tai yksiköiden siirtoa koskeva päätös rikkoo kuitenkin yhteisöjen tiettyjen toimielinten ja yksiköiden väliaikaisesta sijainnista tehdyn jäsenvaltioiden hallitusten päätöksen 4 artiklaa ja takeita, jotka tällä päätöksellä on ollut tarkoitus antaa Luxemburgin suurherttuakunnalle.

4. Kunkin toimielimen tehtävänä on määrittää tiedotuspolitiikkansa menetelmät, tavat ja keinot yhteisön oikeuden sille määräämissä rajoissa. Velvoite antaa tietoa toimielimen toiminnasta on sitäkin tärkeämpi, kun kysymyksessä on välittömillä, yleisillä vaaleilla valittu parlamentti, joka osallistuu valitsijoittensa nimissä lainsäädäntömenettelyyn.

Koska parlamentin päälehdistökeskukselle annetut tehtävät liit-tyvät selvästi parlamentin poliittiseen toimintaan Brysselissä, jon-ne on akkreditoitu suuri määrä toimittajia, tämän lehdistön palvelupisteen vahvistaminen Brysselissä ei ylitä parlamentille an-nettua, sen sisäisen organisaatiovallan käyttöä koskevaa harkintavaltaa.

5. Koska parlamentin tehtävänä on arvioida, onko sillä oltava käytettävissään tehtäviensä täyttämiseksi tarvittava henkilöstö Brysselissä, 18.1.1989 annetussa parlamentin päätöslauselmassa määrätyt valiokunnista ja valtuuskunnista, tiedotus- ja tutkimustoiminnasta vastuussa olevan henkilöstön siirrot eivät ylitä parlamentille annettua, sen sisäisen organisaatiovallan käyttöä koskevaa harkintavaltaa. Sama pätee kiinteistöjä koskeviin päätöksiin, joissa edellytetään siirtoa koskevia päätöksiä.

Asianosaiset

Yhdistetyissä asioissa C-213/88 ja C-39/89,

Luxemburgin suurherttuakunta, asiamiehenään aluksi ulkoasiainministeriön kansainvälisten taloussuhteiden osaston päällikkö Ronald Mayer ja myöhemmin Alphonse Berns, avustajinaan asianajaja André Elvinger, Luxemburg, prosessiosoite viimeksi mainitun toimisto, 15 Côte d'Eich,

kantajana,

vastaan

Euroopan parlamentti, asiamiehinään oikeudelliset neuvonantajat Francesco Pasetti Bombardella ja Jorge Campinos, avustajinaan oikeudellisen osaston virkamies Christian Pennera ja asianajaja Michel Waelbroeck, Bryssel, prosessiosoite Euroopan parlamentin pääsihteeristö, Kirchberg,

vastaajana,

joissa kantaja vaatii 1-2 päivänä kesäkuuta 1988 otsikolla "Tiedotuspalvelut ja suhdetoiminta Brysselissä" tehdyn Euroopan parlamentin puhemiehistön päätöksen ja 15 päivänä kesäkuuta 1988 otsikolla "Muistio Euroopan parlamentin toimintaa kolmessa tavanomaisessa toimipaikassa koskevista keskipitkän aikavälin toimintasuunnitelmista" tehdyn puhemiehistön päätöksen sekä toimielinten kotipaikasta ja Euroopan parlamentin pääasiallisesta toimipaikasta 18.1.1989 annetun Euroopan parlamentin päätöslauselman kumoamista (EYVL C 47, s. 88),

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN,

toimien kokoonpanossa: presidentti O. Due, jaostojen puheenjohtajat Sir Gordon Slynn, R. Joliet, F. A. Schockweiler ja P. J. G. Kapteyn sekä tuomarit G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, G. C. Rodríguez Iglesias ja M. Díez de Velasco,

julkisasiamies: C. O. Lenz,

kirjaaja: johtava hallintovirkamies D. Loutermann,

ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,

kuultuaan asianosaisten suulliset lausumat 31.1.1991 pidetyssä istunnossa,

kuultuaan julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksen 25.4.1991 pidetyssä istunnossa,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

1 Luxemburgin suurherttuakunta on vaatinut nostamallaan kahdella kanteella, jotka ovat saapuneet yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 1.8.1988 ja 16.2.1989, EHTY:n perustamissopimuksen 31 ja 38 artiklan, ETY:n perustamissopimuksen 173 artiklan ja Euratomin perustamissopimuksen 146 artiklan nojalla kanteen, jossa kantaja vaatii Brysselissä toimivista tiedotus- ja suhdetoimintayksiköistä 1-2 päivänä kesäkuuta 1988 tehdyn Euroopan parlamentin puhemiehistön päätöksen, 15 päivänä kesäkuuta 1988 otsikolla "Muistio Euroopan parlamentin toimintaa kolmessa tavanomaisessa toimipaikassa koskevista keskipitkän aikavälin toimintasuunnitelmista" tehdyn puhemiehistön päätöksen (asia C-213/88) sekä toimielinten kotipaikasta ja Euroopan parlamentin pääasiallisesta toimipaikasta 18.1.1989 annetun Euroopan parlamentin päätöslauselman (EYVL C 47, s. 88) (asia C-39/89) kumoamista.

Kanne C-213/88

2 Parlamentin puhemiehistön 1.-2.6.1988 tekemä päätös on hyväksytty parlamentin pääsihteerin kertomuksen perusteella. Kertomusta on tarkasteltu 15. ja 17.12.1987 ja sen tarkoituksena on toteuttaa laajennetun puhemiehistön pyynnöstä tarvittavat toimenpiteet Brysseliin sijoitettujen tiedotuspalvelujen vahvistamiseksi. Päätös koostuu useasta asiakirjasta.

3 Parlamentin puhemiehistön 1.6.1988 pidetyn kokouksen pöytäkirjan otteesta, jonka otsikkona on "Tiedotus- ja suhdetoimintapalvelut Brysselissä" (asiakirja PE 122.508/Bur.) käy ilmi, että puhemiehistö on ottanut huomioon "Tiedotusalan ad hoc -ryhmän" 19.5.1988 tekemän kertomuksen, jonka otsikkona on "Tiedotustoiminnan voimistaminen Brysselissä" (PE 122.503/Bur.), ilmaissut kannattavansa asiakirjassa esitettyä yleissuuntausta ja antanut pääsihteerille tehtäväksi toteuttaa edellytykset hyväksyttyjen ehdotusten toteuttamiseksi.

4 Kertomuksesta käy ilmi, että "päälehdistökeskuksen on pysyttävä erillään Brysselin tiedotuskeskuksesta" ja että "tehtäviensä toteuttamisessa tämä yksikkö (toisin sanoen päälehdistökeskus) voi luottaa Brysseliin siirrettyjen julkaisuosaston yksiköiden apuun". Ad hoc -ryhmä on tehnyt päätelmän, "että tiedotustoiminnan johdonmukaiseen voimistamiseen Brysselissä tarvitaan hyvin nopeasti tapahtuvaa tiettyjen virkamiesten siirtoa tulevaa kehitystä odoteltaessa". Ad hoc -ryhmä katsoo erityisesti, että "julkaisuosaston tietyt lingvistiset yksiköt, jotka tällä hetkellä ovat Luxemburgissa, olisi siirrettävä edes väliaikaisesti asteittain säilyttämällä ryhmien maantieteellinen yhtenäisyys ja heikentämättä tavanomaista toimintaa". Englannin kielen yksikön siirtämisen jälkeen, josta puhemiehistö on päättänyt 15.12.1987 ja joka on suunniteltu tapahtuvaksi 1.9.1988, kertomuksessa tavoitellaan portugalin kielen yksikön siirtämistä 1.1.1989 alkaen. Viimeksi mainitun yksikön neljä virkamiestä ovat ilmaisseet suostumuksensa siirtoon. Suunnitteilla on myös muiden lingvististen yksiköiden siirto.

5 Ad hoc -ryhmän kertomuksen mukaan:

"virkamiesten siirto Brysseliin perustuu neljään pakottavaan perussyyhyn:

a) oikeudellinen tilanne, jonka on saanut aikaan yhteisöjen tuomioistuimen päätös, jossa kielletään kokonaisten yksiköiden siirrot;

b) vapaaehtoisuusperuste, joka edellyttää niiden virkamiesten suostumusta, joita asia koskee;

c) tekniset edellytykset Brysselissä (tilojen saatavuus, tekniset välineet);

d) toimivuusseikat (toimenpiteiden tehokkuus, siirrettävien yksiköiden tärkeän toiminnan säilyttäminen jne.)."

6 Edellä mainittuun 15.6.1988 tehtyyn päätökseen kuuluu parlamentin puhemiehistön istunnon pöytäkirjan 4.1 kohta, jonka otsikkona on "Muistio Euroopan parlamentin toimintaa kolmessa tavanomaisessa toimipaikassa koskevista keskipitkän aikavälin toimintasuunnitelmista".

7 Tässä tekstissä puhemiehistö on aluksi tutustunut pääsihteerin ja yleisen hallinto-osaston useisiin muistioihin parlamentin toimintaa kolmessa toimipaikassa koskevista keskipitkän aikavälin toimintasuunnitelmista, Brysselissä ja Strasbourgissa käynnissä olevien kiinteistöhankkeiden etenemisestä ja parlamentille ja sen toimielimille tarkoitettujen tilojen rakennustöiden etenemisestä tavanomaisissa toimipaikoissa. Puhemiehistö on myös tutustunut puhemiehistön kokouksen pöytäkirjan otteeseen, jossa pääsihteeri valtuutetaan "tutkimaan toimistotilojen ja ylimääräisten kokoushuoneiden saatavuutta Brysselissä", sekä puhemiehen kirjeeseen parlamentin valiokuntien puheenjohtajien tapaamisesta, jonka aiheena on eri valiokuntien tarpeet Brysselissä.

8 Samalla päätöksellä puhemiehistö on hyväksynyt 6.6.1988 tehdyn pääsihteerin muistion, jossa ehdotetaan "laajempaa tukeutumista työjärjestyksen (ts. parlamentin työjärjestyksen) 37 artiklaan, jossa annetaan mahdollisuus antaa valiokunnille päätösvalta" ja "kokoushuoneiden määrän lisäämistä Brysselissä ja sellaisen kokoussalin rakentamista, johon mahtuu samanaikaisesti useita valiokuntia tai suuri valiokunta, jolla on valtuudet päättää parlamentin sijasta siten, että parlamentin on kuitenkin ratifioitava kyseiset päätökset ilman keskustelua".

9 Lopuksi kuultuaan useita puheenvuoroja puhemiehistö on päättänyt edellä mainitussa päätöksessä erityisesti seuraavaa:

- kannattaa tiettyjä kiinteistöhankkeita Brysselissä;

- valtuuttaa pääsihteeri toteuttamaan toimittamansa muistion perusteella kaikki tarvittavat toimenpiteet uusien tilojen hankkimiseksi parlamentille vuoden 1990 aikana;

- hyväksyä pääsihteerin hahmottelemat suuntaviivat parlamentin toiminnan järkiperäistämiseksi.

Kanne C-39/89

10 Edellä mainitussa, 18.1.1989 antamassaan päätöslauselmassa parlamentti toteaa, etteivät jäsenvaltioiden hallitukset ole vielä täyttäneet velvollisuuttaan vahvistaa yhteisön toimielinten toimipaikka EHTY:n perustamissopimuksen 77 artiklan, ETY:n perustamissopimuksen 216 artiklan ja Euratomin perustamissopimuksen 189 artiklan mukaisesti. Parlamentti katsoo, että koska tällaista päätöstä ei ole tehty, Euroopan yhtenäisasiakirjassa parlamentille annettujen merkittävien ylimääräisten tehtävien toteuttamiseen sekä edellä mainituissa perustamissopimuksissa sille annettujen lainsäädäntöä, budjettia ja valvontaa koskevien tehtävien samanaikaiseen täyttämiseen tarvitaan melkoista uudelleen järjestelyä sekä mahdollisuutta vähentää parlamentin toiminnan ja henkilöstön nykyistä hajaantumista kolmeen toimipaikkaan. Näin ollen parlamentti:

" - -

7. päättää - - ryhtyä tyydyttävämpiin toimenpiteisiin täyttääkseen tehtävänsä sille yhteisön lainsäädännössä määrättyjen velvoitteiden sekä yleisillä ja välittömillä vaaleilla valitun parlamentin luonnollisen oikeuden mukaisesti;

- -

9. antaa puhemiehistölle tehtäväksi ryhtyä mahdollisimman pian tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta parlamentilla olisi käytettävissään kaikki henkilöstö ja infrastruktuuri, joita se tarvitsee voidakseen tehokkaasti toteuttaa tehtävänsä niissä paikoissa, joissa se pitää täysistuntonsa ja muut parlamentaariset kokouksensa ottaen huomioon kohdissa 2 ja 3 esitetyt huomautukset;

10. katsoo erityisesti, että sen moitteettomalle toiminnalle on välttämätöntä, että sillä on käytettävissään Brysselissä henkilöstö, joka hoitaa seuraavat toimet:

- valiokunnat ja valtuuskunnat

- tiedotus ja julkinen suhdetoiminta

- tutkimustyö

sekä

- muuta henkilöstöä, jonka pääasiallisena tehtävänä on olla tiettyjen parlamentin jäsenten välittömässä alaisuudessa sekä

- henkilöstöä, jonka valvonta- tai tukitehtäviensä vuoksi on oltava samassa paikassa kuin edellä mainitut yksiköt;

11. päättelee, että voidakseen täyttää tehokkaasti sille määrätyt, lisääntyneet tehtävänsä, on osoittautunut tarpeelliseksi, että parlamentti pitää ylimääräisiä ja täydentäviä täysistuntoja, jotka pidetään samanaikaisesti yhden tai useamman valiokuntakokouksen ja poliittisten ryhmien kokouksen kanssa;

- -

16. antaa puhemiehelle, pääsihteerille, puhemiehistölle, laajennetulle puhemiehistölle ja kvestoreille tehtäväksi ryhtyä pikaisesti kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin, erityisesti kuultuaan henkilöstöä, tässä päätöslauselmassa asetettujen toimenpiteiden toteuttamiseksi, erityisesti uusien kiinteistöjen vuokraamiseksi tai ostamiseksi ja lopettaakseen tarpeettomiksi käyneet vuokrasuhteet;

17. kiinnittää huomiota äärimmäisen vaikeaan tilanteeseensa ja korostaa tarvetta tehdä kohdissa 9, 10 ja 11 asetetut muutokset niin pian kuin infrastruktuuri on käytettävissä".

11 Luxemburgin suurherttuakunta vaatii tämän koko päätöslauselman mutta ennen kaikkea sen edellä lainattujen kohtien 7, 9, 10, 16 ja 17 kumoamista.

12 Pääasiaa koskevia oikeussääntöjä, tosiseikkoja, menettelyn kulkua ja yhteisöjen tuomioistuimelle esitettyjä huomautuksia koskevat tarkemmat tiedot ilmenevät suullista käsittelyä varten laaditusta kertomuksesta. Oikeudenkäyntiasiakirjojen näitä osia käsitellään jäljempänä vain, mikäli se on tarpeen yhteisöjen tuomioistuimen perustelujen selvittämiseksi.

Tutkittavaksi ottaminen

Kanteen C-213/88 tutkittavaksi ottaminen

13 Parlamentti katsoo, ettei kannetta voida ottaa tutkittavaksi, koska kanteessa tarkoitetut puhemiehistön kaksi päätöstä ovat sisäiseen organisaatioon kuuluvia toimenpiteitä ja että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tällaisista toimenpiteistä ei voida nostaa kumoamiskannetta. Parlamentti viittaa tältä osin erityisesti 4.6.1986 annettuun määräykseen (asia 78/85, Groupe des droites européennes v. parlamentti, Kok. 1986, s. 1753) ja 22.9.1988 annettuun tuomioon (yhdistetyt asiat 358/85 ja 51/86, Ranska v. parlamentti Kok. 1988, s. 4821).

14 Suurherttuakunta katsoo, että yhteisöjen tuomioistuin on jo hylännyt kyseisen perustelun 10.2.1983 ja 10.4.1984 annetuissa tuomioissa Luxemburg vastaan parlamentti (asia 230/81, Kok. 1983, s. 255 ja asia 108/83, Kok. 1984, s. 1945), jotka ovat koskeneet parlamentin päätöslauselmia parlamentin kotipaikasta ja toimipaikoista. Kantaja lisää, että parlamentin mainitsemissa tuomioissa on ollut kysymys toisaalta tutkimuskomission perustamisesta ja toisaalta keskustelun järjestämisestä ajankohtaisista asioista eikä niissä näin ollen ole nähtävissä oikeuskäytännön muuttumista.

15 Jotta voitaisiin määrittää, voidaanko jostakin toimenpiteestä nostaa kanne perustamissopimuksen 173 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla, on muistettava ensin, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on tarkasteltava kyseisen toimenpiteen luonnetta eikä sen muotoa ja on tutkittava, onko sen tarkoituksena tuottaa oikeusvaikutuksia (asia 114/86, Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio, tuomio 27.9.1988, Kok. 1988, s. 5289, 12 kohta).

16 On kuitenkin todettava, että kysymys siitä, tarkoitetaanko 1.-2.6.1988 ja 15.6.1988 tehdyissä päätöksissä ainoastaan parlamentin yksiköiden ja toiminnan sisäistä organisaatiota ja tuottavatko ne oikeusvaikutuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin, liittyy kiinteästi niiden sisällön tarkasteluun ja näin ollen kanteen tarkasteluun pääasian osalta. Näin ollen kanne asiassa C-213/88 on otettava tutkittavaksi.

Kanteen C-39/89 tutkittavaksi ottaminen

17 Parlamentti on esittänyt väitteen, ettei kannetta voida ottaa tutkittavaksi toisaalta kannekirjelmän epätäsmällisyyden vuoksi ja toisaalta kanteen kohteena olevan toimenpiteen luonteen vuoksi, sillä kysymyksessä on päätöslauselma, jolla ei ole lainkaan sitovaa vaikutusta.

Kannekirjelmän epätäsmällisyyttä koskeva väite

18 Parlamentti katsoo, ettei kannekirjelmä täytä yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 38 artiklan 1 kohdassa annettuja edellytyksiä. Tältä osin parlamentti katsoo, etteivät vetoaminen toimielimen toimivallan puutteeseen tai toimielimen toteuttamaan perustamissopimuksen määräysten rikkomiseen yksinään riitä kiistämään kyseisen toimielimen päätöksen lainmukaisuutta. Tällaisen kannekirjelmän ottaminen tutkittavaksi olisi todistustaakan kääntämistä siten, että vastaajan olisi osoitettava, ettei kyseisen päätöksen tekemisessä ole missään määrin ylitetty toimivaltaa.

19 Luxemburgin hallituksen mukaan kannekirjelmässä ylitetään 38 artiklan 1 kohdan muotovaatimukset, sillä siinä täsmennetään riidan kohde: päätöslauselma kokonaisuudessaan ja erityisesti sen tietyt kohdat. Lisäksi kannekirjelmässä esitetään yksityiskohtaisesti perusteet, toisin sanoen parlamentin toimivallan ylittäminen sekä suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen. Kantaja katsoo lisäksi, että parlamentin argumentaatiossa on oikeudellinen virhe siinä, että parlamentti ryhtyy todistelemaan kannekirjelmässä esitettyjä väitteitä oikeiksi, mikä on täysin muuta kuin kannekirjelmän muodollinen lainmukaisuus.

20 On todettava, että kannekirjelmästä käy selvästi ilmi, että työjärjestyksen 38 artiklan 1 kohdassa asetetut edellytykset on täytetty, koska kannekirjelmässä on kantajan nimi ja osoite, siinä mainitaan vastapuoli, oikeudenkäynnin kohde ja yhteenveto perusteista sekä kantajan vaatimukset.

21 On myös todettava, että kanteen kohteena oleva päätöslauselma on kannekirjelmän liitteenä työjärjestyksen 38 artiklan 4 kohdan mukaisesti eikä kantajan tehtävänä ole esittää todisteita, koska oikeudenkäynnin tässä vaiheessa asiaa ei ole selkeästi kiistetty. Näin ollen ei ole tarpeen tarkastella parlamentin esittämää todistustaakkakysymystä, koska tässä on kysymys kannekirjelmän muodollisesta lainmukaisuudesta, kuten Luxemburgin hallitus korostaa, eikä siitä, onko kanne perusteltu.

22 Väite on näin ollen hylättävä.

Kanteen kohteena olevan toimenpiteen luonnetta koskeva väite

23 Parlamentti muistuttaa, että yhteisöjen tuomioistuin on lausunut 11.7.1985 annetussa tuomiossa (yhdistetyt asiat 87/77, 130/77, 22/83, 9/84 ja 10/84, Salerno v. neuvosto ja komissio, Kok. 1985, s. 2523, 59 kohta), ettei päätöslauselma ole luonteeltaan missään määrin sitova. Parlamentin mukaan riidanalaisesta päätöslauselmasta ei voida nostaa kumoamiskannetta, sillä päätöslauselmalla ei ole päätöksen luonnetta. Parlamentti toteaa, että sellaisessa tapauksessa, että päätöslauselmalla olisi tiettyjä oikeusvaikutuksia, se kuuluisi tiukasti parlamentin sisäisen organisaatiovaltaan, jota tuomioistuinvalvonta ei koske. Parlamentti lisää lopuksi, että tässä asiassa tarkoitettu päätöslauselma ei tuota oikeusvaikutuksia ottaen huomioon, että siinä ei tarkenneta esitettyjen ehdotusten tarkkaa määrää.

24 On huomattava, että riidanalaisen päätöslauselman oikeusvaikutuksen arviointi liittyy erottamattomasti sen sisällön tarkasteluun (edellä mainittu asia 230/81, tuomio 10.2.1983, Kok. 1983, s. 255, 30 kohta).

25 Tältä osin on todettava ainoastaan, että edellä mainitussa asiassa Salerno annetun tuomion kohteena olleessa päätöslauselmassa on ilmaistu parlamentin lausunto komission asetusehdotuksesta. Päätöslauselma on ollut ainoastaan välivaihe yhteisön lainsäädäntömenettelyssä, kun taas käsiteltävänä olevassa asiassa tarkoitetussa päätöslauselmassa osoitetaan välttämättömiksi katsotut toimenpiteet, joilla toiminta voidaan järjestää paremmin uudelleen ja vähentää parlamentin toiminnan ja henkilöstön nykyistä hajaantumista kolmeen toimipaikkaan.

26 Päätöslauselman 10 kohdassa yksilöidään erityisesti henkilöstö, joka on vastuussa tietystä toiminnasta, jonka toteuttamiseksi Brysselissä pysyminen on välttämätöntä. Päätöslauselman 16 kohdassa valtuutetaan parlamentin puhemies ja pääsihteeri, puhemiehistö ja kvestorit ryhtymään mahdollisimman nopeasti kaikkiin tarvittaviin toimiin päätöslauselman toteuttamiseksi, erityisesti kiinteistöjen osalta.

27 Näin ollen on todettava, että kanteen kohteena olevalla päätöslauselmalla on päätöksen luonne ja että sen oikeusvaikutukset voivat tietyissä tapauksissa vaikuttaa Luxemburgin suurherttuakunnalle parlamentin kotipaikkaa ja toimipaikkaa koskevista teksteistä johtuviin takeisiin siten kuin yhteisöjen tuomioistuin on asian tulkinnut.

28 Näin ollen tämäkin väite ja siitä johtuen koko oikeudenkäyntiväite on hylättävä.

Pääasia

29 Ensiksi on muistettava, että parlamentilla on lupa ryhtyä EHTY:n perustamissopimuksen 25 artiklassa, ETY:n perustamissopimuksen 142 artiklassa ja Euratomin perustamissopimuksen 112 artiklassa annetun sisäistä organisaatiota koskevan vallan nojalla asianmukaisiin toimenpiteisiin moitteettoman toimintansa ja menettelyjensä kulun varmistamiseksi. Erityisesti ETY:n perustamissopimuksen 5 artiklasta heijastuvan vilpittömän yhteistyön vastavuoroisia velvollisuuksia jäsenvaltioille ja yhteisön toimielimille määräävän säännön nojalla on parlamentin päätöksissä kuitenkin kunnioitettava jäsenvaltioiden hallitusten toimivaltaa vahvistaa toimielinten kotipaikka ja tästä asiasta sillä välin tehtyjä väliaikaisia päätöksiä (edellä mainittu asia 230/81, tuomio 10.2.1983, 38 kohta).

30 Toiseksi on muistettava, että yhteisöjen tiettyjen toimielinten ja tiettyjen yksiköiden väliaikaisesta sijainnista 8.4.1965 tehdyn päätöksen (EYVL 1967, N:o 152, s. 18) 4 artiklassa määrätään, että "Euroopan parlamentin pääsihteeristö ja sen yksiköt sijaitsevat edelleen Luxemburgissa". On myös korostettava, että yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt edellä mainitussa tuomiossa, että parlamentin on kyettävä pitämään yllä eri toimipaikoissaan, jotka ovat muualla kuin sihteeristön sijoituspaikka, infrastruktuuria, joka on välttämätön sille perustamissopimuksissa annettujen tehtävien täyttämiseksi kaikissa paikoissa. Näissä rajoissa kyseisen kaltaisen infrastruktuurin sijoittaminen muualle kuin sihteeristön sijoituspaikkaan voi näin ollen olla edellä esitettyjen, asiaa koskevaa, jäsenvaltioiden ja parlamentin vastaavaa toimivaltaa sääntelevien periaatteiden mukaista (edellä mainittu asia 230/81, tuomio 10.2.1983, 54 kohta). Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin lisännyt, että kaikki parlamentin pääsihteeristön tai sen yksiköiden siirtoa koskevat, täydelliset tai osittaiset, oikeudelliset tai tosiasialliset päätökset rikkovat 8.4.1965 tehdyn päätöksen 4 artiklaa ja vakuutusta, joka kyseisellä päätöksellä on ollut tarkoitus antaa Luxemburgin suurherttuakunnalle (edellä mainittu asia 230/81, tuomio 10.2.1983, 55 kohta).

31 Nämä seikat on otettava huomioon tarkasteltaessa, noudatetaanko riidanalaisissa päätöksissä ja päätöslauselmissa parlamentin sisäiselle organisaatiovallalle asetettuja rajoituksia.

1.-2.6.1988 tehty päätös

32 Luxemburgin hallitus katsoo, ettei itsenäisen, päälehdistökeskukseksi nimitetyn yksikön sijoittaminen Brysseliin ole välttämätön infrastruktuuri, jolla varmistetaan Brysselin toimipaikassa perustamissopimuksissa parlamentille annettujen tehtävien täyttäminen. Se katsoo myös, että julkaisuosaston portugalin kielen yksikön siirtäminen on hallinnollisen yksikön lainvastainen siirto, joka rikkoo edellä mainittua 8.4.1965 tehtyä päätöstä, sillä se on osa kokonaissuunnitelmaa eikä täytä parlamentin toiminnan kannalta tarpeellisen infrastruktuurin välttämättömän luonteen kriteeriä. Lisäksi Luxemburgin hallitus korostaa, että päälehdistökeskuksen ja julkaisupalveluyksikköjen välisen yhteyden perustamisessa jätetään huomioon ottamatta edellä mainitun, 8.4.1965 tehdyn päätöksen 8 artiklassa vahvistettu julkaisutoimiston perustaminen Luxemburgiin.

33 Parlamentti katsoo, että vaikka 1.-2.6.1988 tehty päätös ei mahdollisesti olekaan riittävän selkeä tältä osin, päälehdistökeskus on toiminut Brysselissä vuodesta 1980 alkaen riippumattomana tiedotusyksikön toimistosta, joka sijaitsee samassa kaupungissa. Näin ollen vastaajan mukaan päätöksen tarkoituksena ei ole mainitun toimiston perustaminen vaan vahvistaminen. Toimisto ei muussa tapauksessa voisi enää täyttää tiedotustehtäväänsä ottaen huomioon parlamentin toimivallan ulottuvuus ja sen toiminnan kehittyminen mainitussa kaupungissa.

34 On todettava, että kunkin toimielimen tehtävänä on määrittää tiedotuspolitiikkansa menetelmät, tavat ja keinot yhteisön oikeuden sille määräämissä rajoissa. Velvoite antaa tietoa toimielimen toiminnasta on sitäkin tärkeämpää, kun kysymyksessä on välittömillä, yleisillä vaaleilla valittu parlamentti, joka osallistuu valitsijoittensa nimissä lainsäädäntömenettelyyn.

35 On lisättävä, että päälehdistökeskukselle annetut tehtävät sellaisina kuin ne on määritelty edellä mainitun ad hoc -ryhmän kertomuksessa liittyvät selvästi parlamentin Brysselissä tapahtuvaan poliittiseen toimintaan. Tällaiseen toimintaan kuuluu:

- varmistaa yhteydet eurooppalaiseen, Brysseliin akkreditoituun lehdistöön;

- toimittaa ja jakaa päivittäistä tietoa valiokuntien ja parlamenttivaltuuskuntien työstä;

- järjestää ajankohtaispalveluja ja tulevaa Epistel-tietoverkkoa, jonka aikaansaamista on kiirehdittävä;

- olla yhteistyössä poliittisten ryhmien tiedotusyksikköjen kanssa;

- järjestää työvälineet ja vastaanottopalvelut toimielimen eri toimipaikkoihin akkreditoiduille toimittajille ja hoitaa Brysselin lehdistötoimistoa.

36 Näin ollen ja jos merkittävä osa parlamentin toiminnasta tapahtuu Brysselissä, jonne on akkreditoitu suuri määrä toimittajia, on myönnettävä, että lehdistöyksikön vahvistaminen Brysselissä, mikä on välttämätöntä tiedotustehtävien täyttämiseksi, ei ylitä parlamentille annettua, sen sisäisen organisaatiovallan käyttöä koskevaa harkintavaltaa.

37 Edellä esitetystä seuraa, että julkaisuosaston portugalin kielen yksikön neljän toimihenkilön siirtämisen päälehdistökeskukseen on katsottava vastaavan mainitun toimiston voimistamistarvetta.

38 Lisäksi on hylättävä Luxemburgin hallituksen julkaisuosaston jäsenten siirrosta esittämä väite, joka perustuu Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimiston sijoittamiseen Luxemburgiin. Itse asiassa se, että parlamentin sihteeristöllä on käytettävissään osa sellaisten asiakirjojen toimitus- ja jakelupalveluja, jotka on osoitettu valiokunnille ja poliittisille ryhmille tai jotka ovat näiden laatimia, vastaa tarvetta varmistaa tältä osin välttämätön palvelu paikassa, jossa valiokunnat ja poliittiset ryhmät pitävät kokouksiaan.

39 Näin ollen on hylättävä kanteen vaatimukset, joiden tarkoituksena on 1.-2.6.1988 tehdyn päätöksen kumoaminen.

15.6.1988 tehty päätös

40 Riidanalaisessa päätöksessä parlamentin puhemiehistö on kannattanut kahta kiinteistöhanketta Brysselissä ja hyväksynyt pääsihteerin 6.6.1988 päivätyn muistion, jonka mukaan parlamentin on etsittävä Brysselistä 300-350 ylimääräistä toimistohuonetta, kahdesta kolmeen kokoussalia, joissa on vähintään 200-250 paikkaa siten, että niissä voidaan pitää suurten poliittisten ryhmien kokouksia ja tarvittaessa parlamentin useiden valiokuntien yhteisiä kokouksia, sekä monistus- ja jakelupalveluille tarvittavat tilat. Puhemiehistön tukemien kiinteistöhankkeiden tarkoituksena tässä päätöksessä oli vastata näitä vaatimuksia.

41 Luxemburgin hallitus katsoo, että vaikka puhemiehistön tukemat kiinteistöhankkeet ovat perusteltuja, koska on tarpeen saada tilat yhdelle "suurvaliokunnalle", ne kuitenkin ovat ainoastaan jatketta palvelujen siirtämispäätökselle ja sellaisenaan ne eivät vastaa välttämättömän infrastruktuurin tarpeita ja rikkovat suhteellisuusperiaatetta. Luxemburgin hallituksen mukaan "suurvaliokunnan" perustaminen ei ole puhemiehistön vaan itse parlamentin päätettävissä, joten se kuuluu tulevaan ja oletettavaan toimintaan.

42 Pääsihteerin muistiosta ja puhemiehistön päätöksestä seuraa, että parlamentin tavoitteena on hankkia riittävä määrä toimistoja ja kokoussaleja edustajien, poliittisten ryhmien ja pääsihteeristön käyttöön. Parlamentti voi pyrkiä tähän tavoitteeseen sisäisen organisaatiovaltansa rajoissa.

43 Lisäksi parlamentti on huomauttanut, että puhemiehistön kanteen kohteena olevassa päätöksessä ja pääsihteerin käyttämä ilmaisu "suurvaliokunta" kuuluu parlamentin työjärjestyksen 37 artiklan mukaiseen menettelyyn, jota jäsenvaltiot tai neuvosto eivät koskaan ole arvostelleet. Itse asiassa tämän määräyksen mukaisesti parlamentti voi täysistunnossa pyytää lausunnon tai neuvoa toimivaltaiselta valiokunnalta, jolla on päätösvalta.

44 On korostettava, että kokous, jossa valiokunta tekee ratkaisunsa, on julkinen, mikä edellyttää, että käytössä on riittävästi paikkoja yleisöä varten ja tarvittaessa lehdistön edustajia varten. Parlamentin useiden valiokuntien yhteisten kokousten pitämistä varten tarvitaan myös monipaikkaista salia. Tällaiseen menettelyyn turvautuminen kuuluu selkeästi parlamentin toiminnan sisäiseen organisaatioon eikä se voi olla tuomioistuinvalvonnan kohteena (edellä mainittu asia Ranska v. parlamentti, tuomio 22.9.1988, 17 kohta).

45 Näin ollen on hylättävä kanteen vaatimukset, joiden tarkoituksena on 15.6.1988 tehdyn päätöksen kumoaminen, ja näin ollen asiassa C-213/88 nostettu kanne on kokonaisuudessaan hylättävä.

Parlamentin 18.1.1989 antama päätöslauselma

46 Luxemburgin hallitus katsoo, että parlamentti on riidanalaisen päätöslauselman antaessaan ylittänyt toimivaltansa rajat, jotka yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt 10.2.1983 annetussa tuomiossa asiassa 230/81 ja 10.4.1984 annetussa tuomiossa asiassa 108/83, ja jättänyt huomioon ottamatta jäsenvaltioiden hallitusten toimivallan vahvistaa toimielinten väliaikaiset koti- ja toimipaikat. Tässä yhteydessä parlamentti on Luxemburgin hallituksen mukaan rikkonut perustamissopimuksia ja niiden soveltamisesta annettuja sääntöjä, erityisesti edellä mainitun 8.4.1965 tehdyn päätöksen 4 artiklaa. Samanaikaisesti parlamentti on Luxemburgin hallituksen mukaan rikkonut suhteellisuusperiaatetta.

47 Tältä osin Luxemburgin hallitus katsoo, ettei valiokunnista ja valtuuskunnista vastuussa olevan henkilöstön sekä tiedotus- ja suhdetoiminnasta vastuussa olevan henkilöstön sijoittaminen kokonaisuudessaan Brysseliin sekä tutkimustyöhön erikoistuneen henkilöstön siirtäminen Brysseliin vastaa yhteisöjen tuomioistuimen muotoilemaa perustetta "välttämätön infrastruktuuri". Väite pätee myös päätöslauselman 10 kohdan viimeisissä luetelmakohdissa tarkoitettuun muuhun henkilöstöön. Lisäksi henkilöstön siirtämisestä tehtyjen päätösten ristiriitaisuus perustamissopimusten kanssa koskee myös uusien kiinteistöjen vuokraamiseksi tai ostamiseksi toteutettuja toimenpiteitä sekä tarpeettomiksi katsottujen vuokrasuhteiden lopettamista.

48 Parlamentti perustelee moitittuja toimenpiteitä työmääränsä ja demokraattisen vastuunsa kasvulla, erityisesti Euroopan yhtenäisasiakirjan voimaantulosta alkaen. Se toteaa, että käytännössä parlamentin jäsenet ovat enimmäkseen Brysselissä pitääkseen siellä yhteyttä komissioon ja neuvostoon, joten Brysselissä oleva tai sinne siirretty henkilöstö on välttämätöntä päätöslauselman 10 kohdassa lueteltujen palvelujen moitteettoman toiminnan kannalta. Tältä osin parlamentti katsoo, että sen tehtävänä on määrittää ne toimihenkilöt, joiden oleskelu Brysselissä on välttämätöntä ja kantajan tehtävänä on osoittaa, ettei näin aikaansaatu infrastruktuuri ole välttämätön.

49 Lisäksi parlamentti katsoo, että moitteettoman toiminnan käsite on muuttuva. Asettamatta kyseenalaiseksi jäsenvaltioiden toimivaltaa vahvistaa kotipaikka, parlamentti katsoo, että siinä määrin kuin jäsenvaltiot pysyvät toimettomina ETY:n perustamissopimuksen 5 artiklan suhteen, olisi parlamentin sisäistä organisaatiovaltaa tulkittava yhä laajemmin erityisesti toimipaikkojen suhteen.

50 Luxemburgin hallitus vastaa tältä osin, että perustamissopimuksissa perustetussa oikeudellisessa järjestelmässä ei määrätä kanteen nostamisesta jäsenvaltioiden oletetusta toimettomuudesta, josta ei lisäksi voida moittia ainoastaan yhtä hallitusta. Se lisää, että jäsenvaltioille perustamissopimuksissa annetun toimivallan toteuttaminen toimielinten kotipaikan osalta ainoastaan osittain ei lisää parlamentin toimivaltaa.

51 Alustavasti parlamentin jäsenvaltioiden toimettomuutta koskeviin väitteisiin on vastattava muistuttamalla, että edellä mainitussa 10.2.1983 annetussa tuomiossa asiassa 230/81 yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että jäsenvaltioiden hallitukset ovat useaan kertaan tehneet päätöksiä toimielinten väliaikaisista toimipaikoista EHTY:n perustamissopimuksen 77 artiklan, ETY:n perustamissopimuksen 216 artiklan ja Euratomin perustamissopimuksen 189 artiklan perusteella.

52 On kiistatonta, etteivät jäsenvaltioiden hallitukset ole vielä täyttäneet velvollisuuttaan vahvistaa lopullisesti toimielinten kotipaikka perustamissopimusten edellä mainittujen määräysten mukaisesti. Tämä seikka ei kuitenkaan vaadi parlamentin sisäisen organisaatiovallan käyttöä koskevan harkintavallan laajentumista, kuten edellä mainitussa oikeuskäytännössä onkin todettu. Näin ollen parlamentin on kunnioitettava jäsenvaltioiden hallitusten toimivaltaa vahvistaa toimielinten kotipaikka ja noudatettava tältä osin jo tehtyjä väliaikaisia päätöksiä.

53 On todettava, että parlamentti on myöntänyt, ettei kyseisen päätöslauselman tarkoituksena ole ollut määrätä pääosastojen siirtämistä ja että sen suunnittelemia toimenpiteitä toteutettaisiin ainoastaan silloin, kun on kysymys toimielimen moitteettoman toiminnan kannalta välttämättömistä rakenteista.

54 Valiokunnista ja valtuuskunnista vastuussa olevasta henkilöstöstä on muistettava, että yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut aikaisemmissa tuomioissaan, ettei yksikään jäsenvaltio ole missään vaiheessa asettanut kyseenalaiseksi parlamentin käytäntöä pitää valiokuntiensa ja poliittisten ryhmiensä kokoukset Brysselissä (edellä mainittu asia 230/81, tuomio 10.2.1983, 48 kohta). Näin ollen parlamentti voi perustellusti katsoa, että on välttämätöntä, että Brysselissä on käytettävissä kokousten pitämiseen tarvittava henkilöstö.

55 Tiedotus- ja suhdetoiminnasta vastuussa olevan henkilöstön osalta edellä mainituista, päälehdistökeskusta koskevista seikoista käy ilmi, että on perusteltua, että lehdistösuhteista ja tiedotuksesta vastuussa olevilla yksiköillä on käytettävissään tarvittava henkilöstö.

56 Tutkimustyöstä vastuussa olevan henkilöstön osalta parlamentti katsoo, että yksiköt, joita asia koskee, tekevät suoraan työtä parlamentaarikkojen kanssa ja että on tarpeen, että näillä yksiköillä on joka hetki käytettävissään tarvittava tieteellinen henkilöstö ja kirjastopalvelut. On myönnettävä, että parlamentin tehtävänä on arvioida sisäisen organisaatiovaltansa rajoissa tarvetta siirtää kyseiseen palveluun kuuluvien tehtävien täyttämiseen tarvittava henkilöstö Brysseliin.

57 Päätöslauselman 10 kohdassa tarkoitettujen muiden henkilöstön jäsenten osalta on todettava ainoastaan, että kysymyksessä ovat ensiksi henkilöt, joiden tehtävänä on olla suoraan tiettyjen edustajien palveluksessa. Seuraavaksi kysymyksessä on henkilöt, joiden tehtävänä on valvonta- ja tukitehtäviensä vuoksi oltava työssä samassa paikassa kuin muut päätöslauselman 10 kohdassa mainitut yksiköt. On myönnettävä, että molemmissa tapauksissa kysymyksessä on ainoastaan rajoitettu ryhmä parlamentin henkilöstöä.

58 Näin ollen on todettava, että riidanalaisesta päätöslauselmasta johtuvat henkilöstön siirrot eivät ylitä harkintavaltaa, joka parlamentilla on käytettävissään sen sisäisen organisaatiovallan rajoissa. Näin ollen ei ole osoitettu, että siirrot olisivat niin laajoja, että niillä rikottaisiin jäsenvaltioiden päätöksiä ja erityisesti edellä mainitun, 8.4.1965 tehdyn päätöksen 4 artiklaa.

59 Kiinteistöjä koskevat päätökset, joita päätöslauselman toteuttaminen mahdollisesti edellyttää, ovat ainoastaan riidan lisäseikka, minkä Luxemburgin hallitus on nimenomaisesti myöntänyt, eivätkä ne näin ollen aseta kyseenalaiseksi kanteen kohteena olevan päätöslauselman lainmukaisuutta.

60 Näin ollen parlamentin toimivallan puutetta koskeva peruste ei ole perusteltu, joten se on hylättävä.

61 Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että asiassa C-39/89 nostettu kanne on myös hylättävä.

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Oikeudenkäyntikulut

62 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on tätä vaatinut. Koska kantaja on hävinnyt asian, se velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN

on antanut seuraavan tuomiolauselman:

1) Kanteet hylätään.

2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.