ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen maatalouspolitiikka - Elintarvikeapu - Täytäntöönpano - Tuotteiden toimittaminen - Oikeusvaikutus - Vaaranvastuun siirtyminen toimittajalta edunsaajalle - Todistuskeinot - Lopullinen vastaavuustodistus - Muut todistuskeinot - Sallittavuus - Varaumailmoituksella ei ole merkitystä

(Komission asetuksen N:o 2519/97 15 artikla ja 16 artiklan 4 kohta)

Tiivistelmä

$$Asetuksen N:o 1292/96 yleisistä yksityiskohtaisista säännöistä yhteisön elintarvikeapuna toimitettavien tuotteiden hankinnasta annetun asetuksen N:o 2519/97 15 artiklaa ei voida tulkita niin, että toimitukseen liittyvä oikeusvaikutus, toisin sanoen vaaranvastuun siirtyminen toimittajalta edunsaajalle, riippuu välttämättä ainoan asetuksessa nimenomaisesti mainitun toimituksen toteennäyttämiskeinon eli lopullisen vastaavuustodistuksen laatimishetkestä. Tällaisen tulkinnan riskinä on nimittäin se, että sopijapuolten sopimusvelvollisuuksien vilpittömässä mielessä tapahtuva täyttäminen vaarantuu, kun vaaranvastuun siirtyminen on saatettu riippuvaksi komission valtuuttaman valvojan hyvästä tahdosta ja kun vaaranvastuu tavarasta säilyy toimittajalla, vaikka tavara ei enää ole sen valvonnassa.

Vaikka komission ja edunsaajan välillä ennen edunsaajan antamaa haltuunottotodistusta laaditulla yhteisymmärryspöytäkirjalla ei voidakaan yksin määritellä vaaranvastuun siirtymishetkeä toimittajalta edunsaajalle, ne tosiseikkoja koskevat tiedot, jotka komissio toteaa ja hyväksyy muodollisesti tässä asiakirjassa, voivat näin ollen kuitenkin olla hyödyllisiä vahvistettaessa merkityksellisiä tosiseikkoja toimittajan ja toimielimen välisessä suhteessa.

Sitä vastoin varaumailmoitusta koskevalle kyseisen asetuksen 16 artiklan 4 kohdalle annettava tulkinta ei voi vaikuttaa sen hetken määrittelyyn, jolloin vaaranvastuu siirtyy toimittajalta edunsaajalle. Tämä säännös koskee nimittäin ainoastaan tilannetta, jossa tavara ei vastaa sovellettavia sopimusehtoja.

( ks. 63-65 ja 71 kohta )
Toimielimillä on laaja harkintavalta, kun ne järjestävät toimintaansa niille uskottujen tehtävien mukaisesti ja kun ne nämä tehtävät huomioon ottaen määräävät niiden käytettävissä olevaa henkilöstöä virkoihin, edellyttäen, että tämä määrääminen tapahtuu yksikön edun mukaisesti ja virkojen vastaavuutta noudattaen. Koska toimielimillä on yksikön edun arvioinnissa laaja harkintavalta, yhteisöjen tuomioistuinten harjoittaman valvonnan on rajoituttava siihen, onko nimittävä viranomainen pysytellyt hyväksyttävissä rajoissa, eikä ole käyttänyt harkintavaltaansa ilmeisen virheellisellä tavalla.

Päätös on riittävästi perusteltu silloin, kun se on tehty olosuhteissa, jotka ovat asianomaisen virkamiehen tiedossa, minkä johdosta virkamies ymmärtää hänelle vastaisen päätöksen laajuuden.

Harkintavallan väärinkäytön käsitteellä on hyvin täsmällinen sisältö, joka liittyy hallinnollisten viranomaisten osalta siihen, että viranomainen on käyttänyt toimivaltaansa muuhun tarkoitukseen kuin siihen, jota varten toimivalta on myönnetty. Päätökseen liittyy harkintavallan väärinkäyttö vain silloin, kun objektiivisten, asiaankuuluvien ja yhtäpitävien seikkojen perusteella on selvää, että toimenpide on tehty muussa kuin esitetyssä tarkoituksessa.

Silloin, kun päätöksen ei ole katsottu olevan yksikön edun vastainen, kysymyksessä ei voi olla harkintavallan väärinkäyttö.

(ks. 62 ja 63 kohta)

Viittaukset: yhdistetyt asiat T-59/91, T-79/91 ja T-79/91, Eppe v. komissio, 10.7.1992 (Kok. 1992, s. II-2061, 57 kohta); asia T-118/95, Anacoreta Correia v. komissio, 11.6.1996 (Kok. H. 1996, s. I-A-283 ja II-835, 25 kohta) ja yhdistetyt asiat T-112/96ja T-115/96, Séché v. komissio, 6.7.1999 (Kok. H. 1999, s. I-A-115 ja II-A-623, 139 kohta).
Avainsanat

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki - Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen - Merkit, joista tavaramerkki voi muodostua - Muodot - Värit - Edellytys - Erottamiskyky

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 4 artikla ja 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

2. Yhteisön tavaramerkki - Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen - Ehdottomat hylkäysperusteet - Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky - Tavaran muodosta ja väristä koostuvat kolmiulotteiset tavaramerkit - Erottamiskyky - Arviointiperusteet

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

3. Yhteisön tavaramerkki - Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen - Ehdottomat hylkäysperusteet - Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky - Kolmiulotteisen tavaramerkin ulkoasun piirteet, jotka viittaavat tiettyihin tavaran ominaisuuksiin mutta jotka eivät kuitenkaan ole kuvailevia - Merkitys erottamiskyvyn arvioinnissa

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta)

4. Yhteisön tavaramerkki - Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen - Ehdottomat hylkäysperusteet - Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky - Kolmiulotteinen tavaramerkki - Kulmista hieman pyöristetty suorakulmainen tabletti, jossa on kaksi kerrosta, joista toinen on väriltään valkoinen ja toinen punainen, ja sen rekisteröiminen pyykin- tai astianpesuaineita varten

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

5. Yhteisön tavaramerkki - Muutoksenhakumenettely - Kanne yhteisöjen tuomioistuimissa - Kanneperusteet - Harkintavallan väärinkäyttö - Harkintavallan väärinkäytön käsite

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 63 artiklan 2 kohta)

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla

YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN

(toinen jaosto)

on antanut seuraavan tuomiolauselman:

1) Kanne hylätään.

2) Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1)Tähän tuomioon liittyvät tosiseikat, asianosaisten väitteet sekä tuomion perustelut ovat samanlaisia tai samankaltaisia kuin ne, jotka liittyvät asiassa T-337/99, Henkel v. SMHV (punavalkoinen pyöreä tabletti), 19.9.2001 annettuun tuomioon (Kok. 2001, s. II-0000). Ainoa ero mainittuun asiaan on se, että rekisteröintihakemuksen kohteena oleva kolmiulotteinen tavaramerkki on erinäköinen eli tässä asiassa muotona on suorakulmainen tabletti, jossa on kaksi kerrosta, joista toinen on valkoinen ja toinen punainen.
Valvoessaan, että nimittävä viranomainen ei ole tehnyt ilmeistä arviointivirhettä arvioidessaan hakijoiden ansioita ilmoituksessa avoimesta virasta mainittujen edellytysten perusteella, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei voi korvata omalla arvioinnillaan nimittävän viranomaisen tekemää arviointia, vaan sen on tutkittava, ottaen huomioon ne pohdinnat, jotka ovat saattaneet olla perusteena nimittävän viranomaisen arviolle, että tämä on toiminut kohtuuden rajoissa eikä ole käyttänyt toimivaltaansa ilmeisen virheellisesti.

Nimittävän viranomaisen ei tarvitse perustella ylennyspäätöksiään niille henkilöille, joille ne on osoitettu ja joille ne eivät voi olla epäedullisia, eikä myöskään hakijoille, joita ei ole ylennetty ja joille tällainen perustelu voisi olla epäedullinen.

Vaikka nimittävän viranomaisen ei tarvitse perustella ylennyspäätöksiään, sen on kuitenkin perusteltava päätöksensä, joilla se hylkää ylentämättä jääneen hakijan henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla tekemän valituksen; tämän päätöksen perusteluiden oletetaan vastaavan sen päätöksen perusteluita, josta valitus oli tehty.

Tämän velvollisuuden perustella riidanalainen ylennyspäätös ainakin siinä vaiheessa, kun valitus hylätään, tarkoituksena on yhtäältä antaa sille, jota asia koskee, riittävät tiedot sen arvioimiseksi, onko hänelle vastainen päätös asianmukainen ja voidaanko siitä nostaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanne, ja toisaalta mahdollistaa se, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi valvoa päätöksen laillisuutta. Koska ylennykset tapahtuvat vapaan valinnan perusteella, on riittävää, että valituksen hylkäämisen perustelut kohdistuvat niiden laillisten edellytysten täyttymiseen, joista ylennyksen lainmukaisuus henkilöstösääntöjen mukaan riippuu. Nimittävällä viranomaisella ei etenkään ole velvollisuutta paljastaa hylätylle hakijalle hänen ja ylennetyn hakijan välillä tekemäänsä vertailevaa arviointia eikä esittää yksityiskohtaisesti sitä, minkä vuoksi se katsoi, että nimitetty hakija täytti avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa mainitut edellytykset. On riittävää, että nimittävä viranomainen ilmaisee valituksen hylkäävässä päätöksessä kyseiselle virkamiehelle sen yksilöllisen ja asiassa merkityksellisen perusteen, jonka nojalla hänen hakemuksensa oli hylätty.

(ks. 50-52 kohta)

Viittaukset: asia 188/73, Grassi v. neuvosto, 30.10.1974 (Kok. 1974, s. 1099, 11 ja 12 kohta); asia T-25/92, Vela Palacios v. CES, 3.3.1993 (Kok. 1993, s. H-201, 25 kohta); asia C-115/92, parlamentti v. Volger, 9.12.1993 (Kok. 1993, s. I-6549, 22 kohta); asia T-6/96, Contargyris v. neuvosto, 29.5.1997 (Kok. H. 1997, s. I-A-119 ja II-357, 148 kohta); asia T-142/95, Delvaux v. komissio, 18.12.1997 (Kok. H. 1997, s. I-A-477 ja II-1247, 84 kohta); asia T-3/97, Campogrande v. komissio, 19.2.1998 (Kok. H. 1998, s. I-A-89ja II-215,112 kohta) ja asia T-157/98, Oliveira v. parlamentti, 21.9.1999 (Kok. H. 1999, s. I-A-163 ja s. II-851, 52 kohta).
Henkilöstösääntöjen 24 artiklan ensimmäisessä kohdassa edellytetään yhtäältä, että jos virkamiehen hoitaessa tehtäviään hänen ammatillista kunniaansa vastaan esitetään vakavia syytöksiä, hallintoelimen on ryhdyttävä kaikkiin toimenpiteisiin selvittääkseen, ovatko syytökset perusteltuja, ja toisaalta, että mikäli syytökset eivät ole perusteltuja, hallintoelimen on hylättävä neja ryhdyttävä kaikkiin toimenpiteisiin loukatun maineen palauttamiseksi. Kyseinen avustamisvelvollisuus on voimassa myös silloin, kun henkilöstösääntöjen 24 artiklassa tarkoitettujen tosiseikkojen aiheuttaja on yhteisön toinen virkamies.

Niitä huomautuksia, jotka osastopäällikkö on tehnyt sellaisessa virkamiehelle osoittamassaan ilmoituksessa, jossa ainoastaan ilmoitetaan virkamiehelle, että hän on jättänyt suorittamatta hänelle määrätyt tehtävät tai että hän on suorittanut ne sovellettavan menettelyn vastaisella tavalla, ei voida pitää sellaisina vakavina syytöksinä, jotka saattaisivat vahingoittaa asianomaisen ammatillista kunniaa, eikä myöskään voida katsoa, että ne ovat hänelle henkilökohtaisesti osoitettuja herjauksia tai loukkauksia. Koska kyseisillä huomautuksilla ei näin ollen ole millään tavoin loukattu asianomaisen oikeuksia, sitä, että hallintoviranomainen kieltäytyy ryhtymästä jatkotoimenpiteisiin henkilöstösääntöjen 24 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla esitetyn avustamispyynnön seurauksena, ei voida pitää virkamiehelle vastaisena toimena.

(ks. 25-28 kohta)

Viittaukset:asia 128/75, N. v. komissio, 18.10.1976 (Kok. 1976, s. 1567, 10 kohta); asia 18/78, V. v. komissio, 14.6.1979(Kok. 1979, s. 2093, 15 kohta); asia T-5/92, Tallarico v. parlamentti, 21.4.1993 (Kok. 1993, s. II-477, 30 kohta); asiat T-39/93 ja T-553/93. Baltsavias v. komissio, 11.10.1995 (Kok. H. 1995, s. I-A-233 ja s. II-695, kohta 58) ja em. asia Lopez v. tuomioistuin, 40—42 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki - Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen - Ehdottomat hylkäysperusteet - Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky - Sanamerkki Investorworld

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

$$Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan sellaisia tavaramerkkejä, "joilta puuttuu erottamiskyky", ei voida rekisteröidä. Tältä osin on todettava, että kun rekisteröintiä on haettu sanamerkille "Investorworld" sellaisia palveluja kuin "vakuutustoimintaa, rahatalousasioita, raha-asioita ja kiinteistöasioita" varten, sanamerkkiä ei voida rekisteröidä yhteisön tavaramerkiksi, koska siltä puuttuu erottamiskyky. Sanasta "investor" ilmenee, että palvelut, jotka merkki kattaa, on tarkoitettu sijoittajille. Tämän sanan liittämisellä sanaan "world" ei lisätä merkkiin mitään sellaista, minkä perusteella olisi katsottava, että yrityksen palvelut voitaisiin tämän merkin perusteella - kun sitä tarkastellaan kokonaisuutena - erottaa muiden yritysten palveluista. Tällä tavoin muodostettuna kyseinen merkki ainoastaan viittaa "sijoittajan maailmaan", joka tarkoittaa, että kyseiset palvelut liittyvät kaikkeen sellaiseen, millä saattaa olla jonkinlaista merkitystä sijoittajalle.

( ks. 21-22 ja 24-25 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Yhteisön tavaramerkki - Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen - Merkit, joista tavaramerkki voi muodostua - Edellytys - Erottamiskyky - Arvioiminen ottamalla huomioon ne tavarat ja palvelut, joita varten rekisteröintiä on haettu

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 4 artikla)

2 Yhteisön tavaramerkki - Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen - Ehdottomat hylkäysperusteet - Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky - Sana COMPANYLINE

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

1 Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 4 artiklan mukaan ratkaiseva tekijä sen suhteen, voiko sellainen merkki, joka voidaan esittää graafisesti, olla yhteisön tavaramerkki, on se, voidaanko tietyn yrityksen tavarat erottaa kyseisen merkin perusteella muiden yritysten tavaroista; tästä johtuu, että merkin erottamiskykyä arvioitaessa on otettava huomioon ainoastaan ne tavarat ja palvelut, joita varten merkki halutaan rekisteröidä.

(ks. 23 ja 24 kohta)

2 Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan sellaisia tavaramerkkejä, "joilta puuttuu erottamiskyky", ei voida rekisteröidä. Kun on haettu sanan COMPANYLINE rekisteröimistä vakuutus- ja rahoituspalveluja varten, tätä sanaa ei voida rekisteröidä yhteisön tavaramerkiksi, koska siltä puuttuu erottamiskyky. Sanat company ja line ovat yleisnimiä, jotka ainoastaan merkitsevät yrityksille tarkoitettujen tavaroiden tai palveluiden valikoimaa. Sillä, että näistä sanoista tehdään yhdyssana muuttamatta sanojen ulkoasua tai merkitystä, ei lisätä merkkiin mitään sellaista, minkä perusteella olisi katsottava, että kantajan palvelut voitaisiin tämän merkin perusteella - kun sitä tarkastellaan kokonaisuutena - erottaa muiden yritysten palveluista.

(ks. 26, 27 ja 29 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kumoamiskanne - Kannekelpoiset toimet - Kannekelpoisen toimen käsite - Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia - Komission kannanotolla sellaisen tarkastusmenettelyn yhteydessä, joka johtaa kansallisten viranomaisten vahvistamaan toimijoille myönnettävään banaanimäärään, ei ole sitovaa oikeusvaikutusta - Tällainen kannanotto ei kuulu kannekelpoisen toimen käsitteen piiriin - Sillä, että vastaanottava jäsenvaltio on ottanut kannanoton huomioon, ei ole merkitystä

(EY 230 artikla; komission asetuksen N:o 1442/93 6 artiklan toinen kohta)

Tiivistelmä

$$EY 230 artiklassa tarkoitettuja, kumoamiskanteen kohteeksi kelpaavia toimia tai päätöksiä ovat sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi. Sen ratkaisemiseksi, onko toimella tai päätöksellä tällaisia vaikutuksia, on tutkittava sen aineellista sisältöä.

Banaanien tuontia yhteisöön koskevan järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 1442/93 I osaston säännöksistä ja niissä säädetyn tarkastusmenettelyn luonteesta seuraa, että toimenpidettä, jolla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kyseisen toimijan etuihin, ei voi olla olemassa ennen tämän menettelyn päättymistä ja lopullisen viitemäärän vahvistamista. Lukujen määrittäminen tarkastusmenettelyn aikaisemmissa vaiheissa muodostaa ainoastaan välitoimenpiteen niiden valmistelutöiden yhteydessä, jotka johtavat kansallisten viranomaisten vahvistamaan asetuksen N:o 1442/93 6 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettuun määrään. Komission suorittamaa vähennystä, joka käy ilmi "työpaperista", ei näin ollen voida pitää kannekelpoisena toimena.

Komission tältä osin jäsenvaltiolle ilmaisema mielipide tilanteessa, jossa sillä ei ole toimivaltaa tehdä päätöstä, on ainoastaan kannanotto ilman oikeusvaikutuksia. Lisäksi komission kannanoton sitomatonta luonnetta ei voida asettaa kyseenalaiseksi sillä perusteella, että sen vastaanottanut kansallinen viranomainen on noudattanut sitä, sillä tämä on ainoastaan seuraus komission ja yhteisön lainsäädännön soveltamisesta vastuussa olevien kansallisten elinten välisestä yhteistyöstä.

( ks. 60, 64 ja 65 kohta )
Vaikka henkilöstösääntöjen 24 artikla onkin laadittu ennen kaikkea suojaamaan Euroopan yhteisöjen virkamiehiä kolmansien osapuolten loukkauksilta, tässä artiklassa tarkoitettu avustamisvelvollisuus koskee myös niitä tapauksia, joissa toinen yhteisöjen virkamies on toteuttanut kyseisessä säännöksessä mainitut toimet. Yksikön järjestyksen ja rauhallisuuden kanssa yhteensopimattoman välikohtauksen sattuessa hallinnon on puututtava asiaan riittävällä tarmokkuudella ja annettava vastaus asian olosuhteiden vaatimalla nopeudella ja huolenpidolla, jotta tosiseikat voidaan määrittää ja niistä voidaan asiasta tietoisena tehdä asianmukaiset päätelmät.

Tätä varten riittää, että toimielimensä suojelua vaativa virkamies esittää jollakin tapaa todisteita niiden loukkausten todenmukaisuudesta, joiden kohteena virkamies vakuuttaa olevansa. Kyseessä olevan toimielimen on ryhdyttävä tarpeellisiin toimenpiteisiin, muun muassa avaamalla tutkimukset kanteluun johtaneiden tosiseikkojen määrittämiseksi yhteistyössä kantelun tekijän kanssa.

Naisten ja miesten suojelusta työssä annetun neuvoston päätöslauselman 90/C 157/02 ja naisten ja miesten arvokkuuden suojelusta työssä annetun komission suosituksen 92/131 keskeisen sisällön vahvistaneen, 29.2.1996 annetun periaatejulistuksen mukaan avustamisvelvollisuuteen kuuluu muun muassa hallinnon velvollisuus tutkia vakavasti, nopeasti ja luottamuksellisesti sukupuolista häirintää koskevat kantelut ja ilmoittaa valittajalle kantelun jatkotoimenpiteistä.

Henkilöstösääntöjen 24 artiklan nojalla tehdyn avustamispyynnön vastaanottaneen hallintoviranomaisen toimintaa ei voida katsoa huolelliseksi - etenkään sen komission 29.2.1996 antaman periaatejulistuksen sisältämän velvollisuuden kannalta, jonka mukaan sukupuolista häirintää koskevat kantelut on tutkittava nopeasti ja kantelun tekijälle on ilmoitettava jatkotoimenpiteistä -, kun hallintoviranomainen ilman hyväksyttäviä perusteita velvoittaa virkamiehensä tekemään henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisen valituksen, jotta tämä saisi tietää tekemänsä avustamispyynnön jatkotoimenpiteistä ja tämän jälkeen nostamaan kanteen, jotta tämä saisi tietää valituksen perusteella aloitettujen tutkimusten tulokset.

Sukupuolista häirintää koskevissa asioissa epävarmuus hallintoviranomaisen aikomista jatkotoimenpiteistä on aina haitallinen niin kantajan kuin syytetynkin henkilön arvokkuudelle, ja sitä on aina vältettävä, myös siinä tapauksessa, että se käytös, mitä valitus koskee, on sillä välin lakannut, eikä uhria ole enää aiheellista suojella sen uusiutumiselta.

(ks. 41-43, 54 ja 55 kohta)

Viittaukset: asia 18/78, V v. komissio, 14.6.1979 (Kok. 1979, s. 2093, 15 kohta); asia 224/87, Koutchoumoff v. komissio, 26.1.1989 (Kok. 1989, s. 99, 15 ja 16 kohta) ja asia T-5/92, Tallarico v. parlamentti, 21.4.1993 (Kok. 1993, s. II-477, 30 ja 31 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kumoamiskanne - Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt - Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet - Asetus eräiden kalalajien ajoverkkopyynnin kieltämisestä - Yhtä tällaista lajia pyytävien kalastajien kanne - Tutkimatta jättäminen

(EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan 4 kohta (josta on muutettuna tullut EY 230 artiklan 4 kohta) ja 189 artiklan 4 kohta (josta on tullut EY 249 artiklan 2 kohta); neuvoston asetus N:o 1239/98)

Tiivistelmä

$$Sellaista kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi, jonka valkotonnikalan pyytäjät, joiden kotipaikka on Ile-d'Yeu, ovat nostaneet tietyistä kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä annetun asetuksen N:o 894/97 muuttamisesta annetun asetuksen N:o 1239/98 kumoamiseksi siltä osin kuin siinä kielletään pitämästä aluksessa ja kalastamasta 1.1.2002 jälkeen ajoverkolla eräitä kalalajeja, joihin valkotonnikala kuuluu.

Tämä asetus on nimittäin yleisesti sovellettava säädös, koska sitä sovelletaan erottelematta kaikkiin jonkin jäsenvaltion lipun alle rekisteröityihin aluksiin, jotka harjoittavat nykyisin tai potentiaalisesti kyseistä toimintaa siinä määritellyillä kalastusvyöhykkeillä, eikä vain niihin kalastusaluksiin, jotka ovat ennen asetuksen antamista voineet olla sellaisten alusten luettelossa, jotka ovat saaneet tähän toimintaan luvan lippujäsenvaltiolta. Sitä ei voida siten pitää yksittäisten päätösten koonnoksena, jonka kohteena ovat kaikki Ile-d'Yeulle sijoittautuneet kalastusaluksen haltijat taloudellisen toiminnan harjoittajien suljettuun joukkoon kuuluvina.

Lisäksi se, että on mahdollista jollakin tarkkuudella määritellä niiden oikeussubjektien lukumäärä, joihin säädöstä sovelletaan, tai jopa yksilöidä nämä oikeussubjektit, ei merkitse sitä, että säädöksen on katsottava koskevan näitä oikeussubjekteja erikseen, jos on selvää, että säädöstä sovelletaan siinä määritellyn tosiseikkoja tai oikeudellisia seikkoja koskevan objektiivisen tilanteen perusteella.

Riidanalainen asetus koskee kantajia vain näiden objektiivisessa ominaisuudessa tiettyä pyyntitekniikkaa tietyllä vesialueella käyttävinä valkotonnikalan kalastajina kaikkien muiden samassa tilanteessa olevien taloudellisten toimijoiden tapaan, ja se ei myöskään sisällä sellaista konkreettista elementtiä, jonka perusteella voitaisiin katsoa, että se on annettu kantajien erityistilanne huomioon ottaen. Se seikka, että säädöksellä voi olla erilaisia konkreettisia vaikutuksia niille eri oikeussubjekteille, joihin sitä sovelletaan, ei ole omiaan erottamaan näitä kaikista muista toimijoista, joita asia koskee, kun säädöstä sovelletaan objektiivisesti määritellyn tilanteen perusteella.

(ks. 50-51 ja 64-66 kohta)
Henkilöstösääntöjen 88 artiklassa ei säädetä nimenomaisesti, että nimittävän viranomaisen olisi kuultava virkamiestä ennen kuin se tekee virantoimituksesta pidättämistä koskevan päätöksen. Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen kaikissa menettelyissä, jotka kohdistuvat tiettyä henkilöä vastaan ja joissa voidaan tehdä tälle vastainen päätös, on kuitenkin yhteisön oikeuden perusperiaate, jota on noudatettava, vaikkei siitä olisi nimenomaista säännöstä.

Henkilöstösääntöjen 88 artiklan nojalla tehty virkamiehen virantoimituksesta pidättämistä koskeva päätös on virkamiehelle vastainen toimi. Vaikka päätös olisi vain väliaikainen, se perustuu väistämättä kyseistä virkamiestä vastaan esitetylle väitteelle 88 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetusta vakavasta virheestä ja sillä voi olla kyseiselle henkilölle huomattavia seurauksia sekä ammatillisesti että yksityiselämässä.

Tästä seuraa, että vaikka vakavan virheen vuoksi virantoimituksesta pidättämistä koskevan päätöksen tekeminen on yleensä kiireellistä, tällainen päätös on tehtävä puolustautumisoikeuksia kunnioittaen. Näin ollen virantoimituksesta pidättämistä koskeva päätös voidaan tehdä vasta, kun virkamiehellä on ollut tilaisuus esittää kantansa kaikista häntä vastaan esitetyistä seikoista, joihin nimittävä viranomainen aikoo perustaa päätöksensä, jollei erityisistä olosuhteista muuta johdu.

Ainoastaan poikkeustapauksissa voi osoittautua käytännössä mahdottomaksi tai yksikön edun vastaiseksi kuulla virkamiestä ennen virantoimituksesta pidättämistä koskevan päätöksen tekemistä. Tällaisissa olosuhteissa puolustautumisoikeuksien kunnioittamista koskevasta periaatteesta seuraavat vaatimukset voidaan täyttää kuulemalla kyseistä virkamiestä mitä pikimmin virantoimituksesta pidättämistä koskevan päätöksen jälkeen.

(ks. 27, 28, 30 -32 ja 34 kohta)

Viittaukset: yhdistetyt asiat 18/65 ja 35/65, Gutmann v. komissio, 5.5.1966 (Kok. 1966, s. 149 ja 169) ; asia T-169/95, Quijano v. komissio, 6.5.1997 (Kok. H. 1997, s. I-A-91 ja II-273, 44 kohta); asia T-36/96, Gaspari v. parlamentti, 10.7.1997 (Kok. H. 1997, s. I-A-201 ja II-595, 32 kohta) ja asia T-203/95, Connolly v. komissio, 19.5.1999 (Kok. H. 1999, s. I-A-83 ja II-443, 33 kohta).