ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 39/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.11.2013 (Oberlandesgericht Koblenzin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Deutsche Lufthansa AG v. Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH

(Asia C-284/12) (1)

(Valtiontuet - SEUT 107 ja SEUT 108 artikla - Lentoasemaa pitävän julkisen yrityksen halpalentoyhtiölle myöntämät edut - Kyseiseen toimenpiteeseen kohdistuvan muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskeva päätös - Jäsenvaltioiden tuomioistuinten velvollisuus noudattaa komission kyseisessä päätöksessä tekemää arviota tuen olemassaolosta)

2014/C 39/08

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberlandesgericht Koblenz

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Deutsche Lufthansa AG

Vastaaja: Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH

Muu osapuoli: Ryanair Ltd

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Oberlandesgericht Koblenz — SEUT 107 artiklan 1 kohdan, SEUT 108 artiklan 3 kohdan ja jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta sekä tiettyjen yritysten taloudellisen toiminnan avoimuudesta 16.11.2006 annetun komission direktiivin 2006/111/EY (EUVL L 318, s. 17) 2 artiklan b alakohdan i alakohdan tulkinta — Valtiontuet — Lentoasemaa pitävän julkisen yrityksen halpalentoyhtiölle myöntämät edut — Komission päätös aloittaa muodollinen tutkinta kyseisestä tuesta — Jäsenvaltioiden tuomioistuinten mahdollinen velvollisuus noudattaa komission tekemää arviota mainitun tuen valikoivuudesta

Tuomiolauselma

Silloin kun Euroopan komissio on SEUT 108 artiklan 3 kohdan nojalla aloittanut kyseisen määräyksen 2 kohdassa määrätyn muodollisen tutkintamenettelyn toimenpiteestä, jota ei ole ilmoitettu ja jota ollaan toteuttamassa, kansallisen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi on saatettu kanne, jolla vaaditaan toimenpiteen täytäntöönpanon lopettamista ja jo maksettujen määrien takaisin perimistä, on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet mainitun toimenpiteen täytäntöönpanon keskeyttämistä koskevan velvollisuuden mahdollisesta rikkomisesta aiheutuvien seurausten määrittämiseksi.

Kansallinen tuomioistuin voi tätä varten päättää keskeyttää kyseessä olevan toimenpiteen täytäntöönpanon ja määrätä jo maksetut määrät takaisin perittäviksi. Se voi myös määrätä väliaikaisia toimenpiteitä yhtäältä asianosaisten intressien ja toisaalta muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevan Euroopan komission päätöksen tehokkaan vaikutuksen suojaamiseksi.

Kun kansallisella tuomioistuimella on epäilyjä siitä, onko kyseessä olevaa toimenpidettä pidettävä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena, tai epäilyjä muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevan päätöksen pätevyydestä taikka tulkinnasta, yhtäältä se voi pyytää Euroopan komissiolta selvennystä ja toisaalta se voi esittää ennakkoratkaisukysymyksen tai sen pitää esittää ennakkoratkaisukysymys Euroopan unionin tuomioistuimelle SEUT 267 artiklan toisen ja kolmannen kohdan nojalla.

(1) EUVL C 273, 8.9.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 45/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 28.11.2013 — Valittajana Euroopan unionin neuvosto sekä muina osapuolina Fulmen, Fereydoun Mahmoudian ja Euroopan komissio

(Asia C-280/12 P) (1)

(Muutoksenhaku - Iranin islamilaiseen tasavaltaan kohdistetut rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden levittäminen - Varojen jäädyttäminen - Velvollisuus perustella toimenpiteen hyväksyttävyys)

2014/C 45/17

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bishop ja R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

Muut osapuolet: Fulmen ja Fereydoun Mahmoudian (edustajat: avocat A. Kronshagen ja avocat C. Hirtzberger) sekä Euroopan komissio (asiamies: M. Konstantinidis)

Väliintulijat, jotka tukevat valittajan vaatimuksia: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: J. Beeko ja A. Robinson, avustajanaan barrister S. Lee) ja Ranskan tasavalta (asiamiehet: E. Ranaivoson ja D. Colas)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus, joka on tehty unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-439/10 ja T-440/10, Fulmen ja Mahmoudian vastaan neuvosto, 21.3.2012 annetusta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kanteen, jossa mainittua tuomioistuinta vaadittiin kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annettu neuvoston päätös 2010/413/YUTP (EUVL L 195, s. 39), Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanosta 26.7.2010 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 668/2010 (EUVL L 195, s. 25) ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 961/2010 (EUVL L 281, s. 1) — Erityiset rajoittavat toimenpiteet, joita Iranin islamilaiseen tasavaltaan on kohdistettu ydinaseiden leviämisen estämiseksi — Varojen jäädyttäminen — Oikeudellinen virhe — Arviointivirhe — Todistustaakka

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Euroopan unionin neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

3) Ranskan tasavalta, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta sekä Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 235, 4.8.2012.
1)

Yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen (EY) N:o 1290/2005 muuttamisesta 20.2.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 320/2006 3 ja 4 artiklaa ja asetuksen N:o 320/2006 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 27.6.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 968/2006 4 artiklaa on tulkittava siten, että näissä artikloissa käytetty ”tuotantovälineiden” käsite sisältää siilot, jotka on tarkoitettu tuensaajan sokerin varastointiin ja näin on riippumatta siitä, käytetäänkö niitä myös muihin tarkoituksiin. Käsitteen alaan eivät kuulu siilot, joita käytetään ainoastaan sellaisen kiintiössä tuotetun sokerin varastointiin, jonka muut tuottajat ovat tuoneet varastoitavaksi tai joka on ostettu muilta tuottajilta, eivätkä siilot, joita käytetään yksinomaan sokerin myyntipäällykseen panemiseen tai pakkaamiseen sokerin myyntiä varten. Kansallisen tuomioistuimen on arvioitava tämä kussakin tapauksessa kyseessä olevien siilojen teknisten ominaisuuksien ja tosiasiallisen käytön perusteella.
1)

Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 28.2.2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 214/2007, 889 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan toista luetelmakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä tullien palauttamista koskevalle hakemukselle silloin, jos tullietuuskohtelua on haettu ja se on myönnetty tavaroiden vapaaseen liikkeeseen luovuttamisen yhteydessä ja jos tuojavaltion viranomaiset ovat vasta myöhemmin, tullietuusjärjestelmän voimassaoloajan päättymisen ja tavanomaisten tullien uudelleen käyttöön ottamisen jälkeen suoritetun jälkitarkastuksen yhteydessä kantaneet tullieron kolmansista maista peräisin oleviin tavaroihin sovellettavaan tulliin nähden.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/25

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 3.10.2013 — Valittajana Bernhard Rintisch sekä muina osapuolina sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Valfleuri Pâtes alimentaires SA

(Asia C-121/12 P) (1)

(Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 40/94 - 74 artiklan 2 kohta - Asetus (EY) N:o 2868/95 - 50 säännön 1 kohdan ensimmäinen ja kolmas alakohta - Aikaisemman tavaramerkin haltijan tekemä väite - Tavaramerkin olemassaolo - Todisteiden, jotka on esitetty väitteen tueksi tätä varten asetetun määräajan päättymisen jälkeen, huomiotta jättäminen - Valituslautakunnan harkintavalta - Päinvastainen säännös - Olosuhteet, jotka estävät uusien tai täydentävien todisteiden huomioon ottamisen)

2013/C 344/41

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Bernhard Rintisch (edustaja: Rechtsanwalt A. Dreyer)

Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: G. Schneider) ja Valfleuri Pâtes alimentaires SA (edustajanaan avocat F. Baujoin)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-109/09, Rintisch vastaan SMHV — Valfleuri Pâtes alimentaires, 16.12.2011 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi luokkiin 5, 29, 30 ja 32 kuuluvia tavaroita varten rekisteröityjen sellaisten tiettyjen yhteisön sekä kansallisten sanamerkkien, sellaisen kansallisen kuviomerkin ja sellaisen liikenimen, jotka sisältävät sanan ”PROTI”, haltijan nostaman kumoamiskanteen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) neljännen valituslautakunnan 21.1.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 1660/2007-4) hylätä siitä väiteosaston päätöksestä tehty valitus, jolla hylättiin valittajan esittämä väite, joka koski sanamerkin ”PROTIVITAL” rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi luokkiin 5, 29 ja 30 kuuluvia tavaroita varten — Asiakirjojen esittäminen liian myöhään — Asetuksen (EY) N:o 40/94 74 artiklan 2 kohtaan (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohta) perustuva harkintavalta

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Bernhard Rintisch velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 165, 9.6.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 367/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 24.10.2013 (Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourgin (Luxemburg) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Caisse nationale des prestations familiales v. Salim Lachheb ja Nadia Lachheb

(Asia C-177/12) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaaliturva - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - Perhe-etuus - Lapsihyvitys - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään, että etuus myönnetään viran puolesta myönnettävänä lapsihyvityksenä - Päällekkäisten perhe-etuuksien kielto)

2013/C 367/16

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Caisse nationale des prestations familiales

Vastapuolet: Salim Lachheb ja Nadia Lachheb

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Cour de cassation du Grand-Duché du Luxembourg — Sosiaaliturvajärjestelmän soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2) 1 artiklan u alakohdan i alakohdan, 3 artiklan, 4 artiklan 1 kohdan h alakohdan ja 76 artiklan tulkinta — SEUT 18 ja SEUT 45 artiklan, työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 (EYVL L 257, s. 2) 7 artiklan ja asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21.3.1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 (EYVL L 74, s. 1) 10 artiklan tulkinta — Perhe-etuuden käsite — Sellaisen kansallisen lainsäädännön sallittavuus, jonka mukaan kustakin huollettavana olevasta lapsesta myönnetään etuus veronhuojennuksena työntekijöille, jotka harjoittavat ammatillista toimintaa toisen jäsenvaltion alueella — Yhdenvertainen kohtelu — Perhe-etuuden pidättäminen työskentelyvaltiossa asuinvaltion lainsäädännössä säädetyn etuuden määrän osalta — Päällekkäisten etuuksien kieltoa koskevat säännöt

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmän soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 ja sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 647/2005, 1 artiklan u alakohdan i alakohtaa ja 4 artiklan 1 kohdan h alakohtaa on tulkittava siten, että lapsihyvityksestä 21.12.2007 annetussa laissa käyttöön otetun lapsihyvityksen kaltaista etuutta on pidettävä kyseisessä asetuksessa tarkoitettuna perhe-etuutena.

(1) EUVL C 200, 7.7.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/29

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.9.2013 (Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourgin (Luxemburg) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Caisse nationale des prestations familiales v. Fjola Hliddal (C-216/12) ja Pierre-Louis Bornand (C-217/12)

(Yhdistetyt asiat C-216/12 ja C-217/12) (1)

(Sosiaaliturva - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välinen sopimus - Luxemburgissa työskentelevät Sveitsin kansalaiset, jotka asuvat Sveitsissä - Vanhempainrahan myöntäminen - Perhe-etuuden käsite)

2013/C 344/49

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Caisse nationale des prestations familiales

Vastaajat: Fjola Hliddal (C-216/12) ja Pierre-Louis Bornand (C-217/12)

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyynnöt — Cour de cassation (Luxemburg) — Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2) 1 artiklan u alakohdan i alakohdan ja 4 artiklan 1 kohdan h alakohdan sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välillä henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyn sopimuksen, joka allekirjoitettiin Luxemburgissa 21.6.1999, (EYVL 2002, L 114, s. 6) liitteessä II olevan A osan 1 alakohdan tulkinta — Perhe-etuuden käsite — Sellaisen kansallisen lainsäädännön sallittavuus, jossa säädetään vanhempainlomasta maksettavan korvauksen myöntämisestä — Sveitsissä asuva Sveitsin kansalainen, joka työskentelee Luxemburgissa

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 29.6.1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1606/98, 1 artiklan u alakohdan i alakohtaa ja 4 artiklan 1 kohdan h alakohtaa on tulkittava siten, että Luxemburgin lainsäädännössä käyttöön otetun kaltainen vanhempainraha on katsottava mainitussa asetuksessa tarkoitetuksi perhe-etuudeksi.

(1) EUVL C 235, 4.8.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/29

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.9.2013 (Tribunal de commerce de Bruxellesin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Christian Van Buggenhout ja Ilse Van de Mierop, Grontimmo SA:n konkurssipesän hoitajat v. Banque Internationale à Luxembourg SA

(Asia C-251/12) (1)

(Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 1346/2000 - Maksukyvyttömyysmenettelyt - 24 artiklan 1 kohta - Velvoitteen täyttäminen ”maksukyvyttömyysmenettelyn kohteena olevalle velalliselle” - Kyseisen velallisen velkojalle suoritettu maksu)

2013/C 344/50

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal de commerce de Bruxelles

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Christian Van Buggenhout ja Ilse Van de Mierop, Grontimmo SA:n konkurssipesän hoitajat

Vastaaja: Banque Internationale à Luxembourg SA

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal de commerce de Bruxelles — Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 (EYVL L 160, s. 1) 24 artiklan tulkinta — Maksu, joka konkurssiin asetetun velallisen pyynnöstä on suoritettu tämän velkojalle tilanteessa, jossa ei ole toteutettu toimenpiteitä sen päätöksen julkaisemiseksi, jolla maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu toisessa jäsenvaltiossa — Vilpittömässä mielessä olevan valtuutuksensaajan vapauttaminen vastuusta — Henkilöllinen soveltamisala — Kysymys siitä, kattaako ilmaisu ”velalliselle” yksinomaan konkurssiin asetetulle velalliselle suoritetun maksun vai myös sen velkojille suoritetun maksun

Tuomiolauselma

Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 24 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että maksukyvyttömyysmenettelyn kohteena olevan velallisen määräyksestä tämän velkojalle tehty maksu ei kuulu sen soveltamisalaan.

(1) EUVL C 200, 7.7.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 260/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 18.7.2013 (Tribunal de première instance de Bruxellesin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Eurofit SA v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

(Asia C-99/12) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Maatalous - Yhteiset markkinajärjestelyt - Asetus (ETY) N:o 3665/87 - Vientituki - Vientiin tarkoitetun tuotteen kulkeutuminen muualle - Viejän velvollisuus palauttaa vientituet - Se, että toimivaltaiset viranomaiset pidättäytyvät antamasta tietoja sellaisen sopimuskumppanin luotettavuudesta, johon kohdistuu petosepäily, ei ole ylivoimainen este)

2013/C 260/20

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal de première instance de Bruxelles

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Eurofit SA

Vastaaja: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal de première instance de Bruxelles — Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27.11.1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87 (EYVL L 351, s. 1) säännösten tulkinta — Viejän velvollisuus palauttaa saadut vientituet tilanteessa, jossa tuotteet kulkeutuvat muualle — Se, että toimivaltaiset viranomaiset pidättäytyvät antamasta pyydettyjä tietoja tai antavat virheellistä tietoa viejälle edellä mainitussa asetuksessa tarkoitetussa ylivoimaisen esteen tilanteessa

Tuomiolauselma

Se, etteivät toimivaltaiset tulliviranomaiset anna viejälle tietoja sen sopimuskumppanin petosepäilystä, ei muodosta maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27.11.1987 annetussa komission asetuksessa (ETY) N:o 3665/87, sellaisena kuin se on muutettuna 2.12.1994 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2945/94, ja erityisesti sen 11 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua ylivoimaista estettä. Vaikka tällainen tietojen antamatta jättäminen voi muodostaa asetuksen N:o 3665/87, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2945/94, 11 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetun erityistilanteen, se ei voi kuitenkaan vapauttaa tätä viejää velvollisuudestaan palauttaa perusteettomasti saadut vientituet, ja tämä viejä vapautetaan yksinomaan samaan 11 artiklaan perustuvien seuraamusten maksamisesta.

(1) EUVL C 138, 12.5.2012.
1)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 14.2.1994 annetulla neuvoston direktiivillä 94/5/EY, säännöksiä on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka perusteella arvonlisäveron vähennysoikeus voidaan evätä verovelvollisilta palvelujen vastaanottajilta, joilla on hallussaan epätäydellisiä laskuja, vaikka laskut täydennettäisiin tällaisen epäämispäätöksen tekemisen jälkeen toimittamalla tietoja, joiden tarkoitus on osoittaa, että laskutetut liiketoimet ovat olleet todellisia, sekä niiden luonne ja hinta.
2)

SEUT 101 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että sen toteaminen, että on tehty kilpailua rajoittava sopimus, ei edellytä näyttöä siitä, että yrityksen sääntömääräinen edustaja on henkilökohtaisesti syyllistynyt kyseiseen menettelyyn tai on henkilökohtaisesti hyväksynyt valtuutuksen muodossa yrityksen palveluksessa olevan sellaisen henkilön menettelyn, joka on osallistunut kilpailunvastaiseen kokoukseen.
1)

Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 168, 226 ja 306-310 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska — se on sulkenut pois matkatoimistoja koskevan erityisjärjestelmän soveltamisalasta omissa nimissään toimivien vähittäismyyntiä harjoittavien toimistojen sellaisten matkojen myynnin yleisölle, jotka tukkumyyntiä harjoittavat toimistot järjestävät — se on sallinut matkatoimistojen veloittaa tietyissä tapauksissa laskussa kokonaismäärän, joka ei liity asiakkaalle tosiasiallisesti vyörytettävään arvonlisäveroon, ja sallinut asiakkaan vähentää tämän kokonaismäärän maksettavan arvonlisäveron määrästä, kun kyseessä on verovelvollinen — se on sallinut matkatoimistojen, sikäli kuin niihin sovelletaan erityisjärjestelmää, määrittää veron perusteen kokonaisuutena jokaiselle verokaudelle.
2)

EY 43 ja EY 49 artiklaa sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja tehokkuusperiaatetta on tulkittava siten, että ne estävät sellaista jäsenvaltiota, joka on unionin oikeutta rikkoen säätänyt, ettei tietylle toimijaryhmälle voida myöntää taloudellisen toiminnan harjoittamiseen tarvittavia toimilupia, ja joka pyrkii korjaamaan kyseisen rikkomisen kilpailuttamalla huomattavan määrän uusia toimilupia, suojaamasta olemassa olevien toimijoiden saavuttamia kaupallisia asemia vahvistamalla muun muassa uusien toimiluvan haltijoiden ja olemassa olevien toimijoiden toimipaikkojen väliset vähimmäisetäisyydet. EY 43 ja EY 49 artiklasta, yhdenvertaisen kohtelun periaatteesta, avoimuusvelvollisuudesta ja oikeusvarmuuden periaatteesta seuraa, että pääasioissa kyseessä olevan kaltaisen tarjouskilpailun ehdot ja yksityiskohtaiset säännöt ja etenkin sopimusluonnoksen 23 kohdan 3 alakohdassa olevien kaltaiset määräykset tällaisen tarjouskilpailun päätteeksi myönnettyjen toimilupien menettämisestä on esitettävä selvästi, täsmällisesti ja yksiselitteisesti, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava. EY 43 ja EY 49 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jolla tosiasiallisesti estetään kaikenlainen rajatylittävä pelitoiminta sen harjoittamistavasta riippumatta erityisesti niissä tapauksissa, joissa kuluttajan ja toimijan välillä on suora yhteys ja joissa asianomaisen valtion alueelle sijoittautuneet yrityksen välittäjät voidaan fyysisesti asettaa poliisin valvontaan. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä, onko tilanne tämä sopimusluonnoksen 23 kohdan 3 alakohdan osalta.