Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta annetun direktiivin 2003/109 osalta on niin, että vaikka sen 3 artiklan 1 kohdassa säädetään pitkään oleskelleen aseman, joka merkitsee oikeutta yhdenvertaiseen kohteluun sen 11 artiklassa tarkoitetuilla aloilla, myöntämisen edellytykseksi, että oleskelun on oltava laillista, direktiivissä ei missään kohdin estetä sitä, että muilla unionin säädöksillä, kuten direktiivillä 80/987, myönnetään muilla edellytyksillä oikeuksia kolmansien maiden kansalaisille näiden säädösten omien tavoitteiden toteuttamiseksi.

EY 137 artiklan 2 kohdassa, joka on direktiivin 2002/74, jolla työntekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa annettua direktiiviä 80/987 on muutettu, oikeusperusta, ei rajata ainoastaan jäsenvaltioiden kansalaisiin toimivaltaa säätää vähimmäisvaatimuksista, joilla tähdätään muun muassa EY 136 artiklan tavoitteen mukaisesti elin- ja työolojen kohentamiseen, ja suljeta kolmansien maiden kansalaisia tämän ulkopuolelle.

Työntekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa annetun direktiivin 80/987, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2002/74, säännöksiä on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle, työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevalle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan kolmannen maan kansalaista, joka ei oleskele laillisesti asianomaisessa jäsenvaltiossa, ei katsota työntekijäksi, joka voi vaatia maksukyvyttömyyskorvausta muun muassa sellaisten palkkasaatavien perusteella, jotka ovat jääneet maksamatta työnantajan maksukyvyttömyyden vuoksi, vaikka kyseinen kolmannen maan kansalainen katsotaan tämän jäsenvaltion yksityisoikeudellisten oikeussääntöjen nojalla työntekijäksi, jolla on oikeus palkkaan, joka voi olla kansallisissa tuomioistuimissa työnantajaa vastaan nostettavan kanteen kohteena.

Ensinnäkin on niin, ettei direktiivin 80/987 1 artiklan 1 kohdassa eikä missään muussakaan sen säännöksessä jätetä kolmansien maiden kansalaisia sen soveltamisalan ulkopuolelle eikä nimenomaisesti sallita sitä, että jäsenvaltiot toimisivat näin.

Tämä lisäksi direktiivin 80/987 1 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukaan sitä on tarkoitettu sovellettavan kaikkien työntekijöiden saataviin työnantajiltaan. Jäsenvaltioille direktiivin 1 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetty mahdollisuus jättää tietyt työntekijäryhmät direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle koskee sitä vastoin vain tiettyjä erityistapauksia, ja mahdollisuuden käyttämiselle on asetettu edellytyksiä.

Direktiivin 80/987 1 artiklan 2 kohdalla, jossa sallitaan poikkeuksellisesti tiettyjen työntekijäryhmien sulkeminen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle muiden palkkaturvamuotojen olemassaolon vuoksi, ei myöskään vapauteta jäsenvaltioita velvollisuudestaan myöntää tällaisille työntekijöille suojaa tilanteessa, jossa heidän työnantajansa on maksukyvytön, vaan siinä edellytetään, että asianomaiset työntekijät saavat direktiivin tarjoamaa suojaa vastaavan suojan.

Tältä osin on niin, että vaikka pääasiassa kyseessä olevassa lainsäädännössä katsotaan lähtökohtaisesti, että kaikki alle 65-vuotiaat luonnolliset henkilöt, jotka ovat yksityisoikeudellisessa tai julkisoikeudellisessa palvelussuhteessa, ovat työntekijöitä, jotka voivat vaatia maksukyvyttömyyskorvausta, siinä jätetään työntekijän käsitteen ja samalla maksukyvyttömyyskorvauksen ulkopuolelle maassa laittomasti oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset.

Koska kansallisella lainsäädännöllä ei myönnetä tällaisille kolmansien maiden kansalaisille maksukyvyttömyyskorvausta vastaavaa suojaa, se ei täytä edellytyksiä, joiden vallitessa tietyt työntekijäryhmät voidaan direktiivin 90/987 1 artiklan 2 kohdan nojalla sulkea sen soveltamisalan ulkopuolelle. On riidatonta, ettei mainittu säännös kuulu direktiivin 1 artiklan 3 kohdan, joka antaa mahdollisuuden jättää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle luonnollisen henkilön palveluksessa olevat kotiapulaiset ja kalastajat, jotka saavat palkkansa osuutena saaliista, alaan.

Lisäksi kun otetaan huomioon direktiivin 80/987 sosiaalinen päämäärä ja sen 1 artiklan 1 kohdan sanamuoto, jonka mukaan sitä sovelletaan työntekijöiden työsopimuksista tai työsuhteista johtuviin saataviin työnantajalta, työntekijän käsitteen määritelmä viittaa välttämättä työsuhteeseen, joka synnyttää työntekijälle oikeuden vaatia työnantajalta palkka suoritetusta työstä. Tilanne on juuri tämä kansallisessa lainsäädännössä käytetyn työntekijän käsitteen osalta.

Olisi siis direktiivin 80/987 sosiaalisen päämäärän, jonka mukaan kaikille työntekijöille olisi taattava työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa Euroopan unionissa tietty vähimmäissuoja heidän työsopimuksista tai työsuhteista johtuvien, määrätyltä ajanjaksolta maksamatta olevien palkkasaataviensa maksun varmistamiseksi, vastaista evätä henkilöiltä, joille tunnustetaan kansallisessa lainsäädännössä yleisesti työntekijän asema ja joilla on tämän lainsäädännön nojalla direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa ja 3 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuja työsopimukseen tai työsuhteeseen perustuvia palkkasaatavia työnantajaltaan, suoja, josta direktiivissä on säädetty työnantajan maksukyvyttömyystilanteita varten.

(ks. 36–38, 40–42, 44, 45 ja 49 kohta sekä tuomiolauselma)