JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

ELEANOR SHARPSTON

20 päivänä marraskuuta 2008 ( 1 )

Asia C-494/06 P

Euroopan yhteisöjen komissio

vastaan

Italian tasavalta ja Wam SpA

”Muutoksenhaku — Valtiontuet — Yrityksen asettautuminen tiettyihin kolmansiin maihin — Korkotukilainat — Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan — Kilpailun vääristyminen — Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa — Komission päätös — Valtiontuen sääntöjenvastaisuus — Perusteluvelvollisuus”

1. Päätöksessään 2006/177/EY (jäljempänä riidanalainen päätös) ( 2 ) komissio katsoi, että Italian Wam SpA:lle (jäljempänä Wam) ( 3 ) myöntämät kaksi tukea olivat EY 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvaa valtiontukea. Koska tuesta ei ollut aiemmin ilmoitettu komissiolle, ( 4 ) komissio katsoi sen sääntöjenvastaiseksi.

2. Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi riidanalaisen päätöksen yhdistetyissä asioissa T-304/04 ja T-316/04, Italian tasavalta ja Wam SpA vastaan komissio, ( 5 )6.9.2006 antamallaan tuomiolla sillä perusteella, että komissio ei ollut esittänyt riittäviä perusteluja. Erityisesti tuomioistuin katsoi, että ilmoitetut perustelut eivät riittäneet sen johtopäätöksen perusteeksi, että myönnetty tuki olisi täyttänyt kaikki EY 87 artiklan 1 kohdassa esitetyt ehdot. Komissio hakee nyt muutosta tuomioon sillä perusteella, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut perustelujen asianmukaisuutta tavalla, joka poikkeaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Asiaa koskeva yhteisön lainsäädäntö

3. EY 87 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa: ”Jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.”

4. EY 253 artiklassa määrätään seuraavaa: ”Asetukset ja direktiivit, jotka Euroopan parlamentti ja neuvosto antavat yhdessä taikka jotka neuvosto tai komissio antaa, samoin kuin päätökset, jotka Euroopan parlamentti ja neuvosto tekevät yhdessä taikka jotka neuvosto tai komissio tekee, perustellaan, ja niissä viitataan niihin ehdotuksiin ja lausuntoihin, jotka tämän sopimuksen mukaan on hankittava.”

Asiaa koskeva kansallinen lainsäädäntö

5. Italian viennin tukitoimista 29.7.1981 annetun lain nro 394 ( 6 ) 2 §:ssä säädetyn oikeudellisen perustan nojalla Italian viranomaiset voivat myöntää tuettua rahoitusta vientiyrityksille, jotka haluavat päästä kolmansien maiden markkinoille.

Tosiseikat

6. Wam on italialainen yritys, joka suunnittelee, valmistaa ja myy sekoituskoneita ja niiden komponentteja teollisuuskäyttöön, erityisesti elintarvike-, kemian-, farmasian- ja ympäristöalalla käytettäväksi. ( 7 )

7. Italian viranomaiset päättivät 24.11.1995 myöntää Wamille tuetun lainan, jonka suuruus oli 2281485000 Italian liiraa ( 8 ) (ITL), helpottaakseen yrityksen pääsyä Japanin, Etelä-Korean ja Taiwanin markkinoille. Korean ja Taiwanin talouskriisin seurauksena suunniteltuja hankkeita ei kuitenkaan toteutettu näissä maissa. Wam sai tosiasiassa 1358505421 ITL:n ( 9 ) lainan pysyvien rakenteiden luomiseksi Kaukoitään sekä myynninedistämiskustannusten kattamiseksi.

8. Samat viranomaiset päättivät 9.11.2000 myöntää Wamille toisen tuetun lainan, jonka suuruus oli 3603574689 ITL. ( 10 ) Wamin ja Wam Bulk Handling Machinery (Shanghai) Co. Ltd:n – paikallinen yritys, joka oli kokonaan Wamin määräysvallassa – oli määrä toteuttaa Kiinassa ohjelma, joka rahoitettiin tällä lainalla. ( 11 )

Riidanalainen päätös

9. Komissio vastaanotti 26.7.1999 päivätyssä kirjeessä kantelun yritykseltä nimeltä Morton Machine Company Ltd (jäljempänä Morton Machine Company). Morton Machine Company on Wam Engineering Ltd:n kilpailija, ja Wam Engineering puolestaan on Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimiva saman monikansallisen konsernin osa kuin Wam. Morton Machine Company väitti, että Wam Engineering Ltd pystyi myymään tuotteitaan halvemmalla kuin kilpailijansa Italian Wamille myöntämän lainan ansiosta.

10. Lisätietoja hankittuaan komissio aloitti EY 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn ja teki riidanalaisen päätöksen 19.5.2004.

11. Komission perustelujen riittävyyttä suhteessa EY 87 artiklan 1 kohtaan on arvioitava kyseisen päätöksen 74–79 perustelukappaleen perusteella. Päätöksessä lainataan EY 87 artiklaa ja todetaan sen jälkeen seuraavaa: ”(75) Tarkasteltavana olevat tuet on myönnetty julkisista varoista korkotukilainoina tietylle yritykselle eli WAM S.p.A:lle. Tämä rahoitus parantaa tuensaajan taloudellista tilannetta. Koska on kyse mahdollisesta vaikutuksesta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ( 12 ) on todennut, että vaikka tuki on tarkoitettu EU:n ulkopuolelle suuntautuvaan vientiin, se voi vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan. Kun lisäksi otetaan huomioon niiden markkinoiden välinen riippuvuus, joilla yhteisön yritykset toimivat, on mahdollista, että tuki saattaa vääristää kilpailua yhteisössä. (76) WAM S.p.A:lla on tytäryhtiöitä eri puolilla maailmaa. Niitä on lähes kaikissa EU:n jäsenvaltioissa, esimerkiksi Ranskassa, Alankomaissa, Suomessa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Tanskassa, Belgiassa ja Saksassa. Kantelija korosti erityisesti sitä, että se kilpaili ankarasti WAM Engineering Ltd:n kanssa, joka on WAM S.p.A:n Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa toimiva tytäryhtiö, yhteisön sisäisillä markkinoilla ja että se oli menettänyt monia tilauksia tälle italialaiselle yhtiölle. Koska on kyse ulospäin suuntautuvasta yhteisön yritysten välisestä kilpailusta, ilmeni, että WAM S.p.A:n ja sen määräysvallassa olevan paikallisen yrityksen WAM Bulk Handling Machinery Shangai [sic] Co Ltd:n oli toteutettava yhdessä toisella tuella rahoitettu ohjelma, jonka tarkoituksena on tukea kaupankäynnin aloittamista Kiinassa. (77) Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan vientitoiminnan tuki saattaa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, vaikka tuensaaja veisi lähes koko tuotantonsa EU:n, ETA:n ja jäsenyyteen valmistautuvien maiden ulkopuolelle. (78) Tarkasteltavassa asiassa on vahvistettu, että ulkomaisen myynnin osuus oli 52–57,5 prosenttia WAM S.p.A:n vuosittaisesta kokonaisliikevaihdosta vuosina 1995–1999 ja että kaksi kolmasosaa tästä myynnistä suuntautui EU:hun (absoluuttisina lukuina noin 10 miljoonaa euroa verrattuna 5 miljoonaan euroon). (79) Huolimatta siitä, että tarkasteltavalla tukiohjelmalla tuetaan vientiä muihin EU:n jäsenvaltioihin tai EU:n ulkopuolelle, se voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja sen vuoksi siihen sovelletaan perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohtaa.”

Asian käsittely ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa

12. Italian tasavalta ja Wam vaativat kumpikin erikseen riidanalaisen päätöksen kumoamista ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Nämä kanteet yhdistettiin myöhemmin. Italia esitti kanteessaan seitsemän kanneperustetta. Wam esitti kymmenen kanneperustetta. ( 13 ) Yksi esitetyistä perusteista oli väite, että komissio ei ollut täyttänyt velvollisuuttaan esittää riidanalaiselle päätökselle riittävät perustelut.

13. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei tutkinut muita kumoamisperusteita, vaan kumosi riidanalaisen päätöksen sillä perusteella, että komissio ei ollut esittänyt asianmukaisia perusteluja osoittaakseen, että lainat olivat omiaan vaikuttamaan kauppaan tai vääristämään tai uhkaamaan vääristää kilpailua. Näin ollen valituksen käsittely rajoittuu tämän kysymyksen tarkasteluun.

14. Jos valitus katsotaan perustelluksi, asia siirretään takaisin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta se voi arvioida muita kumoamisperusteita. Jos valitus kuitenkin katsotaan perusteettomaksi, asian käsittelyä ei enää jatketa.

15. Valitusmenettelyn aikana kaikki asianosaiset ovat esittäneet laajoja väitteitä (riidanalaisista) tosiseikoista, jotka johtivat komission päätökseen. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomioon voidaan hakea muutosta yhteisöjen tuomioistuimelta vain oikeuskysymyksiä koskevilta osin, joten näiden tosiseikkojen yksityiskohtainen tarkastelu ei kuulu valituksen käsittelyyn eikä näitä väitteitä käsitellä. ( 14 )

Valitus

16. Komissio väittää, että kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, ettei riidanalainen päätös riittävästi tukenut sitä johtopäätöstä, että Italian Wamille myöntämät lainat olivat omiaan vaikuttamaan kauppaan ja vääristivät tai uhkasivat vääristää kilpailua, tuomioistuin tulkitsi väärin EY 87 artiklan 1 kohtaa ja EY 253 artiklaa ja poikkesi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä. Tämän oikeuskäytännön mukaan komission on täytettävä suhteellisen kevyet näyttövaatimukset siltä osin, että väitetty tuki on omiaan vaikuttamaan kauppaan tai vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua. Valituksenalaisessa tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on asettanut ankarammat näyttövaatimukset.

17. Tämän ensisijaisen perustelunsa tueksi komissio esittää useita toissijaisia perusteluja. Erityisesti komissio vastustaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perusteluja koskevaa arviointia siltä osin kuin se koskee i) rahoitustuen vaikutusta Wamiin ja ii) Wamin toimintaa yhteisön sisämarkkinoilla. Lisäksi komissio kiistää, että iii) sen olisi pitänyt tutkia yhteisön markkinoiden ja Kaukoidän markkinoiden välistä suhdetta.

18. Italia ja Wam katsovat molemmat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole tehnyt oikeudellista virhettä eikä poikennut vakiintuneesta oikeuskäytännöstä.

Tutkittavaksi ottaminen

19. Sekä Italia että Wam katsovat, että valitusta ei pidä ottaa tutkittavaksi. Italia väittää, että komission väite, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio on ristiriidassa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa, on valitusperuste, joka ei koske oikeuskysymystä.

20. Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklassa säädetään seuraavaa: ”Yhteisöjen tuomioistuimelta voidaan hakea muutosta vain oikeuskysymysten osalta. Muutoksenhaun perusteena voi olla – – yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa tapahtunut yhteisön oikeuden rikkominen.” Komission valitus perustuu nimenomaan siihen väitteeseen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut yhteisön oikeutta, kun se ei ole noudattanut ja soveltanut yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaista tulkintaa EY 87 ja EY 253 artiklasta.

21. Valitus koskee siten oikeuskysymystä, ja sen peruste on mainittu perussäännön 58 artiklassa. Valitus voidaan siten ottaa tutkittavaksi.

22. Lisäksi Wam väittää, että komission valituksessa kehotetaan yhteisöjen tuomioistuinta tutkimaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiaratkaisua sen sijaan, että se rajoittuisi tutkimaan ”olennaista menettelymääräystä”, kuten EY 230 artiklassa määrätään.

23. EY 230 artiklalla annetaan yhteisöjen tuomioistuimelle toimivalta tutkia muiden yhteisön toimielinten kuin yhteisöjen tuomioistuimen toimia. Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaisuista tehtävistä valituksista määrätään EY 225 artiklan 1 kohdassa ( 15 ) ja yhteisöjen tuomioistuimen perussäännössä. Wamin tutkittavaksi ottamista koskeva väite on siltä osin kuin se perustuu EY 230 artiklaan selvästi perusteeton, ja sekin on samoin hylättävä.

Perusteluvelvollisuus

24. On hyvä tarkastella aluksi perusteluvelvollisuuden soveltamisalaa sellaisen päätöksen valossa, joka koskee EY 87 artiklan 1 kohdan soveltamista, ennen kuin tutkitaan, miten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut tätä oikeuskäytäntöä käsiteltävänään olevaan asiaan.

25. Perusteluvelvollisuus, josta määrätään EY 253 artiklassa, on olennainen menettelymääräys, joka on erotettava velvollisuudesta esittää asianmukaiset perustelut. ( 16 ) Perusteluvelvollisuudella varmistetaan, että asianosaiset, joita päätös koskee, ymmärtävät sen perustelut (ja voivat näin ollen puolustaa omia oikeuksiaan). Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin voi tällöin tehokkaasti valvoa toimen laillisuutta. ( 17 ) Perustelut, joihin päätöksen tekijä myöhemmin vetoaa oikeudessa, on siten voitava osoittaa jo itse päätöksestä.

26. Valtiontukeen liittyvissä päätöksissä komission on esitettävä perustelut siitä, miksi se päättelee rahoitustuen myöntämisen olevan EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Tämä edellyttää, että komissio pystyy osoittamaan, että väitetyllä tuella on seuraavat neljä ominaispiirrettä.

27. Ensinnäkin kyseessä on oltava valtion toimenpide tai valtion varoilla toteutettu toimenpide. Toiseksi kyseisen toimenpiteen on oltava omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kolmanneksi toimenpiteellä on annettava etua sille, joka on toimenpiteen kohteena. Neljänneksi toimenpiteen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua. ( 18 )

28. Oikeuskäytännössä on määritetty rajat komission velvollisuudelle osoittaa toisen ja neljännen ominaispiirteen olemassaolo. Komission ei pidä selvittää, että nämä tuet todella vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja että kilpailu tosiaankin vääristyy, vaan komission on ainoastaan tutkittava, ovatko nämä tuet omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristämään kilpailua. ( 19 ) Jäsenvaltioiden kauppaan ”vaikuttamisen” käsite kattaa myös tällaisen seurannaisvaikutuksen mahdollisuuden. ( 20 )

29. Perusteluvelvollisuuden tarkkaa soveltamisalaa ei voida määritellä abstraktisti. Yhteisöjen tuomioistuin toteaa yhdistetyissä asioissa Alankomaat ja Leeuwarder Papierwarenfabriek vastaan komissio antamassaan tuomiossa seuraavaa: ”Perusteluvelvollisuutta on arvioitava kunkin tapauksen olosuhteiden, erityisesti toimen sisällön, esitettyjen perusteluiden luonteen sekä niiden henkilöiden tiedontarpeen perusteella, joille toimi on osoitettu. Vaikka tietyissä tapauksissa jo ne olosuhteet, joissa tuki on myönnetty, riittävät osoittamaan, että tuki voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan tai voi vääristää tai uhata vääristää kilpailua, komission on ainakin mainittava kyseiset olosuhteet päätöksensä perusteluissa.” ( 21 )

30. Asiassa komissio vastaan Sytraval ja Brink’s France ( 22 ) antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että perustelujen on oltava kyseessä olevan toimenpiteen luonteen mukaisia ja niissä on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmaistava yhteisön toimielimen toimenpiteen perustelut siten, että henkilöille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt ja siten, että toimivaltainen tuomioistuin voi valvoa toimenpiteen laillisuutta. Perusteluvelvollisuuden täyttymistä on arvioitava asiaan liittyvien olosuhteiden perusteella. Perusteluissa ei tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, koska esitettyjä perusteluja on arvioitava paitsi päätöksen sanamuodon myös asiayhteyden ja kaikkien asiaa koskevien oikeussääntöjen perusteella. ( 23 )

Komission ensisijainen väite

31. Komissio myöntää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tiivistänyt asiaan sovellettavan oikeuskäytännön asianmukaisesti. ( 24 ) Komissio kuitenkin väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut ankarampia näyttövaatimuksia. Vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hyväksyi periaatteessa, että komission on osoitettava ainoastaan väitetyn tuen ( 25 ) ennustettavat vaikutukset ( 26 ) ja että todellisia vaikutuksia ei ollut tarpeen osoittaa, ( 27 ) ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vaati myöhemmin komissiota osoittamaan, että tuella oli ollut todellisia vaikutuksia kauppaan ja kilpailuun. ( 28 ) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näin ollen soveltanut kyseistä oikeuskäytäntöä virheellisesti, ja sen tuomio ei ole sisäisesti johdonmukainen.

32. Onko komissio todistanut väitteensä tässä valituksessa?

33. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, ( 29 ) että kyseinen rahoitustuki myönnettiin tukemaan vientiohjelmaa, jonka tarkoituksena oli pääsy kolmansien maiden markkinoille, ja että tuki oli arvoltaan (suhteellisen) vähäinen. Näin ollen oli luultavaa, että tuen vaikutus yhteisön sisäiseen kauppaan ei ollut kovin merkittävä. Tässä väittämässä ei minusta ole mitään poikkeuksellista.

34. Tarkastellessaan pikemminkin kyseisen tuen vaikutusta kuin sen perusteita tai tarkoitusta ( 30 ) ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hyväksyi sen, että mahdollista vaikutusta yhteisön sisäiseen kauppaan tai kilpailun vääristymistä ei voitu sulkea pois. ( 31 ) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kuitenkin huomautti, että tällaisissa olosuhteissa komissiolla on erityinen velvollisuus tutkia, onko väitetty tuki omiaan vääristämään kilpailua ja vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, ja velvollisuus eritellä päätöksessään ne erityiset huomiot, jotka ovat johtaneet sen päättelemään, että tuki on omiaan aiheuttamaan tällaisia vaikutuksia. ( 32 )

35. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että pelkkä periaatteen toteaminen ei yksinään riitä kumoamaan komission velvollisuutta osoittaa, että väitetty tuki on omiaan vaikuttamaan yhteisön sisäiseen kauppaan ja että se vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua. ( 33 ) Se tutki lisäksi komission riidanalaisessa päätöksessä mainitsemia erityisseikkoja (nimittäin Wamin parantunutta taloudellista tilannetta, yrityksen toimintaa yhteisön sisäisillä markkinoilla ja EU:n ja Kaukoidän markkinoiden oletettua riippuvuutta toisistaan). Tuomioistuin katsoi, että esitetty aineisto ei osoittanut, että tällaista ”potentiaalista” vaikutusta olisi olemassa. ( 34 ) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätteli, ( 35 ) että komissio ei ollut pystynyt osoittamaan, että kyseisissä olosuhteissa lainat olivat omiaan vaikuttamaan kauppaan tai vääristämään tai uhkaamaan vääristää kilpailua.

36. Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että riidanalaisessa päätöksessä ei ollut esitetty riittävästi aineistoa, jotta tuen mahdollista taloudellista vaikutusta koskeva (rajallinen) todistustaakka olisi täytetty. Koska komissio ei ollut noudattanut perusteluvelvollisuuttaan, riidanalainen päätös oli kumottava.

37. Komissio ei ole valituksessaan osoittanut, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi jättänyt huomiotta jonkin riidanalaisen päätöksen olennaisen piirteen tai että siltä olisi jäänyt huomaamatta, että komissio oli tosiaan selvittänyt, miksi tuki oli omiaan vaikuttamaan kauppaan tai vääristämään kilpailua. Komissio toisin sanoen pyytää yhteisöjen tuomioistuinta hyväksymään sen aivan uudenlaisen kannan, että koska ei voida a priori sulkea pois sitä mahdollisuutta, että rahoitustuki on omiaan vaikuttamaan kauppaan ja kilpailuun, tästä seuraa, että rahoitustuen myöntämisellä on osoitettu olevan tällainen vaikutus.

38. En voi yhtyä tähän näkemykseen. Se, että johtopäätöstä Y ei voida sulkea pois olosuhteissa X, tarkoittaa, että jos komissio osoittaa X:n olemassaolon, tämä ei estä sitä tekemästä johtopäätöstä Y. On melkoinen looginen loikka väittää, että tämän vuoksi jos komissio osoittaa, että X on olemassa, tästä seuraa automaattisesti johtopäätös Y. Lisäksi tähän sisältyy perusteluvelvollisuuden heikentäminen tavalla, jota en voi pitää hyväksyttävänä.

39. Olen samaa mieltä kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin siitä, että pelkät periaatteelliset toteamukset eivät riitä täyttämään perusteluvelvollisuutta. Tarvitaan enemmän.

40. Korostan, että en suinkaan väitä, että komission olisi pitänyt soveltaa mitään tiettyä taloudellisen analyysin ja näytön yhdistelmää voidakseen tehdä sen päätelmän, että tuki ”on omiaan” vaikuttamaan kauppaan ja kilpailuun. Olisi väärin rajoittaa komission toimintaan liittyvää harkintavaltaa tällä tavoin. Olosuhteet vaihtelevat eri tapauksissa; tietyntyyppistä näyttöä voi olla niukasti saatavilla, eivätkä komission tutkintaresurssit ole millään muotoa rajattomat. Komission ei siten tarvitse laatia yksityiskohtaista taloudellista analyysia ja osoittaa tarkasti ja perusteellisesti, millä tavoin riidanalainen tuki on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristämään tai uhkaamaan vääristää kilpailua. Sen on kuitenkin pääpiirteittään hahmoteltava se aineisto, jonka perusteella voidaan uskottavasti tehdä tällainen päätelmä – sen on toisin sanoen osoitettava, että tuki on ”omiaan” aiheuttamaan tällaisen vaikutuksen.

41. Yleisemmin ilmaistuna komission on osoitettava, että kyseinen tuki on omiaan vaikuttamaan kauppaan tai vääristämään tai uhkaamaan vääristää kilpailua. Tämä edellyttää, että komissio esittää riittävän näytön. Riittävä näyttö riippuu olosuhteista. Asteikon toisessa päässä ovat tapaukset, joissa ne olosuhteet, joissa tukea maksetaan, viittaavat jo itsessään siihen, että tuki on omiaan vaikuttamaan kauppaan ja vääristämään kilpailua, jolloin komission ei tarvitse tehdä muuta kuin esittää nämä olosuhteet päätöksessään osoittaakseen, että tuki täyttää EY 87 artiklan 1 kohdassa määrätyt edellytykset. Asteikon toisessa päässä ovat tapaukset, joissa maksuihin liittyvät olosuhteet eivät välttämättä viittaa siihen, että tuki on omiaan vaikuttamaan kauppaan ja kilpailuun, jolloin komission on velvollisuutensa täyttääkseen esitettävä enemmän näyttöä.

42. En näin ollen katso, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi tehnyt virheen soveltamassaan arvioinnissa tai että sen päätös ei olisi sisäisesti johdonmukainen.

43. Tarkastelen seuraavaksi komission esittämiä erityisiä lisähuomautuksia.

Komission erityiset väitteet

Rahoitustuen vaikutus Wamiin

44. Riittääkö havainto siitä, että yrityksen taloudellinen tilanne on vahvistunut, osoittamaan, että kyseiselle yritykselle myönnetty tuki täyttää EY 87 artiklan 1 kohdassa määrätyt ehdot? Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että se ei riitä. ( 36 ) Komissio kiistää tämän arvion ja väittää, että koska raha on lajiesineen luonteista, Wamille vientituen muodossa myönnetyt lainat vapauttivat yrityksen kustannuksista, joita sillä olisi normaalioloissa ollut. Näin ollen lainat täyttävät asiassa Saksa vastaan komissio esitetyt arviointiehdot, ( 37 ) ja riidanalaisen päätöksen perustelut ( 38 ) ovat näin ollen asianmukaiset.

45. Asiassa Saksa vastaan komissio antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi seuraavaa: ”toimintatuilla eli [kyseisessä asiassa käsiteltävänä olleen toimenpiteen] kaltaisilla tuilla pyritään vapauttamaan yritys kustannuksista, joista sen olisi muuten vastattava liikkeenjohdossaan tai tavanomaisessa toiminnassaan, ja vääristetään lähtökohtaisesti kilpailuolosuhteita.” ( 39 )

46. Jo paljon aikaisemmin, niin sanotussa Philip Morris -tapauksessa antamassaan tuomiossa, yhteisöjen tuomioistuin selvitti, että jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikutetaan, kun valtion taloudellinen tuki ”vahvistaa yrityksen asemaa jäsenvaltioiden välisessä kaupassa muihin, kilpaileviin yrityksiin verrattuna”. ( 40 )

47. Riidanalaisessa päätöksessä todellakin osoitetaan, että Wam sai rahaa Italian viranomaisilta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kuitenkin katsoi, että komission viittaus tähän lainaan oli yleinen toteamus, jolla pyrittiin osoittamaan, että valtion varoja oli siirretty kyseiselle yritykselle ja että tästä aiheutui Wamille etua. Kyseessä ei kuitenkaan ollut nimenomainen arviointi, joka olisi suoraan liittynyt mahdollisiin kauppaa ja kilpailua koskeviin vaikutuksiin. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomautti (kenties hieman ivallisesti mutta silti perustellusti), että saajan taloudellisen tilanteen paraneminen on sisäänrakennettu ominaispiirre kaikissa valtiontuissa, myös niissä, jotka eivät täytä EY 87 artiklan 1 kohdassa esitettyjä muita ehtoja. Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, ( 41 ) että esitetyt perustelut eivät olleet riittäviä osoittamaan, että EY 87 artiklan 1 kohdan edellytykset täyttyivät.

48. Olen samaa mieltä tästä arvioinnista.

49. Asiassa komissio vastaan Saksa ( 42 ) yhteisöjen tuomioistuin määritteli, että ”tuilla, joilla pyritään vapauttamaan yritys kustannuksista, joista sen olisi muuten vastattava juoksevassa liikkeenjohdossaan tai tavanomaisessa toiminnassaan, vääristetään lähtökohtaisesti kilpailuolosuhteita”. Jotta tämän ehdon voidaan katsoa täyttyvän, komission on eriteltävä, millä tavoin riidanalaisella tuella pyritään vapauttamaan tuensaaja tällaisista kustannuksista. Tämä edellyttää sellaisten kustannusten erittelyä, joista yrityksen olisi ”muuten” vastattava, ja uskottavan yhteyden osoittamista tuen myöntämisen ja tällaisten kustannusten kevenemisen välillä kyseisen yrityksen osalta. Muuten ei voida tehdä sitä päätelmää, että väitetty tuki ”vahvistaa [saajan] asemaa” ja antaa sille siten kilpailuetua EU:n sisämarkkinoilla muihin, kilpaileviin yrityksiin verrattuna, ( 43 ) kuten Philip Morris -tapauksessa edellytettiin.

50. Käsiteltävänä olevassa asiassa Wamin saaman tuen määrä oli sama kuin se määrä, joka käytettiin vientimarkkinoille pääsyä edistävään ohjelmaan. ( 44 ) Komission perustelut rajoittuvat sen seikan toteamiseen, että tuetut lainat kustannettiin julkisilla varoilla ja että niiden seurauksena tuensaajan taloudellinen tilanne parani. Komissio ei pyri esittämään mitään tarkempaa yhteyttä lainojen ja Wamin toiminnan välillä osoittaakseen, millä tavoin lainat tämän asian olosuhteissa vaikuttivat niin, että Wam vapautui kustannuksista, joista sen olisi muuten ollut vastattava. ( 45 ) Toisin kuin niin sanotun Tubemeuse-tapauksen riidanalaisessa päätöksessä, ( 46 ) ei ole olemassa mitään tosiasiallista näyttöä siitä, että Wamilla olisi aikaisemmin ollut vientitoimintaa tai tulevia suunnitelmia siitä. ( 47 ) Komission kuvaus Wamista ”monikansallisena yrityksenä” ei tuo analyysiin mitään lisää.

51. Olen näin ollen samaa mieltä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kanssa siitä, että komissio ei ole näyttänyt toteen, että lainojen myöntäminen on omiaan vaikuttamaan yhteisön sisäiseen kauppaan tai että se on vääristänyt tai uhannut vääristää kilpailua.

Kauppaan kohdistuvan vaikutuksen osoittaminen yhteisön sisäiseen toimintaan viittaamalla

52. Komissio väittää, että viittaaminen yrityksen toimintaan EU:n sisämarkkinoilla riittää ja että riidanalaisen päätöksen perustelukappaleissa on esitetty enemmän kuin riittävästi tosiseikkoja EY 87 artiklan 1 kohdan ehtojen täyttymiseksi. Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi virheellisesti, ( 48 ) että komission toteamus, jonka mukaan Wamilla oli toimintaa yhteisön sisäisessä kaupassa, ei ollut riittävä näyttö mahdollisesta vaikutuksesta kauppaan tai kilpailun vääristymisestä. Komissio vetoaa tässä erityisesti riidanalaisen päätöksen viittaukseen, joka koskee Morton Machines Companyn tekemää kantelua.

53. Viimeksi mainittua väitettä voidaan arvioida lyhyesti. Se tosiseikka, että komissio on vastaanottanut kantelun, ei voi olla riittävä näyttö kilpailun vääristymisen uhasta. Muussa tapauksessa yhteisön sisäisillä markkinoilla toimivan yrityksen kilpailijoiden käsiin annettaisiin merkittävä valta – valta, johon sisältyisi myös ilmeisiä väärinkäytöksen mahdollisuuksia.

54. Palatakseni komission väitteen olennaisimpaan sisältöön: minusta vaikuttaa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kyllä tiesi hyvin, että Wam harjoitti yhteisön sisäisillä markkinoilla aktiivista vientitoimintaa ja että se oli osa monikansallista EU:ssa toimivaa konsernia. ( 49 ) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi kuitenkin, ( 50 ) että riidanalaisen päätöksen 74 ja 77 perustelukappaleessa ainoastaan kerrataan etenkin niin sanotussa Tubemeuse-tapauksessa vahvistetut periaatteet ja että tämä kertaaminen, luettuna yhdessä sen yleisen toteamuksen kanssa, että vaikutusta yhteisön sisäiseen kauppaan tai kilpailuun ei voida sulkea pois, ei vielä ole riittävä näyttö EY 253 artiklassa esitettyjen ehtojen täyttymiseksi. Olen jo edellä selostanut, ( 51 ) miksi pidän tätä asianmukaisena oikeudellisena toteamuksena.

55. Komissio muistuttaa, että asiassa Italia vastaan komissio ( 52 ) yhteisöjen tuomioistuin totesi, että vaikka tuensaajayritys ei itse osallistuisi yhteisön markkinoille, kauppaa ja kilpailua koskevia vaikutuksia voi silti olla. Niin sanotussa Tubemeuse-tapauksessa antamassaan tuomiossa ( 53 ) yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että vaikka tuki on melko vähäistä (de minimis), tämä ei sulje ennalta pois mahdollisuutta, että tuki voi vaikuttaa kauppaan ja kilpailuun.

56. Molemmissa asioissa, joihin komissio vetoaa, esitetään olennaisilta osin sama väittämä hieman eri tavoin: tällaisissa olosuhteissa ei voida sulkea pois vaikutusta kauppaan ja kilpailun vääristymistä. Niihin ei kuitenkaan sisälly tukea sille komission perustelujen kannalta keskeiselle väitteelle, että EY 87 artiklan 1 kohdan edellytyksistä kahden edellytyksen täyttymiseksi riittää, kun komissio näyttää toteen, että vaikutusta kauppaan ja kilpailuun ei voida sulkea pois.

57. Lisäksi komissio vetoaa yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Cassa di Risparmio di Firenze ( 54 ) esittämään lausumaan, jonka mukaan tuki vapautetulla talouden alalla on omiaan vaikuttamaan kauppaan ja kilpailuun. Yhteisöjen tuomioistuin viittasi tällöin asiaan Espanja vastaan komissio, ( 55 ) jossa se oli katsonut, että komissio oli päätöksessään esittänyt riittävää näyttöä siitä, että tuki oli omiaan vaikuttamaan kauppaan ja kilpailuun. Esitettyyn näyttöön sisältyi esimerkiksi se tosiseikka, että kyseinen ala oli ollut vapauttamistoimien kohteena. Alan vapauttaminen ei näin ollen yksinään ole ratkaiseva todiste siitä, että tuki on omiaan vaikuttamaan kauppaan ja vääristämään tai uhkaamaan vääristää kilpailua. ( 56 )

EY:n ja Kaukoidän markkinoiden välisen suhteen tutkinta

58. Komissio väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin edellytti virheellisesti, ( 57 ) että komission pitäisi laatia perusteellinen analyysi lainojen vaikutuksista ja ottaa huomioon se tosiseikka, että lainat oli tarkoitettu tukemaan Wamin pääsyä Kaukoidän markkinoille.

59. Tämän väitteen tutkinta on aloitettava tarkastelemalla valituksenalaisen tuomion 73 kohtaa. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ottaa siinä kantaa komission istunnossa esittämään näkemykseen (nimittäin siihen, että lainojen ansiosta Wamin tilanne verrattuna sen potentiaalisiin kilpailijoihin yhteisön markkinoilla vahvistui) ja katsoo, että riidanalaiseen päätökseen ei sisältynyt mitään tällaista väitettä tukevaa näyttöä. Vaikka kyseisen päätöksen perustelukappaleissa ( 58 ) viitattiin siihen, että lainalla tuettiin Wamin EU:n ulkopuolisen toiminnan kustannuksia, analyysia ei syvennetty tarvittavassa määrin sen osoittamiseksi, että tästä seurasi Wamin aseman vahvistuminen EU:n markkinoilla.

60. Luen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion 74 kohtaa tätä taustaa vasten niin, että siinä lähinnä vahvistetaan tämä seikka. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että vaikka komission ei välttämättä tarvinnut tutkia [EU:n markkinoiden ja Kaukoidän markkinoiden välistä riippuvuutta], ( 59 ) pelkkä toteamus, että Wam toimi yhteisön sisämarkkinoiden kaupassa, ei ole riittävä osoittamaan, että tuki on omiaan vaikuttamaan tällaiseen kauppaan tai vääristämään tai uhkaamaan vääristää kilpailua. Tästä syystä (ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jatkoi) komission olisi pitänyt tutkia tukien vaikutuksia yksityiskohtaisella tasolla ja ottaa tässä yhteydessä huomioon erityisesti se tosiseikka, että lainoja käytettiin Kaukoidän markkinoiden kulujen kattamiseen, sekä ottaa tarpeellisessa määrin ( 60 ) huomioon kyseisten markkinoiden ja EU:n markkinoiden välinen riippuvuus.

61. Ymmärtääkseni ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin haluaa tällä sanoa, että kun riidanalainen tuki on myönnetty nimenomaan kolmansissa maissa syntyvien kulujen kattamiseen eikä niinkään yhteisön sisäisen kaupan kulujen kattamiseen, komission on tutkittava asiaa laajemmin osoittaakseen, että tuki kuitenkin on omiaan vaikuttamaan EU:n markkinoihin. Minusta tämä ei ole yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön virheellistä soveltamista.

62. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tarkoitusta koskeva mahdollinen epävarmuus poistuu nähdäkseni tuomion seuraavan virkkeen avulla. Siinä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että riidanalaisen päätöksen 75 perustelukappaleessa viitataan tosin niiden markkinoiden väliseen riippuvuuteen, joilla yhteisöön sijoittautuneet yritykset toimivat, mutta että – toisin kuin niin sanotun Tubemeuse-tapauksen päätöksessä – tässä perustelukappaleessa ei esitetä täsmällistä todistusaineistoa tukemaan väitettä, jonka mukaan (ns. Tubemeuse-periaatetta soveltaen) tällainen riippuvuus merkitsee riidanalaisten tukien olevan omiaan vaikuttamaan kilpailuun yhteisössä.

63. Komissio väittää, että tuki voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, vaikka tuensaaja vie suurimman osan tuotteistaan yhteisön ulkopuolelle ja että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin oli väärässä edellyttäessään, että komission on esitettävä lisää täsmällistä aineistoa näyttääkseen toteen, että EU:n ja Kaukoidän markkinat olivat toisistaan riippuvaiset.

64. Tämä väite on vain uusi osoitus siitä perusluonteisesta väärinkäsityksestä, että päätelmän todennäköisyyden osoittamiseksi riittäisi se, että osoitetaan, että tiettyä päätelmää ”ei voida sulkea pois”. ( 61 ) Niin sanotussa Tubemeuse-tapauksessa riidanalaisessa päätöksessä viitattiin teräsputkialan maailmanlaajuiseen markkinatilanteeseen ja otettiin esille Tubemeusen pitkän aikavälin suunnitelmat. Kyseisessä asiassa oli siten jonkin verran aineistoa, joka tuki sitä komission päätelmää, että vientimarkkinoiden ja EU:n markkinoiden välillä vallitsi riippuvuus. Käsiteltävänä olevassa asiassa tällaista aineistoa ei ole.

65. Tästä seuraa, että komissio ei ole onnistunut osoittamaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi poikennut vakiintuneesta oikeuskäytännöstä kumotessaan riidanalaisen päätöksen.

Oikeudenkäyntikulut

66. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Sekä Italia että Wam ovat vaatineet tätä, ja minun käsitykseni on, että asia olisi ratkaistava niiden vaatimuksen mukaisesti. Komissio on velvoitettava korvaamaan sekä ensimmäisen oikeusasteen oikeudenkäynnistä että valitusmenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Ratkaisuehdotus

67. Näin ollen ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin — hylkää komission valituksen ja — velvoittaa komission maksamaan ensimmäisen oikeusasteen oikeudenkäynnistä ja valitusmenettelystä aiheutuneet kulut.

( 1 ) Alkuperäinen kieli: englanti.

( 2 ) Valtiontuesta N:o C 4/2003 (ex NN 102/2002), jota Italia on myöntänyt WAM S.p.A:lle, 19.5.2004 tehty komission päätös (EUVL 2006, L 63, s. 11).

( 3 ) Riidanalaisessa päätöksessä yritykseen viitataan nimellä ”WAM SpA”. Asian myöhemmässä käsittelyssä on käytetty nimitystä ”Wam”. Tässä ratkaisuehdotuksessa viittaan siksi yritykseen nimellä Wam.

( 4 ) Kuten EY 88 artiklan 3 kohdassa määrätään.

( 5 ) Yhdistetyt asiat T-304/04 ja T-316/04, Italia ja Wam v. komissio, tuomio 6.9.2006 (Kok. 2006, s. II-64). Tuomiosta julkaistiin tiivistelmät, ja se on kokonaisuudessaan käytettävissä vain ranskan- ja italiankielisenä.

( 6 ) Laki nro 394, 29.7.1981 (GURI nro 147, ja nro 206, ).

( 7 ) Ks. riidanalaisen päätöksen 32 perustelukappale.

( 8 ) Noin 1,18 miljoonaa euroa (EUR).

( 9 ) Noin 700000 EUR.

( 10 ) Noin 1860000 EUR. Italia ilmoitti tämän luvun 23.7.2003; aiemmin (komissiolle lähetetyssä päivätyssä kirjeessä) Italia oli ilmoittanut, että lainan määrä oli 1940579808 ITL eli noin 1 milj. EUR. Tämä oli yksi niistä summista, jotka tosiasiassa maksettiin Wamille; myös muita summia maksettiin, mutta tarkka määrä ei ilmene riidanalaisen päätöksen sanamuodosta.

( 11 ) Yksityiskohtaisempia tietoja on valituksenalaisen tuomion 3 ja 4 kohdassa.

( 12 ) Riidanalaisen päätöksen alaviite: asia C-142/87, Belgia v. komissio, tuomio 21.3.1990 (Kok. 1990, s. I-959, Kok. Ep. X, s. 387, ns. Tubemeuse-tapaus).

( 13 ) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin esitti seuraavan luettelon: päätöksentekomenettelyä koskevat perusteet, itsepuolustusoikeuden, luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden loukkaaminen, asiakysymykset siitä, olivatko tuet sääntöjenvastaisia EY 88 artiklan 3 kohdan perusteella ja vaikuttivatko ne kauppaan tai vääristivätkö ne kilpailua, sen tosiseikan seuraukset, että kyseiset tuet liittyivät vientiin, de minimis -periaatteen soveltaminen ja kysymys maksetun ja takaisinmaksettavan tuen määrästä (valituksenalaisen tuomion 38 kohta).

( 14 ) Ks. EY 225 artiklan 1 kohta, yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artikla ja asia C-115/90 P, Turner v. komissio, määräys 20.3.1991 (Kok. 1991, s. I-1423).

( 15 ) EY 225 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa määrätään seuraavaa: ”Yhteisön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tämän kohdan nojalla tekemiin päätöksiin voidaan vain oikeuskysymysten osalta ja perussäännössä määrätyin edellytyksin ja rajoituksin hakea muutosta yhteisön tuomioistuimelta.”

( 16 ) Yhdistetyt asiat 296/82 ja 318/82, Alankomaat ja Leeuwarder Papierwarenfabriek v. komissio, tuomio 2.4.1985 (Kok. 1985, s. 809, Kok. Ep. VIII, s. 107, 19 kohta) ja asia C-367/95 P, komissio v. Sytraval ja Brink’s France, tuomio 2.4.1998 (Kok. 1998, s. I-1719, 67 kohta).

( 17 ) Ks. asia 24/62, Saksa v. komissio, tuomio 4.7.1963 (Kok. 1963, s. 63, 11 kohta). Ks. myös edellä alaviitteessä 16 mainitut yhdistetyt asiat Alankomaat ja Leeuwarder Papierwarenfabriek v. komissio, tuomion 21 kohta.

( 18 ) Asia C-280/00, Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg, tuomio 24.7.2003 (Kok. 2003, s. I-7747, 75 kohta).

( 19 ) Asia C-372/97, Italia v. komissio, tuomio 29.4.2004 (Kok. 2004, s. I-3679, 44 kohta).

( 20 ) Asia C-66/02, Italia v. komissio, tuomio 15.12.2005 (Kok. 2005, s. I-10901, 112 kohta).

( 21 ) Edellä alaviitteessä 16 mainitut yhdistetyt asiat, tuomion 19 ja 24 kohta. Ks. myös yhdistetyt asiat C-329/93, C-62/95 ja C-63/95, Saksa v. komissio, tuomio 24.10.1996 (Kok. 1996, s. I-5151, 52 kohta).

( 22 ) Edellä alaviitteessä 16 mainittu asia, tuomion 63 kohta.

( 23 ) Tuomioistuin viittasi tässä yhteydessä seuraaviin asioihin: edellä alaviitteessä 16 mainitut yhdistetyt asiat Alankomaat ja Leeuwarder Papierwarenfabriek v. komissio, tuomion 19 kohta; asia C-350/88, Delacre ym. v. komissio, tuomio 14.2.1990 (Kok. 1990, s. I-395, 15 ja 16 kohta) ja asia C-56/93, Belgia v. komissio, tuomio 29.2.1996 (Kok. 1996, s. I-723, 86 kohta).

( 24 ) Valituksenalaisen tuomion 60–62 ja 64 kohta.

( 25 ) Tuomion 64 kohdassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että komission ei tarvinnut näyttää toteen, että tuella oli todellista vaikutusta, tai rajata kyseisiä markkinoita, tai tehdä markkinoista, taloussektorista, kilpailuasemista ja yhteisön sisäisestä kaupasta tosiasiallista taloudellista analyysia (edellyttäen, että se oli määritellyt tavat, joilla tuki todennäköisesti vaikuttaisi kyseisiin markkinoihin), tai tutkia lainojen vaikutusta Wamin hintoihin, verrata niitä kilpailijoiden hintoihin tai tutkia Wamin myyntiä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

( 26 ) Italiaksi ”prevedibili effetti”, ranskaksi ”effets prévisibles”.

( 27 ) Tuomion 64 kohta.

( 28 ) Komissio mainitsee erityisesti valituksenalaisen tuomion 72 kohdan ja sitä seuraavat kohdat esimerkkinä tästä epäjohdonmukaisesta vaatimuksesta.

( 29 ) Valituksenalaisen tuomion 63 kohta.

( 30 ) Kuten yhteisöjen tuomioistuin on edellyttänyt asiassa 173/73, Italia v. komissio, 2.7.1974 antamassaan tuomiossa (Kok. 1974, s. 709, Kok. Ep. II, s. 323, 13 kohta).

( 31 ) Ks. edellä alaviitteessä 12 mainittu Tubemeuse-tapaus, tuomion 43 kohta.

( 32 ) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin viittasi tässä yhteydessä yhdistettyihin asioihin T-298/97, T-312/97, T-313/97, T-315/97, T-600/97–T-607/97, T-1/98, T-3/98–T-6/98 ja T-23/98, Alzetta ym. v. komissio, tuomio 15.6.2000 (Kok. 2000, s. II-2319, 80 kohta, jossa viitataan jälleen (mm.) Tubemeuse-tapauksessa annettuun tuomioon).

( 33 ) Ks. valituksenalaisen tuomion 66, 70 ja 72 kohta.

( 34 ) Italiaksi ”sarebbe potenzialmente costituivo de tali effetti”, ranskaksi ”serait potentiellement constitutive de tels effets”.

( 35 ) Valituksenalaisen tuomion 76 kohta.

( 36 ) Valituksenalaisen tuomion 67 kohta.

( 37 ) Asia C-156/98, Saksa v. komissio, tuomio 19.9.2000 (Kok. 2000, s. I-6857).

( 38 ) 75 perustelukappale.

( 39 ) Tuomion 30 kohta. Ks. myös asia C-301/87 Ranska v. komissio, tuomio 14.2.1990 (Kok. 1990, s. I-307, Kok. Ep. X, s. 319, 44 ja 50 kohta, ns. Boussac Saint Frères -tapaus) ja asia C-86/89, Italia v. komissio, tuomio 6.11.1990 (Kok. 1990, s. I-3891, 18 kohta, jossa viittaus em. kohtaan).

( 40 ) Asia 730/79, Philip Morris v. komissio, tuomio 17.9.1980 (Kok. 1980, s. 2671, Kok. Ep. V, s. 313, 11 kohta) (kursivointi tässä).

( 41 ) Valituksenalaisen tuomion 67 kohta.

( 42 ) Edellä alaviitteessä 37 mainittu asia C-156/98, tuomion 30 kohta.

( 43 ) Lisätietoja on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion 72 kohdan alkupuolella, jossa käsitellään nimenomaan tätä aukkoa komission perusteluissa.

( 44 ) Komission päätöksen 34 ja 37 perustelukappale (ensimmäisen lainan osalta) sekä 62 ja 64 perustelukappale (toisen lainan osalta).

( 45 ) Komissio ei (esimerkiksi) tutkinut, oliko Wamin päätös aloittaa vientimarkkinoille pääsyä edistävä ohjelma riippuvainen lainojen saamismahdollisuudesta vai riippumaton siitä. Näin ollen on (esimerkiksi) mahdotonta sanoa, pystyikö Wam lainojen ansiosta – raha on lajiesineen luonteista -perustelun nojalla – käyttämään varoja, jotka se olisi muuten käyttänyt viennin edistämiseen, alempien hintojen tukemiseen EU:n markkinoilla, vai onko niin, että jos lainoja ei olisi ollut, vienninedistämisohjelmaa ei olisi lainkaan toteutettu.

( 46 ) Mainittu edellä alaviitteessä 12.

( 47 ) Ei ole (esimerkiksi) esitetty sellaista väitettä, että lainojen avulla Wam pystyi toteuttamaan sekä vientimarkkinoilla että EU:n markkinoilla tehokkaamman myynti- ja markkinointikampanjan kuin mihin se olisi muuten pystynyt. Vaikka esimerkiksi suurista volyymeista voi epäilemättä olla taloudellista hyötyä, riidanalaisessa päätöksessä ei ole tutkittu tällaista mahdollisuutta.

( 48 ) Valituksenalaisen tuomion 74 kohta.

( 49 ) Ks. valituksenalaisen tuomion 64 kohta, missä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin nimenomaan viittasi Wamin myyntiin Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoilla, ja edelleen tuomion 68 kohta, missä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tiivisti riidanalaisen päätöksen 76 ja 78 perustelukappaleesta ilmenevät tiedot.

( 50 ) Valituksenalaisen tuomion 66 kohta.

( 51 ) Edellä 37–39 kohdassa.

( 52 ) Edellä alaviitteessä 20 mainittu asia, tuomion 117 kohta; ks. myös asia C-310/99, Italia v. komissio, tuomio 7.3.2002 (Kok. 2002, s. I-2289, 84 kohta).

( 53 ) Edellä alaviitteessä 12 mainittu asia, tuomion 43 kohta. Komissio viittasi lisäksi edellä alaviitteessä 52 mainittuun asiaan C-310/99, Italia v. komissio, tuomion 86 kohta.

( 54 ) Asia C-222/04, tuomio 10.1.2006 (Kok. 2006, s. I-289). Komissio siteerasi myös edellä alaviitteessä 20 mainittua asiaa C-66/02, Italia v. komissio ja asiaa C-148/04, Unicredito Italiano, tuomio 15.12.2005 (Kok. 2005, s. I-11137).

( 55 ) Asia C-409/00, tuomio 13.2.2003 (Kok. 2003, s. I-1487, 75 kohta).

( 56 ) Ks. asiassa Cassa di Risparmio di Firenze annetun tuomion 142 kohta. Ranskankielisessä tekstissä todetaan seuraavaa: ”la circonstance qu’un secteur économique a fait l’objet d’une libéralisation au niveau communautaire est de nature à caractériser une incidence réelle ou potentielle des aides sur la concurrence, ainsi que leur effet sur les échanges entre États Membres.” Sen sijaan englanninkielisessä käännöksessä todetaan, että ”[t]he fact that an economic sector has been liberalised may serve to determine that the aid has [a likely effect on trade and competition]” (kursivointi tässä), ja italia (kyseisen asian oikeudenkäyntikieli) käyttää termiä ”evidenzia un’incidenza”. Minusta ranskankielinen teksti vaikuttaa moniselitteiseltä, ja italian- ja englanninkieliset versiot heijastavat uskollisemmin yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Espanja v. komissio esiin tuomaa periaatetta.

( 57 ) Valituksenalaisen tuomion 74 kohta.

( 58 ) Ks. 34 ja 37 perustelukappale (ensimmäisen lainan osalta) sekä 62 ja 64 perustelukappale (toisen lainan osalta).

( 59 ) Kursivointi tässä.

( 60 ) Italiaksi ”eventualemente”, ranskaksi ”le cas échéant” (kursivointi tässä).

( 61 ) Ks. edellä ratkaisuehdotuksen 38 kohta.