Neuvoston tehtävänä ei Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/72/YUTP yhteydessä lähtökohtaisesti ole itse tutkia ja arvioida niiden seikkojen merkityksellisyyttä ja paikansapitävyyttä, joihin perustuvat henkilöitä, joiden nimi on merkitty tämän päätöksen liitteessä olevaan luetteloon, koskevat oikeudenkäynnit. Neuvosto ei tämän päätöksen ja sitä seuraavat päätökset antaessaan pyri itse rankaisemaan valtion varojen väärinkäytöstä, jota Tunisian viranomaiset tutkivat, vaan se pyrkii varmistamaan näille viranomaisille mahdollisuuden tunnistaa tämä väärinkäyttö ja saada takaisin siitä saatu hyöty. Toimivaltaisten Tunisian viranomaisten tehtävänä on siis tarkistaa mainitut seikat ja tehdä niistä asianmukaiset johtopäätökset. Lähtökohtaisesti neuvoston tai unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä ei siis ole tarkistaa, ovatko nämä menettelyt perusteltuja, vaan ainoastaan se, onko varojen jäädyttämistä koskeva päätös perusteltu Tunisian viranomaisten esittämien seikkojen perusteella. Päinvastaisessa tapauksessa voisi olla tilanteita, joissa neuvoston olisi tehtävä mainitun tutkinnan perusteltavuudesta johtopäätöksiä, jotka olisivat ennenaikaisia ja voisivat poiketa Tunisian viranomaisten itsensä tekemistä johtopäätöksistä. Tästä voisi olla se paradoksaalinen seuraus, että ajankohtana, jolloin asianomaista henkilöä vastaan käydään oikeutta ja tarvittaessa kyseiset viranomaiset katsovat hänen olevan vastuussa julkisten varojen väärinkäytöstä, hänen varansa Euroopan unionissa eivät olisi enää jäädytettyinä, joten väärinkäytöstä, josta häntä syytetään, saatua hyötyä ei voitaisi periä takaisin. Päätöksen 2011/72 tehokas vaikutus ei selvästikään olisi turvattu.

Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/72/YUTP puitteissa neuvosto ei voi yleisesti vahvistaa toteamuksia, jotka Tunisian lainkäyttöviranomaiset ovat tehneet toimittamissaan asiakirjoissa. Sen on tutkittava huolellisesti ja puolueettomasti toimivaltaisten viranomaisten sille toimittamat todisteet erityisesti kantajan esittämien huomautusten ja niihin mahdollisesti liitettyjen syyttömyyttä tukevien seikkojen valossa. Tämä velvollisuus seuraa myös Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa vahvistetusta hyvän hallinnon periaatteesta. Neuvoston on, jotta se täyttää huolellista ja puolueetonta tutkintaa koskevan velvollisuutensa, arvioitava, onko tarpeen pyytää toimivaltaisilta viranomaisilta lisätietoja tai lisätodisteita kantajan esittämien huomautusten ja tosiseikkojen osalta. Vaikka neuvoston ei pidä Tunisian lainkäyttöviranomaisten sijasta arvioida kantajaa koskevan vireillä olevan oikeudellisen menettelyn perusteltavuutta, ei voida pitää poissuljettuna, että kyseinen toimielin joutuu pyytämään selvennystä seikkoihin, joihin tämä tutkinta perustuu. Koska neuvosto on esittänyt todisteita siitä, että kantajaa koskee vireillä oleva oikeudellinen ja koska todisteiden luotettavuutta ei ole kiistetty, kantajan on esitettävä ne konkreettiset seikat, joihin hän vetoaa tämän tutkinnan perusteltavuuden kyseenalaistamiseksi.

Tältä osin oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksia sekä ihmisarvon kunnioittamista koskevien periaatteiden noudattaminen koskee unionin kaikkea toimintaa myös yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla, kuten SEU 21 artiklan 1 kohdan ensimmäisestä alakohdasta, 2 kohdan b alakohdasta ja 3 kohdasta sekä SEU 23 artiklasta ilmenee. Erityisesti on huomattava, että SEU 21 artiklan 1 kohdassa määrätään, että unionin toiminnalla kansainvälisellä tasolla pyritään edistämään muualla maailmassa muun muassa oikeusvaltiota, ihmisoikeuksien yleismaailmallisuutta ja jakamattomuutta ja kansainvälisen oikeuden noudattamista. Oikeudenkäynnin kohtuullisen keston periaate muodostaa osan oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaa oikeutta, jota suojataan useilla oikeudellisesti sitovilla kansainvälisen oikeuden instrumenteilla Näin ollen ei voida sulkea pois sitä, että jos käsillä on objektiivisia, luotettavia, täsmällisiä ja yhtäpitäviä seikkoja, jotka voivat herättää legitiimejä kysymyksiä siitä, onko asianomaisen henkilön oikeutta oikeudenkäyntiin kohtuullisen ajan kuluessa kunnioitettu häneen kohdistetun oikeudellisen tutkinnan yhteydessä, joka on varojen jäädyttämisen perustana unionissa, neuvosto suorittaa tarvittavat tarkistukset.

(ks. 41, 42, 48, 64 ja 65 kohta)