Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Sakkojen suuruuden määrittäminen

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta; komission tiedonanto 98/C 9/03)

2. Muutoksenhaku – Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta

(EY 81 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artikla; neuvoston asetuksen N:o 17 15 artikla)

3. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta)

4. Muutoksenhaku – Kanneperusteet – Perustelujen puutteellisuus – Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen implisiittiset perustelut – Sallittavuus – Edellytykset

(EY 225 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 36 artikla ja 53 artiklan 1 kohta)

5. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Kilpailusääntöjen rikkomisesta määrättävien sakkojen laskennasta annetut suuntaviivat

(Komission tiedonanto 98/C 9/03)

6. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen täysi harkintavalta

(EY 229 artikla; neuvoston asetuksen N:o 17 17 artikla; komission tiedonanto 98/C 9/03)

7. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Sakkojen suuruuden määrittämisperusteet

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Suuntaviivat asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennassa ovat osa sakkojen määrän määrittämisen oikeudellista perustaa, jolloin niiden soveltaminen ennen niiden antamista toteutettuihin rikkomisiin voi loukata taannehtivuuskiellon periaatetta. Seuraamuskäytännön, kuten komission sakkoja koskevan yleisen kilpailupolitiikan, muuttamisella voi nimittäin olla seurauksia taannehtivuuskiellon periaatteen kannalta, varsinkin jos se toteutetaan antamalla suuntaviivojen kaltaisia käytännesääntöjä.

Yhteisön kilpailusääntöjen tehokas soveltaminen edellyttää kuitenkin sitä, että komissio voi milloin tahansa mukauttaa sakkojen tasoa tämän politiikan tarpeita vastaavaksi. Tästä seuraa, että sellaiseen hallinnolliseen menettelyyn osallistuvat yritykset, jonka päätteeksi voidaan määrätä sakkoja, eivät voi saavuttaa perusteltua luottamusta siihen, ettei komissio ylitä aiemmin käytettyä sakkojen tasoa, eikä sakkojen laskentatapaan.

Tämän vuoksi yritysten on otettava huomioon se mahdollisuus, että komissio päättää minä hetkenä hyvänsä korottaa sakkojen tasoa aiemmin soveltamastaan tasosta.

Tämä ei päde ainoastaan silloin, kun komissio korottaa sakkojen tasoa korottamalla sakkoja yksittäistapauksissa, vaan myös silloin, kun tämä korotus toteutetaan soveltamalla yksittäistapauksiin suuntaviivojen kaltaisia yleisesti sovellettavia käytännesääntöjä.

Tästä seuraa, että suuntaviivat ja erityisesti niiden sisältämä sakkojen uusi laskentatapa, jos oletetaan, että niillä korotettiin määrättävien sakkojen tasoa, olivat kohtuullisesti yritysten ennakoitavissa ennen niiden käyttöönottamista, jolloin yritykset rikkoivat yhteisön kilpailusääntöjä

(ks. 19–25 kohta)

2. Muutoksenhaun yhteydessä yhteisöjen tuomioistuin valvoo ensinnäkin sitä, onko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ottanut oikeudellisesti asianmukaisella tavalla huomioon kaikki ne tekijät, jotka ovat olennaisia arvioitaessa sitä, miten vakavana tiettyä toimintaa on pidettävä EY 81 artiklan ja asetuksen N:o 17 15 artiklan valossa, ja toiseksi yhteisöjen tuomioistuin tutkii, onko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin käsitellyt oikeudellisesti riittävällä tavalla kaikkia kantajan esittämiä väitteitä, joilla pyritään sakon poistamiseen tai alentamiseen.

Yhteisöjen tuomioistuimen asiana ei kuitenkaan ole, kun se lausuu oikeuskysymyksistä muutoksenhaun yhteydessä, korvata kohtuullisuussyistä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen harkintaa omallaan vahvistaen täyden tuomiovaltansa nojalla yhteisön oikeuden rikkomisesta yrityksille määrättyjen sakkojen suuruuden (em. yhdistetyt asiat Dansk Rørindustri ym. v. komissio, tuomion 245 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).

(ks. 47 ja 105 kohta)

3. Vaikka kolmannen valtion viranomaisten kilpailusääntöjensä rikkomisen vuoksi määräämän seuraamuksen oletettaisiin olevan sellainen seikka, joka otetaan huomioon arvioitaessa asian olosuhteita sen sakon, jonka komissio aikoo määrätä yhteisön kilpailusääntöjen rikkomisen vuoksi, määrän määrittämiseksi, väite, jonka mukaan komissio ei ole ottanut huomioon tätä seuraamusta, voi menestyä ainoastaan, jos kyseisen kolmannen valtion viranomaisten toteamat tosiseikat ovat samat kuin komission yritystä vastaan toteamat tosiseikat.

(ks. 52 ja 69 kohta)

4. Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 36 artiklaan ja 53 artiklan ensimmäiseen kohtaan perustuva ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perusteluvelvollisuus ei velvoita ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta esittämään selvitystä, jossa seurattaisiin tyhjentävästi ja kohta kohdalta kaikkia riidan asianosaisten esittämiä päätelmiä. Perustelut voivat näin ollen olla implisiittisiä, kunhan asianosaiset saavat niiden avulla selville syyt, joiden vuoksi kyseiset toimenpiteet on toteutettu, ja yhteisöjen tuomioistuimella on käytettävissään riittävät tiedot, jotta se kykenee harjoittamaan laillisuusvalvontaansa.

(ks. 60 kohta)

5. Vaikkei suuntaviivojen asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennassa kaltaisia käytännesääntöjä, jotka koskevat taloudellisia toimijoita, voitaisikaan pitää oikeussääntöinä, joita hallinto on joka tapauksessa velvollinen noudattamaan, niissä vahvistetaan kuitenkin käytännesääntöjä, joissa ilmaistaan noudatettava käytäntö ja joista hallinto voi poiketa erityistapauksissa vain sellaisin perustein, jotka ovat sopusoinnussa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa.

(ks. 91 kohta)

6. Kun tilanteessa, jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut, että komissio on rikkonut suuntaviivoja asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennassa, kun se ei ole ottanut asianmukaisesti huomioon seikkaa, joka suuntaviivojen mukaan olisi pitänyt ottaa huomioon, ja käsitellyt asiaa täyden tuomiovaltansa puitteissa, yhdenvertaisuusperiaate ja oikeusvarmuuden periaate edellyttävät, että sen on tutkittava aluksi, jääkö sakko kuitenkin, kun kyseinen seikka otetaan huomioon, kyseisten suuntaviivojen muodostamiin puitteisiin, ja suhteellisuusperiaatetta sovelletaan vasta tällaisen arvioinnin jälkeen.

(ks. 93 kohta)

7. Kilpailusääntöjen rikkomisesta määrättävän sakon suuruuden määrittämiseksi on sallittua ottaa huomioon yhtä hyvin yrityksen kokonaisliikevaihto, joka kertoo – vaikkakin vain likimääräisesti ja epätäydellisesti – jotain yrityksen koosta ja sen taloudellisesta vallasta, kuin se osa liikevaihdosta, joka tulee kilpailusääntöjen rikkomisen kohteena olevista tavaroista ja joka näin ollen on omiaan osoittamaan rikkomisen laajuutta. Kummallekaan näistä luvuista ei pidä antaa sellaista merkitystä, joka olisi suhteeton muihin arviointiperusteisiin nähden, eikä sopivan sakon määrääminen näin ollen voi olla pelkän kokonaisliikevaihtoon perustuvan laskelman tulos. Näin on erityisesti silloin, kun kyseiset tavarat muodostavat ainoastaan vähäisen osan kokonaisliikevaihdosta. Yhteisön oikeus ei sen sijaan sisällä yleisesti sovellettavaa periaatetta, jonka mukaan seuraamuksen olisi oltava oikeassa suhteessa siihen, kuinka merkittävä asema yrityksellä on niillä tuotemarkkinoilla, joilla kilpailusääntöjä on rikottu. Erisuuruisten sakon perusmäärien käyttäminen muiden kriteerien kuin kyseessä olevien tuotteiden liikevaihdon perusteella on näin ollen sallittua.

(ks. 34, 100 ja 101 kohta)