Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kumoamiskanne – Kannekelpoiset toimet – Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia – Euroopan investointipankin toimet

(EY 225 artiklan 1 kohta, EY 230 artikla ja EY 237 artiklan b ja c alakohta)

2. Vahingonkorvauskanne – Vahingonkorvauskanteen itsenäisyys kumoamiskanteeseen nähden – Rajat – Vaatimus sellaisen vahingon korvaamiseksi, jonka Euroopan investointipankki on aiheuttanut toiminnassaan hankintaviranomaisena

(EY 225 artiklan 1 kohta, EY 235 artikla ja EY 288 artiklan toinen kohta)

3. Kumoamiskanne – Tutkittavaksi ottamisen edellytykset – Oikeussuojan tarve – Peruste, jonka tuomioistuin tutkii viran puolesta – Analoginen soveltaminen kanteisiin, joihin on liitetty vahingonkorvausvaatimus

(EY 230 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 113 artikla)

4. Kumoamiskanne – Oikeussuojan tarve – Kanne sellaisesta päätöksestä, joka on pantu täytäntöön

(EY 230 ja EY 233 artikla)

5. Euroopan yhteisöjen julkiset hankinnat – Tarjouspyyntömenettely – Tarjouseritelmän laillisuuden riitauttaminen

(EY 230 artiklan neljäs kohta)

6. Euroopan investointipankki – Investointipankin omista varoista rahoitettuja julkisia hankintoja koskevat menettelyt – Sovellettavat säännökset

(EY 28 artikla, EY 43 artikla ja EY 49 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirja; neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 88 artiklan 1 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18)

7. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus

(EY 230 artiklan viides kohta ja EY 253 artikla)

8. Euroopan yhteisöjen julkiset hankinnat – Tarjouspyyntömenettely – Tarjoajien oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan – Ulottuvuus

(EY 225 artiklan 1 kohta, EY 242 artikla, EY 243 artikla ja EY 253 artikla)

9. Euroopan yhteisöjen julkiset hankinnat – Tarjouspyyntömenettely – Tarjoajien oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan – Oikeus valittaa päätöksestä, jolla tarjouskilpailu ratkaistaan toisen tarjouksentekijän hyväksi

10. Euroopan investointipankki – Investointipankin omista varoista rahoitettuja julkisia hankintoja koskevat menettelyt – Tarjouskilpailun ratkaiseminen – Tarjouskilpailun ratkaiseminen taloudellisesti edullisimman tarjouksen hyväksi – Arviointiperusteet – Hankintaviranomaisen valinta – Rajat

11. Kumoamiskanne – Kanneperusteet – Yhdenvertaisuusperiaatteen ja avoimuusperiaatteen loukkaaminen – Tarjouspyyntömenettely

12. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Vastuun syntymisen edellytykset – Syy-yhteys – Vahinko, joka tarjouksentekijälle syntyy sopimuksen menettämisestä tarjouskilpailumenettelyssä – Tilanne, jossa vahingon ja tarjouskilpailun ratkaisemisesta tehdyn lainvastaisen päätöksen välisestä syy-yhteydestä ei ole esitetty näyttöä

(SEUT 266 artikla ja SEUT 340 artiklan toinen kohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisön toimien laillisuuden kattavan valvonnan tarve edellyttää EY 225 artiklan 1 kohdan ja EY 230 artiklan tulkitsemista siten, että niissä ei suljeta pois unionin yleisen tuomioistuimen toimivaltaa sellaista päätöstä koskevan kumoamiskanteen ratkaisemiseen, joka liittyy Euroopan investointipankin (EIP) hallituksen juoksevien asioiden hoitamiseen ja jolla on lopullisia oikeusvaikutuksia kolmansiin nähden.

Vaikka EIP ei ole varsinainen yhteisön toimielin, se on kuitenkin yhteisön elin, joka on perustettu perustamissopimuksella ja joka on sen nojalla oikeushenkilö ja kuuluu juuri tämän perusteella sen valvonnan piiriin, jota unionin tuomioistuin harjoittaa muun muassa EY 237 artiklan b alakohdan mukaisesti. EIP:ssä muiden kuin EY 237 artiklan b ja c alakohdassa tarkoitettujen elinten eli muiden kuin valtuuston ja hallintoneuvoston muodollisesti hyväksymiin toimiin on siis voitava soveltaa tuomioistuinvalvontaa, jos ne ovat lopullisia ja niillä on oikeusvaikutuksia kolmansiin.

(ks. 46, 50 ja 52 kohta)

2. Vaikka perustamissopimuksessa käyttöön otetussa oikeussuojakeinojen järjestelmässä vahingonkorvauskanne on kumoamiskanteeseen nähden itsenäinen oikeussuojakeino, kanteen tutkittavaksi ottamista koskevassa arvioinnissa on otettava huomioon kumoamiskanteen ja vahingonkorvauskanteen välinen ”suora yhteys” tai niiden ”täydentävyys”, kun tällainen yhteys tai täydentävyys on olemassa, sekä vahingonkorvauskanteen liitännäinen luonne suhteessa kumoamiskanteeseen, jotta vältytään siltä, että vahingonkorvauskanne irrotetaan keinotekoisesti kumoamiskanteesta, johon nähden se on kuitenkin ainoastaan liitännäinen tai täydentävä.

Jos vahinko, jonka Euroopan investointipankki (EIP) on mahdollisesti aiheuttanut kantajalle, on aiheutunut EIP:n harjoittamasta toiminnasta, joka on osa yhteisön hallinnollisten tehtävien täytäntöönpanoa ja kuuluu tämän hallinnon toimintaan hankintaviranomaisena, ja jos tämä vahinko ei siis johdu EIP:n toiminnasta tai sen toimenpiteistä rahoitusalalla tai rahoitusmarkkinoilla, unionin yleinen tuomioistuin on toimivaltainen ratkaisemaan tehdyn vahingonkorvausvaatimuksen EY 225 artiklan 1 kohdan, EY 235 artiklan ja EY 288 artiklan toisen kohdan nojalla, jos tällainen vaatimus on luonteeltaan liitännäinen suhteessa kumoamisvaatimukseen, joka kohdistuu sellaiseen EIP:n toimeen, jolla on lopullisia oikeusvaikutuksia kolmansiin ja joka puolestaan voidaan ottaa tutkittavaksi.

(ks. 55–58 kohta)

3. Koska kanteen tutkittavaksi ottamista koskevat edellytykset, erityisesti oikeussuojan tarpeen puuttuminen, kuuluvat ehdottomiin prosessinedellytyksiin, unionin yleisen tuomioistuimen on tutkittava omasta aloitteestaan, onko kantajalla intressi saada riidanalainen toimi kumotuksi. Tätä ratkaisua voidaan soveltaa analogisesti sellaisten kanteiden yhteydessä esitettyihin kumoamisvaatimuksiin, joihin on liitetty vahingonkorvausvaatimus.

(ks. 62 kohta)

4. Vaikka tarjouspyyntömenettelyssä hankintasopimuksen tekemisestä tehty päätös olisi pantu täytäntöön kokonaisuudessaan muiden kilpailijoiden hyväksi, tarjouksentekijällä säilyy intressi tämän päätöksen kumoamiseen joko sen takia, että hankintaviranomainen ryhtyisi asianmukaisiin toimiin sitä koskevan tilanteen oikaisemiseksi tai että hankintaviranomainen tekisi tulevaisuudessa asianmukaiset muutokset tarjouspyyntömenettelyihin siinä tapauksessa, että niiden katsottaisiin olevan tiettyjen oikeudellisten vaatimusten vastaisia.

Se, että sopimus julkisen hankintasopimuksen täytäntöönpanosta on allekirjoitettu tai jopa pantu täytäntöön ennen lopullisen ratkaisun antamista pääasiassa, jonka hylätty tarjouksentekijä on aloittanut nostamalla kanteen kyseisen hankintasopimuksen tekemistä koskevasta päätöksestä, ja se, että hankintaviranomainen on sopimuksella sidottu toimittajaksi valittuun, ei ole esteenä hankintaviranomaisen velvollisuudelle toteuttaa EY 233 artiklan nojalla tarvittavat toimenpiteet hylätyn tarjouksentekijän etujen asianmukaisen suojaamisen varmistamiseksi.

Silloin kun hankintasopimuksen tekemistä koskeva päätös on kumottu julkisessa hankinnassa hylätyn tarjouksentekijän nostaman kanteen seurauksena, mutta hankintaviranomainen ei enää pysty aloittamaan uudestaan kyseistä julkista hankintaa koskevaa tarjouspyyntömenettelyä, tämän tarjouksentekijän etuja voidaan suojella esimerkiksi asianmukaisella taloudellisella korvauksella, joka vastaa sopimuksen saamisen mahdollisuuden menettämistä, tai, jos voidaan varmasti osoittaa, että tarjouksentekijä olisi saanut sopimuksen, saamatta jäänyttä voittoa. Julkisen hankintakilpailun hylätylle tarjouksentekijälle päätöksen lainvastaisuudesta aiheutuneelle mahdollisuuden menettämiselle kyseisen sopimuksen saamiseen voidaan nimittäin määritellä taloudellinen arvo.

(ks. 64–66 kohta)

5. Hankintaeritelmän kaltaista tarjouskilpailuasiakirjaa ei voida pitää sellaisena toimena, joka koskee jokaista tarjouksentekijää erikseen. Hankintaeritelmää nimittäin sovelletaan, kuten kaikkia hankintaviranomaisen laatimia tarjouskilpailuasiakirjoja, objektiivisesti määriteltyihin tilanteisiin, ja sen oikeusvaikutukset kohdistuvat yleisesti ja abstraktisti määriteltyihin henkilöryhmiin. Näin ollen se on yleinen, eikä voida katsoa, että hankintaviranomaisen toimitettua sen erikseen tarjouksentekijöille nämä tarjouksentekijät voitaisiin yksilöidä EY 230 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla kaikkiin muihin henkilöihin nähden. Näin ollen hankintaeritelmästä ei voida nostaa suoraa kannetta kyseisen säännöksen nojalla. Tästä seuraa, että päätös hylätä tarjouksentekijän tarjous on ensimmäinen kannekelpoinen toimi ja siis ensimmäinen sellainen toimi, jonka perusteella kyseinen tarjouksentekijä saattoi riitauttaa liitännäisesti tarjousten keskinäiseen vertailuun käytetyn menetelmän, jonka hankintaviranomainen oli sisällyttänyt hankintaeritelmään.

(ks. 73 ja 74 kohta)

6. Euroopan investointipankin (EIP) omista varoista rahoitettava julkisia hankintoja koskeva sopimuksentekomenettely ei kuulu Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun asetuksen N:o 1605/2002, sellaisena kuin se on muutettuna, toisen osan IV osaston eikä etenkään asetuksen N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä annetun asetuksen N:o 2342/2002, sellaisena kuin se on muutettuna, toisen osan III osaston säännösten piiriin. Näitä säännöksiä sovelletaan ainoastaan Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon, ja kuten varainhoitoasetuksen 88 artiklan 1 kohdasta ilmenee, varainhoitoasetuksessa tarkoitetut julkiset hankinnat ovat sopimuksia, jotka rahoitetaan osittain tai kokonaan yhteisöjen talousarviosta.

On kuitenkin selvää, että EIP:n julkisia hankintoja koskevien sopimuksentekomenettelyjen pitää noudattaa perustamissopimuksen perustavanlaatuisia määräyksiä ja yleisiä oikeusperiaatteita sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan tavoitteita, erityisesti tavaroiden vapaata liikkuvuutta (EY 28 artikla), sijoittautumisvapautta (EY 43 artikla), palvelujen tarjoamisen vapautta (EY 49 artikla), syrjintäkieltoa ja yhdenvertaista kohtelua, avoimuutta ja suhteellisuutta koskevia periaatteita.

Vaikka julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekemisestä annetuilla direktiiveillä säännellään vain jäsenvaltioiden hankintaviranomaisten ja elinten kanssa tehtäviä sopimuksia eikä niitä voida soveltaa suoraan yhteisön hallinnon tekemiin julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin, näiden direktiivien yhteydessä määrättyihin tai johdettuihin sääntöihin tai periaatteisiin voidaan vedota mainittua hallintoa vastaan silloin, kun ne ovat itsessään erityinen ilmaisumuoto yhteisön hallintoa suoraan velvoittavista perustamissopimuksen perustavanlaatuisista määräyksistä ja yleisistä oikeusperiaatteista. Oikeusyhteisössä oikeuden yhdenmukainen soveltaminen on näet perusvaatimus ja kaikki oikeussubjektit ovat velvollisia noudattamaan lainmukaisuuden kunnioittamisen periaatetta. Lisäksi näiden direktiivien yhteydessä määrättyihin tai johdettuihin sääntöihin tai periaatteisiin voidaan vedota yhteisön hallintoa vastaan silloin, kun se on toiminnallista ja institutionaalista itsenäisyyttä harjoittaessaan ja perustamissopimuksessa sille myönnettyjen valtuuksien rajoissa hallinnoidessaan omaan lukuunsa toteuttamiaan julkisia hankintoja hyväksynyt toimen, jossa nimenomaisesti viitataan tiettyihin sääntöihin tai tiettyihin periaatteisiin, joista säädetään direktiiveissä, ja jonka seurauksena näitä sääntöjä tai mainittuja periaatteita on sovellettava patere legem quam ipse fecisti -periaatteen mukaisesti.

Euroopan investointipankin omaan lukuunsa tekemiä julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekemistä koskevasta oppaasta käy ilmi, että vaikka julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annettua direktiiviä 2004/18 ei sinällään sovelleta EIP:iin, siihen voidaan tukeutua EIP:n tarjouspyyntömenettelyjen laatimiseksi. Hankintaoppaassa vahvistetaan yleisesti sovellettavia sääntöjä, joilla on oikeusvaikutuksia kolmansiin osapuoliin nähden ja erityisesti niihin, jotka päättävät tehdä tarjouksen julkisessa hankinnassa, joka rahoitetaan kokonaan tai osittain EIP:n omilla varoilla, ja se myös sitoo EIP:tä oikeudellisesti silloin, kun se päättää tehdä julkisen hankinnan omaan lukuunsa. Tästä seuraa, että silloin kun EIP toimii käyttäen sekä pääomamarkkinoita että omia varoja, muun muassa kun se tekee julkisia hankintoja omaan lukuunsa, siihen sovelletaan sekä perustamissopimuksen perustavanlaatuisia määräyksiä, yleisiä oikeusperiaatteita ja Euroopan perusoikeuskirjan tavoitteita että hankintaoppaan määräyksiä ja erityisesti edellä 91 kohdassa mainittuja määräyksiä, sellaisina kuin niitä tulkitaan suhteessa niihin periaatteisiin, jotka mainituilla määräyksillä pannaan täytäntöön, ja tarvittaessa niitä direktiivin 2004/18 säännöksiä, joihin näissä määräyksissä viitataan.

(ks. 87–90, 92 ja 93 kohta)

7. Kun yhteisön hallinnolla on laaja harkintavalta, yhteisön oikeusjärjestyksen sisältämien takeiden noudattamisella hallintomenettelyissä on erityisen perustavanlaatuinen merkitys. Näihin takeisiin kuuluu muun muassa yhteisön hallinnon velvollisuus perustella riittävällä tavalla päätöksensä.

Euroopan investointipankin (EIP) omaan lukuunsa tekemiä julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekemistä koskevasta oppaasta ilmenee, että EIP toimittaa sen osapuolen pyynnöstä, jota asia koskee, 15 päivän kuluessa kirjallisen pyynnön vastaanottamisesta kaikille hyväksytyn tarjouksen jättäneille tarjouksentekijöille tarjouskilpailun voittaneen tarjouksen ominaisuudet ja siihen liittyvät edut sekä puitesopimuksen tehneen tarjouskilpailun voittajan tai puitesopimukseen osallistuvien nimet.

Tämä toimintatapa vastaa EY 253 artiklaan sisältyvän perusteluvelvollisuuden tarkoitusta. Tarjouspyyntömenettelyissä se, että tarjouksentekijät, joita asia koskee, saavat perustellun päätöksen vasta esitettyään sitä koskevan nimenomaisen pyynnön, ei mitenkään rajoita niiden mahdollisuutta vedota oikeuksiinsa unionin yleisessä tuomioistuimessa. EY 230 artiklan viidennessä kohdassa määrätty määräaika alkaa nimittäin kulua vasta perustellun päätöksen tiedoksiantamisesta, jos tarjouksentekijä on pyytänyt perusteltua päätöstä kohtuullisessa ajassa siitä, kun hän on saanut tiedon tarjouksensa hylkäämisestä.

Kun otetaan huomioon hankintaviranomaisen laaja harkintavalta tarjouspyyntömenettelyissä, se on kuitenkin velvollinen toimittamaan hylätyille tarjouksentekijöille riittävät perustelut näiden niitä pyytäessä, mikä tarkoittaa, että hankintaviranomainen esittää perusteluissaan huolellisesti kaikki ne seikat, joihin sen päätös perustuu.

Vaikka EIP:n hylätylle tarjouksentekijälle toimittama kirje, jolla ilmoitetaan tarjouskilpailun voittaneen tarjouksentekijän nimi, sopimuksentekoperusteiden painotukset ja erittely annetuista pisteistä, voi olla selityksen alku, sitä ei kuitenkaan voida pitää riittävänä siihen vaatimukseen nähden, jonka mukaan perustelusta on ilmettävä selvästi ja yksiselitteisesti päätöksen tekijän päättely. Tällaista tarjouksentekijän tarjouksen hylkäävää päätöstä ei näin ollen ole perusteltu riittävällä tavalla, ja siinä rikotaan hankintaoppaan määräyksiä ja yleisemmin EY 253 artiklaan sisältyvää perusteluvelvollisuutta.

(ks. 100, 106–108, 112, 114 ja 116 kohta)

8. Tarjouspyyntömenettelyissä on suojattava tarjouksentekijöitä hankintaviranomaisen omavaltaisuudelta takaamalla niille, että tämän tekemiä lainvastaisia päätöksiä vastaan on tehokkaita ja mahdollisimman nopeita oikeussuojakeinoja.

Tarjouksentekijöiden täysi oikeussuoja hankintaviranomaisen omavaltaisuutta vastaan edellyttää siis ensiksi velvollisuutta ilmoittaa kaikille tarjouksentekijöille hankintasopimuksen tekemisestä tehdystä päätöksestä ennen sopimuksen tekemistä, jotta näillä on tosiasiallinen mahdollisuus nostaa kanne, jonka tavoitteena on tämän päätöksen kumoaminen, silloin, kun siihen liittyvät edellytykset täyttyvät. Tämä täysi oikeussuoja edellyttää seuraavaksi, että hylätyllä tarjouksentekijällä on mahdollisuus tarkastella hankintasopimuksen tekemisestä tehdyn päätöksen pätevyyttä ajoissa, mikä merkitsee, että tästä päätöksestä pitää ilmoittaa hylätyille tarjouksentekijöille hyvissä ajoin ennen sopimuksen allekirjoittamista, jotta nämä viimeksi mainitut voivat EY 242 ja EY 243 artiklan sekä EY 225 artiklan 1 kohdan määräysten nojalla esittää välitoimihakemuksen, jossa pyydetään välitoimista päättävää tuomaria määräämään riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanon lykättäväksi, kunnes pääasiasta päättävä tuomioistuin antaa pääasiassa ratkaisun niiden kumoamiskanteesta, joka kohdistuu tähän päätökseen. Täysi ja tehokas oikeussuoja nimittäin merkitsee sitä, että yksityisten oikeussubjektien väliaikainen suoja voidaan varmistaa, jos se on välttämätöntä pääasiassa annettavan lopullisen päätöksen täyden tehokkuuden turvaamiseksi, jotta vältettäisiin aukko toimivaltaisten tuomioistuinten takaamassa oikeussuojassa. Lopuksi tehokkaan oikeussuojan säilyttämiseksi hankintaviranomaisen on noudatettava perusteluvelvollisuuttaan esittämällä riittävät perustelut jokaiselle hylätylle tarjouksentekijälle, joka on niitä pyytänyt, jotta tämä viimeksi mainittu voi käy ttää oikeuttaan parhaissa mahdollisissa olosuhteissa ja pystyy harkitsemaan asiaan vaikuttavista seikoista tietoisena, kannattaako sen saattaa asia toimivaltaisen tuomioistuimen ratkaistavaksi.

(ks. 119–122 kohta)

9. Julkisen hankintasopimuksen tekomenettelyn yhteydessä hylätyn tarjouksentekijän oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan sellaista päätöstä vastaan, jossa julkinen hankintasopimus annetaan toiselle tarjouksentekijälle, samoin kuin hankintaviranomaiselle kuuluvaa vastaavaa velvollisuutta ilmoittaa pyydettäessä päätöksensä perustelut, on pidettävä olennaisina menettelysäännöksinä, koska niillä on tarkoitus varmistaa, että hankintasopimuksen tekemistä koskeva päätös laaditaan siten, että tähän päätökseen johtaneen tarjouspyyntömenettelyn puolueettomuutta voidaan valvoa tehokkaasti. Siitä, ettei hankintaviranomainen noudattanut näitä olennaisia menettelysääntöjä, pitää seurata päätöksen kumoaminen.

(ks. 130 ja 131 kohta)

10. Euroopan investointipankille (EIP) annettu toimivalta valita vapaasti ne sopimuksentekoperusteet, joiden perusteella se aikoo tehdä sopimukset sen omaan lukuun tapahtuvassa hankintasopimuksen teossa, antaa sille mahdollisuuden ottaa huomioon kullekin hankinnalle ominaiset luonteen, tavoitteen ja ominaispiirteet.

On kuitenkin otettava huomioon Euroopan investointipankin omaan lukuunsa tekemiä julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekemistä koskevan oppaan määräykset, joilla pyritään takaamaan se, että EIP:lle annettua toimivaltaa valita sopimuksentekoperusteet käytetään tarjousten arvioinnin vaiheessa yhdenvertaisen kohtelun ja avoimuuden periaatteita noudattaen arvioitaessa tarjouksia hankinnan ratkaisemiseksi. Näiden määräysten tarkoituksena on yhtäältä nimittäin se, että kaikki kohtuullisen valistuneet ja tavanomaisen huolelliset tarjouksentekijät voivat tulkita ratkaisuperusteita samalla tavalla ja että niillä on näin ollen samat mahdollisuudet tarjoustensa ehtoja laatiessaan, ja toisaalta se, että suhteellisuusperiaatteen noudattaminen taataan.

Vaikka perusteita, joita hankintaviranomainen voi käyttää silloin, kun hankintasopimus tehdään taloudellisesti edullisimman tarjouksen perusteella, ei ole lueteltu tyhjentävästi kyseisessä hankintaoppaassa ja vaikka tässä määräyksessä näin ollen annetaan hallintoviranomaiselle toimivalta valita sen näkökulmasta parhaiten soveltuvat sopimuksentekoperusteet, tämä mahdollisuus kuitenkin koskee ainoastaan niitä perusteita, joilla pyritään selvittämään, mikä tarjouksista on taloudellisesti edullisin. Lähtökohtaisesti sellaiset sopimuksentekoperusteet, joilla ei pyritä selvittämään, mikä tarjouksista on taloudellisesti edullisin, vaan jotka liittyvät lähinnä sen arvioimiseen, kykenevätkö tarjouksentekijät täyttämään kyseisen sopimuksen, kuuluvat tarjouksentekijöiden valinnan vaiheeseen eikä niitä voida ottaa huomioon tarjousten keskinäisessä vertailussa.

Jos sellaisen tarjouksentekijän tarjous, jota ei ole suljettu pois tarjousmenettelystä ja joka täyttää hankintailmoituksessa tai hankintaeritelmässä mainitut valintaperusteet, ei hankintaviranomaisen mielestä vaikuta taloudellisesti edullisimmalta suhteessa hankintailmoituksessa tai hankintaeritelmässä mainittuihin sopimuksentekoperusteisiin, sen on hankintaviranomaisena hylättävä tämä tarjous, mutta sillä ei kuitenkaan ole oikeutta muuntaa hankinnan yleistä rakennetta muuttamalla jotain sopimuksenteon keskeisistä ehdoista. Jos hankintaviranomainen olisi tarjouskilpailumenettelyn aikana oikeutettu halutessaan muuttamaan tarjouskilpailun ratkaisemisen varsinaisia ehtoja, kuten sopimuksentekoperusteiden painotusta, tätä tarkoittavan ja merkityksellisissä sovellettavissa säännöksissä esitetyn nimenomaisen valtuutuksen puuttuessa, sopimuksen tekemistä sääntelevät ehdot, sellaisina kuin niistä on alun perin määrätty, vääristyisivät. Lisäksi tällainen käytäntö loukkaisi väistämättä avoimuusperiaatetta ja tarjouksentekijöiden yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, sillä menettelyn ehtojen yhtenäinen soveltaminen ja objektiivisuus eivät enää olisi taattuja.

(ks. 137, 138, 141, 142 ja 160 kohta)

11. Silloin kun unionin yleisellä tuomioistuimella ei Euroopan investointipankin hankintasopimuksen tekemisestä koskevan päätöksen kumoamismenettelyssä ole tiedossaan mitään seikkaa, jonka perusteella se voisi todeta tai sulkea varmasti pois sen, että tarjouskilpailun voittaneen tarjouksentekijän tarjouksen ja taloudellisen perusteen ja teknisten perusteiden suhteellisten painotusten muutokset ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä olivat luonteeltaan sellaisia, että ne vääristivät tarjousten keskinäistä vertailua hävinneiden tarjouksentekijöiden vahingoksi siten, että se vaikutti tarjouspyyntömenettelyn tulokseen, tämä epävarmuus on osoitettava EIP:n vastuulle hankintaviranomaisena.

(ks. 181 kohta)

12. Kun vahingonkorvauskanteen yhteydessä ei voida todeta, että lainvastaisen hankintaviranomaisen päätöksen, jolla suljetaan tarjouksentekijä julkista hankintaa koskevan tarjouskilpailumenettelyn ulkopuolella, tekemisen ja kantajan väittämän vahingon, joka on seurausta varsinaisen hankintasopimuksen menettämisestä, välillä olisi syy-yhteys, tällä tarjouksentekijällä ei ole perusteita vaatia korvausta vahingosta, joka on seurausta siitä, ettei se ole tehnyt puitesopimusta hankintaviranomaisen kanssa eikä varsinkaan pannut hankintasopimusta täytäntöön.

Tämä ei kuitenkaan vaikuta korvaukseen, johon kantaja voi olla oikeutettu SEUT 266 artiklan nojalla sen tilanteen palauttamiseksi asianmukaiseksi riidanalaisen päätöksen kumoamisen jälkeen.

(ks. 212 ja 214 kohta)