Asia T-370/06

Kuwait Petroleum Corp. ym.

vastaan

Euroopan komissio

”Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Tienpäällystebitumin markkinat Alankomaissa — Päätös, jolla todetaan EY 81 artiklan rikkominen — Sakot — Yhteistyö hallinnollisessa menettelyssä — Merkittävä lisäarvo — Yhdenvertainen kohtelu — Puolustautumisoikeudet”

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 27.9.2012

On syytä soveltaa sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun tiedonannon 23 kohdan b alakohdan viimeisen alakohdan rajoittavaa tulkintaa ja rajoittaa sen soveltaminen tilanteisiin, joissa kartelliin kuuluva yhtiö toimittaa komissiolle uusia tietoja rikkomisen vakavuudesta tai kestosta, ja jättää soveltamisalan ulkopuolelle tilanteet, joissa yhtiö toimittaa ainoastaan tietoja, jotka tukevat rikkomisesta jo olemassa olevia todisteita. Koska sakoista vapauttamista tai niiden lieventämistä koskeva menettely on poikkeus säännöstä, jonka mukaan yritykselle on määrättävä seuraamus kaikista kilpailusääntöjen rikkomisista, siihen liittyviä sääntöjä on tulkittava suppeasti. Sakoista vapauttamista tai niiden lieventämistä koskevien ohjelmien tehokkuus myös vaarantuisi, jos yrityksiltä puuttuisi kannustin olla ensimmäinen, joka toimittaa kartellin paljastavia tietoja komissiolle. Kyseisen säännöksen vähemmän rajoittava tulkinta johtaisi siihen, että komission tiedonannossaan tekemältä erottelulta yhden yrityksen, joka voi saada sakkoimmuniteetin (yhteistyötiedonannon A osa), ja yritysten, jotka voivat vaatia ainoastaan alennusta sakon määrästä (yhteistyötiedonannon B osa), välillä vietäisiin vaikutus, koska silloin myös viimeksi mainitut saisivat täysimääräisen sakkoimmuniteetin. Yhteistyötiedonannossa tehdään näin ollen ero yrityksen, joka ensimmäisenä toimittaa todisteita, joiden perusteella komissio voi todeta kilpailusääntöjen rikkomisen tai antaa määräyksen tutkinnan suorittamista, ja joka saa täysimääräisen sakkoimmuniteetin, ja muiden yritysten, jotka eivät täytä kyseisiä edellytyksiä ja voivat saada ainoastaan enintään 50 prosentin alennuksen sakon määrästä, välillä. Niinpä komissio ei tee oikeudellista virhettä, jos se katsoo, että se voi ottaa yrityksen sakon määrittämisessä huomioon tosiseikat, joiden vahvistamiseen kyseinen yritys on tiettyjä todisteita toimittamalla osallistunut mutta jotka olivat jo komission tiedossa. Tällainen tulkinta ei ole luottamuksensuojan periaatteen vastainen, jos komissio ei ole missään vaiheessa antanut yritykselle täsmällisiä vakuutteluja sen mahdollisuudesta saada sakkoimmuniteetti. Sakoista vapauttamisen tai niiden lieventämisen yhteydessä on yleisesti niin, että kaikki sitä hakevat toimittavat komissiolle tietoja tietämättä, mitä komissiolla on jo tiedossaan, eikä niillä näin ollen voi olla mitään perusteltua odotusta mahdollisesti saamansa alennuksen määrästä. (ks. 33–38 kohta)

Sellainen tutkimuksessa tehty yhteistyö, joka ei ylitä sitä, mikä perustuu asetuksen N:o 17 11 artiklan 4 ja 5 kohdan nojalla yrityksille kuuluviin velvollisuuksiin, ei oikeuta sakon määrän alentamiseen sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun tiedonannon perusteella. Tällainen alennus on sitä vastoin oikeutettu silloin, kun yritys on toimittanut tietoja, jotka ylittävät selvästi sen, mitä komissio voi vaatia asetuksen N:o 17 11 artiklan nojalla. Jotta sakkoa voitaisiin alentaa yhteistyön perusteella, kyseessä olevan yrityksen on toiminnallaan helpotettava komission tehtävää eli unionin kilpailusääntöjen rikkomisten toteamista ja niistä rankaisemista ja ilmennettävä todellista yhteistyöhenkeä. Yhtäältä unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä on siis tutkia, onko komissio jättänyt huomiotta sen, missä määrin kyseessä olevien yritysten yhteistyö on ollut laajempaa kuin asetuksen N:o 17 11 artiklassa edellytetty yhteistyö. Se harjoittaa tämän osalta kokonaisvaltaista valvontaa, joka koskee erityisesti puolustautumisoikeuksista seuraavia sen velvollisuuden rajoja, joka yrityksillä on vastata tietopyyntöihin. Toisaalta unionin yleisen tuomioistuimen on tutkittava, onko komissio arvioinut asianmukaisesti yhteistyötiedonannon kannalta yhteistyöstä kilpailusääntöjen rikkomisen toteamiselle koitunutta hyötyä. Komissiolla on kyseisessä tiedonannossa asetetuin rajoituksin harkintavaltaa arvioida, ovatko tiedot tai asiakirjat, joita yritykset ovat vapaaehtoisesti toimittaneet, helpottaneet sen tehtävää ja onko tarpeen myöntää tietylle yritykselle alennus tämän tiedonannon nojalla. Tätä arviointia koskee rajoitettu tuomioistuinvalvonta. Komissiolla on sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun tiedonannon soveltamisessa harkintavaltaa arvioida, ovatko tiedot tai asiakirjat, joita yritykset ovat vapaaehtoisesti toimittaneet, helpottaneet sen tehtävää ja onko tarpeen myöntää yritykselle alennus kyseisen tiedonannon nojalla. Myös kyseiseen arviointiin kohdistuu rajoitettu tuomioistuinvalvonta. (ks. 49 ja 50 kohta)

Sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun tiedonannon 7, 21 ja 22 kohdasta ilmenee, että komission on arvioitava sitä, missä määrin kunkin yrityksen antamat tiedot ovat sisältönsä ja antamisajankohtansa suhteen tosiasiallisesti auttaneet osoittamaan kilpailusääntöjen rikkomisen, ja että käsite ”merkittävä lisäarvo” tarkoittaa sitä, missä määrin toimitetut todisteet luonteensa ja yksityiskohtaisuutensa vuoksi parantavat komission mahdollisuuksia vahvistaa kyseessä olevat tosiseikat. Komissio antaa näin ollen erityisen arvon todisteille, jotka antavat sille yhdessä muiden, sen hallussa jo olevien todisteiden kanssa mahdollisuuden todeta kartellin olemassaolo, tai todisteille, jotka tukevat jo olemassa olevia todisteita, taikka todisteille, joilla on välittömiä vaikutuksia kartellin vakavuuteen tai kestoon. (ks. 53 kohta)

Sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun tiedonannon 27 kohdan mukaan komissio arvioi kunkin sakkojen lieventämistä hakeneen yrityksen lopullisen tilanteen hallintomenettelyn lopussa tekemässään päätöksessä. Niinpä komission on arvioitava yrityksen toimittamien tietojen arvo hallinnollisen menettelyn päättyessä, eikä sitä voida moittia siitä, jos se katsoo, ettei se voi palkita yritystä lausunnoista, jotka olivat sen mielestä vaikuttaneet yhdessä menettelyn vaiheessa vakuuttavilta mutta osoittautuneet hallinnollisen menettelyn myöhemmässä vaiheessa käyttökelvottomiksi siitä syystä, että yritys on muotoillut lausuntojaan uudelleen. (ks. 54 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 59, 61, 62 ja 65 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 77–80 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 81 kohta)