6.

Kantongerecht te Rotterdam pyytää yhteisöjen tuomioistuimelta 18.10.1993 antamallaan päätöksellä ( 5 ) ennakkoratkaisua kysymyksiin, jotka Kantongerecht te Utrecht on 18.3.1993 esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle asiassa Fisscher ( 6 ). Kantongerecht te Rotterdamin ennakkoratkaisupyyntöä koskevassa päätöksessä viitataan suoraan Kantongerecht te Utrechtin esittämiin kysymyksiin ja esitetään lisäksi tiettyjä täydentäviä kysymyksiä. Ennakkoratkaisukysymykset ovat kokonaisuudessaan seuraavat: ”1) Katsotaanko kyseessä olevan kaltainen oikeus kuulua sellaiseen ammatilliseen eläkejärjestelmään, joka on viranomaisten edellyttämänä pakollinen, osaksi työsuorituksesta saatavaa vastiketta, ja kuuluuko se EY:n perustamissopimuksen 119 artiklassa tarkoitetun samapalkkaisuusperiaatteen soveltamisalaan ? 1a) Johtaako seuraavassa lueteltujen seikkojen huomioonottaminen siihen, että tässä ensimmäisenä esitettyyn kysymykseen on vastattava eri tavalla kuin Kantongerecht te Utrechtin esittämään ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen: a) Sosiaalipoliittisten syiden (toimialakohtaisen eläkejärjestelmän kustannukset jaetaan kaikkien tällä toimialalla toimivien yritysten kesken) lisäksi Wet betreffende verplichte deelneming in een bedrijfspensioenfonds (laki pakollisesta liittymisestä ammatilliseen eläkekassaan, jäljempänä BPF-laki) säädettiin toimialan sisäisen kilpailun hillitsemiseksi. b) Alkuperäisessä esityksessä BPFlaiksi amatilliseen eläkejärjestelmään liittyminen oli yrityksille pakollista, mutta lopullisessa lakitekstissä (Tweede Kamer 1948—1949 785, nro 6) ei tällaista säännöstä ole. c) Onko Stichting Thuiszorg Rotterdam vastustanut sitä, että ammatilliseen eläkekassaan kuuluminen tehdään pakolliseksi (mikä ei kuitenkaan vaikuttanut ministeriön päätökseen)? d) Onko Stichting Thuiszorg tehnyt työntekijöidensä piirissä selvityksen, jonka perusteella sillä olisi ollut perusteltu syy pyytää vapautusta pakollisesta järjestelmään liittymisestä tai ilmoittaa työntekijöilleen vapautusmahdollisuudesta? 2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Barber antamassa tuomiossa, joka koski tietynlaisia sopimusperusteisia eläkejärjestelyjä (contracted out schemes), vahvistamaa ajallista rajoitusta soveltaa myös sellaiseen ammatilliseen eläkejärjestelmään, josta tässä oikeusriidassa on kysymys ja jonka piiriin kantajaa ei ollut hyväksytty tämän avioliiton perusteella? 2a) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Barber antamassa tuomiossa, joka koski tietynlaisia sopimusperusteisia eläkejärjestelyjä (contracted out schemes), vahvistamaa ajallista rajoitusta soveltaa, kun kyseessä on eläkkeen maksaminen? 3) Onko eläkejärjestelmää täytäntöönpanevan ja hallinnoivan elimen (ammatillinen eläkekassa) sovellettava ETY:n perustamissopimuksen 119 artiklan sisältämää samapalkkaisuuden periaatetta niissä tapauksissa, joissa yrityksessä sovellettava eläkejärjestelmä on saatettu lain nojalla pakolliseksi, ja voiko työntekijä, joka on joutunut epäedulliseen asemaan siitä syystä, ettei tätä artiklaa ole noudatettu, kohdistaa vaatimuksensa suoraan eläkekassaan siten, että eläkekassa samastetaan työnantajaan? Tämän kysymyksen selventämiseksi on tuotava esiin se, ettei Kantongerecht voi tutkia rikkomusperusteisia vahingonkorvauskanteita, sillä ne ylittävät sen toimivallan. Vireillä olevan asian kannalta merkityksellinen kysymys on siten se, voiko kantaja työsopimuksensa perusteella kohdistaa vaatimuksensa eläkekassaan. 4) Jos kantajalla on EY:n perustamissopimuksen 119 artiklaan perustuva oikeus kuulua ammatilliseen eläkekassaan taannehtivin vaikutuksin, jotka ulottuvat 1.1.1991 edeltäneeseen aikaan, onko kantaja tässä tapauksessa vapautettu maksamasta maksuja, jotka hänen olisi pitänyt maksaa, jos hänet olisi aikaisemmin hyväksytty kassan jäseneksi? 5) Onko asiassa merkitystä sillä, ettei kantaja ole aikaisemmin ryhtynyt oikeudellisiin toimenpiteisiin niiden oikeuksien toteuttamiseksi, joita hän nyt vaatii? 6) Vaikuttavatko ETY:n perustamissopimuksen 119 artiklaa koskeva pöytäkirja (’Barber-pöytäkirja’), joka on liitetty Maastrichtin sopimuksen liitteeksi, ja lakialoitteen nro 20890 III pykälä, joka sisältää siirtymävaiheen säännöksiä neljännen direktiivin täytäntöönpanemiseksi, käsiteltävänä olevaan asiaan, joka on tullut vireille haastetiedoksiannolla 16.7.1992 Kantongerechtissä.” Edellä mainitut kysymykset koskevat perustamissopimuksen 119 artiklan soveltamista ammatillisiin eläkejärjestelmiin ja edellä mainitun Barber-tuomion oikeusvaikutusten ajallisen rajoittamisen soveltumista asiaan.