Niiden jäsenvaltioiden lukumäärä, jotka ovat antaneet lainsäädäntöä tai joiden tarkoituksena on ollut antaa lainsäädäntöä kyseisellä alalla komission ehdotuksen antamisajankohtaan mennessä, ei ole myöskään sellaisenaan ratkaiseva sen, että unionin lainsäätäjä on käyttänyt EY 95 artiklaa, laillisuuden arvioinnin kannalta, jos kyseisen artiklan käyttöä koskevat edellytykset täyttyivät kyseisen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyn toimen antamisajankohtana.

Unionin toimen laillisuutta on arvioitava toimen antamisajankohtana olemassa olleiden tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen perusteella. Kun kyseessä on kanne, jossa riitautetaan EY 95 artiklan käyttö asetuksen antamiseen, kyseisen unionin toimen antamisajankohtaa on näin ollen pidettävä ratkaisevana tutkittaessa, täyttyivätkö edellytykset, jotka mahdollistavat EY 95 artiklan käytön. Ajankohta, jona komissio on antanut asetusta koskevan ehdotuksen, ei voi sitä vastoin olla merkityksellinen kyseisen tutkinnan kannalta. Sellaisen kanteen yhteydessä, joka on nostettu lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytystä toimesta, kyseinen ehdotus, jota voidaan muuttaa lainsäädäntömenettelyn aikana, ei ole nimittäin unionin tuomioistuinten laillisuusvalvonnan kohteena vaan sen kohteena on kyseinen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytty toimi, sellaisena kuin unionin lainsäätäjä on sen antanut kyseisen menettelyn päätteeksi.

EY 95 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla toimenpiteillä on tosiasiallisesti oltava tarkoituksena parantaa sisämarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa koskevia edellytyksiä. Vaikka pelkästään sen toteaminen, että kansallisten säännöstöjen välillä on eroja ja että on olemassa perusvapauksien rajoitusten tai kilpailun vääristymien abstrakti vaara, ei riitä perustelemaan EY 95 artiklan valintaa oikeusperustaksi, unionin lainsäätäjä voi käyttää sitä erityisesti silloin, kun kansallisten säännöstöjen välillä on eroja ja nämä erot ovat omiaan rajoittamaan perusvapauksia ja näin ollen vaikuttamaan suoraan sisämarkkinoiden toimintaan tai vääristämään tuntuvasti kilpailua. Kyseisen määräyksen käyttö on mahdollista myös silloin, kun pyritään ehkäisemään tällaisten kaupan esteiden syntymistä, kun ne aiheutuvat kansallisten lainsäädäntöjen eriytymisestä. Tällaisten esteiden syntymisen on kuitenkin oltava todennäköistä, ja kyseessä olevan toimenpiteen tarkoituksena on oltava niiden ehkäiseminen.

Perusteluista, jotka asetuksessa on esitettävä EY 95 artiklan käytön perustelemiseksi, on todettava, että koska riittää, että soveltamisalaltaan yleisten toimien perusteluissa todetaan yhtäältä kokonaistilanne, joka johti toimen antamiseen, ja toisaalta ne yleiset tavoitteet, joihin toimella pyritään, unionin lainsäätäjää ei voida moittia siitä, että se on esittänyt ainoastaan yleisesti kyseistä aihepiiriä koskevien kansallisten säännöstöjen väliset erot ja niistä aiheutuvat häiriöt sisämarkkinoiden toimintaan. Erityisesti unionin lainsäätäjä ei ole velvollinen täsmentämään itse asetuksen johdanto-osan tekstissä niiden jäsenvaltioiden lukumäärää ja nimiä, joiden kansallisen säännöstön takia kyseinen toimi on annettu.

Koska kyseisen asetuksen perustelut ovat sellaisinaan riittäviä, unionin tuomioistuimia ei voida myöskään moittia siitä, että ne ovat ottaneet tutkinnassaan huomioon oikeudenkäynnin aikana annettuja jäsenvaltioiden lainsäädäntötilannetta, joka on johtanut kyseisen asetuksen antamiseen, koskevia lisätietoja, sillä näissä tiedoissa ainoastaan täsmennetään asetuksen perusteluita.

(ks. 26, 27, 29 ja 30 kohta)