JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

YVES BOT

26 päivänä maaliskuuta 2009 ( 1 )

Yhdistetyt asiat C-125/07 P, C-133/07 P, C-135/07 P ja C-137/07 P

Erste Group Bank AG, aiemmin Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG ym.,

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Sisällys

I Asiaa koskevat oikeussäännöt II Tosiseikasto III Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostettu kanne ja valituksenalainen tuomio IV Asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa ja asianosaisten vaatimukset V Valitusperusteet A Ersten valitusperusteet (asia C-125/07 P) B RZB:n valitusperusteet (asia C-133/07 P) C BA-CA:n valitusperusteet (asia C-135/07 P) D ÖVAG:n valitusperusteet (asia C-137/07 P) VI Valitusten yhdistäminen ja niiden käsittely tässä ratkaisuehdotuksessa VII Alustavat huomautukset A Yhteisöjen tuomioistuimen näiden valitusten yhteydessä harjoittaman valvonnan laajuus B Kilpailua rajoittaviin menettelytapoihin ja sopimuksiin kohdistuvan valvonnan oikeudellinen ja tosiasiallinen asiayhteys VIII EY 81 artiklan 1 kohdan rikkomista koskevat valitusperusteet A Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttamista koskevaa edellytystä on arvioitu virheellisesti 1. Valitusperusteen ensimmäinen osa, jonka mukaan koko maan alueen kattavan kartellin kykyä vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan tuntuvasti on arvioitu virheellisesti a) Asianosaisten lausumat b) Asian arviointi 2. Valitusperusteen toinen osa, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi on virheellinen, koska se on tutkinut kartellin rajatylittäviä vaikutuksia kokonaisvaltaisesti a) Asianosaisten lausumat b) Asian arviointi i) Ensimmäinen väite, joka koskee yhteisön oikeuskäytännön virheellistä soveltamista ja arviointia – Asiassa VGB ym. vastaan komissio annettu tuomio – Yhdistetyissä asioissa Bagnasco ym. annettu tuomio ii) Merkityksellisten markkinoiden määritelmää koskevan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen analyysin virheellisyys, puutteellisuus ja ristiriitaisuus – Tapa, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut merkityksellisten markkinoiden virheellistä määritelmää koskevia väitteitä – Perustelujen puutteellisuus ja ristiriitaisuus – Virheellinen viittaus asiassa SPO ym. vastaan komissio annettuun tuomioon 3. Valitusperusteen kolmas osa, jonka mukaan ei ole osoitettu, että kartelli vaikutti yhteisön sisäiseen kauppaan tuntuvasti a) Asianosaisten lausumat b) Asian arviointi 4. Neljäs osa, jonka mukaan kartellin todellista vaikutusta markkinoihin ei ole analysoitu a) Asianosaisten lausumat b) Asian arviointi B Toinen valitusperuste, jonka mukaan vastuu kilpailusääntöjen rikkomisesta on kohdennettu väärin 1. Asianosaisten lausumat 2. Asian arviointi IX Valitusperusteet, joiden mukaan asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohtaa on rikottu, koska kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta ja sakon perusmäärää koskevassa arvioinnissa on oikeudellisia virheitä ja perusteluja koskevia virheitä ja koska sillä loukataan puolustautumisoikeuksia A Ensimmäinen valitusperuste, joka koskee kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden arvioinnissa tapahtuneita oikeudellisia virheitä 1. Valitusperusteen ensimmäinen osa, jonka mukaan arviointi ei ole suuntaviivojen mukainen a) Asianosaisten lausumat b) Asian arviointi 2. Valitusperusteen toinen osa, jonka mukaan kilpailusääntöjen rikkomisen ”laatua” on arvioitu virheellisesti a) Asianosaisten lausumat b) Asian arviointi 3. Valitusperusteen kolmas osa, jonka mukaan kilpailusääntöjen rikkomisen ”todellista vaikutusta markkinoihin” on arvioitu virheellisesti a) Asianosaisten lausumat b) Asian arviointi i) Yhteisöjen tuomioistuinten noudattama lähestymistapa ii) Kannanotto 4. Valitusperusteen neljäs osa, jonka mukaan ”merkityksellisten maantieteellisten markkinoiden laajuutta” on arvioitu virheellisesti a) Asianosaisten lausumat b) Asian arviointi 5. Valitusperusteen viides osa, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut menettelyjen valikoivaa vireillepanoa virheellisesti ja laiminlyönyt perusteluvelvollisuuden a) Asianosaisten lausumat b) Asian arviointi 6. Valitusperusteen kuudes osa, jonka mukaan kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta ei ole arvioitu kokonaisvaltaisesti a) Asianosaisten lausumat b) Asian arviointi 7. Valitusperusteen seitsemäs osa, jonka mukaan valittajien jakoa luokkiin on arvioitu virheellisesti a) Valittajien väitteet i) Ensimmäinen väite, jonka mukaan hajautetusti organisoituihin pankkiryhmiin kuuluvien pankkien markkinaosuuksien kohdentaminen keskuslaitoksille on lainvastaista – Kohdentamisen peruslähtökohta ja kohdentamisessa käytetyt arviointiperusteet – Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan rikkominen, seuraamuksen suhteellisuutta koskevan periaatteen ja periaatteen, jonka mukaan vastuu kilpailuoikeuden rikkomisesta on henkilökohtainen, sekä yhdenvertaisuusperiaatteen loukkaaminen ii) Toinen väite, jonka mukaan puolustautumisoikeuksia on loukattu iii) Kolmas väite, jonka mukaan keskuslaitosten roolia ja tehtäviä pankkiryhmissä on arvioitu virheellisesti iv) Neljäs väite, jonka mukaan Ersten ja säästökassaryhmän markkinaosuudet on määritetty väärin v) Viides väite, jonka mukaan tosiseikat ja selvitysaineisto on otettu huomioon vääristyneellä tavalla b) Asian arviointi i) Ensimmäinen väite, jonka mukaan hajautetusti organisoituihin pankkiryhmiin kuuluvien pankkien markkinaosuuksien kohdentaminen keskuslaitoksille on lainvastaista B Toinen valitusperuste, joka koskee oikeudellisia virheitä, perustelujen puutteellisuutta ja selvitysaineiston ottamista huomioon vääristyneellä tavalla siltä osin kuin on kysymys lieventävien olosuhteiden olemassaolosta a) Valitusperusteen ensimmäinen osa, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut ÖVAG:n passiivista käyttäytymistä virheellisesti i) Asianosaisten lausumat – Ensimmäinen väite, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on käyttänyt tuomiovaltaansa väärin – Toinen väite, jonka mukaan on käytetty virheellistä arviointiperustetta – Kolmas väite, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitetty selvitysaineisto on otettu huomioon vääristyneellä tavalla – Neljäs väite, joka koskee perustelujen ristiriitaisuutta ii) Asian arviointi b) Valitusperusteen toinen osa, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut viranomaisten osallistumista pankkien kokouksiin virheellisesti i) Asianosaisten lausumat ii) Asian arviointi c) Valitusperusteen kolmas osa, jonka mukaan komissio on arvioinut kokousten julkisuutta virheellisesti i) Asianosaisten lausumat ii) Asian arviointi C Kolmas valitusperuste, joka koskee oikeudellisia virheitä, yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, luottamuksensuojan periaatteen ja puolustautumisoikeuksien loukkaamista sekä perustelujen puutteellisuutta ja ristiriitaisuutta yhteistyötiedonannon D kohdan soveltamisen osalta 1. Valitusperusteen ensimmäinen osa, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut komission harkintavaltaa ja oman valvontavaltansa käyttöä virheellisesti a) Asianosaisten lausumat b) Asian arviointi 2. Valitusperusteen toinen osa, jonka mukaan yhteistyötiedonannon soveltamisessa on tapahtunut oikeudellisia virheitä a) Ensimmäinen väite, joka koskee virheellisen arviointiperusteen käyttöä ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista i) Asianosaisten lausumat ii) Asian arviointi b) Toinen väite, joka koskee yritysten yhteistyön laajuuden tutkinnassa tapahtuneita oikeudellisia virheitä, yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, luottamuksensuojan periaatteen ja puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaatteen loukkaamista sekä puutteellisia ja ristiriitaisia perusteluja i) RZB:n ensimmäinen väite, jonka mukaan tietojensaantipyyntöihin annettujen vastausten vapaaehtoisuutta on arvioitu virheellisesti ja puolustautumisoikeuksia on loukattu – Asianosaisten lausumat – Asian arviointi ii) Toinen väite, joka koskee tosiseikoista annetun yhteisen selvityksen arvioinnissa tapahtuneita oikeudellisia virheitä – Asianosaisten lausumat – Asian arviointi iii) Kolmas väite, jonka mukaan sitä, että RZB on myöntänyt kilpailusääntöjen rikkomisen kilpailunvastaisen tarkoituksen, on arvioitu virheellisesti ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu – Asianosaisten lausumat – Asian arviointi iv) Neljäs väite, joka koskee todistustaakan kääntämistä RZB:n yhteistyön arvon osalta ja luottamuksensuojan periaatteen loukkaamista – Asianosaisten lausumat – Asian arviointi v) Viides väite, joka koskee oikeudellisia virheitä ja perustelujen ristiriitaisuutta BA-CA:n esittämien täydentävien asiakirjojen arvoa koskevan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen analyysin osalta – Asianosaisten lausumat – Asian arviointi vi) Kuudes väite, jonka mukaan BA-CA:n vastauksia väitetiedoksiantoon ei ole otettu huomioon – Asianosaisten lausumat – Asian arviointi 3. Valitusperusteen kolmas osa, jonka mukaan puolustautumisoikeuksia on loukattu siltä osin kuin niihin sisältyy oikeus tulla kuulluksi a) Asianosaisten lausumat b) Asian arviointi D Neljäs valitusperuste, jonka mukaan puolustautumisoikeuksia on loukattu, siltä osin kuin niihin sisältyy oikeus tulla kuulluksi, ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on laiminlyönyt perusteluvelvollisuutensa niiden päätelmien osalta, jotka koskevat sakkojen alentamista koskevia vaatimuksia 1. Asianosaisten lausumat 2. Asian arviointi X Valituksenalaisen tuomion kumoamisen seuraukset A Ensimmäinen peruste, jonka mukaan kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta ja sakon perusmäärää on arvioitu virheellisesti, kun otetaan huomioon, ettei kartellin todellista vaikutusta markkinoihin ole osoitettu 1. Asianosaisten lausumat 2. Asian arviointi B Toinen peruste, jonka mukaan rikkomisen vakavuuden arviointia ja sakon perusmäärän laskemista varten toteutettua Ersten, RZB:n ja ÖVAG:n luokittelua on arvioitu virheellisesti 1. Riidanalainen päätös 2. Yhteenveto asianosaisten lausumista 3. Asian arviointi XI Oikeudenkäyntikulut XII Ratkaisuehdotus

”Muutoksenhaku — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Itävaltalaisten pankkien sopimus talletus- ja luottokoroista — ”Lombard-klubi” — Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan — Sakkojen laskeminen — Yritysseuraanto — Todellinen vaikutus markkinoihin — Kartellin täytäntöönpano”

1. Nyt käsiteltävänä oleva asia koskee neljän itävaltalaisen pankin eli Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG:n ( 2 ) (C-125/07 P), Raiffeisen Zentralbank Österreich AG:n ( 3 ) (C-133/07 P), Bank Austria Creditanstalt AG:n ( 4 ) (C-135/07 P) ja Österreichische Volksbanken AG:n ( 5 ) (C-137/07 P) valituksia Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa Raiffeisen Zentralbank Österreich ym. vastaan komissio 14.12.2006 antamasta tuomiosta. ( 6 )

2. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisessa tuomiossa pääasiallisesti pysyttänyt komission päätöksen 2004/138/EY, ( 7 ) jossa näiden yritysten todettiin osallistuneen useisiin EY 81 artiklan vastaisiin sopimuksiin ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin Itävallan pankkituotteiden- ja palvelujen markkinoilla. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kuitenkin muutti Österreichische Postsparkasse AG:lle (jäljempänä PSK) määrättyä seuraamusta käyttäessään valvontavaltaansa rikkomisen kestoa ja pankkien komission kanssa harjoittamaa yhteistyötä koskevien Euroopan yhteisöjen komission toteamusten osalta.

3. Käsiteltävinä olevissa valituksissa valittajat riitauttavat sen, miten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on analysoinut EY 81 artiklan 1 kohdan soveltamisen edellytyksiä ja erityisesti edellytystä, joka koskee jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistuvaa vaikutusta. Lisäksi valittajat arvostelevat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, että tämä on rikkonut neuvoston asetuksen N:o 17 ( 8 ) 15 artiklan 2 kohtaa erityisesti arvioimalla rikkomisen vakavuutta virheellisesti laskiessaan sakkoa. Valittajat esittävät vielä useita moitteita sen osalta, miten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut lieventävien olosuhteiden olemassaoloa ja valittajien menettelyssä harjoittaman yhteistyön laajuutta.

4. Ehdotan tässä ratkaisuehdotuksessa, että yhteisöjen tuomioistuin kumoaa valituksenalaisen tuomion, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt kaksi oikeudellista virhettä, siltä osin kuin on kysymys rikkomisen vakavuuden arvioimisesta sakon perusmäärää laskettaessa.

5. Käsitykseni mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on nimittäin tehnyt ensimmäisen oikeudellisen virheen katsoessaan, että komissio saattoi päätellä kartellin täytäntöönpanon perusteella, että rikkomisella oli todellinen vaikutus markkinoihin. Katson lisäksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt toisen oikeudellisen virheen ja perustellut valituksenalaista tuomiota ristiriitaisesti katsoessaan, että komissio saattoi rikkomisen vakavuutta arvioidessaan ja sakon perusmäärää laskiessaan kohdentaa keskuslaitosten asemassa olleille Erstelle, RZB:lle ja ÖVAG:lle niiden hajautetusti organisoituihin pankkiryhmiin kuuluvien pankkien markkinaosuudet, vaikka se ei asettanut niitä vastuuseen viimeksi mainittujen pankkien sääntöjenvastaisesta käyttäytymisestä.

6. Koska asia on mielestäni ratkaisukelpoinen, ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin perussääntönsä 61 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti ratkaisee itse lopullisesti nämä kaksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitettyä kumoamisperustetta. Tämän todettuani ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin kumoaa riidanalaisen päätöksen 3 artiklan ja vahvistaa täyttä harkintavaltaansa käyttäen, kuinka suuri sakko kullekin yritykselle on määrättävä.

I Asiaa koskevat oikeussäännöt

7. EY 81 artiklassa kielletään ”sellaiset yritysten väliset sopimukset, yritysten yhteenliittymien päätökset sekä yritysten yhdenmukaistetut menettelytavat, jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja joiden tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla tai joista seuraa, että kilpailu estyy, rajoittuu tai vääristyy yhteismarkkinoilla”.

8. Jos tätä määräystä rikotaan, komissio voi asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan mukaan ”määrätä yrityksille tai yritysten yhteenliittymille sakon, joka on vähintään 1000 ja enintään 1000000 [euroa] taikka tätä suurempi mutta enintään 10 prosenttia kunkin rikkomukseen osallisen yrityksen edellisen tilikauden liikevaihdosta”.

9. Varmistaakseen päätöstensä avoimuuden ja objektiivisuuden suhteessa yrityksiin kuin myös yhteisöjen tuomioistuimiin komissio julkaisi vuonna 1998 suuntaviivat, joissa se esitti asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskentamenetelmän. ( 9 )

10. Suuntaviivojen 1 kohdassa määrätään, että sakon määrän laskemiseksi sakon perusmäärä vahvistetaan asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdassa säädettyjen arviointiperusteiden eli rikkomisen vakavuuden ja keston perusteella.

11. Rikkomisen vakavuuden arvioinnissa on ensinnäkin otettava huomioon rikkomisen laatu, sen todellinen vaikutus markkinoihin, jos se on mitattavissa, ja laajuus asian kannalta merkityksellisillä maantieteellisillä markkinoilla (suuntaviivojen 1 A kohdan ensimmäinen alakohta). Tässä yhteydessä rikkomiset jaetaan kolmeen luokkaan eli ”vakavaa vähäisempiin rikkomuksiin”, joista määrättävän sakon mahdollinen määrä on 1000–1000000 euroa, ”vakaviin rikkomuksiin”, joiden osalta tämä määrä voi vaihdella 1 miljoonasta 20 miljoonaan euroon, ja ”erittäin vakaviin rikkomuksiin”, joiden osalta tämä määrä on yli 20 miljoonaa euroa (suuntaviivojen 1 A kohdan toisen alakohdan ensimmäinen, toinen ja kolmas luetelmakohta).

12. Toiseksi rikkomisen vakavuutta arvioidaan asianomaisten yritysten ominaispiirteiden perusteella. Kussakin luokassa määrättyjen seuraamusten asteikko antaa mahdollisuuden vaihdella yritykseen sovellettavaa seuraamusta rikkomuksen laadun mukaan. Komissio ottaa tällöin huomioon asianomaisten yritysten todellisen taloudellisen kapasiteetin aiheuttaa vahinkoa, ja se määrittää sakon määrän tasolle, jonka on oltava varoittava (suuntaviivojen 1 A kohdan neljäs alakohta). Tässä vaiheessa komissio voi jakaa yritykset eri luokkiin ja vaihdella sakon perusmäärää kunkin yrityksen osalta.

13. Kolmanneksi komissio ottaa huomioon rikkomisen keston.

14. Suuntaviivojen 2 ja 3 kohdan nojalla komissio voi seuraavaksi ottaa huomioon tietyt raskauttavat tai lieventävät olosuhteet korottaakseen tai alentaakseen sakon perusmäärää.

15. Suuntaviivojen 4 kohdan mukaan komissio voi lisäksi soveltaa 18.7.1996 antamaansa tiedonantoa sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa. ( 10 ) Tiedonannossa määritellään edellytykset, joilla komission kanssa kartelleja koskevissa tutkimuksissa yhteistyössä olevat yritykset voidaan vapauttaa sakoista tai niille muussa tapauksessa määrättyjä sakkoja lievennetään.

16. Yhteistyötiedonannon D kohdassa todetaan seuraavaa: ”Sakkojen määrän merkittävä alentaminen 1. Jos yritys tarjoutuu yhteistyöhön ilman, että kaikki edellä B tai C kohdassa esitetyt edellytykset täyttyvät, yritykselle voidaan myöntää 10–50 prosenttia alennusta siihen sakkojen määrään, mikä sille olisi määrätty ilman yhteistyötä. 2. Näin voidaan menetellä erityisesti, jos: — yritys toimittaa komissiolle ennen [väitetiedoksiannon lähettämistä] tietoja, asiakirjoja tai muita todisteita, jotka auttavat rikkomuksen todistamisessa[,] — saatuaan tiedon [väitetiedoksiannosta] yritys ilmoittaa komissiolle, että se ei kiistä niiden seikkojen olemassaoloa, joihin komission esittämät syytökset perustuvat.” ( *1 )

17. Suuntaviivojen 5 kohdan a alakohdan ensimmäisessä alakohdassa todetaan yleisenä huomiona, että sakon lopullinen määrä ei saa missään tapauksessa ylittää 10:tä prosenttia yrityksen koko maailmasta kertyvästä liikevaihdosta asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

II Tosiseikasto

18. Asian tosiseikoista, sellaisina kuin ne ilmenevät valituksenalaisesta tuomiosta, voidaan esittää seuraava yhteenveto.

19. Poliittinen puolue Freiheitliche Partei Österreichs teki 30.6.1997 kantelun kahdeksasta itävaltalaisesta luottolaitoksesta, joiden epäiltiin osallistuneen EY 81 artiklan vastaisiin sopimuksiin ja/tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin. Komissio teki kesäkuussa 1998 yllätystarkastuksia näiden yritysten toimitiloihin ja sen jälkeen lähetti niille syyskuussa 1998 tietojensaantipyynnön. Suurimmat asianomaisista pankeista tarjosivat komissiolle ”yhteistyötään” asian tutkimisessa.

20. Komissio toimitti 13.9.1999 kahdeksalle pankille päivätyn väitetiedoksiantonsa. Pankit saivat tutustua asiakirja-aineistoon ja esittivät kirjallisia huomautuksia. Niitä myös kuultiin. Tämän jälkeen komissio lähetti täydentävän väitetiedoksiannon, josta asianomaiset yritykset saivat esittää kirjallisia ja suullisia huomautuksia. Komissio arvosteli näitä yrityksiä lähinnä siitä, että ne olivat toteuttaneet verkoston, josta se käyttää nimitystä Lombard-verkosto, eli pitäneet joukon säännöllisiä kokouksia, joissa ne yhteensovittivat toimintaansa suhteessa kaikkiin olennaisiin Itävallan pankkituotteiden ja -palvelujen markkinoiden kilpailumuuttujiin säännöllisesti.

21. Komissio teki riidanalaisen päätöksen 11.6.2002.

22. Komissio on luonnehtinut toteamiaan tosiseikkoja monitahoiseksi rikkomiseksi, joka on ollut huomattavan pitkäaikaista. Riidanalaisen päätöksen adressaatteina olevat yritykset on valittu sen perusteella, miten usein ne osallistuivat tärkeimpiin kokouksiin, ja sen roolin perusteella, joka niillä oli kokonsa vuoksi Itävallan pankkimarkkinoilla.

23. Riidanalaisessa päätöksessä todetaan, että ennen kaikkea korkoja ja maksuja koskevilla pankkien välisillä sopimuksilla on ollut Itävallassa pitkät perinteet, mikä on perustunut osittain kansalliseen lainsäädäntöön. Tämä lainsäädäntö kumottiin viimeistään 1.1.1994, kun Itävallan tasavalta liittyi Euroopan talousalueeseen (ETA) ja Bundesgesetz über das Bankwesen ( 11 ) (laki pankkitoiminnasta) tuli voimaan. Komissio on kuitenkin todennut, että luottolaitokset jatkoivat sopimusten tekemistä pankkien kokousten vakiintuneen ja kietoutuneen verkoston puitteissa.

24. Riidanalaisessa päätöksessä selvitetään, miten tämä moninainen ja kattava verkosto johti säännölliseen ja jatkuvaan markkinakäyttäytymisen keskinäiseen yhteensovittamiseen järjestelyssä mukana olleiden pankkien välillä erityisesti korkojen ja pankkimaksujen osalta.

25. Lombard-klubi muodosti korkeimman tason elimen ja siihen kuului suurimpien itävaltalaisten pankkien johtotason edustajia. Alemmalla tasolla pidettiin tiettyihin tuotteisiin (luotot, talletukset) liittyviä teknisluonteisia kokouksia tai erityiskokouksia, jotka koskivat muun muassa yritysasiakastoimintaa (esim. vapaiden ammatinharjoittajien osalta) tai yksityisasiakastoimintaa (esim. kiinnitysluottokokoukset) tai joissa käsiteltiin kilpailun kannalta merkittäviä aiheita (esim. vientiklubi). Kaikissa Itävallan osavaltioissa pidettiin myös alueellisia kokouksia. Komissio korostaa keskuslaitosten, joita kutsutaan puhekielessä johtaviksi pankeiksi, erityisroolia yhteensovittamisen ja niiden hajautetusti organisoitujen pankkiryhmien edustamisen kannalta eli Ersten roolia säästökassaryhmän edustajana, RZB:n roolia RZB-ryhmän edustajana ja ÖVAG:n roolia Volksbanken-ryhmän edustajana. ( 12 )

26. Komissio toteaa riidanalaisen päätöksen 1 artiklassa, että kyseisen päätöksen adressaatteina olevat kahdeksan pankkia ovat rikkoneet EY 81 artiklan 1 kohdan määräyksiä osallistumalla hintoja, maksuja ja muita kilpailutekijöitä koskeviin sopimuksiin ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, joilla pyrittiin 1.1.1995 ja välisenä aikana rajoittamaan kilpailua Itävallan pankkituotteiden ja -palvelujen markkinoilla.

27. Tämän päätöksen 2 artiklassa velvoitetaan kyseiset yritykset lopettamaan mainittu rikkominen välittömästi.

28. Riidanalaisen päätöksen 3 artiklassa komissio määrää kullekin yritykselle sakon, erityisesti 37,69 miljoonan euron sakon Erstelle, 30,38 miljoonan euron sakon RZB:lle, 30,38 miljoonan euron sakon Bank Austria AG:lle ja 7,59 miljoonan euron sakon ÖVAG:lle.

29. Nämä sakot laskettiin asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennassa sovellettavissa suuntaviivoissa esitetyn menetelmän ja yhteistyötiedonannon perusteella.

30. Siltä osin kuin on kysymys rikkomisen vakavuudesta komissio pitää pankkien kokouksia erittäin vakavana EY 81 artiklan rikkomisena, eikä merkityksellisten maantieteellisten markkinoiden verrattain pieni koko vaikuta tähän arviointiin. Tämän jälkeen se jakaa sopimuksiin osallistujat viiteen luokkaan niiden markkinaosuuksien perusteella. Tällöin se sisällyttää johtavien pankkien markkinaosuuksiin niiden hajautetusti organisoituihin pankkiryhmiin kuuluvien pankkien markkinaosuudet.

31. Siltä osin kuin on kysymys kilpailusääntöjen rikkomisen kestosta komissio ottaa huomioon ajanjakson, joka alkaa 1.1.1995 ja päättyy kesäkuussa 1998. Se on korottanut tämän keston perusteella sakon perusmäärää 35 prosenttia.

32. Komissio ei ota pankkien osalta huomioon mitään lieventävää olosuhdetta. Sen sijaan se myöntää yhteistyötiedonannon mukaisesti sakosta 10 prosentin alennuksen sen perusteella, että riidanalaisen päätöksen adressaatit ”eivät ole kiistäneet” tosiasioita.

III Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostettu kanne ja valituksenalainen tuomio

33. RZB nosti edellä mainitusta päätöksestä kumoamiskanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 30.8.2002 toimittamallaan kannekirjelmällä ja Erste, BA-CA ja ÖVAG sekä muut riidanalaisen päätöksen adressaatteina olevat yritykset toimittamillaan kannekirjelmillä.

34. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisessa tuomiossa hylännyt kantajien kanteet ja velvoittanut kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

IV Asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa ja asianosaisten vaatimukset

35. Valituksenalaiseen tuomioon ovat yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan nojalla hakeneet muutosta Erste yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 2.3.2007 toimittamallaan valituskirjelmällä sekä RZB, BA-CA ja ÖVAG toimittamillaan valituskirjelmillä.

36. Erste, RZB, BA-CA ja ÖVAG vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin — ensisijaisesti kumoaa valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin siinä hylätään valittajien kumoamiskanne ja kumoaa riidanalaisen päätöksen — toissijaisesti alentaa niille päätöksen 3 artiklassa määrättyä sakkoa — joka tapauksessa velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut — Ersten ja ÖVAG:n edellisiin nähden vaihtoehtoisen vaatimuksen perusteella kumoaa valituksenalaisen tuomion ja palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen.

37. Komissio vaatii kaikissa asioissa, että yhteisöjen tuomioistuin — hylkää valittajien valitukset kokonaisuudessaan — pysyttää valituksenalaisen tuomion ja — velvoittaa valittajat korvaamaan muutoksenhakuasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

V Valitusperusteet

A Ersten valitusperusteet (asia C-125/07 P)

38. Erste esittää kolme valitusperustetta, joilla se pyrkii joko siihen, että riidanalainen päätös kumottaisiin kokonaisuudessaan, tai siihen, että sille määrättyä sakkoa alennettaisiin.

39. Ensimmäisessä valitusperusteessaan Erste väittää, että EY 81 artiklan 1 kohtaa on rikottu. Tässä valitusperusteessa on seuraavat kaksi osaa: — ensimmäinen osa, jonka mukaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttamista koskevaa edellytystä on arvioitu virheellisesti, ja — toinen osa, jonka mukaan rikkomisesta aiheutuvan vastuun kohdentamisessa on tapahtunut oikeudellinen virhe.

40. Toisessa valitusperusteessaan Erste väittää, että asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohtaa on rikottu siten, että rikkomisen vakavuutta ja sakon perusmäärää on arvioitu virheellisesti. Tätä valitusperustetta tukeakseen Erste riitauttaa sen, miten komissio on jakanut yritykset luokkiin laskiessaan sakon määrää. Tässä valitusperusteessa on tältä osin seuraavat kaksi osaa: — ensimmäinen osa, joka koskee oikeudellisia virheitä, jotka johtuvat siitä, että hajautetusti organisoidun säästökassaryhmän markkinaosuudet on kohdennettu Erstelle, ja — toinen osa, jonka mukaan Ersten ja hajautetusti organisoidun säästökassaryhmän markkinaosuudet on määritetty väärin.

41. Kolmannessa valitusperusteessaan Erste väittää vielä, että puolustautumisoikeuksia on loukattu, koska väitetiedoksiannossa ei ollut mainittu, että komissio aikoi kohdentaa hajautetusti organisoidun säästökassaryhmän markkinaosuudet sille.

B RZB:n valitusperusteet (asia C-133/07 P)

42. RZB esittää samaten kolme valitusperustetta, joilla se pääasiallisesti pyrkii joko siihen, että riidanalainen päätös kumottaisiin kokonaisuudessaan, tai siihen, että sille määrättyä sakkoa alennettaisiin.

43. Ensimmäisessä valitusperusteessaan RZB kiistää, että EY 81 artiklan 1 kohtaa olisi rikottu, väittäen, että jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttamista koskevaa edellytystä on arvioitu virheellisesti.

44. Toisen valitusperusteensa tueksi RZB väittää, että asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohtaa on rikottu, koska rikkomisen vakavuutta koskeva arviointi on paikkansapitämätön ja siinä on oikeudellisia virheitä. Tässä valitusperusteessa on seuraavat kuusi osaa: — ensimmäinen, toinen ja kolmas osa, joissa RZB väittää, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ole arvioinut rikkomisen laatua, sen todellista vaikutusta markkinoihin ja sen maantieteellistä laajuutta oikein — neljäs osa, jonka tueksi RZB väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, koska se ei ole ottanut huomioon menettelyjen valikoivaa vireillepanoa — viides osa, jossa RZB arvostelee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, ettei tämä ole arvioinut rikkomisen vakavuutta kokonaisvaltaisesti, ja — kuudes osa, jota tukeakseen RZB arvostelee sitä, miten komissio on jakanut yritykset luokkiin laskiessaan sakon määrää. RZB riitauttaa sen, että sen hajautetusti organisoidun pankkiryhmän markkinaosuudet on kohdennettu sille, ja esittää tältä osin viisi väitettä. Tällaisella kohdentamisella ei ensinnäkään ole oikeudellista perustaa. Toiseksi sillä loukataan periaatetta, jonka mukaan seuraamus on mukautettava tosiseikkojen vakavuuteen, kolmanneksi periaatetta, jonka mukaan vastuu kilpailuoikeuden rikkomisesta on henkilökohtainen, ja neljänneksi yhdenvertaisuusperiaatetta. Lisäksi valituksenalaisen tuomion tätä koskevat perustelut ovat ristiriitaiset.

45. Kolmannen valitusperusteensa tueksi RZB väittää, että yhteistyötiedonannon D kohdan soveltamisessa on tapahtunut oikeudellisia virheitä. Tässä valitusperusteessa on seuraavat kaksi osaa: — ensimmäisen osa, joka koskee virheellisen arviointiperusteen käyttöä. RZB esittää tältä osin kaksi väitettä, jotka koskevat ensinnäkin taannehtivuuskiellon periaatteen loukkaamista ja toiseksi luottamuksensuojan periaatteen loukkaamista — toinen osa, jonka mukaan RZB:n menettelyssä harjoittaman yhteistyön laajuutta on arvioitu virheellisesti ja joka sisältää seuraavat neljä väitettä: — ensimmäinen, toinen ja kolmas väite, jotka koskevat ensinnäkin tietojensaantipyyntöihin annettujen vastausten vapaaehtoisuuden virheellistä arviointia, toiseksi tosiseikoista annetun yhteisen selvityksen arvioinnissa tapahtunutta oikeudellista virhettä ja kolmanneksi virheellistä arviointia sen osalta, että RZB myönsi rikkomisen kilpailuvastaisen tarkoituksen, ja — neljäs väite, jota tukeakseen RZB arvostelee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, että tämä on kääntänyt todistustaakan RZB:n yhteistyön arvon osalta ja näin tehdessään loukannut luottamuksensuojan periaatetta.

C BA-CA:n valitusperusteet (asia C-135/07 P)

46. BA-CA esittää neljä valitusperustetta, joilla kaikilla pyritään siihen, että sille riidanalaisen päätöksen 3 artiklassa määrättyä sakkoa alennettaisiin.

47. Ensimmäisessä valitusperusteessaan BA-CA väittää, että asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohtaa on rikottu, koska rikkomisen vakavuutta ja erityisesti rikkomisen todellista vaikutusta markkinoihin on arvioitu virheellisesti. Tässä valitusperusteessa on seuraavat kaksi osaa: — ensimmäinen osa, jonka mukaan pankkien kokousten aiheuttamien taloudellisten vaikutusten olemassaoloa on arvioitu virheellisesti, ja — toinen osa, jonka mukaan asian selvittämistä koskevia periaatteita on loukattu.

48. Toisen valitusperusteensa tueksi BA-CA väittää, että lieventäviä olosuhteita on arvioitu virheellisesti. Tässä valitusperusteessa on seuraavat kaksi osaa: — ensimmäinen osa, jossa BA-CA arvostelee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, ettei tämä ole ottanut huomioon tiettyjen viranomaisten osallistumista kokouksiin, ja — toinen osa, jota tukeakseen BA-CA väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt useita oikeudellisia virheitä, koska se ei ole ottanut huomioon, että kokoukset olivat julkisia.

49. Kolmannessa valitusperusteessaan BA-CA vetoaa eri oikeudellisiin virheisiin sekä perusperiaatteiden loukkaamiseen yhteistyötiedonannon D kohdan soveltamisen osalta. Tässä valitusperusteessa on seuraavat kolme osaa: — ensimmäinen osa, jonka tueksi BA-CA riitauttaa sen, miten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on analysoinut komission harkintavaltaa ja oman valvontavaltansa käyttöä — toinen osa, joka koskee virheellisen arviointiperusteen käyttöä sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen loukkaamista — kolmas osa, jonka mukaan BA-CA:n harjoittaman yhteistyön laajuutta on arvioitu virheellisesti. Tämä osa sisältää seuraavat neljä väitettä: — ensimmäinen ja toinen väite, joiden mukaan ensinnäkin tosiseikoista annetun yhteisen selvityksen arvoa ja toiseksi valittajan toimittamien täydentävien asiakirjojen arvoa on arvioitu virheellisesti, — kolmas väite, jossa BA-CA arvostelee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, ettei tämä ole ottanut huomioon sen väitetiedoksiantoon antamia vastauksia, ja — neljäs väite, jonka mukaan oikeutta tulla kuulluksi on loukattu.

50. Neljättä valitusperustettaan tukeakseen BA-CA väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on sakkojen alentamista koskevista vaatimuksista esittämissään päätelmissä loukannut valittajan puolustautumisoikeuksia, siltä osin kuin niihin sisältyy oikeus tulla kuulluksi.

D ÖVAG:n valitusperusteet (asia C-137/07 P)

51. Ersten ja RZB:n tavoin myös ÖVAG esittää kolme valitusperustetta, joilla se pääasiallisesti pyrkii joko siihen, että riidanalainen päätös kumottaisiin kokonaisuudessaan, tai siihen, että komission sille määräämää sakkoa alennettaisiin.

52. Ensimmäisessä valitusperusteessaan ÖVAG kiistää, että EY 81 artiklan 1 kohtaa olisi rikottu, väittäen, että jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttamista koskevaa edellytystä on arvioitu virheellisesti. Tässä valitusperusteessa on seuraavat kolme osaa: — ensimmäinen osa, joka koskee oikeudellisia virheitä ja perusteluvirheitä siltä osin kuin on kysymys täysin kansallisen yhteisjärjestelyn kapasiteetista vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan — toinen osa, joka koskee oikeudellisia virheitä, joita ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt arvioidessaan yhteisjärjestelyn rajatylittäviä vaikutuksia kokonaisvaltaisesti. ÖVAG esittää tältä osin kaksi väitettä, jotka koskevat ensinnäkin yhteisön oikeuskäytännön virheellistä arviointia ja toiseksi merkityksellisten markkinoiden määritelmää koskevan analyysin virheellisyyttä, puutteellisuutta ja ristiriitaisuutta — kolmas osa, jonka mukaan valituksenalaisessa tuomiossa ei ole osoitettu, mitkä olivat yhteisjärjestelyn todelliset vaikutukset markkinoihin.

53. Toisessa valitusperusteessaan ÖVAG väittää, että asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohtaa on rikottu, koska rikkomisen vakavuutta ja erityisesti sitä, miten komissio on jakanut yritykset luokkiin laskiessaan sakon määrää, on arvioitu virheellisesti.

54. Kolmannessa valitusperusteessaan ÖVAG vetoaa oikeudellisiin virheisiin, perustelujen puutteellisuuteen ja tosiseikkojen vääristyneeseen huomioon ottamiseen lieventävien olosuhteiden arvioinnin osalta.

VI Valitusten yhdistäminen ja niiden käsittely tässä ratkaisuehdotuksessa

55. Koska käsiteltävänä olevat asiat liittyvät toisiinsa, ne on työjärjestyksen 43 artiklan mukaisesti yhdistetty tuomiota varten. Koska eräät valittajien valitusperusteista menevät päällekkäin, olen selvyyden vuoksi päättänyt käsitellä niitä yhdessä.

56. Asian arvioimiseksi tutkin ensin valitusperusteet, joissa kyseenalaistetaan koko riidanalaisen päätöksen laillisuus. Tässä yhteydessä analysoin valitusperusteet, joissa kiistetään, että EY 81 artiklan 1 kohtaa olisi rikottu siten kuin tämän päätöksen 1 artiklassa tarkoitetaan.

57. Seuraavaksi tutkin valitusperusteet, joilla pyritään siihen, että komission tämän päätöksen 3 artiklassa määräämää sakkoa alennettaisiin. Tässä yhteydessä analysoin valitusperusteet, jotka koskevat rikkomisen vakavuuden ja valittajien luokittelun virheellistä arviointia. Tämän jälkeen tutkin valitusperusteet, jotka koskevat lieventävien olosuhteiden ja yritysten menettelyssä harjoittaman yhteistyön arviointia. Lopuksi tarkastelen BA-CA:n viimeistä valitusperustetta, joka koskee puolustautumisoikeuksien loukkaamista ja perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä.

58. Ennen kuin aloitan asian arvioinnin haluaisin esittää muutamia alustavia huomautuksia selventääkseni niitä oikeudellisia puitteita, joissa yhteisöjen tuomioistuin tutkii nämä valitukset.

VII Alustavat huomautukset

59. Nämä huomautukset koskevat yhtäältä valvontaa, jota yhteisöjen tuomioistuin harjoittaa muutoksenhaun yhteydessä, ja toisaalta sitä oikeudellista ja tosiasiallista asiayhteyttä, jossa kilpailua rajoittavia menettelytapoja tutkitaan ja niistä määrätään seuraamukset.

A Yhteisöjen tuomioistuimen näiden valitusten yhteydessä harjoittaman valvonnan laajuus

60. Kun on kysymys valituksesta, yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä on pelkästään tutkia, onko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tehnyt oikeudellisen virheen harjoittaessaan tuomioistuinvalvontaa.

61. EY 225 artiklan 1 kohdan ja yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan muutosta voidaan hakea vain oikeuskysymysten osalta ja muutoksenhaun perusteena on oltava toimivallan puuttuminen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelta, asian käsittelyssä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa tapahtunut oikeudenkäyntivirhe tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa tapahtunut yhteisön oikeuden rikkominen. Työjärjestyksen 112 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan mukaan valituskirjelmässä on lisäksi mainittava oikeudelliset perusteet ja väitteet, joihin vedotaan.

62. Yhteisöjen tuomioistuin on näiden määräysten perustella täsmentänyt niitä edellytyksiä, joilla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomioista tehdyt valitukset voidaan ottaa tutkittaviksi.

63. Yhteisöjen tuomioistuin katsoo ensinnäkin, että valituksessa on ilmoitettava täsmällisesti sekä se, miltä kaikilta osin tuomion kumoamista vaaditaan, että ne oikeudelliset perusteet ja perustelut, joihin erityisesti halutaan vedota tämän vaatimuksen tueksi. ( 13 )

64. Toiseksi yhteisöjen tuomioistuin katsoo, ettei valittaja voi esittää ensi kertaa vasta yhteisöjen tuomioistuimessa vaatimuksilleen perusteita ja perusteluja, joihin hän ei ole vedonnut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Tämä nimittäin merkitsisi, että asianosaisella olisi oikeus laajentaa yhteisöjen tuomioistuimessa kannettaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käsiteltyyn asiaan nähden, vaikka yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta muutoksenhakuasioissa on rajoitettu. ( 14 )

65. Kolmanneksi yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että valitusta ei voida ottaa tutkittavaksi, jos valittaja vain kertaa tai toistaa sanasta sanaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa jo esittämänsä perusteet ja perustelut eikä selvitä eikä osoita tuomioon sisältyvää oikeudellista virhettä. Tällaisessa tapauksessa yhteisöjen tuomioistuin nimittäin katsoo, että valituksella pyritään ainoastaan siihen, että valittaja saisi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetyn kanteen uudelleen tutkittavaksi, mikä ei kuulu yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaan. ( 15 ) Sen sijaan jos valittaja riitauttaa sen, miten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut tai soveltanut yhteisön oikeutta, ensimmäisessä oikeusasteessa tarkasteltuja oikeuskysymyksiä voidaan käsitellä uudelleen valituksen yhteydessä. Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan tämän menettelyn tarkoitus jäisi nimittäin osaksi toteutumatta, jollei valittaja voisi perustaa valitustaan perusteisiin ja perusteluihin, jotka on esitetty jo ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. ( 16 )

66. Edellä mainituista määräyksistä seuraa myös, että valituksessa saadaan tukeutua vain oikeussääntöjen rikkomista koskeviin perusteisiin. Tosiseikkojen arviointia koskevia perusteita ei sitä vastoin pääsääntöisesti oteta tutkittaviksi paitsi kahdessa, oikeuskäytännössä nimenomaisesti tarkoitetussa tilanteessa.

67. Lähtökohtaisesti ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen määrittämään tosiseikaston ja arvioimaan sitä. Samaten ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi arvioida sille esitetyn selvityksen näyttöarvoa, silloin kun tämä selvitys, johon se on asian tosiseikastoa määrittäessään tukeutunut, on saatu asianmukaisesti ja todistustaakkaa sekä asian selvittämistä koskevia menettelysääntöjä ja yleisiä oikeusperiaatteita on noudatettu. ( 17 )

68. Tällaisessa tapauksessa yhteisöjen tuomioistuin voi ainoastaan harjoittaa EY 225 artiklan nojalla tämän tosiseikaston oikeudelliseen luonnehdintaan ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen sen pohjalta tekemiin oikeudellisiin päätelmiin kohdistuvaa valvontaa. ( 18 )

69. Siltä osin kuin on kysymys erityisesti EY 81 artiklan ja asetuksen N:o 17 15 artiklan täytäntöönpanosta, yhteisöjen tuomioistuimen harjoittamalla valvonnalla on siten kaksiosainen tavoite. Yhteisöjen tuomioistuimen on ensinnäkin tutkittava, onko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ottanut oikeudellisesti asianmukaisella tavalla huomioon kaikki ne tekijät, jotka ovat olennaisia arvioitaessa sitä, miten vakavana yrityksen menettelytapaa on pidettävä EY 81 artiklan ja asetuksen N:o 17 15 artiklan valossa. Toiseksi sen on tutkittava, onko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin käsitellyt oikeudellisesti riittävällä tavalla kaikkia kantajan esittämiä argumentteja, joilla pyritään sakon poistamiseen tai alentamiseen. ( 19 ) Sen jälkeen kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ratkaissut täyden tuomiovaltansa nojalla yrityksille määrättyjen sakkojen suuruuden, yhteisöjen tuomioistuimen asiana ei sitä vastoin ole korvata kohtuussyistä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen harkintaa omallaan. ( 20 )

70. Kuten edellä on todettu, on kaksi tapausta, joissa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi voidaan saattaa tosiseikaston määrittämistä ja arviointia koskevia väitteitä. ( 21 )

71. Ensimmäinen tapaus on se, että valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt toteamuksia, joiden paikkansapitämättömyys käy ilmi asiakirja-aineistosta.

72. Toinen tapaus on se, että valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ottanut sille esitetyn selvitysaineiston huomioon vääristyneellä tavalla. Tällaisessa tilanteessa yhteisöjen tuomioistuin, jolla ei lähtökohtaisesti ole toimivaltaa tutkia selvitystä, johon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on asian tosiseikastoa määrittäessään tukeutunut, voi harjoittaa tuomioistuinvalvontaa. Valittajan on tällöin ilmoitettava täsmällisesti ne selvitysaineiston osat, jotka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ottanut huomioon vääristyneellä tavalla, ja näytettävä toteen ne arviointivirheet, joiden takia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valittajan käsityksen mukaan päätynyt ottamaan ne huomioon vääristyneellä tavalla. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tällaisen vääristyneellä tavalla huomioon ottamisen on ilmettävä asiakirja-aineistosta selvästi ilman, että olisi tarpeen ryhtyä arvioimaan tosiseikastoa ja selvitystä uudelleen ja turvautua uuteen selvitysaineistoon. ( 22 )

73. Tukeudun näihin näkökohtiin arvioidessani, voidaanko valittajien nyt käsiteltävinä olevissa valituksissa esittämät valitusperusteet ja perustelut ottaa tutkittaviksi.

B Kilpailua rajoittaviin menettelytapoihin ja sopimuksiin kohdistuvan valvonnan oikeudellinen ja tosiasiallinen asiayhteys ( 23 )

74. Yrityksen osallistuminen kilpailua rajoittaviin menettelytapoihin ja sopimuksiin merkitsee taloudellista rikkomista, jolla pyritään maksimoimaan yrityksen voitot yleensä rajoittamalla tarjontaa vapaaehtoisesti, jakamalla markkinat keinotekoisesti ja nostamalla hintoja keinotekoisesti. Tällaiset menettelytavat tai sopimukset rajoittavat vapaata kilpailua ja estävät yhteismarkkinoiden toteutumista erityisesti yhteisön sisäistä kauppaa rajoittamalla. Tämäntyyppinen horisontaalinen yhteisjärjestely, joka vaikuttaa korkoihin eli loppujen lopuksi kuluttajien maksamiin hintoihin, kuuluu kaikkein vakavimpiin kilpailua rajoittaviin menettelytapoihin. ( 24 ) Otto- ja antolainauskorkoja koskevat sopimukset – kuten ne, joista on kysymys nyt käsiteltävinä olevissa asioissa – ovat eräs keinoista, joita käyttäen luottolaitokset voivat saada aikaan kilpailua tarjoamalla korkeampia korkoja tietyille talletustileille tai alempia korkoja myönnettäville luotoille. Se, että luottolaitosten kesken on olemassa yhteisjärjestelyjä näiden korkojen vahvistamiseksi, poistaa kuitenkin kilpailun, mikä vaikuttaa suoraan kuluttajiin, koska nämä menettävät liikkumisvaransa eivätkä voi enää saada näitä etuja.

75. Komissiolle asetuksella N:o 17 annetuilla valtuuksilla pyritään mahdollistamaan, että se pystyy hoitamaan sille EY 81 artiklassa annetun tehtävän valvoa kilpailusääntöjen noudattamista yhteismarkkinoilla. Kuten edellisestä kohdasta ilmenee, on nimittäin yleisen edun mukaista, että kilpailua rajoittavat menettelytavat ja sopimukset torjutaan ja paljastetaan ja että niistä määrätään seuraamus.

76. Koska sakot, joita yritykset voivat saada, ovat yleisesti tunnettuja, on tavanomaista, että kilpailua rajoittaviin sopimuksiin sisältyviä toimintoja harjoitetaan peitellysti, että kokoukset pidetään salassa – useimmiten kolmannen maan alueella – ja että sopimuksia koskeva asiakirja-aineisto pidetään mahdollisimman suppeana.

77. Vaikka komissio löytää todisteita, jotka selvästi osoittavat toimijoiden välisen lainvastaisen yhteydenpidon, kuten kokouksen pöytäkirjoja, ne ovat tavallisesti vain hajanaisia ja niukkoja, joten on usein tarpeen rekonstruoida tiettyjä yksityiskohtia päättelyllä.

78. Useimmissa tapauksissa kilpailua rajoittavan menettelytavan tai sopimuksen olemassaolo on pääteltävä tietystä joukosta yhteensattumia ja aihetodisteita, jotka yhdessä tarkasteltuina voivat muun johdonmukaisen selityksen puuttuessa olla näyttö kilpailusääntöjen rikkomisesta.

79. Komissio voi – kuten nyt käsiteltävinä olevissa asioissa – lisäksi törmätä tiettyjen toimijoiden monimutkaisiin rakenteisiin luonteenomaisesti liittyviin vaikeuksiin, yritysten uudelleenjärjestelyihin ja niiden oikeushenkilöllisyyttä koskeviin muutoksiin.

80. Tässä yhteydessä on syytä muistuttaa, että EY 81 artikla koskee yritysten toimintaa. Kun on kysymys tämän määräyksen soveltamisesta, yrityksen oikeudellisen muodon ja nimen muuttaminen ei välttämättä johda sellaisen uuden yrityksen syntymiseen, joka ei ole vastuussa sitä edeltäneen yrityksen kilpailua rajoittavasta käyttäytymisestä, jos nämä kaksi yritystä ovat taloudelliselta kannalta katsottuna sama yritys. ( 25 )

81. Väitetiedoksiannossa on kuitenkin yksiselitteisesti täsmennettävä se oikeushenkilö, jolle sakot mahdollisesti määrätään, ja se on osoitettava tälle oikeushenkilölle. ( 26 )

82. Turvatakseen sille asetuksen N:o 17 11 artiklan 1 ja 5 kohdassa annetun tutkintatoimivallan tehokkaan vaikutuksen komissiolla on oikeus – tarvittaessa päätöksellä – velvoittaa yritys toimittamaan kaikki tarvittavat tiedot tämän yrityksen tiedossa mahdollisesti olevista seikoista ja yrityksen hallussa olevat kyseisiä seikkoja koskevat asiakirjat, vaikka kyseisten asiakirjojen perusteella voitaisiin osoittaa kyseisen yrityksen tai jonkin toisen yrityksen rajoittaneen kilpailua.

83. Asetuksessa N:o 17 velvoitetaan tutkintatoimen kohteena oleva yritys myötävaikuttamaan aktiivisesti tutkimuksen suorittamiseen, mikä merkitsee sitä, että sen on annettava komissiolle kaikki tutkimuksen kohdetta koskevat tiedot. ( 27 )

84. Tehtäviään hoitaessaan komission on kuitenkin huolehdittava siitä, että puolustautumisoikeuksia ei vaaranneta alustavissa tutkintamenettelyissä, joilla voi olla ratkaiseva merkitys hankittaessa todisteita sellaisista yritysten lainvastaisista toimista, joista ne voivat joutua vastuuseen. ( 28 )

85. Puolustautumisoikeudet kuuluvat perusoikeuksiin, jotka ovat erottamaton osa yleisiä oikeusperiaatteita, joiden noudattamista yhteisöjen tuomioistuin valvoo tukeutuen tältä osin jäsenvaltioiden yhteiseen valtiosääntöperinteeseen ja kansainvälisiin asiakirjoihin, joiden syntyyn jäsenvaltiot ovat vaikuttaneet tai joihin ne ovat liittyneet, kuten ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehtyyn, Roomassa 4.11.1950 allekirjoitettuun Euroopan yleissopimukseen. ( 29 )

86. Komissio ei siten voi tietojensaantipyynnössä vaatia yritystä antamaan sellaisia vastauksia, joiden seurauksena tämän olisi myönnettävä sellainen kilpailusääntöjen rikkominen, josta komission on hankittava selvitys. ( 30 )

87. Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen edellyttää myös, että asianomainen yritys saa hallinnollisen menettelyn kuluessa ilmaista asianmukaisesti näkemyksensä esiin tuotujen tosiseikkojen ja olosuhteiden paikkansapitävyydestä ja merkityksestä sekä niistä asiakirjoista, joita komissio on käyttänyt EY:n perustamissopimuksen rikkomista koskevan väitteensä tukena. ( 31 )

88. Asetuksessa N:o 17 säädetään vastaavasti, että osapuolille on lähetettävä väitetiedoksianto, jossa on esitettävä selkeästi kaikki ne olennaiset seikat, joihin komissio menettelyn tässä vaiheessa perustaa näkemyksensä. Tämä voidaan kuitenkin tehdä tiivistelmänomaisesti, eikä päätöksen tarvitse välttämättä täydellisesti vastata väitetiedoksiantoa, ( 32 ) sillä väitetiedoksianto on valmisteleva asiakirja, jossa tosiseikoista ja oikeudellisista seikoista tehdyt arviot ovat täysin väliaikaisia. ( 33 ) Tästä syystä komissio voi ja sen jopa täytyy ottaa huomioon hallinnollisessa menettelyssä esille tulleet seikat muun muassa luopuakseen sellaisista väitteistä, jotka ovat osoittautuneet perusteettomiksi. ( 34 )

89. Seuraavaksi on tutkittava valittajien nyt käsiteltävinä olevissa valituksissa esittämät eri valitusperusteet ottaen huomioon nämä näkökohdat.

VIII EY 81 artiklan 1 kohdan rikkomista koskevat valitusperusteet

90. Valittajat ovat esittäneet varsinaisesti kaksi valitusperustetta, joista ensimmäisen koskee EY 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun edellytyksen, jonka mukaan rikkomisen on vaikutettava jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, virheellistä arviointia ja toinen rikkomisesta aiheutuvan vastuun virheellistä kohdentamista.

A Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttamista koskevaa edellytystä on arvioitu virheellisesti

91. EY 81 artiklan 1 kohdan mukaan ”[y]hteismarkkinoille soveltumattomia ja kiellettyjä ovat sellaiset yritysten väliset sopimukset, yritysten yhteenliittymien päätökset sekä yritysten yhdenmukaistetut menettelytavat, jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja joiden tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla tai joista seuraa, että kilpailu estyy, rajoittuu tai vääristyy yhteismarkkinoilla”.

92. EY 81 artiklan 1 kohdan soveltamisedellytyksiä ovat siis ensinnäkin jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttaminen ja toiseksi kilpailun rajoittaminen. ( 35 )

93. Jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttamista koskevan arviointiperusteen avulla pystytään määrittelemään yhteisön kilpailuoikeuden soveltamisala suhteessa jäsenvaltioiden oikeuden soveltamisalaan. ( 36 )

94. Yhteisöjen tuomioistuin on antanut useita ratkaisuja tämän edellytyksen arviointia sääntelevistä periaatteista.

95. Jotta sopimus tai menettelytapa olisi omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, on – kuten yhteisöjen tuomioistuin on vakiintuneesti katsonut – kaikkien objektiivisten oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen perusteella oltava riittävän todennäköistä, että se voi tosiasiallisesti tai mahdollisesti vaikuttaa jäsenvaltioiden välisiin kauppavirtoihin suoraan tai välillisesti tavalla, joka voisi haitata jäsenvaltioiden välisten yhtenäismarkkinoiden toteuttamista. ( 37 ) Näin voi olla etenkin silloin, kun sopimuksella eristetään kansalliset markkinat, ohjataan kauppavirtoja pois suuntauksestaan tai muutetaan yhteismarkkinoiden kilpailurakennetta. ( 38 )

96. Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan vaikutus yhteisön sisäiseen kauppaan johtuu siis useista tekijöistä yhdessä, jotka erikseen tarkasteltuina eivät välttämättä olisi ratkaisevia. ( 39 )

97. Yhteisöjen tuomioistuin katsoo tältä osin, ettei ole tarpeen näyttää toteen, että kauppaan on todella vaikutettu, ja että pelkän mahdollisen vaikutuksen näyttäminen riittää. ( 40 )

98. Vaikutuksen on sitä vastoin oltava tuntuva. ( 41 ) Komission on tätä arvioidessaan otettava huomioon erityisesti osapuolten asema ja merkitys merkityksellisillä tuotemarkkinoilla. Sopimus, joka vaikuttaa markkinoihin ainoastaan merkityksettömällä tavalla siksi, että osapuolten asema kyseisten tuotteiden markkinoilla on heikko, ei siten kuulu EY 81 artiklan kiellon soveltamisalaan, vaikka siinä sovitaan ehdottomasta aluesuojasta. ( 42 )

99. On lisäksi todettava, että kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on muistuttanut valituksenalaisen tuomion 164 kohdassa, on merkityksetöntä, onko kartellin vaikutus kauppaan kielteinen, neutraali tai myönteinen.

100. Seuraavaksi on nämä periaatteet huomioon ottaen arvioitava, ovatko valittajien esittämät väitteet perusteltuja.

101. Erste, RZB ja ÖVAG väittävät kukin ensimmäisessä valitusperusteessaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt useita oikeudellisia virheitä katsoessaan, että Lombard-klubin sopimukset ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan EY 81 artiklassa tarkoitetuin tavoin. Jollei kunkin näiden kolmen valittajan tilanteeseen liittyvistä eräistä erityispiirteistä muuta johdu, niiden väitteissä ja perusteluissa pääasiallisesti kyseenalaistetaan arviointiperusteet, joihin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tukeutunut arvioinnissaan.

102. Olen jaotellut valittajien eri väitteet neljään osaan.

103. Ensimmäisen osan tueksi RZB ja ÖVAG väittävät, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että yhden jäsenvaltion alueen kattava kartelli on omiaan vaikuttamaan yhteisön sisäiseen kauppaan. Toisen osan tueksi ÖVAG arvostelee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin siitä, että tämä on tutkinut kartellin rajatylittäviä vaikutuksia kokonaisvaltaisesti. Kolmannessa osassa Erste väittää seuraavaksi, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ole osoittanut, että tämä kartelli saattoi vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan tuntuvasti. Lopuksi neljännen osan tueksi ÖVAG arvostelee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, ettei tämä ole analysoinut kartellin todellisia vaikutuksia markkinoihin.

1. Valitusperusteen ensimmäinen osa, jonka mukaan koko maan alueen kattavan kartellin kykyä vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan tuntuvasti on arvioitu virheellisesti

a) Asianosaisten lausumat

104. RZB ja ÖVAG väittävät, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan valituksenalaisen tuomion 181 kohdassa, että ”on olemassa – – vahva olettama ( 43 ) siitä, että kilpailua rajoittava menettelytapa, jota sovelletaan jonkin jäsenvaltion koko alueella, on omiaan edistämään markkinoiden eristämistä ja vaikuttamaan yhteisön sisäiseen kauppaan”.

105. Yhtäältä RZB katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tulkitsee jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttamista koskevaa edellytystä yksinkertaistetusti suhteellistamalla markkinoita eristävää vaikutusta koskevan arviointiperusteen merkityksen. ÖVAG puolestaan väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut EY 81 artiklan 1 kohtaa laajentavasti.

106. Toisaalta RZB katsoo, että kyky vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei pelkästään edellytä alueellista kattavuutta vaan tarvitaan myös näyttö markkinoita eristävästä vaikutuksesta. Tämä näyttö on välttämätön. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on siten jättänyt huomiotta yhteisön oikeuskäytännön ja – erityisesti valituksenalaisen tuomion 182–184 kohdassa – edellä mainituissa yhdistetyissä asioissa Bagnasco ym. annetun tuomion merkityksen todetessaan, että jo sen perusteella, että kokoukset kattoivat koko Itävallan alueen, voitiin katsoa, että yhteisön sisäiseen kauppaan vaikutettiin. Valittaja tähdentää tältä osin, että pankkien kokousten kohteena olleet palvelut suoritettiin lähes poikkeuksetta paikallistasolla ja ettei yksikään ulkomainen pankki osallistunut kokouksiin. Valittaja toteaa lisäksi todistustaakan osalta, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut virheellisesti, ettei komissio ollut velvollinen näyttämään toteen markkinoita eristävän vaikutuksen olemassaoloa, jos kartelli kattoi jäsenvaltion koko alueen. Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on siten tehnyt valituksenalaisen tuomion 181 ja 186 kohdassa oikeudellisen virheen asettaessaan todistustaakan yrityksille.

107. ÖVAG huomauttaa lisäksi, ettei valittajilla ole keinoja esittää tällaista näyttöä. Lisäksi se, että kartelli saattaa ulottua maan koko alueelle, ei sen mukaan ole riittävä arviointiperuste, ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt ottaa huomioon myös muita arviointiperusteita, kuten pankkialan erityispiirteet.

108. ÖVAG:n mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustelut ovat lisäksi ristiriitaiset ja puutteelliset. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 164 kohdassa nimittäin katsonut, että markkinoita eristävä vaikutus ei ole sellainen vahva indisio, jonka perusteella voitaisiin päätellä, että jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikutetaan, kun taas tämän tuomion 181 kohdassa todetaan päinvastoin, että kartellin markkinoita eristävän vaikutuksen ja sen, kykeneekö kartelli vaikuttamaan rajatylittävään kauppaan, välillä on tiivis yhteys.

b) Asian arviointi

109. Valittajien eri väitteet on mielestäni hylättävä.

110. Katson nimittäin, että nyt kyseessä olevan kaltainen kartelli, jonka Itävallan suurimmat pankit olivat organisoineet keskenään kansallisella tasolla ja jonka tavoitteena oli hintojen ja pankkimaksujen yhdenmukaistaminen, on jo luonteensa puolesta omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan EY 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuin tavoin.

111. Siltä osin kuin on ensinnäkin kysymys valituksenalaisen tuomion 181 kohdassa olevasta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arvioinnista, jonka mukaan on olemassa olettama siitä, että sopimus, jota sovelletaan jonkin jäsenvaltion koko alueella, on omiaan edistämään markkinoiden eristämistä ja vaikuttamaan yhteisön sisäiseen kauppaan, katson, että tämä päättely on oikea, vaikka olettama-sana ei mielestäni olekaan asianmukainen.

112. Yhteisöjen tuomioistuin nimittäin katsoo, että se, että sopimuksen tekevät yhteen jäsenvaltioon sijoittautuneet yritykset ja että sopimus koskee vain tässä valtiossa myytäviä tuotteita tai palveluja, ei merkitse, että kauppaan yhteismarkkinoilla ei voi kohdistua mitään vaikutusta. ( 44 ) Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan tällainen sopimus on jo luonteeltaan sellainen, että se lujittaa kansallista markkinoiden eristämistä ja varmistaa kotimaisen tuotannon suojelemisen, mikä haittaa EY:n perustamissopimuksessa tavoiteltua taloudellista vuorovaikutusta ja sitäkin suuremmalla syyllä vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. ( 45 )

113. Se, että kansallinen kartelli vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan, on siis seurausta rikkomisen perusluonteesta eikä yhteisöjen tuomioistuimen asettamasta ”olettamasta”.

114. Tämän vuoksi ja tämän sanan käytöstä huolimatta katson, että valituksenalaisen tuomion 181 kohdassa esitetyssä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päättelyssä ei ole oikeudellista virhettä, toisin kuin RZB ja ÖVAG väittävät.

115. Näin ollen en voi katsoa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi näin tehdessään tulkinnut EY 81 artiklan 1 kohtaa laajentavasti tai että se olisi tulkinnut jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttamista koskevaa edellytystä yksinkertaistetusti.

116. Ehdotan näin ollen, että yhteisöjen tuomioistuin hylkää RZB:n ja ÖVAG:n tältä osin esittämät väitteet ja perustelut.

117. Lisäksi katson ÖVAG:n kannan vastaisesti, että tämä päättely ei ole ristiriidassa sen kanssa, mitä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut valituksenalaisen tuomion 164 kohdassa. Se on nimittäin tässä kohdassa todennut pelkästään, että markkinoita eristävät vaikutukset eivät olleet ainoat vaikutukset, jotka komissio saattoi ottaa huomioon katsoakseen, että kartelli kykenee vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

118. Siltä osin kuin on toiseksi kysymys kansallisia markkinoita eristävän vaikutuksen olemassaolosta, katson RZB:n ja ÖVAG:n kannan vastaisesti, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on oikeudellisesti riittävällä tavalla ja pankkialan erityispiirteet huomioon ottaen osoittanut, että kartelli ei ainoastaan kattanut maan aluetta vaan uhkasi johtaa Itävallan markkinoiden eristämiseen.

119. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin nimittäin on ensin maininnut valituksenalaisen tuomion 179 kohdassa, että komission toteama kartelli kattoi Itävallan koko alueen, ja sen jälkeen todennut tämän tuomion 183 kohdassa, että Lombard-verkostossa tehdyt sopimukset koskivat kaikkia luottolaitoksia Itävallassa samoin kuin erittäin laajaa pankkituotteiden ja -palvelujen valikoimaa, joten ne olivat ”omiaan muuttamaan kilpailuedellytyksiä koko kyseisessä jäsenvaltiossa”. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on lisäksi todennut tuomion 184 ja 185 kohdassa, että ei voitu päätellä, että kartellilla ei ollut rajatylittäviä vaikutuksia, koska verkosto oli voinut edistää Itävallan pankkimarkkinoiden rakenteiden säilyttämistä ja siten markkinoille pääsyn esteiden ylläpitämistä. Myös näitä toteamuksia arvioitaessa on otettava huomioon valituksenalaisen tuomion 111–121 kohdassa esitetty ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen analyysi, jossa se kuvailee kunkin kokouksen tavoitetta sellaisten asiakirjojen perusteella, joiden tutkintaa valittajat eivät kyseenalaista.

120. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mainitsema markkinoille pääsyn esteiden ylläpitäminen riittää mielestäni osoittamaan Itävallan markkinoiden eristämisen vaaran.

121. On ensinnäkin todettava, että niiden rakenteellisten esteiden lisäksi, jotka johtuvat erityisesti kartellin luoman verkoston vaikutuksista, valittajat ovat pystyttäneet ja vahvistaneet strategisia esteitä organisoimalla sekä kansallisella tasolla että tiettyjen alueiden osalta paikallisella tasolla pankkialan yhteistoimintaa, johon ulkomaiset pankit eivät osallistuneet, kuten RZB sitä paitsi myöntää valituksessaan. ( 46 )

122. Toiseksi on todettava, että pankkien välillä vaihdettujen tietojen luonne ja yksityiskohtaisuus, jotka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tuo esiin valituksenalaisen tuomion 111–121 kohdassa, luovat jo valmiiksi voimakkaasti keskittyneillä markkinoilla läpinäkyvän rakenteen, joka estää kaiken peitellyn kilpailun ja vahvistaa markkinoille pääsyn esteitä verkostoon kuulumattomien yritysten osalta. ( 47 )

123. Kolmanneksi kyseiset pankkipalvelut koskevat taloudellisia toimintoja, joilla voi olla huomattava vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, ja tämäntyyppisten palvelujen tarjoaminen on käsitykseni mukaan ratkaiseva tekijä, siltä osin kuin on kysymys muista jäsenvaltioista lähtöisin olevien pankkien pääsystä jonkin jäsenvaltion rahoitusmarkkinoille. Valittajat olivat vahvistaneet erittäin matalia ottolainauskorkoja, alentaneet antolainauksen korkoja tai vahvistaneet erittäin korkeita talletuskorkoja ja onnistuneet pitämään kiinni asiakkaista yhdenmukaistetuilla hintojen laskuilla ja korotuksilla ja siis saaneet ulkomaiset pankit, jotka eivät pysty noudattamaan tällaisia korkoprosentteja, luopumaan Itävallan markkinoille tulosta tai joka tapauksessa vaikeuttaneet tai lykänneet niiden pääsyä kansallisille markkinoille. ( 48 )

124. Neljänneksi on todettava, että RZB:n väitteellä, jonka mukaan eräät yhdenmukaistamisen kohteena olleet pankkipalvelut olivat luonteeltaan täysin kansallisia, ei ole mielestäni merkitystä asiassa.

125. Pankkitoiminnan muuttuminen maailmanlaajuiseksi, uusien teknologioiden käyttö rahoituspalvelujen tarjoamisessa ja yhtenäisten pankkimarkkinoiden syntyminen ovat helpottaneet pankkitoimien toteuttamista jäsenmaiden välillä. ( 49 ) Voidaan siten kuvitella, että saksalainen asiakas kääntyy Itävaltaan sijoittautuneen pankin puoleen tehdäkseen sopimuksen luoton avaamisesta käyttelytilille, jos tämän pankin tarjoamat ehdot näyttävät hänestä edullisemmilta kuin Saksaan sijoittautuneiden pankkien soveltamat ehdot. Samalla tavoin jonkin toisen jäsenvaltion pankkia saattaa kiinnostaa pankkipalvelujen tarjoaminen Itävallassa kotivaltiostaan käsin tai Itävallan alueella avattavien tytäryhtiöiden tai sivukonttoreiden välityksellä. Se, että sisämarkkinat toteutetaan täydellisesti sijoittautumisvapauden, ( 50 ) palvelujen tarjoamisen vapauden ja pääomien vapaan liikkuvuuden ( 51 ) kautta talous- ja rahapolitiikan puitteissa edistää mielestäni kaikkien rahoituspalvelujen yhteisöllistämistä. Tällaisessa asiayhteydessä on käsitykseni mukaan siten vaikea katsoa, että täysin kansallisia pankkipalveluja koskeva yhdenmukaistaminen ei voinut vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

126. Tämän vuoksi katson, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ole tehnyt mitään oikeudellista virhettä katsoessaan valituksenalaisen tuomion 186 kohdassa, että kyseessä oleva sopimus oli voinut eristää markkinoita ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

127. Lisäksi on todettava, että myöskään sitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin saattoi samassa kohdassa katsoa, että valittajat eivät olleet kumonneet ”olettamaa”, jonka mukaan kartellilla oli voinut olla tällaisia vaikutuksia, ei voida arvostella.

128. Toisin kuin RZB väittää, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole asettanut todistustaakkaa valittajille. Tältä osin on muistutettava, että kun on kysymys EY 81 artiklan 1 kohdan rikkomista koskevan selvityksen esittämisestä, komission on esitettävä selvitys niistä kilpailusääntöjen rikkomisista, jotka se on katsonut tapahtuneeksi, ja oikeudellisesti riittävä näyttö kilpailusääntöjen rikkomisen muodostavista seikoista. ( 52 ) Komission menettelyn kohteena olevan yrityksen tehtävänä on sitä vastoin puolustautua kontradiktorisessa menettelyssä ja osoittaa, että EY 81 artiklan 1 kohdan edellytykset eivät täyty. Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen tuomion 154 kohdassa, komissio on kuitenkin arvioinut Lombard-verkoston kykyä vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ottamalla erityisesti huomioon, että kartelli muutti kilpailuedellytyksiä koko Itävallassa ja vaikutti ulkomaisten pankkien markkinoilletulopäätöksiin. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tämän jälkeen todennut vain, että valittajat eivät olleet onnistuneet osoittamaan, että komission päätelmä oli virheellinen.

129. Koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei käsitykseni mukaan ole kääntänyt todistustaakkaa, katson, että ÖVAG:n väite, jonka mukaan valittajilla ei ole keinoja osoittaa, ettei markkinoita eristetty, on merkityksetön.

130. Kaiken edellä esitetyn perusteella katson, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut kyseessä olevan kartellin kykyä vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan oikein ja että se on perustellut tätä koskevaa päättelyään riittävästi.

131. Tämän vuoksi ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin hylkää ensimmäisen valitusperusteen ensimmäisen osan perusteettomana.

2. Valitusperusteen toinen osa, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi on virheellinen, koska se on tutkinut kartellin rajatylittäviä vaikutuksia kokonaisvaltaisesti

a) Asianosaisten lausumat

132. ÖVAG väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että komissio sai tutkia pankkien eri kokousten rajatylittäviä vaikutuksia kokonaisvaltaisesti. ÖVAG:n mukaan eri kokousten kykyä vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan olisi pitänyt arvioida erikseen kunkin kokouksen osalta.

133. Se esittää tämän käsityksen tueksi kaksi väitettä.

134. Ensimmäinen väite koskee yhteisön oikeuskäytännön virheellistä soveltamista ja arviointia.

135. ÖVAG:n mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ensinnäkin tehnyt oikeudellisen virheen, koska se ei tutkinut erilliseen toimintaan liittyvien kokousten vaikutuksia yhteisön sisäiseen kauppaan erikseen ja asiassa VGB ym. vastaan komissio annetun tuomion ( 53 ) mukaisesti. Lisäksi ja siltä varalta, että eri kokouksia pidetään yhtenä rikkomisena, ÖVAG katsoo, ettei voida päätellä, että näissä kokouksissa neuvoteltujen sopimusten välillä on suora yhteys, toisin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut valituksenalaisen tuomion 170 kohdassa.

136. Toiseksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 171 kohdassa arvioinut väärin edellä mainituissa yhdistetyissä asioissa Bagnasco ym. annetusta tuomiosta ilmenevää yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä. Yhteisöjen tuomioistuin oli tässä asiassa tutkinut kahta erillistä pankkitointa koskevia sopimusmääräyksiä erikseen, vaikka ne sisältyivät yhtenäisiin pankkiehtoihin ja koskivat samaa pankkipalvelua.

137. Toinen väite koskee merkityksellisten tuotemarkkinoiden virheellistä määritelmää.

138. ÖVAG arvostelee ensinnäkin valituksenalaisen tuomion 172 kohdassa esitettyä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päättelyä, jonka mukaan ”merkityksellisten markkinoiden määritelmällä [ei] ole samaa roolia sovellettaessa EY 81 artiklaa kuin sovellettaessa EY 82 artikla”. Tätä päättelyä ei ole perusteltu, ja se on lisäksi virheellinen. Valittaja väittää nimittäin, että merkityksellisiä markkinoita rajattaessa on käytettävä samoja arviointiperusteita siitä riippumatta, kummasta menettelystä on kysymys. Valittaja toteaa lisäksi, että komission käyttämää merkityksellisten markkinoiden määritelmää vastaan esitetyllä väitteellä on itsenäinen oikeudellinen ulottuvuus suhteessa väitteisiin, jotka koskevat jäsenvaltioiden väliseen kauppaa kohdistuvaa vaikutusta EY 81 artiklan soveltamisen yhteydessä. Tällä väitteellään ÖVAG pyrkii osoittamaan, että komission ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt arvioida eri kokouksissa tehtyjen sopimusten vaikutusta kauppaan käyttäen suppeampaa merkityksellisten markkinoiden määritelmää.

139. Toiseksi ÖVAG toteaa, että yhtäältä valituksenalaisen tuomion 174 kohta, jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin myöntää, että ”sopimuksessa tarkoitetut eri pankkipalvelut eivät ole keskenään korvattavissa”, ja toisaalta tämän tuomion 175 kohta, jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että ”komissiolla ei ollut – – velvollisuutta tutkia erikseen kokousten kohteena olleiden eri pankkituotteiden markkinoita”, ovat ristiriidassa.

140. Lopuksi ÖVAG väittää, että rinnastus, jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 175 kohdassa tehnyt asiassa SPO ym. vastaan komissio 21.2.1995 antamaansa tuomioon, ( 54 ) on perusteeton, koska viimeksi mainitussa asiassa nimenomaan kantaja oli esittänyt merkityksellisten markkinoiden määritelmän, jonka komissio oli omaksunut.

b) Asian arviointi

i) Ensimmäinen väite, joka koskee yhteisön oikeuskäytännön virheellistä soveltamista ja arviointia

– Asiassa VGB ym. vastaan komissio annettu tuomio

141. Valittajat arvostelevat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta pääasiallisesti siitä, ettei tämä tutkinut erilliseen toimintaan liittyvien kokousten vaikutuksia yhteisön sisäiseen kauppaan erikseen ja asiassa VGB ym. vastaan komissio annetun tuomion mukaisesti.

142. Mielestäni väite ei ole perusteltu.

143. Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että yhteisön sisäiseen kauppaan kohdistuvaa vaikutusta arvioitaessa käytetään perusteena kaikkia objektiivisia oikeudellisia seikkoja ja tosiseikkoja, jotka erikseen eivät välttämättä olisi ratkaisevia. ( 55 ) Yhteisöjen tuomioistuin ottaa huomioon sopimuksen ominaispiirteet eli sen luonteen, sopimuksen kohteena olevat tuotteet sekä sopimuksen osapuolten aseman ja merkityksen markkinoilla. ( 56 ) Se ottaa huomioon myös sopimukseen liittyvän taloudellisen ja oikeudellisen toimintaympäristön, jossa sopimuksella voi olla muiden sopimusten kanssa yhteisvaikutuksia kilpailuun. ( 57 )

144. Yhteisöjen tuomioistuin on asiassa Windsurfing International vastaan komissio antamassaan tuomiossa ( 58 ) muistuttanut, että EY 81 artiklan 1 kohdassa ei edellytetä, että sopimuksen kaikki määräykset yksinään tarkasteltuina voivat vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan. Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan yhteisön kilpailuoikeutta sovelletaan yritysten välisiin sopimuksiin, jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Vasta kun sopimus kokonaisuutena voi vaikuttaa kauppaan, on yhteisöjen tuomioistuimen mukaan syytä tutkia, mitkä ovat ne sopimuksen määräykset, joiden tarkoituksena on rajoittaa tai vääristää kilpailua tai joista seuraa, että kilpailu rajoittuu tai vääristyy. ( 59 )

145. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tukeutunut tähän oikeuskäytäntöön ratkaistessaan edellä mainitussa asiassa VGB ym. vastaan komissio annettuun tuomioon johtaneen tapauksen. Tässä asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta pyydettiin ratkaisemaan, olivatko alankomaalaisten kukkienviljelijöiden osuuskunnan tekemät kahdentyyppiset sopimukset, jotka koskivat kukkaviljelytuotteiden tarjontaa, yhteensoveltuvia EY 81 artiklan 1 kohdan kanssa.

146. Ensimmäisessä sopimustyypissä oli kyse osuuskunnan ja sen tiloissa toimivien jälleenmyyjien tekemistä kauppasopimuksista, jotka koskivat Alankomaiden kukkaviljelyalan tuotteiden vientiä. Nämä sopimukset tehtiin osuuskunnan laatimien sääntöjen perusteella, ja niissä vahvistettiin vuokralaisen oikeudet ja velvollisuudet osuuskunnan rakennuksessa tapahtuvan leikkokukkien esille asettamisen ja myynnin osalta. Kauppasopimuksissa määrättiin erityisesti maksujen maksamisesta ja asetettiin ostovelvoitteita. Komissio katsoi kanteen kohteena olleessa päätöksessä, että sopimukset olivat osa sellaisten samankaltaisten päätösten ja sopimusten kokonaisuutta, jotka koskivat kukkaviljelytuotteiden tarjontaa ja jotka yhdessä rajoittivat kilpailua EY 81 artiklan 1 kohdan vastaisesti. Sopimukset nimittäin vaikeuttivat muista jäsenvaltioista tulevien kilpailijoiden pääsyä Alankomaiden kansallisille markkinoille. Edellä mainitussa asiassa VGB ym. vastaan komissio antamassaan tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvisti komission käsityksen oikeellisuuden ja katsoi edellä mainitussa asiassa Windsurfing International vastaan komissio annetun tuomion perusteella, että koska kauppasopimukset olivat olennainen osa osuuskunnan laatimia sääntöjä, oli merkityksetöntä, oliko niillä erikseen tarkasteltuina riittävä vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

147. Toisessa sopimustyypissä eli niin sanotuissa Cultra-sopimuksissa oli kysymys viidestä erillisestä osuuskunnan ja sen tiloissa toimivien viiden alankomaalaisen tukkumyyjän välisestä yksinostosopimuksesta. Viimeksi mainitut sitoutuivat ostamaan yksinomaan osuuskunnalta Alankomaista peräisin olevia tuotteita myydäkseen ne noutotukkumenetelmällä edelleen pienille vähittäismyyjille, jotka eivät voineet osallistua huutokauppoihin. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan näillä sopimuksilla ei ollut suoraa yhteyttä osuuskunnan käyttämien sääntöjen muihin osiin. Ne eivät nimittäin olleet olennainen osa näitä sääntöjä, jotka koskivat huutokauppaa ja jälleenmyyjien suoria hankintoja erityisesti kyseisten tuotteiden vientiä varten, vaan ne liittyivät pikemminkin täydentävään ja erilliseen toimintaan, toisin sanoen osuuskunnan tuotteiden jälleenmyyntiin vähittäismyyjille noutotukkumenetelmällä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tässä asiayhteydessä ja näiden sopimusten erityisluonteen huomioon ottaen katsonut, että sopimusten vaikutusta yhteisön sisäiseen kauppaan oli arvioitava erikseen eikä osuuskunnan asettamien sääntöjen muodostamassa kokonaisuudessa.

148. Kun nämä seikat otetaan huomioon, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on voinut perustellusti todeta valituksenalaisen tuomion 168 kohdassa, että ”sellaisten sopimusten vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, joiden välillä on suora yhteys ja jotka kuuluvat erottamattomasti suurempaan kokonaisuuteen, on tutkittava yhdessä, kun puolestaan sopimuksia, joiden välillä ei ole suoraa yhteyttä ja jotka koskevat eri toimintoja, on tutkittava erikseen”. Tämä päätelmä on täysin edellä mainitun oikeuskäytännön mukainen.

149. On siis ratkaistava, oliko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen – kuten Cultra-sopimusten tapauksessa – tutkittava Lombard-verkoston erillisissä kokouksissa toteutetun yhdenmukaistamisen vaikutuksia kauppaan.

150. Mielestäni näin ei ole.

151. Lombard-verkoston teknisluonteisissa tai erikoistuneissa kokouksissa toteutettu yhdenmukaistaminen koski todellakin erityisiä pankkituotteita ja -palveluja. Edellä mainitussa asiassa VGB ym. vastaan komissio annetussa tuomiossa tarkoitetuista Cultra-sopimuksista poiketen nämä kokoukset kuitenkin olivat osa kattavaa sopimusta, jossa olivat mukana melkein kaikki itävaltalaiset luottolaitokset ja joka kesti useita vuosia ja kattoi kaikki Itävallassa tarjotut pankkituotteet ja -palvelut. Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut valituksenalaisen tuomion 111–125 kohdassa, tämä yhdenmukaistaminen oli osa yhtenä kokonaisuutena pidettävää kilpailusääntöjen rikkomista, ja mielestäni tämä on ratkaisevaa. Nämä sopimukset kuuluivat kokonaisuussuunnitelmaan eli Lombard-verkostoon, jolle oli tunnusomaista joukko toimenpiteitä, joilla tavoiteltiin yhtä ainoaa taloudellista päämäärää eli kilpailun poistamista pankkipalvelujen alalla. ÖVAG ei kiistä tätä. Kokoukset liittyivät toisiinsa hyvin tiiviisti sekä sisällöllisesti että organisatorisesti, ja nimenomaan Lombard-klubi teki näissä kokouksessa valmistellut periaatteelliset päätökset ja ratkaisi sopimusten noudattamiseen liittyneet kurinpito-ongelmat.

152. Tällaisessa tilanteessa, jossa kartellia luonnehditaan yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi kilpailusääntöjen rikkomiseksi, on siis mielestäni täysin keinotekoista ja epäjohdonmukaista jakaa kartellia osiin kunkin kokouksen erityisen tavoitteen mukaisesti arvioitaessa vaikutuksia, joita sillä voi olla yhteisön sisäiseen kauppaan. Tällaisessa tapauksessa tätä on mielestäni arvioitava kokonaisvaltaisesti ottamalla huomioon kaikki kokouksissa tapahtunut yhdenmukaistaminen.

153. Näissä olosuhteissa minun on väistämättä yhdyttävä valituksenalaisen tuomion 170 kohdassa esitettyyn ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päättelyyn, jonka mukaan yhtenä kokonaisuutena pidettävään kilpailusääntöjen rikkomiseen kuuluvien sopimusten välillä on yhteys, jonka vuoksi on perusteltua ja välttämätöntä tutkia kokonaisvaltaisesti mahdollisuutta vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan.

154. ÖVAG:n tältä osin esittämä arvostelu on näin ollen mielestäni hylättävä.

155. Edellä esitetyn perusteella katson, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole tehnyt mitään oikeudellista virhettä tulkitessaan edellä mainitussa asiassa VGB ym. vastaan komissio annettua tuomiota.

– Yhdistetyissä asioissa Bagnasco ym. annettu tuomio

156. ÖVAG väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 171 kohdassa soveltanut ja tulkinnut edellä mainituissa yhdistetyissä asioissa Bagnasco ym. annettua tuomiota väärin.

157. Tässä asiassa yhteisöjen tuomioistuimelta pyydettiin ennakkoratkaisua siitä, olivatko eräät yhtenäiset pankkiehdot, joita italialainen pankkien yhteenliittymä oli velvoittanut jäsenensä käyttämään näiden tehdessä sopimuksia, jotka koskivat luoton avaamista käyttelytileille ja yleisvakuutta, yhteensoveltuvia EY 81 artiklan 1 kohdan kanssa. Ensimmäisen kyseessä olleen lausekkeen perusteella pankeilla oli oikeus milloin tahansa muuttaa luoton avaamista käyttelytileille koskevien sopimusten osalta korkokantaa rahamarkkinoilla tapahtuneiden muutosten johdosta ilmoittamalla asiasta konttoritiloihinsa esille asettamallaan ilmoituksella. Toinen lauseke koski käyttelytilille avattavan luoton takaamiseen liittyvään yleisvakuuteen sovellettavia yksityiskohtaisia sääntöjä. Yhteisöjen tuomioistuin tutki kumpaakin lauseketta erikseen.

158. ÖVAG katsoo valituksessaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämä syy siihen, ettei se noudattanut tätä oikeuskäytäntöä, on virheellinen. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on nimittäin katsonut, että kysymys pankkiehtojen rajatylittävien vaikutusten kokonaisvaltaisesta tutkimisesta ei noussut esiin edellä mainituissa yhdistetyissä Bagnasco ym. annetussa tuomiossa, koska ensin mainitun lausekkeen osalta yhtenäisten pankkiehtojen tarkoituksena ei ollut rajoittaa kilpailua, eikä niistä seurannut, että kilpailu rajoittuu, kun taas yleisvakuutta koskenut toinen lauseke ei ollut omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

159. Katson, että syyt, jotka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on esittänyt edellä mainituissa yhdistetyissä asioissa Bagnasco ym. annetusta tuomiosta ilmenevän oikeuskäytännön sivuuttamiseen, ovat täysin perusteltuja.

160. Kuten olen todennut edellä tämän ratkaisuehdotuksen 92 kohdassa, jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikuttamista koskeva arviointiperuste on nimittäin EY 81 artiklan soveltamisedellytys ja osa tässä määräyksessä tarkoitetun kilpailusääntöjen rikkomisen tunnusmerkistöä.

161. Jos todetaan, että jompikumpi lausekkeista ei ole omiaan vaikuttamaan yhteisön sisäiseen kauppaan, se ei näin ollen kuulu EY 81 artiklan soveltamisalaan, eikä kysymys pankkiehtojen rajatylittävien vaikutusten kokonaisvaltaisesta tutkimisesta siis aktualisoidu.

162. Näissä olosuhteissa olen sitä mieltä, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ole tehnyt mitään oikeudellista virhettä tulkitessaan edellä mainituissa yhdistetyissä asioissa Bagnasco ym. annettua tuomiota, joten ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin hylkää tämän väitteen.

ii) Merkityksellisten markkinoiden määritelmää koskevan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen analyysin virheellisyys, puutteellisuus ja ristiriitaisuus

– Tapa, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut merkityksellisten markkinoiden virheellistä määritelmää koskevia väitteitä

163. ÖVAG kyseenalaistaa valituksessaan sen, miten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut väitteitä, joita on esitetty siitä merkityksellisten markkinoiden määritelmästä, jota komissio on käyttänyt EY 81 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi.

164. ÖVAG viittaa erityisesti valituksenalaisen tuomion 172 kohtaan. Se arvostelee ennen kaikkea ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päättelyä, jonka mukaan ”merkityksellisten markkinoiden määritelmällä [ei] ole samaa roolia sovellettaessa EY 81 artiklaa kuin sovellettaessa EY 82 artiklaa”. Seuraavaksi valittaja riitauttaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsityksen, jonka mukaan ”väitteet, joita esitetään komission käyttämää markkinoiden määritelmää vastaan, eivät voi olla itsenäisiä niihin väitteisiin nähden, jotka liittyvät jäsenvaltioiden väliselle kaupalle aiheutuviin vaikutuksiin ja kilpailua rajoittavaan vaikutukseen”. Valittajan mukaan tätä päättelyä ei ole perusteltu ja se on oikeudellisesti virheellinen.

165. Vaikka yhdyn ÖVAG:n esittämään arvosteluun osittain, väite on mielestäni tehoton, koska se ei voi johtaa siihen, että valituksenalainen tuomio olisi lainvastainen.

166. Valituksenalaisen tuomion 172 kohdassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on nimittäin vain aluksi muistuttanut yhteisön oikeuskäytännöstä, jonka valittaja perustellusti riitauttaa. Tämän oikeuskäytännön esiin tuomisella ei kuitenkaan ole ollut vaikutusta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen myöhempään päättelyyn, koska tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 173–175 kohdassa tosiaankin tutkinut ÖVAG:n väitteet, joilla se on riitauttanut komission käyttämän markkinoiden määritelmän.

167. Haluaisin kuitenkin esittää muutamia huomautuksia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 172 kohdassa noudattamasta päättelystä, koska yhdyn osittain valittajan esittämään arvosteluun.

168. On nimittäin todettava, että vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päättely perustuu sen vakiintuneeseen oikeuskäytäntöön, ( 60 ) katson, että merkityksellisten markkinoiden määritelmällä on päinvastoin sama rooli siitä riippumatta, sovelletaanko EY 81 artiklaa, jossa kielletään kilpailua rajoittavat yhteisjärjestelyt, EY 82 artiklaa, jossa kielletään määräävän markkina-aseman väärinkäyttö, vai yrityskeskittymien valvonnasta 21.12.1989 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 4064/89. ( 61 ) Ainoa, mikä muuttuu, on komission tutkiman käyttäytymisen luonne ja se, kuinka hyödyllistä markkinoiden rajaaminen on.

169. Näissä kolmessa menettelyssä merkityksellisten markkinoiden määrittely on väline, jonka avulla tunnistetaan ja määritellään yritysten välisen kilpailun rajat, jotta markkinoiden toimintaa voitaisiin ymmärtää paremmin. Määrittelemällä markkinat sekä tuotteen että merkityksellisten markkinoiden maantieteellisen ulottuvuuden kannalta pyritään saamaan selville näillä markkinoilla olevat asianosaisten yritysten sellaiset todelliset kilpailijat, jotka voivat rajoittaa yritysten käyttäytymistä tai estää niitä käyttäytymästä todellisista kilpailupaineista riippumattomasti.

170. Merkityksellisten markkinoiden asianmukainen määritteleminen on siten tarpeellinen ennakkoedellytys tuomion antamiseksi väitettyä kilpailunvastaista käyttäytymistä koskevassa asiassa, oli sitten kyse EY 81 tai EY 82 artiklasta tai asetuksesta N:o 4064/89. ( 62 ) Lisäksi komissio on 9.12.1997 antamassaan tiedonannossa ( 63 ) esittänyt ne perusperiaatteet ja todisteet, joihin se tukeutuu määritellessään merkityksellisiä markkinoita. Tässä tiedonannossa komissio vahvistaa perusmenetelmän ja arviointiperusteet, joita sovelletaan erotuksetta kaikkiin kolmeen menettelytyyppiin.

171. Kuten markkinoiden määritelmästä annetusta tiedonannosta ilmenee, komissio voi sitä vastoin soveltaa näitä arviointiperusteita avoimesti ja pragmaattisesti ja painottaa niitä tutkittavana olevan kilpailuasian luonteen, kyseessä olevien tuotteiden ominaispiirteiden ja asettamiensa tavoitteiden mukaisesti. ( 64 ) Kuten komissio toteaa markkinoiden määritelmästä antamansa tiedonannon 25 kohdassa, päätös perustuu useiden perusteiden ja erilaisten todisteiden huomioon ottamiseen, jolloin tietyt todisteet ovat yksittäisten tapausten kannalta ratkaisevia tutkittavan alan ja tutkittavien palvelujen erityispiirteiden mukaan mutta voivat osoittautua merkityksettömiksi muissa tapauksissa.

172. Tapa, jolla komissio määrittelee markkinat, riippuu siis kyseessä olevan kilpailuongelman luonteesta ja tiettyjen markkinoiden erityispiirteistä. Tämän mukaisesti markkinoiden määritelmä on väline, jonka avulla komissio voi harjoittaa valvontaa EY 81 artiklan tai EY 82 artiklan kohteen mukaisesti.

173. EY 82 artiklan osalta yhteisöjen tuomioistuimet katsovat, että merkityksellisten markkinoiden määritteleminen on välttämätön ennakkoedellytys, jotta voitaisiin arvioida, onko yrityksellä määräävä markkina-asema, ( 65 ) mikä on tehtävä ennen kuin tutkitaan, onko tätä asemaa käytetty väärin.

174. EY 81 artiklan 1 kohdan osalta yhteisöjen tuomioistuimet sitä vastoin katsovat, että merkityksellisten markkinoiden määritteleminen ennalta ei ole välttämätöntä, kun riidanalaisella sopimuksella on itsessään kilpailua rajoittava tarkoitus eli kun komissio on voinut aiheellisesti katsoa markkinoita ennalta rajaamatta, että kyseessä oleva sopimus vääristi kilpailua ja oli omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan tuntuvasti. ( 66 ) Tässä tapauksessa yhteisöjen tuomioistuimet tarkoittavat EY 81 artiklan 1 kohdan a–e alakohdassa nimenomaisesti kiellettyjä kaikkein vakavimpia sopimuksia. Juuri tällaisessa tilanteessa, jota tarkoitetaan valituksenalaisen tuomion 172 kohdassa, yhteisöjen tuomioistuimet katsovat, että markkinoiden virheellistä määrittely koskevat väitteet ovat tehottomia, ja juuri tältä osin menettely mielestäni poikkeaa EY 82 artiklan osalta noudatetusta menettelystä. ( 67 )

175. Muussa kuin tällaisessa tilanteessa yhteisöjen tuomioistuimet sitä vastoin katsovat, että markkinoiden määritteleminen on välttämätön ennakkoedellytys siihen, että komissio voi ratkaista, onko sopimuksen tarkoituksensa kilpailun rajoittaminen tai seuraako siitä, että kilpailu rajoittuu, ja onko se omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. ( 68 )

176. Markkinoiden rajaamisen avulla nimittäin voidaan saada tietoja kyseessä olevan tuotteen luonteesta ja määrittää asianomaisten yritysten markkinaosuudet. Tämän avulla voidaan yhtäältä analysoida sopimuksen vaikutuksia kilpailuun. Komissio pystyy tällöin selvittämään, rajoitetaanko kilpailua tuntuvasti vai voidaanko sopimukseen päinvastoin soveltaa EY 81 artiklan 3 kohdan b alakohdan tai jonkin ryhmäpoikkeusasetuksen perusteella poikkeusta ( 69 ) tai onko se vähämerkityksinen sopimus. ( 70 ) Toisaalta sen avulla voidaan saada tietoja sopimuksen kyvystä vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

177. Tämän vuoksi yhteisöjen tuomioistuimet katsovat valituksenalaisen tuomion 172 kohdasta ilmenevin tavoin, että markkinoiden virheellistä rajaamista koskevat väitteet eivät voi olla ”itsenäisiä” niihin väitteisiin nähden, jotka liittyvät kilpailua rajoittavaan vaikutukseen ja jäsenvaltioiden väliselle kaupalle aiheutuviin vaikutuksiin. ( 71 ) Väitteet ja perustelut, joiden mukaan komissio on tehnyt arviointivirheen määritellessään markkinoita, otetaan toisin sanoen huomioon tutkittaessa väitteitä ja perusteluja, jotka liittyvät kilpailua rajoittavaan vaikutukseen ja jäsenvaltioiden väliselle kaupalle aiheutuviin vaikutuksiin.

– Perustelujen puutteellisuus ja ristiriitaisuus

178. ÖVAG väittää, että valituksenalaisen tuomion ja erityisesti sen 174 ja 175 kohdan perustelut ovat puutteelliset ja ristiriitaiset.

179. Sen mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin nimittäin myöntää valituksenalaisen tuomion 174 kohdassa, että sopimuksissa tarkoitetut eri pankkipalvelut eivät ole keskenään korvattavissa, mutta katsoo tämän tuomion 175 kohdassa, ettei komissiolla ollut velvollisuutta tutkia erikseen kokousten kohteena olleiden eri pankkituotteiden markkinoita.

180. Katson, että väite ei ole perusteltu.

181. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on nimittäin tuonut oikein esiin syyt, joiden vuoksi oli aiheellista olla käyttämättä suppeaa markkinoiden määritelmää, joka perustuu yksinomaan kyseessä olevien tuotteiden korvaavuuteen. Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on perustellusti todennut, tällainen määritelmä olisi ollut tällä alalla keinotekoinen yhtäältä sen vuoksi, että suurin osa asiakkaista vaatii pankiltaan kaikenlaisia pankkipalveluja, ja toisaalta sen vuoksi, että pankkien välinen kilpailu voi koskea kaikkia näitä palveluja. On totta, että – kuten ÖVAG toteaa valituksessaan – tietty joukko asiakkaita voi kääntyä toisen pankin puoleen saadakseen jonkin erityisen palvelun, esimerkiksi lainan. Useimmissa tapauksissa kullakin henkilöllä kuitenkin on yhdessä pankissa yksi tili, jonka perusteella tarjotaan useita palveluja, kuten maksuvälineitä (pankkikortit, otot ja tilisiirrot), joiden avulla asiakas voi toteuttaa tilitapahtumia (hyvityksiä tai veloituksia) maksamalla pankin soveltamat korot ja maksut. On siis ilmeistä, että – kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa – erillinen tutkimus ei antaisi mahdollisuutta ymmärtää täydellisesti kyseessä olevan sopimuksen vaikutuksia.

182. Kuten olen todennut edellä tämän ratkaisuehdotuksen 171 kohdassa, komissio voi kuitenkin soveltaa markkinoiden määritelmästä annetussa tiedonannossa määriteltyjä arviointiperusteita, joihin kuuluu tuotteiden korvaavuus, avoimesti ja pragmaattisesti, ja painottaa niitä tutkittavana olevan kilpailuasian, tutkittavien palvelujen erityispiirteiden ja asettamiensa tavoitteiden mukaisesti. ( 72 )

183. Kun nyt esillä olevassa asiassa otetaan huomioon tapa, jolla tämä sopimus on pantu täytäntöön, on mielestäni kuitenkin selvää, että eri pankkituotteiden markkinoiden erillinen tutkiminen ei olisi mahdollistanut kyseisen sopimuksen laajuuden ja merkityksen ymmärtämistä eikä selvästikään tuonut esiin todellista tilannetta.

184. On lisäksi todettava, että kun otetaan huomioon Lombard-verkoston kattamien pankkituotteiden ja -palvelujen valikoiman merkitys, ei – kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut – ole mahdotonta, että yhteisön sisäiseen kauppaan kohdistuva vaikutus voi olla epäsuoraa ja että markkinat, joilla vaikutus voi ilmetä, eivät ole välttämättä samat kuin niiden pankkituotteiden tai -palvelujen markkinat, joilla kartellin osapuolet ovat harjoittaneet yhteistoimintaa. Kun on kysymys esimerkiksi todellisesta vuotuisesta kokonaiskorosta, joka kunkin pankin on vahvistettava luottotarjouksen osalta, on todettava, että sitä ei lasketa vain antolainauskoron perusteella vaan huomioon otetaan myös liitännäiset kulut, kuten käsittelykulut, vakuutuskulut ja maksukortin myöntämiseen liittyvät kulut.

185. Näissä olosuhteissa katson, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on esittänyt oikeudellisesti riittävällä tavalla syyt, joiden perusteella se katsoi, ettei komissiolla ollut velvollisuutta tutkia erikseen kokousten kohteena olleiden eri pankkituotteiden markkinoita, vaikka kyseiset tuotteet eivät olleet tosiaan korvaavia. Tässä asiayhteydessä katson, että valituksenalaisen tuomion 174 ja 175 kohdassa esiin tuotuja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perusteluja ei voida arvostella.

– Virheellinen viittaus asiassa SPO ym. vastaan komissio annettuun tuomioon

186. ÖVAG kiistää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 175 kohdassa tekemä rinnastus edellä mainitussa asiassa SPO ym. vastaan komissio annettuun tuomioon olisi perusteltu, kun otetaan huomioon, että tässä asiassa komissio oli käyttänyt kantajan ehdottamaa markkinoiden määritelmää.

187. Käsitykseni mukaan tämä väite ei ole missään olosuhteissa relevantti, ja tämän vuoksi ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin hylkää sen.

188. Edellä esitetty huomioon ottaen olen sitä mieltä, että katsoessaan, että komissio sai arvioida pankkien kokousten rajatylittäviä vaikutuksia kokonaisvaltaisesti, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole tehnyt mitään oikeudellista virhettä ja että se on perustellut päättelyään riittävästi ja ristiriidattomasti.

189. Tämän vuoksi ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin hylkää ensimmäisen valitusperusteen toisen osa perusteettomana.

3. Valitusperusteen kolmas osa, jonka mukaan ei ole osoitettu, että kartelli vaikutti yhteisön sisäiseen kauppaan tuntuvasti

a) Asianosaisten lausumat

190. EY 81 artiklan 1 kohdan rikkomista koskevassa ensimmäisessä valitusperusteessaan Erste muistuttaa, että vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei ole tämän määräyksen ainoa soveltamisedellytys. Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on muistuttanut valituksenalaisen tuomion 167 kohdassa, on myös välttämätöntä osoittaa, että kartellin mahdollinen vaikutus kauppaan on tuntuva. Vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamus, jonka mukaan Lombard-verkosto mahdollisesti kykeni vaikuttamaan yhteisön sisäiseen kauppaan, olisi aiheellinen, tuomioistuin ei ole osoittanut, että tämä vaikutus saattoi olla tuntuva. Valittaja toteaa, että jos pankkien sopimuksella oli rajatylittäviä vaikutuksia, vaikutukset olivat erittäin vähäisiä.

b) Asian arviointi

191. Jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistuvaa vaikutusta koskevaan arviointiperusteeseen sisältyy kvantitatiivinen näkökohta, jolla yhteisön oikeuden sovellettavuus rajoitetaan vain sopimuksiin, joilla saattaa olla tuntuvia vaikutuksia. EY 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua kieltoa ei sovelleta sopimuksiin, jotka vaikuttavat kauppaan ainoastaan merkityksettömällä tavalla.

192. Erste arvostelee valituksessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, ettei tämä ole osoittanut, että Lombard-verkosto oli omiaan vaikuttamaan yhteisön sisäiseen kauppaan tuntuvasti.

193. Vaikka voidaan todellakin pitää valitettavana, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ole todennut nimenomaisesti, että kysymys oli tuntuvasta vaikutuksesta, katson kuitenkin, että tämä ilmenee erittäin selvästi kyseessä olevan sopimuksen luonteesta ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 111–121, 179 ja 183–185 kohdassa esittämistä toteamuksista.

194. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ja kuten tämän ratkaisuehdotuksen 97 kohdasta ilmenee, EY 81 artiklan 1 kohdassa ei edellytetä, että tässä määräyksessä tarkoitetut yhteisjärjestelyt olisivat vaikuttaneet tuntuvasti yhteisön sisäiseen kauppaan (mitä on yhteisöjen tuomioistuimen mukaan nimittäin erittäin vaikea todistaa), vaan siinä vaaditaan ainoastaan sen osoittamista, että yhteisjärjestelyt ovat luonteeltaan sellaisia, että niillä voi olla tällainen vaikutus. ( 73 ) Yhteisöjen tuomioistuin on edellä mainitussa asiassa Miller International Schallplatten vastaan komissio antamassaan tuomiossa siten pitänyt riittävänä, että komissio on tiettyjen tosiseikkojen perusteella osoittanut, että tuntuvan vaikutuksen vaara ( 74 ) oli olemassa. ( 75 )

195. Kuten olen todennut, yhteisön sisäiseen kauppaan kohdistuva vaikutus voi lisäksi johtua useista tekijöistä yhdessä. ( 76 ) Se, miten vaikutuksen tuntuvuutta arvioidaan, riippuu kunkin yksittäistapauksen olosuhteista, ja siinä on otettava huomioon eri tekijöitä, kuten yhteisjärjestelyn taloudellinen ja oikeudellinen asiayhteys, ( 77 ) yhteisjärjestelyn luonne, kyseessä olevien tuotteiden ominaispiirteet ja lopuksi asianomaisten yritysten asema ja merkitys merkityksellisillä markkinoilla.

196. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisessa tuomiossa kuitenkin todennut useaan otteeseen, että sopimus ei ainoastaan kerännyt yhteen lähes kaikkia itävaltalaisia luottolaitoksia (joiden joukossa olivat suurimmat pankit), vaan se myös koski erittäin laajaa pankkituotteiden ja -palvelujen valikoimaa, muun muassa talletuksia ja luottoja, ja kattoi maan koko alueen uhaten siten muuttaa kilpailuedellytyksiä koko jäsenvaltiossa. Sen lisäksi, mitä olen todennut edellä tämän ratkaisuehdotuksen 118–126 kohdassa, ja erityisesti tämän sopimuksen luonteen huomioon ottaen katson, että nämä toteamukset riittävät osoittamaan, että kyseinen sopimus oli omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan merkittävästi.

197. Tämän vuoksi katson, että Ersten esittämällä arvostelulla ei ole merkitystä, ja ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin hylkää ensimmäisen valitusperusteen kolmannen osan.

4. Neljäs osa, jonka mukaan kartellin todellista vaikutusta markkinoihin ei ole analysoitu

a) Asianosaisten lausumat

198. ÖVAG arvostelee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin siitä, ettei tämä ole analysoinut kartellin todellista vaikutusta markkinoihin, vaikka kyseessä oli ”aikaisemman kilpailusääntöjen rikkomisen jälkikäteisarviointi”. Oikeuskäytäntöä, johon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on vedonnut valituksenalaisen tuomion 166 kohdassa ja jonka mukaan kartelli kuuluu EY 81 artiklan soveltamisalaan jo sen perusteella, että se mahdollisesti vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, ei valittajan mukaan voida soveltaa tähän tapaukseen. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näin ollen tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että kartellin mahdollisen vaikutuksen osoittaminen oli nyt käsiteltävinä olevissa asioissa riittävää, vaikka oli täysin mahdollista tutkia, olivatko väitetyt vaikutukset olemassa. Jos ensimmäinen oikeusasteen tuomioistuin olisi tutkinut tämän, se olisi todennut, että sopimuksilla ei ollut mitään vaikutusta rajatylittävään kauppaan.

b) Asian arviointi

199. Mielestäni tämä väite on hylättävä.

200. Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä nimittäin ilmenee, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut valituksenalaisen tuomion 166 kohdassa, että EY 81 artiklan 1 kohdassa ei edellytetä, että kyseessä olevat kilpailunrajoitukset olisivat todella vaikuttaneet jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, vaan siinä vaaditaan ainoastaan sen osoittamista, että sopimukset ovat luonteeltaan sellaisia, että niillä voi olla tällainen vaikutus. ( 78 )

201. Tässä oikeuskäytännössä ei tehdä eroa sen mukaan, onko kysymys sopimuksen yhteensoveltuvuuden tutkimisesta jälkikäteisvalvonnan yhteydessä, jolloin valvonnan kohteena on jo tehty tai täytäntöönpantu sopimus, vai etukäteisvalvonnan yhteydessä eli silloin, kun sopimus on ilmoitettu komissiolle etukäteen, jotta sille myönnettäisiin poikkeuslupa.

202. ÖVAG:n kannan hyväksyminen merkitsisi, että asian käsittelyssä ja valvonnassa tehtäisiin ero sen mukaan, onko kysymys sopimuksen etukäteis- vai jälkikäteisvalvonnasta. Oikeuskäytännössä ei kuitenkaan tunnusteta tällaista eroa.

203. Näissä olosuhteissa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta ei voida arvostella siitä, että se olisi tehnyt oikeudellisen virheen.

204. Näistä toteamuksista ilmenee, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on mielestäni arvioinut oikein Lombard-verkoston kykyä vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja perustellut analyysinsä oikein.

205. E