ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3)

Mikäli kysymyksiin 1 ja 2 annettujen vastausten perusteella on lähdettävä siitä, että kyseinen tuote tai vastaava osa siitä on bioetanolia, mihin tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 26.7.1991 annetulla komission asetuksella (ETY) N:o 2587/91 (2), olevaan yhdistetyn nimikkeistön koodiin (jäljempänä CN-koodi) tuote on luokiteltava: 3.1. Onko yhdistetyn nimikkeistön 22 ryhmän määräyksiä ja konkreettisesti nimikettä 2207 tulkittava siten, että ne kattavat myös bioetanolin? 3.2. Mikäli kysymykseen 3.1 vastataan myöntävästi, onko bioetanolin ja konkreettisesti kyseisen tuotteen luokittelussa otettava huomioon se, onko tuote denaturoitu (alkoholin täydellistä denaturointia koskevien menetelmien molemminpuolisesta tunnustamisesta valmisteverottomuutta varten 22.11.1993 annetun komission asetuksen (EY) N:o 3199/93 (3) mukaisilla menetelmillä tai muilla sallituilla menetelmillä)? 3.3 Mikäli kysymykseen 3.2 vastataan myöntävästi, onko nimikettä 2207 koskevia yhdistetyn nimikkeistön säännöksiä tulkittava siten, että vain denaturoitu bioetanoli luokitellaan CN-koodiin 2207 20 000? 3.4 Mikäli kysymykseen 3.3 vastataan myöntävästi, onko nimikettä 2207 koskevia yhdistetyn nimikkeistön säännöksiä tulkittava siten, että denaturoimaton bioetanoli luokitellaan CN-koodiin 2207 10 000? 3.5 Mikäli kysymykseen 3.1 vastataan myöntävästi ja kysymykseen 3.2 vastataan kieltävästi, kumpaan alanimikkeeseen — 2207 10 000 vai 2207 20 000 — kyseinen aine on luokiteltava? 3.6 Mikäli kysymykseen 3.1 vastataan kieltävästi, onko bioetanoli luokiteltava johonkin energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY (4) 2 artiklan 1 kohdan määritelmissä mainittuun CN-koodiin, ja jos on, mihin?
2)

Komissio muistuttaa, että pääsääntönä on hankintailmoitus selvästi määriteltyine ja selvine ehtoineen, kun taas neuvottelumenettely julkaisematta ensin hankintailmoitusta on sallittua vain poikkeuksellisesti niissä hyvin yksiselitteisissä tapauksissa, jotka kuvaillaan direktiivin 2004/18/EY 30 ja 31 artiklassa ja joita on tulkittava suppeassa, ja todistustaakka siitä, että kyse todellakin on poikkeuksellisista olosuhteista, jotka oikeuttavat poikkeamaan pääsäännöstä, kuuluu sille, joka vetoaa tähän säännökseen.
—

Lisäksi on todettava, että Euroopan unionin oikeus ja erityisesti EUT 3 artiklan 2 kohta ja SEUT 21 artiklan 1 kohta on esteenä Slovakian tasavallan väitteelle, jonka se on esittänyt tämän kanteen nostamisajankohtana ja jonka mukaan direktiivillä 2004/38 sallitaan, että Unkarin tasavallan edustajan, tässä tapauksessa sen presidentin, saapuminen Slovakian alueelle kielletään, joten samanlainen rikkominen voi uusiutua
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 274/17

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supreme Court of the United Kingdom (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 4.8.2010 — Dermod Patrick O’Brien v. Ministry of Justice (aiemmin Department for Constitutional Affairs)

(Asia C-393/10)

()

2010/C 274/25

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court of the United Kingdom

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Dermod Patrick O’Brien

Vastapuoli: Ministry of Justice (aiemmin Department for Constitutional Affairs)

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Määritetäänkö se, onko tuomareita yleisesti pidettävä puitesopimuksen 2 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettuina ”työntekijöi[nä], joilla on — – työsopimus tai työsuhde” kansallisen oikeuden mukaan vai onko olemassa yhteisön oikeuden sääntö, jonka perusteella tämä asia on määritettävä?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 260/13

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supreme Court (Irlanti) on esittänyt 6.8.2010 — J. McB v. L. E.

(Asia C-400/10)

()

2010/C 260/17

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court, Irlanti

Pääasian asianosaiset

Valittaja: J. McB.

Vastapuoli: L. E.

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko se, että jäsenvaltion lainsäädännössä edellytetään, että lapsen isä, joka ei ole naimisissa lapsen äidin kanssa, saa toimivaltaiselta tuomioistuimelta määräyksen, jolla hänelle annetaan huoltajuus, jotta hänellä voitaisiin katsoa olevan ”oikeus lapsen huoltoon”, jonka perusteella tämän lapsen vieminen pois asuinpaikkansa maasta on kyseisen asetuksen 2 artiklan 11 kohdassa tarkoitetulla tavalla luvatonta, ristiriidassa tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 (1) kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (2) kanssa, kun sitä tulkitaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artiklan mukaisesti tai jollain muulla tavalla?

(1) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja yhteisten lasten huoltoa koskevissa asioissa 29.5.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1347/2000 (EYVL L 160, s. 19).

(2) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2201/2003 (EYVL L 160, s. 19).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 246/23

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka The Appointed Person by the Lord Chancellor (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 28.6.2010 — The Chartered Institute of Patent Attorneys v. Registrar of Trade Marks

(Asia C-307/10)

()

2010/C 246/39

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

The Appointed Person by the Lord Chancellor

Pääasian asianosaiset

Valittaja: The Chartered Institute of Patent Attorneys

Vastapuoli: Registrar of Trade Marks

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko

1) välttämätöntä, että ne tavarat tai palvelut, joita tavaramerkkihakemus koskee, yksilöidään selvästi ja tarkasti, ja jos on, miten selvästi ja tarkasti ne on yksilöitävä

2) sallittua käyttää tavaramerkkihakemuksen käsittämien tavaroiden ja palvelujen yksilöinnissä yleisnimikkeitä, jotka sisältyvät tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien rekisteröimistä varten 15.6.1957 tehdyssä Nizzan sopimuksessa (sellaisena kuin se on aika ajoin muutettuna ja tarkistettuna) esitetyn tavaroiden ja palvelujen luokituksen luokkien otsakkeisiin
1)

Jos yksi oikeudenkäynnin asianosaisista on jonkin muun kuin sen valtion kansalainen, jossa oikeudenkäynti pidetään, onko tämä seikka peruste katsoa, että kyseessä on SEUT 81 artiklassa (aiemmin EY 65 artikla) tarkoitettu rajat ylittävä vaikutus, joka on yksi tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) (jäljempänä Bryssel I -asetus) soveltamisen edellytyksistä?
—

on todettava, että Suomen tasavalta on jättänyt täyttämättä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 63 artiklan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 40 artiklan mukaiset velvollisuutensa, koska se on ottanut käyttöön järjestelmän, jossa ulkomaisille eläkerahastoille maksettuja osinkoja verotetaan syrjivästi, ja pitänyt tämän järjestelmän voimassa;
Ensimmäinen valitusperuste: valituksenalaisella tuomiolla on virheellisten ja puutteellisten perustelujen perusteella hylätty kokonaisuudessaan KEK Diavlosin kanne kaikkien kanneperusteiden osalta, vaikka se olisi pitänyt kokonaisuudessaan tai ainakin osittain hyväksyä. Valituksenalaisessa tuomiossa ei ole tarkasteltu lainkaan sitä asian ratkaisun kannalta olennaista kanneperustetta, jonka mukaan valittajana oleva yhtiö on suorittanut sopimusperusteiset velvoitteensa painattaa 1 000 kappaletta (kullakin kielellä) oppaita, joissa on kaikki tarvittavat tiedot koululaisten tutustuttamiseksi — julkaisemalla tämän useita sivuja sisältävän oppaan (liitteet 8, 9 ja 10) — uuteen rahayksikköön, euroon. Valituksenalaista tuomiota ei ole perusteltu riittävältä tavalla näihin oppaisiin kohdistuneen arvioinnin kannalta, jotka valittajana oleva yhtiö on julkaissut sopimusvelvoitteidensa mukaisesti.
1)

Onko direktiivin 98/71/EY (1) 17 ja 19 artiklaa tulkittava siten, että jäsenvaltiolle myönnetty mahdollisuus määrätä itsenäisesti suojan laajuudesta ja edellytyksistä voi käsittää tekijänoikeuden suojan poissulkemisen sellaisessa tapauksessa, että jokin kolmas osapuoli — ilman mallien tekijänoikeuden haltijan lupaa — on jo valmistanut ja myynyt jäsenvaltiossa tuotteita, jotka on valmistettu kyseisten mallien mukaisesti , kun mallien teollisoikeudellinen mallisuoja on lakannut ennen niiden säädösten voimaantulopäivää, joilla direktiivi on pantu kansallisessa lainsäädännössä täytäntöön?
5)

Onko mainittua lauseketta tulkittava siten, että silloinkin kun julkisen valintamenettelyn perusteet on julkaistu ja kun asianomainen ei ole niitä riitauttanut, kansallisella tuomioistuimella on velvollisuus tutkia, ovatko kyseiset perusteet yhteisön oikeuden vastaisia, ja että jos ne ovat, sen on jätettävä kyseiset perusteet tai niiden perustana oleva kansallinen säännös kyseisen lausekkeen vastaisena soveltamatta?
1)

Voidaanko maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N:o 1255/99 (1) soveltamiseksi voin myynnistä alennettuun hintaan sekä konditoriatuotteiden, jäätelöiden ja muiden elintarvikkeiden valmistukseen tarkoitetulle kermalle, voille ja voiöljylle myönnettävästä tuesta 15.12.1997 annetun asetuksen (EY) N:o 2571/97 (2) säännöksiä pitää alakohtaisina yhteisön säännöksinä, joilla poiketaan 18.12.1995 annetun asetuksen (EY) N:o 2988/95 (3) 3 artiklan 1 kohdasta ja jotka ovat esteenä vanhentumista koskevien kansallisten säännösten soveltamiselle?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 148/21

Valitus, jonka Karen Goncharov on tehnyt 6.4.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-34/07, Karen Goncharov v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 21.1.2010 antamasta tuomiosta muuna osapuolena SMHV:n valituslautakunnan menettelyssä: DSB

(Asia C-156/10 P)

2010/C 148/32

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Karen Goncharov (edustajat: Rechtsanwalt A. Späth ja Rechtsanwalt G. N. Hasselblatt

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), DSB

Vaatimukset

1) Unionin yleisen tuomioistuimen 21.1.2010 (asia T-34/07) antama tuomio on kumottava

2) sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 4.12.2006 tekemä päätös (asia R 1330/2005-2) on kumottava ja

3) SMHV on velvoitettava korvaamaan unionin tuomioistuimessa, unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituslautakunnassa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut sekä valittajat kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Unionin yleisen tuomioistuimen 21.1.2010 (T-34/07) antama tuomio on kumottava, koska siinä rikotaan yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (korvattu yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 207/2009) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan säännöstä rekisteröinnin epäämisestä relatiivisen hylkäysperusteen vuoksi

Yleinen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti sekaannusvaaran arvioimista koskevia yleisiä periaatteita. Erityisesti unionin yleinen tuomioistuin ei ole arvioinut riittävällä tavalla kyseisen asian olosuhteita, kun se on jättänyt ottamatta huomioon, että tavaramerkit koostuvat pääasiassa akronyymeistä.

Yleinen tuomioistuin tukee päätöksensä ainoastaan empiiriseen periaatteeseen, jonka mukaan kuluttaja asettaa yleensä enemmän painoa sanojen ensimmäiselle osalle. Näin ollen ero riitauten tavaramerkin W-kirjaimen muodossa ei riitä poistamaan ulkoasun ja lausuntatavan samankaltaisuutta.

Unionin yleinen tuomioistuin on tällöin jättänyt ottamatta huomioon, että kyseisissä merkeissä ei ole kyse sanoista, vaan akronyymeistä. Tuomion perustelut osoittavat, ettei unionin yleinen tuomioistuin ole riittävällä tavalla arvioinut sekaannusvaaraa, vaan on pikemminkin tukeutunut ainoastaan empiiriseen periaatteeseen, jota ei lisäksi voida soveltaa esillä olevassa asiassa.

Kuluttaja on nimittäin tottunut kiinnittämään akronyymien osalta huomionsa erikseen jokaiseen erilliseen kirjaimeen. Empiirisiä periaatteita, jotka koskevat sanoista koostuvia sanamerkkejä, ei tämän vuoksi voida ilman muuta soveltaa akronyymeistä koostuviin sanamerkkeihin.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 134/26

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 11.3.2010 — Amaltheia I Navtiki Etaireia v. Ypourgos Emporikis Navtilias

(Asia C-129/10)

2010/C 134/39

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Symvoulio tis Epikrateias

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Amaltheia I Navtiki Etaireia

Vastaaja: Ypourgos Emporikis Navtilias

Ennakkoratkaisukysymys

Sallitaanko palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) 7.12.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3577/92 (EYVL L 364) 1 ja 2 artiklassa, kun niitä tulkitaan yhdenmukaisesti palvelujen vapaan tarjoamisen periaatteen kanssa, se, että annetaan kansallisia säännöksiä, joiden mukaan laivanvarustajat voivat tarjota merikabotaasipalveluja vain sen jälkeen, kun ne ovat saaneet hallinnollisen ennakkoluvan, joka myönnetään lupajärjestelmässä, jolla muun muassa pyritään valvomaan sitä, että kun otetaan huomioon tietyssä satamassa vallitsevat olosuhteet, laivanvarustajan ilmoittamat reitit voidaan liikennöidä aluksen kannalta turvallisesti ja siten, että järjestys säilyy satamassa, sekä sitä, että liikennöivä alus pystyy saapumaan esteettä tiettyyn satamaan sinä aikana, jonka laivanvarustaja on ilmoittanut tietyn reitin halutuksi suoritusajaksi, ilman, että aiemmin olisi oikeussäännöllä säädetty perusteista, joiden perusteella hallintoviranomainen arvioi näitä kysymyksiä, erityisesti siinä tapauksessa, jossa yhtä useampi laivanvarustaja on kiinnostunut lähestymään tänä samana ajankohtana tätä samaa satamaa?
2)

Miten direktiivin 90/314 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa olevaa käsitettä ”muu matkailupalvelu” on tulkittava, ja kuuluuko matkanjärjestäjän velvollisuus vakuuttaa kuluttaja tämän käsitteen alaan? — Mitä vakuutustapahtumia matkanjärjestäjän ja vakuutusyhtiön kuluttajan hyväksi tekemän vakuutussopimuksen on katettava? — Minkälainen matkanjärjestäjän ja vakuutusyhtiön kuluttajan hyväksi tekemän vakuutussopimuksen mukaisen vakuutuksen on oltava, onko sen oltava kaikille pakettiloman osanottajille otettu ryhmävakuutus vai kullekin pakettiloman osanottajalle otettu yksittäinen vakuutus?
1)

Kun otetaan huomioon, että 15.5.1991 annetun Sisilian aluetta koskevan aluelain nro 27 10 §:llä käyttöön otetulla tukijärjestelmällä (asianumero NN 91/A/95) vahvistettiin tukimekanismi vähintään kahdeksi ja enintään viideksi vuodeksi (kaksi vuotta koulutus- ja työsopimuksella toteutettujen työhönottojen kohdalla ja enintään kolme vuotta tapauksissa, joissa koulutus- ja työsopimus on muutettu toistaiseksi voimassa olevaksi sopimukseksi), onko Euroopan komission tarkoituksena ollut 14.11.1995 tekemässään päätöksessä N:o 95/C 343/11, jolla on hyväksytty tukijärjestelmän soveltaminen, — sallia etujen tällainen kokonaisvaltainen ajallinen ja taloudellinen mukauttaminen (kaksi + kolme vuotta)? — vai onko komissio päinvastoin hyväksynyt yksinomaan ja vaihtoehtoisesti tukien myöntämisen koulutus- ja työsopimuksilla toteutettuihin työhönottoihin (kun työsopimusten kesto on kaksi vuotta) tai aiemmin koulutus- ja työsopimuksilla palkattujen työntekijöiden sopimusten muuttamiseen toistaiseksi voimassa oleviksi sopimuksiksi (kolmeksi vuodeksi sopimuksen muuttamisesta lukien)?
1)

Onko direktiivin 76/207/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2002/73/ETY (1), 2 artiklan 2 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa ja 3 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja direktiivin 2006/54/ETY (2) 2 artiklan 1 kohdan a ja b alakohtaa ja 14 artiklan 1 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että julkisen eläkevakuutuslaitoksen toimesta tapahtuva välitön syrjintä sukupuolen perusteella (palveluksessa olevan naispuolisen lääkärin irtisanominen/palvelussuhteen lakkauttaminen) voidaan oikeuttaa?
—

On todettava, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa sosiaalivakuutuslain (Code des assurances sociales) 24 §:n, jossa estetään toisessa jäsenvaltiossa suoritetuista lääketieteellisistä laboratoriotutkimuksista aiheutuneiden kulujen korvaaminen, koska nämä tutkimukset korvataan ainoastaan suorakorvausjärjestelmän kautta, ja Union des caisses de maladie des salariés'n sääntöjen 12 §:n, jonka mukaan toisessa jäsenvaltiossa suoritetuista lääketieteellisistä laboratoriotutkimuksista aiheutuneiden kulujen korvaamisen edellytyksenä on Luxemburgin kansallisissa sopimuksissa olevien, tutkimusten toteuttamista koskevien edellytysten täysimääräinen noudattaminen
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 37/24

Valitus, jonka Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd on tehnyt 4.12.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-296/06, Dongguan Manzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd v. Euroopan unionin neuvosto, 23.9.2009 antamasta tuomiosta

(Asia C-511/09 P)

2010/C 37/30

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd (edustaja: A. Bentley, QC)

Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio, IML Industria Meccanica Lombarda Srl

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että tuomioistuin

— kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-296/06, Dongguan Manzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd v. Euroopan unionin neuvosto, 23.9.2009 antaman tuomion sikäli kuin sillä hylätään ensimmäisessä oikeusasteessa valittajan ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa;

— kumoaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1136/2006 (1) sikäli kuin siinä asetetaan valittajan tuottamille mappimekanismeille polkumyyntitulli, joka ylittää sen määrän, joka olisi tullut maksettavaksi, ellei vientihintaan olisi tehty riidanalaista oikaisua; ja

— velvoittaa neuvoston korvaamaan tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien menettelystä ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneet kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että valituksenalaisessa tuomiossa ei anneta asianmukaista oikeusvaikutusta polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 384/96 (2) 2 artiklan 7 kohdan a alakohdassa, sellaisen kuin se on muutettuna, määritellylle normaaliarvon käsitteelle. Tämän seurauksena valituksenalaisessa tuomiossa tehdään se virheellinen päätelmä, että kyseisen säännöksen mukaisesti määritetty analoginen normaaliarvo välttämättä vastaa ajankohtaa, jolloin asianomaiset tavarat siirtyvät eteenpäin tuotantolinjalta Kiinassa, vaikka samassa valituksenalaisessa tuomiossa todetaan, että sekä kotimarkkinoilla myynnin että tuontiin tapahtuvan myynnin osalta myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksista vastaavat Kiinassa sijaitsevan yrityksen lisäksi markkinatalousmaassa, Hong Kongissa, sijaitsevat etuyhteydessä olevat yritykset. Tämä virheellinen päätelmä johtaa siihen, että valituksenalaisessa tuomiossa sovelletaan virheellisesti neuvoston asetuksen (ETY) N:o 384/96 2 artiklan 10 kohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna, koska kyseisessä tuomiossa pysytetään neuvoston vientihintaan tekemä oikaisu, jolla vähennetään Hong Kongissa sijaitsevien etuyhteydessä olevien yritysten myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto.

(1) Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien mappimekanismien tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 24.7.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1136/2006 (EUVL L 205, s. 1).

(2) EYVL L 56, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 24/42

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 30.11.2009 — Budějovický Budvar, národní podnik v. Anheuser-Busch, Inc.

(Asia C-482/09)

2010/C 24/72

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Budějovický Budvar, národní podnik

Vastapuoli: Anheuser-Busch, Inc.

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Mitä tarkoitetaan neuvoston direktiivin 89/104/ETY (1) 9 artiklan 1 kohdan käsitteellä ”sallinut” ja erityisesti a) onko ”sallinut” yhteisön oikeuden käsite vai voiko kansallinen tuomioistuin soveltaa kansallisia säännöksiä sallimisen osalta ja myös määräajan ja pitkäkestoisen vilpittömän samanaikaisen käytön osalta; b) jos ”sallinut” on yhteisön oikeuden käsite, voidaanko tavaramerkin haltijan katsoa sallineen toisen pitkään käyttämän saman tavaramerkin vakiintuneen vilpittömän käytön, jos tavaramerkin haltija on jo pitkään tiennyt käytöstä muttei ole kyennyt estämään sitä; c) joka tapauksessa, onko tarpeen, että tavaramerkin haltija rekisteröi tavaramerkkinsä ennen kuin haltija voi ”sallia” toisen käyttävän (i) samaa tai (ii) sekaannusta aiheuttavalla tavalla samankaltaista tavaramerkkiä?

2) Mistä ajankohdasta ”yhtäjaksoinen viiden vuoden aika” alkaa kulua, ja erityisesti voiko se alkaa (ja jos näin on, voiko se päättyä) ennen kuin aikaisemman tavaramerkin haltijan tavaramerkki rekisteröidään; ja jos näin on, minkä edellytysten vallitessa aika alkaa kulua?

3. Sovelletaanko neuvoston direktiivin 89/104/ETY 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa niin, että aikaisemman tavaramerkin haltijalle annetaan siinä etusija, vaikka kahta samaa tavaramerkkiä on käytetty samojen tavaroiden tunnusmerkkinä pitkään vilpittömästi ja samanaikaisesti, jolloin aikaisemman tavaramerkin alkuperän takaaminen ei merkitse sitä, että tavaramerkillä tarkoitetaan aikaisemman tavaramerkin haltijan eikä kenenkään muun tavaroita, vaan se merkitsee sitä, että tavaramerkillä tarkoitetaan tavaramerkin haltijan tavaroita ja toisen käyttäjän tavaroita?

(1) Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 89/104/ETY (EYVL L 40, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 24/23

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden on esittänyt 2.11.2009 — Euro Tyre Holding BV v. Staatssecretaris van Financiën

(Asia C-430/09)

2010/C 24/42

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Euro Tyre Holding BV

Vastapuoli: Staatssecretaris van Financiën

Ennakkoratkaisukysymys

Miten kuudennen direktiivin (1) 28 c artiklan A kohdan a alakohdan ja 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan, 28 a artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäisen alakohdan ja 28 c artiklan A kohdan a alakohdan ensimmäisen alakohdan valossa on määritettävä silloin, kun kyse on verovelvollisten välillä tässä ominaisuudessa suoritetuista kahdesta peräkkäisestä luovutuksesta, jotka koskevat samaa tavaraa ja joissa on kyse yhdestä ainoasta yhteisön sisäisestä lähetyksestä tai yhdestä ainoasta yhteisön sisäisestä kuljetuksesta, se, mihin luovutukseen yhteisön sisäinen kuljetus täytyy liittää, jos sellainen henkilö kuljettaa tavarat, joka toimii sekä ensimmäisessä luovutuksessa ostajan ominaisuudessa että toisessa luovutuksessa myyjän ominaisuudessa, tai tavarat kuljetetaan tällaisen henkilön lukuun?

(1) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1).
2)

Onko asetuksen (EY) N:o 1346/2000 3 artiklan 1 kohdassa säädetty olettama, jonka mukaan yhtiön pääintressien keskuksen katsotaan sijaitsevan siinä valtiossa, jossa sillä on sääntömääräinen kotipaikka, jollei muuta näytetä, kumottavissa sillä perusteella, että liiketoimintaa on todettu todellisuudessa harjoitettavan muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa on yhtiön sääntömääräinen kotipaikka, vai edellyttääkö tämän olettaman kumoaminen sitä, että on voitu todeta, että yhtiö ei ole harjoittanut minkäänlaista liiketoimintaa siinä valtiossa, jossa on sen sääntömääräinen kotipaikka?