Näin on siksi, että asetuksen N:o 661/2008 3 artiklassa polkumyyntitullista vapauttamiselle asetetuista kolmesta kumulatiivisesta edellytyksestä ensimmäisen edellytyksen mukaan viejäyhtiöiden on täytynyt valmistaa asianomaiset tuontituotteet, lähettää ne ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle unionissa ja laskuttaa tätä niistä suoraan. Asetuksen 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa vaaditaan sillä, että siinä käytetään ilmausta ”suoraan”, nimenomaisesti, että yhtäältä tuontituotteet valmistavan ja lähettävän ja niistä laskuttavan yhtiön ja toisaalta ensimmäisen riippumattoman asiakkaan unionissa välillä on läheinen yhteys.

Lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Venäjältä peräisin olevan ammoniumnitraatin tuonnissa perusasetuksen N:o 384/96 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun ja 11 artiklan 3 kohdan mukaisen osittaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen annetun asetuksen N:o 661/2008 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltioon sijoittautunutta yhtiötä, joka on ostanut Venäjältä peräisin olevaa ammoniumnitraattia tämän tuotteen Euroopan unioniin suuntautuvaa tuontia varten sellaisen yhtiön välityksellä, joka on myös sijoittautunut jäsenvaltioon, ei voida katsoa tässä säännöksessä tarkoitetuksi ensimmäiseksi riippumattomaksi asiakkaaksi Euroopan unionissa eikä sitä voida täten vapauttaa kyseisessä asetuksessa ammoniumnitraatin osalta käyttöön otetusta lopullisesta polkumyyntitullista.

Yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1791/2006, 66 artiklaa ja 220 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että tulliviranomaiset suorittavat jälkikäteen polkumyyntitullin tileihin kirjaamisen silloin, jos tulli-ilmoitusten mitätöimistä koskevat pyynnöt on esitetty sillä perusteella, että niissä oleva vastaanottajaa koskeva merkintä oli virheellinen ja että kyseiset viranomaiset ovat hyväksyneet nämä ilmoitukset vastaanotetuiksi tai suorittaneet tarkastuksen näiden pyyntöjen saamisen jälkeen.

Yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1791/2006, 66 artiklaa ja asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun asetuksen N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 312/2009, 251 artikla ovat Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 artiklassa vahvistetun perusoikeuden, joka koskee yhdenvertaisuutta lain edessä, mukaisia sellaisessa tapauksessa, jossa asetuksen N:o 2913/92 ja asetuksen N:o 2454/93 edellä mainittujen säännösten mukaan virheellistä tulli-ilmoitusta ei voida mitätöidä pyynnöstä SEUT 28 ja SEUT 31 artiklassa tarkoitetun yhteisen tullitariffin yhteydessä eikä siten voida myöntää vapautusta polkumyyntitulleista sellaiselle tavaroiden vastaanottajalle, joka olisi voinut vedota vapautukseen, jollei erehdystä olisi tapahtunut.

Tavaranhaltijalla on nimittäin velvollisuus antaa oikeat tiedot tulli-ilmoituksessa. Tämä velvollisuus on ainoastaan välitön seuraus siitä periaatteesta, jonka mukaan tulli-ilmoitusta ei voida enää peruuttaa, kun se on hyväksytty vastaanotetuiksi, ja jonka poikkeukset on tarkasti rajattu unionin asiaa koskevassa lainsäädännössä. Yritys, joka on noudattanut lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Venäjältä peräisin olevan ammoniumnitraatin tuonnissa perusasetuksen N:o 384/96 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun ja 11 artiklan 3 kohdan mukaisen osittaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen annetun asetuksen N:o 661/2008 3 artiklassa säädettyjä vaatimuksia ja joka on täyttänyt tulli-ilmoituksen oikein saadakseen vapautuksen polkumyyntitullista, ei ole sellaiseen yritykseen rinnastettavassa tilanteessa, joka ei ole noudattanut näitä vaatimuksia.

(ks. 43, 44 ja 46 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta)