FI Euroopan unionin virallinen lehti C 200/9

Valitus, jonka Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development on tehnyt 22.5.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-453/10, Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development v. Euroopan komissio, 6.3.2012 antamasta määräyksestä

(Asia C-248/12 P)

2012/C 200/17

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development (asiamiehet: K. J. Brown, Departmental Solicitor's Office, D. Wyatt, QC, ja barrister V. Wakefield)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen määräyksen

— ottaa tutkittavaksi DARD:n kumoamiskanteen ja palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä voi tutkia DARD:n kumoamiskanteen asiakysymyksen

— velvoittaa komission korvaamaan DARD:n oikeudenkäyntikulut tässä menettelyssä sekä ensimmäisessä oikeusasteessa oikeudenkäyntiväitteeseen liittyen ja

— päättää muista oikeudenkäyntikuluista myöhemmin.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei yksilöinyt eikä soveltanut asianmukaista oikeudellista arviointiperustetta, joka on se, että asioissa Piraiki-Patraiki ja Dreyfus annetut tuomiot ovat yksinomaan esimerkkejä laajemmasta oikeusperiaatteesta, jonka mukaan unionin toimenpiteen on katsottava koskevan suoraan niitä, joiden oikeudelliseen tilanteeseen se vaikuttaa, kun sen täytäntöönpano tällä tavoin ”ei jätä sijaa epäilylle”, mikä tahansa muu mahdollisuus on ”täysin teoreettinen” tai on ”ilmeistä”, että mahdollista harkintavaltaa käytetään tietyllä tavalla. Tätä periaatetta on sovellettava kunkin tapauksen tosiseikkoihin.

Toinen valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen ja toimi oikeusvarmuuden periaatteen vastaisesti, kun se pyrki rajaamaan asioissa Piraiki-Patraiki ja Dreyfus annettujen tuomioiden soveltamisalaa (erityisesti rajaamalla edellisen tapauksiin, joissa unionin toimenpide toteutetaan vastauksena jäsenvaltion pyyntöön, ja rajaamalla jälkimmäisen tapauksiin, joiden ”tosiseikasto on aivan erityinen”).

Kolmas valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se supisti SEUT 263 artiklan mukaista asiavaltuutta koskevan arviointiperusteen soveltamisalaa. Tämä on ristiriidassa SEUT 263 artiklan, sellaisena kuin se on muutettuna Lissabonin sopimuksella, asianmukaisen tulkinnan kanssa erityisesti, kun otetaan huomioon sen tarkoitus ja tehokkaan oikeussuojan periaate.

Neljäs valitusperuste, jonka mukaan on niin, että jos unionin yleinen tuomioistuin olisi soveltanut tässä asiassa asianmukaisia oikeusperiaatteita, olisi katsottu, että toimi koskee DARDia ”suoraan”. Perustuslaillinen tilanne Yhdistyneessä kuningaskunnassa on se, että hallinto, jolle on siirretty toimivaltuuksia ja joka on tässä tapauksessa DARD, on suoraan vastuussa kielteisen rahoituspäätöksen kustannuksista. Syy-seuraussuhde on suora ja automaattinen. Yhdistyneen kuningaskunnan toimivaltuuksien siirtämistä koskevat järjestelyt ovat vakiintuneita (ks. asia C-428/07, Horvath, tuomio 16.7.2009, Kok., s. I-6355), ja argumentti, jonka mukaan niiden soveltaminen ”jättäisi sijaa epäilylle”, on hylättävä.