Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Edellytykset - Talouspoliittisia valintoja edellyttävä lainsäädäntötoimi - Yhteisön oikeuden riittävän ilmeisen rikkomisen käsite

(EY 288 artiklan 2 kohta)

2. Kalastus - Meren luonnonvarojen säilyttäminen - Pyyntikiintiöjärjestelmä - Varattujen saaliiden määrän jakaminen jäsenvaltioiden kesken - Yhteisöjen toimielinten harkintavalta

(Neuvoston asetuksen N:o 3760/92 8 artiklan 4 kohta)

3. Yhteisön oikeus - Periaatteet - Oikeasuhteisuus - Toimenpiteet meren luonnonvarojen säilyttämiseksi - Yhteisön toimielinten harkintavalta - Tuomioistuinvalvonnan rajat

4. Yhteisön oikeus - Periaatteet - Luottamuksensuoja - Rajat - Yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevan lainsäädännön muuttaminen - Suurimpaan sallittuun saaliiseen tai pyyntikiintiöön kansainvälisten neuvottelujen yhteydessä tehdyt muutokset

5. Kalastus - Meren luonnonvarojen säilyttäminen - Pyyntikiintiöjärjestelmä - Suhteellisen vakauden periaatetta ei sovelleta toimiin, jotka koskevat yhteisön pyyntikiintiön määrittämistä eivätkä sen jakamista, kansainvälisten neuvottelujen yhteydessä

(Neuvoston asetuksen N:o 3760/92 8 artiklan 4 kohta ja asetus N:o 1761/95)

6. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Edellytykset - Laillinen toimi - Todellinen vahinko, syy-yhteys sekä epätavallinen ja erityinen vahinko - Kumulatiivisuus

(EY 288 artikla)

Tiivistelmä

1. Jotta yhteisön oikeudessa tunnustettaisiin tällaisessa tapauksessa oikeus korvaukseen EY 288 artiklan toisen kohdan nojalla, edellytetään kolmen edellytyksen täyttymistä: rikotun oikeusnormin tarkoituksena on antaa oikeuksia yksityisille, rikkominen on riittävän ilmeinen ja vahinko, joka on aiheutunut henkilöille, joiden oikeuksia on loukattu, on välittömässä syy-yhteydessä yhteisön velvoitteen laiminlyöntiin.

Asianomaisen oikeusnormin riittävän ilmeinen rikkominen edellyttää yhteisön toimielimen harkintavallalle asetettujen rajojen selvää ja vakavaa ylittämistä.

( ks. 42 ja 45 kohta )

2. Pannessaan yhteisön maatalouspolitiikkaa täytäntöön yhteisön toimielimet joutuvat arvioimaan monitahoista taloudellista tilannetta, jolloin niiden harkintavalta ei koske ainoastaan annettavien säännösten luonnetta ja soveltamisalaa, vaan tietyssä laajuudessa myös itse tilanteen arviointia. Tilanne on tällainen, kun neuvosto vahvistaa suurimmat sallitut saaliit ja jakaa pyyntimahdollisuudet jäsenvaltioiden kesken yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta annetun asetuksen N:o 3760/92 8 artiklan 4 kohdan perusteella. Tämä pätee erityisesti tapauksessa, jossa säilyttämistoimenpiteestä ei ole päättänyt yhteisö yksin vaan kansainvälinen järjestö, johon yhteisö kuuluu samalla tavalla kuin kaikki muutkin kyseisen yleissopimuksen osapuolet.

( ks. 46 ja 47 kohta )

3. Ratkaistaessa sitä, onko yhteisön oikeuden oikeussääntö suhteellisuusperiaatteen mukainen, on tutkittava, ovatko ne keinot, joista oikeussäännössä säädetään, tarpeellisia tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi ja tähän soveltuvia. Kuitenkin meren luonnonvarojen säilyttämisen kaltaisella alalla, jolla yhteisön toimielimillä on laaja harkintavalta, toimenpide voidaan katsoa lainvastaiseksi ainoastaan, jos se on ilmeisen soveltumaton sillä tavoitellun päämäärän saavuttamiseen. Yhteisöjen tuomioistuimen harjoittamaa valvontaa koskeva rajoitus on erityisen välttämätön, jos neuvosto joutuu toimimaan erilaisten etujen sovittelijana ja näin ollen tekemään valintoja omaan vastuualueeseensa kuuluvien poliittisten vaihtoehtojen välillä.

( ks. 78 kohta )

4. Vaikka luottamuksensuojan periaate kuuluu yhteisön perusperiaatteisiin, taloudelliset toimijat eivät kuitenkaan voi perustellusti luottaa sellaisen olemassa olevan tilanteen säilymiseen, jota voidaan muuttaa yhteisön toimielinten harkintavallan rajoissa; näin on erityisesti yhteisen maatalouspolitiikan kaltaisella alalla, jolla niillä on laaja harkintavalta. Tästä seuraa, että taloudelliset toimijat eivät voi vedota saavutettuun oikeuteen sellaisen etuuden säilyttämiseksi, joka perustuu yhteisön säännöstöön ja joka kyseisillä toimijoilla on ollut tietyllä hetkellä. Tämä pätee erityisesti kansainvälisten neuvottelujen yhteydessä, sillä ne edellyttävät jo luonteensa vuoksi kaikilta sopimuspuolilta myönnytyksiä ja sellaisen kompromissin neuvottelemista, jonka kaikki sopimuksen osapuolet hyväksyvät. Kantaja ei siis voi vedota siihen, että sillä olisi perusteltu luottamus suurimman sallitun saaliin tai kiintiön ylläpitämiseen, jos kalastus tapahtuu kolmannen maan vesillä tai kansainvälisen järjestön vaikutuspiirissä ja jos saalismääristä on välttämättä neuvoteltava sellaisten kolmansien maiden kanssa, joiden tahto ei ole välttämättä sama kuin yhteisön.

( ks. 122-124 kohta )

5. Yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta annetun asetuksen N:o 3760/92 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun suhteellisen vakauden periaatteen avulla pyritään turvaamaan kullekin jäsenvaltiolle osuus yhteisön TAC:eistä, jotka määritetään pääasiallisesti niiden pyyntimäärien mukaan, jotka perinteisillä kalastuselinkeinoilla ja paikallisväestöllä, joka on erityisen riippuvaista kalastuksesta ja siihen liittyvistä elinkeinoista, on tässä jäsenvaltiossa ollut ennen kiintiöjärjestelmän perustamista. Tätä yhteisön oikeuden periaatetta sovelletaan ainoastaan yhteisön pyyntikiintiön jakamiseen jäsenvaltioiden kesken. Luoteis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen puitteissa Kanadan kanssa tehty kahdenvälinen kalastussopimus ja asetus N:o 1761/95, jossa vahvistettiin yhteisön grönlanninpallaskiintiöksi Luoteis-Atlantin kalastuksen suuralueilla 2 ja 3 vuodeksi 1995 yhteensä 5 013 tonnia, eivät koske yhteisön pyyntikiintiön jakamista jäsenvaltioiden kesken vaan kyseisen kiintiön määrittämistä, joten ne sijoittuvat eri vaiheeseen kuin se vaihe, johon kyseistä periaatetta sovelletaan. Lisäksi kiintiö on määritetty kansainvälisissä neuvotteluissa, joihin sovelletaan yksinomaan kansainvälisen oikeuden sääntöjä, joihin kyseinen periaate ei liity.

( ks. 150 ja 151 kohta )

6. Jos tuottamuksesta riippumatonta yhteisön vastuuta koskeva periaate olisi hyväksyttävä yhteisön oikeudessa, se edellyttäisi joka tapauksessa sitä, että kolme edellytystä eli aiheutuneeksi väitetyn vahingon todellista syntymistä, vahingon ja yhteisön toimielinten toimen välistä syy-yhteyttä sekä vahingon epätavallisuutta ja erityisyyttä koskevat edellytykset täyttyvät kumulatiivisesti. Kyseisten edellytysten kumulatiivisuus merkitsee sitä, että jos yksi niistä ei täyty, sopimussuhteen ulkopuolinen yhteisön vastuu sen toimielimen antamasta laillisesta toimesta ei voi syntyä.

( ks. 171 ja 179 kohta )