Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Léger 20 päivänä helmikuuta 1997. - A. Moksel AG vastaan Hauptzollamt Hamburg-Jonas. - Ennakkoratkaisupyyntö: Finanzgericht Hamburg - Saksa. - Maatalous - Vientituki - Saksan liittotasavaltaan passitusmenettelyssä entisestä DDR:stä tuodut naudat - Saksan yhdistymisen vaikutus vapaassa vaihdannassa olevien tavaroiden alkuperään ja asemaan. - Asia C-223/95.



Oikeustapauskokoelma 1997 sivu I-02379



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Esillä oleva ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg on esittänyt, liittyy siihen poliittiseen tilanteeseen, joka oli aiheutunut Saksan yhdistymiseen johtaneista vuoden 1989 tapahtumista.

2 Nämä tapahtumat saivat aikaan oikeusjärjestyksen muutoksia, joiden ulottuvuudesta ei ollut aina varmuutta erityisesti sellaisten kaupallisten toimien osalta, joita toteutettiin esillä olevassa asiassa.

3 Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetty asia koskee nautojen (jäljempänä eläimet, tuotteet tai tavarat) vientiä Saksan demokraattisesta tasavallasta (jäljempänä DDR) Saksan liittotasavaltaan (jäljempänä BRD) ennen Saksan yhdistymistä tarkoituksena jälleenviedä eläimet entiseen Neuvostoliittoon. Kysymys koskee ennen kaikkea sitä, voiko tämän toimen toteuttanut yritys vaatia vientitukea sillä perusteella, että eläimet olisivat saaneet yhteisön alkuperän, koska ne olivat yhdistymisen aikana varastossa Saksan liittotasavallassa.

I Tosiseikat, kansallinen oikeudenkäyntimenettely ja ennakkoratkaisukysymys

4 Baijeriin sijoittautunut yhtiö A. Moksel AG osti 9.5.1990 noin 20 000 nautaa itäsaksalaiselta yhtiöltä teurastaakseen eläimet Saksan liittotasavallassa ja viedäkseen eläimet sen jälkeen Neuvostoliittoon.

5 A. Moksel sai 15.5.1990 Etelä-Baijerin viranomaisilta eläinten teurastamista varten Saksan liittotasavallassa passitusluvan, joka myönnettiin sillä edellytyksellä, että ne luovutetaan tullivarastoon siihen saakka, kunnes liha ja sivutuotteet viedään maasta.

6 BRD:hen tuotiin 24.5.-22.6.1990 noin 3 500 tällaista eläintä. Mainitut eläimet ja sittemmin teurastuotteet pysyivät aiotulla tavalla tullivalvonnassa (varastomenettely).

7 Kahden Saksan välinen talous- ja rahaliitto perustettiin 18.5.1990 allekirjoitetulla BRD:n ja DDR:n välisellä valtiosopimuksella (Staatsvertrag). Niin sanotun tosiasiallisen maatalousliiton perustamisen 1.8.1990 jälkeen Saksan yhtenäisyyden toteuttamisesta tehty sopimus tuli voimaan 3.10.1990.(1)

8 A. Moksel toteutti 10.1.1991 tullimuodollisuudet viedäkseen teurastuotteet entiseen Neuvostoliittoon ja teki 15.1.1991 Hauptzollamt Hamburg-Jonasille vientitukihakemuksen.

9 Hauptzollamt Hamburg-Jonas totesi 10.4.1991 tekemällään päätöksellä, ettei se myönnä pyydettyä vientitukea. A. Moksel nosti tällöin kanteen Finanzgericht Hamburgissa, joka esitti yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:

"Onko asetuksen N:o 3665/87 8 artiklan 1 kohtaa, sellaisena kuin se on 27.11.1987 annetussa muodossaan ja muutettuna 8.12.1988, tulkittava yhdessä EY:n perustamissopimuksen 9 artiklan 2 kohdan kanssa siten, että ne koskevat myös sellaisia tuotteita, jotka tuotiin 24.5.-22.6.1990 passitusmenettelyssä jalostusta koskevan poikkeuksen perusteella entisestä Saksan demokraattisesta tasavallasta Saksan liittotasavaltaan ja vietiin 10.1.1991 kolmanteen maahan?"

10 Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevan päätöksen tarkastelun perusteella voidaan täsmentää sitä seikkaa, josta kansallinen tuomioistuin haluaa erityisesti saada selvitystä. Sen mukaan alun perin "ei pääsääntöisesti ollut mahdollista myöntää vientitukea DDR:stä peräisin olevien nautojen tai niiden jalostuksesta saatujen tuotteiden osalta - - ."(2) Kansallinen tuomioistuin pohtii siis sitä, muuttuuko tavaroiden asema DDR:n ja BRD:n yhdistymisestä aiheutuvan lainsäädännön muutoksen vuoksi.(3) Asiaa on siis tarkasteltava lainsäädännön ajallisen sovellettavuuden näkökannalta.

II Asiaa koskevat oikeussäännöt

11 Vientitukien myöntäminen johtuu jäsenvaltioiden maataloushinnoista, jotka yleensä ovat korkeampia kuin maailmanmarkkinahinnat. Niitä sovitetaan siten taloudellista kilpailukykyä koskevien syiden vuoksi kolmansien maiden käyttämiin hintoihin, minkä vuoksi on ollut tarpeen säätää hyvityksistä myöntämällä vientitukia, joiden myöntämisedellytykset ovat nyt käsittelyn kohteena.

12 Tätä alaa koskevat oikeussäännöt löytyvät useista eri säädöksistä, jotka ovat etupäässä yhteisön asetuksia.

13 Naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 805/68(4) 18 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

"Siinä määrin kuin on tarpeen sallia 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden vienti näiden tuotteiden maailmanmarkkinanoteerausten tai -hintojen perusteella, voidaan näiden noteerausten tai hintojen ja yhteisön hintojen välinen erotus korvata vientituella."

14 Naudanliha-alan vientitukien myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä ja niiden suuruuden vahvistamisperusteista 28 päivänä kesäkuuta 1968 annetun asetuksen (ETY) N:o 885/68(5) 6 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

"Vientituki maksetaan, kun on osoitettu, että tuotteet:

- on viety yhteisön ulkopuolelle ja

- että ne ovat yhteisöstä peräisin lukuun ottamatta 7 artiklan mukaisesti päätettyä poikkeusta."

15 Asetuksen N:o 885/68 7 artiklassa säädetään lisäksi seuraavaa:

"Lukuun ottamatta asetuksen (ETY) N:o 805/68 27 artiklassa(6) säädettyä menettelyä noudattaen päätettyä poikkeusta mitään tukea ei myönnetä vietäessä kyseisen asetuksen 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita,(7) joita tuodaan kolmansista maista ja viedään edelleen kolmansiin maihin."

16 Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27 päivänä marraskuuta 1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87(8) 8 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

"Tukea myönnetään ainoastaan tuotteille, jotka täyttävät perustamissopimuksen 9 artiklan 2 kohdan edellytykset, vaikka pakkaukset eivät täyttäisi kyseisiä edellytyksiä."

17 Perustamissopimuksen 9 artiklan 2 kohdassa määrätään lisäksi seuraavaa:

"Tämän osaston 1 luvun 1 jakson ja 2 luvun määräyksiä sovelletaan jäsenvaltioista peräisin oleviin tuotteisiin sekä sellaisiin kolmansista maista tuleviin tuotteisiin, jotka ovat jäsenvaltioissa vapaassa vaihdannassa."(9)

18 Jos asetuksen N:o 3665/87 8 artiklan 1 kohtaa ja perustamissopimuksen 9 artiklan 2 kohtaa verrataan asetuksen N:o 885/68 6 artiklan 1 kohtaan ja 7 artiklaan, voidaan todeta, että vientitukien myöntämisedellytykset eivät ole selviä. Asetuksen N:o 885/68 6 ja 7 artiklassa vientituet varataan nimittäin yhteisöstä peräisin oleville tuotteille ja kielletään myöntämästä niitä kolmansista maista tuoduille tuotteille, kun taas asetuksen N:o 3665/87 8 artiklan mukaan tukea voidaan myöntää myös vietäessä jäsenvaltioissa vapaassa vaihdannassa olevia kolmansista maista tuotuja tuotteita.

19 Tämä ristiriitaisuus voidaan kuitenkin ratkaista komission antaman asetuksen N:o 3665/87 hyväksi asetuksen N:o 885/68 7 artiklan sen osan perusteella, jossa viitataan asetuksen N:o 805/68 27 artiklassa tarkoitettuun menettelyyn,(10) ja vahvistetaan nimenomaisesti komission oikeus poiketa kolmansista maista tuotujen tuotteiden vientitukikiellon periaatteesta.

20 Käyttämällä asetuksen N:o 805/68 27 artiklassa tarkoitettua menettelyä hyväkseen komissio saattoi muuttaa vientitukien myöntämisedellytyksiä. Tämä menettely on nimittäin sama kuin asetuksen N:o 805/68 18 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu menettely annettaessa yksityiskohtaiset säännöt koko 18 artiklan soveltamisesta; asetus N:o 3665/87(11) on annettu nimenomaan tämän säännöksen nojalla.

21 Komissio on antanut asetuksen N:o 3665/87, jonka 8 artiklan 1 kohdan ensimmäisellä alakohdalla pitää mielestäni olla etusija asetuksen N:o 885/68 6 ja 7 artiklaan nähden, "vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 29 päivänä lokakuuta 1975 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2727/75, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1900/87, ja erityisesti sen 16 artiklan 6 kohdan ja 24 artiklan sekä maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä annettujen muiden asetusten vastaavien säännösten perusteella".(12) Tässä kappaleessa mainitut "vastaavat säännökset" tarkoittavat kuitenkin erityisesti asetuksen N:o 805/68 18 artiklan 6 kohdassa mainittuja sääntöjä.

22 Lisäksi sillä, että asetuksen N:o 3665/87 viimeisessä perustelukappaleessa todetaan, että "tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat - - kaikkien kyseisten hallintokomiteoiden lausuntojen mukaiset", viitataan edellä mainitussa 27 artiklassa tarkoitetun naudanlihan hallintokomitean lausuntoon, mikä myös tukee sitä, että asianmukaista menettelyä on noudatettu ja että tämä menettely oli sääntöjenmukainen.

23 Näin ollen maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetulla asetuksella N:o 3665/87 on mielestäni laillisesti muutettu vientitukien myöntämisedellytyksiä vahvistamalla 8 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa poikkeussääntö, jonka perusteella kolmansista maista tuoduille tuotteille voidaan myöntää vientitukea.

24 Tästä johtuen tässä säännöksessä ilmaistu sääntely on mielestäni asian kannalta keskeinen, ja siitä ilmenee, että jotta A. Moksel voisi vaatia vientitukea, on näytettävä toteen, että eläimet joko ovat alkuperältään yhteisöstä sen vuoksi, että DDR on yhdentynyt yhteisön alueeseen, vaikka kyseinen liiketoimi oli pantu alulle ennen Saksan yhdistymistä, tai täyttävät alkuperältään silloisesta kolmannesta maasta DDR:stä olevina tuotteina perustamissopimuksessa vahvistetut vapaaseen vaihdantaan luovuttamista koskevat edellytykset.

III Tavaroiden alkuperä

25 Ennen kuin Neuvostoliittoon vietyjen eläinten alkuperää luonnehditaan oikeudellisesti, on määriteltävä niiden puhtaasti maantieteellinen alkuperä.

A Eläinten maantieteellinen alkuperä

26 Tavaroiden alkuperän käsitteen yhteisestä määritelmästä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 802/68(13) 4 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

"Tavarat ovat peräisin tietystä maasta, jos ne on tuotettu kokonaan tässä maassa."

27 Artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädetään lisäksi seuraavaa:

"Maassa kokonaan tuotetuilla tavaroilla tarkoitetaan - - tuotteita, jotka saadaan siellä kasvatetuista elävistä eläimistä"

28 Asiassa on selvää, että eläimet, joiden liha ja sivutuotteet sittemmin vietiin Neuvostoliittoon, oli kasvatettu DDR:n alueella.

29 Asetuksessa N:o 802/68 ja asetuksessa (ETY) N:o 3620/90(14) määritellään, mikä vaikutus eläinten teurastuspaikalla, joka käsiteltävässä asiassa on BRD, on määritettäessä tuotteen alkuperää.

30 Asetuksen N:o 802/68 5 artiklassa säädetään seuraavaa:

"Tavara, jonka tuottamiseen on osallistunut kaksi tai useampia maita, on peräisin siitä maasta, jossa sille on suoritettu tähän tarkoitukseen varustetussa yrityksessä viimeinen merkittävä ja taloudellisesti perusteltu valmistus tai käsittely, joka on johtanut uuden tuotteen valmistukseen tai edustaa merkittävää valmistusastetta."

31 Asetuksen N:o 3620/90(15) 1 artiklan mukaan nautojen teurastamisesta saavutetaan kuitenkin "näin saaduille tuoreille, pakastetuille tai syväjäädytetyille lihalle tai sivutuotteille sen maan alkuperä, jossa naudat on teurastettu, ainoastaan jos kyseisiä eläimiä on lihotettu mainitussa maassa vähintään kolme kuukautta - - nautojen - - osalta". Mistään asiakirjoissa olevasta seikasta ei ilmene, että eläimiä olisi lihotettu yli tämän ajan liittotasavallassa, eivätkä osapuolet ole myöskään näin väittäneet.

32 Edellä esitetyt seikat antavat mielestäni aiheen katsoa, kuten ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin, että eläimet olivat peräisin DDR:stä.

33 Näin ollen jäljellä on kysymys siitä, mikä merkitys nautojen alkuperälle voi olla sillä, että DDR on yhdentynyt yhteisön alueeseen.

B Yhdistymissopimuksen vaikutukset eläinten alkuperään

34 Kuten kansallinen tuomioistuin on todennut, DDR ei kuulunut yhteisöön ennen yhdistymissopimusta. Tämä ilmenee ETY:n perustamissopimuksen 227 artiklasta. Yhteisöjen tuomioistuin on itse todennut DDR:n ja yhteisön välisistä taloudellisista suhteista Saksan sisäisestä kaupasta tehdyn pöytäkirjan(16) 1 artiklan osalta, että "tämän sääntelyn tarkoituksena on pelkästään vapauttaa BRD soveltamasta yhteisön oikeussääntöjä Saksan sisäiseen kauppaan [ja] näin myönnetystä vapautuksesta ei seuraa, että DDR kuuluisi yhteisöön, vaan sille on myönnetty erityisjärjestelmä yhteisöön kuulumattomana alueena".(17)

35 A. Moksel katsoo kuitenkin, että viittaus asiaa Fleischkontor koskevaan oikeuskäytäntöön ei ole olennainen, koska tämä ratkaisu koski sellaista tosiasiallista tilannetta, jossa DDR:stä tulevat tavarat olivat peräisin tästä maasta vientiajankohtana ja vientitukihakemuksia tehtäessä, kun taas nyt käsiteltävässä asiassa DDR:ää ei enää ollut olemassa vastaavissa vaiheissa.

36 Kantaja väittää, että "viimeistään 3.10.1990, jolloin entinen DDR liittyi Saksan liittotasavaltaan, kaikkien entisestä DDR:stä peräisin olevien tavaroiden alkuperä muuttui automaattisesti" ja että "entisen DDR:n alueella olevat tavarat saivat automaattisesti sen alkuperän, joka myönnetään sen valtion oikeusjärjestyksessä, johon DDR on sulautunut, ja yhteisön oikeusjärjestyksessä, jolla on etusija".(18) Kantaja väittää, että entisen DDR:n alueen oikeudellinen asema on muuttunut yhdistymissopimuksen tultua voimaan ja että tämä muutos vahvistetaan 17.9.1990 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2684/90(19), ja kantajan mukaan oikeudellista asemaa muutettaessa "ei tehdä poikkeuksia tullialalla, eikä varsinkaan tullialuetta ja tavaroiden alkuperää koskevien oikeussääntöjen osalta".(20)

37 Yhdistymissopimus on tehty sen ajanjakson jälkeen, jona eläimet on tuotu Saksan liittotasavaltaan, minkä vuoksi mielestäni ainoastaan taannehtivalla oikeussäännöllä voitaisiin antaa Itä-Saksan alueelta ennen yhdistymistä peräisin oleville tavaroille yhteisön alkuperä.

38 Tämän vuoksi on tutkittava ajallisten vaikutusten rajaamiseksi niitä oikeussääntöjä, joiden nojalla DDR:n alueesta on tullut erottamaton osa yhteisön aluetta.

39 DDR:n yhdentyminen yhteisön tullialueeseen on toteutettu edellä mainitulla 31.8.1990 tehdyllä sopimuksella, jonka 10 artiklan 1 ja 2 kohdassa määrätään seuraavaa:

"1) Liittymisen toteuduttua [DDR:n osavaltioiden (Länder)] alueella sovelletaan Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksia sekä niiden muutoksia ja täydennyksiä sekä sellaisia kansainvälisiä sopimuksia ja päätöslauselmia, jotka ovat tulleet voimaan näiden perustamissopimusten yhteydessä.

2) Liittymisen toteuduttua Euroopan yhteisöjen perustamissopimusten nojalla annettuja säädöksiä sovelletaan [DDR:n osavaltioiden (Länder)] alueella, jolleivät Euroopan yhteisöjen toimivaltaiset toimielimet tästä toisin määrää. Tämän poikkeamismahdollisuuden tarkoituksena on ottaa huomioon hallinnolliset vaatimukset ja välttää taloudellisia vaikeuksia."(21)

40 Tällä tavoin laaditun yhdistymissopimuksen vaikutuksesta yhteisön oikeutta aletaan soveltaa DDR:n osavaltioissa sen BRD:hen liittymisestä alkaen. Kun sellaista oikeussääntöä ei ole, jonka mukaan yhdistymissopimus vaikuttaisi ennen sopimuksen voimaantuloa syntyneisiin oikeudellisiin tilanteisiin, mielestäni on katsottava, että sopimuksessa määrätään ainoastaan tulevaisuuden osalta ja ettei sillä ole eläinten alkuperää ja niiden oikeudellista asemaa koskevaa taannehtivaa oikeusvaikutusta.

41 A. Mokselin esittämä oikeudellinen peruste, jonka mukaan BRD:n alueella yhdistymisajankohtana olevien tavaroiden alkuperä olisi muuttunut taannehtivasti, ei näin ollen perustu mihinkään yhteisön oikeuden nimenomaiseen oikeussääntöön. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut, taannehtivuus on ilmaistava selvästi, jotta sillä olisi oikeusvaikutuksia: "oikeusvarmuuden periaate edellyttää sitä, että asetusta ei sovelleta taannehtivasti, riippumatta siitä, aiheuttaisiko tällainen soveltaminen myönteisiä tai kielteisiä vaikutuksia niille, joita asia koskee, paitsi silloin, kun asetuksen sanamuodosta tai tavoitteista voidaan riittävän selvästi päätellä, että asetus ei koske ainoastaan tulevia tilanteita."(22)

42 Yhdyn myös julkisasiamies Fennellyn asiassa Allain esittämään ratkaisuehdotukseen, jossa julkisasiamies totesi seuraavaa: "Vaikka yhteisön oikeuden taannehtivuuden kieltoa koskevassa oikeuskäytännössä viitataan yleensä toimielinten toimenpiteisiin, niin myös oikeusvarmuuden periaate puhuisi sitä vastaan, että [EHTY:n] perustamissopimuksen Saksan yhdistymisen vuoksi annetulle uudelle tulkinnalle annettaisiin tällainen taannehtiva vaikutus."(23)

43 Näin ollen vaikka eläinten alkuperä määritettäisiin vientiajankohtana tai vientitukihakemuksen tekoajankohtana, eli siis yhdistymisen jälkeen, tämä alkuperä ei muutu, koska muutosta koskevaa oikeussääntöä ei ole.

44 On totta, että 24.10.1990 päivätyssä kirjeessä, jonka komissio osoitti kauppaan liittyvää käytäntöä käsittelevän hallintokomitean valtuuskunnille,(24) komissio ilmaisi toisenlaisen kannan. Tällä asiakirjalla ei kuitenkaan mielestäni muuteta tavaroiden asemaa. Koska kirjeen tavoitteena on olla ohjaava, mikä ilmenee siitä, että kirjeessä todetaan sen olevan "yhteenveto oikeudellisesta tilanteesta", sillä ei ole mitään normatiivista merkitystä. Vaikka lisäksi oletettaisiin, että kirjeen tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia, komission toimet eivät ole perusteltuja silloin kun komission toimivallalla ei ole oikeudellista perustaa.(25) Tällä kirjeellä ei tällöin voitaisi poiketa niistä edellä mainituista EY:n perustamissopimuksen määräyksistä ja yhteisön asetusten säännöksistä, joita sovelletaan entisen DDR:n alueeseen edellä mainitun 31.8.1990 tehdyn sopimuksen perusteella.

45 Lisäksi asiassa ei voida vedota oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamiseen, koska kirje, jolla vahvistettiin oikeus vientitukeen, oli laadittu 24.10.1990, kun taas A. Moksel oli viimeistään 15.5.1990 tehnyt päätöksensä viedä eläimet Neuvostoliittoon toteutettuaan niiden teurastamisen BRD:ssä.(26) Näin ollen mahdollisuus saada vientitukea kirjeessä kuvattujen oikeuksien perusteella ei ole voinut vaikuttaa liiketoimen toteuttamiseen.

46 Eläinten alkuperästä ei siten ole epäilystä, eikä tätä alkuperää voida mielestäni muuttaa taannehtivasti minkään täsmällisen ja nimenomaisen säännön tai yleisen oikeusperiaatteen perusteella. Koska tavarat eivät ole peräisin yhteisön alueelta, niiden olisi täytettävä vapaaseen vaihdantaan luovuttamista koskevat edellytykset, jotta niiden perusteella syntyisi oikeus A. Mokselin vaatimiin vientitukiin.

IV Vapaaseen vaihdantaan luovutettujen tavaroiden asema

47 Kun kolmannesta valtiosta peräisin oleva tuote luovutetaan vapaaseen vaihdantaan, tavaraan voidaan soveltaa tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatetta yhteisön tullialueella ikään kuin tuote olisi peräisin jäsenvaltiosta.

48 ETY:n perustamissopimuksen 10 artiklan 1 kohdassa määritellään vapaaseen vaihdantaan luovutettujen tavaroiden asema seuraavasti:

"Kolmansista maista tulevien tuotteiden katsotaan olevan jäsenvaltiossa vapaassa vaihdannassa, jos tuontimuodollisuuksia on noudatettu ja tuotteista on tässä jäsenvaltiossa kannettu niistä menevät tullit tai vaikutukseltaan vastaavat maksut eikä näitä tulleja tai maksuja ole kokonaan tai osittain palautettu."

49 A. Moksel väittää, että BRD:hen ennen 3.10.1990 saapuneilla tavaroilla on vapaassa vaihdannassa olevien tavaroiden asema. Se väittää, että Saksan valtioiden välisiin suhteisiin sovellettiin erityisjärjestelmää, joka johtui edellä mainitusta, Saksan sisäisestä kaupasta tehdystä pöytäkirjasta ja jonka mukaan näiden kahden maan välillä liikkuviin tavaroihin ei sovellettu minkäänlaisia tullimuodollisuuksia. Yhdistymisestä johtuvasta alkuperän muuttumisesta aiheutui samalla kantajan mukaan se, että sekä niiden tavaroiden, jotka olivat DDR:ssä, että niiden tavaroiden, jotka olivat aikaisemmin DDR:stä peräisin ja nyt varastoissa BRD:ssä, katsottiin olevan vapaassa vaihdannassa olevia tavaroita. A. Moksel katsoi, että "yhdistymisestä välittömästi aiheutuva aseman muutos olisi voitu estää ainoastaan antamalla sellainen erityinen yhteisön oikeuden oikeussääntö, jossa vahvistetaan, että entisestä DDR:stä peräisin olevat tavarat, jotka olivat tiettynä ajankohtana varastoissa BRD:ssa, säilyttivät asemansa entisestä DDR:stä peräisin olevina tavaroina". Pääasian kantaja toteaa, että "yhtään tällaista säännöstä ei ollut annettu [ja että] tällainen säännös olisi sitä paitsi syrjivä". Kantaja väittää, että sillä on näin ollen oikeus vientitukiin.(27)

50 Olen todennut, että kun yhdistymissopimus tuli voimaan 3.10.1990, tavaroiden alkuperää ei muutettu, ja tämä seikka olisi voinut olla toisin ainoastaan nimenomaisella oikeussäännöllä, jota ei ole tähän mennessä annettu.(28)

51 Vapaaseen vaihdantaan luovutettujen tavaroiden aseman arviointi riippuu niistä seurauksista, joiden voidaan katsoa liittyvän kyseisen toimen erityispiirteisiin. Toimi oli nimittäin toteutettu osittain Saksan sisäisen kaupan yhteydessä. Lisäksi tarkasteltaessa asiaa tullisäännösten kannalta eläinten erityisominaisuutena on se, että ne ovat tulleet BRD:hen passitusluvan perusteella ja että ne on asetettu tullivarastoon, jotta ne teurastettaisiin ennen niiden jälleenvientiä kolmanteen maahan.

A Eläinten vienti Saksan sisäisessä kaupassa

52 Nautojen vienti DDR:stä BRD:hen liittyi oikeudellisesti Saksan sisäiseen kauppaan. Edellä mainitun Saksan sisäisestä kaupasta tehdyn pöytäkirjan 1 artiklassa määrätään seuraavaa:

"Koska kauppa niiden Saksan alueiden, joilla Saksan liittotasavallan perustuslaki on voimassa, ja niiden Saksan alueiden välillä, joilla tuo perustuslaki ei ole voimassa, on Saksan sisäistä kauppaa, tämän sopimuksen soveltaminen ei edellytä muutoksia kyseistä kauppaa koskeviin nykyisiin järjestelyihin Saksassa."

53 Kun otetaan huomioon näiden kahden valtion väliselle kaupalle ennen niiden yhdistymistä näin varatut poikkeusjärjestelyt, on mielestäni olennaista selvittää, voitiinko DDR:ää, jonka alue ei kuulunut yhteisöön,(29) pitää kuitenkin kolmantena maana ja koskivatko perustamissopimuksen 10 artiklan 1 kohdan velvoitteet siten sitä DDR:stä tulevien tuotteiden viennin osalta.

54 Yhteisöjen tuomioistuin on ottanut kantaa tähän seikkaan edellä mainitussa asiassa Fleischkontor katsoessaan, että vaikka DDR ei ollut yhteisön jäsenvaltio, se ei kuitenkaan ollut kolmas maa "Saksan sisäisen kaupan osalta".(30) Ei voida kuitenkaan todeta, että tämän asian taustalla oleva toimi voitaisiin rajata yksinomaan Saksan valtioiden keskinäisiin suhteisiin, koska saapuminen Länsi-Saksan alueelle on ja on heti alusta alkaen ollut, ottaen huomioon vientivelvollisuuden, yksi kolmanteen maahan tarkoitettuja tuotteita koskevan liiketoimen vaihe.(31)

55 DDR:stä peräisin olevista tavaroista, jotka tulevat suoraan BRD:hen, ei pöytäkirjan mukaisesti peritä yhteisen tullitariffin mukaisia tulleja eikä maatalousmaksuja; myöskään yhteisön yhteisen kauppapolitiikan yhteydessä vahvistetut tuontikiintiöt eivät koske näitä tavaroita. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin vahvistaa lisäksi, että "vapaaseen vaihdantaan luovuttamista koskevia tullimuodollisuuksia ei ollut noudatettu" ja että "tullia tai vaikutukseltaan vastaavia maksuja ei ollut peritty".(32)

56 Ei siis voida katsoa, että tavarat olisi luovutettu vapaaseen vaihdantaan, koska ne eivät täytä perustamissopimuksen 10 artiklan 1 kohdan edellytyksiä.

57 Yhteisöjen tuomioistuin on myös selvästi todennut edellä mainitussa asiassa Fleischkontor, että "perustavanlaatuinen periaate tällä alalla on, että ainoastaan yhteisöstä peräisin olevista tuotteista myönnetään vientitukea, koska sellaisten kolmansista maista tuotujen tuotteiden osalta, jotka jälleenviedään kolmansiin maihin, myönnetty tuki on vain perityn maksun 'palauttamista'."(33)

58 Yhteisöjen tuomioistuin totesi lisäksi tässä yhteydessä, että "pöytäkirjan ulottuvuutta arvioitaisiin - - virheellisesti, jos tästä haluttaisiin tehdä sellainen päätelmä, että yhteisön on ulotettava yhteisön maatalouspolitiikkaan liittyvät hintatakuut Saksan demokraattisesta tasavallasta peräisin oleville tuotteille".(34)

59 DDR ei ollut yhteisön jäsenvaltio, joka osallistui tässä ominaisuudessaan yhteisön maatalouspolitiikan rahoitukseen. Se ei voinut siten saada edes välillisesti yhteisön tullialueella toimiville toimijoille myönnettyjä korvauksia Saksan valtioiden sisäisen kaupan kautta.

60 Lisäksi myyntiajankohta ennen vuosien 1989-1990 poliittisia tapahtumia osoittaa, että ostohinta voitiin määrittää ainoastaan samojen tuotteiden ja vastaavien liiketoimien Itä-Saksan markkinoihin nimenomaan liittyvillä perusteilla. Näin ollen, riippumatta mistään oikeudellisista näkökohdista, ei olisi perusteltua, että yritykset saisivat hyväkseen sekä Saksan sisäisestä kaupasta tehdyn pöytäkirjan mukaisia vapautuksia että vientitukea, vaikka sovellettu ostohinta ei vastaa yhteisön hintatasoa.

61 On olemassa vielä yksi syy, jonka vuoksi katson, että kyseiseen liiketoimeen on mahdotonta soveltaa ennakkoratkaisukysymyksessä tarkoitettuja säännöksiä. Tämä syy liittyy tavaroiden saamaan asemaan tullissa ja riittäisi mielestäni yksin ehdotetun ratkaisun perusteluksi.

B Eläimiä vietäessä sovellettu tullijärjestelmä

62 Kansallisen tuomioistuimen esittämästä ennakkoratkaisukysymyksestä ilmenee, että tuotteet oli tuotu BRD:hen poikkeusluvan perusteella, joka myönnetään tavaroiden jalostusta varten passitusmenettelyssä, ja viety kolmanteen maahan. Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta päätöksestä ilmenee, että passituslupa oli myönnetty sillä edellytyksellä, että eläimet asetetaan tullivarastoon BRD:ssä siihen saakka, kun liha ja sivutuotteet viedään maasta.(35)

63 Kun kyseessä on, kuten esillä olevassa asiassa, kolmannesta maasta peräisin olevat toiseen kolmanteen maahan vietäviksi tarkoitetut tavarat, passitusmenettelyn avulla on mahdollista kuljettaa ne yhteisön tullialueen kautta perimättä niistä tulleja tai kohdistamatta niihin muita tavallisesti vaadittavia vientitoimenpiteitä.(36) Tämä eläimille annettu asema tullissa vahvistaa sen, että niiden ei ajateltu jäävän BRD:n alueelle.

64 Ennen kaikkea siitä, että eläimet on asetettu tullivarastoon, ilmenee niiden vaikutusten rajat, joita on katsottava olevan sillä poliittisella muutoksella, joka tapahtui sen jälkeen, kun eläimet tuotiin BRD:n alueelle, ja ennen kuin ne vietiin tältä alueelta. Tullivarastomenettely voidaan määritellä oikeudelliseksi fiktioksi, jonka avulla tavaroiden katsotaan olevan muualla kuin tullialueella.(37)

65 Kuten komissio on todennut, A. Mokselin ostamat eläimet ovat siten lopullisesti poistuneet entisen DDR:n talouden piiristä, eikä eläimistä saatuja teurastuotteita tuotu missään vaiheessa BRD:n tai yhteisön talouden piiriin.(38) Ne on ainoastaan asetettu Länsi-Saksan alueella varastoon vientiä edeltävää jalostusta koskevista puhtaasti liiketaloudellisista syistä.

66 Tavaroiden alkuperä ei siten ole ollenkaan muuttunut, eikä niitä ollut luovutettu vapaaseen vaihdantaan, koska sen valtion, josta ne olivat peräisin, tai sen valtion, jonka kautta niitä kuljetettiin, poliittisista muutoksista aiheutuneet oikeudelliset muutokset eivät vaikuttaneet niihin.

67 Näin ollen ennakkoratkaisukysymyksessä tarkoitettuja säännöksiä, joissa määritellään vientitukien myöntämisedellytykset, ei voida soveltaa eläimiin, jotka A. Moksel on tuonut DDR:stä ja jotka se jälleenvie.

Ratkaisuehdotus

Edellä esitetyn perusteella ehdotan yhteisöjen tuomioistuimelle, että se vastaa esitettyyn kysymykseen seuraavasti:

Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87, sellaisena kuin se on 27.11.1987 annetussa muodossaan ja 8.12.1988 muutettuna, 8 artiklan 1 kohtaa on tulkittava yhdessä EY:n perustamissopimuksen 9 artiklan 2 kohdan kanssa siten, että niitä ei sovelleta sellaisiin tuotteisiin, jotka on tuotu 24.5.-22.6.1990 entisestä Saksan demokraattisesta tasavallasta Saksan liittotasavaltaan poikkeusluvan perusteella jalostettaviksi passitusmenettelyssä ja jotka on viety 10.1.1991 kolmanteen maahan.

(1) - Sopimus, joka on tehty 31.8.1990 ja julkaistu 6.9.1990 Bulletin, Presse und Informationsamt der Bundesregierung -nimisessä julkaisussa, nro 104, s. 877.

(2) - Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskeva päätös, ranskankielisen version s. 15.

(3) - Edellä mainittu päätös, s. 15.

(4) - EYVL L 148, s. 24.

(5) - EYVL L 156, s. 2.

(6) - Asetuksen N:o 805/68 27 artiklassa säädetään menettelystä, jossa komissio voi päättää välittömästi sovellettavista toimenpiteistä, jos ne ovat naudanlihan hallintokomitean lausunnon mukaisia. Komitean jäseninä ovat jäsenvaltioiden edustajat ja puheenjohtajana komission edustaja. Jos toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia, neuvosto voi tämän säännöksen nojalla päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa.

(7) - Asetuksen N:o 805/68 1 artiklassa luetellaan tavarat, joita naudanliha-alan yhteinen markkinajärjestely koskee, ja määritellään mainitussa asetuksessa tarkoitetut käsitteet "naudat" ja "täysikasvuiset naudat".

(8) - EYVL L 351, s. 1.

(9) - Kursivointi tässä.

(10) - Ks. ratkaisuehdotuksen alaviite 6 tätä menettelyä koskevan selostuksen osalta.

(11) - 1 artikla.

(12) - Toinen viittauskappale, kursivointi tässä.

(13) - EYVL L 148, s. 1.

(14) - Tietyistä kotieläinlajeista saatujen tuoreiden, pakastettujen tai syväjäädytettyjen lihan tai sivutuotteiden alkuperän määrittämisestä 14 päivänä joulukuuta 1990 annettu komission asetus (EYVL L 351, s. 25).

(15) - Suomennettu yhteisöjen tuomioistuimessa, koska EYVL:ssä ei ole julkaistu suomenkielistä tekstiä.

(16) - Saksan sisäisestä kaupasta ja siihen liittyvistä kysymyksistä 25.3.1957 tehty pöytäkirja (Bundesgesetzblatt 1957, II, s. 984), joka on liitetty ETY:n perustamissopimukseen ja joka on perustamissopimuksen 239 artiklan mukaisesti erottamaton osa tätä sopimusta.

(17) - Asia 14/74, Fleischkontor, tuomio 1.10.1974 (Kok. 1974, s. 899, 6 kohta), kursivointi tässä.

(18) - Kantajan huomautukset, 49 kohta ja sitä seuraavat kohdat, kursivointi tässä.

(19) - Toinen perustelukappale (EYVL L 263, s. 1).

(20) - Kantajan huomautukset, 18 kohta ja sitä seuraavat kohdat.

(21) - Käännetty vapaasti.

(22) - Asia 234/83, Gesamthochschule Duisburg, tuomio 29.1.1985 (Kok. 1985, s. 327, 20 kohta).

(23) - Asia C-341/94, Allain, tuomio 26.9.1996, ratkaisuehdotus 7.3.1996 (Kok. 1996, s. I-4631, ratkaisuehdotuksen 46 kohta). Kysymys oli muun muassa siitä, voitiinko DDR:stä peräisin olevia, vuosina 1985 ja 1986 jäsenvaltion alueelle tuotuja terästeollisuustuotteita kohdella ikään kuin ne olisi tuotu sinne Saksan yhdistymisen jälkeen, tulkittaessa sellaisia yhteisön oikeussääntöjä, joilla voi olla vaikutuksia valtion sisäisestä oikeudesta peräisin olevaa säädöstä sovellettaessa.

(24) - Kirjeen 1 kohdassa täsmennetään, että "kaikkia entisestä DDR:stä peräisin olevia maataloustuotteita on pidettävä 3.10.1990 alkaen yhteisöstä peräisin olevina tuotteina. Näin ollen erityisesti yhteisön vientitukien osalta kaikki entisestä DDR:stä peräisin olevat maataloustuotteet täyttävät 3.10.1990 alkaen asetuksen (ETY) N:o 3665/87 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset" (Maatalouden pääosasto, nro D17478).

(25) - Ks. esim. yhdistetyt asiat 281/85, 283/85, 284/85, 285/85 ja 287/85, Saksa ym. v. komissio, tuomio 9.7.1987 (Kok. 1987, s. 3203, 9 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

(26) - Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 5 kohta.

(27) - Kantajan huomautukset, ranskankielisen version s. 53 ja sitä seuraavat sivut.

(28) - Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 34 kohta ja sitä seuraavat kohdat.

(29) - Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 34 kohta.

(30) - Tuomio 8 kohta, kursivointi tässä.

(31) - Ks. vastaavan kysymyksen osalta julkisasiamies Jacobsin asiassa 12/88, Schäfer Shop, tuomio 21.9.1989, antama ratkaisuehdotus (Kok. 1989, s. 2937, ratkaisuehdotuksen 19 kohta), jossa todetaan seuraavaa: " - - ilmeisesti niiden DDR:stä peräisin olevien tavaroiden täsmällistä oikeudellista asemaa, jotka on tuotu BRD:hen erityisten kaupallisten järjestelyjen yhteydessä, ei ole hyvin määritelty. Vaikka pöytäkirjan 1 kohdassa pyritään selvästi rinnastamaan nämä tavarat BRD:stä peräisin oleviin tavaroihin siltä osin, kuin on kyse niiden liikkuvuudesta BRD:n alueella, ei kuitenkaan voida katsoa, että ne olisi luovutettu vapaaseen vaihdantaan yhteisössä, koska ne eivät täyttäneet perustamissopimuksen 10 artiklan 1 kohdan edellytyksiä - - ." Julkisasiamies Jacobs totesi lisäksi, että "kun tavarat jälleenviedään, niillä on erityinen oikeudellinen asema, joka sijoittuu 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen vapaassa vaihdannassa olevien tavaroiden ja niiden tavaroiden oikeudellisen aseman välille, jotka eivät ole vapaassa vaihdannassa ja joita säännöt tavaroiden vapaasta liikkuvuudesta eivät lähtökohtaisesti koske." Kyseessä oli DDR:stä peräisin olevien tavaroiden jälleenvienti BRD:stä muihin yhteisön jäsenvaltioihin eikä kolmansiin maihin, mutta mielestäni julkisasiamies Jacobsin arviointia voidaan silti soveltaa tässä asiassa. Arvioinnissa todetaan, että pöytäkirjan tavoite on sallia DDR:stä peräisin olevien tavaroiden vapaa liikkuvuus BRD:n alueella. Siinä katsotaan toisaalta, että tämä vapaus ei ulotu näiden kahden valtion alueen ulkopuolelle, jolloin sen jälkeen, kun nämä tavarat viedään BRD:n ulkopuolelle, ne eivät enää ole alkuperältään yhteisöstä.

(32) - Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskeva päätös, ranskankielisen version s. 16.

(33) - Tuomion 10 kohta.

(34) - Tuomion 11 kohta.

(35) - Ranskankielisen version s. 2 ja 3.

(36) - Ks. passitusmenettelystä erityisesti Nassiet, J. R., La réglementation douanière, 1988, s. 208 ja sitä seuraavat sivut, ja Berr, C. J. ja Tremeau, H., Le droit douanier, 1988, s. 378 ja sitä seuraavat sivut.

(37) - Ks. tullivarastomenettelystä erityisesti em. La réglementation douanière, s. 158 ja sitä seuraavat sivut ja em. Le droit douanier, s. 288 ja sitä seuraavat sivut.

(38) - Komission kirjalliset huomautukset, ranskankielisen käännöksen 78-81 kohta.