Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Suhteelliset mitättömyysperusteet – Tavaramerkin käyttö, joka voidaan kieltää aikaisemman oikeuden perusteella – Nimeä koskeva oikeus

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 52 artiklan 2 kohdan a alakohta)

2. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Oikeudellinen virhe – Sellaisen kansallisen oikeussäännön rikkominen, jota sovelletaan oikeusriitaan asetuksen N:o 40/94 52 artiklan 2 kohdan perusteella

(SEUT 256 artiklan 1 kohdan toinen alakohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta; neuvoston asetuksen N:o 40/94 63 artiklan 2 kohta ja 52 artiklan 2 kohdan a alakohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 37 sääntö)

3. Yhteisön tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Unionin tuomioistuimissa nostettu kanne – Unionin yleisen tuomioistuimen oikeus muuttaa riidanalaista päätöstä – Rajat

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 63 artiklan 2 ja 3 kohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 52 artiklan 2 kohdan sanamuoto ja rakenne eivät salli sitä, että tilanteessa, jossa vedotaan nimeä koskevaan oikeuteen, kyseisen säännöksen soveltamisala rajattaisiin ainoastaan niihin tapauksiin, joissa yhteisön tavaramerkiksi rekisteröinti on ristiriidassa sellaisen oikeuden kanssa, jolla suojataan nimeä yksinomaan henkilöllisyysoikeuden alaan kuuluvana oikeutena.

Kyseisen säännöksen mukaan yhteisön tavaramerkki voidaan julistaa pätemättömäksi sellaisen tahon vaatimuksesta, joka vetoaa ”muuhun aikaisempaan oikeuteen”. Tällaisten aikaisempien oikeuksien luonteen tarkentamiseksi säännöksessä mainitaan neljä oikeutta ja samalla adverbiä ”erityisesti” käyttämällä osoitetaan, ettei luettelo ole tyhjentävä. Tästä ei-tyhjentävästä luettelosta ilmenee, että esimerkkeinä mainituilla oikeuksilla suojataan erityyppisiä etuja. Tiettyjen tällaisten oikeuksien, kuten tekijänoikeuksien ja teollisoikeuksien, osalta taloudellisia etuja suojataan sekä kansallisissa oikeusjärjestyksissä että unionin oikeudessa kaupallisia loukkauksia vastaan.

(ks. 34–36 kohta)

2. Asetuksen N:o 40/94 52 artiklan 2 kohdan sanamuodosta käy ilmi, että kun kyseisessä säännöksessä viitataan siihen, että yhteisön tavaramerkin käyttö voidaan kieltää aikaisemman oikeuden perusteella, siinä erotellaan selvästi toisistaan kaksi eri tilannetta: tilanne, jossa aikaisempaa oikeutta suojataan yhteisön säännöstössä, ”tai” tilanne, jossa sitä suojataan kansallisessa oikeudessa.

Menettelyllisistä säännöksistä, joita sovelletaan kansallisessa säännöstössä suojatun aikaisemman oikeuden perusteella asetuksen N:o 40/94 52 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehdyn hakemuksen yhteydessä, säädetään asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 37 säännössä, jossa asetetaan hakijalle velvollisuus esittää sisämarkkinoiden harmonisointivirastolle (tavaramerkit ja mallit) paitsi todisteet, jotka osoittavat, että hakijan sovellettaviksi vaatimien kansallisten säännösten mukaan edellytykset sille, että tämä voi kieltää yhteisön tavaramerkin käytön aikaisemman kansallisen oikeuden perusteella, täyttyvät, myös todisteet kyseisten säännösten sisällöstä.

Jos yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskeva hakemus perustuu kansallisen oikeuden säännössä suojattuun aikaisempaan oikeuteen, on ensinnäkin SMHV:n toimivaltaisten elinten tehtävänä arvioida, millainen painoarvo ja vaikutus niillä seikoilla on, jotka hakija on esittänyt asianomaisen säännön sisällön osoittamiseksi. Toiseksi asetuksen N:o 40/94 63 artiklan 2 kohdan mukaan valituslautakuntien päätöksiin voidaan hakea muutosta unionin yleisessä tuomioistuimessa perustamissopimuksen, asetuksen N:o 40/94 tai niiden soveltamista koskevan oikeussäännön rikkomisen perusteella. Tästä seuraa, että unionin yleinen tuomioistuin on toimivaltainen harjoittamaan täyttä laillisuusvalvontaansa sen SMHV:n arvioinnin osalta, joka koskee tietoja, jotka hakija on esittänyt niiden kansallisen oikeuden säännösten sisällön osoittamiseksi, joissa säädettyyn suojaan hän vetoaa.

Tutkiessaan valituksen yhteydessä unionin yleisen tuomioistuimen esittämiä päätelmiä asianomaisista kansallisen oikeuden säännöksistä unionin tuomioistuin on ensinnäkin toimivaltainen tarkistamaan, ettei unionin yleinen tuomioistuin ole sille esitettyjen asiakirjojen ja muiden todisteiden perusteella ottanut vääristyneellä tavalla huomioon kansallisen oikeuden säännösten sanamuotoa taikka niitä koskevaa kansallista oikeuskäytäntöä tai oikeuskirjallisuutta ja ettei unionin yleinen tuomioistuin ole tehnyt näiden todisteiden perusteella päätelmiä, jotka ovat ilmeisessä ristiriidassa niiden sisällön kanssa, sekä lopuksi tarkistamaan, ettei unionin yleinen tuomioistuin ole kaikkia seikkoja tutkiessaan antanut näiden kansallisen oikeuden säännösten sisällön toteamiseksi jollekin tietylle seikalle sellaista merkitystä, jota sille ei muihin seikkoihin nähden kuuluisi antaa, sikäli kuin tämä on ilmeistä asiakirja-aineiston perusteella.

(ks. 48–53 kohta)

3. Unionin yleinen tuomioistuin valvoo asetuksen N:o 40/94 63 artiklan nojalla sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) valituslautakuntien päätösten laillisuutta. Se voi kumota kanteen kohteena olevan päätöksen tai muuttaa sitä ainoastaan, jos kyseisen päätöksen tekohetkellä sitä koski jokin asetuksen 63 artiklan 2 kohdassa mainituista kumoamis- tai muuttamisperusteista.

Tästä seuraa, että unionin yleiselle tuomioistuimelle annettu päätösten muuttamista koskeva toimivalta ei anna sille oikeutta korvata valituslautakunnan arviointia omalla arvioinnillaan eikä myöskään oikeutta arvioida sellaisia seikkoja, joista valituslautakunta ei ole lausunut. Päätöksen muuttamista koskevan toimivallan käytön on näin ollen lähtökohtaisesti rajoituttava tilanteisiin, joissa unionin yleinen tuomioistuin valituslautakunnan arvioinnin tutkittuaan voi määrittää selvittämiensä tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen perusteella päätöksen, joka valituslautakunnan olisi pitänyt tehdä.

(ks. 71 ja 72 kohta)