Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sosiaalipolitiikka - Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät - Samapalkkaisuus - Palkkaus - Käsite - Palkan kuukausittaisen lisän, joka perustuu yksittäiseen työsopimukseen, kuuluminen käsitteeseen - Soveltaminen kuhunkin palkan osaan - Samaa tai samanarvoista työtä tekevät työntekijät - Arviointiperusteet - Luokittelu samaan työntekijäryhmään työehtosopimuksessa - Todistustaakka syrjinnän puuttumisesta - Palkkaeron perustelut - Arviointiperusteet

(EY:n perustamissopimuksen 119 artikla (EY:n perustamissopimuksen 117-120 artikla on korvattu EY 136-143 artiklalla); neuvoston direktiivin 75/117/ETY 1 artikla)

Tiivistelmä

$$Perustamissopimuksen 119 artiklassa (perustamissopimuksen 117-120 artikla on korvattu EY 136-143 artiklalla) vahvistettua ja miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetussa direktiivissä 75/117/ETY täsmennettyä miespuolisten ja naispuolisten työntekijöiden samapalkkaisuusperiaatetta on tulkittava seuraavasti:

- palkan kuukausittainen lisä, joka perustuu yksittäiseen työsopimukseen ja jonka työnantaja maksaa kyseessä oleville työntekijöille heidän työskentelystään, on perustamissopimuksen 119 artiklan ja direktiivin 75/117/ETY soveltamisalaan kuuluvaa palkkaa; samapalkkaisuus on varmistettava myös työntekijöille maksetun palkan kunkin osan suhteen, eikä riittävää ole se, että työntekijöille myönnettyjä etuuksia tarkastellaan kokonaisuutena

- se, että naispuolinen työntekijä, joka väittää joutuneensa sukupuoleen perustuvan syrjinnän kohteeksi, ja häneen verrattava miespuolinen työntekijä on heidän työsuhteisiinsa sovellettavassa työehtosopimuksessa luokiteltu samaan työntekijäryhmään, ei yksinään riitä sen päätelmän tekemiseksi, että kyseessä olevat työntekijät tekevät perustamissopimuksen 119 artiklassa ja direktiivin 75/117/EY 1 artiklassa tarkoitettua samaa tai samanarvoista työtä, koska tämä seikka on vain yksi todiste muiden joukossa siitä, että tämä arviointiperuste on täyttynyt

- yleisenä sääntönä on, että työntekijän, joka katsoo joutuneensa syrjinnän kohteeksi, tehtävänä on näyttää toteen, että työnantaja on maksanut hänelle huonompaa palkkaa kuin hänen toista sukupuolta olevalle työtoverilleen ja että hän on tosiasiassa tehnyt samaa tai samanarvoista, vertailun kohteena olevan työtoverin työhön rinnastettavaa työtä; työnantajalla on tällöin mahdollisuus paitsi kiistää se, että miespuolisten ja naispuolisten työntekijöiden samapalkkaisuuden periaatteen soveltamisedellytykset olisivat täyttyneet, myös perustella todettu palkkaero objektiivisilla tekijöillä, joihin ei liity mitään sukupuoleen perustuvaa syrjintää

- palkkaero voidaan perustella seikoilla, joita ei ole otettu huomioon kyseisiin työntekijöihin sovellettavassa työehtosopimuksessa, jos ne perustuvat objektiivisesti perusteltuihin syihin, joihin ei liity mitään sukupuoleen perustuvaa syrjintää ja jotka ovat suhteellisuusperiaatteen mukaisia

- työhön käytetyn ajan perusteella maksettavan palkan osalta naispuoliselle ja miespuoliselle työntekijälle heidän palvelukseenottamishetkellään myönnettyä erisuuruista palkkaa samasta tai samanarvoisesta työstä ei voida perustella seikoilla, jotka ovat tiedossa vasta työntekijöiden aloitettua työnsä ja joita voidaan arvioida vasta, kun työsopimuksessa sovittuja tehtäviä hoidetaan, kuten kyseessä olevien henkilöiden yksilöllisen suorituskyvyn väliset erot työssä taikka erot työntekijän suoritusten laadussa verrattuna hänen työtoverinsa suorituksiin.

( ks. 34-35, 44-45, 58, 60-62, 68, 76 ja 79-80 kohta sekä tuomiolauselma )