ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial de Barcelona (Espanja) on esittänyt 22.10.2019 – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne v. GB

(asia C-783/19)

(2020/C 19/31)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Audiencia Provincial de Barcelona

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne

Vastapuoli: GB

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Mahdollistaako alkuperänimityksen suojan soveltamisala sen, että kyseistä nimitystä suojataan paitsi samankaltaisia tuotteita vastaan myös sellaisia palveluja vastaan, jotka voivat liittyä näiden tuotteiden suoraan tai välilliseen jakeluun?

2) Edellyttääkö mielleyhtymän aiheuttaman oikeudenloukkauksen vaara, joihin unionin asetusten edellä mainituissa artikloissa (1) (2) viitataan, ensisijaisesti sellaisen analyysin tekemistä, joka koskee nimeä, sen selvittämiseksi, miten se vaikuttaa keskivertokuluttajaan, vai onko tämän vaaran arvioimiseksi ensin määritettävä, onko kyse samoista tuotteista, samankaltaisista tuotteista tai moniosaisista tuotteista, joiden osana on alkuperänimityksellä suojattu tuote?

3) Onko mielleyhtymästä aiheutuvan oikeudenloukkauksen vaara määritettävä objektiivisin perustein, jos nimet ovat samat tai hyvin samankaltaiset, vai onko tämä vaara suhteutettava tuotteisiin ja palveluihin, joista ja joihin mielleyhtymä syntyy, sen toteamiseksi, että mielleyhtymän vaara on heikko tai merkityksetön?

4) Onko suoja, joka edellä mainitussa säännöstössä säädetään tapauksissa, joissa on kyse mielleyhtymän tai maineen hyväksikäytön vaarasta, kyseisten tuotteiden erityispiirteisiin perustuvaa erityissuojaa, vai onko suojan välttämättä liityttävä vilpillistä kilpailua koskeviin sääntöihin?

(1) Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 20.3.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (EUVL 2006, L 93, s. 12) 13 artikla.

(2) Maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 671) 103 artikla.
—

toteaa, ettei Espanjan kuningaskunta ole noudattanut SEUT 288 artiklan 4 kohdan ja valtiontuesta SA.27408 (C 24/10) (ex NN 37/10, ex CP 19/09), jota Castilla-La Manchan viranomaiset ovat myöntäneet maanpäällisen verkon digitaalitelevisiolle Castilla-La Manchan syrjäisillä ja vähemmän kaupungistuneilla alueilla 1.10.2014 annetun komission päätöksen (EU) 2016/1385 (1) (EUVL L 222, 17.8.2016, s. 52) 3 ja 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, että se ei ole toteuttanut määräajassa kaikkia edellytettyjä toimenpiteitä vaatiakseen pääasiallisen tuensaajan, Telecom Castilla-La Mancha S.A:n, palauttamaan päätöksen 1 artiklassa säännöstenvastaisiksi ja sisämarkkinoille soveltumattomiksi todetut valtiontuet, että se ei ole vahvistanut kaikkien tämän tuen jäljellä olevien maksujen keskeyttämistä ja että se ei ole ilmoittanut määräajassa komissiolle toimenpiteistä, jotka toteutettiin päätöksen noudattamiseksi, ja
1)

Onko direktiiviä 2011/24/EU (1) tulkittava siten, että asetuksen (EY) N:o 883/2004 (2) 24 artiklassa tarkoitetut henkilöt, jotka saavat asuinvaltiossaan luontoisetuuksia, joiden kustannuksista Alankomaat on vastuussa, mutta joita ei ole Alankomaissa vakuutettu lakisääteisten sairausvakuutusten nojalla, vedota suoraan kyseiseen direktiiviin korvauksen myöntämiseksi annetun hoidon kustannuksista? Jos tähän on vastattava kieltävästi,
6)

Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen rauta- ja teräskiinnittimien tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 91/2009 1 artiklan 3 kohdassa (sellaisena kuin se on muutettuna) säädetään, että Ningbo Jinding Fastener Co., Ltd:lle, Ningbo, määritellyn 64,4 prosentin yksilöllisen polkumyyntitullin soveltaminen edellyttää, että jäsenvaltioiden tulliviranomaisille esitetään pätevä kauppalasku, joka täyttää liitteessä II esitetyt vaatimukset, ja että jollei tällaista kauppalaskua esitetä, sovelletaan kaikkiin muihin yrityksiin sovellettavaa tullia. Voidaanko yksilöllistä polkumyyntitullia kuitenkin, kannettaessa polkumyyntitulleja jälkitullauksin Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksen johdosta, soveltaa vilpittömässä mielessä olleeseen ilmoittajaan, kun OLAF on todennut, etteivät menettelyn kohteena olevat kiinnittimet ole peräisin Indonesiasta, kuten niiden ilmoitettiin olevan, vaan ne on todellisuudessa valmistanut Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd. –niminen yritys Kiinassa, mutta yksilöllisen polkumyyntitullin soveltamisen edellyttämät tiedot sisältävää kauppalaskua ei voida esittää siksi, että viejien nimenomainen tarkoitus on ollut erehdyttää jäsenvaltioiden viranomaisia?
C 383/45

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Amsterdam (Alankomaat) on esittänyt 22.8.2019 – Openbaar Ministerie v. ZB

(asia C-627/19 PPU)

(2019/C 383/54)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank Amsterdam

Pääasian asianosaiset

Hakija: Openbaar Ministerie

Vastapuoli: ZB

Ennakkoratkaisukysymys

Kun eurooppalaisen pidätysmääräyksen tarkoituksena on panna täytäntöön tuomarin tai tuomioistuimen täytäntöönpanokelpoisella ratkaisulla määrätty vapausrangaistus ja eurooppalaisen pidätysmääräyksen antaa yleinen syyttäjä, joka osallistuu lainkäyttöön pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa, ja on taattua, että hän toimii riippumattomasti suorittaessaan eurooppalaisen pidätysmääräyksen antamiseen liittyviä tehtäviään, päteekö tällöin myös se edellytys, että eurooppalaisen pidätysmääräyksen antamista koskevan päätöksen ja erityisesti sen oikeasuhteisuuden osalta on oltava käytettävissä kaikki tehokkaaseen oikeussuojaan liittyvät vaatimukset täyttävä oikeussuojakeino tuomioistuimessa?
C 363/8

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n.o 05 de Barcelona (Espanja) on esittänyt 2.8.2019 – SI v. Subdelegación del Gobierno en Barcelona

(asia C-592/19)

(2019/C 363/14)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n.o 05 de Barcelona

Pääasian asianosaiset

Kantaja: SI

Vastaaja: Subdelegación del Gobierno en Barcelona

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko direktiivin 2003/109/EY (1) 4 artiklaa ja 6 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että millainen hyvänsä aikaisempi rikosseuraamus on riittävä syy evätä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asema, ilman että on otettava huomioon hänen oleskelunsa kestoa ja siteitä, joita hänellä on oleskeluvaltioon?

(1) Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta 25.11.2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/109/EY (EUVL 2004, L 16, s. 44).
—

hylkää Puolan tasavallan komissiota vastaan asiassa T-836/16 nostaman kanteen, jossa vaaditaan valtiontuesta SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) 19.9.2016 annetun sellaisen komission päätöksen C(2016) 5596 final kumoamista, jolla aloitetaan virallinen tutkintamenettely ja joka sisältää Puolan vähittäiskauppaveroa koskevan keskeyttämismääräyksen; hylkää Puolan tasavallan asiassa T-624/17 nostaman kanteen, jossa vaaditaan valtiontuesta SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), jonka Puola on toteuttanut vähittäiskauppaverona, 30.6.2017 annetun komission päätöksen (EU) 2018/160 kumoamista; velvoittaa Puolan tasavallan korvaamaan ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhakumenettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut;
1)

Onko luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY (1) 5 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle käytännölle, jonka mukaan kielto koskee ainoastaan sellaisia lajeja, jotka on lueteltu luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY liitteessä I tai jotka on uhanalaisia jollakin tasolla tai joiden kanta vähenee pitkällä aikavälillä?
1)

Voidaanko SEUT 101 artiklan kilpailua koskevaa järjestelmää tulkita siten, että tilanteessa, jossa kartellin osapuoli on tehnyt kartellin ulkopuolisen tahon kanssa kartellissa sovitun mukaisen urakkasopimuksen, kilpailurikkomus kestää siitä aiheutuneiden taloudellisten vaikutusten vuoksi koko sen ajanjakson, jolloin urakkasopimuksen mukaisia sopimusvelvoitteita täytetään tai urakasta on maksettu urakkasopimuksen osapuolille maksusuorituksia, eli siihen saakka, kunnes viimeinen urakan maksuerä on maksettu, tai vähintään siihen saakka, kunnes kyseinen urakka on valmistunut;
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Constanța (Romania) on esittänyt 10.4.2019 — Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea v. SC Piscicola Tulcea SA

(asia C-294/19)

(2019/C 288/16)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Constanța

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea

Vastapuoli: SC Piscicola Tulcea SA

Ennakkoratkaisukysymys

Onko yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 (1) 2 artiklan ja 34 artiklan säännöksiä ja yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 III osastossa säädetyn tilatukijärjestelmän täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun komission asetuksen (EY) N:o 1120/2009 (2) 2 artiklan säännöksiä tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka nojalla pääasiassa esillä olevan kaltaisessa tilanteessa maanviljelijälle ei voida antaa tukioikeuksia, koska peltoalana käytetyt vesiviljelylaitokset eivät ole asetuksen N:o 1120/2009 2 artiklassa tarkoitettua ”maatalousmaata” sillä perusteella, ettei niitä pidetä asetuksen (EY) N:o 73/2009 34 artiklan 2 kohdan mukaisena tukikelpoisena maa-alueena?

(1) EUVL 2009, L 30, s. 16.

(2) EUVL 2009, L 316, s. 1.
1)

Onko julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/24/EU (1) 57 artiklan 4 kohdan c ja g [alakohtaa] luettuina yhdessä 6 ja 7 kohdan kanssa tulkittava siten, että ne ovat esteenä soveltamistavalle, jonka mukaan talouden toimijan on oma-aloitteisesti esitettävä näyttöä toimista, jotka se on toteuttanut luotettavuutensa osoittamiseksi?
a)

Onko jätteiden siirrosta 14.6.2006 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1013/2006 (1) ja erityisesti sen liitettä III, luettuna yhdessä Baselin yleissopimuksen (2) liitteen IX mukaisen nimikkeen B 30 20 kanssa, tulkittava siten, että tämän yleissopimuksen sisältämissä luetelmakohdissa on kyse asetuksessa N:o 1013/2006 tarkoitetuista eri yksittäisistä jätenimikkeistä?
9)

Ovatko olettama sopimuksen tekemisestä pysäköimällä ja olettama suostumuksen antamisesta päivälipukkeen hinnan maksamiseen, jos lipuketta ei hankita pysäköinnin tuntihinnan mukaan tai lipukkeen mukainen voimassaolo on päättynyt, SEUT 56 artiklassa vahvistettujen palvelujen tarjoamista koskevien perussääntöjen ja Euroopan unionin oikeusjärjestyksen muiden oikeussääntöjen vastaisia riippumatta siitä, onko ajoneuvon omistaja luonnollinen henkilö vai oikeushenkilö? Toisin sanoen voidaanko aineellisen lainsäädännön määrittämiseksi nyt käsiteltävään asiaan soveltaa asetuksen N:o 593/2008 4 artiklan säännöksiä (kun asiakirja-aineistoon ei sisälly mitään näyttöä, joka osoittaisi, että osapuolet olisivat tehneet sopimuksen sovellettavasta laista)? — Jos katsottaisiin, että sopimus on tehty, olisiko nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä palvelujen suorittamista koskeva sopimus, eli voidaanko tätä pysäköintisopimusta pitää asetuksen N:o 593/2008 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuna palveluna? — Voitaisiinko toissijaisesti tätä pysäköintiä pitää asetuksen N:o 593/2008 4 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuna vuokrasopimuksena? — Toissijaisesti, jos tähän pysäköintiin on sovellettava asetuksen N:o 593/2008 4 artiklan 2 kohdan säännöksiä, esitetään kysymys siitä, mikä on nyt käsiteltävässä asiassa luonteenomainen suoritus, kun otetaan huomioon, että kantaja lähinnä vain merkitsee katuun pysäköintiä varten varatun alueen ja perii pysäköintimaksun, kun vastaaja puolestaan pysäköi ja maksaa pysäköintimaksun. Jos näet katsottaisiin, että luonteenomainen suoritus on kantajan suoritus, sovellettaisiin Kroatian lainsäädäntöä, mutta jos luonteenomainen suoritus olisi vastaajan suoritus, sovellettaisiin Slovenian lainsäädäntöä. Koska oikeudesta pysäköintimaksun perimiseen säädetään tässä tapauksessa kuitenkin Kroatian lainsäädännössä, johon sopimuksella on näin ollen läheisempi yhteys, voidaanko kuitenkin nyt käsiteltävässä asiassa soveltaa myös asetuksen N:o 593/2008 4 artiklan 3 kohdan säännöksiä? — Jos katsotaan, että kyseessä on asetuksessa N:o 864/2007 tarkoitettu sopimukseen perustumaton velvoite, voitaisiinko tätä sopimukseen perustumatonta velvoitetta pitää vahinkotapahtumana, jolloin sovellettava lainsäädäntö määräytyisi asetuksen N:o 864/2007 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti? — Voitaisiinko tällaista pysäköintiä toissijaisesti pitää perusteettomana etuna, jolloin sovellettava laki määräytyisi asetuksen N:o 864/2007 10 artiklan 1 kohdan mukaisesti? — Voitaisiinko tällaista pysäköintiä toissijaisesti pitää asiainhuoltona, jolloin sovellettava laki määräytyisi asetuksen N:o 864/2007 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti? — Voitaisiinko tällaista pysäköintiä toissijaisesti pitää vastaajan sopimuksentekotuottamuksena (culpa in contrahendo), jolloin sovellettava laki määräytyisi asetuksen N:o 864/2007 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti?
—

Komissio väittää ensinnäkin, että yleinen tuomioistuin on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa kahdella perusteella: — Yleinen tuomioistuin on tehnyt virheen siltä osin kuin on kyse näyttöä koskevasta vaatimuksesta, joka komission on täytettävä, kun se määrittää täyttyvätkö toimenpiteen valtiollisuutta ja valtion varoja koskevat edellytykset, koska se on edellyttänyt sitä, että komission on osoitettava julkisen vallan määräävän vaikutuksen olemassaolo sen menettelyn kaikissa vaiheissa, joka on johtanut tarkasteltavan toimenpiteen hyväksymiseen, tuen myöntävään yksikköön nähden, vain sen perusteella, että viimeksi mainittu on yksityinen yksikkö. — Yleinen tuomioistuin on tehnyt virheen siltä osin kuin on kyse näyttöä koskevasta vaatimuksesta, joka komission on täytettävä, kun se määrittää täyttyvätkö toimenpiteen valtiollisuutta ja valtion varoja koskevat edellytykset, koska se on tutkinut ja arvioinut komission riidanalaisessa päätöksessä esittämiä aihetodisteita erittäin hajanaisesti ottamatta huomioon niitä kokonaisuutena ja kiinnittämättä huomiota laajempaan asiayhteyteen, johon ne kytkeytyvät.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākā tiesa (Senāts) (Latvia) on esittänyt 29.4.2019 — Valsts ieņēmumu dienests v. SIA Hydro Energo

(asia C-230/19)

(2019/C 220/31)

Oikeudenkäyntikieli: latvia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Augstākā tiesa (Senāts)

Pääasian asianosaiset

Kassaatiomenettelyn valittaja: Valsts ieņēmumu dienests

Kassaatiomenettelyn vastapuoli: SIA Hydro Energo

Ennakkoratkaisukysymys

Onko tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (1) liitteenä 1 olevaa yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se on muutettuna 27.9.2011 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 1006/2011, (2) tulkittava siten, että nimikkeeseen 7407 (tangot ja profiilit, kuparia) kuuluu suorakaiteen muotoiset kupari- tai kupariseosvalanteet, joiden paksuus on suurempi kuin 1/10 leveydestä ja jotka on kuumavalssattu mutta joiden poikkileikkauksessa on säännöttömiä huokosia, koloja ja halkeamia?

(1) EYVL 1987, L 256, s. 1.

(2) EUVL 2011, L 282, s. 1.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court (Irlanti) on esittänyt 29.3.2019 — Recorded Artists Actors Performers Ltd v. Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Irlanti ja Attorney General

(asia C-265/19)

(2019/C 206/38)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Recorded Artists Actors Performers Ltd

Vastaajat: Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Irlanti ja Attorney General

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Rajoittuuko kansallisen tuomioistuimen velvoite tulkita vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla annettua direktiiviä 2006/115 (1) (jäljempänä direktiivi) Rooman yleissopimuksen (2) ja/tai WPPT:n (3) tarkoituksen ja tavoitteen valossa käsitteisiin, joihin viitataan nimenomaisesti direktiivissä, vai ulottuuko se sen sijaan käsitteisiin, jotka sisältyvät ainoastaan näihin kahteen kansainväliseen sopimukseen? Missä määrin direktiivin 8 artiklaa on tulkittava WPPT:n 4 artiklaan sisältyvän ”kansallisen kohtelun” vaatimuksen valossa?

2) Onko jäsenvaltiolla harkintavaltaa vahvistaa perusteita sen määrittämiseksi, mitkä esittäjät ovat direktiivin 8 artiklassa tarkoitettuja ”asianomaisia esittäjiä”? Voiko jäsenvaltio etenkin rajata oikeuden osuuteen kohtuullisesta korvauksesta tapauksiin, joissa i) esitys tapahtuu Euroopan talousalueeseen (jäljempänä ETA) kuuluvassa maassa tai ii) esittäjillä on koti- tai asuinpaikka ETA-maassa?

3) Millainen harkintavalta jäsenvaltiolla on, kun se vastaa toisen sopimuspuolen WPPT:n 15 artiklan 3 kappaleen mukaisesti tekemään varaumaan? Onko jäsenvaltion käytettävä täsmälleen samoja ehtoja, joita toinen sopimuspuoli on käyttänyt varaumassaan? Onko sopimuspuolen jätettävä soveltamatta Rooman yleissopimuksen 5 artiklaan sisältyvää 30 päivän sääntöä siten, että seurauksena voi olla se, että varauman tehneen sopimuspuolen tuottaja saa 15 artiklan 1 kappaleen mukaisen korvauksen mutta saman tallenteen esittäjät eivät saa tällaista korvausta? Vai onko varaumaan vastaavalla sopimuspuolella oikeus antaa varauman tehneen sopimuspuolen kansalaisille laajempia oikeuksia kuin ne, jotka varauman tehnyt sopimuspuoli on antanut, toisin sanoen voiko varaumaan vastaava sopimuspuoli antaa oikeuksia, joita varauman tehnyt sopimuspuoli ei anna?

4) Onko missään olosuhteissa sallittua rajata oikeus kohtuulliseen korvaukseen koskemaan ainoastaan äänitallenteen tuottajia, toisin sanoen evätä tämä oikeus esittäjiltä, joiden esitykset on tallennettu kyseiselle äänitallenteelle?

(1) Vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/115/EY (EUVL 2006, L 376, s. 28).

(2) Kansainvälinen yleissopimus esittävien taiteilijoiden, äänitteiden valmistajien sekä radioyritysten suojaamisesta (1961)

(3) WIPO:n esitys- ja äänitesopimus 1996.
1)

Onko periaate, jonka mukaan Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksella, josta on muutettuna tullut sopimus Euroopan unionin toiminnasta, on perustettu oma oikeusjärjestys, joka on sisällytetty jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksiin ja jota kansallisten tuomioistuinten on sovellettava, esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa asetetaan asianajajan ammattiin pääsyyn lähtökohtaisesti vaadittavista koulutuksesta ja tutkinnosta myönnettävän erivapauden edellytykseksi, että erivapauden hakija tuntee riittävän hyvin Ranskan kansallisen oikeuden, ja suljetaan siten pois yksinomaan Euroopan unionin oikeuden vastaavan tuntemuksen ottaminen huomioon?
1)

Onko asetusta (EU) N:o 165/2014, (1) erityisesti sen 34 artiklan 3 kohdan viimeistä virkettä ja 36 artiklan 2 kohtaa, tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa edellytetään, että ajoneuvojen, joissa on asetuksen (EU) N:o 165/2014 2 artiklan 2 kohdan h alakohdassa tarkoitettu digitaalinen ajopiirturi, kuljettajien on siinä tapauksessa, että kuljettajakortista (2 artiklan 2 kohdan f alakohta) puuttuu yksittäisiä työpäiviä, joiden osalta ajoneuvossa ei myöskään säilytetä piirturilevyjä, pidettävä mukanaan näiden päivien osalta työnantajan vastaavia todistuksia, joiden on vastattava komission direktiivin 2006/22/EY (2) 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti laatiman lomakkeen vähimmäisvaatimuksia, ja esitettävä ne tarkastusten yhteydessä?
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: Onko arkkitehdin ja kuluttajan välinen sopimus, jonka sisällön mukaan arkkitehdin tehtävänä on rakennettavan uuden omakotitalon suunnittelu toimeksiantajansa vaatimusten ja toiveiden mukaisesti ja arkkitehdin on tässä yhteydessä laadittava piirustukset, direktiivin 2011/83/EU 16 artiklan c kohdassa ja 2 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettu sopimus ”sellaisten tavaroiden toimittamisesta, jotka on valmistettu kuluttajan vaatimusten mukaisesti tai selvästi henkilökohtaisia tarpeita vastaaviksi”?
2)

Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa ja direktiivin 2003/86/EY 18 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että kumoamiskanne, joka on nostettu sen vuoksi, että alaikäiseltä lapselta on evätty oikeus perheenyhdistämiseen, jätetään tutkimatta sillä perusteella, että lapsi on tullut täysi-ikäiseksi oikeudenkäynnin aikana, koska häneltä on evätty mahdollisuus siihen, että hänen tästä päätöksestä nostamastaan kanteesta annetaan ratkaisu, ja koska hänen oikeuttaan tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin on loukattu?
5)

Onko asetuksen N:o 245[4]/93 158 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että se on tullausarvon säännöksen mukaisen oikaisemisen erityistapaus asetuksen N:o 2454/93 157 artiklan edellytysten täyttyessä, missä yhteydessä erityisyys perustuu vain siihen, että rojalti tai lisenssimaksu liittyy vain osittain arvonmäärityksen kohteena oleviin tavaroihin, joten se on eriteltävä asianmukaisesti?
3)

Voiko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin, joka antaa ratkaisun sen jälkeen, kun ylempi tuomioistuin on kumonnut sen ratkaisun ja asia on palautettu sen käsiteltäväksi, jättää noudattamatta ylemmän tuomioistuimen esittämää oikeudellista näkemystä, joka sitoo ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta, jos kyseinen näkemys on ristiriidassa unionin oikeuden kanssa?
1)

Onko nyt puheena olevan energialain (Zakon za energetikata) 35 §:ssä säädetyn ja maakaasun hintojen sääntelystä 19.3.2013 annetun Darzhavnata Komisia za energiyno i vodno reguliranen (valtiollinen sähkön ja veden sääntelykomitea, Bulgaria; jäljempänä KEVR) asetuksen nro 2 (Naredba no 2 za regulirane na tsenite na prirodnia gaz) 11 §:ssä tarkemmin määritellyn kaltainen kansallinen toimenpide, jonka mukaan asiakkaiden on kannettava energia-alan yrityksille asetettuihin julkisen palvelun velvoitteisiin liittyvä taloudellinen rasite kokonaisuudessaan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 36 ja 38 artiklan ja maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/55/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/73/EY (1) 3 artiklan mukainen, kun otetaan huomioon, että a) julkisen palvelun velvoitteista aiheutuva taloudellinen rasite ei koske kaikkia energia-alan yrityksiä; b) julkisen palvelun velvoitteiden kustannukset kantavat pääasiallisesti loppukäyttäjät, jotka eivät voi riitauttaa niitä, vaikka ne ostavat maakaasua lopputoimittajilta vapaasti määritellyin hinnoin; c) julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä aiheutuvan taloudellisen rasitteen kohdistumista ei ole eroteltu eri asiakastyypeittäin; d) toimenpiteen soveltamista ei ole rajoitettu ajallisesti; e) julkisen palvelun velvoitteiden arvo lasketaan kustannusten laskutusmenetelmän perusteella ennakoivan mallin mukaisesti.