21.

Kansallinen tuomioistuin pyytää selväsanaisesti ennakkoratkaisupyynnössään yhteisöjen tuomioistuinta tarkistamaan niiden väitteiden paikkansapitävyys, joilla sitä nimenomaisesti ja suoraan kehotetaan omaksumaan jälkimmäinen ratkaisu. Ennakkoratkaisupyynnössä esitetyt väitteet ovat seuraavat: a) asetuksen N:o 615/98 5 artiklan 2 kohdassa säädetään nimenomaisesti, että viejän on esitettävä todistus siitä, että kyseisen asetuksen 1 artiklan ja siten myös direktiivin 91/628 säännöksiä on noudatettu, esittämällä kyseisen asetuksen 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu asiakirja asianmukaisesti täytettynä; b) yksityiskohtaisten sääntöjen säätämisestä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999 nojalla elävien nautaeläinten hyvinvointia kuljetuksen aikana koskevien, vientitukia myönnettäessä noudatettavien vaatimusten osalta 9.4.2003 annetulla komission asetuksella N:o 639/2003 ( 6 ) on, kuten sen toisessa perustelukappaleessa todetaan, ”selkeyden vuoksi” korvattu asetus N:o 615/98; tässä tarkoituksessa on suljettu pois mahdollisuus pitää viimeksi mainitun asetuksen 5 artiklan 2 ja 3 kohtaa sellaisen yhden ja saman maksumenetelmän osina, jonka ensimmäisessä vaiheessa viejä toimittaa hakemuksen ja suhteellisen vähämerkityksisen todistuksen ja jossa tämän jälkeen jota seuraa mahdollisesti toinen vaihe, jossa eritellään perusteltuja epäilyjä herättävät seikat, jotka viejän on tuen hakijan ominaisuudessaan näytettävä vääriksi toimittamalla lisätodisteita; kyseisen asetuksen mukaan ”vientitukien maksumenetelmä” muodostuu kaikista 2 kohtaan sisältyvistä asioista, toisin sanoen vientitukihakemuksesta ja samassa 2 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen muodostamasta todistuksesta; c) yhteisön lainsäätäjä ei ole laatinut asetuksen N:o 615/98 5 artiklan 3 kohtaa konjunktiivissa, vaan on jättänyt avoimeksi mahdollisuuden, että viranomainen katsoo saatavilla olevien, asetuksen N:o 615/98 1 artiklan noudattamista koskevien muiden seikkojen perusteella, että direktiiviä 91/628 ei ole noudatettu; tästä seuraa, että vientituen epääminen kyseisen 5 artiklan 3 kohdan perusteella edellyttää, että toimivaltainen viranomainen todistaa sen, että direktiivin 91/628/ETY noudattaminen on tosiasiallisesti laiminlyöty kyseisen kuljetuksen yhteydessä; d) suhteellisuusperiaatteenkin näkökulmasta vain toteen näytetyt ja näin ollen konkreettisesti todistetut rikkomiset voivat olla perusteena sille, että vientituki kokonaan evätään viejältä, vaikka tämä on esittänyt vaaditut todisteet asetuksen N:o 615/98 1 artiklan noudattamisesta toimittamalla asetuksen N:o 615/98 5 artiklan 2 kohdan 2 alakohdassa edellytetyt asiakirjat tai kertomukset; e) asetuksen N:o 615/98 5 artiklan 3 kohta sisältää neljä vaihtoehtoista tilannetta, joissa vientituki on evättävä; koska on katsottava, että kutakin näistä vaihtoehdoista, sen lisäksi, että ne ovat yhdenvertaisia, voidaan soveltaa myös toisista riippumatta ja samalla painoarvolla, neljännessä vaihtoehdossa mainituilla huomioon otettavien viranomaisten ”saatavilla olevilla muilla” tiedoilla on oltava sama intensiteetti kuin edellisillä vaihtoehdoilla, jotta vientitukioikeuden täydellinen menettäminen olisi perusteltua. Epäilyjä ja todennäköisyyksiä ei voida pitää riittävinä tämän vaihtoehdon kannalta katsoen.