Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Valmisteverot – Direktiivi 92/12

(Neuvoston direktiivin 92/12 6 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 20 artiklan 1 kohta)

2. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Valmisteverot – Direktiivi 92/12

(Neuvoston direktiivi 92/12)

Tiivistelmä

1. Tupakkatuotteiden, jotka liikkuvat väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä, varastamisessa on kyse valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetun direktiivin 92/12 6 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta joutumisesta sääntöjenvastaisesti pois väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmästä, joten valmisteverosaatava syntyy saman direktiivin 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti siinä jäsenvaltiossa, jossa varkaus on tapahtunut.

(ks. 29 kohta)

2. Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annettu direktiivi 92/12, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 807/2003, ei ole esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla ei ole mahdollista palauttaa tämän jäsenvaltion antamien veromerkkien hankkimisen yhteydessä maksettua määrää silloin, kun nämä merkit on kiinnitetty valmisteveron alaisiin tuotteisiin ennen niiden luovuttamista kulutukseen mainitussa jäsenvaltiossa, kun nämä tuotteet on varastettu toisessa jäsenvaltiossa, mikä johtaa valmisteveron maksamiseen tässä toisessa jäsenvaltiossa, ja kun ei ole esitetty näyttöä siitä, ettei varastettuja tuotteita levitetä mainitut merkit antaneessa jäsenvaltiossa.

Mahdollisuus saada veromerkkien arvon palautus vetoamalla pelkästään niiden tuotteiden katoamiseen, joihin merkit oli kiinnitetty, voisi helpottaa väärinkäytöksiä ja petoksia. Mainitun lainsäädännön kaltaisessa tilanteessa on nimittäin olemassa merkittävä vaara siitä, että varastetut tuotteet levitetään veromerkit antaneessa jäsenvaltiossa. Koska kyseiset tuotteet on varustettu tästä valtiosta peräisin olevilla veromerkeillä, ne voidaan vaikeuksitta saattaa mainitun valtion tupakkatuotteita koskeville laillisille markkinoille, millä siten estetään kyseistä jäsenvaltiota saamasta verotuloja, joihin sillä on oikeus. Silloinkaan, kun ennen varkautta tavaroiden haltijana ollut taloudellinen toimija ei ole toiminut mitenkään petollisesti, se, että valmistevero on maksettu toisessa jäsenvaltiossa, ei poista kyseistä vaaraa.

Direktiivin 92/12 22 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaan silloin, kun ensimmäisessä jäsenvaltiossa kulutukseen luovutetut tuotteet, jotka on tämän perusteella varustettu kyseisen jäsenvaltion veromerkillä, on tarkoitettu kulutettaviksi toisessa jäsenvaltiossa ja kun ne lähetetään sinne, edellytetään, että ensimmäisen jäsenvaltion veroviranomaiset toteavat, että tämän jäsenvaltion antamat veromerkit on hävitetty. Mainitulla säännöksellä yhteisön lainsäätäjä asettaa etusijalle väärinkäytösten ja petosten ehkäisemisen yhdessä ainoassa valtiossa tapahtuvan verotuksen periaatteeseen nähden. Olisi paradoksaalista, jos valmisteveron alaisiin tuotteisiin kiinnitettyjen veromerkkien arvon palauttaminen olisi sallittua kyseisessä lainsäädännössä tarkoitetussa tilanteessa, jossa minkäänlainen varastettujen tavaroiden määränpään kontrollointi ei ole mahdollista, vaikka direktiivin 92/12 22 artiklan 2 kohdan d alakohdassa edellytetään valmisteveron palauttamiseksi sen maksua osoittavien merkkien hävittämistä olosuhteissa, joissa väärinkäytöksen ja petoksen vaara on vähäisempi.

(ks. 46, 47, 49, 56, 57 ja 59 kohta sekä tuomiolauselma)