FI Euroopan unionin virallinen lehti C 246/25

Valitus, jonka Union Investment Privatfonds GmbH on tehnyt 2.7.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-303/06 ja T-337/06, UniCredito Italiano SpA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Union Investment Privatfonds GmbH, 27.4.2010 antamasta tuomiosta

(Asia C-317/10 P)

()

2010/C 246/43

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Valittaja: Union Investment Privatfonds GmbH (edustaja: Rechtsanwalt J. Zindel)

Muut osapuolet: UniCredito Italiano SpA ja sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

— yhdistetyissä asioissa T-303/06 ja T-337/06 27.4.2010 annettu tuomio on kumottava kokonaisuudessaan

— vastapuolen vaatimukset on hylättävä

— on kumottava SMHV:n valituslautakunnan 5.9.2006 asiassa R 156/2005-2 tekemä päätös ja hyväksyttävä väliintulijan esittämät väitteet yhteisön tavaramerkin nro 2 236 164”UNIWEB” rekisteröintiä vastaan ”kiinteistöasioiden” osalta

— on kumottava SMHV:n valituslautakunnan 25.9.2006 asiassa R 502/2005-2 tekemä päätös ja hyväksyttävä väliintulijan esittämät väitteet yhteisön tavaramerkin nro 2 330 006”UniCredit Wealth Management” rekisteröintiä vastaan ”kiinteistöasioiden” osalta

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että asetuksen N:o 40/94 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa olevan lauseen viimeistä osaa on sovellettu virheellisesti. Se katsoo lisäksi, että valituksenalainen tuomio on annettu suppean tosiseikaston perusteella ja että se ei kaikilta osin vastaa tosiasioita.

Toisin kuin SMHV, joka hyväksyi sisällöllisesti valittajan valitukset, unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon sitä, että riidanalaiset tavaramerkit kuuluvat suureen tavaramerkkiperheeseen. Valittaja katsoo, että kaikki tähän tavaramerkkiperheeseen kuuluvat tavaramerkit alkavat samalla tavulla, jota seuraa välittömästi jokin sijoitusalan käsite. Hakijan tavaramerkeillä on myös samat, tätä sarjaa koskevat erityispiirteet. Unionin yleinen tuomioistuin arvioi tosiseikkoja virheellisesti ja katsoi, että kysymyksessä olevat tavaramerkit voidaan erottaa rakenteellisella tasolla, koska hakijan tavaramerkeissä alkutavu on liitetty englanninkieliseen osaan, kun taas valittajan tavaramerkeissä vastaava alkutavu on liitetty saksankieliseen osaan. Unionin yleinen tuomioistuin ei kuitenkaan huomioinut sitä seikkaa, että koska kysymys on tavaramerkkisarjasta, kaikki tavaramerkkiperheeseen kuuluvat tavaramerkit on otettava huomioon, kun sovelletaan asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa olevan lauseen viimeistä osaa. Tästä syystä valittaja katsoo aiheelliseksi täsmentää, että myös se käyttää englanninkielisiä ja kansainvälisiä osia, mistä syystä unionin yleisen tuomioistuimen näkemys on objektiivisesti arvioituna virheellinen.

Valittaja väittää myös, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, että valittajan sijoitusrahastojen yhteydessä käyttämistä tavaramerkeistä ilmenee aina liikkeeseen laskeva laitos. Tämän olettaman osoittavat virheelliseksi ne todisteet, jotka valittaja toimitti jo SMHV:lle ja joista ilmenee valittajan korostamalla tavalla, että liikkeeseen laskevan laitoksen nimeä ei mainita rahastoihin liittyvissä lehtiartikkeleissa eikä myöskään sijoitusneuvonnan yhteydessä.

Valittaja katsoo, että valituksenalaisen tuomion perustelut ovat puutteelliset siltä osin kuin niistä ei ilmene, millä tavoin unionin yleinen tuomioistuin määritti saksankielisen kohdeyleisön näkemyksen, joka oli sekaannusvaaran arvioinnin kannalta merkitykseltään ratkaiseva.

Tämä olisi kuitenkin ollut tarpeen, kun otetaan huomioon, että esittämällä useita Deutsches Patent- und Markenamtin (DPMA; Saksan patentti- ja tavaramerkkivirasto) päätöksiä sekä eräiden saksalaisten tuomioistuinten tuomioita valittaja osoitti, että DPMA ja saksalaiset tuomioistuimet katsovat, että saksalaisen yleisön keskuudessa on olemassa sekaannusvaara silloin, kun kolmannet rekisteröivät tai käyttävät sellaisia tavaramerkkejä rahoitusalan palveluiden osoittamiseen, joissa on sama alkutavu kuin valittajan tavaramerkkisarjassa.

Lopuksi valittaja väittää, että SMHV:n tavoin unionin yleinen tuomioistuin ei ymmärtänyt, että sekaannusvaara on olemassa myös ”kiinteistöasioissa” palveluiden samankaltaisuuden vuoksi. Valittajan tavaramerkkien kattamien kiinteistörahastojen osalta valittaja katsoo, että sijoittajan toivoma arvonnousu toteutuu kiinteistöjen hallintatoimien, vuokrauksen sekä myynnin välityksellä. Tästä syystä valittaja väittää, että sekä SMHV että unionin yleinen tuomioistuin katsoivat virheellisesti, että kiinteistörahaston hallinnointi rajoittuu pääoman keräämiseen. Valittaja toteaa, että siltä osin kuin SMHV katsoi, että ”kiinteistöasioihin” liittyy ainoastaan välitystä vastaavaa toimintaa, se ei ottanut huomioon, että ”kiinteistöasioiden” käsite on huomattavasti laajempi.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).