Mikäli riidanalaisella toimella pelkästään vahvistetaan aiempi toimi, kanne otetaan käsiteltäväksi ainoastaan, mikäli vahvistetusta toimesta on nostettu kanne määräajassa.

Kuitenkin vaatimus, joka koskee aiemman, lopulliseksi tulleen päätöksen uudelleen tarkastelua, voi olla oikeutettu uusien ja olennaisten seikkojen vuoksi. Jos toimi on vastaus sellaiseen vaatimukseen, jossa vedotaan uusiin ja olennaisiin seikkoihin ja jolla viranomaisia pyydetään tarkastelemaan uudelleen aiempaa päätöstä, tätä toimea ei voida pitää pelkästään vahvistavana siltä osin kuin siinä annetaan ratkaisu näiden seikkojen osalta ja siihen näin sisältyy aiempaan päätökseen verrattuna jotain uutta. Sen jälkeen kun asianomainen toimielin on uusien ja olennaisten seikkojen nojalla tarkastellut uudelleen lopulliseksi tullutta päätöstä, sen on tehtävä uusi päätös, jonka lainmukaisuus voidaan tarvittaessa riitauttaa unionin tuomioistuimissa. Sen sijaan mikäli uusia ja olennaisia seikkoja ei ole, toimielin ei ole velvollinen tarkastelemaan aiempaa päätöstään uudelleen.

Tästä seuraa, että toimi katsotaan toteutetuksi tilanteen uudelleentarkastelun jälkeen, mikä sulkee pois sen, että sitä pidetään pelkkänä vahvistavana toimena, silloin, kun kyseinen toimi on toteutettu joko asianomaisen pyynnöstä tai sen toteuttajan omasta aloitteesta sellaisten olennaisten seikkojen perusteella, joita ei ollut otettu huomioon aikaisempaa tointa toteutettaessa. Jos sitä vastoin uuden toimen perustana olevat tosiseikat ja oikeudelliset seikat eivät eroa aikaisemman toimen oikeuttaneista tosiseikoista ja oikeudellisista seikoista, kyseisellä uudella toimella vain vahvistetaan aikaisempi toimi.

Sen kumoamiskanteen yhteydessä, joka nostetaan komission päätöksestä, jossa kieltäydytään muuttamasta aiempaa päätöstä, ja joka perustuu unionin tuomioistuinten mainitun aiemman päätöksen tekemisen jälkeen julistetuissa tuomioissa tekemän oikeudellisen päättelyn analogiseen soveltamiseen, se seikka, että nämä tuomiot on annettu mainitun päätöksen tekemisen jälkeen, ei ole riittävä, jotta tuomioita voitaisiin pitää uusina seikkoina.

Toisin sanoen ennakkoratkaisu ei ole muotoava vaan puhtaasti toteava tuomio, joten sen vaikutukset ilmenevät lähtökohtaisesti tulkitun säännön voimaantulopäivästä lähtien. Näin ollen tällainen tuomio ainoastaan vahvistaa olemassa olevaa oikeustilaa sellaisena kuin viranomaiset olisivat voineet ja niiden olisi pitänyt ymmärtää se päätöksen tekohetkellä.

Vastaavanlaisia päätöksiä koskevien kumoamistuomioiden osalta niiden perustelujen huomioon ottamisella, joista ilmenee unionin tuomioistuinten kumoamistuomiossa toteaman lainvastaisuuden täsmälliset syyt, pyritään ainoastaan määrittämään tuomiolauselmassa esitettyjen toteamusten täsmällinen merkitys, ja näin ollen kumoamistuomiossa esitetyn perustelun oikeusvoima ei voi ulottua niiden henkilöiden tilanteeseen, jotka eivät ole olleet asianosaisina oikeudenkäynnissä ja joihin nähden tuomiossa ei siis ole voitu ratkaista mitään. Näin ollen on niin, että vaikka SEUT 263 artiklassa asianomainen toimielin velvoitetaan huolehtimaan siitä, ettei tointa, jolla kumottu toimi on tarkoitus korvata, rasita kumoamistuomiossa todetut lainvastaisuudet, määräys ei kuitenkaan merkitse sitä, että kyseisen toimielimen on niiden pyynnöstä, joita asia koskee, tarkasteltava uudelleen samanlaisia tai vastaavanlaisia päätöksiä, joiden väitetään olevan samalla tavoin lainvastaisia ja jotka on osoitettu muille kuin kantajalle.

Tällaisia tuomioita ei siten voida pitää uusina seikkoina. Ainoastaan sen seikan perusteella, että viranomainen päätöstä tehdessään, ja se, jolle päätös on osoitettu, ennen päätöstä koskevan muutoksenhaun määräajan päättymistä eivät ole ottaneet huomioon tai eivät ole viitanneet unionin tuomioistuinten myöhemmässä tuomiossaan esittämään oikeudelliseen tulkintaan tai oikeudelliseen päättelyyn, ei voida kyseenalaistaa mainitun päätöksen lopullisuutta.

Tosin unionin oikeuden vastaisten, lopulliseksi tulleiden hallinnollisten päätösten osalta oikeusvarmuuden periaatteeseen on tehty rajoituksia, jotka voivat oikeuttaa päätösten muuttamisen tietyissä tilanteissa. Näitä rajoituksia ei kuitenkaan voida soveltaa silloin, kun se, joka vaatii lopulliseksi tulleen päätöksen uudelleen tarkastelua, ei ole käyttänyt kaikkia tämän päätöksen osalta käytössään olleita oikeussuojakeinoja.

(ks. 58–60 ja 66–73 kohta)