Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky — Tavaran muodosta koostuvat kolmiulotteiset tavaramerkit — Erottamiskyky — Arviointiperusteet — (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

2. Muutoksenhaku — Valitusperusteet — Yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitetyn näytön arviointi, paitsi jos näyttö on otettu huomioon vääristyneellä tavalla — Yhteisön tavaramerkkien erottamiskyvyn arviointiperusteiden soveltaminen nyt esillä olevissa tapauksissa — (EY 225 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 51 artikla)

3. Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Eri hylkäysperusteiden tarkastelu toisistaan erillään — Hylkäysperusteiden tulkitseminen niiden kunkin tausta-ajatuksena oleva yleinen etu huomioon ottaen — (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

4. Yhteisön tavaramerkki — Tavaramerkki, joka ei täytä keskeistä tehtäväänsä — Asetuksessa N:o 40/94 tarkoitetun suojan antamiseen ei ole yleisen edun mukaista syytä — (Neuvoston asetus N:o 40/94)

Tiivistelmä

1. Itse tavaran muodosta muodostuvien kolmiulotteisten tavaramerkkien yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua erottamiskykyä koskevat arviointiperusteet eivät eroa muihin tavaramerkkiryhmiin sovellettavista arviointiperusteista. Näitä arviointiperusteita sovellettaessa on kuitenkin huomattava, että kohdeyleisö ei kuitenkaan välttämättä miellä itse tavaran muodosta ja väreistä muodostuvaa kolmiulotteista tavaramerkkiä samalla tavoin kuin sana- tai kuviomerkkiä, joka muodostuu merkistä, joka ei liity sillä varustettujen tavaroiden ulkonäköön. Keskivertokuluttajat eivät nimittäin ole tottuneet olettamaan tavaroiden tai niiden pakkauksen muodon perusteella graafisen tai sanallisen osatekijän puuttuessa, että tavaroilla on tietty alkuperä, joten tällaisen kolmiulotteisen tavaramerkin erottamiskykyä voi olla vaikeampi osoittaa kuin sana- tai kuviomerkin erottamiskykyä.

Mitä enemmän rekisteröitäväksi haettu muoto siis muistuttaa sitä muotoa, joka sille tavaralle, jolle tavaramerkin rekisteröintiä haetaan, mitä ilmeisimmin tullaan antamaan, sitä todennäköisempää on, että kyseiseltä muodolta puuttuu erottamiskyky. Vain sellaisella tavaramerkillä, joka poikkeaa merkittävästi yleisestä käytännöstä tai toimialalla vallitsevasta tavasta ja joka tästä syystä täyttää keskeisen tehtävänsä alkuperän osoittajana, on kyseisessä säännöksessä tarkoitettu erottamiskyky.

(ks. 38 ja 39 kohta)

2. Ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen yhtäältä määrittämään tosiseikaston, lukuun ottamatta sellaisia tapauksia, joissa sen määrittämän tosiseikaston paikkansapitämättömyys käy ilmi sille toimitetusta aineistosta, ja toisaalta arvioimaan tätä tosiseikastoa. Lukuun ottamatta sitä tapausta, että tuomioistuimelle esitetty selvitys on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tosiseikaston arviointi ei näin ollen ole sellainen oikeuskysymys, että se sellaisenaan kuuluisi yhteisöjen tuomioistuimen muutoksenhakuasteena harjoittaman valvonnan piiriin.

Tällaisia tosiseikkoja koskevia arviointeja on tehty, kun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja yhteisön tavaramerkin erottamiskyvyn arviointiperusteita on käytännössä sovellettu nyt esillä olevissa tapauksissa, ja etenkin todettaessa, että kuluttajille suunnattujen päivittäistavaroiden osalta keskivertokuluttajan tarkkaavaisuusaste ei ole korkea, kun kyse on pyykin- tai astianpesuainetablettien muodosta tai väreistä.

(ks. 41 ja 56 kohta)

3. Jokainen yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdassa mainittu rekisteröintieste on itsenäinen verrattuna muihin rekisteröintiesteisiin ja jokaista niistä on tarkasteltava erikseen. Lisäksi kyseisiä rekisteröintiesteitä on tulkittava ottaen huomioon se yleinen etu, joka on kulloisenkin esteen tausta‑ajatuksena, ja kutakin tällaista estettä tutkittaessa huomioon otettu yleinen etu voi, ja sen jopa täytyy, heijastaa eri näkökulmia aina kyseisen esteen syyn mukaisesti.

(ks. 45 ja 46 kohta)

4. Yleisen edun mukaista ei ole yhteisön tavaramerkistä annetussa asetuksessa N:o 40/94 tarkoitetun koko suojan antaminen sellaiselle merkille, joka ei täytä keskeistä tehtäväänsä, eli jolla ei taata kuluttajalle tai loppukäyttäjälle sitä, että kyseisellä tavaralla tai palvelulla on tietty alkuperä, jolloin kuluttaja tai loppukäyttäjä voi tavaramerkin perusteella ilman sekaannusvaaraa erottaa tämän tavaran tai palvelun muista tavaroista tai palveluista, joilla on toinen alkuperä.

(ks. 48 kohta)