ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/78/EY ei ole esteenä sellaiselle Hessenin osavaltion virkamieslain (Hessisches Beamtengesetz), sellaisena kuin se on muutettuna 14.12.2009 annetulla lailla, kaltaiselle laille, jossa säädetään vakituisten virkamiesten — tässä tapauksessa syyttäjien — automaattisesta eläkkeelle siirtymisestä heidän täyttäessään 65 vuotta, samalla kun heille annetaan mahdollisuus jatkaa työntekoa, jos yksikön etu sitä edellyttää, enintään 68 vuoden ikään saakka, jos kyseisen lain tavoitteena on luoda tasapainoinen ikärakenne nuorten palvelukseen ottamisen ja uralla etenemisen edistämiseksi, henkilöstöhallinnon optimoimiseksi ja samalla sellaisten mahdollisten oikeusriitojen välttämiseksi, jotka koskevat työntekijän kykyä tehdä työtään tietyn iän saavuttamisen jälkeen, ja jos sillä on mahdollista saavuttaa kyseinen tavoite asianmukaisin ja tarpeellisin keinoin.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 211/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 26.5.2011 (Landesgericht Innsbruckin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Gebhard Stark v. DAS Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG

(Asia C-293/10) (1)

(Oikeusturvavakuutus - Direktiivi 87/344/ETY - 4 artiklan 1 kohta - Vakuutetun henkilön vapaus valita asianajaja - Vakuutetun henkilön oikeudellisesta edustamisesta aiheutuneiden kulujen perusteella myönnetyn korvauksen rajoittaminen - Korvaus, joka on rajoitettu määrään, jonka vaatisi toimivaltaisen alimman oikeusasteen tuomioistuimen tuomiopiiriin sijoittautunut asianajaja)

2011/C 211/08

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landesgericht Innsbruck

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Gebhard Stark

Vastaaja: DAS Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Landesgericht Innsbruck — Oikeusturvavakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 22.6.1987 annetun neuvoston direktiivin 87/344/ETY (EYVL L 185, s. 77) 4 artiklan 1 kohdan tulkinta — Vakuutussopimus, jossa määrätään kansallisen lainsäädännön mukaisesti, että oikeusturvavakuutuksen ottaja on velvollinen valitsemaan asianajajan, joka on sijoittautunut toimivaltaisen tuomioistuimen kotipaikkana olevalle paikkakunnalle

Tuomiolauselma

Oikeusturvavakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 22.6.1987 annetun neuvoston direktiivin 87/344/ETY 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle säännökselle, jonka mukaan voidaan sopia, että oikeusturvavakuutuksella vakuutettu henkilö saa valita edustajakseen oikeudenkäynti- tai hallintomenettelyissä ainoastaan ammattimaisesti tähän tarkoitukseen oikeutetun henkilön, jolla on toimisto alimpana asteena toimivaltaisen oikeudenkäynti- tai hallintoviranomaisen kotipaikalla, kunhan kyseinen rajoittaminen koskee ainoastaan sitä, miten laajasti oikeusturvavakuutuksen antaja kattaa edustajan toimenpiteistä aiheutuneet kulut, ja kunhan kyseisen vakuutuksenantajan todellisuudessa maksama korvaus on riittävä, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava, jottei vakuutetun henkilön vapaus valita edustajansa menetä merkitystään.

(1) EUVL C 274, 9.10.2010.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 232/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 16.6.2011 (Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicachin (Puola) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Logstor ROR Polska Sp z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach

(Asia C-212/10) (1)

(Verotus - Pääoman hankintavero - Direktiivi 69/335/ETY - Pääoman hankinnasta suoritettavat välilliset verot - Sellaisen lainan verottaminen, jonka pääomayhtiö on ottanut henkilöltä, jolla on oikeus prosenttiosuuteen kyseisen yhtiön voitoista - Jäsenvaltion oikeus ottaa uudelleen käyttöön verotus, jota ei enää sovellettu kyseisen jäsenvaltion liittyessä Euroopan unioniin)

2011/C 232/14

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Logstor ROR Polska Sp z o.o.

Vastaaja: Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach — Pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista 17.7.1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY (EYVL L 249, s. 25), sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla neuvoston direktiivillä 85/303/ETY (EYVL L 156, s. 23), 4 artiklan 2 kohdan tulkinta — Jäsenvaltion oikeus ottaa uudelleen käyttöön vero, joka oli kumottu kyseisen jäsenvaltion liittyessä Euroopan unioniin — Pääoman hankintavero — Sellaisen lainan verottaminen, jonka pääomayhtiö on ottanut henkilöltä, jolla on oikeus prosenttiosuuteen kyseisen yhtiön voitoista

Tuomiolauselma

Pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista 17.6.1969 annetun neuvoston direktiivin 69/355/ETY 4 artiklan 2 kohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla neuvoston direktiivillä 85/303/ETY, on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio ottaa uudelleen käyttöön pääoman hankintaveron, jota kannetaan pääomayhtiön lainanotosta, jos velkojalla on oikeus osuuteen yhtiön voitoista, kun kyseinen jäsenvaltio oli aiemmin luopunut tämän veron kantamisesta.

(1) EUVL C 209, 31.7.2010.
3)

Pääasioissa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa oikeusvarmuuden periaate estää sen, että asetuksen N:o 2988/95 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu ”pitempi” vanhentumisaika voisi perustua yleiseen vanhentumisaikaan, jota on oikeuskäytännössä lyhennetty, jotta viimeksi mainittu vanhentumisaika olisi sitä sovellettaessa suhteellisuusperiaatteen mukainen, koska tällaisissa olosuhteissa on joka tapauksessa sovellettava asetuksen N:o 2988/95 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädettyä neljän vuoden vanhentumisaikaa.
2)

Direktiivin 2006/112 320 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa ja 2 kohtaa on tulkittava niin, että ne ovat esteenä kansalliselle säännökselle, jonka mukaan verovelvollisella jälleenmyyjällä, joka on maksanut tavallisen arvonlisäverojärjestelmän mukaisesti arvonlisäveron muiden tavaroiden kuin taide-, keräily- tai antiikkiesineiden maahantuonnin yhteydessä, on oikeus vähentää tämä arvonlisävero vasta myöhemmän, tavallisen arvonlisäverojärjestelmän alaisen luovutuksen yhteydessä.
2)

Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta on soveltanut virheellisesti tämän yleissopimuksen 12 artiklan 4 kohdan a alakohtaa ja 25 artiklan 1 kohtaa, kun se on sulkenut Eurooppa-kouluihin nimetyiltä tai lähetetyiltä englantilaisilta ja walesilaisilta opettajilta nimeämisen tai lähettämisen ajaksi pois mahdollisuuden päästä parempiin palkka-asteikkoihin, erityisesti niihin, joista käytetään nimityksiä ”threshold pay”, ”excellent teacher system” tai ”advanced skills teachers”, ja mahdollisuuden saada muita lisiä kuten ”teaching and learning responsibility paymenteja”, joista säädetään asiakirjassa ”School Teachers Pay and Conditions Document”.
1)

Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut SEUT 45 artiklan eikä työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68, sellaisena kuin se on muutettuna 27.7.1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2434/92, 7 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on asettanut siirtotyöläisille ja heidän huollettavinaan edelleen oleville perheenjäsenille asumisedellytyksen eli niin sanotun ”kolme vuotta kuudesta” -säännön, jotta he voivat saada opintotukea Alankomaiden ulkopuolella suoritettavia korkeakouluopintoja varten.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 370/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.10.2011 — Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd v. Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio ja IML Industria Meccanica Lombarda Srl

(Asia C-511/09 P) (1)

(Muutoksenhaku - Polkumyynti - Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien mappimekanismien tuonti - Asetus (EY) N:o 1136/2006 - Polkumyyntimarginaalin määrittäminen - Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu - Asetus (EY) N:o 384/96 - 2 artiklan 7 kohdan a alakohta ja 10 kohta)

2011/C 370/14

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd (edustaja: P Bentley, QC)

Valittajan vastapuolet: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J.-P. Hix ja B. Driessen, avustajanaan Rechtsanwalt G. Berrisch), Euroopan komissio (asiamiehet: H. van Vliet ja C. Clyne) ja IML Industria Meccanica Lombarda Srl (edustaja: Rechtsanwalt R. Bierwagen)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-296/06, Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd vastaan neuvosto, 23.9.2009 antamasta tuomiosta, jolla hylättiin lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien mappimekanismien tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 24.7.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1136/2006 (EUVL L 205, s. 1) osittaista kumoamista koskeva vaatimus — Polkumyyntimarginaalin määrittäminen

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co. Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston ja IML Industria Meccanica Lombarda Srl:n oikeudenkäyntikulut.

3) Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 37, 13.2.2010.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 311/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 6.9.2011 (Østre Landsretin (Tanska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning ja KID-Holding A/S v. Skatteministeriet

(Asia C-398/09) (1)

(Perusteettomasti maksetun veron tai maksun palauttamatta jättäminen - Perusteeton etu tämän veron tai maksun käyttöön ottamisen ja muiden verojen tai maksujen lakkauttamisen välisen yhteyden perusteella)

2011/C 311/08

Oikeudenkäyntikieli: tanska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Østre Landsret

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning ja KID-Holding A/S

Vastapuoli: Skatteministeriet

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Østre Landsret — Yhteisöjen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-192/95–C-218/95, Comateb ym., antaman tuomion sekä perusteettomien maksujen palauttamista koskevien yhteisön oikeuden periaatteiden tulkinta — Kieltäytyminen palauttamasta yhteisön oikeuden kanssa yhteensopimattomaksi katsottua kansallista veroa tai maksua sillä perusteella, että palauttaminen merkitsisi perusteetonta etua lainvastaisen veron tai maksun käyttöön ottamisen ja muulla perusteella kannettujen muiden verojen tai maksujen lakkauttamisen välisen suoran yhteyden vuoksi — Palauttamatta jättäminen, joka asettaa tavaroita maahan tuovat toimijat epäedullisempaan asemaan kuin vastaavia kotimaisia tuotteita ostavat toimijat, koska ensiksi mainitut ovat maksaneet lainvastaista veroa tai maksua suhteellisesti enemmän kuin viimeksi mainitut

Tuomiolauselma

Perusteettomien maksujen palauttamista koskevia unionin oikeussääntöjä on tulkittava siten, että perusteettomien maksujen palauttamisesta voi aiheutua perusteetonta etua ainoastaan siinä tapauksessa, että ne rahamäärät, jotka verovelvollinen on perusteettomasti maksanut jäsenvaltiossa unionin oikeuden vastaisesti kannettuna verona tai maksuna, on välittömästi vyörytetty ostajalle. Näin ollen unionin oikeus on esteenä sille, että jäsenvaltio kieltäytyy palauttamasta lainvastaista veroa tai maksua sillä perusteella, että verovelvollisen perusteettomasti maksamat rahamäärät on kompensoitu muiden verojen tai maksujen samanaikaisesta lakkauttamisesta aiheutuvalla säästöllä, koska tällaista kompensaatiota ei voida pitää unionin oikeuden näkökulmasta kyseiseen veroon tai maksuun nähden perusteettomana etuna.

(1) EUVL C 312, 19.12.2009.
1)

Italian tasavalta ei ole noudattanut EY 249 artiklan neljännen kohdan ja valtiontuesta C 13/07 (ex NN 15/06 ja N 734/06), jonka Italia on myöntänyt New Interlinelle (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 1321) 16.4.2008 tehdyn komission päätöksen nro 2008/697/EY 2 ja 3 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole asetetussa määräajassa toteuttanut kaikkia kyseisen päätöksen täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä.
2)

Tällaisella valtioista riippumattomalla järjestöllä on direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, 10 a artiklan kolmannen kohdan viimeisen virkkeen nojalla oikeus vedota tuomioistuimessa sellaisten kansallisen oikeuden sääntöjen rikkomiseen, jotka perustuvat luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin, 92/43/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/105/EY, 6 artiklaan, kun kysymys on muutoksenhausta lupapäätökseen, joka koskee direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna, 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja hankkeita, joilla ”todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia”, vaikka tämä ei ole kansallisen prosessioikeuden nojalla sallittua siitä syystä, että säännöillä, joihin vedotaan, suojellaan pelkästään yleistä etua yksityisten oikeushyvien sijaan.
2)

Direktiiviä 2001/29 ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ja 5 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltion, joka ottaa käyttöön järjestelmän, jonka mukaan suojatuista teoksista kappaleen valmistamiseen tarkoitettujen välineiden valmistajan tai maahantuojan on maksettava yksityistä kopioimista koskeva maksu, ja jonka alueella tekijöille aiheutuu vahinkoa siksi, että siellä asuvat ostajat käyttävät heidän teoksiaan yksityiseen tarkoitukseen, on taattava, että kyseiset tekijät saavat tosiasiassa sopivan hyvityksen, jonka tarkoituksena on korvata heille kyseinen vahinko. Tässä yhteydessä pelkästään sillä, että kappaleen valmistamiseen tarkoitettuja koneita, laitteita ja tarvikkeita elinkeinonharjoittajana myyvä henkilö on sijoittautunut muuhun kuin siihen jäsenvaltioon, jossa ostajat asuvat, ei ole vaikutusta kyseiseen tietyn tuloksen saavuttamista koskevaan velvollisuuteen. Kansallisen tuomioistuimen on siinä tapauksessa, ettei sopivan hyvityksen perimistä ostajilta ole mahdollista varmistaa, tulkittava kansallista oikeutta siten, että kyseinen hyvitys voidaan periä elinkeinonharjoittajana toimivalta maksamisesta vastuussa olevalta henkilöltä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 179/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.4.2011 (Bayerischer Verwaltungsgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Mensch und Natur AG v. Freistaat Bayern

(Asia C-327/09) (1)

(EY 249 artiklan neljäs kohta - Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Yksityishenkilölle osoitettu komission päätös - Asetus (EY) N:o 258/97 - Uuselintarvikkeet tai elintarvikkeiden uudet ainesosat - Päätös 2000/196/EY - ”Stevia rebaudiana Bertoni: kasvit ja kuivatut lehdet” - Markkinoille saattamista koskevan luvan epääminen - Vaikutukset johonkin muuhun henkilöön kuin siihen, jolle päätös on osoitettu)

2011/C 179/04

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Mensch und Natur AG

Vastaaja: Freistaat Bayern

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — EY 249 artiklan neljännen kohdan ja valmisteen ”Stevia rebaudiana Bertoni: kasvit ja kuivatut lehdet” markkinoille saattamisen kieltämisestä uuselintarvikkeena tai elintarvikkeiden uutena ainesosana Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 258/97 mukaisesti 22.2.2000 tehdyn komission päätöksen 2000/196/EY (EYVL L 61, s. 14) tulkinta — Yksityiselle oikeussubjektille osoitettu komission päätös — Vaikutus muuhun henkilöön kuin siihen, jolle päätös on osoitettu

Tuomiolauselma

Uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden uusista ainesosista 27.1.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 258/97 7 artiklan perusteella tehty komission päätös, jolla kielletään saattamasta unionin markkinoille elintarviketta tai elintarvikkeen ainesosaa, ei velvoita muita henkilöitä kuin niitä, joille päätös on osoitettu. Sen sijaan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on varmistuttava siitä, onko kyseisen jäsenvaltion alueella myytävä tuote, jonka ominaispiirteet vaikuttavat vastaavan sen tuotteen ominaispiirteitä, josta komission edellä mainitussa päätöksessä oli kyse, direktiivin 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu uuselintarvike tai elintarvikkeen uusi ainesosa, ja tarvittaessa velvoitettava asianomainen henkilö noudattamaan kyseisen asetuksen säännöksiä.

(1) EUVL C 282, 21.11.2009.
4)

Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003, sellaisena kuin se on muutettuna 26.1.2005 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/2005, 95 artiklan 1 kohdassa käytettyä käsitettä ”tilan käytössä oleva — tilakohtainen viitemäärä”, joka vastaa asetuksen N:o 1788/2003, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2217/2004, 5 artiklan k alakohdassa määriteltyä käsitettä ”käytettävissä oleva viitemäärä”, on tulkittava niin, että silloin, kun tuottajalle on tietyn kahdentoista kuukauden jakson aikana siirretty sellainen viitemäärä, jonka osalta sen luovuttaja on jo toimittanut maitoa tämän saman jakson aikana, kyseinen käsite ei kata siirronsaajan osalta sitä siirretyn viitemäärän osaa, jonka osalta viitemäärän luovuttaja on jo toimittanut maitoa ilman maksuvelvoitetta.
2)

SEUT 45 artiklaa on tulkittava siten, että se on työehtosopimuksen pakollisen soveltamisen yhteydessä esteenä sille, — että määritettäessä lopullisten lisäeläkeoikeuksien perusteena olevaa ansaintajaksoa tietyssä jäsenvaltiossa ei oteta huomioon työntekijän työvuosia, jotka ovat kertyneet saman työnantajan toimipaikoissa eri jäsenvaltioissa ja jotka perustuvat samaan perustyösopimukseen, ja — että työntekijän, joka on siirretty työnantajansa toimipaikasta tietyssä jäsenvaltiossa saman työnantajan toiseen toimipaikkaan toisessa jäsenvaltiossa, katsotaan irtisanoutuneen oma-aloitteisesti tämän työnantajan palveluksesta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 152/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 31.3.2011 (Niedersächsisches Finanzgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ulrich Schröder v. Finanzamt Hameln

(Asia C-450/09) (1)

(Pääomien vapaa liikkuvuus - Välitön verotus - Kiinteän omaisuuden vuokraamisesta saatujen tulojen verotus - Ennakkoperinnön yhteydessä vanhemmalle maksettujen eläkkeiden vähennyskelpoisuus - Edellytys yleisestä verovelvollisuudesta kyseisessä jäsenvaltiossa)

2011/C 152/11

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Niedersächsisches Finanzgericht

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Ulrich Schröder

Vastaaja: Finanzamt Hameln

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Niedersächsisches Finanzgericht — EY 12 ja EY 56 artiklan tulkinta — Kiinteän omaisuuden vuokraamisesta saatujen tulojen verotus — Jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan kiinteistöjen entiselle omistajalle ennakkoperinnön yhteydessä maksettujen eläkkeiden vähentämismahdollisuuden edellytyksenä on, että verovelvollinen on yleisesti verovelvollinen tässä jäsenvaltiossa

Tuomiolauselma

SEUT 63 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan jäsenvaltiossa asuva verovelvollinen saa vähentää sellaiselle vanhemmalleen, joka on siirtänyt hänelle kyseisen valtion alueella sijaitsevia kiinteistöjä, maksamansa eläkkeet näiden kiinteistöjen tuottamista vuokratuloista mutta jossa ei myönnetä tällaista vähennysoikeutta ulkomailla asuvalle verovelvolliselle, jos näiden eläkkeiden maksamisesta annettu sitoumus johtuu edellä mainittujen kiinteistöjen siirrosta.

(1) EUVL C 37, 13.2.2010.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 130/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 3.3.2011 (Symvoulio tis Epikrateiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Kakavetsos-Fragkopoulos AE Epexergasias kai Emporias Stafidas, aiemmin K. Fragkopoulos kai SIA O.E. v. Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias

(Asia C-161/09) (1)

(Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrällisiä rajoituksia vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Korintit - Tuotteen laadun suojaamista koskeva kansallinen lainsäädäntö - Kaupan pitämiselle eri tuotantoalueiden perusteella asetetut rajat - Oikeuttaminen - Oikeasuhteisuus)

2011/C 130/05

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Symvoulio tis Epikrateias

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Kakavetsos-Fragkopoulos AE Epexergasias kai Emporias Stafidas, aiemmin K. Fragkopoulos kai SIA O.E.

Vastaaja: Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias

Muu osapuoli: Ypourgos Georgias, Enosis Agrotikon Synaiterismon Aigialeias tou Nomou Achaïas

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) — Tavaroiden vapaa liikkuvuus — Viennin määrälliset rajoitukset — Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet — Kansallinen lainsäädäntö, jossa tehdään ero kuivattujen viinirypäleiden tuotantoalueiden välillä rypäleiden laadun perusteella — Kielto siirtää alueen B kuivattuja viinirypäleitä, jotka ovat laadultaan huonompia kuin alueen A kuivatut viinirypäleet, alueelle A, ja kielto jalostaa ja pitää kaupan näitä alueen B kuivattuja viinirypäleitä alueella A — Kielto siirtää alueella A erittäin hyvälaatuisia rusinoita, jotka ovat peräisin tämän saman alueen tietystä osasta, ja kielto jalostaa ja pitää kaupan näitä rusinoita alueella A — Yhteensopivuus EY 29 ja EY 30 artiklan kanssa

Tuomiolauselma

EY 29 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle lainsäädännölle, jossa säädetään ehdottomasta kiellosta tuoda, varastoida, jalostaa ja pakata kuivattuja viinirypäleitä vientiä varten sekä alueen A kahden osan välillä että alueen A toisen osan ja alueen B välillä, koska sen avulla ei voida johdonmukaisella tavalla saavuttaa tavoiteltuja oikeutettuja päämääriä ja koska sillä ylitetään se, mikä on tarpeen näiden päämäärien saavuttamiseksi.

(1) EUVL C 153, 4.7.2009.
—

kansallisen tuomioistuimen asiana on kuitenkin määrittää sovellettavan kansallisen lainsäädännön perusteella ja ottamalla tarvittaessa huomioon kyseisen direktiivin voimaantulon jälkeen toteutettujen useiden töiden tai kajoamisen yhteisvaikutukset, liittyykö kyseinen lupa useampivaiheiseen lupamenettelyyn, jonka lopullisena tavoitteena on direktiivin liitteessä II olevan 13 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa, luettuna yhdessä liitteessä I olevan 7 kohdan kanssa, tarkoitetun hankkeen muodostavien toimintojen toteuttaminen. Jos tällaisten töiden tai kajoamisen ympäristövaikutuksia ei ole arvioitu lupamenettelyn aikaisemmassa vaiheessa, kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on varmistaa direktiivin tehokas vaikutus huolehtimalla, että tällainen arviointi tehdään ainakin toiminnan harjoittamista koskevan luvan myöntämisvaiheessa.