JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

MELCHIOR WATHELET

6 päivänä syyskuuta 2017 ( 1 )

Asia C‑244/16 P

Industrias Químicas del Vallés SA

vastaan

Euroopan komissio

Muutoksenhaku – Osittaista kumoamista koskeva kanne – SEUT 263 artiklan neljäs kohta – Sääntelytoimi, joka ei edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä – Kantajaa erikseen koskeva toimi – Osittaista lainvastaisuutta koskeva väite – Kasvinsuojeluaineet – Asetus (EY) N:o 1107/2009 – Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 540/2011 – Täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/408 – Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattaminen ja korvattavien aineiden luettelon laatiminen – Metalaksyyli

I Johdanto

1. Nyt esillä oleva asia koskee Industrias Químicas del Vallés SA:n (jäljempänä IQV) tekemää valitusta unionin yleisen tuomioistuimen 16.2.2016 antamasta määräyksestä Industrias Químicas del Vallés v. komissio (T‑296/15, ei julkaistu, EU:T:2016:79; jäljempänä valituksenalainen määräys).

2. Unionin yleinen tuomioistuin jätti valituksenalaisella määräyksellä tutkimatta kanteen, jolla IQV vaati kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 80 artiklan 7 kohdan täytäntöönpanosta ja korvattavien aineiden luettelon laatimisesta 11.3.2015 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/408 (jäljempänä riidanalainen asetus) osittaista kumoamista. ( 2 ) Unionin yleinen tuomioistuin katsoi pääosin yhtäältä, ettei riidanalainen asetus koskenut kantajaa erikseen, ja toisaalta, että se edellytti valittajaan kohdistuvia SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä.

3. IQV:n valitus antaa unionin tuomioistuimelle tilaisuuden täsmentää kyseisessä määräyksessä käytetyn verbin ”edellyttää” tulkintaa. ( 3 ) Vaikka tämä termi on keskeisen tärkeä edellä mainitun määräyksen soveltamisen kannalta, unionin tuomioistuin ei ole vielä tosiasiallisesti tarkastellut sen tulkintaa esimerkiksi 19.12.2013 annettuun tuomioon Telefónica v. komissio (C‑274/12 P, EU:C:2013:852) tai 28.4.2015 annettuun tuomioon T & L Sugars ja Sidul Açúcares v. komissio (C‑456/13 P, EU:C:2015:284) johtaneissa asioissa.

II Asiaa koskevat oikeussäännöt

A Direktiivi 91/414/ETY

4. Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY ( 4 ) liitteessä I lueteltiin kasvinsuojeluaineissa sallitut tehoaineet.

5. Neuvoston direktiivin 91/414/ETY muuttamisesta metalaksyylin sisällyttämiseksi siihen tehoaineena 23.4.2010 annetun komission direktiivin 2010/28/EU ( 5 ) 1 artiklan ja liitteen mukaan direktiivin 91/414 liitteessä I olevaa luetteloa on muutettu metalaksyylin sisällyttämiseksi siihen.

B Asetus (EY) N:o 1107/2009

6. Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta sekä neuvoston direktiivien 79/117/ETY ja 91/414/ETY kumoamisesta 21.10.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 ( 6 ) 50 artiklassa, jonka otsikko on ”Korvaavia [oikeammin: korvattavia] aineita sisältävien kasvinsuojeluaineiden vertaileva arviointi”, säädetään seuraavaa: ”1. Arvioidessaan lupahakemusta, joka koskee korvattavaksi aineeksi hyväksyttyä tehoainetta sisältävää kasvinsuojeluainetta, jäsenvaltion on suoritettava vertaileva arviointi. Jäsenvaltiot eivät saa antaa lupaa korvattavaa ainetta sisältävälle, tiettyä viljelykasvia varten käytettävälle kasvinsuojeluaineelle tai niiden on rajoitettava sen käyttöä, jos riskejä ja hyötyjä koskeva vertaileva arviointi, josta on säädetty liitteessä IV, osoittaa, että – – 4. Jäsenvaltioiden on suoritettava 1 kohdassa säädetty korvattavaa ainetta sisältävän kasvinsuojeluaineen vertaileva arviointi säännöllisesti ja viimeistään lupaa uusittaessa tai muutettaessa. Vertailevan arvioinnin tulosten perusteella jäsenvaltiot pitävät luvan voimassa, peruuttavat sen tai muuttavat sitä.”

7. Asetuksen N:o 1107/2009 XI luvussa, jonka otsikko on ”Siirtymä- ja loppusäännökset”, olevan 80 artiklan, jonka otsikko on ”Siirtymätoimenpiteet”, 7 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Komissio laatii 14 päivään joulukuuta 2013 mennessä luettelon direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I sisällytetyistä aineista, jotka täyttävät tämän asetuksen liitteessä II olevassa 4 kohdassa esitetyt kriteerit ja joihin sovelletaan tämän asetuksen 50 artiklan säännöksiä.”

8. Asetuksen N:o 1107/2009 83 artiklassa, jonka otsikko on ”Kumoaminen”, säädetään seuraavaa: ”Kumotaan [tiettyjä tehoaineita sisältävien torjunta-aineiden markkinoille saattamisen ja käytön kieltämisestä 21.12.1978 annettu neuvoston direktiivi 79/117/ETY (EYVL 1979, L 33, s. 36) ja direktiivi] 91/414/ETY, sellaisina kuin ne ovat muutettuina liitteessä V luetelluilla säädöksillä, 14 päivästä kesäkuuta 2011, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 80 artiklan soveltamista ja jäsenvaltioiden velvoitteita, jotka koskevat näiden direktiivien osaksi kansallista lainsäädäntöä saattamiselle asetettujen, mainitussa liitteessä lueteltujen määräaikojen noudattamista. Viittauksia kumottuihin direktiiveihin pidetään viittauksina tähän asetukseen. – –”

C Täytäntöönpanoasetukset

1. Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 540/2011

9. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 täytäntöönpanosta hyväksyttyjen tehoaineiden luettelon osalta täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 ( 7 ) johdanto-osan ensimmäisen perustelukappaleen ja 1 artiklan mukaan niitä tehoaineita, jotka on sisällytetty direktiivin 91/414 liitteeseen I, on pidettävä asetuksen N:o 1107/2009 nojalla hyväksyttyinä.

2. Riidanalainen asetus

10. Riidanalaisen asetuksen 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Korvattavat aineet”, säädetään seuraavaa: ”Direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I sisältyvät tehoaineet, jotka täyttävät asetuksen (EY) N:o 1107/2009 liitteessä II olevassa 4 kohdassa vahvistetut kriteerit, mainitaan tämän asetuksen liitteessä olevassa luettelossa. Ensimmäistä kohtaa sovelletaan myös asetuksen (EY) N:o 1107/2009 mukaisesti hyväksyttyihin tehoaineisiin kyseisen asetuksen 80 artiklan 1 kohdassa säädettyjen siirtymätoimenpiteiden mukaan.”

11. Asetuksen liitteessä olevaan luetteloon sisältyy muun muassa ”– – metalaksyyli – –”

III Asian tausta

12. Unionin yleinen tuomioistuin on esittänyt asian taustan lyhyesti valituksenalaisen määräyksen 1–9 kohdassa. Tausta voidaan tiivistää seuraavasti:

13. Valittaja on Espanjan oikeuden mukaan perustettu yhtiö, jonka liiketoiminnassa yhdistyvät kasvinsuojeluaineiden, rehutuotteiden ja muiden kemikaalien tuotanto, myynti, jakelu, edustus ja kaupan pitäminen. Se tuo Espanjaan erityisesti kemiallista tehoainetta metalaksyylia ja pitää kaupan kyseistä tehoainetta sisältäviä kasvinsuojeluaineita useissa jäsenvaltioissa.

14. Huhtikuussa 1995 valittaja ja eräs toinen yhtiö esittivät Portugalin tasavallan toimivaltaisille viranomaisille hakemuksen metalaksyylin sisällyttämiseksi direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I.

15. Komissio hylkäsi hakemuksen, joka koski metalaksyylin sisällyttämistä kyseisessä liitteessä olevaan tehoaineiden luetteloon, metalaksyylin sisällyttämättä jättämisestä neuvoston direktiivin 91/414 liitteeseen I ja tätä tehoainetta sisältäville kasvinsuojeluaineille annettujen lupien peruuttamisesta 2.5.2003 tehdyllä komission päätöksellä 2003/308/EY ( 8 ) ja kehotti jäsenvaltioita perumaan kyseistä tehoainetta sisältäville kasvinsuojeluaineille myönnetyt luvat ja olemaan myöntämättä uusia lupia.

16. Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi valittajan päätöksestä 2003/308 nostaman kumoamiskanteen 28.6.2005 antamallaan tuomiolla Industrias Químicas del Vallés v. komissio (T‑158/03, EU:T:2005:253). Yhteisöjen tuomioistuin kuitenkin kumosi kyseisen tuomion. ( 9 ) Koska yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että asia oli ratkaisukelpoinen, se lisäksi antoi ratkaisun pääasiassa ja kumosi päätöksen 2003/308 yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan ensimmäisen kohdan toisen virkkeen nojalla.

17. Tämän tuomion seurauksena komissio antoi 23.4.2010 direktiivin 2010/28 sisällyttääkseen siihen tehoaineen metalaksyyli. Kyseinen direktiivi on kumottu asetuksella N:o 1107/2009. Täytäntöönpanoasetuksen N:o 540/2011 johdanto-osan ensimmäisen perustelukappaleen ja 1 artiklan mukaan niitä tehoaineita, jotka on sisällytetty direktiivin 91/414 liitteeseen I, on kuitenkin pidettävä asetuksen N:o 1107/2009 nojalla hyväksyttyinä.

18. Komissio antoi 11.3.2015 riidanalaisen asetuksen N:o 1107/2009 80 artiklan 7 kohdan soveltamiseksi, koska viimeksi mainitun säännöksen mukaan komission on laadittava luettelo direktiivin 91/414 liitteeseen I sisällytetyistä aineista, jotka täyttävät korvattavalta aineelta edellytetyt kriteerit ja joihin sovelletaan kyseisen asetuksen 50 artiklaa. Kyseisessä luettelossa, joka on riidanalaisen asetuksen liitteenä, mainitaan metalaksyyli.

IV Menettely unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituksenalainen määräys

19. Valittaja nosti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 5.6.2015 jättämällään kannekirjelmällä kanteen, jossa vaadittiin riidanalaisen asetuksen osittaista kumoamista ja asetuksen N:o 1107/2009 osittaista soveltamatta jättämistä.

20. Unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi komission esittämän oikeudenkäyntiväitteen valituksenalaisella määräyksellä. Se katsoi yhtäältä, ettei riidanalainen asetus koskenut valittajaa erikseen SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla, ja toisaalta, että kyseinen asetus oli SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä edellyttävä sääntelytoimi.

21. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valittajan väitteet, joiden mukaan sen oikeutta tehokkaaseen tuomioistuimen tarjoamaan oikeussuojaan oli loukattu.

V Asianosaisten vaatimukset ja asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa

22. Valittaja vaatii valituksessaan unionin tuomioistuinta kumoamaan valituksenalaisen määräyksen, toteamaan, että valittajan riidanalaisesta asetuksesta nostama kumoamiskanne voidaan ottaa tutkittavaksi, ja palauttamaan asian unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi. Lisäksi se vaatii, että komissio on velvoitettava korvaamaan valitusmenettelyn oikeudenkäyntikulut.

23. Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin hylkää valituksen ja velvoittaa valittajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

VI Valituksen tarkastelu

24. Valittaja vetoaa valituksensa tueksi kolmeen perusteeseen. Sen mukaan unionin yleinen tuomioistuin on ensinnäkin tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että riidanalainen asetus oli sääntelytoimi, joka edellyttää valittajaan kohdistuvia SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä. Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt sen mukaan oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei valittajan kanteen tutkimatta jättämisellä riistetä siltä sen tehokasta oikeussuojaa. Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt sen mukaan oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei riidanalainen asetus koskenut valittajaa erikseen.

25. Lisäksi valittaja katsoo, että riidanalainen asetus koskee sitä suoraan.

A Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan riidanalainen asetus ei edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä

1. Asianosaisten lausumat

26. Valittaja riitauttaa ensimmäisellä valitusperusteellaan valituksenalaisen määräyksen 39–41, 43–46, 48–50, 58 ja 59 kohdan. Se moittii unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se on katsonut riidanalaisen asetuksen edellyttävän SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä.

27. Valittajan mukaan metalaksyylin luokittelu ”korvattavaksi aineeksi” ja asetuksella N:o 1107/2009 käyttöön otetun järjestelmän soveltaminen tämän johdosta eivät nimittäin edellytä täytäntöönpanotoimenpiteiden toteuttamista.

28. Ensinnäkin on niin, että vaikka metalaksyylia koskevan luvan mahdollinen uusiminen vahvistetaan virallisesti IQV:n pyynnöstä toteutettavalla komission toimella, kyseistä toimea ei voida pitää riidanalaisen asetuksen täytäntöönpanotoimenpiteenä, vaan se on katsottava tehoaineille annettavien lupien uusimista koskevaa menettelyä sääntelevän asetuksen N:o 1107/2009 täytäntöönpanotoimenpiteeksi.

29. Lisäksi valittaja katsoo, että riidanalaisen asetuksen välittömänä vaikutuksena metalaksyylia sisältävien kasvinsuojeluaineiden, joita koskevan luvan haltija IQV on, ja niiden käytön osalta edellytetään asetuksen N:o 1107/2009 50 artiklassa tarkoitettua vertailevaa arviointia. Kyseisen asetuksen 50 artiklan 4 kohdassa nimittäin säädetään, että jäsenvaltioiden on suoritettava vertaileva arviointi säännöllisesti ja viimeistään lupaa uusittaessa tai muutettaessa.

30. Kun unionin yleinen tuomioistuin on todennut valituksenalaisen määräyksen 43 kohdassa, ettei vertailevan arvioinnin toteutus vaikuta olosuhteisiin, joissa jäsenvaltiot myöntävät, epäävät, uusivat, peruuttavat tai muuttavat markkinoille saattamista koskevia lupia, se ei ole ottanut valittajan mukaan huomioon sitä, etteivät riidanalaisen asetuksen vaikutukset riipu kansallisen viranomaisen päätöksistä.

31. Koska kansallisten viranomaisten tarvittaessa toteuttamat toimenpiteet eivät vaikuta millään tavoin metalaksyylin oikeudelliseen asemaan korvattavana aineena eivätkä asetuksella N:o 1107/2009 käyttöön otettuun järjestelmään, mainittuja toimenpiteitä ei voida pitää riidanalaisen asetuksen täytäntöönpanotoimenpiteinä.

32. Valittaja katsoo lopuksi, että kasvinsuojeluaineiden vastavuoroista tunnustamista jäsenvaltioiden välillä koskevan periaatteen osalta on tehtävä samanlainen johtopäätös. Riidanalaisen asetuksen antamisen vuoksi korvattavaa ainetta sisältävän tuotteen vastavuoroinen tunnustaminen ei nimittäin ole automaattista, kuten kaikkien muiden tehoaineiden ollessa kyseessä.

33. Komissio väittää, että tämä ensimmäinen valitusperuste on perusteeton.

34. Vaikuttaa siltä, että komission mukaan oikeusperusta toimille, jotka komissio tai jäsenvaltiot hyväksyvät sen vuoksi, että metalaksyyli on sisällytetty korvattavien aineiden luetteloon, ei ole riidanalainen asetus vaan asetus N:o 1107/2009. Komissio katsoo kuitenkin, että kyseiset toimet ovat SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettuja täytäntöönpanotoimia, koska niiden perusteella valittaja voi saattaa asian tuomioistuimen käsiteltäväksi ”kyseisen määräyksen logiikan mukaisesti”. ( 10 )

35. Valittajan väite, jonka mukaan komission tai jäsenvaltioiden toimet eivät vaikuta millään tavoin metalaksyylin luokitteluun ”korvattavaksi aineeksi” eivätkä kyseiseen aineluokkaan sovellettavaan asetuksella N:o 1107/2009 käyttöön otettuun oikeudelliseen järjestelmään, ei ole sen mukaan merkityksellinen. Kuten unionin yleinen tuomioistuin on todennut valituksenalaisen määräyksen 59 kohdassa, valittaja voisi vedota liitännäisesti metalaksyylin ”korvattavaksi aineeksi” luokittelun ja asetuksella N:o 1107/2009 kyseisten aineiden osalta käyttöön otetun oikeudellisen järjestelmän lainvastaisuuteen.

36. Komissio arvioi, että se, että jäsenvaltiot voivat suorittaa metalaksyylia sisältävien kasvinsuojeluaineiden vertailevan arvioinnin ilman etukäteisen lupahakemuksen tekemistä tai luvan uudistamista, on merkityksetöntä, koska tällaisesta jäsenvaltioiden päätöksestä voidaan nostaa kanne kansallisissa tuomioistuimissa, jos se muuttaa valittajan oikeusasemaa. Lisäksi se katsoo, että jos vertailevan arvioinnin tulos on kielteinen yhden tai useamman tuotteen tapauksessa ja voi näin ollen vaikuttaa haitallisesti valittajan etuihin, jäsenvaltio peruuttaa niille myönnetyn luvan. Myös peruuttaminen on toimi, josta voidaan nostaa kanne.

2. Arviointi

a) SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosan tulkintaa koskeva alustava huomautus

37. IQV väittää valituksessaan, että metalaksyylin luokittelu ”korvattavaksi aineeksi” ja asetuksella N:o 1107/2009 käyttöön otetun järjestelmän soveltaminen tämän johdosta tapahtuvat ”välittömästi ja suoraan” eivätkä edellytä täytäntöönpanotoimenpiteiden toteuttamista. ( 11 )

38. Unionin tuomioistuimelle esitetty tulkintaongelma koskee siten sen määrittämistä, onko se, että metalaksyyliin sovelletaan asetuksessa N:o 1107/2009 säädettyjä erityissääntöjä, pelkästään riidanalaisen asetuksen ”vaikutus” niin, ettei asetus näin ollen edellytä varsinaisia täytäntöönpanotoimenpiteitä, vai onko toimet, jotka komissio tai jäsenvaltiot toteuttavat asetuksen N:o 1107/2009 erityissääntöjen mukaisesti, päinvastoin katsottava riidanalaisen asetuksen täytäntöönpanotoimenpiteiksi, koska kyseisten sääntöjen valittajaan kohdistuvat konkreettiset vaikutukset toteutuvat ainoastaan niiden kautta.

39. Teoreettisemmin tarkasteltuna kyse on siitä, tarkoitetaanko SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa olevalla verbillä ”edellyttää” ainoastaan välittömästi sääntelytoimen ”B” perusteella toteutettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä vai voidaanko sen katsoa ulottuvan toimiin, jotka on toteutettu aiemman asetuksen ”A” nojalla mutta sen soveltamisen kannalta välttämättömän asetuksen ”B” antamisen vaikutuksesta niin, että tapahtumat ketjuttuvat toisiinsa epäsuorasti tai siten, että kyse on eräänlaisesta heijastusvaikutuksesta.

40. Ei ole enää tarpeen muistuttaa, että SEUT 263 artiklan neljättä kohtaa muutettiin Lissabonin sopimuksella siten, että tarjotaan kolmas keino asian saattamiseksi suoraan laillisuusarvioinnin tekevän tuomioistuimen käsiteltäväksi. Vastedes ”luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi – – nostaa kanteen hänelle osoitetusta säädöksestä tai säädöksestä, joka koskee häntä suoraan ja erikseen, sekä sääntelytoimesta, joka koskee häntä suoraan ja joka ei edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä”. ( 12 )

41. Vaikka unionin tuomioistuin on todennut, että tällä SEUT 263 artiklan neljännen kohdan kolmannella osalla ”lievennettiin luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden – – nostamien kumoamiskanteiden tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä”, ( 13 ) se on kuitenkin tulkinnut sitä suppeasti.

42. Ensinnäkin se on tulkinnut käsitettä ”sääntelytoimi” siten, että ”EY 230 artiklan neljännessä kohdassa määrätyn luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden kanneoikeuden muuttamisella pyrittiin siihen, että kyseiset henkilöt voivat lievemmin edellytyksin nostaa kumoamiskanteen yleisesti sovellettavista toimista lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjä toimia lukuun ottamatta. ( 14 )

43. Ehdosta, jonka mukaan toimi ei saa edellyttää täytäntöönpanotoimenpiteitä, on todettava, että 19.12.2013 annetussa tuomiossa Telefónica v. komissio (C‑274/12 P, EU:C:2013:852) on määritelty arvioinnin yleiset puitteet: – Ensiksikin unionin tuomioistuin on täsmentänyt, että kun sääntelytoimi edellyttää täytäntöönpanotoimenpiteitä, ”unionin oikeusjärjestyksen kunnioittamista koskeva tuomioistuinvalvonta varmistetaan riippumatta siitä, ovatko mainitut toimenpiteet unionin vai jäsenvaltioiden toteuttamia”. ( 15 ) Yksityinen oikeussubjekti voi nimittäin ensinnäkin nostaa unionin tuomioistuimissa kanteen täytäntöönpanotoimenpiteistä ja vedota kanteensa tueksi SEUT 277 artiklan nojalla kyseessä olevan perustoimen lainvastaisuuteen. Toisessa tapauksessa se voi vedota kyseisen perustoimen pätemättömyyteen kansallisessa tuomioistuimessa ja saada tämän esittämään SEUT 267 artiklan mukaisesti unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä. ( 16 ) – Toiseksi unionin tuomioistuin rajaa täytäntöönpanotoimenpiteiden olemassaolon arvioinnin ”sen henkilön asemaan, joka vetoaa kanneoikeuteen SEUT 263 artiklan neljännen kohdan viimeisen osan perusteella. On siis merkityksetöntä, edellyttääkö kyseessä oleva toimi täytäntöönpanotoimenpiteitä muihin yksityisiin nähden”. ( 17 ) – Kolmanneksi on ”käytettävä perustana yksinomaan kanteen kohdetta, ja siinä tapauksessa, että kantaja vaatii ainoastaan toimen osittaista kumoamista, on tarvittaessa otettava huomioon pelkästään ne täytäntöönpanotoimenpiteet, joita toimen kyseinen osa mahdollisesti edellyttää”. ( 18 )

44. Unionin tuomioistuin jatkoi suppeaa tulkintaansa 28.4.2015 antamassaan tuomiossa T & L Sugars ja Sidul Açúcares v. komissio (C‑456/13 P, EU:C:2015:284), jossa se katsoi, että se seikka, että kansallisella tasolla toteutettujen toimenpiteiden väitetään olevan luonteeltaan mekaanisia, ”ei – – ole merkityksellinen sen ratkaisemisessa, edellyttävätkö [kyseiset] asetukset SEUT 263 artiklan neljännen kohdan viimeisessä osassa tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä”. ( 19 ) Käytännössä tämä tarkoittaa, että ehtoa, jonka mukaan toimi ei saa edellyttää täytäntöönpanotoimenpiteitä, ei pidä sekoittaa ehtoon, jonka mukaan toimen on koskettava henkilöä suoraan. ( 20 )

45. Jättäessään käsitteen ”sääntelytoimi” ulkopuolelle lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyt toimet ja sisällyttäessään käsitteeseen ”täytäntöönpanotoimenpide” kaikki toimet, jotka unioni tai jäsenvaltio on toteuttanut yleisesti sovellettavan unionin toimen nojalla, unionin tuomioistuin on määritellyt SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosan soveltamisalan mahdollisimman suppeasti.

46. Jos käsitettä ”edellyttää” olisi lisäksi tulkittava siten, että se kattaa minkä tahansa toimen, joka on toteutettu unionin toimen seurauksena, minun olisi hyväksyttävä näkemys, jonka mukaan tämän ratkaisuehdotuksen 42–44 kohdassa tarkoitettu SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosan tulkinta ei muuttanut käytännössä millään tavoin yksityisen oikeussubjektin mahdollisuutta nostaa kanne unionin tuomioistuimessa SEUT 263 artiklan neljännen kohdan nojalla. ( 21 )

47. Korostaakseen yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevaa toimivaltaansa unionin tuomioistuin huomautti äskettäin yhtäältä, että ”perusoikeuskirjan 47 artiklan, jossa toistetaan tehokkaan oikeussuojan periaate, ensimmäisessä kohdassa edellytetään – –, että jokaisella, jonka unionin oikeudessa taattuja oikeuksia ja vapauksia on loukattu, on oltava kyseisessä artiklassa määrättyjen edellytysten mukaisesti käytettävissään tehokkaat oikeussuojakeinot tuomioistuimessa [ja toisaalta,] että unionin oikeuden määräysten ja säännösten noudattamisen varmistamiseen tarkoitetun tehokkaan tuomioistuinvalvonnan itse olemassaolo kuuluu erottamattomana osana oikeusvaltioon”. ( 22 ) Tältä osin unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että tehokkaan oikeussuojan kunnioittamisen arvioinnissa on ainakin jäsenvaltioiden tasolla otettu huomioon menettelyllisiä haittoja erityisesti kulujen, keston ja edustusta koskevien sääntöjen muodossa. ( 23 ) En uskalla kuvitella, että unionin tasolla olisi toisin. Tällaisia menettelyllisiä haittoja aiheutuu varmasti, jos yksityinen oikeussubjekti velvoitetaan käyttämään liitännäistä oikeussuojakeinoa – edellyttäen, että sellainen on olemassa – vaikka perustamissopimuksen ehtoja rikkomatta voitaisiin myöntää suora oikeussuojakeino.

b) Käsite”edellyttää”

48. Esittämäni alustavan huomautuksen perusteella katson, että SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa käytettyä verbiä ”edellyttää” on tulkittava niin, että se koskee ainoastaan välittömästi sääntelytoimen perusteella välttämättä toteutettavia täytäntöönpanotoimenpiteitä.

49. Sanamuodon mukainen tulkinta, EY 230 artiklan muutoksella tavoiteltu päämäärä ja oikeusvarmuuden periaate tukevat tätä verbin ”edellyttää” tulkintaa.

50. Ensinnäkin ranskankielisessä versiossa käytetyn verbin osalta huomautan, että verbi ”comporter” tarkoittaa ”inclure en soi” (”sisältää”). ( 24 ) Sääntelytoimi, joka ei edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä, on siten toimi, jonka täytäntöönpano ei vaadi tai edellytä mitään täydentävää toimea; se on toisin sanoen sellaisenaan riittävä toimi. ( 25 )

51. Tämä ei siten tarkoita, että pelkkä riidanalaisen sääntelytoimen seurauksena toteutetun toimenpiteen yksilöiminen riittää hylkäysperusteeksi sääntelytoimesta nostetulle kanteelle. Koska päinvastoin yleisesti sovellettavan toimen, josta voidaan nostaa kanne SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosan nojalla, on oltava itsessään riittävä ollakseen suoraan riitautettavissa tällä perusteella, sanan ”edellyttää” käyttö merkitsee, että yksilöidyn toimen ja yleisesti sovellettavan toimen välillä on suora syy-yhteys. ( 26 ) Jos kahden toimen välillä ei ole tällaista yhteyttä, ei voida todeta, että ensimmäinen edellyttää toista tai tekee sen välttämättömäksi.

52. Erimielisyyksien ja ongelmien välttämiseksi mahdollisuuksien mukaan tämä syy-yhteys olisi rinnastettava oikeudelliseen perustaan. SEUT 277 artiklan soveltamiseksi välttämätöntä oikeudellista kytköstä koskevasta tulkinnasta poiketen kyseessä ei voisi siten olla riidanalaisen toimen välillinen vaikutus yksilöidyn täytäntöönpanotoimenpiteen hyväksymisprosessiin. ( 27 ) Nyt käsiteltävässä asiassa riidanalaista asetusta sovellettaisiin ainoastaan välillisesti oikeudenkäyntiin, joka käynnistettäisiin komission ja jäsenvaltioiden välittömästi asetuksen N:o 1107/2009 nojalla mahdollisesti toteuttamien toimenpiteiden seurauksena.

53. Tämä sanamuodon mukainen tulkinta saa vahvistuksen päämäärästä, jota tavoitellaan asian saattamista laillisuusarvioinnin tekevän tuomioistuimen käsiteltäväksi koskevan kolmannen keinon lisäämisellä SEUT 263 artiklan neljänteen kohtaan. Kuten unionin tuomioistuin on todennut 3.10.2013 antamansa tuomion Inuit Tapiriit Kanatami ym. v. parlamentti ja neuvosto (C‑583/11 P, EU:C:2013:625) 60 kohdassa, EY 230 artiklan neljännessä kohdassa määrätyn luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden kanneoikeuden muuttamisella pyrittiin siihen, että kyseiset henkilöt voivat lievemmin edellytyksin nostaa kumoamiskanteen. ”Luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden oikeussuojan vahvistamiseksi unionin toimia vastaan Lissabonin sopimuksessa on laajennettu kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä hyväksymällä SEUT 263 artiklan neljäs kohta, jossa sallitaan tällainen kanne myös sääntelytoimista, jotka koskevat tällaisia henkilöitä suoraan ja jotka eivät edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä.” ( 28 )

54. Mitä enemmän täytäntöönpanotoimenpiteiden olemassaoloa koskevan edellytyksen ulottuvuutta laajennetaan, sitä enemmän rajoitetaan SEUT 263 artiklan neljättä kohtaa koskevan laajennuksen ulottuvuutta.

55. Pyrkimys oikeusvarmuuteen vahvistaa tarvetta rajoittaa sanan ”edellyttää” ulottuvuutta. On syytä pitää mielessä, että 9.3.1994 annetun tuomion TWD Textilwerke Deggendorf (C‑188/92, EU:C:1994:90) mukaan yksityinen oikeussubjekti, jolla epäilemättä olisi ollut SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettu oikeus riitauttaa unionin toimi kumoamiskanteella, ei voi SEUT 263 artiklan kuudennessa kohdassa asetetun määräajan päätyttyä riitauttaa kyseisen toimen pätevyyttä kansallisessa tuomioistuimessa. Samaa sääntöä sovelletaan SEUT 277 artiklassa määrättyyn lainvastaisuusväitteeseen. ( 29 ) Unionin tuomioistuin on vahvistanut äskettäin, että kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten laajentamisen, joka toteutettiin Lissabonin sopimuksella, vastineena ei kuitenkaan ollut luopuminen kyseisestä oikeuskäytännöstä. ( 30 )

56. Näin ollen on todettava, että mitä etäisempi sääntelytoimen ja täytäntöönpanotoimenpiteen välinen yhteys on, sitä vaikeampaa yksityisen oikeussubjektin on määrittää, voidaanko ensin mainittu riitauttaa suoraan unionin yleisessä tuomioistuimessa SEUT 263 artiklan neljännen kohdan perusteella. Tämä epävarmuus on riski yksityiselle oikeussubjektille, koska unionin yleinen tuomioistuin voi jättää tutkimatta sen sääntelytoimesta nostaman kumoamiskanteen tai kansallinen tuomioistuin voi kieltäytyä esittämästä ennakkoratkaisupyyntöä. Lisäksi se on unionin oikeusjärjestykseen liittyvä epävarmuustekijä, koska riidanalaiseen sääntelytoimeen liittyvän täytäntöönpanotoimenpiteen yksilöiminen voi vaihdella yksityisten oikeussubjektien tai tuomioistuinten välillä.

57. Yhteenvetona todettakoon, että sanamuodon mukainen ja teleologinen tulkinta sekä oikeusvarmuuden periaate saavat minut ajattelemaan, että SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa käytettyä verbiä ”edellyttää” on tulkittava niin, että se koskee ainoastaan välittömästi sääntelytoimen perusteella välttämättä toteutettavia täytäntöönpanotoimenpiteitä.

58. Pitää paikkansa, että riidanalaisen asetuksen ymmärtäminen erillisenä voi vaikuttaa keinotekoiselta. Ei nimittäin ole epäilystäkään siitä, että jos korvattavien aineiden luettelo olisi asetuksen N:o 1107/2009 eikä erillisen asetuksen liitteenä, kysymys täytäntöönpanotoimenpiteiden olemassaolosta ei luultavasti nousisi esiin, koska metalaksyylin ”korvattavaksi aineeksi” luokittelun vaikutukset toteutuisivat väistämättä vain kyseisen asetuksen täytäntöönpanotoimenpiteiden kautta. Tämä näkökohta ei voi mielestäni kuitenkaan vaikuttaa arviointiin. Jollei kyseessä ole harkintavallan väärinkäyttö tai jollei toimivallan jakoa koskevaa sääntöä ole rikottu, mikä tekisi kyseessä olevasta toimesta pätemättömän, oikeudellisen välineen valinta kuuluu toimen toteuttajan yksinomaiseen toimivaltaan, eikä unionin tuomioistuimen toimivaltaan.

c) Unionin yleisen tuomioistuimen tapa soveltaa SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosaa

59. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että riidanalainen asetus oli SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa tarkoitettu sääntelytoimi. Tätä luokittelua ei ole kiistetty.

60. Kuten unionin yleinen tuomioistuin on asianmukaisesti todennut valituksenalaisen määräyksen 31 ja 32 kohdassa, kyseessä on yhtäältä yleisesti sovellettava toimi, jota sovelletaan objektiivisesti määriteltyihin tilanteisiin ja jonka oikeusvaikutukset kohdistuvat yleisesti ja abstraktisti määriteltyihin henkilöryhmiin. Toisaalta riidanalainen asetus on katsottava muuksi kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyksi toimeksi, koska unionin tuomioistuimen omaksumien SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosan soveltamista koskevien arviointiperusteiden mukaisesti sitä ei ole hyväksytty tavallista tai erityistä lainsäätämisjärjestystä noudattaen.

61. Katson sitä vastoin, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on katsonut valituksenalaisen määräyksen 41, 44 ja 48 kohdassa, että – ”riidanalaisen asetuksen vaikutukset, jotka koskevat jo hyväksytylle korvattavalle aineelle, kuten metalaksyylille, annettavien lupien uusinnan voimassaoloaikaa, kohdistuvat [IQV:hen] ainoastaan sellaisen komission asetuksen välityksellä, jossa kyseinen lupa uusitaan”; tällainen asetus on näin ollen SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa tarkoitettu täytäntöönpanotoimenpide; – ”riidanalaisen asetuksen vaikutukset, jotka koskevat jäsenvaltioiden suorittamaa metalaksyylia sisältävien kasvinsuojeluaineiden terveys- tai ympäristöriskejä koskevaa vertailevaa arviointia verrattuna korvaavaan tuotteeseen tai muuhun kuin kemialliseen tuholaisten valvonta- tai torjuntamenetelmään, kohdistuvat [IQV:hen] ainoastaan jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten toteuttamien toimien välityksellä”; tällaiset toimet ovat näin ollen SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä; ja että – ”riidanalaisen asetuksen vaikutukset, jotka koskevat korvattavaa ainetta sisältävien kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamista koskevien lupien vastavuoroisen tunnustamisen menettelyä, koskevat yksinomaan jäsenvaltioille jätettyä harkintavaltaa tehdä sellaista hakemusta koskeva päätös. Kyseiset vaikutukset voivat kohdistua [IQV:hen] ainoastaan jäsenvaltioiden viranomaisten, jotka tekevät päätöksiä valittajan jättämistä vastavuoroista tunnustamista koskevista hakemuksista, toteuttamien toimien välityksellä”; tällaiset toimet ovat näin ollen SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä.

62. Unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisusta poiketen katson, että edellä mainitut eri toimet eivät ole SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa tarkoitettuja riidanalaisen asetuksen täytäntöönpanotoimenpiteitä, koska niitä ei ole toteutettu välittömästi sen perusteella. Kuten komissio näyttää itse toteavan, oikeudellinen perusta kullekin näistä toimista on sen sijaan jokin asetuksen N:o 1107/2009 säännös. ( 31 )

63. Riidanalaisen asetuksen antaminen oli tosin välttämätön edellytys korvattavia aineita koskevien asetuksen N:o 1107/2009 säännösten soveltamiselle. Sen jälkeen, kun tehoaine on sisällytetty riidanalaisella asetuksella hyväksyttyyn korvattavien aineiden luetteloon, kyseisiä aineita koskevia asetuksen N:o 1107/2009 erityissäännöksiä sovelletaan automaattisesti. Riidanalainen asetus ei siten ole komission tai jäsenvaltioiden toteuttamien toimenpiteiden välitön perusta.

64. Päinvastoin – kuten IQV perustellusti väittää – riidanalainen asetus itsessään tuottaa erityisiä vaikutuksia. Se on toisin sanoen itsessään riittävä toimi: metalaksyylin sisällyttäminen korvattavien aineiden luetteloon tapahtuu välittömästi ja suoraan pelkästään riidanalaisen asetuksen nojalla.

65. Juuri tämä sisällyttäminen on IQV:n nostaman kumoamiskanteen kohteena. Koska komission tai jäsenvaltioiden asetuksen N:o 1107/2009 nojalla tarvittaessa toteuttamat metalaksyylia koskevat toimenpiteet eivät vaikuta niiden sisällyttämiseen korvattavien aineiden luetteloon, niihin ei tarvitse näin ollen kiinnittää huomiota. SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosan nojalla nostetun kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten arvioimiseksi täytäntöönpanotoimenpiteiden olemassaolon arviointi on nimittäin syytä rajata kanneoikeuteen vetoavan henkilön asemaan, ja perustana on käytettävä yksinomaan kanteen kohdetta. ( 32 )

66. En voi myöskään hyväksyä komission päätelmää, jonka mukaan asetuksen N:o 1107/2009 perusteella toteutetut toimet ovat SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä, ”koska niiden perusteella – – voi saattaa asian tuomioistuimen käsiteltäväksi [kyseisen] määräyksen logiikan mukaisesti”. ( 33 )

67. SEUT 263 artiklan neljättä kohtaa on tosin muutettu sen estämiseksi, että yksityisten oikeussubjektien on rikottava unionin oikeutta voidakseen saattaa asiansa tuomioistuimen käsiteltäväksi. Tätä huolta ja siihen perustuvaa EUT-sopimuksen muutosta on tarkasteltava ottamalla huomioon koko oikeussuojakeinojärjestelmä sellaisena, jollaiseksi unionin tuomioistuin on sen tarkoittanut ja jonka johdonmukaisuuden avulla voidaan taata EUT-sopimuksella perustetun laillisuusvalvontajärjestelmän kattavuus.

68. Unionin tuomioistuimen toteamuksen, jonka mukaan ”yhtäältä EUT-sopimuksen 263 ja 277 artiklalla sekä toisaalta sen 267 artiklalla on luotu täysin kattava oikeussuojakeinojen ja menettelyjen järjestelmä, jonka tarkoituksena on varmistaa unionin toimiin kohdistuva laillisuusvalvonta antamalla se unionin tuomioistuimien tehtäväksi”, ( 34 ) taustalla on korjaava lähestymistapa. Unionin tuomioistuin toteaa nimittäin, että järjestelmä on täysin kattava, sillä lainvastaisuusväitteen ja pätevyyden arviointia ennakkoratkaisumenettelyssä koskevan pyynnön ansiosta ”luonnollisia henkilöitä ja oikeushenkilöitä suojellaan näin ollen siltä, että niihin sovelletaan soveltamisalaltaan yleisiä säädöksiä, joita ne eivät voi suoraan riitauttaa [unionin] tuomioistuimessa [SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa] määritettyjen erityisten prosessinedellytysten vuoksi”. ( 35 ) Liitännäisillä laillisuusvalvontamekanismeilla on siten kompensoiva tehtävä. ( 36 )

69. Katson, että jonkin SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa määrätyn edellytyksen ulottuvuuden laajentaminen siten, että unionin tuomioistuimen kumoamisvalta suljetaan pois ja korvataan se liitännäisellä oikeussuojakeinolla, merkitsisi järjestelmän taustalla olevan logiikan kääntämistä päinvastaiseksi. SEUT 263 artiklan neljännen kohdan tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä ei nimittäin tule tulkita mahdollisen kompensoivan oikeussuojakeinon valossa. Sen sijaan kompensoivien oikeussuojakeinojen edellytyksiä on tarvittaessa tulkittava laajasti, koska kanne unionin tuomioistuimissa ei ole mahdollinen.

70. Näyttää siltä, että unionin tuomioistuin on vahvistanut tämän lähestymistavan 16.11.2000 annetussa määräyksessä Schiocchet v. komissio (C‑289/99 P, EU:C:2000:641). Unionin tuomioistuin on nimittäin vahvistanut kyseisessä määräyksessä, että SEUT 277 artiklassa tarjottu mahdollisuus vedota siihen, ettei asetusta voida soveltaa, voi olla ainoastaan kannetta tukeva peruste, eikä se voi olla kyseisen kanteen kohteena, ja että ”näin ollen kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä sinällään on tarkasteltava kanteessa esitettyjen vaatimusten perusteella ottamatta huomioon mahdollisia lainvastaisuusväitteitä, joita vaatimusten tueksi voidaan esittää”. ( 37 )

71. Koska siis IQV on esittänyt lainvastaisuusväitteen asetusta N:o 1107/2009 kohtaan, ei mielestäni ole epäjohdonmukaista tukeutua kyseisen asetuksen säännöksiin ratkaistaessa riidanalaisesta asetuksesta nostetun kumoamiskanteen kohteena olevaa asiakysymystä mutta olla ottamatta niitä huomioon arvioitaessa kyseisen kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä. Minusta vaikuttaa siltä, että IQV on kaikilta osin ottanut nyt käsiteltävässä asiassa huomioon sen tavan, jolla oikeussuojakeinot nivoutuvat toisiinsa, kun se on yhtäältä riitauttanut riidanalaisen asetuksen ja toisaalta esittänyt kanteensa tueksi lainvastaisuusväitteen asetusta N:o 1107/2009 kohtaan. ( 38 )

72. Nyt käsiteltävä asia poikkeaa 28.4.2015 annettuun tuomioon T & L Sugars ja Sidul Açúcares v. komissio (C‑456/13 P, EU:C:2015:284) johtaneesta asiasta menettelyjen valinnan osalta.

73. Ensi näkemältä vaikuttaa siltä, että viimeksi mainittu asia koskee samanlaista mekanismia, nimittäin tilannetta, jossa täytäntöönpanoasetuksen X, jonka nojalla täytäntöönpanotoimenpiteet toteutetaan, soveltamisen kannalta olennainen tieto määräytyy täytäntöönpanoasetuksen Y nojalla.

74. Kantajat eivät kuitenkaan esittäneet lainvastaisuusväitettä vaan vaativat kahden asetuksen kumoamista. Unionin tuomioistuimen kyseisen tuomion 40 kohdassa määrittämät täytäntöönpanotoimenpiteet perustuvat kuitenkin nimenomaisesti kyseisiin kahteen asetukseen: vaikka todistushakemukset perustuvat poikkeuksellisen tuontitariffikiintiön avaamisesta tietyille sokerimäärille markkinointivuonna 2010/2011 28.3.2011 annettuun komission täytäntöönpanoasetukseen (EU) N:o 302/2011, ( 39 ) kansallisten viranomaisten kyseisiä hakemuksia koskeviin päätöksiin sovelletaan jakokertoimen vahvistamisesta 1 päivän ja 7 päivän huhtikuuta 2011 välisenä aikana haettujen sokerialan tuotteiden tuontitodistusten myöntämiseksi eräissä tariffikiintiöissä sekä tällaisten hakemusten jättämisen keskeyttämisestä 19.4.2011 annetussa komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 393/2011 vahvistettuja kertoimia. ( 40 )

75. Unionin tuomioistuin katsoi nimittäin 28.4.2015 antamansa tuomion T & L Sugars ja Sidul Açúcares v. komissio (C‑456/13 P, EU:C:2015:284) 40 kohdassa, että ”täytäntöönpanoasetukset N:o 302/2011 ja N:o 393/2011 tuottavat oikeusvaikutuksiaan valittajiin nähden vain sellaisten toimien välityksin, jotka kansalliset viranomaiset ovat antaneet sen jälkeen, kun täytäntöönpanoasetuksen N:o 302/2011 perusteella on jätetty todistushakemuksia”. Unionin tuomioistuin on kuitenkin täsmentänyt, että ”kansallisten viranomaisten päätökset – – koskevat tällaisten todistusten, joilla sovelletaan asianomaisiin toimijoihin täytäntöönpanoasetuksessa N:o 393/2011 vahvistettuja kertoimia, myöntämistä”, minkä vuoksi ”päätökset, joilla tällaiset todistukset evätään kokonaan tai osittain, ovat näin ollen SEUT 263 artiklan neljännen kohdan viimeisessä osassa tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä”.

76. Nyt käsiteltävässä asiassa IQV ei sitä vastoin vaadi kumoamaan asetusta, jonka nojalla mahdolliset täytäntöönpanotoimenpiteet toteutetaan.

3. Ensimmäistä valitusperustetta koskeva päätelmä

77. Koska unionin yleisen tuomioistuimen määrittämät täytäntöönpanotoimenpiteet ovat toimenpiteitä, jotka eivät perustu suoraan riidanalaiseen asetukseen vaan asetukseen N:o 1107/2009, katson, että IQV:n ensimmäinen valitusperuste on hyväksyttävä. Valituksenalainen määräys on siten kumottava siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että riidanalainen asetus edellytti SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä.

78. Näin ollen tarkastelen toista ja kolmatta valitusperustetta ainoastaan toissijaisesti.

B Edellytystä, jonka mukaan toimen on koskettava IQV:tä erikseen, koskeva kolmas valitusperuste

79. Tarkastelen ensin kolmatta valitusperustetta. Toinen valitusperuste koskee nimittäin kysymystä valittajalla olevan, tuomioistuimen tarjoaman tehokkaan oikeussuojan puuttumisesta tilanteessa, jossa sillä ei ole kanneoikeutta unionin tuomioistuimissa. Kolmas valitusperuste koskee edellytystä, jonka mukaan toimen on koskettava valittajaa erikseen. Jos siis tämä kolmas valitusperuste on perusteltu, IQV:n unionin yleisessä tuomioistuimessa nostama kumoamiskanne voidaan vielä hyväksyä edellyttäen, että tämän lisäksi riidanalainen asetus koskee sitä suoraan.

80. Kysymys siitä, onko valituksenalaisella määräyksellä kyseenalaistettu IQV:n oikeus tehokkaaseen tuomioistuimen tarjoamaan oikeussuojaan, tulee esille ainoastaan, jos unionin yleinen tuomioistuin on omaksunut SEUT 263 artiklan neljännestä kohdasta asianmukaisen tulkinnan, jonka perusteella se on todennut, ettei IQV:n kannetta voitu ottaa tutkittavaksi. Näin ollen vaikuttaa aiheelliselta vaihtaa toisen ja kolmannen valitusperusteen käsittelyjärjestystä. ( 41 )

1. Asianosaisten lausumat

81. Kolmannella valitusperusteellaan valittaja moittii unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se on katsonut valituksenalaisen määräyksen 28 ja 29 kohdassa, ettei riidanalainen asetus koskenut sitä erikseen.

82. Tämän valitusperusteen tueksi valittaja vetoaa siihen, että se oli ainoa metalaksyylin ilmoittaja ja näin ollen ainoa, joka puolusti kyseisen aineen lupamenettelyä unionissa. Myös unionin yleisessä tuomioistuimessa ja unionin tuomioistuimessa aiemmin nostetut kanteet ovat sen mukaan merkityksellisiä yksilöitäessä valittajaa, koska ne johtivat komission ensimmäisen kielteisen päätöksen kumoamiseen ja metalaksyylin sisällyttämistä koskevan direktiivin antamiseen. ( 42 )

83. Koska IQV on siis ainoa yritys unionissa, joka vaati metalaksyylin sisällyttämistä annettaessa riidanalaista asetusta, ja näin ollen ainoa, joka on vastuussa kyseisestä sisällyttämisestä, kyseinen asetus koskee sitä erikseen. Valittajan mukaan tämä tosiseikka erottaa sen kaikista muista henkilöistä suhteessa metalaksyyliin.

84. Lisäksi valittaja väittää, että riidanalaisen asetuksen johdanto-osan neljännestä perustelukappaleesta ilmenee, että asetus annettiin erityisesti kyseisiä aineita koskevien tarkastelukertomusten perusteella. Yhdessä näistä kertomuksista todettiin sen mukaan, että se oli ainoa metalaksyylin ilmoittaja.

85. Komissio väittää, ettei kolmatta valitusperustetta voida ottaa tutkittavaksi, koska valittaja ei esittänyt perusteita, joiden nojalla voitaisiin katsoa, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei se, että valittaja oli ainoa, joka haki metalaksyylin sisällyttämistä asetuksessa N:o 1107/2009 olevaan tehoaineiden luetteloon, riittänyt yksilöimään sitä suhteessa riidanalaiseen asetukseen.

86. Kyseinen valitusperuste on komission mukaan joka tapauksessa perusteeton, koska kuten valituksenalaisen määräyksen 28 kohdassa todetaan, asetus koskee valittajaa ainoastaan sen objektiivisen ominaisuuden vuoksi, joka valittajalla on metalaksyylin maahantuojana ja kyseistä ainetta sisältävien tuotteiden myyjänä, samalla tavalla kuin se koskee mitä tahansa muuta toimijaa, joka on tosiasiallisesti tai mahdollisesti samanlaisessa tilanteessa.

2. Arviointi

87. Yhdyn niihin huomautuksiin, jotka komissio on esittänyt kolmannen valitusperusteen tutkittavaksi ottamisesta.

88. Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 169 artiklan mukaan perusteluissa, joihin vedotaan, on nimittäin yksilöitävä ”täsmällisesti, mitkä unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun perustelujen kohdat riitautetaan”. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan näistä määräyksistä seuraa, että valituksessa on ilmoitettava täsmällisesti sekä se, miltä kaikilta osin päätöksen kumoamista vaaditaan, että ne oikeudelliset perustelut, joihin erityisesti halutaan vedota tämän vaatimuksen tueksi. ( 43 ) Näin ollen valitusperuste, joka ei sisällä mitään sellaista oikeudellista perustelua, jolla pyrittäisiin osoittamaan, millä tavalla unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, ja joka koostuu pelkästä pyynnöstä tutkia uudelleen ensimmäisessä oikeusasteessa esitetty kanne, ei täytä näitä edellytyksiä. ( 44 )

89. Valittaja yksilöi nyt käsiteltävässä asiassa määräyksen kohdat, jotka se aikoo riitauttaa. On kuitenkin todettava, ettei se esitä minkäänlaisia oikeudellisia perusteluja, joilla olisi tarkoitus osoittaa oikeudellisen virheen olemassaolo valituksenalaisen määräyksen 28 ja 29 kohdassa. IQV nimittäin ainoastaan toistaa unionin yleiselle tuomioistuimelle sen mahdollisen yksilöinnin osalta jo esittämänsä tosiseikat ja täsmentää itse kannekirjelmän kyseiset kohdat ( 45 ) esittämättä lainkaan sitä oikeudellista päättelyä, johon valituksenalainen määräys perustuu, koskevaa kritiikkiä.

90. Kolmannella valitusperusteella pyritään siten todellisuudessa yksinomaan saamaan unionin tuomioistuin tutkimaan uudelleen unionin yleiselle tuomioistuimelle jo esitetyt perustelut ja arvioimaan tosiseikasto uudelleen. Peruste on näin ollen jätettävä tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

C IQV:llä olevaa tehokasta tuomioistuimen tarjoamaa oikeussuojaa koskeva toinen valitusperuste

1. Asianosaisten lausumat

91. Toisessa valitusperusteessaan valittaja moittii unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se on katsonut, ettei valittajan kanteen tutkimatta jättämisellä riistetä siltä sen tehokasta oikeussuojaa.

92. Valittaja väittää, ettei se voi riitauttaa kansallista täytäntöönpanotoimenpidettä, jonka avulla se voisi kyseenalaistaa riidanalaisen asetuksen vaikutukset. Niin kauan kuin kansallinen viranomainen ei päätä metalaksyylin korvaamisesta, kyseisestä tehoaineesta on tehtävä säännöllisesti vertailevia arviointeja. Valittaja väittää, että jos kansallinen viranomainen ei päätä metalaksyylin korvaamisesta vertailevien arviointien jälkeen, valittaja ei voi – oikeussuojan tarpeen puuttuessa – nostaa kannetta kyseisistä ”päätöksistä”, jotka eivät ole sille vastaisia.

93. Valittajan olisi tämän vuoksi saatava kansalliset viranomaiset tekemään kielteinen päätös, josta nostamallaan kanteella se voisi riitauttaa metalaksyylin luokittelun korvattavaksi aineeksi.

94. Komissio katsoo, että tämä valitusperuste on jätettävä tutkimatta, koska IQV ainoastaan toistaa unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyt väitteet yksilöimättä mitään oikeudellista virhettä valituksenalaisessa määräyksessä. Toissijaisesti se katsoo, että kyseinen valitusperuste on perusteeton.

2. Arviointi

95. Katson lähtökohtaisesti voivani yhtyä komission huomautuksiin, jotka koskevat toisen valitusperusteen tutkittavaksi ottamista.

96. Vastoin työjärjestyksen 169 artiklasta ja tämän ratkaisuehdotuksen 88 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä johtuvia vaatimuksia valittaja ei ole yksilöinyt toisessa valitusperusteessaan tarkoittamiaan valituksenalaisen määräyksen kohtia.

97. On kuitenkin helppoa ymmärtää, että sen kritiikki koskee kaikkia niitä toteamuksia, jotka unionin yleinen tuomioistuin on esittänyt valittajan oikeudesta tuomioistuimen tarjoamaan oikeussuojaan, toisin sanoen valituksenalaisen määräyksen 51–59 kohtaa. Unionin yleisen tuomioistuimen niistä tekemään päätelmään sisältyy valittajan mukaan oikeudellinen virhe.

98. Toinen valitusperuste voitaisiin siten ottaa tutkittavaksi. Minun on todettava tässä yhteydessä, ettei unionin yleinen tuomioistuin ole missään tapauksessa tehnyt oikeudellista virhettä. Unionin yleinen tuomioistuin on ainoastaan soveltanut unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, jonka mukaan yhtäältä SEUT 263 ja SEUT 277 artiklalla sekä toisaalta SEUT 267 artiklalla on luotu täysin kattava oikeussuojakeinojen ja menettelyjen järjestelmä, jonka tarkoituksena on varmistaa unionin toimiin kohdistuva laillisuusvalvonta antamalla se unionin tuomioistuimien tehtäväksi, vaikka kyseistä oikeuskäytäntöä onkin arvosteltu kirjallisuudessa laajasti siitä, että järjestelmän ”kattavuus” on toisinaan näennäistä. ( 46 )

99. Tässä yhteydessä luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, jotka eivät voi SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettujen tutkittavaksi ottamisen edellytysten vuoksi riitauttaa unionin sääntelytoimea suoraan unionin tuomioistuimissa, suojellaan siltä, että niihin sovelletaan tällaista toimea, antamalla niille mahdollisuus riitauttaa tällaisen toimen edellyttämät täytäntöönpanotoimenpiteet. ( 47 )

100. On nimittäin niin, että ”jos mainittujen toimien täytäntöönpano kuuluu unionin toimielimille, luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt voivat nostaa unionin tuomioistuimissa kanteen soveltamistoimista SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetuin edellytyksin ja vedota SEUT 277 artiklan nojalla kanteen tueksi kyseisen yleisen toimen lainvastaisuuteen. Jos täytäntöönpano kuuluu jäsenvaltioille, luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt voivat vedota kyseisen unionin toimen pätemättömyyteen kansallisissa tuomioistuimissa ja saada nämä esittämään SEUT 267 artiklan mukaisesti tältä osin unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä.” ( 48 )

101. Jos unionin tuomioistuin päättää nyt käsiteltävässä asiassa olla noudattamatta tulkintaani sääntelytoimesta, ”joka ei edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä”, on katsottava, että unionin yleinen tuomioistuin on perustellusti todennut riidanalaisen asetuksen edellyttävän SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa tarkoitettuja täytäntöönpanotoimia.

102. Sekä asetus N:o 1107/2009 että riidanalainen asetus olisi voitava siinä tapauksessa riitauttaa epäsuorasti. Tarkasti ottaen riidanalainen asetus ei tosin ole täytäntöönpanotoimenpiteiden oikeudellinen perusta. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä ei kuitenkaan aseteta niin tiukkoja kriteereitä määritettäessä oikeudellista kytköstä, joka riidanalaisen toimen ja lainvastaisuusväitteen kohteena olevan toimen välillä on oltava SEUT 277 artiklan soveltamiseksi. ( 49 ) Arvioitaessa lainvastaisuusväitteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä olennainen kysymys on se, olisiko riidanalainen toimi voitu antaa ilman lainvastaisuusväitteen kohteena olevaa toimea. ( 50 )

103. Nyt käsiteltävässä asiassa on kuitenkin syytä todeta, että asetuksen N:o 1107/2009 nojalla hyväksyttäviä mahdollisia täytäntöönpanotoimenpiteitä ei voitaisi toteuttaa, jos metalaksyylia ei olisi etukäteen sisällytetty riidanalaisella asetuksella hyväksyttyyn korvattavien aineiden luetteloon.

104. Lisäksi riidanalaista asetusta kohtaan esitetyn lainvastaisuusväitteen hylkääminen merkitsisi sitä, ettei tuomioistuinvalvonta käytännössä lainkaan kohdistu kyseiseen asetukseen, koska mahdollisuutta nostaa kanne suoraan unionin tuomioistuimessa ei ole kyseisen asetuksen edellyttämien täytäntöönpanotoimenpiteiden vuoksi. Tällainen immuniteetti olisi kiistatta vastoin oikeusunionin käsitettä, joka edellyttää, että toimielimet ovat sellaisen valvonnan alaisia, jonka kohteena on niiden toteuttamien toimenpiteiden yhteensoveltuvuus erityisesti EUT-sopimuksen ja yleisten oikeusperiaatteiden kanssa. ( 51 ) Tällainen immuniteetti olisi näin ollen aukko EUT-sopimuksella luodussa oikeussuojakeinojen ja menettelyjen järjestelmässä, jonka tarkoituksena on varmistaa unionin toimiin kohdistuva laillisuusvalvonta antamalla se unionin tuomioistuimen tehtäväksi. Mainittu järjestelmä ei olisi näin ollen enää kattava.

3. Toista valitusperustetta koskeva päätelmä ja täydentävät huomautukset SEU 19 artiklan vaikutuksesta

105. Edellä esitetyistä huomautuksista seuraa, että jos unionin tuomioistuin katsoo, että ensimmäinen valitusperuste on perusteeton, unionin yleinen tuomioistuin ei ole tehnyt oikeudellista virhettä katsoessaan valituksenalaisen määräyksen 58 kohdassa, että oli syytä hylätä valittajan väite, jonka mukaan sen kanteen tutkimatta jättämisellä riistetään siltä sen tehokas oikeussuoja. Vaikka IQV ei voi SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettujen tutkittavaksi ottamisen edellytysten vuoksi riitauttaa riidanalaista asetusta suoraan unionin tuomioistuimissa, se voi – kuten unionin yleinen tuomioistuin huomautti kyseisen määräyksen 59 kohdassa – liitännäisesti riitauttaa kyseisen asetuksen pätevyyden toimivaltaisissa tuomioistuimissa.

106. Tätä päätelmää ei horjuta väite, jonka mukaan valittaja ei voi riitauttaa jäsenvaltioiden tekemää vertailevaa arviointia ennen kuin jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset päättävät uusia metalaksyylia sisältävän kasvinsuojeluaineen luvan, koska tällainen päätös ei muuttaisi valittajan oikeusasemaa eikä sitä siten tunnusteta toimeksi, josta voidaan nostaa kanne espanjalaisissa tuomioistuimissa.

107. Kuten unionin yleinen tuomioistuin katsoi valituksenalaisen määräyksen 57 kohdassa, SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan jäsenvaltiot säätävät tarvittavista muutoksenhakukeinoista tehokkaan oikeussuojan takaamiseksi unionin oikeuteen kuuluvilla aloilla.

108. Lisäksi on todettava, ettei oikeussuojan tarvetta koskevaa vaatimusta, johon IQV vetosi valituksensa tueksi, koskeva Tribunal Supremon (ylin oikeusaste, Espanja) ja Tribunal Constitucionalin (perustuslakituomioistuin, Espanja) oikeuskäytäntö muuta SEUT 263 artiklan soveltamisalaa.

109. Koska jäsenvaltioille asetetaan SEU 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tulosta koskeva velvoite, ”kansallisten tuomioistuinten on tulkittava niiden käsiteltäväksi saatettujen kanteiden tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä ja niihin sovellettavia menettelysääntöjä, kuten oikeussuojan tarvetta koskevaa vaatimusta, mahdollisuuksien mukaan siten, että kyseisiä sääntöjä voidaan soveltaa tavalla, joka edistää Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa mainitun tavoitteen toteutusta; sen mukaan yksityisille oikeussubjekteille unionin oikeuden perusteella kuuluvien oikeuksien osalta on taattava tehokas oikeussuoja”. ( 52 )

110. Jos tällainen tulkinta ei olisi mahdollinen, tällöin olisi lisäksi todettava, että ”kyseisen kansallisen oikeusjärjestyksen rakenteesta ilmenee, ettei ole olemassa mitään sellaista oikeussuojakeinoa, jolla voidaan vaikka liitännäisesti varmistaa yksityisillä unionin oikeuden perusteella olevien oikeuksien kunnioittaminen.” ( 53 ) Tällaisessa tilanteessa jäsenvaltion olisi perustettava kansallisissa tuomioistuimissa unionin oikeussääntöjen noudattamisen varmistamiseksi uusia oikeussuojakeinoja. ( 54 )

111. Kahdessa edellisessä kohdassa mainittuihin ratkaisuihin sisältyy tosin tietty paradoksi, kun otetaan huomioon, kuinka tiukasti unionin tuomioistuin tulkitsee kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä. ( 55 ) Ratkaisut ovat kuitenkin SEU 19 artiklan logiikan mukaisia, ja vain niiden avulla voidaan taata unionin kansalaisten oikeussuojan aukottomuus.

112. Kaiken edellä esitetyn perusteella katson, että valittajan valituksensa tueksi esittämä toinen valitusperuste on hylättävä perusteettomana.

VII Kanteen tutkittavaksi ottaminen ja asian palauttaminen unionin yleiseen tuomioistuimeen

113. Päätän valittajan valituksensa tueksi esittämiä perusteita koskevan arviointini toteamalla, että ensimmäinen valitusperuste on hyväksyttävä. Valituksenalainen määräys on siten kumottava siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että riidanalainen asetus edellytti SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä.

114. Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään, että kumotessaan unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun unionin tuomioistuin voi joko itse ratkaista asian lopullisesti, jos asia on ratkaisukelpoinen, tai palauttaa asian unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi.

115. Koska unionin yleinen tuomioistuin jätti nyt käsiteltävässä asiassa kanteen tutkimatta, unionin tuomioistuin ei voi itse antaa kanteesta asiaratkaisua. Unionin tuomioistuimella on sen sijaan käytettävissään tarvittavat seikat, jotta se voi ratkaista lopullisesti komission ensimmäisessä oikeusasteessa käydyssä oikeudenkäynnissä esittämän oikeudenkäyntiväitteen. Sekä IQV että komissio ovat ottaneet kantaa kysymykseen, koskeeko riidanalainen asetus IQV:tä suoraan. Koska on kiistattomasti todettu, että riidanalainen asetus on sääntelytoimi, tarkastelematta on enää ainoastaan SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa määrätty edellytys.

116. Valittaja väittää, että riidanalainen päätös koskee sitä suoraan. Se huomauttaa yhtäältä, että tehoaine ”metalaksyyli” luokitellaan riidanalaisessa asetuksessa korvattavaksi tehoaineeksi, minkä johdosta siihen sovelletaan suoraan asetuksen N:o 1107/2009 sisältämiä aineellisoikeudellisia sääntöjä. Näin ollen metalaksyyliin sovelletaan tiukempia vaatimuksia kuin tehoaineisiin, jotka eivät ole korvattavia aineita. Toisaalta tämä seuraus johtuu sen mukaan suoraan riidanalaisesta asetuksesta, jonka mukaan harkintavaltaa metalaksyylin ”korvattavaksi aineeksi” luokittelun suhteen ei myönnetä komissiolle tulevissa metalaksyylia koskevan luvan uusimismenettelyissä eikä kansallisille viranomaisille metalaksyylia sisältäviä kasvinsuojeluaineita koskevien kansallisten lupien uusimismenettelyissä tai vastavuoroista tunnustamista koskevien hakemusten yhteydessä.

117. Komissio katsoo sitä vastoin, että riidanalainen asetus koskisi valittajaa suoraan vain, jos sillä olisi vaikutuksia tämän oikeusasemaan. Valittaja ei ole sen mukaan kuitenkaan täsmentänyt, mitä vaikutuksia metalaksyylin ”korvattavaksi aineeksi” luokittelulla on sen oikeusasemaan. Komission mukaan valittaja ei pysty esittämään kyseistä täsmennystä, koska valittajan tarkoittamat seuraukset eivät ole suora seuraus metalaksyylin sisällyttämisestä kyseiseen luetteloon vaan komission tai jäsenvaltioiden mahdollisista myöhemmistä päätöksistä, joiden tekemisessä niillä on paljon harkintavaltaa.

118. Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin toimi koskee luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä suoraan, jos sillä on ”välittömiä vaikutuksia yksityisen oikeusasemaan[, eikä se] jätä niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen toimeenpano, ollenkaan harkintavaltaa, jolloin toimeenpano on puhtaasti automaattista ja perustuu yksinomaan [unionin] lainsäädäntöön eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista”. ( 56 )

119. Komission näkemyksestä poiketen riidanalaisella asetuksella on nyt käsiteltävässä asiassa välitön vaikutus valittajan oikeusasemaan ilman, että tarvitaan unionin toimielimen tai jäsenvaltion kansallisten viranomaisten toimia. Metalaksyylia koskeva lainsäädäntö on nimittäin muuttunut pelkästään sen vuoksi, että kyseinen aine on sisällytetty riidanalaisella asetuksella hyväksyttyyn korvattavien aineiden luetteloon.

120. Vaikka komissiolla ja jäsenvaltioilla on tietty harkintavalta tehoaineelle annettavien lupien uusimista tai kasvinsuojeluaineita koskevien lupien uusimista koskevien hakemusten ja asetuksen N:o 1107/2009 50 artiklassa säädetyn vertailevan arvioinnin osalta, niillä ei ole harkintavaltaa sen suhteen, luokitellaanko metalaksyyli ”korvattavaksi aineeksi”, eikä näin ollen sovellettavan järjestelmän suhteen. Komission ja jäsenvaltioiden harkintavalta koskee ainoastaan asetuksen N:o 1107/2009 soveltamista. Valittaja ei ole kuitenkaan vaatinut kyseisen asetuksen kumoamista.

121. Katson näin ollen, että valittaja on oikeutettu nostamaan kumoamiskanteen riidanalaisesta asetuksesta SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosan nojalla, koska kyseessä on sääntelytoimi, joka koskee valittajaa suoraan eikä edellytä kyseisessä määräyksessä tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä.

VIII Ratkaisuehdotus

122. Vaikuttaa kiistattomalta, ettei IQV:n kaltainen yksityinen oikeussubjekti ole oikeutettu nostamaan kumoamiskannetta asetuksesta N:o 1107/2009. Kaksi SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosassa mainituista kolmesta edellytyksestä ei nimittäin täyty. Yhtäältä kyseinen asetus on tosin SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettu sääntelytoimi, mutta se edellyttää väistämättä täytäntöönpanotoimenpiteitä. Toisaalta sillä ei muuteta asianomaisten henkilöiden oikeusasemaa ilman, että komissio tai jäsenvaltiot käyttävät harkintavaltaa.

123. Näin ollen vaikuttaa siltä, että valittaja on kaikilta osin noudattanut EUT-sopimuksella käyttöön otettujen oikeussuojakeinojen dialektiikkaa, jota unionin tuomioistuin on useasti korostanut. Se on nostanut kumoamiskanteen asetuksesta, jonka johdosta sen on sovellettava sille haitallista järjestelmää, ja se vetoaa kanteessaan SEUT 277 artiklan nojalla asetuksen, jolla poikkeusjärjestely on otettu käyttöön, lainvastaisuuteen. Tämä oikeudenkäynnin dynamiikka varmistaa yhtäältä valittajan tehokkaan oikeusturvan ja toisaalta unionin oikeusjärjestyksen ennakoitavuuden. Se tarjoaa nimittäin laillisuusongelmaan yhtenäisen ratkaisun yhdellä menettelyllä, joka on nopeampi ja edullisempi kuin suuri joukko tulevia hypoteettisia ennakkoratkaisupyyntöjä.

124. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti: – Ensisijaisesti: 1) 16.2.2016 annettu unionin yleisen tuomioistuimen määräys Industrias Químicas del Vallés v. komissio (T‑296/15, ei julkaistu, EU:T:2016:79) kumotaan. 2) Kumoamiskanne, jonka Industrias Químicas del Vallés SA on nostanut kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 80 artiklan 7 kohdan täytäntöönpanosta ja korvattavien aineiden luettelon laatimisesta 11.3.2015 annetusta komission täytäntöönpanoasetuksesta (EU) 2015/408, on otettava tutkittavaksi. 3) Asia palautetaan unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta se ratkaisisi pääasian. 4) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin. – Toissijaisesti sen tapauksen varalta, että unionin tuomioistuin katsoisi, että ensimmäinen valitusperuste on perusteeton: 1) Valitus hylätään. 2) Industrias Químicas del Vallés SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

( 1 ) Alkuperäinen kieli: ranska.

( 2 ) EUVL 2015, L 67, s. 18.

( 3 ) Ks. myös 27.4.2016 annetusta unionin yleisen tuomioistuimen määräyksestä European Union Copper Task Force v. komissio (T-310/15, ei julkaistu, EU:T:2016:265) tehty valitus (asia C‑384/16 P, European Union Copper Task Force v. komissio) ja tästä asiasta samana päivänä antamani ratkaisuehdotus.

( 4 ) EYVL 1991, L 230, s. 1.

( 5 ) EUVL 2010, L 104, s. 57.

( 6 ) EUVL 2009, L 309, s. 1.

( 7 ) EUVL 2011, L 153, s. 1.

( 8 ) EUVL 2003, L 113, s. 8.

( 9 ) Tuomio 18.7.2007, Industrias Químicas del Vallés v. komissio (C‑326/05 P, EU:C:2007:443).

( 10 ) Ks. komission vastinekirjelmän 12 kohta.

( 11 ) Ks. valituskirjelmän 33 kohta.

( 12 ) SEUT 263 artiklan neljäs kohta. Kursivointi tässä.

( 13 ) Tuomio 3.10.2013, Inuit Tapiriit Kanatami ym. v. parlamentti ja neuvosto (C‑583/11 P, EU:C:2013:625, 57 kohta).

( 14 ) Tuomio 3.10.2013, Inuit Tapiriit Kanatami ym. v. parlamentti ja neuvosto (C‑583/11 P, EU:C:2013:625, 60 kohta; kursivointi tässä). Kuten olen jo todennut, tämä tulkinta johtaisi paradoksaalisesti siihen, että 25.7.2002 annetun tuomion Unión de Pequeños Agricultores v. neuvosto (C‑50/00 P, EU:C:2002:462) taustalla oleva kanne jätettäisiin uudelleen tutkimatta, vaikka SEUT 263 artiklan neljättä kohtaa muutettiin sen takia (ks. ratkaisuehdotukseni Stichting Woonpunt ym. v. komissio (C‑132/12 P, EU:C:2013:335, 58 kohta)).

( 15 ) Tuomio 19.12.2013, Telefónica v. komissio (C‑274/12 P, EU:C:2013:852, 28 kohta).

( 16 ) Ks. vastaavasti tuomio 19.12.2013, Telefónica v. komissio (C‑274/12 P, EU:C:2013:852, 29 kohta).

( 17 ) Tuomio 19.12.2013, Telefónica v. komissio (C‑274/12 P, EU:C:2013:852, 30 kohta).

( 18 ) Tuomio 19.12.2013, Telefónica v. komissio (C‑274/12 P, EU:C:2013:852, 31 kohta).

( 19 ) Tuomion 42 kohta. Ks. myös tuomio 10.12.2015, Canon Europa v. komissio (C‑552/14 P, ei julkaistu, EU:C:2015:804, 47 kohta) ja tuomio 10.12.2015, Kyocera Mita Europe v. komissio (C‑553/14 P, ei julkaistu, EU:C:2015:805, 46 kohta).

( 20 ) Määräys 14.7.2015, Forgital Italy v. neuvosto (C‑84/14 P, ei julkaistu, EU:C:2015:517, 43 kohta).

( 21 ) Ks. vastaavasti Mastroianni, R. ja Pezza, A., ”Striking the Right Balance: Limits on the Right to Bring an Action under Article 263(4) of the Treaty on the Functioning of the European Union”, American University International Law Review, 2015, (30:4), s. 443–795, erityisesti s. 793. Nämä kirjoittajat ovat jopa väittäneet, että unionin tuomioistuimen SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosaan sisältyvästä käsitteestä ”täytäntöönpanotoimenpiteet” omaksuma tulkinta tekee ”käytännössä mahdottomaksi” sen, että yksityinen oikeussubjekti voisi nostaa kanteen unionin tuomioistuimissa (”makes it pratically impossible for private applicants – – to bring a case before EU Courts”).

( 22 ) Tuomio 28.3.2017, Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, 73 kohta).

( 23 ) Unionin tuomioistuin on siten katsonut, että ”[Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteessä olevan määräaikaisesta työstä 18.3.1999 tehdyn] puitesopimuksen määräyksiä, luettuina yhdessä tehokkuusperiaatteen kanssa, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaisille kansallisille menettelysäännöille, joissa velvoitetaan määräaikaisen työsopimuksen perusteella työskentelevä työntekijä nostamaan uusi kanne asianmukaisen seuraamuksen määrittämiseksi, kun tuomioistuin on todennut perättäisten määräaikaisten työsopimusten väärinkäytön, siltä osin kuin siitä aiheutuu kyseiselle työntekijälle väistämättä erityisesti kulujen, keston ja edustusta koskevien sääntöjen muodossa sellaisia menettelyllisiä haittoja, jotka tekevät unionin oikeusjärjestyksessä myönnettyjen oikeuksien käyttämisen liian vaikeaksi” (tuomio 14.9.2016, Martínez Andrés ja Castrejana López (C‑184/15 ja C‑197/15, EU:C:2016:680, 64 kohta; kursivointi tässä)). Vaikka unionin tuomioistuin tarkastelee kyseistä ongelmaa tehokkuusperiaatteen valossa, se huomauttaa kyseisen tuomion 59 kohdassa, että vastaavuus- ja tehokkuusvaatimukset ”ilmentävät jäsenvaltioiden yleistä velvollisuutta varmistaa yksityisillä oikeussubjekteilla unionin oikeuden perusteella olevien oikeuksien oikeussuoja” (kursivointi tässä).

( 24 ) Ks. Dixel Dictionnaire – Le Robert, painos 2011.

( 25 ) Ks. vastaavasti Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen III-365 artiklan 4 kohdan, joka on samanlainen kuin SEUT 263 artiklan neljäs kohta, osalta Coutron, L., La Contestation incidente des actes de l’Union européenne, Bruylant, 2007, s. 488. Ks. myös Blumann, C., ”L’amélioration de la protection juridictionnelle effective des personnes physiques et morales résultant du traité de Lisbonne”, teoksessa L’Homme et le droit – En hommage au professeur Jean-François Flauss, Éditions Pedone, 2014, s. 77–100, erityisesti s. 98. Muut kieliversiot ilmentävät selvemmin tätä käsitystä. Englanninkielisessä versiossa käytetään sanaa ”entail”, joka on verbien ”necessitate” (edellyttää), ”make necessary” (tehdä tarpeelliseksi), ”require” (vaatia), ”need” (tarvita) tai ”demand” (vaatia) synonyymi (ks. Oxford Thesaurus of English, 2. painos, Oxford University Press, 2004). Ks. myös puolankielinen versio ”nie wymagają środków wykonawczych” tai portugalinkielinen versio ”que não necessitam de medidas de execução” (kursivointi tässä).

( 26 ) Ks. vastaavasti Rhimes, M., ”The EU Courts Stand Their Ground: Why Are the Standing Rules for Direct Actions Still So Restrictive?”, European Journal of Legal Studies, 2016, nide 9, nro 1, s. 103–172, erityisesti s. 124.

( 27 ) Yhteisöjen tuomioistuin katsoi jo 13.7.1966 antamassaan tuomiossa Italia v. neuvosto ja komissio (32/65, EU:C:1966:42), että yleisesti sovellettavaa toimea, jonka lainvastaisuuteen vedotaan SEUT 277 artiklan perusteella, on voitava soveltaa ”joko välittömästi tai välillisesti kanteen kohteena olevaan asiaan” (Kok., s. 594; kursivointi tässä). Unionin yleinen tuomioistuin soveltaa edelleen kyseistä sääntöä (ks. mm. tuomio 12.6.2015, Plantavis ja NEM v. komissio ja EFSA (T-334/12, EU:T:2015:376, 51 kohta)).

( 28 ) Tuomio 14.3.2017, A ym. (C‑158/14, EU:C:2017:202, 68 kohta).

( 29 ) Ks. vastaavasti tuomio 6.3.1979, Simmenthal v. komissio (92/78, EU:C:1979:53, 39 kohta).

( 30 ) Tuomio 14.3.2017, A ym. (C‑158/14, EU:C:2017:202, 69 kohta).

( 31 ) ”Valittaja ainoastaan väittää, etteivät nämä toimet ole riidanalaisen asetuksen vaan asetuksen N:o 1107/2009 täytäntöönpanotoimenpiteitä (valituksen 34, 42 ja 45 kohta). Vaikka pitää paikkansa, ettei oikeusperusta kyseisille toimille, joista pelkästään johtuvat valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa väittämät vaikutukset, ole riidanalainen asetus vaan asetus N:o 1107/2009, kyseiset toimet ovat SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä, koska niiden perusteella valittaja voi saattaa asian tuomioistuimen käsiteltäväksi kyseisen määräyksen logiikan mukaisesti” (komission vastinekirjelmän 12 kohta; kursivointi tässä).

( 32 ) Ks. vastaavasti tuomio 19.12.2013, Telefónica v. komissio (C‑274/12 P, EU:C:2013:852, 30 ja 31 kohta).

( 33 ) Komission vastinekirjelmän 12 kohta.

( 34 ) Tuomio 3.10.2013, Inuit Tapiriit Kanatami ym. v. parlamentti ja neuvosto (C‑583/11 P, EU:C:2013:625, 92 kohta). Tämä toteamus esitettiin ensimmäisen kerran 23.4.1986 annetun tuomion Les Verts v. parlamentti (294/83, EU:C:1986:166) 23 kohdassa. Se on toistettu tämän jälkeen useaan otteeseen. Ks. mm. tuomio 25.7.2002, Unión de Pequeños Agricultores v. neuvosto (C‑50/00 P, EU:C:2002:462, 40 kohta); tuomio 19.12.2013, Telefónica v. komissio (C‑274/12 P, EU:C:2013:852, 57 kohta); tuomio 28.4.2015, T & L Sugars ja Sidul Açúcares v. komissio (C‑456/13 P, EU:C:2015:284, 45 kohta) ja tuomio 28.3.2017, Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, 66 kohta).

( 35 ) Tuomio 23.4.1986, Les Verts v. parlamentti (294/83, EU:C:1986:166, 23 kohta). Kursivointi tässä.

( 36 ) Ks. vastaavasti Berrod, F., La systématique des voies de droit communautaires, Dalloz, Pariisi, 2003, nro 294 ennakkoratkaisupyynnön osalta ja nro 834 lainvastaisuusväitteen osalta, sekä Coutron, L., La contestation incidente des actes de l’Union européenne, Bruylant, Bryssel, 2007, s. 129 ja 213.

( 37 ) Määräyksen 25 kohta, kursivointi tässä.

( 38 ) Ks. valituksenalaisen määräyksen 13 kohta.

( 39 ) EUVL 2011, L 81, s. 8.

( 40 ) EUVL 2011, L 104, s. 39.

( 41 ) Ks. vastaavasti tuomio 19.12.2013, Telefónica v. komissio (C‑274/12 P, EU:C:2013:852, 18 kohta).

( 42 ) Ks. unionin tuomioistuimen tuomio 18.7.2007, Industrias Químicas del Vallés v. komissio (C‑326/05 P, EU:C:2007:443) ja unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.6.2005, Industrias Químicas del Vallés v. komissio (T-158/03, EU:T:2005:253).

( 43 ) Ks. mm. tuomio 13.9.2007, Il Ponte Finanziaria v. OHMI (C‑234/06 P, EU:C:2007:514, 44 kohta) ja tuomio 5.3.2015, Ezz ym. v. neuvosto (C‑220/14 P, EU:C:2015:147, 111 kohta).

( 44 ) Ks. vastaavasti tuomio 13.9.2007, Il Ponte Finanziaria v. OHMI (C‑234/06 P, EU:C:2007:514, 45 ja 46 kohta).

( 45 ) Ks. IQV:n valituskirjelmän 56 ja 59 kohta.

( 46 ) Ks. vastaavasti tämän ratkaisuehdotuksen 68 kohta ja alaviitteessä 34 mainittu oikeuskäytäntö. Lukuisista kommenteista ks. erityisesti Meij, A., ”Standing in Direct Actions in the EU Courts After Lisbon”, teoksessa De Rome à Lisbonne: les juridictions de l’Union européenne à la croisée des chemins – Mélanges en l’honneur de Paolo Mengozzi, Bryssel, Bruylant, 2013, s. 301–312; Turmo, A., ”Nouveau refus d’élargir l’accès des particuliers au recours en annulation contre les actes de l’Union européenne”, R.A.E, 2013, s. 825–835; Waelbroeck, D. ja Bombois, T., ”Des requérants ’privilégiés’ et des autres… À propos de l’arrêt Inuit et de l’exigence de protection juridictionnelle effective des particuliers en droit européen”, Cahiers de droit européen, 2014/1, s. 21–76; Van Malleghem, P.-A. ja Baeten, N., ”Before the Law Stands a Gatekeeper – Or, What Is a ’Regulatory Act’ in Article 263(4) TFEU? Inuit Tapiriit Kanatami”, Common Market Law Review, 2014, nide 51, s. 1187–1216.

( 47 ) Ks. vastaavasti tuomio 19.12.2013, Telefónica v. komissio (C‑274/12 P, EU:C:2013:852, 28 kohta) ja tuomio 28.4.2015, T & L Sugars ja Sidul Açúcares v. komissio (C‑456/13 P, EU:C:2015:284, 30 kohta).

( 48 ) Tuomio 3.10.2013, Inuit Tapiriit Kanatami ym. v. parlamentti ja neuvosto (C‑583/11 P, EU:C:2013:625, 93 kohta). Ks. myös tuomio 19.12.2013, Telefónica v. komissio (C‑274/12 P, EU:C:2013:852, 29 kohta) ja tuomio 28.4.2015, T & L Sugars ja Sidul Açúcares v. komissio (C‑456/13 P, EU:C:2015:284, 31 kohta).

( 49 ) Tapausta, jossa unionin tuomioistuin suostui ottamaan toimeen, joka ei ollut oikeudellinen perusta riidanalaiselle toimelle, kohdistuvan lainvastaisuusväitteen tutkittavaksi, koskevan esimerkin osalta ks. tuomio 28.6.2005, Dansk Rørindustri ym. v. komissio (C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P–C‑208/02 P ja C‑213/02 P, EU:C:2005:408).

( 50 ) Ks. vastaavasti Barav, A., ”The Exception of Illegality in Community Law: a Critical Analysis”, Common Market Law Review, 1974, s. 366–386, erityisesti s. 374.

( 51 ) Ks. mm. tuomio 29.6.2010, E ja F (C‑550/09, EU:C:2010:382, 44 kohta).

( 52 ) Määräys 14.7.2015, Forgital Italy v. neuvosto (C‑84/14 P, ei julkaistu, EU:C:2015:517, 66 kohta).

( 53 ) Tuomio 3.10.2013, Inuit Tapiriit Kanatami ym. v. parlamentti ja neuvosto (C‑583/11 P, EU:C:2013:625, 104 kohta).

( 54 ) Ks. vastaavasti tuomio 3.10.2013, Inuit Tapiriit Kanatami ym. v. parlamentti ja neuvosto (C‑583/11 P, EU:C:2013:625, 103 kohta luettuna yhdessä 104 kohdan kanssa).

( 55 ) Ks. vastaavasti Arnull, A., ”Arrêt ’Inuit’: la recevabilité des recours en annulation introduits par des particuliers contre des actes réglementaires”, Journal de droit européen, 2014, s. 14–16, erityisesti s. 15. Tekijä puhuu ”paradoksista”, koska ”unionin tuomioistuin asettaa kansallisille tuomioistuimille vaatimuksia, joita se ei pysty itse täyttämään”.

( 56 ) Tuomio 13.3.2008, komissio v. Infront WM (C‑125/06 P, EU:C:2008:159, 47 kohta). En näe mitään perustetta olla soveltamatta tätä unionin tuomioistuimen kehittämää SEUT 263 artiklan neljännen kohdan toista osaa koskevaa tulkintaa myös virkkeen kolmanteen osaan. Ks. tältä osin ratkaisuehdotukseni Stichting Woonpunt ym. v. komissio (C‑132/12 P, EU:C:2013:335, 66 kohta ja alaviite 21).