ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kokeita koskevat arvosteluperusteet ovat kilpailuilmoituksessa määritettyjen valintaedellytysten kannalta olennainen osa sitä luonteeltaan vertailevaa arviointia, jonka valintalautakunta tekee hakijoiden ansioista. Näiden arvosteluperusteiden tarkoituksena on näet taata hakijoiden edun mukaisesti tietty yhtenäisyys valintalautakunnan arvioinneissa. Kyseiset arvioinnit ilmenevät arvosanoina, jotka valintalautakunta antaa hakijoille, ja ne kertovat siitä arvoarvostelmasta, jonka valintalautakunta on tehnyt jokaisesta hakijasta.

Kun otetaan huomioon, että valintalautakunnan työskentely on salaista, hakijan eri kokeissa saamien arvosanojen ilmoittaminen hakijalle on riittävä perustelu valintalautakunnan päätökselle.

Yhteisön toimielinten säädöksiä, päätöksiä ja muita toimia koskee laillisuusolettama. Erityisesti harkintavallan väärinkäytön käsitteellä on tarkasti määritelty merkitys, jonka mukaan sillä tarkoitetaan sitä, että hallintoviranomainen käyttää toimivaltaansa muuhun kuin siihen tarkoitukseen, johon se on sille alun perin annettu. Päätöstä tehtäessä harkintavaltaa on käytetty väärin, jos objektiivisten, asiaankuuluvien ja yhtäpitävien seikkojen perusteella on selvää, että toimenpide on tehty muiden kuin esitettyjen päämäärien saavuttamiseksi.

Tästä seuraa, että silloin kun kantaja ei ole esittänyt sellaisia seikkoja, joilla voitaisiin kyseenalaistaa sellaisen päätöksen laillisuus, jolla kantajaa ei ole hyväksytty avoimen kilpailun suullisiin kokeisiin, kyseistä päätöstä koskevaa laillisuusolettamaa ei ole syytä kumota ja vaatia komissiota esittämään vastakkaista näyttöä määräämällä se toimittamaan asianomaisen vaatimat tiedot.

(ks. 37, 38 ja 40 kohta)

Viittaukset: asia T-157/99, Griesel v. neuvosto, 13.7.2000 (Kok. H. 2000, s. I-A-151 ja II-699, 25 kohta) ja asia T-100/00, Campoli v. komissio, 6.3.2001 (Kok. H. 2001, s. I-A-71 ja II-347, 62 kohta).
Sekä hallinnollisen valituksen että sitä seuraavan kanteen on kohdistuttava henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa ja 91 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun kantajalle ”vastaiseen toimenpiteeseen”; kantajalle vastainen toimenpide on toimenpide, joka koskee suoraan ja välittömästi asianomaisen henkilön oikeusasemaa. Koska väliaikaisen toimihenkilön sopimuksen luonteesta oli nimenomaisesti sovittu alkuperäisen työsopimuksen yhteydessä eikä tähän tehty mitään muutoksia sopimusta jatkettaessa, alkuperäistä työsopimusta on pidettävänä kantajalle vastaisena toimenpiteenä.

Asianosaiselle vastaisen toimenpiteen tekemisajankohdan osalta, eli sen päivämäärän määrittämiseksi, josta lähtien määräaika lasketaan, tulee huomata, että sopimuksella on vaikutuksia sen allekirjoittamisesta lähtien ja näin se voi olla väliaikaiselle toimihenkilölle vastainen tuosta lähtien, kunhan kaikki sopimuksen perustekijät, mukaan luettuna sen voimaantulo- ja päättymisajankohta, on määritetty. Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu määräaika hallinnollisen valituksen tekemiseksi tulee siis laskea sopimuksen allekirjoittamisesta lähtien.

Hallinnolliselle valitukselle ja kanteelle henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa asetettujen määräaikojen tarkoituksena on varmistaa oikeudellisten tilanteiden selkeys ja oikeusvarmuus ja nuo määräajat ovat ehdottomia siten, että asianosaiset tai tuomioistuin eivät voi niitä muuttaa. Jotta kumoamiskanne voitaisiin ottaa tutkittavaksi, hallinnollinen valitus on tullut tehdä henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa säädetyssä kolmen kuukauden määräajasta asianosaiselle vastaisen toimenpiteen tekemisestä lukien.

Muuhun henkilöstöön sovellettavista palvelussuhteen ehdoista annetun asetuksen 2 artiklassa ei viitata toimiin tai tehtäviin, joita toimielimen tulee tai joita se voi määrätä toisaalta 2 artiklan a kohdan nojalla palvelukseen otetuille toimihenkilöille ja toisaalta 2 artiklan b kohdan nojalla palvelukseen otetuille toimihenkilöille.

Tältä osin on muistettava, että yhteisöjen toimielimillä on laaja harkintavalta järjestää toimintansa niille uskottujen tehtävien edellyttämällä tavalla ja käytettävissään olevan henkilöstön nimittämisessä noiden tehtävien täyttämiseksi, edellyttäen kuitenkin, että tuo nimittäminen on yksikön edun mukaista ja toimet vastaavat toisiaan. Tuollainen harkintavalta on välttämätön, jotta työtehtävät voidaan organisoida tehokkaasti ja jotta tuo yksikkö voi mukautua vaihteleviin tarpeisiin.

(ks. 93-95 kohta)

Viittaukset: asia 124/78, List v. komissio, 12.7.1979 (Kok. 1979, s. 2499); asia 60/80, Kindermann v. komissio, 21.5.1981 (Kok. 1981, s. 1329); asia 176/82, Nebe v. komissio, 14.7.1983 (Kok. 1983, s. 2475); asia 69/83, Lux v. tilintarkastustuomioistuin, 21.6.1984 (Kok. 1984, s. 2447); asia 19/87, Hecq v. komissio, 23.3.1988 (Kok. 1988, s. 1681) ja asia T-108/89, Scheuer v. komissio, 12.7.1990 (Kok. 1990, s. II-411, 37 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kumoamiskanne - Kannekelpoiset toimet - Käsite - Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia - Valmistelevat toimet eivät ole tällaisia toimia

(EY:n perustamissopimuksen 173 artikla (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla))

Tiivistelmä

$$Toimia tai päätöksiä, jotka voivat olla perustamissopimuksen 173 artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla) tarkoitetun kumoamiskanteen kohteena, ovat vain sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi. Silloin kun on kyse toimista tai päätöksistä, jotka tehdään monivaiheisessa menettelyssä eli esimerkiksi sisäisessä menettelyssä, kannekelpoisia toimia ovat pääsäännön mukaisesti yleensä ainoastaan sellaiset toimenpiteet, joissa lopullisesti vahvistetaan komission kanta kyseisen menettelyn päätteeksi; sen sijaan menettelyn kuluessa tehdyt toimenpiteet, joilla valmistellaan lopullista päätöstä, eivät ole kannekelpoisia.

Kun komissio tuo riidanalaisena toimena olevassa kantelijalle osoitetussa kirjeessä selvästi esiin sen, että siinä esitetyt arvioinnit ovat luonteeltaan alustavia, kun riidanalaisen toimen sanamuoto selvästi vahvistaa tämän seikan ja kun komissio ilmaisee selvästi, että sen arvioinnista on mahdollisuus esittää täydentäviä huomautuksia, tällöin on päädyttävä siihen, että riidanalainen toimi on luokiteltava valmistelevaksi kannanotoksi. Koska riidanalainen toimi ei ole toimenpide, joka vahvistaisi lopullisesti komission kannan, sillä ei ole oikeudellisesti velvoittavia vaikutuksia, jotka vaikuttaisivat kantajan etuihin, eikä se voi olla perustamissopimuksen 173 artiklan mukaisen kumoamiskanteen kohteena.

( ks. 32, 34, 36-38 ja 41 kohta )
Jotta tutkintoihin ja kokeisiin perustuvan kilpailun valintalautakunnan kokoonpano olisi henkilöstösääntöjen ja niiden liitteessä III olevan 3 artiklan mukainen, sen on oltava sellainen, että se takaa hakijoiden koemenestyksen objektiivisen arvostelun heidän ammattitaitonsa osalta. Tämä vaatimus merkitsee käännösten tarkastajia koskevien kilpailujen osalta sitä, että valintalautakunnan jäsenillä on oltava hyvä sen kielen tuntemus, jolla hakijoiden on suoritettava tarkastuskokeet. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että jokaisen jäsenen olisi välttämättä hallittava kyseinen kieli täydellisesti. Vaikka apujäsenten käyttäminen valintalautakunnan apuna olisikin tässä yhteydessä oikeutettua, vastuu menettelyn kulusta ja harkintavalta on kuitenkin viime kädessä valintalautakunnan jäsenillä eikä neuvoa-antavilla ulkopuolisilla tahoilla.

(ks. 32-34 ja 38 kohta)

Viittaukset: yhdistetyt asiat 4/78, 19/78 ja 28/78, Salerno ym. v. komissio, 30.11.1978 (Kok. 1978, s. 2403, 15 kohta); yhdistetyt asiat T-32/89 ja T-39/89, Marcopoulos v. tuomioistuin, 22.6.1990(Kok. 1990, s. II-281,37 ja 41 kohta)ja asia T-156/89, Valverde Mordt v. tuomioistuin, 27.6.1991 (Kok. 1991, s. II-407, 105 ja 106 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöstö - Ylennys - Ansioiden vertailu - Henkilökansioiden alustava tutkiminen jokaisella pääosastolla - Hyväksyttävyys - Ylennyskomitealle ja tämän jälkeen nimittävälle viranomaiselle kuuluvat myöhemmät arvioinnit - Laajuus

(Henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

$$Ylennyksiä koskevissa asioissa hallinnolle annettua harkintavaltaa rajoittaa se, että kaikkien ylennyskelpoisten virkamiesten ansioita on vertailtava huolellisesti ja puolueettomasti yksikön edun mukaisesti ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta noudattaen. Käytännössä tämä tutkimus on suoritettava tasapuolisesti ja vertailukelpoisten tietojen perusteella. Vaikka ylennyskelpoisten virkamiesten henkilökansioiden alustava tutkimus kullakin pääosastolla ei tässä yhteydessä merkitse sitä, ettei heidän ansioitaan olisi perusteellisesti vertailtava, vaan kuuluu päinvastoin hyvän hallintotavan periaatteeseen, pääosastoilla tapahtuva alustava tutkimus ei voi korvata senjälkeistä ylennyskomitean suorittamaa ansioiden vertailua, jos sellainen on kyseisten sääntöjen mukaan suoritettava. Kullakin ylennyskelpoisella virkamiehellä on siten oikeus odottaa, että ylennyskomitea vertaa hänen ansioitaan muiden kyseisessä palkkaluokassa olevien ylennyskelpoisten virkamiesten ansioihin. Ei myöskään voida hyväksyä sitä, että viranomainen tyytyy tutkimaan niiden virkamiesten ansiot, jotka sijoittuvat parhaiten eri pääosastojen laatimissa luetteloissa, koska muuten kaikkien ylennyskelpoisten virkamiesten ansioiden vertailulla ei olisi merkitystä.

( ks. 32-34 kohta )
Nimittävä viranomainen voi myös siirtyä palvelukseenottamismenettelystä, joka on aloitettu henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan nojalla, tämän artiklan 2 kohdan mukaiseen menettelyyn, koska sen ei tarvitse jatkaa aloitettua menettelyä, vaan sillä on harkintavalta laajentaa valintamahdollisuuksiaan yksikön edun nimissä.

Nimittävällä viranomaisella on palkkaluokan A 1 täytettävän viran osalta laaja harkintavalta tällaisen vastuullisen viran hakijoiden ansioiden vertailemisessa ja yksikön edun arvioimisessa. Tätä harkintavaltaa ei voida saattaa kyseenalaiseksi, paitsi jos kysymyksessä on ilmeinen virhe. Nimittävällä viranomaisella on myös laillinen oikeus panna etusijalle toinen pätevistä hakijoista perustein, jotka liittyvät yksikön etuun.

Harkintavallan väärinkäytön käsitteellä on täsmällinen merkitys, jolla viitataan siihen, että hallintoviranomainen käyttää toimivaltaansa muuhun tarkoitukseen kuin siihen, jota varten toimivalta on sille myönnetty. Päätöstä tehtäessä harkintavaltaa on käytetty väärin ainoastaan siinä tapauksessa, että objektiivisten, asiaankuuluvien ja yhtäpitävien seikkojen perusteella on selvää, että päätös on tehty muiden kuin esitettyjen päämäärien saavuttamiseksi.

Parlamentin varapuhemiehen lausunto, josta ilmenee, että parlamentin puhemies halusi nimittää asianomaisen korkeaan virkaan ja että puhemies suunnitteli tässä tarkoituksessa puhemiehistön sisäisten poliittisten neuvottelujen järjestämistä, ei osoita sitä, että parlamentin puhemiehistö olisi tehnyt päätöksen tietyn hakijan nimittämisestä riidanalaiseen virkaan ennen henkilöstösääntöjen 29 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamista, koska tässä lausunnossa ei kuitenkaan vahvisteta sitä, että puhemiehen ehdotus olisi toteutettu, eikä näin ollen myöskään sitä, että puhemiehistössä todella käytiin kyseiset neuvottelut.

Myöskään lausunto, jossa parlamentin kvestori tyytyy selostamaan esityksiä, joita parlamentin jäsenet ovat hänelle tehneet ja joihin hän on nojautunut, ei riitä sen toteamiseksi, että päätös asianomaisen nimittämisestä tehtiin ennen puhemiehistön kokouksia, joiden jälkeen asianomainen nimitettiin välittömästi riidanalaiseen virkaan. Tämä lausunto, joka sisältää selonteon siitä, mitä kyseiselle kvestorille oli kerrottu ennen edellä mainittuja puhemiehistön kokouksia, sekä vahvistuksen hänen osallistumisestaan niihin, ei osoita, että puhemiehistön käyttämä nimittämismenettely oli virheellinen ja että puhemiehistön jäsenet olivat päättäneet asianomaisen nimittämisestä ennakolta. Menettelyn kulkua koskevat kuulopuheet eivät riitä osoittamaan, että puhemiehistö oli päättänyt asianomaisen nimittämisestä ennen henkilöstösääntöjen 29 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamista, koska se todella tutki kaikkien hakijoiden ansiot.

(ks. 104, 109, lilja 112 kohta)

Viittaukset: em. asia Anacoreta Correia v. komissio, 25 kohta ja yhdistetytasiat T-112/96 ja T-115/96, Séché v. komissio, 6.7.1999 (Kok. H. 1999, s. I-A-115 ja II-623, 139 kohta).
Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan sanamuodosta ja sille oikeuskäytännössä annetusta tulkinnasta seuraa, että asianomaisen virkamiehen on pystyttävä kumoamaan yksinkertainen olettama, jonka mukaan hän ei ole ulkomaankomennuksella, osoittamalla, että hän oli katkaissut kaikki pysyvät siteensä asemamaahansa. Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa mainittua seikkaa, että virkamies on vakituisesti asunut ennen palvelukseen tuloaan kymmenen vuoden ajan asemamaan eurooppalaisen alueen ulkopuolella, on pidettävä osoituksena tällaisesta siteiden katkeamisesta.

Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 5 artiklan 1 kohdan mukaan kaikilla vakinaisilla virkamiehillä, jotka saavat ulkomaankorvausta, on pelkästään tällä perusteella oikeus asettautumiskorvaukseen. Virkamies, joka on saanut ulkomaankorvauksen, on ainakin periaatteessa tilanteessa, jolle on tyypillistä se, ettei hänellä ole vakituista ja pysyvää asuinpaikkaa asemapaikassaan.

Virkamies, joka ei saa ulkomaankorvausta esimerkiksi sen vuoksi, että hän on asemamaan kansalainen, voi myös olla tilanteessa, jossa hän joutuu asettautumaan pysyvästi asemamaahansa. Tästä syystä henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 5 artiklan 1 kohdassa säädetään toisen soveltamisedellytyksen osalta, että virkamiehellä, joka osoittaa joutuneensa vaihtamaan asuinpaikkaa täyttääkseen henkilöstösääntöjen 20 artiklan velvoitteet, on oikeus asettautumiskorvaukseen.

(ks. 62 ja 63 kohta)
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)

21 päivänä marraskuuta 2000

Asia T-214/99

Manuel Tomás Carrasco Benítez

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Palvelukseen ottaminen — Oikeus osallistua sisäiseen kilpailuun — Kilpailuilmoitus — Virkaikää koskeva edellytys — Hakijan ammatillinen kokemus”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-1169

Aihe:

Kanne, jossa kantaja vaatii kumoamaan sisäisten kilpailujen COM/T/R/ADM/A/98, COM/R/5179/98, COM/R/5182/98, COM/R/5183/98, COM/R/5188/98 ja COM/R/5190/98 valintalautakuntien päätökset, joilla kantajan osallistumisoikeus kokeisiin on evätty.

Ratkaisu:

Kanne hylätään. Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Tiivistelmä

Kun nimittävä viranomainen valituksen hylkäävässä päätöksessä ottaa erittäin yksityiskohtaisella tavalla kantaa sellaiseen kysymykseen, jota ei ole esitetty valituksessa, asianosaisen virkamiehen tästä samasta kysymyksestä esittämät perustelut on todettava sellaisiksi, jotka täyttävät tutkittavaksi ottamisen edellytykset. Silloin kun kantajana oleva toimielin on hallinnollisen menettelyn aikana esittänyt kysymyksestä huomautuksensa, ei voida enää katsoa, että se, että valituksessa ei ole asiasta mainintaa, olisi loukannut oikeusvarmuuden ja puolustautumisoikeuksien periaatteita, jotka tukevat hallintovalituksen ja kanteen vastaavuutta koskevaa sääntöä. (ks. 37 ja 38 kohta) Viittaukset: asiat T-78/96 ja T-170/96, W v. komissio, 28.5.1998 (Kok. H. 1998. s. I-A-239 ja s. II-745, 66 kohta).
Tämän luettelon laatiminen on nimittäin vain yksi perättäisistä vaiheista ylentämiskelpoisiin virkamiehiin kohdistuvassa valintamenettelyssä, jonka päätteeksi tehdään päätös ylennettävien virkamiesten nimeämisestä. Luettelo on valmisteleva toimi, jolla ei ole mitään lopullista vaikutusta ja joka ei siten ole henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu virkamiehelle vastainen toimi.

Komissiossa tietyn ylennyskierroksen yhteydessä palkkaluokkaan A 5 ylennettyjen virkamiesten luettelon julkaiseminen on sellaiselle virkamiehelle vastainen toimi, joka voitaisiin ylentää tähän palkkaluokkaan ja jonka nimi ei ole luettelossa. Tällaisen virkamiehen nostamaa kannetta, jossa vaaditaan luettelon kumoamista siltä osin kuin siinä ei ole hänen nimeään, ei voida jättää tutkimatta sillä perusteella, ettei hän ole hakenut yhtäkään avoimiksi julistetuista palkkaluokan A 5 viroista.

Nimittävän viranomaisen ei tarvitse perustella ylennyspäätöksiään niille virkamiehille, joita ei ole ylennetty, mutta sen on sitä vastoin perusteltava päätöksensä, jolla se hylkää ylentämättä jätetyn virkamiehen tekemän valituksen, ja tämän hylkäyspäätöksen perustelujen on vastattava sen päätöksen perusteluja, josta valitus oli tehty. Koska ylennykset tapahtuvat henkilöstösääntöjen 45 artiklan mukaan vapaan valinnan perusteella, on riittävää, että valituksen hylkäämisen perustelut kohdistuvat niiden laillisten edellytysten täyttymiseen, joista ylennyksen lainmukaisuus henkilöstösääntöjen mukaan riippuu.

Mikäli perustelut ovat kokonaan puuttuneet ennen kanteen nostamista, puute ei voi korjautua siten, että hallinto esittää selvityksiä kanteen nostamisen jälkeen.

(ks. 42 ja 47 kohta)

Viittaukset: asia C-343/87, Culin v. komissio, 7.2.1990 (Kok. 1990, s. I-225, 13 ja 15 kohta); asia T-52/90, Volger v. parlamentti, 12.2.1992 (Kok. 1992, s. II-121, 40 kohta); asia C-115/92 P, parlamentti v. Volger, 9.12.1993 (Kok. 1993, s. I-6549,22 ja 23 kohta); yhdistetytasiat T-178/95 ja T-179/95, Picciolo ja Caló v. alueiden komitea, 18.3.1997 (Kok. H. 1997, s. I-A-51 ja II-155, 34 kohta); asia T-6/96, Contargyris v. neuvosto, 29.5.1997 (Kok. H. 1997, s. I-A-119 ja II-357, 147 ja 148 kohta); asia T-142/95, Delvaux v. komissio, 18.12.1997 (Kok. H. 1997, s. I-A-477 ja II-1247, 84 kohta); asia T-283/97, Thinus v. komissio, 27.4.1999 (Kok. H. 1999, s. II-353, 75 kohta) ja asia T-157/98, Oliveira v. parlamentti, 21.9.1999 (Kok. H. 1999, s. I-A-163 ja II-851, kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kumoamiskanne - Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt - Oikeussuojan tarve - Sellaisen tarjouksen tekijän hakemus, jonka tarjousta ei hyväksytty - Tutkittavaksi ottaminen

(EY 230 artiklan 4 alakohta)

2. Euroopan yhteisöjen julkiset hankinnat - Sopimuksen tekeminen tarjouskilpailun perusteella - Yhteisön toimielinten harkintavalta - Tuomioistuinvalvonnan rajat

3. Oikeudenkäyntimenettely - Uusien perusteiden esittäminen käsittelyn kuluessa - Edellytykset - Uuden perusteen käsite

(Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 48 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nostaman kanteen tutkittavaksi ottaminen edellyttää sitä, että hän osoittaa, että hänellä on oikeussuojan tarve. Julkisia hankintoja koskevan tekomenettelyn yhteydessä urakanantajana oleva toimielin ei voi väittää, että sellaisella tarjouksen tekijällä, jonka tarjousta ei hyväksytty, ei ole intressiä nostaa kannetta, koska tämä on esittänyt tarjouksen, jota ei missään tapauksessa olisi voitu hyväksyä. Nimittäin sikäli kuin riidanalaisen päätöksen kumoaminen johtaisi tarjouspyyntömenettelyn uudelleenaloittamiseen erilaisissa olosuhteissa, kantajalla on hyvinkin intressi nostaa kanne, jotta tämä voisi esittää uuden tarjouksen ilman kilpailua ensimmäisen urakan saajan taholta.

( ks. 28 ja 33 kohta )

2. Kuten muillakin toimielimillä, parlamentilla on laaja harkintavalta huomioon otettavien seikkojen osalta päätettäessä tarjouskilpailun ratkaisemisesta, ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valvonnan on rajoituttava sen tarkastamiseen, ettei ole tapahtunut vakavaa ja ilmeistä virhettä. Kuitenkin hyvän hallinnon periaatteen ja yhteisön toimielinten ja jäsenvaltioiden välisen lojaalin yhteistyön periaatteen mukaan toimielinten on varmistettava, että tarjouspyynnössä asetetuilla ehdoilla ei houkutella potentiaalisia tarjoajia rikkomaan niiden toimintaan sovellettavaa kansallista lainsäädäntöä.

( ks. 39 ja 41 kohta )

3. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 48 artiklan 2 kohdan määräyksistä ilmenee niitä yhdessä luettaessa, että kanteessa on mainittava oikeudenkäynnin kohde ja yhteenveto kanteen oikeudellisista perusteista ja että asian käsittelyn kuluessa ei saa vedota uuteen perusteeseen, ellei se perustu oikeudenkäynnin aikana esille tulleisiin tosiseikkoihin tai oikeudellisiin seikkoihin. Kuitenkin se, että kantaja on saanut tiedon tästä tosiseikasta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeudenkäynnin aikana, ei merkitse sitä, että tämä olisi oikeudenkäynnin aikana esille tullut tosiseikka. Lisäksi edellytetään sitä, että kantaja ei ole kyennyt saamaan siitä aikaisemmin tietoa.

( ks. 59 ja 62 kohta )
Yhteisö on lainvastaisen toimen johdosta sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa vahingosta ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielinten moitittu toiminta on lainvastaista, vallinko on tosiasiassa syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys. Lisäksi siinä tapauksessa, että sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu lainmukaisesta toimesta hyväksyttäisiin yhteisön oikeudessa, se voisi joka tapauksessa syntyä ainoastaan, jos kolme edellytystä täyttyy samanaikaisesti eli vahinko on tosiasiassa tapahtunut, vahingon ja yhteisön toimielinten moititun toimen välillä on syy-yhteys ja tämä vahinko on epätavallinen ja erikoinen.

(ks. 59 ja 60 kohta)
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)

23 päivänä maaliskuuta 2000

Asia T-197/98

Charlotte Rudolph

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Valitusaika — Päätöksen tiedoksianto — Kielet — Palvelukseen ottamiseksi suoritetun lääkärintarkastuksen mitätöiminen väärän ilmoituksen vuoksi”

Täydellinen teksti ranskan kielellä II-241

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan yhtäältä kumoamaan komission 17.11.1997 tekemä päätös, jolla komissio totesi palvelukseen ottamiseksi suoritetun kantajan lääkärintarkastuksen mitättömäksi ja velvoitti kantajan uuteen fyysistä soveltuvuutta selvittävään tarkastukseen, sekä komission 7.12.1998 tekemä päätös, jolla kumottiin 3.7.1995 ja 14.12.1995 tehdyt komission päätökset, jotka koskivat kantajan nimittämistä virkamieheksi, ja toisaalta komission velvoittamista maksamaan kantajalle vahingonkorvausta siitä henkisestä kärsimyksestä, jota hän väittää kokeneensa.

Ratkaisu:

Kumotaan komission 17.11.1997 tekemä päätös, jolla komissio totesi palvelukseen ottamiseksi suoritetun kantajan lääkärintarkastuksen mitättömäksi ja velvoitti kantajan uuteen lääkärintarkastukseen hänen fyysisen soveltuvuutensa selvittämiseksi. Komissio velvoitetaan suorittamaan kantajalle maksamatta olevat palkat 5,5 prosentin vuotuisine korkoineen kantajan palkanmaksun keskeyttämisestä alkaen. Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle 5 000 euroa korvauksena kantajan henkisestä kärsimyksestä. Kanne hylätään muilta osin. Kantajan on vastattava 10 prosentista oikeudenkäyntikulujaan. Komission on vastattava omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvattava 90 prosenttia kantajalle aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

Tiivistelmä

Hakijalle ennen palvelukseen ottamiseksi suoritettavaa lääkärintarkastusta annettava kyselylomake on tärkeä arviointiperuste asiantuntijalääkärille, jonka on lausuttava hakijan fyysisestä soveltuvuudesta työskennellä yhteisön virkamiehenä. Kyselylomake on siis täytettävä rehellisesti ja täydellisesti, sillä muussa tapauksessa palvelukseen ottamiseksi suoritettu lääkärintarkastus on sääntöjenvastainen ja kyseinen toimielin voi todeta sen mitättömäksi. Hakijan ei ole kuitenkaan ilmoitettava ongelmista, joiden vuoksi hän ei ole joutunut turvautumaan lääkäriin ja saamaan hoitoa, eikä kyselylomakkeen sopivan kohdan täyttääkseen laadittava itse diagnoosia tapauksessa, jossa hän on turvautunut lääkäriin mutta jota asianomainen lääkäri ei ole osannut diagnosoida. Hakija on täyttänyt palvelukseen ottamiseksi suoritettavaan lääkärintarkastukseen liittyvät velvollisuutensa, kun hän vastaa sekä kyselylomakkeessa oleviin että asiantuntijalääkärin kyseisessä tarkastuksessa mahdollisesti esittämiin kysymyksiin rehellisesti ja täydellisesti. (ks. 77, 82 ja 83 kohta)