ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Direktiivin 2011/83 2 artiklan 3 ja 4 alakohtaa ja 16 artiklan c alakohtaa on tulkittava siten, että arkkitehdin ja kuluttajan välinen sopimus, jonka nojalla arkkitehti sitoutuu toteuttamaan rakennettavan uuden omakotitalon suunnittelun kuluttajan vaatimusten ja toiveiden mukaisesti ja laatimaan tässä yhteydessä piirustukset, ei ole viimeksi mainitussa säännöksessä tarkoitettu sopimus sellaisten tavaroiden toimittamisesta, jotka on valmistettu kuluttajan vaatimusten mukaisesti tai selvästi henkilökohtaisia tarpeita vastaaviksi.
59

Kaikkien edellä mainittujen seikkojen perusteella ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava, että puitepäätöksen 2008/947 1 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä sen 4 artiklan 1 kohdan d alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että tämän puitepäätöksen soveltamisalaan kuuluu sellaisen tuomion tunnustaminen, jossa on määrätty vapausrangaistus, jonka täytäntöönpanon lykkäämiselle on asetettu vain se edellytys, että koeaikana noudatetaan lakisääteistä velvollisuutta pidättäytyä uuden rikoksen tekemisestä, jos tämä lakisääteinen velvollisuus ilmenee tästä tuomiosta tai tämän tuomion perusteella annetusta valvontapäätöksestä, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
3.

Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Unionin tuomioistuimen harjoittama tosiseikkojen ja selvitysaineiston arvioinnin valvonta – Tutkimatta jättäminen selvitysaineiston vääristämistä lukuun ottamatta – Selvitysaineiston vääristämistä koskeva valitusperuste – Seikat, jotka on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, on ilmoitettava täsmällisesti, ja tähän vääristämiseen johtaneet analyysivirheet on osoitettava (SEUT 256 artiklan 1 kohdan toinen alakohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 51 artiklan ensimmäinen kohta ja 58 artiklan ensimmäinen kohta; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan d alakohta)
33

Tässä yhteydessä on aluksi muistutettava siitä, että sekä jäsenvaltioiden välisen keskinäisen luottamuksen periaatteella että vastavuoroisen tunnustamisen periaatteella, joka puolestaan perustuu jäsenvaltioiden keskinäiseen luottamukseen, on unionin oikeudessa perustavanlaatuinen merkitys, koska niiden avulla voidaan luoda ja pitää yllä alue, jolla ei ole sisäisiä rajoja. Keskinäisen luottamuksen periaate edellyttää etenkin vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta sitä, että kukin jäsenvaltio katsoo – jollei kyse ole poikkeuksellisista olosuhteista –, että kaikki muut jäsenvaltiot noudattavat unionin oikeutta ja aivan erityisesti unionin oikeudessa tunnustettuja perusoikeuksia (tuomio 25.7.2018, Minister for Justice and Equality (tuomioistuinjärjestelmän puutteet), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, 36 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 21.10.2020 – Stadt Duisburg (Saavutettujen oikeuksien säilyttäminen kansalaisuuden saamisen jälkeen)

(asia C-720/19) ( 1 )

Ennakkoratkaisupyyntö – ETY–Turkki-assosiaatiosopimus – Päätös N:o 1/80 – 7 artiklan ensimmäinen kohta – Jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille kuuluvan turkkilaisen työntekijän perheenjäsenten oleskeluoikeus – Kansalaisuuden myöntäminen kyseiselle perheenjäsenelle vastaanottavassa jäsenvaltiossa – Oleskeluoikeuden säilyminen – Saavutetut oikeudet

Kansainväliset sopimukset – ETY–Turkki-assosiaatiosopimus – ETY–Turkki-assosiaatiosopimuksella perustettu assosiaationeuvosto – Päätös N:o 1/80 – Perheiden yhdistäminen – Jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille kuuluvan turkkilaisen työntekijän perheenjäsenten oikeus työskentelyyn ja tätä oikeutta vastaava oleskeluoikeus – Näiden oikeuksien menettämistä kyseisen jäsenvaltion kansalaisuuden hankkimisen ja aikaisemman kansalaisuuden menettämisen vuoksi ei voida hyväksyä

(ETY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäinen kohta ja 14 artiklan 1 kohta)

(ks. 21 ja 24–27 kohta sekä tuomiolauselma)

Ratkaisu

Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisen assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tehdyn assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että turkkilaisen työntekijän perheenjäsen, joka on saanut tämän säännöksen mukaisia oikeuksia, ei menetä kyseisiä oikeuksia siinä tapauksessa, että hän menettää aikaisemman kansalaisuutensa vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisuuden saadessaan.

( 1 ) EUVL C 19, 20.1.2020
2.

Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen ja selvitysaineiston virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Unionin tuomioistuimen harjoittama tosiseikkojen ja selvitysaineiston arvioinnin valvonta – Tutkimatta jättäminen selvitysaineiston vääristämistä lukuun ottamatta – Selvitysaineiston vääristämistä koskeva valitusperuste – Seikat, jotka on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, on ilmoitettava täsmällisesti, ja tähän vääristämiseen johtaneet analyysivirheet on osoitettava – Selvitysaineiston vääristämisen on käytävä selvästi ilmi asiakirja-aineistosta (SEUT 256 artiklan 1 kohdan toinen alakohta; unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan d alakohta) (ks. 60–62, 65, 77, 79 ja 86 kohta)
112

Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska parlamentti on vaatinut, että Unkari velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, ja koska tämä on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
5

[Euroopan unionin] tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (EUVL 2009, L 78, s. 1) 8 artiklassa, jonka otsikko on ”Suhteelliset hylkäysperusteet”, säädetään seuraavaa: ”1. Aikaisemman tavaramerkin haltijan vastustuksesta tavaramerkkiä ei rekisteröidä: a) jos se on sama kuin aikaisempi tavaramerkki ja jos tavarat tai palvelut, joita varten tavaramerkkiä haetaan tai tavaramerkki on rekisteröity, ovat samoja kuin tavarat tai palvelut, joille aikaisempi tavaramerkki on suojattu; b) jos sen vuoksi, että se on sama tai samankaltainen kuin aikaisempi, samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten oleva tavaramerkki, sen alueen yleisön keskuudessa, jolla aikaisempi tavaramerkki on suojattu, on sekaannusvaara, joka sisältää vaaran tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välisestä mielleyhtymästä. – – 3. Tavaramerkin haltijan vastustuksesta tavaramerkkiä ei rekisteröidä, jos rekisteröintiä hakee tavaramerkin haltijan asiamies tai edustaja omiin nimiinsä ja ilman haltijan suostumusta, jollei asiamies tai edustaja pysty perustelemaan toimiaan. – – 5. Jos aikaisempi [EU-tavaramerkki] on [Euroopan unionissa] laajalti tunnettu ja aikaisempi kansallinen tavaramerkki on kyseisessä jäsenvaltiossa laajalti tunnettu, 2 kohdassa tarkoitetun aikaisemman tavaramerkin haltijan vastustuksesta tavaramerkkiä ei myöskään rekisteröidä, jos se on sama tai samankaltainen kuin aikaisempi tavaramerkki ja se rekisteröitäisiin sellaisia tavaroita tai palveluja varten, jotka eivät tosin ole samankaltaisia kuin tavarat tai palvelut, joita varten aikaisempi tavaramerkki on rekisteröity, mutta joiden osalta rekisteröitävän tavaramerkin käyttäminen ilman perusteltua syytä merkitsisi aikaisemman tavaramerkin erottamiskyvyn tai maineen epäoikeutettua hyväksikäyttöä taikka olisi niille haitaksi.”
44

Tässä tilanteessa Tribunal de grande instance de Paris’n tutkintatuomarit ovat päättäneet lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Rakenteeseen kuuluvan laitteen käsitteen tulkinta a) Mitä asetuksen N:o 715/2007 3 artiklan 10 alakohdassa, jossa määritellään estolaite (defeat device), tarkoitettu rakenteeseen kuuluvan laitteen käsite kattaa? b) Voidaanko ohjelmaa, joka on osa moottorinohjausjärjestelmää tai joka yleisemmin vaikuttaa moottorinohjausjärjestelmään, pitää kyseisessä artiklassa tarkoitettuna rakenteeseen kuuluvana laitteena? 2) Päästöjenrajoitusjärjestelmän käsitteen tulkinta a) Mitä asetuksen N:o 715/2007 3 artiklan 10 alakohdassa, jossa määritellään estolaite (defeat device), tarkoitettu päästöjenrajoitusjärjestelmän käsite kattaa? b) Kattaako mainittu päästöjenrajoitusjärjestelmän käsite ainoastaan sellaiset teknologiat ja strategiat, joiden tarkoituksena on käsitellä ja vähentää päästöjä (erityisesti NOx-päästöjä) niiden jo muodostuttua, vai kuuluvatko sen piiriin myös sellaiset eri teknologiat ja strategiat, joiden avulla päästöjen muodostumista voidaan rajoittaa alun perinkin, kuten esimerkiksi EGR-teknologia? 3) Estolaitteen (defeat device) käsitteen tulkinta a) Onko laite, joka havainnoi jotakin asetuksessa N:o 715/2007 säädettyihin tyyppihyväksyntämenettelyihin liittyvää parametriä aktivoidakseen jonkin päästöjenrajoitusjärjestelmän osan toiminnan tai nostaakseen sen toimintatasoa tyyppihyväksyntämenettelyiden aikana, jotta ajoneuvo tyyppihyväksytään, asetuksen N:o 715/2007 3 artiklan 10 alakohdassa tarkoitettu estolaite? b) Jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi: onko tällainen estolaite kielletty asetuksen N:o 715/2007 5 artiklan 2 kohdan nojalla? c) Voidaanko [kolmannen kysymyksen a kohdassa] kuvaillun kaltaista laitetta pitää ’estolaitteena’, jos päästöjenrajoitusjärjestelmä aktivoituu korkeammalle toimintatasolle paitsi tyyppihyväksyntämenettelyiden aikana myös satunnaisesti silloin, kun ne tarkat edellytykset, jotka tunnistetaan päästöjenrajoitusjärjestelmän toimintatason nostamiseksi tyyppihyväksyntämenettelyissä, täyttyvät aidossa liikenteessä? 4) [Asetuksen N:o 715/2007] 5 artiklassa säädettyjen poikkeusten tulkinta a) Mitä asetuksen N:o 715/2007 5 artiklan 2 kohdassa säädetyt kolme poikkeusta kattavat? b) Voidaanko sellaisen estolaitteen kieltoa, joka aktivoi jonkin päästöjenrajoitusjärjestelmän osan toiminnan tai nostaa sen toimintatasoa nimenomaisesti tyyppihyväksyntämenettelyjen aikana, jättää soveltamatta jollain niistä kolmesta perusteesta, jotka on lueteltu 5 artiklan 2 kohdassa? c) Onko moottorin vanhentumisen tai likaantumisen hidastaminen sillä tavalla tarpeen ’moottorin suojaamiseksi vaurioitumiselta tai vahingolta’ tai ’ajoneuvon turvallisen toiminnan varmistamiseksi’, että estolaitteen asentaminen on 5 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla perusteltua?”
115

Edellä esitetyn perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että direktiiviä 2000/31 on tulkittava siten, että: – se ei ole esteenä sille, että ilman lääkemääräystä saatavien lääkkeiden verkkomyyntipalvelun vastaanottava jäsenvaltio soveltaa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneeseen tämän palvelun tarjoajaan kansallista lainsäädäntöä, jossa apteekkeja kielletään lähestymästä asiakkaitaan tietyillä menetelmillä ja keinoilla, erityisesti jakamalla laajamittaisesti mainoskirjeitä ja ‑lehtisiä muualla kuin apteekkiliikkeessään, edellyttäen, että tämä ei johda siihen, että kyseessä oleva palvelun tarjoaja ei voi toteuttaa lainkaan mainontaa muualla kuin apteekkiliikkeessään mainonnan alustasta tai sen laajuudesta riippumatta, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava – se ei ole esteenä sille, että ilman lääkemääräystä saatavien lääkkeiden verkkomyyntipalvelun vastaanottava jäsenvaltio soveltaa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneeseen tämän palvelun tarjoajaan kansallista lainsäädäntöä, jossa apteekkeja kielletään tekemästä myynninedistämistarjouksia, joissa luvataan myöntää alennus lääketilauksen kokonaishinnasta, jos hinta ylittää tietyn summan, edellyttäen kuitenkin, että tämä kielto on rajattu riittävän tarkasti ja kohdistettu erityisesti vain lääkkeisiin eikä lääkkeenomaisiin tuotteisiin, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava – se ei ole esteenä sille, että ilman lääkemääräystä saatavien lääkkeiden verkkomyyntipalvelun vastaanottava jäsenvaltio soveltaa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneeseen tämän palvelun tarjoajaan kansallista lainsäädäntöä, jossa tällaisia lääkkeitä myyvien apteekkien edellytetään sisällyttävän terveystietolomake lääkkeiden verkossa tapahtuvaan tilaamismenettelyyn – se on esteenä sille, että ilman lääkemääräystä saatavien lääkkeiden verkkomyyntipalvelun vastaanottava jäsenvaltio soveltaa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneeseen tämän palvelun tarjoajaan kansallista lainsäädäntöä, jossa tällaisia lääkkeitä myyviä apteekkeja kielletään käyttämästä maksullista hakuoptimointia hakuohjelmissa tai hintavertailusivustoilla, ellei ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa osoiteta asianmukaisesti, että tällaisella lainsäädännöllä voidaan taata kansanterveyden suojelemista koskevan tavoitteen saavuttaminen ja että sillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
3

Direktiivin 93/13 johdanto-osan 10., 12., 21., 23. ja 24. perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: ”tehokkaampi kuluttajansuoja voidaan saavuttaa ottamalla käyttöön yhdenmukaiset kohtuuttomia ehtoja koskevat säännöt; näitä sääntöjä on sovellettava kaikkiin elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisiin sopimuksiin; tämän vuoksi tämän direktiivin ulkopuolelle jätetään erityisesti työsopimukset, perintöoikeuksia koskevat sopimukset, perhelainsäädännön oikeuksia koskevat sopimukset sekä yhtiöiden perustamista ja yhtiöjärjestystä koskevat sopimukset, – – kansallisten lainsäädäntöjen nykytilassa voidaan suunnitella kuitenkin ainoastaan osittaista yhdenmukaistamista; tämä direktiivi kattaa erityisesti ainoastaan ne sopimusehdot, joista ei ole neuvoteltu erikseen; on tarpeen jättää jäsenvaltioille mahdollisuus perustamissopimusta asianmukaisesti noudattaen varmistaa kuluttajalle suojelun korkeampi taso tämän direktiivin säännöksiä tiukemmilla kansallisilla säännöksillä, – – jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta vältettäisiin kohtuuttomien ehtojen esiintyminen elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisissä sopimuksissa; jos tällaisia ehtoja kuitenkin esiintyy sopimuksissa, ne eivät sido kuluttajaa, ja sopimus sitoo edelleen osapuolia samoin ehdoin, jos sopimus voi olla olemassa ilman kohtuuttomia ehtoja, – – henkilöillä ja järjestöillä, joilla kansallisen lainsäädännön mukaisesti on laillinen etu suojella kuluttajia, on oltava mahdollisuus ryhtyä oikeudellisiin toimiin yleisesti kuluttajasopimuksissa käytettäviksi tarkoitettujen ehtojen, ja erityisesti kohtuuttomien ehtojen osalta, joko saattamalla asia tuomioistuimen tai sellaisen hallintoviranomaisen käsiteltäväksi, jolla on toimivalta antaa ratkaisu valituksesta tai ryhtyä aiheellisiin oikeudellisiin toimiin asiassa; tämä mahdollisuus ei kuitenkaan merkitse yleisten ehtojen ennakkovalvontaa talouden eri aloilla, jäsenvaltioiden tuomioistuimilla tai hallintoviranomaisilla on oltava käytettävissään riittävät ja tehokkaat keinot kuluttajasopimusten kohtuuttomien ehtojen soveltamisen lopettamiseksi”.
Sosiaaliturvajärjestelmän soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 631/2004, 14 artiklan 2 alakohdan a alakohtaa ja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004, sellaisena kuin se on muutettuna 22.5.2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 465/2012, 13 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisissä säännöksissä tarkoitettu kansainvälisen liikenteen kuorma-autonkuljettajan työnantaja on yritys, joka käyttää mainittuun kuljettajaan nähden tosiasiallista työnjohtovaltaa, jonka kannettavaksi hänestä aiheutuvat palkkakustannukset tosiasiassa tulevat ja jolla on tosiasiallinen toimivalta irtisanoa kyseinen kuljettaja, eikä yritys, jonka kanssa kyseinen kuljettaja on muodollisesti tehnyt työsopimuksen ja joka esitetään kyseisessä sopimuksessa muodollisesti tämän saman kuljettajan työnantajana.
8

Direktiivi 86/653 on saatettu osaksi Ranskan oikeutta kauppaedustajien ja heidän päämiehensä välisistä suhteista 25.6.1991 annetulla lailla nro 91-593 (loi no 91-593, du 25 juin 1991, relative aux rapports entre les agents commerciaux et leurs mandants) (JORF 27.6.1991, s. 8271). Kyseisen lain 1 §:ssä, joka on kodifioitu kauppalain (code de commerce) L. 134-1 §:ään, säädetään seuraavaa: ”Kauppaedustaja on edustaja, jolla on itsenäisenä ammatinharjoittajana – – pysyvä valtuutus neuvotella ja mahdollisesti tehdä myyntisopimuksia – – tuottajien, kauppiaiden – – nimissä ja lukuun.”
5

Avoimuuslain 2 §:ssä säädetään seuraavaa: ”1. Jokaisen 1 §:n 1 momentissa tarkoitetun yhdistyksen tai säätiön on ilmoitettava 15 päivän kuluessa siitä, kun sen kyseisen vuoden aikana saaman ulkomaisen tuen määrä on saavuttanut rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen ehkäisemisestä ja torjunnasta annetun vuoden 2017 lain nro LIII 6 §:n 1 momentin b kohdassa vahvistetun määrän kaksinkertaisena, että siitä on tullut ulkomaista tukea saava järjestö. 2. Ulkomaista tukea saavan järjestön on tehtävä edellä 1 momentissa tarkoitettu ilmoitus kotipaikkansa toimivaltaiselle tuomioistuimelle (jäljempänä rekisteriä pitävä tuomioistuin) ja annettava sille liitteessä I mainitut tiedot. Rekisteriä pitävä tuomioistuin merkitsee ilmoituksen kansalaisjärjestöjen ja muiden ei-kaupallisten järjestöjen rekisteriin (jäljempänä rekisteri) sisältyviin yhdistysten tai säätiöiden rekistereihin ja rekisteröi yhdistyksen tai säätiön ulkomaista tukea saavaksi järjestöksi. 3. Edellä 1 momentissa vahvistettuja sääntöjä sovelletaan analogisesti siten, että ulkomaista tukea saavan järjestön on toimitettava rekisteriä pitävälle tuomioistuimelle edellisen vuoden aikana saamistaan tuista niiden selvityksen yhteydessä ilmoitus, jossa annetaan liitteessä I mainitut tiedot. Ilmoituksessa on mainittava kyseiseltä vuodelta a) liitteessä I olevan II osan A kohdassa tarkoitetut tiedot, jos tuen määrä on alle 500000 [Unkarin forinttia (HUF) (noin 1500 euroa)] tuen antajaa kohti b) liitteessä I olevan II osan B kohdassa tarkoitetut tiedot, jos tuen määrä on vähintään 500000 forinttia tuen antajaa kohden. 4. Rekisteriä pitävän tuomioistuimen on ennen jokaisen kuukauden 15. päivää lähetettävä kansalaistietoportaalista vastaavalle ministeriölle edellisen kuukauden aikana ulkomaista tukea saaviksi järjestöiksi rekisteröimiensä yhdistysten ja säätiöiden nimet, kotipaikat ja verotunnisteet. Kansalaistietoportaalin hallinnoinnista vastaava ministeriö julkistaa toimitetut tiedot viipymättä asettamalla ne julkisesti ja maksutta saataville tätä varten perustetussa sähköisessä järjestelmässä. 5. Kun ulkomaista tukea saava järjestö on tehnyt edellä 1 momentissa tarkoitetun ilmoituksen, sen on viipymättä ilmoitettava omalla kotisivullaan ja omissa julkaisuissaan lehdistönvapaudesta ja tiedotusvälineiden lähettämiin sisältöihin sovellettavista perussäännöistä annetussa laissa tarkoitetulla tavalla, että sitä pidetään tässä laissa tarkoitettuna ulkomaista tukea saavana järjestönä. 6. Edellä 5 momentissa mainittu velvoite sitoo ulkomaista tukea saavaa järjestöä niin kauan kuin sitä pidetään tässä laissa tarkoitettuna ulkomaista tukea saavana järjestönä.”
57

Helleenien tasavalta esittää valituksensa tueksi kuusi valitusperustetta. Ensimmäinen valitusperuste koskee riidanalaista päätöstä siltä osin kuin siinä sovelletaan 25 ja 10 prosentin kiinteämääräistä oikaisua laidunten pinta-alatukiin hakuvuosien 2012 ja 2013 osalta sekä 37163161,78 euron kertaluontoista oikaisua hakuvuoden 2013 osalta. Tämä peruste perustuu siihen, että unionin yleinen tuomioistuin on valittajan mukaan tulkinnut virheellisesti asetuksen N:o 796/2004 2 artiklan ensimmäisen kohdan 2 alakohdan ja asetuksen N:o 1120/2009 2 artiklan c alakohdan mukaista pysyvän laitumen käsitettä. Toinen valitusperuste perustuu siihen, että unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut ja soveltanut väärin asiakirjaa nro VI/5330/97 niiden edellytysten täyttymisen osalta, jotka oikeuttavat laidunten pinta-alatukiin sovellettavan 25 prosentin kiinteämääräisen oikaisun hakuvuoden 2012 osalta. Kolmas valitusperuste koskee sitä, että unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut ja soveltanut virheellisesti asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan 2 kohtaa, asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan 2 kohtaa ja täytäntöönpanoasetuksen N:o 908/2014 34 artiklaa, sellaisina kuin niitä tarkastellaan asiakirjan nro VI/5330/97 perusteella, ne bis in idem ‑periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta hakuvuoden 2013 osalta laidunten pinta-alatukiin sovelletun 10 prosentin kiinteämääräisen rahoitusoikaisun ja kertaluontoisen oikaisun päällekkäisyyden vuoksi. Neljäs ja viides valitusperuste koskevat unionin yleisen tuomioistuimen arviointia 5 prosentin kiinteämääräisestä rahoitusoikaisusta, jota on sovellettu Helleenien tasavaltaan toimenpiteeseen 125 liittyvien hankkeiden valintaperusteiden soveltamisen puutteiden vuoksi varainhoitovuosina 2010–2013. Neljäs valitusperuste perustuu asetuksen N:o 1698/2005 71 artiklan 2 ja 3 kohdan virheelliseen tulkintaan ja soveltamiseen sekä valituksenalaisen tuomion riittämättömiin perusteluihin, kun taas viides valitusperuste perustuu asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan 4 kohdan c alakohdan rikkomiseen sekä kyseisen tuomion riittämättömiin ja ristiriitaisiin perusteluihin. Kuudes valitusperuste koskee unionin yleisen tuomioistuimen arviointia siitä kertaluontoisesta oikaisusta, jota sovellettiin varainhoitovuosina 2011–2013 Helleenien tasavaltaan toimenpidettä 121 koskevan seuraamuspolitiikan soveltamisessa todettujen puutteiden vuoksi. Tämä valitusperuste perustuu asetuksen N:o 817/2004 73 artiklan ja täytäntöönpanoasetuksen N:o 809/2014 63 artiklan rikkomiseen.
49

Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava, onko veroviranomainen todennut tai olisiko sen pitänyt todeta Agrobetin mahdollisesti esittämän näytön perusteella jossakin pääasiassa kyseessä olevan verotarkastusmenettelyn vaiheessa selvästi, täsmällisesti ja yksiselitteisesti, että arvonlisäveron ylijäämästä oli olemassa riidaton osa, ja erityisesti, onko se vahvistanut tai olisiko sen pitänyt vahvistaa, että kyseisen menettelyn piiriin kuulumattomiin liiketoimiin liittyvät maksettavan veron ja vähennyskelpoisen veron määrät eivät voineet enää muuttua verovelvollisen ilmoittamista määristä ennen kyseisen menettelyn päättymistä. Tämän lisäksi sen on tarkistettava, onko veroviranomainen voinut tai olisiko sen pitänyt voida – kun otetaan huomioon kyseisen viranomaisen verotarkastusmenettelyn yhteydessä esittämät epäilyt ja kaikki verotarkastusmenettelyn asiakirjat ja käsiteltävän asian kannalta merkitykselliset olosuhteet – vahvistaa samalla tavalla, että kyseisen menettelyn lopputuloksesta riippumatta jäljelle jää arvonlisäveron ylijäämä, jonka määrä voi olla pienempi kuin tarkastuksen piiriin kuulumattomiin liiketoimiin liittyvä ylijäämä. Tällaisessa tarkistamisessa on erityisesti otettava huomioon ne seuraamukset, joita verovelvolliselle voi aiheutua siinä tapauksessa, että sille on palautettu osittain tai väliaikaisesti sen vaatima arvonlisäveron ylijäämän osa, jos verotarkastus osoittautuu menestykselliseksi.
39

On muistutettava, että välillinen syrjintä on lähtökohtaisesti kielletty, ellei se ole objektiivisesti oikeutettua. Tätä varten sen on yhtäältä oltava omiaan takaamaan hyväksyttävän tavoitteen toteuttaminen, eikä se toisaalta saa ylittää sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi (tuomio 20.6.2013, Giersch ym., C‑20/12, EU:C:2013:411, 46 kohta ja tuomio 10.7.2019, Aubriet, C‑410/18, EU:C:2019:582, 29 kohta).
2)

Unionin oikeutta on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että kansallinen tuomioistuin, joka harkitsee sellaisen kansallisen verosäännöksen soveltamista, jolla on pantu täytäntöön direktiivin 2006/112 säännös, joka antaa mahdollisuuden useampiin tulkintoihin, valitsee verovelvolliselle edullisemman tulkinnan perusteenaan kansallinen valtiosääntöoikeudellinen in dubio mitius ‑periaate senkin jälkeen, kun unionin tuomioistuin on todennut tällaisen tulkinnan olevan ristiriidassa unionin oikeuden kanssa.