Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Palvelujen tarjoamisen vapaus – Rajoitukset – Onnenpelit – Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään monopolista onnenpelitoiminnan harjoittamiseen internetin välityksellä – Rikosoikeudelliset seuraamukset niille, jotka loukkaavat tätä monopolia – Hyväksymisedellytykset

(EY 49 artikla)

2. Palvelujen tarjoamisen vapaus – Perustamissopimuksen määräykset – Soveltamisala – Internetin välityksellä tarjottavat onnenpelipalvelut – Välittäjien, jotka ovat sijoittautuneet samaan jäsenvaltioon kuin kyseisten palvelujen vastaanottajat, käyttämisellä ei ole merkitystä

(EY 49 artikla)

3. Palvelujen tarjoamisen vapaus – Rajoitukset – Onnenpelit – Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään monopolista onnenpelitoiminnan harjoittamiseen internetin välityksellä – Oikeuttaminen

(EY 49 ja EY 55 artikla)

4. Palvelujen tarjoamisen vapaus – Rajoitukset – Onnenpelit – Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään monopolista onnenpelitoiminnan harjoittamiseen internetin välityksellä – Tällaisen monopolin haltijan mahdollisuus harjoittaa kasvuhakuista liiketoimintapolitiikkaa – Oikeuttaminen

(EY 49 artikla)

5. Palvelujen tarjoamisen vapaus – Rajoitukset – Onnenpelit – Pelitoiminnan harjoittaja, jolle sijoittautumisjäsenvaltio on myöntänyt luvan onnenpelien tarjoamiseen – Tämä pelitoiminnan harjoittaja ei voi alaa koskevan monopolin vuoksi tarjota kyseisiä palveluja internetin välityksellä toisessa jäsenvaltiossa

(EY 49 artikla)

Tiivistelmä

1. Unionin oikeus ja erityisesti EY 49 artikla ovat esteenä rikosoikeudellisten seuraamusten määräämiselle onnenpelimonopolin rikkomisesta, kuten kansallisessa lainsäädännössä säädetyn internetin välityksellä tarjottavien kasinopelien harjoittamista koskevan monopolin rikkomisesta, ellei kyseinen lainsäädäntö ole unionin oikeuden mukainen.

Unionin oikeus nimittäin rajoittaa jäsenvaltioiden toimivaltaa rikosoikeuden alalla siten, ettei tällä alalla annetulla lainsäädännöllä voida muun muassa rajoittaa unionin oikeudessa taattuja perusvapauksia. Silloin, kun monopolijärjestelmä on ristiriidassa EY 49 artiklan kanssa, taloudelliselle toimijalle, joka loukkaa tällaista monopolia, ei voida määrätä rikosoikeudellisia seuraamuksia.

(ks. 31, 32 ja 43 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. EY 49 artiklaa on tulkittava siten, että sitä sovelletaan onnenpelipalveluihin, joita toiseen jäsenvaltioon sijoittautunut pelitoiminnan harjoittaja tarjoaa internetin välityksellä vastaanottavassa jäsenvaltiossa, siitä huolimatta, että

– kyseisellä pelitoiminnan harjoittajalla on vastaanottavassa jäsenvaltiossa tiettyä tietoteknisen tuen infrastruktuuria, kuten palvelin, ja

– kyseinen pelitoiminnan harjoittaja hankkii vastaanottavaan jäsenvaltioon sijoittautuneelta palveluntarjoajalta tietoteknisiä tukipalveluja tarjotakseen palveluja kuluttajille, jotka myös ovat tässä jäsenvaltiossa.

EY 49 artiklaa sovelletaan näet johonkin jäsenvaltioon sijoittautuneeseen onnenpelitoiminnan harjoittajaan, joka tarjoaa kyseisiä palveluja toisessa jäsenvaltiossa, vaikka se käyttäisi tähän tarkoitukseen välittäjiä, jotka ovat sijoittautuneet samaan jäsenvaltioon kuin kyseisten palvelujen vastaanottajat. Tätä artiklaa sovelletaan sitäkin suuremmalla syyllä silloin, kun onnenpelitoiminnan harjoittaja ei käytä vastaanottavassa jäsenvaltiossa välittäjiä vaan pelkkää tietoteknisen tuen palvelujen tarjoajaa.

(ks. 37 ja 38 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)

3. EY 49 artiklaa on tulkittava siten, että jäsenvaltio, joka pyrkii onnenpelialalla erityisen korkean kuluttajansuojan tason takaamiseen, voi perustellusti katsoa, että pelkästään myöntämällä monopolin yhdelle ainoalle elimelle, joka on julkisen vallan tiukassa valvonnassa, se pystyy riittävän tehokkaasti hallitsemaan onnenpelialaan liittyvää rikollisuutta ja tavoittelemaan päämäärää ehkäistä kansalaisten houkuttelemista tuhlaamaan liiallisesti pelitoimintaan ja torjua peliriippuvuutta.

(ks. 48 ja 100 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta)

4. EY 49 artiklaa on tulkittava siten, että jotta kansallinen lainsäädäntö, jolla perustetaan onnenpelejä koskeva monopoli ja sallitaan monopolin haltijan harjoittaa kasvuhakuista liiketoimintapolitiikkaa, olisi johdonmukainen rikollisuuden torjuntaa ja pelimahdollisuuksien vähentämistä koskevan tavoitteen kanssa,

– sen on perustuttava sen toteamiselle, että onnenpeleihin liittyvät rikolliset ja vilpilliset menettelyt sekä peliriippuvuus ovat ongelma kyseisessä jäsenvaltiossa ja että sallitun ja säännellyn toiminnan laajentaminen voi olla omiaan poistamaan tällaisen ongelman, ja

– siinä on sallittava ainoastaan sellainen maltillinen mainonta, joka rajoittuu tiukasti siihen, mikä on tarpeen kuluttajien ohjaamiseksi valvottujen pelien pariin.

Jotta valvottavissa oleviin pelimuotoihin ohjaamista koskeva tavoite saavutettaisiin, on selvää, että luvan saaneiden toimijoiden on oltava luotettava mutta samalla houkutteleva vaihtoehto sääntelemättömille toiminnoille, mikä itsessään voi merkitä laajan pelivalikoiman tarjoamista, tietynlaajuista mainontaa ja turvautumista uusiin jakelutekniikoihin.

Julkisen monopolin haltijan mahdollisesti harjoittaman mainonnan on oltava maltillista ja rajoituttava tiukasti siihen, mikä on tarpeen kuluttajien ohjaamiseksi valvottujen pelien pariin. Mainonnalla ei sen sijaan saa pyrkiä lisäämään kuluttajien luonnollista peliviettiä kannustamalla heitä osallistumaan aktiivisesti peleihin muun muassa arkipäiväistämällä pelejä tai antamalla niistä myönteinen kuva sitä kautta, että saadut tulot käytetään yleisen edun mukaiseen toimintaan, tai lisäämällä pelien kiinnostavuutta huomiota herättävillä mainoksilla, joissa korostetaan mahdollisuutta suuriin voittoihin.

(ks. 64, 68 ja 100 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta)

5. EY 49 artiklaa on tulkittava siten, että sillä seikalla, että tietty jäsenvaltio on valinnut erilaisen suojajärjestelmän kuin jokin toinen jäsenvaltio, ei ole merkitystä arvioitaessa kyseisellä alalla annettujen säännösten tarpeellisuutta ja oikeasuhteisuutta, joita on arvioitava ottamalla ainoastaan huomioon kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten tavoittelemat päämäärät ja se suojan taso, joka niiden on tarkoitus turvata.

Koska onnenpelien alaa koskevaa lainsäädäntöä ei ole yhdenmukaistettu Euroopan unionissa ja koska eri jäsenvaltioiden säännöstöt poikkeavat huomattavasti toisistaan sääntelyllä tavoiteltujen päämäärien ja suojan tason osalta, yksinomaan sitä seikkaa, että tietty pelitoiminnan harjoittaja tarjoaa laillisesti palveluja jossakin jäsenvaltiossa, johon se on sijoittautunut ja jossa siihen lähtökohtaisesti jo sovelletaan laissa säädettyjä edellytyksiä ja jonka toimivaltaiset viranomaiset valvovat sitä, ei voida pitää riittävänä takeena siitä, että ensin mainitun jäsenvaltion kuluttajia suojataan vilpillisten menettelyjen ja rikosten vaaralta.

(ks. 96, 97 ja 100 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta)