ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
395

Asetuksen (EY) N:o 773/2004, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen (EY) N:o 773/2004 muuttamisesta kartelliasioissa toteutettavien sovintomenettelyjen osalta 30.6.2008 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 622/2008 (EUVL L 171, s. 3), 10 a artiklan 1 kohdan mukaan komissio voi asettaa määräajan, jonka kuluessa osapuolet voivat ilmoittaa kirjallisesti olevansa valmiit aloittamaan sovintoon tähtäävät keskustelut tehdäkseen mahdollisesti sovintoehdotuksia. Tämän säännöksen sanamuodosta ilmenee siis selvästi, ettei komissiolla ole velvollisuutta ottaa yhteyttä osapuoliin, vaan sillä on tältä osin harkintavaltaa. Asetuksen N:o 773/2004, sellaisena kuin se on muutettuna, 10 a artiklan 1 kohdan tällainen tulkinta vahvistetaan asetuksen N:o 622/2008 neljännessä perustelukappaleessa, jonka mukaan komissiolla on laaja harkintavalta määrittäessään, missä asioissa voidaan tunnustella, ovatko osapuolet halukkaita käymään sovintoon tähtääviä keskusteluja, sekä päättäessään keskustelujen aloittamisesta tai lopettamisesta taikka sovinnon lopullisesta saavuttamisesta.
88

On lisättävä, että EUIPO:n ohjeiden saman C osan 4 jakson 5.4 kohdassa täsmennetään seuraavaa: ”– – tiettyyn väitteeseen tai seuraukseen nojautuvan osapuolen tehtävänä on esittää virastolle esitettyjen vaatimusten tukemiseksi välttämättömät väitteet, tosiseikat ja perustelut. – – Oikeudellisten seurausten vahvistamiseksi välttämättömien tosiseikkojen osalta, esimerkiksi maine tai todellinen käyttö, asetuksen N:o 207/2009 74 artiklan [1 kohdan] yleistä periaatetta sovelletaan alusta alkaen. Nämä tosiseikat liittyvät seuraavan kaltaisiin näkökohtiin: – – – – Suojan laajuus (merkkien ja tavaroiden ja palvelujen samankaltaisuus, sekaannusvaara) (kansallinen normi). – Virasto tarkastelee 8 artiklan 4 kohdan nojalla sovellettavaa jäsenvaltioiden oikeutta tosiseikkoja koskevana kysymyksenä. Virasto ei voi määrittää viran puolesta ja täsmällisesti, mikä on 8 artiklan 4 kohdan yhteyteen kuuluvia oikeuksia koskeva lainsäädäntö kaikissa jäsenvaltiossa. Tämän näkökohdan tarkastelu tosiseikkoja koskevana kysymyksenä, jota asianosaisen, joka vetoaa kyseiseen oikeuteen, on tuettava todisteilla, on niiden arviointiperusteiden mukaista, joita jäsenvaltioiden tuomioistuimet soveltavat vieraan valtion oikeutta koskevissa asioissa kansainvälistä yksityisoikeutta koskevien periaatteidensa mukaisesti. – Siten oikeudellisten kysymysten, eli yksittäistapauksessa sovellettavien eri kansallisten oikeuksien sääntöjen ja normien osalta virasto pyytää yleensä väitteen tekijää toimittamaan tarvittavat todisteet, jotta se voi ratkaista asian. – Ainoastaan siinä tapauksessa, että virasto on aikaisemmin vahvistanut nämä seikat esimerkiksi sisällyttämällä ne liitteenä olevaan luetteloon, tällainen näyttö ei ole tarpeen. Menettelyn osapuolilla on kuitenkin oikeus esittää todisteita, jotka osoittavat, että luetteloon sisältyvät tai viraston muutoin vahvistamat tiedot eivät ole enää oikeita tai eivät ole enää ajan tasalla. – – –”
100

Näin ollen on syytä katsoa, että riidanalainen päätös on toteutettu kantajien tuntemassa asiayhteydessä, jonka perusteella kantajat voivat ymmärtää sen merkityksen. On siten syytä todeta, että kyseinen päätös on perusteltu oikeudellisesti riittävällä tavalla. Tämä kanneperuste on näin ollen hylättävä.
62

Riidanalaisen päätöksen päätösosassa todetaan seuraavaa: ”1 artikla 1. [Ranskan tasavallan] Sernam SCS:lle (josta tuli [Sernam]) myöntämä 503 miljoonan euron valtiontuki, jonka komissio on hyväksynyt [Sernam 2 ‑päätöksellä], on käytetty väärin. Tuki ei sovellu sisämarkkinoille. Tuki on hyödyttänyt myös Sernam Xpressiä sekä Financière Sernamia ja sen tytäryhtiöitä, Sernam Services ja Aster. 2. [Ranskan tasavallan] Sernam SCS:lle myöntämä 41 miljoonan euron valtiontuki, joka on katsottu sisämarkkinoille soveltumattomaksi Sernam 2 ‑päätöksen nojalla, on niin ikään hyödyttänyt Sernam Xpressiä sekä Financière Sernamia ja sen tytäryhtiöitä, Sernam Services ja Aster. 3. SNCF:n [Sernamiin] toteuttama 57 miljoonan euron pääomankorotus, SNCF:n luopuminen 38,5 miljoonan euron saatavistaan [Sernamilta] ja SNCF:n takuusitoumukset, jotka se antoi [Sernamin] toiminnan siirtyessä Financière Sernamille, lukuun ottamatta rautatietyöläisiä koskevaa takuusitoumusta, ovat sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea. 2 artikla 1. [Ranskan tasavallan] on perittävä 1 artiklassa tarkoitettu tuki takaisin Financière Sernamilta ja sen tytäryhtiöiltä, Sernam Services ja Aster. 2. Takaisinperittävästä tuesta on maksettava korkoa siitä lähtien, kun tuki saatettiin tuensaajan käyttöön, sen tosiasialliseen takaisinperintään asti. 3. Korko on laskettava 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun säännösten mukaisesti. 3 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tehokkaasti. 2. [Ranskan tasavallan] on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta. 3. [Ranskan tasavalta] voi tässä täytäntöönpanemisessa ottaa edellä mainituin edellytyksin huomioon määrän, jonka SNCF on mahdollisesti saanut perittyä [Sernamin] konkurssin yhteydessä. 4 artikla 1. [Ranskan tasavallan] on toimitettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta komissiolle seuraavat tiedot: a) päivämäärä, jolloin kukin tuki on annettu tuensaajan käyttöön, ja tuensaajalta takaisin perittävä kokonaismäärä (tuki ja kertynyt korko) kunkin tukitoimenpiteen osalta; b) yksityiskohtainen kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi; c) asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaaja on määrätty maksamaan tuki takaisin. 2. [Ranskan tasavallan] on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä säännöllisesti siihen saakka, kun 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Sen on komission pyynnöstä toimitettava välittömästi tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on myös annettava yksityiskohtaiset tiedot tuensaajalta jo perityistä tukimääristä ja koroista. 5 artikla Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.”
28

Toiseksi on oikeuskäytännössä on todettu, että vaatimus siitä, että toimi koskee kantajaa suoraan, vaatii ensinnäkin sitä, että riidanalaisella toimella on välittömiä vaikutuksia kantajan oikeusasemaan, ja toiseksi sitä, ettei se jätä niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen toimeenpano, ollenkaan harkintavaltaa, jolloin toimeenpano on täysin automaattista ja perustuu yksinomaan riidanalaiseen lainsäädäntöön eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista (tuomio 5.5.1998, Dreyfus v. komissio, C 386/96 P, Kok., EU:C:1998:193, 43 kohta ja tuomio 10.9.2009, komissio v. Ente per le Ville Vesuviane ja Ente per le Ville Vesuviane v. komissio, C 445/07 P ja C 455/07 P, Kok., EU:C:2009:529, 45 kohta).
119

On myös korostettava, että graafinen elementti, joka kantajan mukaan on ”siivekäs tiimalasi”, on – vaikkei sitä voida pitää merkityksettömänä moniosaisessa tavaramerkissä, sellaisena kuin sitä on käytetty – kuitenkin selvästi liitännäinen ja taustalla siinä kokonaisvaikutelmassa, jonka mainitun tavaramerkin havaitsevat kuluttajat saavat, eikä pelkästään siitä syystä, että se on kooltaan pienempi kuin sana ”longines”, vaan myös siksi, että se on luonteeltaan pikemminkin monimutkainen, koska se muodostuu levitetyistä siivistä, joiden keskellä on lyhyellä sivullaan eräänlainen suorakulmio, jonka jakaa kaksi vinoa viivaa, jotka on liitetty toisiinsa vaakasuorilla viivoilla, mikä merkitsee sitä, ettei kokonaisuus ole helposti mieleen painettavissa. Sama analyysi pätee niihin joihinkin mainitun kuvion muunnelmiin, joita kantaja on käyttänyt.
74

On lisäksi todettava, että jos neuvosto määrittelee abstraktisti arviointiperusteet, joiden täyttyessä saattaa olla perusteltua sisällyttää henkilö tai yhteisö niiden henkilöiden tai yhteisöjen luetteloon, joihin edellä mainittujen kahden artiklan nojalla toteutetut rajoittavat toimenpiteet kohdistuvat, unionin yleisen tuomioistuin on valvottava asianomaisen henkilön tai yhteisön esittämien oikeudellisten perusteiden tai tarvittaessa omasta aloitteestaan huomioon ottamiensa oikeudellisten perusteiden perusteella, vastaako tapaus neuvoston määrittelemiä abstrakteja arviointiperusteita. Tämä valvonta kattaa niiden tosiseikkojen ja olosuhteiden arvioinnin, joihin on vedottu sen osoittamiseksi, että kyseisen henkilön tai yhteisön sisällyttäminen rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luetteloon oli perusteltua, sekä niiden todisteiden ja tietojen paikkansapitävyyden varmistamisen, joihin tämä arviointi perustui. Unionin yleisen tuomioistuimen on myös varmistuttava siitä, että puolustautumisoikeuksia on kunnioitettu ja että perusteluvelvollisuutta on tältä osin noudatettu, sekä tilanteen vaatiessa siitä, että sellaiset pakottavat näkökohdat, joihin neuvosto on poikkeuksellisesti vedonnut välttyäkseen puolustautumisoikeuksien ja perusteluvelvollisuuden noudattamisesta, ovat perusteltuja (ks. vastaavasti edellä 72 kohdassa mainittu asia Bank Melli Iran v. neuvosto, tuomion 37 kohta).
1

Art Risk Insurance and Information Services Corp. teki 13.11.2008 yhteisön tavaramerkiksi rekisteröimistä koskevan hakemuksen sisämarkkinoiden harmonisointivirastolle (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1) perusteella, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna (asetus on korvattu yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1)).
45

Nyt käsiteltävässä asiassa kyseisen suuren yleisön englannin kieltä osaavan osan keskuudessa sana ”vogue” ymmärrettäisiin muotia koskevana terminä kun taas sana teen kuvaisi selvästi nuorisoa. Sitä paitsi sana ”teenager” on ruotsiksi samalla tavoin rakennettu sana eli ”tonåring”. Tästä on pääteltävä että ilmaisu ”teen vogue” miellettäisiin pelkäksi vogue -sanan muunnelmaksi, koska käsite ”mikä on muotia nuorison keskuudessa” on luonnollisesti johdettu käsitteestä ”mikä on muotia”. Tämä merkityssisältöjen ilmiselvä samankaltaisuus voi näin ollen vain vahvistaa valituslautakunnan päätelmää ensinnäkin kyseisten merkkien samankaltaisuudesta ja toiseksi sekaannusvaarasta. Niinpä tällä kohdeyleisön kykyjä koskevalla erehdyksellä ei ole merkitystä riidanalaisen päätöksen laillisuuden kannalta, kun otetaan huomioon se, että valituslautakunnan päätelmä siitä, että merkityssisältöjen vertailulla ei ole merkitystä merkkien samankaltaisuuden arvioinnissa, pitää englantia osaamattoman kohdeyleisön osalta paikkansa (ks. asia T-569/11, Gitana v. SMHV – Teddy (GITANA), tuomio 16.9.2013, 67 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
52

Viidenneksi aikaisemman mallin kahvan, pienen terän, varren ja kaksoisvivun käyttämiseen liittyvistä haitoista ja vaikeuksista, joilta väitetään vältyttävän riidanalaisen mallin suunnittelulla, on todettava, että vaikka tällaiset käyttöön liittyvät haitat tai vaikeudet olisi näytetty toteen, ne eivät ole merkityksellisiä riidanalaisen mallin yksilöllisen luonteen osoittamiseksi. Mallin yksilöllistä luonnetta näet arvioidaan asetuksen N:o 6/2002 6 artiklan mukaisesti vertailemalla asiantuntevan käyttäjän kyseessä olevista malleista saamia yleisvaikutelmia ottaen huomioon mallin luoneella ollut vapaus. Näin ollen peruste, johon kantaja on vedonnut ja joka liittyy aikaisemman mallin käyttöön liittyviin haittoihin tai erilaisiin vaikeuksiin, joiden väitetään puuttuvan riidanalaisesta mallista, ei kuulu perusteisiin, jotka voidaan ottaa huomioon arvioitaessa mallin yksilöllistä luonnetta. Lisäksi on niin, kuten asetuksen N:o 6/2002 1 ja 3 kohdasta käy ilmi, että mallioikeuden tarkoituksena on suojata tuotteen ulkomuotoa eikä tuotteen käyttötapojen tai toimivuuden suunnittelua. Lopuksi on joka tapauksessa huomattava, että yhtäältä kantaja ei ole esittänyt näyttöä perustelujensa tueksi ja että toisaalta mikään kyseessä olevien mallien esittämisen tuotteiden käyttöominaisuuksiin tai toimivuuteen liittyvistä seikoista ei tässä tapauksessa tulisi esille pelkästään näiden mallien yksinkertaisella vertailulla.
5.

Kilpailu — Liikenne — Kilpailusäännöt — Lentoliikenne — Asetus N:o 17 — Soveltamisala — Toiminnat, jotka koskevat välittömästi lentoliikennepalvelujen suorittamista, eivät kuulu soveltamisalaan — Toiminnat, jotka eivät liity itse lentoliikenteeseen vaan alkupään tai loppupään markkinoihin, kuuluvat soveltamisalaan (SEUT 101 artikla; neuvoston asetus N:o 17; neuvoston asetuksen N:o 141 johdanto-osan kolmas perustelukappale ja 1 artikla) (ks. 106, 107, 109–111, 114, 115 ja 118 kohta)
6.

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Valko-Venäjään kohdistetut rajoittavat toimenpiteet — Tiettyjen henkilöiden ja yhteisöjen varojen jäädyttäminen Valko-Venäjän tilanteen johdosta — Velvollisuus ulottaa tämä toimi tällaisen yhteisön omistuksessa tai määräysvallassa oleviin yhteisöihin — Edellytykset — Toimet, joilla määrätään rajoittavista toimenpiteistä, joiden mukaan niitä on sovellettava kyseisiin omistuksessa tai määräysvallassa oleviin yhteisöihin — Niiden henkilöiden ja yhteisöjen nimet, joiden omistuksessa tai määräysvallassa asianomaiset yhteisöt ovat, on pätevästi merkittävä rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden luetteloon (Neuvoston päätökset 2012/642/YUTP ja 2014/750/YUTP; neuvoston asetukset N:o 765/2006, N:o 1014/2012, N:o 1017/2012 ja N:o 1159/2014) (ks. 94–98 ja 112–117 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24 kohta)
3.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 59–62 ja 139–141 kohta)
1.

Taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus — Rakennerahastojen interventio — Unionin myöntämä rahoitus — Taloudellisen tuen peruuttaminen tai alentaminen säännöstenvastaisuuksien vuoksi — Preklusiivinen määräaika komission päätöksen tekemiselle — Alkamisajankohta (Parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1303/2013 145 artiklan 6 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1164/94 liitteessä II olevan H artiklan 2 kohta, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksilla N:o 1264/1999 ja N:o 1265/1999, ja asetuksen N:o 1083/2006 100 artiklan 5 kohta; komission asetuksen N:o 1386/2002 18 artiklan 3 kohta) (ks. 22–27 kohta)
6.

Euroopan unionin julkiset hankinnat — Sopimuksen tekeminen tarjouspyynnön perusteella — Valintaperusteet — Hankintaviranomaisella ei ole velvollisuutta määrätä, että tarjoajat, jotka eivät saa vähimmäispisteitä laadun osalta, on hylättävä (Neuvoston asetus N:o 1605/2002; komission asetus N:o 2342/2002) (ks. 123 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18–19 ja 50 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18, 20, 98 ja 102 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohdan a alakohdan i alakohta) (ks. 28–33 ja 46 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 27, 28, 31, 32 ja 94 kohta)
Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaan perustuvan väitemenettelyn tarkoituksena on se, että sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) voi arvioida sekaannusvaaran olemassaoloa, mikä merkitsee kyseisten tavaramerkkien ollessa samankaltaisia, että tutkitaan näiden tavaramerkkien kattamien tavaroiden ja palvelujen samankaltaisuus. Tässä yhteydessä on niin, että jos aikaisempaa yhteisön tavaramerkkiä on käytetty ainoastaan joidenkin sellaisten tavaroiden tai palvelujen osalta, joita varten se on rekisteröity, sitä pidetään väitteen tutkimisessa rekisteröitynä ainoastaan näiden tavaroiden tai palvelujen osalta asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohdan nojalla. Samassa yhteydessä valituslautakunnan on siinä tapauksessa, että käyttöä koskeva näyttö esitetään ainoastaan joidenkin sellaisten tavaroiden tai palvelujen osalta, jotka kuuluvat ryhmään, jota varten aikaisempi tavaramerkki on rekisteröity ja johon väite perustuu, arvioitava, sisältääkö tämä ryhmä itsenäisiä alaryhmiä, joihin tavarat ja palvelut, joiden osalta käyttö on osoitettu, kuuluvat, niin, että olisi katsottava, että mainittu näyttö on esitetty ainoastaan tästä tavaroiden tai palvelujen alaryhmästä, tai eivätkö tällaiset alaryhmät ole mahdollisia.

Näin ollen sen arvioiminen, onko tavaramerkkiä, johon vedotaan väitteen tueksi, käytetty tosiasiallisesti asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla, käsittää kaksi toisistaan erottamatonta osaa. Ensimmäisen tarkoituksena on selvittää, onko kyseistä tavaramerkkiä käytetty tosiasiallisesti unionissa, myös muodossa, joka eroaa sellaisilta osin, jotka eivät kuitenkaan muuta tämän tavaramerkin erottamiskykyä siinä muodossa, jossa se on rekisteröity. Toisen tarkoituksena on selvittää se, mitä tavaroita tai palveluja, joita varten aikaisempi tavaramerkki on rekisteröity ja joiden perusteella väite on esitetty, toteennäytetty tosiasiallinen käyttö koskee.

(ks. 20 ja 21 kohta)
3.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 64–66 kohta)
1)

Euroopan komissio velvoitetaan suorittamaan ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichaniasille summat, joiden maksaminen oli keskeytetty tutkimusta, teknologian kehittämistä ja demonstrointia koskevassa seitsemännessä puiteohjelmassa (2007–2013) tehtyjen, Perform- ja Oasis-hankkeisiin liittyvien tukisopimusten liitteisiin otettujen yleisten sopimusehtojen II.5 kohdan 3 kohdan d alakohdan perusteella, eikä tämä suoritus vaikuta ANKO Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichaniasin ilmoittamien kulujen tukikelpoisuuteen eikä komission suorittaman tarkastuksen 11-INFS-0035 loppuraportissa omaksuttujen päätelmien toimeenpanoon. Suoritettavat summat eivät voi ylittää maksujen keskeyttämishetkellä jäljellä olleen taloudellisen tuen määrää, ja niihin on lisättävä viivästyskorot, jotka alkavat kerääntyä kultakin jaksolta 105 päivän kuluttua siitä, kun komissio on vastaanottanut raportit. Korkoihin sovelletaan korotusta, joka on voimassa maksun erääntymiskuukauden ensimmäisenä päivänä ja sen suuruisena kuin se on julkaistu Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa.
3.

Euroopan unionin julkiset hankinnat — Sopimuksen tekeminen tarjouspyynnön perusteella — Valintaperusteet — Tarjouksentekijöiden kyky toimittaa tietyt palvelut — Ratkaisemisperusteet — Yksittäisten tarjousten erityisten ominaispiirteiden ja etuuksien vertaileva arviointi — Sopimuksen tekovaiheessa ei voida soveltaa sellaisia arviointiperusteita, joilla on tarkoitus arvioida tarjouksentekijöiden kykyä täyttää sopimus (Neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 97 artiklan 1 ja 2 kohta; komission asetuksen N:o 2342/2002 138 artiklan 2 kohta) (ks. 37–43 ja 52 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16 ja 41 kohta)