ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kilpailu - Yhteisön oikeussäännöt - Jäsenvaltioiden velvollisuudet - Julkisen vallan vahvistamat tavaroiden maatiekuljetustariffit - Yhteensoveltuvuus - Edellytykset - Yleisen edun ja julkisen edun käsitteet

(EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan g alakohta sekä 5, 85, 86 ja 90 artikla)

2 Kilpailu - Yhteisön oikeussäännöt - Jäsenvaltioiden velvollisuudet - Julkisen vallan vahvistamat tavaroiden maantiekuljetustariffit - Sellaiset yleissopimukset, joilla voidaan poiketa sitovista tariffeista ja joita voidaan soveltaa toimijoihin, jotka eivät ole allekirjoittaneet niitä - Eivät rajoita kilpailua

(EY:n perustamissopimuksen 85 artikla)

Tiivistelmä

1 Perustamissopimuksen 3 artiklan f ja g alakohdan sekä 5, 85, 86 ja 90 artiklan kanssa eivät ole ristiriidassa sellaiset jäsenvaltion säännökset, joissa säädetään, että viranomainen hyväksyy ja panee täytäntöön tavaroiden maantiekuljetustariffit sellaisen keskustoimikunnan ehdotuksen perusteella, jonka enemmistö koostuu niiden taloudellisten toimijoiden, joita asia koskee, edustajista, ja joissa maantiekuljetussopimuksissa sovellettavat sitovat tariffit ulotetaan koskemaan myös muita eri palveluja koskevia sopimustyyppejä, kuten tarjouskilpailuihin perustuvia sopimuksia ja vuokraussopimuksia, jos tariffien vahvistamisessa noudatetaan tiettyjä julkiseen etuun liittyviä arviointiperusteita, jotka on määritelty laissa, ja jos julkinen valta ei luovu oikeuksistaan yksityisten taloudellisten toimijoiden hyväksi ottaessaan huomioon ennen ehdotusten hyväksymistä muiden julkisten ja yksityisten toimielinten huomautukset tai saati vahvistaessaan tariffit viran puolesta.

Jäsenvaltioiden tehtävänä on tällaisessa yhteydessä määritellä ne julkista etua koskevat konkreettiset arviointiperusteet siten, että kokonaisuuden intressit ovat etusijalla yksittäisiin intresseihin nähden, ja vielä siten, että yhteisön kilpailusääntöjä voidaan parhaiten noudattaa.

Kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on toimivaltansa rajoissa valvoa, että edellä mainittujen tariffien vahvistamisessa noudatetaan tiettyjä julkiseen etuun liittyviä arviointiperusteita, jotka on määritelty laissa, ja lisäksi sen on valvottava, että julkinen valta ei luovu oikeuksistaan yksityisten taloudellisten toimijoiden hyväksi.

2 Tavaroiden maantiekuljetuksiin sovellettavia sitovia tariffeja koskevassa kansallisessa järjestelmässä mahdollisuudella tehdä yleissopimuksia, joilla voidaan poiketa näistä tariffeista, ei ole perustamissopimuksen 85 artiklassa tarkoitettua kilpailua rajoittavaa vaikutusta siitä huolimatta, että näitä sopimuksia voidaan kansallisen lain mukaan soveltaa sellaisiin toimijoihin, jotka eivät ole allekirjoittaneet sopimusta.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Liikenne - Maantieliikenne - Sosiaalilainsäädäntö - Poikkeukset - Säännöllinen liikenne, jolla huolehditaan henkilöliikenteestä - Käsite - Erityistapaus

(Neuvoston asetuksen N:o 3820/85 1 artiklan 7 kohta ja 4 artiklan 3 kohta sekä neuvoston asetuksen N:o 684/92 2 artiklan 1 kohta ja 21 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun neuvoston asetuksen N:o 3820/85 1 artiklan 7 kohdan sekä yhteisistä säännöistä harjoitettaessa kansainvälistä henkilöliikennettä linja-autoilla annetun neuvoston asetuksen N:o 684/92 21 artiklan 2 kohdan ja 2 artiklan 1 kohdan perusteella on katsottava, että asetuksen N:o 3820/85 4 artiklan 3 kohdan poikkeussäännöksessä tarkoitettu "säännöllinen liikenne" on kyseessä silloin, kun henkilöliikenteestä huolehditaan määrätyin väliajoin määrätyllä reitillä, ja säännöllisen erityisliikenteen osalta silloin, kun huolehditaan tiettyjen matkustajaryhmien kuljetuksesta.

Tältä osin on todettava, että edellytykset määrätyin väliajoin ja määrätyllä reitillä tapahtuvasta liikennöinnistä tarkoittavat, että nämä väliajat on täsmällisesti määritelty ja että niillä on tietty säännöllisyys sekä että on olemassa vahvistettu ajoreitti, jonka etukäteen vahvistetuilta pysähdyspaikoilta matkustajia voidaan ottaa kyytiin ja jättää kyydistä. Tietyillä matkustajaryhmillä tarkoitetaan samassa asemassa olevia matkustajia, kuten työntekijöitä, koululaisia, opiskelijoita ja sotilaita.

Näin ollen edellä mainittuna säännöllisenä liikenteenä ei ole pidettävä sellaista matkustajien kuljetusta, joka toistuu useita kertoja osana matkanjärjestäjän kokonaisvarausta ja johon sisältyy yksi lentokentän ja hotellin välinen yhdensuuntainen matka, jolloin kenties poiketaan matkailunähtävyyden luo niin, että tarkkaa ajoreittiä ei ole ennalta vahvistettu.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Maito ja maitotuotteet - Tuontimaksut - Kashkaval-juustoon sovellettavat erityismaksut - Kashkaval-juuston käsite - Yksinomaan lampaanmaidosta valmistettava juusto

(Komission asetus N:o 1767/82)

2 Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Maito ja maitotuotteet - Tuontimaksut - Asetuksessa N:o 1767/82 säädetyt erityismaksut - Soveltamisedellytykset - IMA 1 -todistuksen esittäminen - Todistus, joka ei ole asetuksen liitteessä olevien ohjeiden mukainen - Etuuskohtelun myöntämättä jättäminen

(Komission asetus N:o 1767/82)

Tiivistelmä

1 Erityisten tuontimaksujen soveltamista tiettyihin maitotuotteisiin koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetussa asetuksessa N:o 1767/82 tarkoitettu Kashkaval-juusto on juustoa, joka on valmistettu yksinomaan lampaanmaidosta, eikä myös juustoa, joka on valmistettu lehmänmaidosta.

2 IMA 1 -todistus, jonka esittäminen on yksi edellytys asetuksessa N:o 1767/82 säädettyjen erityismaksujen soveltamiselle ja joka on täytetty vastoin tämän asetuksen liitteissä annettuja ohjeita, ei täytä tämän asetuksen vaatimuksia, joten tällaisella todistuksella maahan tuotuihin tuotteisiin ei voida soveltaa tässä asetuksessa säädettyä tullietuuskohtelua.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Elintarvikkeiden merkinnät ja esillepano - Direktiivi 79/112/ETY - Jäsenvaltioiden velvollisuus kieltää sellaisten tuotteiden myynti, joissa ei ole tietoja ostajan helposti ymmärtämällä kielellä - Velvollisuuden sisältö - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään tietyn kielen käyttämisestä ja vaihtoehtoisesti muun ostajan helposti ymmärtämän kielen käyttämisestä - Lainsäädännön hyväksyttävyys

(Neuvoston direktiivin 79/112/ETY 14 artikla)

2 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Elintarvikkeiden merkinnät ja esillepano - Direktiivi 79/112/ETY - Velvollisuus esittää pakolliset maininnat pakkausmerkinnöissä - Liikkeeseen asetettu erillinen kyltti - Toimenpiteen riittämättömyys

(Neuvoston direktiivin 79/112/ETY 14 artikla)

Tiivistelmä

3 Kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan direktiivin 79/112/ETY 14 artiklaa on tulkittava siten, ettei sen vastaisena ole pidettävä kansallista lainsäädäntöä, jossa kielivaatimusten osalta säädetään tietyn kielen käyttämisestä elintarvikkeiden pakkausmerkinnöissä mutta jossa sallitaan vaihtoehtoisesti myös muun ostajien helposti ymmärtämän kielen käyttäminen.

Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tutkia kaikkien kuhunkin yksittäistapaukseen liittyvien seikkojen perusteella, ovatko annetut tiedot helposti ymmärrettävissä. Tämä arviointi on tehtävä erikseen kunkin direktiivissä säädetyn pakollisen maininnan osalta, ja siinä on otettava huomioon se, että direktiivin mukaan on mahdollista mainita vaaditut tiedot paitsi kielellä, myös muulla tavalla, kuten piirroksilla, symboleilla tai piktogrammeilla.

4 Kaikki kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevassa direktiivissä 79/112/ETY säädetyt pakolliset maininnat on esitettävä elintarvikkeen pakkausmerkinnöissä sellaisella kielellä, jota kyseisen valtion tai alueen kuluttajat helposti ymmärtävät, tai muulla tavalla, kuten piirroksilla, symboleilla tai piktogrammeilla. Loppukuluttajan tiedonsaannin ja suojan turvaamiseksi ei riitä, että liikkeessä asetetaan kyseisten tuotteiden myyntipaikkaan erillinen kyltti.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Vakuutus vanhuuden ja kuoleman varalta - Etuuksien laskeminen - Teoreettisen määrän määrittäminen - Täydennyksen huomioon ottaminen jäsenvaltion lainsäädännössä säädetyn vähimmäiseläkkeen saamiseksi

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 10 a artikla, 46 artiklan 2 kohdan a alakohta ja 50 artikla)

Tiivistelmä

Asetuksen N:o 1408/71 46 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että sen mukaan toimivaltaisella laitoksella on velvollisuus suhteutetun eläkkeen laskemisen perustana olevan eläkkeen teoreettista määrää määritellessään ottaa huomioon täydennys kansallisessa lainsäädännössä säädetyn vähimmäiseläkkeen saamiseksi.

Tällaisen täydennyksen kaltaista etuutta ei voida jättää 46 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle sen vuoksi, että asetukseen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1247/92, on otettu 10 a artikla, jonka mukaan asetuksen N:o 1408/71 liitteessä II a lueteltuja maksuihin perustumattomia erityisetuuksia ei voida siirtää muihin jäsenvaltioihin kuin työntekijän asuinvaltioon. Koska 10 a artikla on poikkeus säännöstöstä, jonka tarkoituksena on yhteisön alueella liikkuvien työntekijöiden, itsenäisten ammatinharjoittajien ja heidän perheenjäsentensä elinolosuhteiden parantaminen, sitä on tulkittava suppeasti. Mahdollisuudella siirtää täydennyksen kaltainen etuus kansallisessa lainsäädännössä säädetyn vähimmäiseläkkeen saamiseksi ei ole minkäänlaista yhteyttä eläkkeen teoreettisen määrän määrittämiseen.

Asetuksen N:o 1408/71 46 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu eläkkeen teoreettista määrää koskeva laskutoimitus on eri asia kuin asetuksen 50 artiklassa tarkoitettu ongelmakenttä, joka koskee tietyn kansallisen lainsäädännön tavanomaisten sääntöjen soveltamisen nojalla myönnettävän vähimmäismäärän ylittävän lisäetuuden myöntämistä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sosiaalipolitiikka - Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät - Mahdollisuudet työhön ja työsuhteen ehdot - Tasa-arvoinen kohtelu - Työntekijän irtisanominen hänen raskautensa aikana raskaudesta aiheutuvaan sairauteen perustuvien poissaolojen vuoksi ei ole sallittua - Raskauteen liittyvään sairauteen perustuvien poissaolojen ja äitiysloman huomioonottaminen ei ole sallittua määritettäessä niitä yhteenlaskettuja poissaoloja, jotka sopimusehdon perusteella oikeuttavat irtisanomiseen

Neuvoston direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 1 kohta ja 5 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa annetun direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 1 kohdan ja 5 artiklan 1 kohdan vastaista on irtisanoa naispuolinen työntekijä milloin tahansa hänen raskautensa aikana tästä raskaudesta aiheutuneesta sairaudesta seuranneeseen työkyvyttömyyteen perustuvien poissaolojen vuoksi.

Tältä osin sillä seikalla, että naispuolinen työntekijä irtisanottiin hänen raskautensa aikana sellaisen sopimusehdon perusteella, jolla työnantajalle annetaan oikeus irtisanoa työntekijät heidän sukupuolestaan riippumatta sen jälkeen, kun he ovat olleet yhtäjaksoisesti poissa töistä sopimuksessa viikkoina määritetyn ajan, ei ole vaikutusta.

Naispuolisen työntekijän irtisanominen raskauden aikana raskaudesta aiheutuvaan työkyvyttömyyteen perustuvien poissaolojen vuoksi liittyy raskaudentilalle ominaisten vaaratekijöiden valvontaan, ja tällaisen irtisanomisen on näin ollen katsottava pääosin perustuvan raskauteen. Tällainen irtisanominen saattaa kohdistua ainoastaan naisiin ja on näin ollen välitöntä sukupuoleen perustuvaa syrjintää. Jos sitä vastoin raskaudesta tai synnytyksestä aiheutuneet sairaudentilat ilmenevät vasta äitiysloman päättymisen jälkeen, niitä on tarkasteltava sairauksiin yleensä sovellettavissa olevan säännöstön kannalta. Tästä seuraa, että jos tällainen sairaus on ilmennyt raskauden aikana ja jatkunut äitiysloman aikana sekä sen jälkeen, äitiysloman aikaista tai myöskään työntekijän raskaudentilan alkamisen ja äitiysloman alkamisen välille ajoittuvaa poissaoloa ei saada ottaa huomioon määritettäessä sitä ajanjaksoa, joka kansallisen oikeuden mukaan oikeuttaisi irtisanomiseen. Naispuolisen työntekijän äitiysloman jälkeinen poissaolo saadaan ottaa huomioon samoilla edellytyksillä kuin miespuolisen työntekijän työkyvyttömyydestä aiheutuneet samanpituiset poissaolot.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Orpojen etuudet - Etuuden saajan asuinvaltion vastattavana olevat etuudet - Etuuksia koskevan oikeuden lakkaaminen ikärajan vuoksi - Etuuksia koskevaa oikeutta ei voida saada toisessa jäsenvaltiossa yhteenlaskemissäännön perusteella

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 78 artiklan 2 kohdan b alakohta ja neuvoston asetus N:o 2001/83)

2 Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Yhteisön säännöstö - Jäsenvaltioiden tekemien sosiaaliturvasopimusten korvaamisen rajoitus - Korvaaminen perustuu siihen, että se on asianomaiselle edullisempi - Myöhempää riitauttamista ei voida hyväksyä

(EY:n perustamissopimuksen 48 ja 51 artikla; neuvoston asetus N:o 1408/71)

Tiivistelmä

1 Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 2001/83, 78 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että sen ii alakohdan säännöksiä ei sovelleta tilanteeseen, jossa oikeus orvon eläkkeeseen, joka oli aluksi saatu i alakohdan nojalla etuuden saajan asuinvaltiossa, on lakannut ikärajan ylittymisen vuoksi, kun taas toisessa jäsenvaltiossa, jonka lainsäädännön alaisuuteen vakuutettu henkilö on myös kuulunut, hänellä olisi oikeus orvon eläkkeeseen tämän ajankohdan jälkeenkin, mikäli asetuksen 79 artiklan yhteenlaskemissääntöä sovellettaisiin.

2 Perustamissopimuksen 48 ja 51 artiklan vastaista on, että työntekijät menettävät sosiaaliturvaetuja siitä johtuen, että kahdenvälistä sosiaaliturvasopimusta ei sovelleta asetuksen N:o 1408/71 voimaantulon vuoksi. Tätä periaatetta ei kuitenkaan voida soveltaa, kun asetuksen nojalla oli määritetty ensimmäisen kerran maksettavien etujen määrä ja kun jo silloin oli suoritettu asetuksen ja sopimuksen perusteella määräytyvien etujen välinen vertailu, jonka tuloksena asetuksen soveltaminen oli edullisempaa kuin sopimuksen soveltaminen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Yhteisön passitusjärjestelmä - Yksinkertaistetut tullausmenettelyt - Hyväksytylle lähettäjälle annettavan luvan myöntäminen asetuksen N:o 2454/93 398-405 artiklan perusteella

(Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 76 artiklan 4 kohta; komission asetuksen N:o 2454/93 398-405 artikla)

2 Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Yhteisön passitusjärjestelmä - Yksinkertaistetut tullausmenettelyt - Tulliviranomaiset voivat myöntää henkilölle luvan toimia hyväksyttynä lähettäjänä, vaikka tätä henkilöä ei ole mahdollista vapauttaa tavaroiden esittämisvelvollisuudesta lähtötoimipaikassa

(Komission asetuksen N:o 2454/93 398 artikla)

Tiivistelmä

3 Tulliviranomaiset voivat yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 76 artiklan 4 kohdan nojalla myöntää hyväksytylle lähettäjälle annettavan luvan yksinomaan asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista tietyistä säännöksistä annetun asetuksen N:o 2454/93 398-405 artiklan perusteella.

4 Tulliviranomaiset voivat asetuksen N:o 2454/93 398 artiklan perusteella myöntää henkilölle luvan toimia hyväksyttynä lähettäjänä, vaikka tätä henkilöä ei enää ole mahdollista vapauttaa tavaroiden esittämisvelvollisuudesta lähtötoimipaikassa, koska tavarat on jo esitetty tullille.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Etuudet - Päällekkäisyyden estävät kansalliset säännökset - Soveltumattomuus edunsaajiin, joille on maksettu samanlaisia etuuksia asetuksen N:o 1408/71 mukaisesti - Samanlaiset etuudet - Edellytykset - Jälkeenjääneen eläke ja oma vanhuuseläke - Erilaiset etuudet

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 12 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

Sosiaaliturvaetuuksia on asetuksen N:o 1408/71, siinä muodossa kuin se on asetuksessa N:o 2001/83 muutettuna, 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla pidettävä samanlaisina silloin, kun niiden päämäärä ja tarkoitus sekä laskentaperusteet ja myöntämisedellytykset ovat samanlaisia. Eri henkilöiden osalta täyttyneiden vakuutuskausien perusteella laskettuja etuuksia ei voida katsoa samanlaisiksi etuuksiksi.

Asetuksen N:o 1408/71 12 artiklan 2 kohdan vastaista ei ole soveltaa siihen, jota asia koskee, sellaista etuuksien päällekkäisyyden estävää jäsenvaltion säännöstä, jossa säädetään, että tämän jäsenvaltion lainsäädännön mukaan myönnetyn jälkeenjääneen etuuden, joka on laskettu etuudensaajan kuolleen puolison työuran perusteella, laskemisessa otetaan huomioon jälkeenjääneen eläkkeensaajan itsensä toisessa jäsenvaltiossa ansaitsemat etuudet, jotka on määriteltävä sen jäsenvaltion, jossa jälkeenjääneen eläke on myönnetty, lainsäädännössä tarkoitetuksi vanhuuseläkkeeksi tai sitä korvaavaksi eduksi. Sovellettaessa tällaista etuuksien päällekkäisyyden estämisestä annettua säännöstä kansallisen tuomioistuimen on määriteltävä, minkälaisina etuuksina näitä etuuksia on pidettävä.$
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Muutoksenhaku - Valitusperusteet - Perustelujen puutteellisuus - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta - Sellaisen päätöksen perusteluvelvollisuuden laajuuden valvonta, jolla virkamiehelle määrätään kurinpitoseuraamus - Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamien seikkojen huomioon ottaminen valvonnassa

(EY:n perustamissopimuksen 190 artikla; henkilöstösääntöjen 25 artiklan toinen kohta)

2 Muutoksenhaku - Valitusperusteet - Tuomion perustelut, jotka ovat yhteisön oikeuden vastaisia - Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen virheellinen arvio sellaisen päätöksen perusteluista, jolla virkamiehelle määrätään kurinpitoseuraamus - Perusteltu valitus

(EY:n perustamissopimuksen 190 artikla; henkilöstösääntöjen 25 artiklan toinen kohta)

Tiivistelmä

3 Päätöksen, jolla virkamiehelle määrätään kurinpitoseuraamus, perusteluvelvollisuuden ulottuvuutta koskeva kysymys on oikeudellinen kysymys, joka muutoksenhaun yhteydessä kuuluu yhteisöjen tuomioistuimen valvontavallan alaisuuteen. Päätöksen laillisuusvalvonnassa, jota yhteisöjen tuomioistuin tässä yhteydessä harjoittaa, on otettava huomioon ne tosiseikat, joille ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on perustanut johtopäätöksensä siitä, ovatko perustelut riittävät vai puutteelliset.

4 Henkilölle vastainen päätös on perusteltava niin, että yhteisöjen tuomioistuimet voivat valvoa päätöksen laillisuutta ja että se, jolle päätös on osoitettu, saa tietää, onko päätös sisällöltään oikea.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätös on oikeudellisesti virheellinen, kun siinä todetaan, että sellaisen päätöksen, jolla virkamiehelle määrätään kurinpitoseuraamus, perustelut ovat puutteelliset silloin, kun kyseisessä päätöksessä esitetään riittävällä tarkkuudella asianomaisen syyksi luetut seikat ja ne syyt, joiden perusteella nimittävä viranomainen on poikennut kurinpitolautakunnan lausunnosta ja määrännyt lautakunnan suosittelemaa seuraamusta ankaramman seuraamuksen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi - Tariffinimikkeet - Katkoton sähkönsyöttöjärjestelmä - Luokittelu alanimikkeeseen 85.01 B II

Tiivistelmä

Sähkölaite, joka on "katkoton sähkönsyöttöjärjestelmä" ja joka koostuu toisaalta tasasuuntaaja-lataajan, vaihtosuuntaajan ja staattisen suunnanvaihtimen sisältävästä kaapista sekä toisaalta vesitiiviin pariston, jossa on lyijyakkuja, sisältävästä kaapista, on luokiteltava muuntajina ja staattisina muuttajina (mm. tasasuuntaajat) tariffinimikkeistön alanimikkeeseen 85.01 B II. Yhteisen tullitariffin nimikkeistön 3 yleisen tulkintasäännön b alakohdan mukaan näet eri tavaroista kokoonpannut tavarat luokitellaan sen aineen tai tavaran mukaan, joka antaa niille niiden olennaisen luonteen. Koska riidanalaisen tavaran tarkoituksena on energian jatkuvan syötön sääntely ja varmistaminen, tavaran olennainen luonne perustuu tasasuuntaaja-lataajan sisältävään kaappiin, kun taas akut sisältävällä kaapilla on ainoastaan toissijainen merkitys.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Työkyvyttömyysvakuutus - Etuudet - Asetuksen N:o 1248/92 mukaiset muutokset laskentasääntöihin - Uusien laskentasääntöjen soveltaminen ennen asetuksen voimaantuloa myönnettyyn työkyvyttömyyseläkkeeseen - Edellytykset - Asianomaisen etuuden saajan tekemä hakemus - Työkyvyttömyyseläkettä ei voida tarkistaa viran puolesta ja etuuden saajan vahingoksi - Sillä, että aikaisempaa myöntämispäätöstä on korjattu asetuksen voimaantulon jälkeen, ei ole vaikutusta

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 95 a artikla ja asetus (ETY) N:o 1248/92)

Tiivistelmä

Asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1248/92, 95 a artiklan 4 kohdan sanamuodosta ja rakenteesta ilmenee selvästi, että viimeksi mainitun asetuksen säännösten soveltaminen ennen 1.6.1992 saatuihin eläkeoikeuksiin riippuu asianomaisen etuuden saajan nimenomaisesta hakemuksesta. Toimivaltainen laitos ei siis voi toimia asianomaisen etuuden saajan sijasta varsinkaan silloin, kun viran puolesta tehty muutos on asianomaiselle etuuden saajalle epäedullinen.

Tästä seuraa, että asetuksen N:o 1408/71 95 a artiklan kanssa ristiriidassa on se, että jäsenvaltion toimivaltainen laitos soveltaa viran puolesta muutosasetukseen sisältyneitä laskentasääntöjä asianomaisen etuuden saajan vahingoksi, kun tälle on myönnetty ennen kyseisen artiklan 1.6.1992 tapahtunutta voimaantuloa työkyvyttömyyseläke asetuksen N:o 1408/71 ennen tätä päivämäärää sovellettavien säännösten mukaisesti ja kun tätä eläkepäätöstä on oikaistu 31.5.1992 jälkeen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettava menettely - Direktiivissä 83/189/ETY tarkoitetun teknisen määräyksen käsite - Kansallinen lainsäädäntö, jossa asetetaan velvollisuus kiinnittää tiettyjä tunnusmerkkejä tuotteisiin, joille on säädetty niistä aiheutuviksi katsottujen ympäristöhaittojen vuoksi vero, kuuluu käsitteen alaan

(Neuvoston direktiivin 83/189/ETY 1 artikla)

Tiivistelmä

Velvollisuus kiinnittää tiettyjä tunnusmerkkejä tuotteisiin, joille on säädetty niistä aiheutuviksi katsottujen ympäristöhaittojen vuoksi vero, on teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetussa direktiivissä 83/189/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 88/182/ETY, tarkoitettu tekninen eritelmä, ja kansallinen toimenpide, jolla tämä velvollisuus asetetaan, on direktiivissä tarkoitettu tekninen määräys.

Vaikka kansallinen toimenpide on toteutettu ympäristön suojelemiseksi ja vaikka sillä ei toimeenpanna teknistä normia, joka itsessään voisi olla esteenä tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle, kyseinen toimenpide voi kuitenkin olla direktiivissä 83/189/ETY tarkoitettu tekninen määräys.

Toisaalta tällainen merkintävelvollisuus on lain mukaan pakottava tekninen määräys, koska sen noudattaminen on pakollista saatettaessa tuote markkinoille ja sen pääasiallisena tarkoituksena on tiedottaa kuluttajille tuotteiden ympäristövaikutuksista, joten merkintävelvollisuutta ei voida mitenkään pitää ainoastaan verotukseen liittyvänä jatkotoimenpiteenä, eikä se ole direktiivin 83/189/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 94/10/EY, 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettu vaatimus, joka liittyy verotustoimenpiteisiin.