Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Kanteen kohteen määrittäminen oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä

(EY 226 ja EY 228 artikla)

2. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, jolla jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan – Tuomion täytäntöönpanovelvollisuuden noudattamatta jättäminen – Rahamääräiset seuraamukset

(EY 228 artiklan 2 kohta)

3. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, jolla jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan – Tuomion täytäntöönpanovelvollisuuden noudattamatta jättäminen – Rahamääräiset seuraamukset – Uhkasakko

(EY 228 artiklan 2 kohta)

4. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, jolla jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan – Tuomion täytäntöönpanovelvollisuuden noudattamatta jättäminen – Rahamääräiset seuraamukset – Uhkasakko

(EY 228 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Vaatimus, jonka mukaan EY 226 artiklan nojalla nostetun kanteen kohde on rajattava kyseisessä määräyksessä tarkoitetussa oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä, ei voi merkitä sitä, että kaikissa tapauksissa vaadittaisiin, että perustellun lausunnon lausunto-osan ja kanteessa esitettyjen vaatimusten pitäisi aina olla täysin yhteneviä, kun oikeudenkäynnin kohdetta ei ole laajennettu tai muutettu, vaan sitä vastoin ainoastaan rajattu. Silloin, kun lainsäädäntöä on muutettu oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn aikana, kanne voi koskea sellaisia kansallisia säännöksiä, jotka eivät ole identtisiä perustellussa lausunnossa tarkoitettujen säännösten kanssa. Mikään ei estä sitä, ettei näin olisi myös silloin, kun tällainen lainsäädännön muuttaminen on tapahtunut kanteen nostamisen jälkeen ja kun komission voimassa pitämä, kyseistä lainsäädännön muuttamista koskeva kanneperuste välttämättä sisältyi kanneperusteeseen, jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota ei ollut ollenkaan täytäntöönpantu. Komissiolla on siis lupa rajoittaa EY 228 artiklan nojalla esittämiään, jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista koskevia vaatimuksia siten, että huomioon otetaan osittaiset täytäntöönpanotoimenpiteet, jotka on toteutettu yhteisöjen tuomioistuimessa vireillä olevan, järjestyksessä toisen oikeudenkäynnin aikana.

(ks. 35, 37 ja 38 kohta)

2. EY 228 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn tavoitteena on kannustaa velvoitteensa laiminlyönyttä jäsenvaltiota panemaan täytäntöön jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva tuomio ja siten varmistaa, että tuo valtio tosiasiallisesti soveltaa yhteisön oikeutta. Molemmilla tässä määräyksessä määrätyillä toimenpiteillä, eli kiinteämääräisellä hyvityksellä ja uhkasakolla, pyritään tähän samaan päämäärään. Uhkasakon ja/tai kiinteämääräisen hyvityksen tuomitsemisella maksettavaksi ei pyritä korvaamaan mitään vahinkoa, jonka asianomainen jäsenvaltio on aiheuttanut, vaan sillä pyritään käyttämään kyseiseen jäsenvaltioon nähden taloudellista pakkoa, jolla sitä kannustetaan lopettamaan todettu jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen. Määrättävät rahamääräiset seuraamukset on siis tuomittava sen mukaisesti, minkä verran tarvitaan taivuttelua, jotta kyseinen jäsenvaltio muuttaa toimintaansa.

(ks. 59 ja 60 kohta)

3. Kun jäsenvaltiolle on asetettava uhkasakko seuraamuksena siitä, ettei se ole pannut täytäntöön jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa tuomiota, yhteisöjen tuomioistuimen on harkintavaltaa käyttäessään vahvistettava uhkasakko siten, että se on yhtäältä asianmukainen olosuhteiden kannalta ja toisaalta oikeassa suhteessa sekä todettuun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen että asianomaisen jäsenvaltion maksukykyyn nähden. Kun yhteisön oikeuden yhdenmukainen ja tosiasiallinen soveltaminen halutaan varmistaa määräämällä pakottavasta uhkasakosta, peruskriteereinä on otettava huomioon lähtökohtaisesti rikkomisen kesto, sen vakavuusaste ja kyseisen jäsenvaltion maksukyky. Näitä kriteerejä sovellettaessa on otettava erityisesti huomioon ne seuraukset, joita täytäntöönpanon laiminlyönnistä aiheutuu yksityisille ja julkisille eduille, ja se kiireellisyys, jolla kyseinen jäsenvaltio on saatava noudattamaan velvoitteitaan.

(ks. 61 ja 62 kohta)

4. Rikkomisen kestoon liittyvän kriteerin osalta sitä koskevaa kerrointa on arvioitava ottaen huomioon se ajankohta, jona yhteisöjen tuomioistuin arvioi tosiseikkoja, eikä sitä ajankohtaa, jona komissio on saattanut asian sen käsiteltäväksi, ja sellaisen asteikon perusteella, joka ei rajoitu komission ehdottamaan, yhdestä kolmeen ulottuvaan asteikkoon.

(ks. 71 kohta)