ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kumoamiskanne - Kannekelpoiset toimet - Päätös, jolla komissio kieltäytyy aloittamasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä, ei ole kannekelpoinen toimi (EY:n perustamissopimuksen 169 artikla ja 173 artiklan neljäs kohta)

2 Kumoamiskanne - Kannekelpoiset toimet - Päätös, jolla komissio kieltäytyy antamasta jäsenvaltiolle osoitettua direktiiviä tai tekemästä sille osoitettua päätöstä siitä, kuinka julkiset yritykset noudattavat kilpailusääntöjä, ei ole kannekelpoinen toimi

(EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan 1 ja 3 kohta ja 173 artiklan neljäs kohta)

Tiivistelmä

3 Yksityiset oikeussubjektit eivät voi riitauttaa päätöstä, jolla komissio kieltäytyy aloittamasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä jäsenvaltiota vastaan.

4 Yksityinen oikeussubjekti voi tietyissä tilanteissa olla oikeutettu nostamaan perustamissopimuksen 173 artiklan neljännen kohdan mukaisen kumoamiskanteen perustamissopimuksen 90 artiklan 3 kohdan nojalla tehdystä komission päätöksestä. Etukäteen ei myöskään voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että voi olla olemassa poikkeuksellisia tilanteita, joissa yksityisellä oikeussubjektilla tai mahdollisesti yhdistyksellä, jonka tarkoituksena on edistää tiettyjen yksityisten oikeussubjektien kollektiivisia etuja, on asiavaltuus ryhtyä oikeudellisiin toimenpiteisiin komission kieltäytymisestä tehdä päätös sille perustamissopimuksen 90 artiklan 1 ja 3 kohdan nojalla kuuluvan valvontavallan perusteella. Ottaen kuitenkin huomioon, että edellä mainittujen määräysten soveltamisalalla komissiolla on laaja harkintavalta sekä niiden toimien osalta, joihin komissio katsoo tarpeelliseksi ryhtyä, että tässä tarkoituksessa asianmukaisten keinojen osalta, yksityisellä oikeussubjektilla ei ole asiavaltuutta vaatia kumoamaan komission kieltäytymistä tehdä jäsenvaltiolle osoitettua päätöstä, jossa todetaan, että jäsenvaltion antama yleisesti sovellettava säännös on perustamissopimuksen vastainen, ja jossa jäsenvaltiolle osoitetaan yhteisön oikeuden velvoitteiden noudattamiseksi tarvittavat toimenpiteet. Tämä tutkimatta jättäminen aiheutuu myös siitä, että yksityinen oikeussubjekti ei voi tällaisella kanteella epäsuorasti pakottaa jäsenvaltiota antamaan yleisesti sovellettavaa säädöstä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Vientituet - Määräpaikan mukaan vaihteleva vientituki - Tuen maksamisedellytykset - Tavaran tuhoutuminen kuljetuksen aikana ylivoimaisen esteen seurauksena ennen saapumista määrämaahan - Oikeutta tukeen ei ole, koska tukea ei ollut vahvistettu kaikkia kolmansia maita varten

(Komission asetuksen (ETY) N:o 2730/79 10 artiklan 4 kohta ja 20 ja 21 artikla)

Tiivistelmä

Maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän yhteisistä soveltamissäännöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 2730/79 10 artiklan 4 kohtaa sekä 20 ja 21 artiklaa on tulkittava sillä tavoin, että taloudellisella toimijalla ei ole oikeutta vientitukeen silloin, kun kyseessä oleva tuote on sitä kuljetettaessa tuhoutunut ylivoimaisen esteen seurauksena sen jälkeen, kun se on poistunut yhteisön maantieteelliseltä alueelta, silloin kun samansuuruinen vientituki on vahvistettu kaikkia yhteisön ulkopuolisia maita varten, lukuun ottamatta yhtä maata, jota varten vientitukea ei ole lainkaan vahvistettu. Tuen vahvistamatta jättäminen yhden maan osalta on rinnastettava määräpaikan mukaan vaihtelevaan tukeen siten, että tuen maksamiseksi edellytetään todisteen esittämistä siitä, että tuote on viety yhteisön ulkopuoliseen maahan tai johonkin niistä yhteisön ulkopuolisista maista, joita varten tuki on vahvistettu. Vaikka asetuksen 21 artiklan 1 kohdan mukaan osa tuesta voidaankin maksaa välittömästi sen jälkeen, kun tuote on poistunut yhteisön maantieteelliseltä alueelta, säännöstä voidaan soveltaa saman artiklan 2 kohdan mukaan vain, jos tuki on vahvistettu kaikkia yhteisön ulkopuolisia maita varten.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Ennakkoratkaisukysymykset - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta - Rajat - Kysymys, jonka tarkoituksena on se, että kansallinen tuomioistuin voisi arvioida sitä, onko sellainen kansallinen säännös, joka ei ole merkityksellinen kansallisen tuomioistuimen käsittelemän riidan ratkaisemiseksi, yhteisön oikeuden mukainen

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla)

2 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Perustamissopimuksen määräykset - Soveltumattomuus täysin yhden jäsenvaltion sisäiseen tilanteeseen

(EY:n perustamissopimuksen 48, 52 ja 59 artikla)

Tiivistelmä

3 Yhteisöjen tuomioistuin ei voi vastata kansallisen tuomioistuimen esittämään kysymykseen, jos on ilmeistä, että kansallisen tuomioistuimen pyytämällä yhteisön oikeussäännön tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, tai jos tulkintaongelma on luonteeltaan hypoteettinen taikka jos yhteisöjen tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa sellaisen vastauksen esitettyihin kysymyksiin, josta on hyötyä kansalliselle tuomioistuimelle.

Näin on silloin, kun kansallinen tuomioistuin pyytää yhteisöjen tuomioistuinta esittämään sille ne yhteisön oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, joiden perusteella se voisi arvioida, onko tietty kansallinen säännös yhteisön sellaisen oikeussäännön mukainen, jota yhteisöjen tuomioistuimen käytettävissä olevien tietojen mukaan kansallisen tuomioistuimen ei ole sovellettava ratkaistessaan kyseistä oikeudenkäyntiasiaa.

4 Perustamissopimuksen 48, 52 ja 59 artiklaa ei sovelleta sellaiseen tilanteeseen, jossa yhtiö, jolla on kotipaikka tietyssä jäsenvaltiossa, suorittaa palveluja tässä samassa jäsenvaltiossa toimivalle julkiselle viranomaiselle käyttämättä työntekijöitä, jotka ovat jonkin toisen jäsenvaltion kansalaisia, ja aikomatta edes käyttää tällaisia työntekijöitä, koska tällainen tilanne on kaikilta osiltaan täysin yhden jäsenvaltion sisäinen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Sovellettava lainsäädäntö - Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 14 a ja 14 c artiklassa tarkoitettujen palkatun työn ja itsenäisen ammatinharjoittamisen käsitteet - Määrittäminen sen jäsenvaltion sosiaaliturvalainsäädännön nojalla, jossa toimintaa harjoitetaan

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 14 a ja 14 c artikla)

Tiivistelmä

Asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella (ETY) N:o 2001/83, sovellettavan lainsäädännön määrittämistä koskevan II osaston 14 a ja 14 c artiklan soveltamiseksi palkatun työn ja itsenäisen ammatinharjoittamisen käsitteillä on katsottava tarkoitetun toiminnan lajeja, jotka on määritelty tällaisiksi sen jäsenvaltion sosiaaliturvalainsäädännössä, jonka alueella toimintaa harjoitetaan.

Koska asetuksen 13 artiklan 1 kohdan sanamuodosta käy ilmi, että asetuksen II osasto koskee erityisesti asetuksen 1 artiklan a alakohdassa määriteltyjä palkattuja työntekijöitä ja itsenäisiä ammatinharjoittajia, asetuksen henkilöllisen ulottuvuuden tulkinta ja asetuksen lainvalintasääntöjä koskevan järjestelmän looginen ja yhdenmukainen tulkinta edellyttävät sitä, että asetuksen II osastossa mainittuja palkatun työn ja itsenäisen ammatinharjoittamisen käsitteitä on tulkittava asetuksen 1 artiklan a alakohdan määritelmien valossa. Kyseisessä artiklassa tarkoitettu palkatun työntekijän tai itsenäisen ammatinharjoittajan määritelmä on peräisin kansallisesta sosiaaliturvajärjestelmästä, jossa kyseinen henkilö on vakuutettu, ja ainoastaan tämän järjestelmän mukaisia määritelmiä, jotka voivat erota työoikeuden määritelmistä, on noudatettava.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Ennakkoratkaisukysymykset - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta - Toimivallan rajat - Keinotekoinen riita tai sellaisia yhteisön oikeuden säännöksiä koskeva tulkintapyyntö, joita ei voida soveltaa pääasian oikeudenkäynnissä

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla)

2 Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Verovelvollisen velvollisuudet - Laskun hallussapito - Laskun käsite - Jäsenvaltioiden mahdollisuus hyväksyä laskuksi muu asiakirja kuin alkuperäinen lasku

(Neuvoston direktiivin (ETY) N:o 77/388 18 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 22 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

3 Kun yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyt ennakkoratkaisukysymykset koskevat yhteisön oikeuden säännöksen tulkintaa, yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee asian ilman, että sen tarvitsee periaatteessa tutkia niitä olosuhteita, joissa kansalliset tuomioistuimet ovat päättäneet esittää sille ennakkoratkaisukysymyksiä ja joissa ne aikovat soveltaa yhteisön oikeuden säännöstä, johon ne ovat pyytäneet yhteisöjen tuomioistuimen tulkintaa.

Toisin on ainoastaan tapauksissa, joissa joko ilmenee, että perustamissopimuksen 177 artiklan mukaiseen menettelyyn on ryhdytty sen tarkoituksen vastaisesti ja että tässä menettelyssä pyritään todellisuudessa saamaan yhteisöjen tuomioistuimen ratkaisu näennäiseen riitaan, tai joissa on selvää, ettei yhteisön oikeuden säännöstä, johon yhteisöjen tuomioistuimelta on pyydetty tulkintaa, sovellettaisi.

4 Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 18 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 22 artiklan 3 kohdan mukaan silloin kun kyseessä on arvonlisäverovelvollisen oikeus vähentää siitä verosta, jonka maksamiseen hän on velvollinen, ostoihin sisältyvän arvonlisäveron määrä, jäsenvaltiot, joille on myönnetty oikeus päättää vähennysoikeuden käyttämisen valvontaa koskevista säännöistä ja erityisesti tavasta, jolla verovelvollisen on näytettävä vähennysoikeus toteen, voivat katsoa, että ilmaisulla "lasku" tarkoitetaan sekä alkuperäistä laskua että muita asiakirjoja, joita voidaan pitää laskuina ja jotka vastaavat näissä jäsenvaltioissa vahvistettuja perusteita, ja jäsenvaltioilla on oikeus vaatia alkuperäisen laskun esittämistä vähennysoikeuden näyttämiseksi toteen samoin kuin sallia silloin, kun verovelvollisella ei ole enää hallussaan alkuperäistä laskua, muuta näyttöä siitä, että vaadittuun vähennykseen liittyvä liiketoimi on todella tapahtunut.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Suojelua ja parantamista edellyttävien makeiden vesien laatu kalojen elämän turvaamiseksi ja simpukkavesiltä vaadittava laatu - Direktiivit 78/659/ETY ja 79/923/ETY - Jäsenvaltioille asetettu täsmällisen täytäntöönpanon vaatimus

(Neuvoston direktiivit 78/659/ETY ja 79/923/ETY)

2 Jäsenvaltiot - Velvoitteet - Direktiivien täytäntöönpano - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen perustelua ei voida hyväksyä

(EY:n perustamissopimuksen 169 artikla)

3 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Suojelua ja parantamista edellyttävien makeiden vesien laatu kalojen elämän turvaamiseksi ja simpukkavesiltä vaadittava laatu - Direktiivit 78/659/ETY ja 79/923/ETY - Velvollisuus laatia erityisohjelmia pilaantumisen vähentämiseksi

(Neuvoston direktiivien 78/659/ETY ja 79/923/ETY 5 artikla)

Tiivistelmä

4 Direktiivien 78/659/ETY ja 79/923/ETY tavoitteena on suojata ihmisten terveyttä valvomalla niiden vesien laatua, joissa elää tai voi elää syötäväksi kelpaavia kaloja tai suoraan ihmisten syötäväksi kelpaavia simpukoita. Tästä tavoitteesta ilmenee, että kaikissa tapauksissa, joissa direktiivissä vaadittujen toimenpiteiden laiminlyönti voi vaarantaa ihmisten terveyden, asianomaisten on voitava vedota pakottaviin sääntöihin voidakseen käyttää oikeuksiansa. Huolellinen täytäntöönpano edellyttää näin ollen kiistatta sitovien säännösten säätämistä.

5 Jäsenvaltio ei voi sisäisen oikeusjärjestyksensä oikeussääntöihin, toimintatapoihin tai tilaan vetoamalla perustella sitä, miksi se ei ole noudattanut direktiivissä säädettyjä velvoitteita ja määräaikoja.

6 Direktiivien 78/659/ETY ja 79/923/ETY 5 artiklan sanamuodosta ja direktiiveissä olevasta yksityiskohtaisesta vesien laadun valvontaa koskevasta säännöksestä käy selvästi ilmi, että jäsenvaltioilla on velvollisuus laatia erityisohjelmia makeiden vesien pilaantumisen vähentämiseksi viidessä vuodessa ja simpukkavesien pilaantumisen vähentämiseksi kuudessa vuodessa.

Jäsenvaltio ei voi vapautua velvollisuudestaan laatia direktiivien 5 artiklassa tarkoitettuja erityisohjelmia, vaikka direktiivin 78/659/ETY osalta on olemassa sellaisia yleisiä vesienpuhdistusohjelmia, joiden tavoitteena on jätevesistä johtuvan vesien pilaantumisen vähentäminen, ja vaikka tiettyjen näytteiden perusteella on todettu, että direktiivin 79/923/ETY osalta simpukkavedet ovat direktiivin vaatimusten mukaisia.
Euroopan yhteisöjen ja vakuutuksenantajien välisen tapaturmien ja ammattitautien varalta olevan ryhmävakuutussopimuksen 5 artiklalla perustetussa menettelyssä vakuutuksenantajat, jotka ovat ainoastaan lääketieteellisten erimielisyyksien osalta luopuneet oikeudestaan saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi, voivat yhä riitauttaa korvausvelvollisuutensa vetoamalla muihin kuin lääketieteellisiä seikkoja koskeviin kanneperusteisiin, vaikka nimittävän viranomaisen päätös, joka koskee korvattavan summan maksamista kyseiselle henkilölle tai hänen oikeudenomistajilleen, on lääketieteellisen lautakunnan antaman lausunnon mukainen ja vaikka vakuutuksenantajien asiantuntija on tämän lautakunnan jäsen.

Euroopan yhteisöjen ja vakuutuksenantajien välisen tapaturmien ja ammattitautien varalta tehdyn ryhmävakuutussopimuksen määräykset eivät voi mitenkään vaikuttaa henkilöstösääntöjen 73 artiklaan ja tapaturmien ja ammattitautien varalta olevaa vakuutusta koskeviin sääntöihin perustuviin velvoitteisiin, joita toimielimellä on virkamiehiään kohtaan. Tämän sopimuksen mukaan vakuutuksenantajat ovat sitoutuneet vastaamaan sääntöihin perustuvista velvoitteista johtuvista taloudellisista seurauksista ainoastaan sopimusehtojen mukaisesti. Tämän takia ei ole suljettu pois sitä, että sopimusehdoilla rajoitetaan toimielimen mahdollisuutta saada korvaus vakuutuksenantajilta niistä määristä, jotka sen on sääntöihin perustuvien velvoitteidensa takia maksettava.

Tapaturmien ja ammattitautien varalta 28.1.1977 tehdyn ryhmävakuutussopimuksen 3 artiklan 3 kohdan mukainen velvollisuus ilmoittaa päätösehdotuksista, joiden perusteella saatetaan myöntää jokin takuu (sairauteen, työkyvyttömyyteen tai kuolemantapaukseen liittyvät kulut), vakuutuksenantajille ennen kuin niistä ilmoitetaan kyseisille henkilöille, ci koske päätöksiä, jotka on tehty sen jälkeen, kun lääketieteellistä lautakuntaa on kuultu.

Kun yhteisöjen tuomioistuimet valvovat lääketieteellisen lautakunnan antamien lausuntojen sääntöjenmukaisuutta, ne eivät valvo varsinaisia lääketieteellisiä arviointeja, joita on pidettävä lopullisina, kun niiden antaminen on tapahtunut sääntöjenmukaisesti, mutta ne voivat sitä vastoin valvoa tällaisen lautakunnan perustamisen ja toiminnan ja sen antaman lausunnon sääntöjenmukaisuutta. Tämän seikan osalta yhteisöjen tuomioistuin on toimivaltainen tutkimaan, onko lääketieteellisen lautakunnan lausunnossa perusteluja, joiden pohjalta voidaan tarkastella päätelmiin perustuvia arvioita, ja onko osoitettu, että lausunnossa olevien lääketieteellisten toteamusten ja lääketieteellisen lautakunnan päätelmien välillä on ymmärrettävä yhteys.

Tästä seuraa, että väitteet, jotka koskevat lääketieteellisen lautakunnan lausunnon sääntöjenmukaisuutta, voidaan tutkia riita-asiassa, joka on saatettu yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi tapaturmien ja ammattitautien varalta tehdyn ryhmävakuutussopimuksen 5 artiklan nojalla.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Rinnakkaistuontia syrjivä auton vuosimallin ilmoittamista koskeva järjestelmä

(EY:n perustamissopimuksen 30 artikla)

Tiivistelmä

Sellainen auton vuosimallin ilmoittamista koskeva jäsenvaltion säännöstö on ristiriidassa perustamissopimuksen 30 artiklan kanssa, jonka perusteella jäsenvaltion viranomaiset ja taloudelliset toimijat katsovat, että kahdesta samanmerkkisestä, samaa mallia olevasta ajoneuvosta, jotka on myyty tässä jäsenvaltiossa 30.6. jälkeen, vain rinnakkaistuontina maahan tuodun ajoneuvon ilmoittaminen seuraavan vuoden vuosimalliksi on kiellettyä. Tällaisella säännöstöllä haitataan kyseisten ajoneuvojen myyntiä, koska ne ilmoitetaan edellisen vuoden malleiksi, vaikka ne ovat samaa mallia kuin muut, ja näin ollen niiden jälleenmyyntiarvo tai niistä kolarien yhteydessä maksettavat korvaukset heikkenevät.

Tällainen säännöstö ei ole perusteltu myöskään kuluttajansuojaan tai hyvään kauppatapaan liittyvien näkökohtien vuoksi. Kuluttaja ei näet tämän säännöstön perusteella voi olla varma kahden eri vuosimallia olevan ajoneuvon ominaisuuksien eroista eikä kahden samaa mallia ja vuosimallia olevan ajoneuvon samanlaisuudesta.
25

Päätöksen 88/408 3 artiklan 1 kohdassa määritellään se osa maksusta, joka kattaa direktiivin 71/118, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 75/431, 3 artiklan 1 kohdan B alakohdan b alakohdassa tarkoitetun leikkaamotoiminnan tarkastuksen ja valvonnan. Tämä maksun kiinteäksi suuruudeksi on vahvistettu 3 ecua leikattavaksi tarkoitetulta, ennen luiden poistoa punnitulta lihatonnilta. Direktiivin 71/118 3 artiklan 1 kohdan B alakohdan b alakohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 75/431, täsmennetään ruhon osien tai luuttoman lihan osalta, että sen on oltava leikattu ja saatu liitteessä I olevan VIII luvun vaatimusten mukaisesti. Liitteessä I olevassa VIII luvussa määrätään leikattavaksi tarkoitettua lihaa koskevista vaatimuksista. Siinä täsmennetään muun muassa, mihin tiloihin leikattavaksi tarkoitettu tuore liha on sijoitettava, ja vaaditaan, että lihat on kuljetettava jäähdyttämöön heti, kun vaaditut leikkaus ja pakkaus on suoritettu.
24

Vastaavanlainen tarkoitus on välillisesti myös 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäisellä luetelmakohdalla, jossa vahvistetaan juuri taide- ja viihdepalvelujen tai niiden liitännäisten palvelujen suorituspaikaksi palvelujen tosiasiallinen suorituspaikka. Yhteisön lainsäätäjä on näin katsonut, että silloin kun yrittäjä tarjoaa palveluitaan maassa, jossa palvelut myös tosiasiallisesti suoritetaan ja jossa tilaisuuden järjestäjä suorittaa arvonlisäveron vyöryttääkseen verorasituksen loppukäyttäjälle, arvonlisävero, jonka määräytymisperusteena ovat kaikki palvelut, joiden hinta sisältyy loppukäyttäjän maksamaan palvelukokonaisuuden hintaan, on suoritettava kyseisessä maassa eikä siinä maassa, jossa yrittäjällä on liiketoimintansa kotipaikka.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Verotus - Sisäiset maksut - Satamamaksulle asetettu tuontilisä - Luokittelu sisäiseksi maksuksi eikä tuontitullia vaikutukseltaan vastaavaksi maksuksi - Edellytykset

(EY:n perustamissopimuksen 9, 12 ja 95 artikla)

2 Verotus - Sisäiset maksut - Satamamaksulle asetettu tuontilisä - Syrjintä kotimaisten ja toisesta jäsenvaltiosta tuotujen tuotteiden välillä - Syrjintäkiellon ulottuvuus

(EY:n perustamissopimuksen 95 artikla)

3 Verotus - Sisäiset maksut - Yhteisön oikeuden vastaiset maksut - Palauttaminen - Vanhentumisaika - Kansallisen oikeuden soveltaminen - Hyväksyttävyys - Edellytykset

(EY:n perustamissopimuksen 95 artikla)

Tiivistelmä

4 Tuontilisää, jolla korotetaan yleistä, jäsenvaltion kauppasatamien käytöstä perittävää tavaramaksua silloin, kun on kyse tuoduista tavaroista, on arvioitava perustamissopimuksen 95 artiklan eikä 9-13 artiklan perusteella, jos yleinen maksu, jolle lisä on asetettu, kuuluu sellaisten sisäisten maksujen yleiseen järjestelmään, jotka kohdistuvat tuoteluokkiin järjestelmällisesti objektiivisin kriteerein, joita sovelletaan riippumatta näiden tuotteiden alkuperästä, ja jos tuontilisä on olennainen osa maksua eikä erillinen maksu. Tämä viimeksi mainittu edellytys täyttyy, jos lisän määrä lasketaan prosenttiosuutena maksusta, jos lisä ja maksu peritään saman oikeudellisen perustan perusteella, samalla hetkellä ja samoilla arviointiperusteilla ja jos perimisen suorittaa sama yksikkö ja maksujen saajat ovat samat.

5 Perustamissopimuksen 95 artiklan vastaista on se, että jäsenvaltio asettaa toisesta jäsenvaltiosta laivalla tuotaville tavaroille 40 prosentin tuontilisän, jolla korotetaan yleistä tavaramaksua, joka peritään tavaroista, joita lastataan, puretaan tai muulla tavalla lasketaan merille tai maihin kyseisen jäsenvaltion satamissa tai näihin satamiin pääsemiseksi kunnostetuilla väylillä.

Tällaisia eriytettyjä maksuja, joiden korottamisen peruste on tuonti sinänsä, jolloin jo määritelmän mukaan kotimaiset tuotteet jäävät korkeampien maksujen soveltamisalan ulkopuolelle, ei voida pitää yhteensopivina yhteisön oikeuden kanssa.

6 Yhteisön oikeuden vastaista ei ole se, että perustamissopimuksen 95 artiklan rikkomiseen perustuvaan korvausvaatimukseen sovelletaan kansallista oikeussääntöä, jonka mukaan oikeus nostaa kanne, jolla pyritään perusteettomasti maksettujen maksujen palauttamiseen, vanhenee viiden vuoden määräajan kuluttua, vaikka tällä oikeussäännöllä siten estetään kyseisten maksujen palauttaminen kokonaan tai osittain.

Se, että kanteen nostamista varten on säädetty kohtuullinen määräaika, jonka noudattamatta jättämistä seuraa oikeudenmenetys, on perustavanlaatuisen oikeusvarmuuden periaatteen soveltamista, jonka ei voida katsoa tekevän mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi yhteisön oikeuden mukaisten oikeuksien käyttämistä.
Asia C-86/94

H. J. A. M. van Iersel (Pluimvee- en wildverwerkende industrie De Venhorst BV:n konkurssipesän toimitsijamies)

vastaan

Staatssecretaris van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij

College van Beroep voor het Bedrijfslevenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö

”Terveystarkastukset ja -valvonta — Leikkaamotoiminnan tarkastusmaksun suorittamisvelvollisuus”

Julkisasiamies F. G. Jacobsin 30 päivänä marraskuuta 1995 antama ratkaisuehdotus I-5263

Yhteisöjen tuomioistuimen (neljäs jaosto) 24 päivänä lokakuuta 1996 antama tuomio I-5273

Tuomion tiivistelmä

Maatalous – Jäsenvaltioiden terveyspolitiikkaa koskevan lainsäädännön lähentäminen – Tuoreen liban terveystarkastusten ja -valvonnan rahoittaminen – Direktiivi 85/73/ETY – Päätöksellä 88/408/ETY vahvistetut maksujen tasot – Leikkaamotoimintaan liittyvä maksun osa – Maksun rajoittaminen siihen lihamäärään, josta on poistettu luut ja joka on leikattu leikkaamossa

(Neuvoston direktiivi 85/73/ETY; neuvoston päätöksen 88/408/ETY 3 artiklan 1 kohta)

Tuoreen lihan terveystarkastuksesta ja -valvonnasta kannettavien maksujen rahoittamista koskevan direktiivin 85/73/ETY mukaisesti kannettavien maksujen suuruudesta tehdyn neuvoston päätöksen 88/408/ETY 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että siinä tarkoitettu maksun osa, joka kattaa leikkaamotoiminnan tarkastukset ja valvonnan, voidaan kantaa ainoastaan siitä lihamäärästä, josta eläimen teurastuksen ja lihan varastoinnin välillä olevan tuotantovaiheen aikana on poistettu luut ja joka on leikattu, eikä kaiken leikkaamossa olevan lihan perusteella riippumatta siitä, poistetaanko siitä luut ja leikataanko se.
Perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti nostettu kanne voi perustua vain sellaisiin syihin ja kanneperusteisiin, jotka on esitetty jo perustellussa lausunnossa. Tällaisen kanteen ollessa kyseessä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä on arvioitava yhteisön sellaisen lainsäädännön perusteella, joka oli voimassa komission kyseiselle jäsenvaltiolle perustellun lausunnon noudattamista varten asettaman määräajan päättyessä.

Kun yhteisön johdetun oikeuden säännölle on annettava tulkinta, sitä on tulkittava mahdollisuuksien mukaan siten, että se on yhteensoveltuva perustamissopimuksen määräysten kanssa. Täytäntöönpanoasetukselle on samoin annettava perusasetuksen kanssa yhteensoveltuva tulkinta, jos se on mahdollista. Samoin yhteisön tekemien kansainvälisten sopimusten ensisijaisuus yhteisön johdetun oikeuden teksteihin nähden edellyttää, että jälkimmäisille on annettava mahdollisuuksien mukaan näiden sopimusten kanssa yhteensoveltuva tulkinta.