FI Euroopan unionin virallinen lehti C 86/7

Valitus, jonka Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto on tehnyt 7.12.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-476/15, European Food v. EUIPO, 28.9.2016 antamasta tuomiosta

(Asia C-634/16 P)

(2017/C 086/09)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Rajh)

Muut osapuolet: European Food SA, Société des produits Nestlé SA

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa valituksenalaisen tuomion

— velvoittaa European Foodin korvaamaan viraston oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensiksi unionin yleinen tuomioistuin jätti ottamatta huomioon, että asetuksissa N:o 207/2009 (1) ja N:o 2868/95 (2) asetetaan kahdentyyppisiä määräaikoja virastossa esitettäville vaatimuksille: määräaikoja, jotka määritellään itse lainsäädännössä ja joita virasto ei siis voi pidentää, ja määräaikoja, joita virasto asettaa yksittäisissä tapauksissa menettelyn asianmukaiseksi järjestämiseksi ja joita voidaan, kun se on tapauksen erityisissä olosuhteissa tarkoituksenmukaista, pidentää osapuolten pyynnöstä. Unionin yleisen tuomioistuimen toteamus siitä, ettei ehdottomiin hylkäysperusteisiin perustuvassa mitättömyysmenettelyissä sovelleta määräaikaa, on tämän vuoksi virheellinen.

Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin otti virheellisesti huomioon asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohdan tarkoituksen ja vaikutuksen. Tätä artiklaa sovelletaan kaikkiin menettelyihin virastossa ja kaikkiin soveltuviin määräaikoihin, nimittäin i) määräaikoihin, joista säädetään suoraan asetuksissa N:o 207/2009 ja N:o 2868/95 ja ii) määräaikoihin, jotka EUIPO on asettanut harjoittaessaan toimivaltaansa järjestää menettelynsä.

Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin jätti asetuksen N:o 2868/95 50 säännön 1 kohdan kolmanteen alakohtaan keskittymällä ottamatta huomioon tämän säännön keskeisen merkityksen, joka sisältyy sen ensimmäiseen alakohtaan ja jonka mukaan valituslautakuntaa koskevat samat menettelylliset säännökset kuin valituksenalaista päätöstä tehnyttä osastoa. Ensimmäinen alakohta ei koske vain väitemenettelyjä, vaan kaikkia menettelyjä mukaan lukien mitättömyysmenettely.

Neljänneksi valituksenalaisessa tuomiossa rikottiin asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohtaa, kun siinä i) ei sovellettu tätä säännöstä viraston asettamiin määräaikoihin ja ii) vietiin valituslautakunnalta sen asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohdan mukainen toimivalta arvioida, ovatko ensimmäisen kerran esitetyt todisteet ”uusia” ja tarvittaessa käyttää harkintavaltaa näiden todisteiden hyväksyttävyyden osalta.

Lopuksi valituksenalaisessa tuomiossa horjutetaan osapuolten menettelyllisten oikeuksien välistä tasapainoa antamalla kullekin mitättömyysmenettelyn osapuolelle rajoittamaton oikeus esittää todisteita missä tahansa viraston menettelyn vaiheessa, mukaan lukien valitusmenettely. Tämä poistaa hakijan vastapuolelta yhden hallinnollisen tutkinnan vaiheen, kun hakija tietoisesti päättää olla esittämättä mitään – tai mitään relevantteja – tosiseikkoja tai todisteita mitättömyysosastossa. Lisäksi on kyse prosessiekonomian ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaamisesta, kun kullekin mitättömyysmenettelyn osapuolelle annetaan rajoittamaton oikeus esittää todisteita menettelyn jokaisessa vaiheessa.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL 2009, L 78, s. 1).

(2) Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annettu komission asetus (EY) N:o 2868/95 (EYVL 1995, L 303, s. 1).