Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kilpailu – Unionin oikeussäännöt – Asiallinen soveltamisala – Työehtosopimukset, joilla pyritään saavuttamaan sosiaalipolitiikan tavoitteet – Työehtosopimuksen lisäsopimus, jolla otetaan käyttöön terveydenhoitokulujen täydentävä korvausjärjestelmä – Viranomaisten päätös, jonka mukaan mainittuun järjestelmään liittyminen on pakollista, ei kuulu unionin oikeuden oikeussääntöjen asialliseen soveltamisalaan

(SEU 4 artiklan 3 kohta; SEUT 101 artiklan 1 kohta)

2. Kilpailu – Unionin oikeussäännöt – Yritys – Käsite – Laitos, joka hallinnoi terveydenhoitokulujen täydentävää korvausjärjestelmää – Yrityksen käsitteen piiriin kuulumisen edellytykset

(SEUT 101 ja SEUT 102 artikla)

3. Kilpailu – Julkiset yritykset ja yritykset, joille jäsenvaltiot myöntävät erityisoikeuksia tai yksinoikeuksia – Yritykset, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja – Laitos, joka hallinnoi terveydenhoitokulujen täydentävää korvausjärjestelmää – Asianomaisen toimialan yrityksillä oleva liittymisvelvollisuus, josta ei ole mahdollista vapautua, on hyväksyttävissä

(SEUT 102 ja SEUT 106 artikla)

Tiivistelmä

1. SEUT 101 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan ei kuulu luonteensa ja kohteensa vuoksi sopimus, joka on tehty työehtosopimuksen lisäsopimuksen muodossa ja siis tietyn toimialan työnantajia ja työntekijöitä edustavien etujärjestöjen kollektiivisten neuvottelujen tuloksena ja jolla otetaan kyseisellä alalla käyttöön terveydenhoitokulujen täydentävä korvausjärjestelmä, jolla parannetaan työntekijöiden työehtoja paitsi takaamalla heille riittävät varat sairauteen, työtapaturmaan, ammattitautiin tai äitiyteen liittyvien kulujen kattamiseksi myös vähentämällä kustannuksia, joista työntekijöiden olisi työehtosopimuksen puuttuessa pitänyt vastata. Tätä toteamusta ei voida kyseenalaistaa sillä, että tällaisen sopimuksen piiriin kuuluminen on pakollista kaikille jäsenvaltion asianomaisen toimialan yrityksille eikä kuulumisesta ole mahdollista saada vapautusta.

Tällainen sopimus ei kuulu SEUT 101 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, joten viranomaiset voivat vapaasti määrätä siitä, että sopimus on sitova myös sellaisten henkilöiden osalta, joita sopimus ei muodollisesti sido.

Tästä seuraa, ettei SEUT 101 artikla, luettuna yhdessä SEU 4 artiklan 3 kohdan kanssa, ole esteenä sille, että viranomaiset päättävät tietyn toimialan työnantajia ja työntekijöitä edustavien järjestöjen vaatimuksesta, että kollektiivisten neuvottelujen päätteeksi tehty sopimus, jossa määrätään kaikkien asianomaisen alan yritysten pakollisesta liittymisestä terveydenhoitokulujen täydentävään korvausjärjestelmään siten, ettei liittymisestä ole mahdollista vapautua, on yleissitova.

(ks. 31–33, 36, 38 ja 39 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Unionin kilpailuoikeutta koskevissa tapauksissa yrityksen käsitteellä tarkoitetaan jokaista yksikköä, joka harjoittaa taloudellista toimintaa, riippumatta yksikön oikeudellisesta muodosta ja rahoitustavasta. Taloudellista toimintaa on kaikki toiminta, jossa tavaroita tai palveluja tarjotaan tietyillä markkinoilla.

Siltä osin kuin terveydenhoitokulujen täydentävän korvausjärjestelmän mukaan kaikki jonkin talouden alan työntekijät kuuluvat pakollisen täydentävän sosiaaliturvan piiriin kyseisellä järjestelmällä on sosiaalinen tavoite. Vakuutusjärjestelmän sosiaalinen päämäärä ei kuitenkaan sellaisenaan riitä estämään kyseisen toiminnan luonnehtimista taloudelliseksi toiminnaksi. Kyseisen järjestelmän on myös voitava katsoa toteuttavan yhteisvastuuperiaatetta, ja sen on oltava sen käyttöön ottaneen valtion valvonnassa.

Niiden olosuhteiden, joissa jokin laitos on nimetty varmistamaan terveydenhoitokulujen täydentävän korvausjärjestelmän hallinnointi, ja sillä sitoumustaan koskevissa yksityiskohdissa olevan neuvotteluvaran perusteella, voitaisiin tällaista laitosta siitä huolimatta, ettei se tavoittele voittoa ja se toimii yhteisvastuuperiaatteen mukaisesti, pitää taloudellista toimintaa harjoittavana yrityksenä, jonka työmarkkinaosapuolet ovat valinneet rahoituksellisten ja taloudellisten näkökohtien perusteella muiden sellaisten yritysten joukosta, joiden kanssa se kilpailee tarjoamiensa sosiaalivakuutuspalvelujen markkinoilla.

(ks. 41, 42, 44–46, 64 ja 65 kohta)

3. Siltä osin kuin terveydenhoitokulujen täydentävän korvausjärjestelmän hallinnoinnista muodostuvaa toimintaa on pidettävä taloudellisena toimintana SEUT 102 ja SEUT 106 artiklaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että viranomaiset antavat sosiaalivakuutuslaitokselle yksinoikeuden hallinnoida kyseistä järjestelmää siten, ettei asianomaisen toimialan yrityksillä ole minkäänlaista mahdollisuutta vapautua siihen liittymisestä.

Tällaisen liittymisvelvollisuuden, josta ei ole mahdollista vapautua, poistaminen voisi näet johtaa siihen, että asianomaisen laitoksen on mahdotonta hoitaa sille uskottuja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä tehtäviään taloudellisesti tyydyttävissä olosuhteissa.

(ks. 80 ja 81 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)