Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sijoittautumisvapaus – Verolainsäädäntö – Yhtiövero – Verohuojennus – Kansallinen lainsäädäntö, jossa sallitaan maassa asuvan tytäryhtiön tappioiden vähentäminen mutta ei ulkomaalaisen tytäryhtiön tappioiden vähentämistä – Sallittavuus – Edellytykset

(SEUT 49 ja SEUT 54 artikla)

Tiivistelmä

SEUT 49 ja SEUT 54 artikla eivät ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa tytäryhtiönsä, joka on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon ja lopettanut toimintansa, kanssa sulautuneelta emoyhtiöltä evätään mahdollisuus vähentää verotettavasta tulostaan tappiot, jotka tytäryhtiölle ovat aiheutuneet sulautumista edeltävinä verovuosina, vaikka kyseisessä kansallisessa lainsäädännössä annetaan tämä mahdollisuus silloin, kun sulautuminen toteutetaan maassa asuvan tytäryhtiön kanssa. Tällainen lainsäädäntö on kuitenkin yhteensopimatonta unionin oikeuden kanssa, jos siinä ei tarjota emoyhtiölle mahdollisuutta näyttää toteen, että sen ulkomailla asuva tytäryhtiö on käyttänyt loppuun mahdollisuudet kyseisten tappioiden huomioon ottamiseksi, ja jos ei ole olemassa mahdollisuutta siihen, että joko tytäryhtiö itse tai kolmas osapuoli saisi ottaa ne huomioon tytäryhtiön asuinpaikkavaltiossa tulevien verovuosien osalta.

Mahdollisuus, joka jäsenvaltion lainsäädännössä tarjotaan maassa asuvalle emoyhtiölle ottaa huomioon maassa asuvan tytäryhtiön tappiot kyseisten yhtiöiden sulautuessa, tosin merkitsee emoyhtiön kannalta verotuksellista etua, kun taas tällaisen edun epääminen maassa asuvan emoyhtiön ja sen toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen tytäryhtiön välisissä suhteissa on omiaan tekemään sijoittautumisen viimeksi mainittuun valtioon vähemmän houkuttelevaksi ja siten saamaan emoyhtiön luopumaan perustamasta sinne tytäryhtiöitä. Lisäksi sellaisen maassa asuvan emoyhtiön tilanne, joka haluaa sulautua maassa asuvan tytäryhtiön kanssa, ja sellaisen maassa asuvan emoyhtiön tilanne, joka haluaa toteuttaa saman toimenpiteen ulkomailla asuvan tytäryhtiön kanssa, ovat tällaisen lainsäädännön päämäärän kannalta objektiivisesti toisiinsa rinnastettavia.

Yhtäältä tällainen erilainen kohtelu on kuitenkin oikeutettua, jos sillä tavoitellaan perussopimuksen kanssa sopusoinnussa olevia perusteltuja päämääriä, jotka liittyvät yleistä etua koskeviin pakottaviin syihin, kuten jäsenvaltioiden välisen verotusvallan jakautumisen säilyttämistä ja tappioiden kaksinkertaiseen vähentämiseen ja veronkiertoon liittyvien vaarojen välttämistä.

Tällaisella lainsäädännöllä voidaan toisaalta taata näiden päämäärien saavuttaminen. Sillä kuitenkin ylitetään se, mikä on tarpeen kyseisten tavoitteiden saavuttamiseksi olennaisilta osin, tilanteessa, jossa ulkomailla asuva tytäryhtiö on käyttänyt loppuun kaikki sen asuinpaikkavaltiossa olemassa olevat tappioiden huomioon ottamista koskevat mahdollisuudet.

Joka tapauksessa silloin, kun unionin oikeuden soveltaminen merkitsee sitä, että jäsenvaltiossa asuva emoyhtiö voi sulautumisen yhteydessä ottaa huomioon ulkomailla asuvan tytäryhtiönsä tappiot, säännöt, joiden perusteella lasketaan ulkomailla asuvan tytäryhtiön tappiot sitä varten, että maassa asuva emoyhtiö ottaa ne käyttöönsä sulautumisessa, eivät saa merkitä epäyhdenvertaista kohtelua suhteessa niihin laskusääntöihin, joita olisi sovellettu, jos sulautuminen olisi toteutettu maassa asuvan tytäryhtiön kanssa.

(ks. 31, 32, 35, 40, 46, 49, 56 ja 61 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta)