ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen on Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ilmaistu Euroopan unionin yleinen oikeusperiaate, joka on taattava kaikissa menettelyissä, mukaan lukien komissiossa yrityskeskittymien alalla käytävät menettelyt. Samoin on todettava, että kontradiktorinen periaate, joka kuuluu puolustautumisoikeuksiin, edellyttää sitä, että asianomainen yritys saa hallinnollisen menettelyn kuluessa ilmaista asianmukaisesti näkemyksensä esiin tuotujen tosiseikkojen ja olosuhteiden paikkansapitävyydestä ja merkityksestä sekä niistä asiakirjoista, joita komissio on käyttänyt väitteidensä tukena.

Tässä yhteydessä on mainittava, että komission päätöksessään, jossa kyseessä oleva yrityskeskittymä todettiin sisämarkkinoille soveltumattomaksi, käyttämä ekonometrinen analyysi perustui hallinnollisessa menettelyssä kontradiktorisen keskustelun kohteena olleesta ekonometrisestä mallista poikkeavaan ekonometriseen malliin. Vaikka on totta, että lopullisen ekonometrisen mallin ja niiden mallien, joista keskusteltiin hallinnollisessa menettelyssä, välillä voidaan löytää useita yhtäläisyyksiä, tehtyjä muutoksia ei voida kuitenkaan pitää vähäisinä.

Niinpä komissio ei voi väittää, ettei sillä ollut velvollisuutta antaa lopullista ekonometristä mallia tiedoksi asianomaiselle yritykselle ennen riidanalaisen päätöksen antamista.

Niinpä asianomaisen yrityksen puolustautumisoikeuksia loukattiin, joten riidanalainen päätös on kumottava, eikä mainitun yrityksen tarvitse osoittaa, että ilman tätä menettelyvirhettä riidanalainen päätös olisi ollut sisällöltään toisenlainen, vaan sen on osoitettava riittävällä tavalla, että sillä olisi voinut olla – edes vähäinen – mahdollisuus puolustautua paremmin, jos sillä olisi ennen kyseisen päätöksen antamista käytettävissään komission valitsema lopullinen ekonometrinen malli.

(ks. 198–200, 205, 209, 210 ja 215 kohta)
Jos yritys kyseenalaistaa sen, onko valtiontuen arviointia koskeva SEUT 108 artiklan 3 kohdan nojalla tai muodollisen tutkintamenettelyn lopuksi tehty päätös perusteltu, pelkästään se seikka, että yritystä voidaan pitää tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna osapuolena, jota asia koskee, ei riitä siihen, että kanne otettaisiin tutkittavaksi SEUT 263 artiklan neljännen kohdan perusteella. Sen on tällöin osoitettava, että sillä on erityinen asema. Näin on muun muassa silloin, kun asianomaisen päätöksen kohteena oleva tuki vaikuttaa huomattavasti yrityksen asemaan markkinoilla. Tästä on todettava, että yritys ei voi vedota pelkästään siihen, että se on tuensaajayrityksen kilpailija, vaan sen on lisäksi osoitettava, että kun otetaan huomioon, missä määrin se on mahdollisesti osallistunut menettelyyn ja miten merkittävällä tavalla sen asemaa markkinoilla on loukattu, se on tosiasiallisessa tilanteessa, jonka perusteella se voidaan yksilöidä samalla tavalla kuin se, jolle päätös on osoitettu.

Tällaisen vaikutuksen määrittelyn osalta pelkästään se seikka, että tällainen päätös on omiaan vaikuttamaan vallitseviin kilpailusuhteisiin asianomaisilla markkinoilla ja että yritys jollain tavalla kilpaili toimesta hyötyneen yrityksen kanssa, ei missään tapauksessa riitä siihen, että kyseisen toimen voitaisiin katsoa koskevan mainittua yritystä erikseen. Kyseisen yrityksen on esitettävä todisteita, jotka osoittavat sen kilpailutilanteen erityisyyden, ja osoitettava, että sen kilpailuasema on huomattavasti heikentynyt kyseisillä markkinoilla toimiviin muihin kilpaileviin yrityksiin nähden. Ei voida vain olettaa, että kyseinen yritys olisi lisännyt huomattavasti myyntiään kyseessä olevista toimenpiteistä hyötyä saaneen yrityksen poistuttua markkinoilta, ilman mitään näyttöä tämän väitteen tueksi, jos markkinat eivät ole keskittyneet ja niillä on lukuisia toimijoita. On esitettävä näyttöä siitä, että kyseinen tuki on auttanut tuensaajaa säilyttämään markkinaosuuksia, jotka olisivat muussa tapauksessa olleet itse kyseisen yrityksen markkinaosuuksia, ja että sille on näin ollen aiheutunut muihin kilpailijoihinsa nähden niin suuri tulonmenetys, että sen markkina-asemaan on kohdistunut huomattava vaikutus. Tästä on todettava, että sen toiseksi suurin markkina-asema heti tuensaajan jälkeen ei sellaisenaan riitä perustelemaan sen markkina-asemaan kohdistuneen huomattavan vaikutuksen olemassaoloa.

(ks. 44–47, 51 ja 52 kohta)
11.

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Iraniin kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet — Yhtiön johtajan kirjaaminen sellaisia henkilöitä ja yhteisöjä koskevaan luetteloon, joiden varat ja omaisuus on jäädytetty — Kirjaaminen, joka perustuu tietoliikennealan itsenäisen kansallisen sääntely- ja kilpailuviranomaisen aikaisempaan päätökseen, jolla yhtiölle määrättiin sakko — Rikkomukseen syyllistynyt ei ole sama — Oikeudelliset intressit eivät ole samoja — Ne bis in idem ‑periaatetta ei ole loukattu (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artikla; neuvoston päätökset 2013/124/YUTP ja 2014/205/YUTP; neuvoston asetukset N:o 206/2013 ja N:o 371/2014) (ks. 168–173 kohta)
3.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 40, 41 ja 65 kohta)
Kun tutkitaan väitettä, jonka rekisteröimättömän tavaramerkin tai muun elinkeinotoiminnassa käytetyn merkin haltija on tehnyt yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohdan perusteella, kysymystä siitä, missä määrin jäsenvaltiossa suojattu merkki antaa oikeuden kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttäminen, on tutkittava sovellettavan kansallisen oikeuden perusteella.

Tällaisessa tilanteessa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) on selvitettävä viran puolesta tässä tarkoituksessa hyödyllisiksi katsominsa keinoin tämä kansallinen lainsäädäntö, jos tällaiset tiedot ovat tarpeen rekisteröinnin hylkäysperusteen soveltamisedellytysten arvioimiseksi, mikä merkitsee sitä, että se ottaa niiden tosiseikkojen lisäksi, jotka väitemenettelyn asianosaiset ovat nimenomaisesti esittäneet, huomioon myös notorisia tosiseikkoja eli seikkoja, jotka kaikkien voidaan olettaa tuntevan tai joista voidaan saada tieto yleisesti saatavilla olevista lähteistä. Virastolla on tarvittaessa tämä velvollisuus selvittää viran puolesta kansallinen oikeus siinä tapauksessa, että sillä on jo tietoja kansallisesta oikeudesta joko sen sisällöstä esitettyjen väitteiden tai sellaisen asiassa toimitetun näytön johdosta, jonka todistusvoimaan on vedottu.

Tässä yhteydessä viraston on käytettävä kaikkia sille tarkastusvallan nojalla kuuluvia keinoja selvittääkseen, mikä on sovellettava kansallinen lainsäädäntö, ja tutkiakseen kantajan esittämien perusteluiden valossa tarkemmin kansallisen oikeuden, johon on vedottu, säännösten sisältöä ja ulottuvuutta joko viran puolesta tai pyytämällä kantajaa esittämään tukea väitteilleen.

(ks. 24, 31 ja 35 kohta)
3.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23–26 ja 68 kohta)
Kuviomerkkiä HOT ei olisi pitänyt rekisteröidä yhteisön tavaramerkiksi Nizzan sopimukseen pohjautuvan luokituksen luokkaan 3 kuuluvia ”hierontaöljyjä, geelejä” varten ja kyseisen luokituksen luokkaan 5 kuuluvia ”voiteluaineita (farmaseuttiseen käyttöön)” varten yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun ehdottoman hylkäysperusteen takia.

Sitä, onko merkki rekisteröitävissä yhteisön tavaramerkiksi, on arvioitava yksinomaan merkityksellisen säännöstön perusteella. Vaikka on toivottavaa, että sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ottaa huomioon kansallisten viranomaisten päätökset, jotka koskevat samanlaisia tavaramerkkejä kuin ne, joista sen on lausuttava, ja päinvastoin, SMHV:n velvollisuutena ei ole ottaa huomioon kyseisiä päätöksiä, mukaan lukien päätökset, joissa lausutaan samanlaisista tavaramerkeistä, ja jos se ottaa ne huomioon, kyseiset päätökset eivät sido sitä.

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun asetuksen N:o 44/2001, sellaisena kuin se on muutettuna, säännöksillä tai yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 109 artiklalla ei millään tavoin kumota tätä toteamusta. Kuten ilmenee muun muassa asetuksen N:o 44/2001 johdanto-osan 15 perustelukappaleesta, kyseisellä asetuksella pyritään nimittäin yksinomaan estämään se, että kahdessa jäsenvaltiossa annetaan keskenään ristiriitaisia tuomioita, eikä sitä sovelleta SMHV:hen. Asetuksen N:o 207/2009 109 artiklalla pyritään lisäksi välttämään se, että kansallisissa tuomioistuimissa nostetut loukkauskanteet, joista yksi perustuu yhteisön tavaramerkkiin ja toinen kansalliseen tavaramerkkiin, johtavat ristiriitaisiin ratkaisuihin. Se koskee näin ollen yksinomaan kyseisten tavaramerkkien suojan vaikutuksia eikä sen edellytyksiä.

Edellä mainittua toteamusta ei myöskään aseteta kyseenalaiseksi asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 2 kohdalla, jossa säädetään, että 1 kohdassa vahvistettuja ehdottomia hylkäysperusteita sovelletaan myös, vaikka ne ovat olemassa vain osassa unionia. Kansallinen rekisteröinnin epääminen perustuu nimittäin kansallisiin säännöksiin, jotka on pantu täytäntöön kansallisen menettelyn mukaisesti kansallisessa asiayhteydessä, eikä se siis merkitse sen tunnustamista, että jäsenvaltiossa on olemassa asetuksessa N:o 207/2009 tarkoitettu ehdoton hylkäysperuste.

(ks. 60, 62, 63 ja 65 kohta)
Asia T‑514/13

AgriCapital Corp.

vastaan

sisämarkkinoiden harmonisointivirasto

(tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

”Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin AGRI.CAPITAL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröidyt sanamerkit AgriCapital ja AGRICAPITAL — Suhteellinen hylkäysperuste — Palvelujen samankaltaisuuden puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta”

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 10.6.2015

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sekaannusvaaran arvioiminen – Yleisön tarkkaavaisuusaste (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkki AGRI.CAPITAL – Sanamerkit AgriCapital ja AGRICAPITAL (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Asianomaisten tavaramerkkien samankaltaisuus — Arviointiperusteet — Moniosainen tavaramerkki (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16, 17, 23 ja 24 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 29, 30 ja 54 kohta)
4.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa mainittujen perusteiden soveltamisalan päällekkäisyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) (ks. 47 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arviointi — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18–20 ja 58 kohta)
2.

Maatalous — Yhteinen maatalouspolitiikka — EMOTR:sta ja maaseuturahastosta maksettava rahoitus — Maaseudun kehittämistuki — Varhaiseläketukea koskeva mekanismi — Asetus N:o 1257/1999 ja asetus N:o 1698/2005 — Myöntämisedellytykset — Maatalouselinkeinon harjoittaminen ennen tilan luovutusta — Jäsenvaltioiden tarkastamisvelvollisuus (Neuvoston asetuksen N:o 1257/1999 10 artiklan 1 kohta ja 11 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1698/2005 23 artiklan 2 kohta) (ks. 48–50, 59–62, 67 ja 69 kohta)
Yhdistetyt asiat T‑492/13 ja T‑493/13

(julkaistu otteina)

Schmidt Spiele GmbH

vastaan

sisämarkkinoiden harmonisointivirasto

(tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

”Yhteisön tavaramerkki — Hakemukset seurapelien pelilautoja esittävien kuviomerkkien rekisteröimisestä yhteisön tavaramerkeiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 7 artiklan 3 kohta”

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 3.3.2015

Oikeudenkäyntimenettely – Suullinen käsittely – Suullisen käsittelyn järjestämistä koskevan hakemuksen jättämisajankohta ja -määräaika

(Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 135 artiklan 1–3 kohta ja 135 a artikla)

Unionin yleinen tuomioistuin voi työjärjestyksensä 135 a mukaan 135 artiklan 1 kohdassa ja tilanteen mukaan 135 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen kirjelmien antamisen jälkeen esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella ja asianosaisia kuultuaan päättää ratkaista kanteen ilman suullista käsittelyä, jollei jokin asianosaisista esitä pyyntöä, jossa yksilöidään syyt siihen, miksi se haluaa tulla kuulluksi. Tämä pyyntö on esitettävä kuukauden kuluessa siitä, kun asianosaiselle on ilmoitettu kirjallisen käsittelyn päättymisestä.

Kannekirjelmässä esitetty pyyntö on kuitenkin esitetty työjärjestyksen 135 a artiklan säännöksiin nähden ennenaikaisesti eikä sitä voida tästä syystä ottaa huomioon. Mainitun artiklan sanamuodosta ja systematiikasta ilmenee nimittäin, että istunnon järjestämistä koskevien pyyntöjen esittäminen ja unionin yleisen tuomioistuimen arviointi istunnon tarpeellisuudesta ovat mahdollisia vasta kirjallisen käsittelyn päätyttyä, jolloin asianosaisilla ja unionin yleisellä tuomioistuimella on käytössään koko asiakirja-aineisto ja kaikkien asianosaisten väitteet, joiden perusteella se voi ottaa kantaa istunnon tarpeellisuuteen. Prosessiekonomiaan liittyvillä syillä ei myöskään voida perustella istunnon järjestämistä koskevan pyynnön esittämistä ennen kirjallisen käsittelyn päättymisestä ilmoittamista, sillä unionin yleinen tuomioistuin voi työjärjestyksensä 135 a artiklan mukaan kirjallisen käsittelyn päättämisen jälkeen päättää asian ratkaisemisesta ilman suullista käsittelyä joka tapauksessa vasta, kun se on antanut asianosaisille mahdollisuuden vedota kyseiseen artiklaan.

(ks. 8–10 kohta)
7.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Eri hylkäysperusteiden tutkinta erikseen — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa mainittujen perusteiden soveltamisalojen päällekkäisyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) (ks. 52 kohta)
3.

Yhteisön tavaramerkki — Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys — Ehdottomat mitättömyysperusteet — Rekisteröiminen asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan vastaisesti — Sana- ja kuviomerkki WATT (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 28, 32–34, 38 ja 43 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22–24 ja 64 kohta)
Asia T‑53/13

(julkaistu otteina)

Vans, Inc.

vastaan

sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

”Yhteisön tavaramerkki — Hakemus aaltoviivaa esittävän kuviomerkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Käytön perusteella syntyneen erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta — Asetuksen N:o 207/2009 76 artikla — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla”

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 6.11.2014

Yhteisön tavaramerkki – Menettelysäännökset – Tosiseikkojen tutkiminen viran puolesta – Uuden tavaramerkin rekisteröiminen – Viraston suorittama todisteiden pintapuolinen tarkastelu taikka se, ettei virasto ole ottanut huomioon tiettyjä todisteita – Asetuksen N:o 207/2009 76 artiklaa ei ole rikottu

(Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohta)

Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohdan mukaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) tutkijoiden ja valituslautakuntien on tutkittava tosiseikat viran puolesta. Tästä seuraa, että viraston toimivaltaiset elimet voivat joutua perustamaan päätöksensä seikkoihin, joihin yhteisön tavaramerkin rekisteröintiä hakenut hakija ei ole vedonnut. Virasto rikkoo lisäksi asetuksen N:o 207/2009 76 artiklaa, mikäli se kieltäytyy ottamasta huomioon osapuolten ajoissa esittämiä väitteitä tai todisteita.

Valituslautakunnan suorittamaa todisteiden pintapuolista tarkastelua ei voida pitää asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan menettelysäännöksen rikkomisena. Osapuolen toimittamien todisteiden virheellinen arviointi voi mahdollisesti merkitä käsiteltävässä asiassa sovellettavan aineellisen säännöksen rikkomista.

Pelkästään siksi, että valituslautakunta ei ole toistanut kaikkia osapuolen väitteitä eikä maininnut kaikkia osapuolen esittämiä todisteita taikka antanut vastausta kaikkien näiden väitteiden ja todisteiden osalta, ei voida päätellä, että se on kieltäytynyt ottamasta niitä huomioon.

Pelkästään sitä seikkaa, että valituslautakunnalta saattoi jäädä huomaamatta tiettyjen asiakirjojen sisältö, ei siten voida pitää asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan menettelysäännöksen rikkomisena. Kyse on hakijan toimittamien todisteiden virheellisestä arvioinnista, joka voi mahdollisesti merkitä aineellisen säännöksen rikkomista. Valituslautakunnan suorittaman mainitun virheellisen arvioinnin mahdollisia seurauksia on tarkasteltava tutkittaessa sitä, onko valituslautakunnan päätös perusteltu.

(ks. 12, 17 ja 20–22 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 14, 16, 20, 48 ja 53 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Suhteelliset mitättömyysperusteet – Aikaisemman tavaramerkin, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten, olemassaolo – Sanamerkit AYUR ja AYUS (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 15, 19, 22, 27, 29–40, 44–47 ja 51–54 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Asianomaisten tavaroiden tai palvelujen samankaltaisuus – Arviointiperusteet – Tavaroiden täydentävyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23 ja 24 kohta)

4. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Asianomaisten tavaramerkkien samankaltaisuus – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 41 ja 45 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 23.11.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 2296/2011-4), joka koskee Munindra Holding BV:n ja Three-N-Products Private Ltd:n välistä väitemenettelyä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Three-N-Products Private Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.