Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Televiestintäala - Avoimen televerkon tarjoaminen - Direktiivi 90/387/ETY - Säännös, jonka mukaan jäsenvaltioiden on asetettava muutoksenhakuelimiä - Direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti - Seuraukset - Kansallisen tuomioistuimen velvollisuus tutkia muutoksenhakumahdollisuuden olemassaolo voimassa olevan kansallisen oikeuden mukaan - Muutoin toimivaltaisen tuomioistuimen toimivallan poissulkevan kansallisen säännöksen soveltamatta jättäminen

(EY 10 artikla; neuvoston direktiivin 90/387/ETY 5 a artiklan 3 kohta)

2. Kilpailu - Julkiset yritykset ja yritykset, joille jäsenvaltiot myöntävät erityisoikeuksia tai yksinoikeuksia - Televiestintäala - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan on mahdollista myöntää tietyltä taajuusalueelta lisätaajuuksia määräävässä asemassa olevalle julkiselle yritykselle ilman erillistä maksua, vaikka uusi operaattori on joutunut suorittamaan maksun saman taajuusalueen käytöstä - Määräävän markkina-aseman väärinkäytölle edellytykset luova toimenpide ei ole hyväksyttävissä, jollei aiemmin tältä julkiselta yritykseltä peritty maksu ole taloudellisesti yhtäläinen siihen maksuun nähden, jonka sen kilpailija on suorittanut markkinoille päästäkseen

(EY 82 artikla ja EY 86 artiklan 1 kohta)

3. Kilpailu - Julkiset yritykset ja yritykset, joille jäsenvaltiot myöntävät erityisoikeuksia tai yksinoikeuksia - Televiestintäala - Direktiivi 96/2/EY - Matkaviestintä ja henkilökohtainen viestintä - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan on mahdollista myöntää tietyltä taajuusalueelta lisätaajuuksia määräävässä asemassa olevalle julkiselle yritykselle ilman erillistä maksua, vaikka uusi operaattori on joutunut suorittamaan maksun saman taajuusalueen käytöstä - Toimenpide ei ole hyväksyttävissä, jollei aiemmin tältä julkiselta yritykseltä peritty myös lisätaajuudet kattava maksu ole taloudellisesti yhtäläinen siihen maksuun nähden, jonka sen kilpailija on suorittanut markkinoille päästäkseen tai jollei alun perin myönnettyjä taajuuksia ole käytetty loppuun - Mainitunlaisen taajuuksien myöntämisen tietyn ajan kuluttua tai operaattorille alun perin myönnettyjen taajuuksien loppuun käyttämisen jälkeen sallivan lainsäädännön hyväksyttävyys

(Komission direktiivin 96/2/EY 2 artiklan 3 ja 4 kohta)

4. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Televiestintäala - Yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteiset puitteet - Direktiivi 97/13/EY - Myöntämismenettelyt - Syrjintäkielto

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/13/EY 9 artiklan 2 kohta ja 11 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Kansallisen oikeuden tulkitsemiseksi telepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta saamalla aikaan avoimen verkon tarjoaminen annetun direktiivin 90/387/ETY mukaisesti ja yksityisten oikeuksien tosiasiallisen suojan takaamiseksi kansallisen tuomioistuimen on varmistettava, että asiaa koskevissa kansallisissa säännöksissä yksityisille annetaan telepalvelujen tarjoamista koskevien lupien antamisesta vastaavan kansallisen sääntelyviranomaisen päätösten osalta mahdollisuus muutoksenhakuun, joka täyttää mainitun direktiivin 5 a artiklan 3 kohdan vaatimukset. Jos artiklan vaatimusten mukainen tulkinta kansallisesta oikeudesta ei ole mahdollinen, mainitut vaatimukset täyttävän kansallisen tuomioistuimen, joka olisi toimivaltainen tutkimaan muutoksenhaun kansallisen sääntelyviranomaisen päätöksiin, ellei sitä estäisi kansallinen säännös, jossa nimenomaisesti suljetaan pois sen toimivalta, on jätettävä tämä soveltamatta.

Jos nimittäin yksityisille oikeuksia antavaa direktiivin säännöstä ei ole saatettu kansallisen oikeusjärjestyksen osaksi, jäsenvaltioiden direktiiviin perustuva velvoite saavuttaa siinä säädetty tavoite sekä niiden velvollisuus EY 10 artiklan nojalla toteuttaa kaikki yleis- ja erityistoimenpiteet, jotka ovat aiheellisia tämän velvoitteen täyttämisen varmistamiseksi, kohdistuu kaikkiin jäsenvaltioiden viranomaisiin, mukaan lukien tuomioistuimet niiden toimivallan rajoissa. Tästä seuraa, että kansallisen tuomioistuimen on kansallista lainsäädäntöä soveltaessaan, riippumatta siitä, onko kyse direktiiviä edeltävistä vai sen jälkeen annetuista säännöksistä, tulkittava kansallista lainsäädäntöä mahdollisimman pitkälle direktiivin sanamuodon ja tarkoituksen mukaisesti, jotta direktiivillä tavoiteltu tulos saavutetaan ja jotta se siten noudattaa EY 249 artiklan kolmatta kohtaa.

Jos tällainen direktiivin mukainen tulkinta kansallisesta oikeudesta ei ole mahdollinen, kansallisen tuomioistuimen velvollisuutena on soveltaa täysimääräisesti yhteisön oikeutta ja suojata siinä yksityisille annettuja oikeuksia ja tarvittaessa jättää soveltamatta säännöksiä siltä osin kuin niiden soveltaminen johtaisi yksittäistapauksessa yhteisön oikeuden vastaiseen lopputulokseen, kun taas sen jättäminen soveltamatta tekee kansallisesta oikeudesta yhdenmukaisen yhteisön oikeuden kanssa.

( ks. 38, 40 ja 42 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta )

2. Jäsenvaltio rikkoo EY 86 artiklan 1 kohdassa ja EY 82 artiklassa asetettuja kieltoja, jos se saa lailla, asetuksella tai hallinnollisilla toimenpiteillä aikaan tilanteen, jossa julkinen yritys tai yritys, jolle se on myöntänyt erityisoikeuksia tai yksinoikeuksia, väistämättä syyllistyy määräävän markkina-asemansa väärinkäyttöön. Tällaisesta väärinkäytöstä on kyse, mikäli määräävässä asemassa oleva yritys pyrkii vääristyneellä kilpailulla eli kilpailulla, jossa talouden toimijoiden mahdollisuuksien yhtäläisyyttä ei ole varmistettu, vahvistamaan tätä asemaa tai laajentaa sitä lähimarkkinoille, jotka kuitenkin ovat erilliset.

Tämän johdosta EY 82 artikla ja EY 86 artiklan 1 kohta ovat lähtökohtaisesti esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan on mahdollista myöntää tietyltä taajuusalueelta ilman erillistä maksua lisätaajuuksia määräävässä asemassa olevalle julkiselle yritykselle, jolla jo on lupa samojen telepalvelujen suorittamiseen toisella taajuusalueella, vaikka kyseisille markkinoille tulleen uuden tulokkaan oli suoritettava maksu saadakseen luvan tarjota palveluja ensin mainitulla taajuusalueella. Mainitut määräykset eivät kuitenkaan ole esteenä tällaiselle kansalliselle lainsäädännölle, mikäli tälle julkiselle yritykselle määrätty maksu luvasta, mukaan luettuna myöhempi lisätaajuuksien antaminen ilman lisämaksua, on taloudellisesti katsoen ilmeisen yhtäläinen siihen maksuun nähden, joka määrättiin uudelle tulokkaalle.

( ks. 80-83 ja 95 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta )

3. Kilpailusta telemarkkinoilla annetun direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta matkaviestinnän ja henkilökohtaisen viestinnän osalta annetun direktiivin 96/2/EY 2 artiklan 3 ja 4 kohdasta ilmenee, että jäsenvaltiot voivat ulottaa voimassa olevien digitaalisten langattomien telepalvelujen tarjoamista varten olevien lupien soveltamisalan digitaalisten langattomien GSM 900- ja DCS 1800 -standardien mukaisten telejärjestelmien yhdistelmiin ainoastaan siinä tapauksessa, että tällainen ulottaminen on perusteltua, jotta varmistettaisiin asianomaisilla markkinoilla kilpailevien operaattoreiden välinen tehokas kilpailu.

Tästä seuraa, että nämä säännökset ovat lähtökohtaisesti esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan on mahdollista myöntää DCS 1800 -standardille varatulta taajuusalueelta ilman erillistä maksua lisätaajuuksia määräävässä asemassa olevalle julkiselle yritykselle, jolla jo on lupa GSM 900 -standardiin perustuvien digitaalisten langattomien telepalvelujen suorittamiseen, vaikka kyseisille markkinoille tulleen uuden tulokkaan oli suoritettava maksu DCS 1800 -standardin mukaisiin langattomiin digitaalisiin telepalveluihin annettavan luvan saannista. Mainitut säännökset eivät kuitenkaan ole esteenä tällaiselle lainsäädännölle, mikäli tälle julkiselle yritykselle määrätty maksu GSM 900 -luvasta, mukaan luettuna myöhempi taajuuksien antaminen DCS 1800 -standardille varatulta taajuusalueelta ilman lisämaksua, on taloudellisesti katsoen ilmeisen yhtäläinen siihen maksuun nähden, joka määrättiin DCS 1800 -luvan saaneelle kilpailijalle. Ne eivät myöskään ole esteenä lainsäädännölle, jonka mukaan vähintään kolmen vuoden kuluttua DCS 1800 -luvan saannista tai ennen samaisen ajan umpeutumista saadaan tällä tavoin myöntää rajallisesti lisätaajuuksia, jos GSM 900 -luvan saaneen kyseisen julkisen yrityksen tilaajakapasiteetti on kaikkien taloudellisesti hyväksyttävien teknisten mahdollisuuksien hyödyntämisen jälkeen loppuun käytetty.

( ks. 98, 105 ja 112 kohta sekä tuomiolauselman 3 ja 4 kohta )

4. Telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/13/EY 9 artiklan 2 kohdassa ja 11 artiklan 2 kohdassa oleva operaattoreita koskeva syrjintäkielto ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan on mahdollista antaa tietyltä taajuusalueelta ilman erillistä maksua lisätaajuuksia operaattoreille, joilla jo on lupa toisella taajuusalueella, vaikka ensin mainitulla taajuusalueella telepalveluihin annetun luvan saaneelle operaattorille maksu määrättiin, mikäli olemassa oleville operaattoreille määrätty maksu, mukaan luettuna myöhempi lisätaajuuksien antaminen ilman lisämaksua, on taloudellisesti katsoen ilmeisen yhtäläinen siihen maksuun nähden, joka määrättiin uudelle tulokkaalle.

( ks. 118 kohta ja tuomiolauselman 5 kohta )