Henkilöstöasian tiivistelmä



Henkilöstöasian tiivistelmä

Tiivistelmä

1. Henkilöstökanne – Oikeussuojan tarve – Kanne peruutetusta päätöksestä – Kumoamisen ja peruuttamisen vaikutukset

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)

2. Virkamiehet – Palvelukseen ottaminen – Kilpailu – Tutkintoihin ja kokeisiin perustuva kilpailu – Yliopistotutkinnon vaatimus – Yliopistotutkinnon käsite – Arviointi sen valtion lainsäädännön kannalta, jossa opinnot on suoritettu – Valintalautakunnan ja nimittävän viranomaisen harkintavalta – Tuomioistuinvalvonnan rajat

1. Päätöksen peruuttaminen johtaa sen poistumiseen taannehtivin vaikutuksin, kun taas päätöksen kumoaminen johtaa sen poistumiseen jatkossa. Tästä seuraa, että vaikka kanne, joka on nostettu päätöksestä, joka on peruutettu ennen kyseisen kanteen nostamista on lähtökohtaisesti vailla tarkoitusta ja on hylättävä, koska se ei täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, virkamies säilyttää oikeussuojan tarpeen sellaisen päätöksen riitauttamisen osalta, joka on vain kumottu ja jota ei ole peruutettu, kun siitä, että virkamiestuomioistuin kumoaa tämän toimenpiteen, voi sellaisenaan aiheutua oikeudellisia seurauksia.

(ks. 28 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: yhdistetyt asiat T‑480/93 ja T‑483/93, Antillean Rice Mills ym. v. komissio, 14.9.1995, 60 kohta

2. Tutkintoihin ja kokeisiin perustuvan kilpailun valintalautakunta on vastuussa sen arvioimisesta tapauskohtaisesti, vastaavatko kunkin hakijan esittämät tutkintotodistukset tai hänen osoittamansa työkokemus henkilöstösäännöissä ja kilpailuilmoituksessa edellytettävää tasoa. Jos palvelukseen ottamista varten järjestettäviin kilpailuihin sovellettavassa asetuksessa tai direktiivissä tai kilpailuilmoituksessa ei toisin säädetä, vaatimus yliopistotutkinnosta, joka on avoimen kilpailun osallistumisen edellytys, on väistämättä ymmärrettävä merkityksessä, joka tälle ilmaisulle on annettu sen jäsenvaltion omassa lainsäädännössä, jossa hakija on suorittanut opinnot, joihin hän vetoaa.

Kun erityisesti on kyse siitä, miten tutkinto liittyy kilpailun alaan tai vaaditun työkokemuksen luonteeseen ja kestoon, unionin tuomioistuimet katsovat, että valintalautakunnalla on laaja harkintavalta ja että virkamiestuomioistuimen on rajoituttava vain sen tarkastamiseen, että tämän toimivallan käyttämisessä ei ole tapahtunut ilmeistä arviointivirhettä.

Sitä vastoin kun on saatava tietää, tunnistetaanko tutkinto sen valtion lainsäädännössä, jossa se on myönnetty, tai vastaako se tämän lainsäädännön kannalta kilpailuilmoituksessa edellytettyä tasoa, unionin tuomioistuimet katsovat, että se, miten valintalautakunta kansallista lainsäädäntöä tulkitsee, ei kuulu sen laajan harkintavallan piiriin ja että unionin tuomioistuinten on päinvastoin kohdistettava siihen täyttä tuomioistuinvalvontaa arviointivirheiden osalta.

Samoja periaatteita on sovellettava tilanteisiin, joissa nimittävä viranomainen katsoo, toisin kuin kilpailun valintalautakunta on aikaisemmin katsonut, että hakijan tutkintoa ei tunnisteta sen valtion lainsäädännössä, jossa se on myönnetty tai se ei täytä tämän lainsäädännön kannalta kilpailuilmoituksessa vaadittua tasoa. Millään ei nimittäin voida perustella sitä, että tällaisessa tapauksessa unionin tuomioistuimet rajoittavat valvontansa koskemaan pelkkää nimittävän viranomaisten päätösten ilmeistä arviointivirhettä vaikka valintalautakunnan päätöksiin puolestaan sovelletaan täyttä tuomioistuinvalvontaa arviointivirheiden osalta.

(ks. 45 ja 48–52 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑158/89, Van Hecken v. CES, 28.11.1991, 22 kohta; asia T‑16/90, Panagiotopoulou v. parlamentti, 11.2.1992, 50–53 kohta; asia T‑82/92 Cortes Jimenez ym. v. komissio, 3.3.1994, 33 kohta; asia T‑299/97, Alonso Morales v. komissio, 9.12.1999, 60 kohta

Virkamiestuomioistuin: asia F‑83/07, Zangerl-Posselt v. komissio, 30.11.2009, 51 kohta; asia F‑83/11, Cristina v. komissio, 20.6.2012, 67 kohta