Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kumoamiskanne – Oikeussuojan tarve – Valtiontuen edunsaajayrityksen nostama kanne komission päätöksestä, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi – Päätös ei ole tuensaajana olevalle yritykselle epäedullinen

(EY 87 artiklan 1 kohta, EY 88 artiklan 3 kohta sekä EY 230 ja EY 234 artikla)

2. Valtiontuki – Tukisuunnitelmat – Tuen myöntäminen EY 88 artiklan 3 kohdassa määrätyn kiellon vastaisesti – Komission myöhempi päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi – Palauttamisvaatimusta käsittelevien kansallisten tuomioistuinten velvollisuudet

(EY 88 artiklan 3 kohta)

3. Kilpailu – Yhteisön oikeussäännöt – Ne, joille ne on osoitettu – Yritykset – Käsite – Taloudellisen toiminnan harjoittaminen – Lentoaseman infrastruktuurien hallinnointi – Kiitoratojen rakentaminen tai laajentaminen – Kuuluminen taloudellisen toiminnan harjoittamiseen

4. Valtiontuki – Käsite – Oikeudellinen luonne – Tulkitseminen objektiivisin perustein – Komission mahdollisuus antaa suuntaviivoja – Suuntaviivoissa tarkoitetun lentoasema-alan taloudellisen aseman ja kilpailuaseman kehitys – Vaikutukset

(EY 87 artiklan 1 kohta)

5. Valtiontuki – Perustamissopimuksen määräykset – Soveltamisala – Yksityiset tai julkiset yritykset – Sovellettavuus julkisten investointien välineisiin

(EY 86 artiklan 2 kohta ja EY 87 artikla)

6. Valtiontuki – Käsite – Valtion varoista rahoitettu tuki – Mahdollisuus pitää julkista elintä samanaikaisesti valtiontuen antajana ja saajana

(EY 87 artiklan 1 kohta)

7. Valtiontuki – Olemassa olevat tuet ja uudet tuet – Yhteismarkkinoiden kehitys – Käsite – Taloudellisten ja oikeudellisten olosuhteiden muutos kyseisen toimenpiteen kohteena olevalla alalla

(EY 88 artikla; neuvoston asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdan v alakohta)

8. Valtiontuki – Perustamissopimuksessa komissiolle annettu asema – Tuomioistuinvalvonta

(EY 7 artiklan 1 kohdan toinen alakohta sekä EY 87 ja EY 88 artikla)

9. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Ristiriita – Vaikutukset – Komission päätös, jossa valtiontuki todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi – Päätöksen päätösosassa ilmoitetun ja päätöksen perusteluissa ilmoitetun tuen määrän välinen ristiriita

(EY 253 artikla)

Tiivistelmä

1. Luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nostama kumoamiskanne voidaan ottaa tutkittavaksi ainoastaan sillä edellytyksellä, että kantajalla on tarve saada riitautettu toimi kumotuksi. Tämän tarpeen on oltava jo syntynyt ja edelleen olemassa, ja sitä on arvioitava sillä hetkellä, kun kanne on nostettu.

Se, että komission päätöksessä tuen todetaan soveltuvan yhteismarkkinoille eikä päätös siten lähtökohtaisesti ole tuensaajina oleville yrityksille epäedullinen, ei kuitenkaan yksinään vapauta unionin tuomioistuimia tutkimasta valtiontukia koskevissa asioissa, aiheutuuko komission arvioinnista sellaisia sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat koskea kyseisten yritysten etua.

Sillä seikalla, ettei komission päätös vastaa kantajien hallinnollisessa menettelyssä esittämää näkemystä, ei yksinään ole sellaisenaan mitään sellaisia sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voisivat koskea niiden etua, eikä siitä siten voi sellaisenaan johtua, että niillä olisi oikeussuojan tarve. Valtiontukien valvontamenettely on nimittäin sen systematiikka huomioon ottaen tuen myöntämisestä vastuussa olevaa jäsenvaltiota vastaan aloitettu menettely. Tuensaajina olevia yrityksiä ja tukia myöntäviä alueellisia yksiköitä sekä tuensaajien kilpailijoita pidetään tässä menettelyssä ainoastaan henkilöinä, joita asia koskee. Tällaisia kantajia ei myöskään missään tapauksessa ole jätetty täysin ilman tuomioistuimissa annettavaa tehokasta oikeussuojaa komission sellaista päätöstä vastaan, jossa pääomasijoitus on määritetty valtiontueksi. Vaikka nimittäin kumoamiskanne jätetään tutkimatta, mikään ei estä niitä ehdottamasta kansalliselle tuomioistuimelle sen käsitellessä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevaa asiaa, jossa niihin mahdollisesti kohdistetaan vaatimuksia, jotka koskevat vastuuta niiden mitättömäksi väittämän pääomasijoituksen mitättömyyden seurauksista, että kyseinen tuomioistuin esittäisi EY 234 artiklan nojalla ennakkoratkaisupyynnön komission päätöksen pätevyydestä siltä osin kuin päätöksessä todetaan, että kyseinen toimenpide on valtiontukea.

Kantaja ei myöskään voi vedota tuleviin ja epävarmoihin tilanteisiin perustellakseen tarvettaan saada kumottua riidanalainen toimi. Se, että kantaja viittaa pääomasijoituksen väitetyn mitättömyyden ”mahdollisiin” yhtiöoikeudellisiin ja insolvenssioikeudellisiin seurauksiin eikä varmoihin seurauksiin, ei siten riitä oikeussuojan tarpeen tunnustamiseksi.

(ks. 46, 49, 50, 55, 58 ja 63 kohta)

2. Jos tuki on myönnetty EY 88 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen vastaisesti, kansallinen tuomioistuin saattaa joutua toisen toiminnanharjoittajan vaatimuksesta ratkaisemaan kysymyksen myönnettyjen taloudellisten tukien täytäntöönpanotoimien pätevyydestä ja tukien takaisinperinnästä vielä sen jälkeenkin, kun komissio on tehnyt myönteisen päätöksen. Sellaisessa tapauksessa kansallisen tuomioistuimen on unionin oikeuden mukaan määrättävä asianmukaisista toimenpiteistä, joilla sääntöjenvastaisuuden vaikutukset voidaan tehokkaasti korjata, mutta unionin oikeudessa ei aseteta sille edes silloin, kun kyse ei ole poikkeuksellisista olosuhteista, velvollisuutta määrätä sääntöjenvastainen tuki perittäväksi takaisin kokonaisuudessaan. Samassa tapauksessa kansallisen tuomioistuimen on unionin oikeuden perusteella määrättävä tuensaaja maksamaan korkoa sääntöjenvastaisuuden ajalta. Kansallisen oikeutensa yhteydessä se voi tarvittaessa määrätä lisäksi sääntöjenvastaisen tuen takaisin perimisestä, tämän kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltion oikeutta toteuttaa kyseinen tuki uudestaan myöhemmin. Se saattaa samoin joutua hyväksymään vaatimuksia, jotka koskevat tuen sääntöjenvastaisuudesta aiheutuneiden vahinkojen korvaamista. Jos tuen sääntöjenvastaista toteuttamista näin ollen seuraa komission myönteinen päätös, unionin oikeus ei estä sitä, että tuensaaja voi yhtäältä vaatia tulevaisuudessa maksettavan tuen maksamista ja toisaalta pitää sille ennen myönteistä päätöstä myönnetyn tuen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta niitä johtopäätöksiä, jotka on tehtävä liian aikaisin maksetun tuen sääntöjenvastaisuudesta.

(ks. 60 kohta)

3. Kilpailuoikeudelliseen yrityksen käsitteeseen kuuluvat kaikki taloudellista toimintaa harjoittavat yksiköt riippumatta niiden oikeudellisesta muodosta tai rahoitustavasta. Taloudellista toimintaa on kaikki toiminta, jossa tavaroita tai palveluja tarjotaan tietyillä markkinoilla.

Lentoaseman infrastruktuurien hallinnointi on taloudellista toimintaa erityisesti silloin, kun yritys tarjoaa lentoasemapalveluja sellaista palkkiota vastaan, joka kertyy muun muassa lentoasemamaksuista, joita on pidettävä vastikkeena lentoaseman toimiluvan haltijan suorittamista palveluista.

Se, että yritys pitää alueellista lentoasemaa eikä kansainvälistä lentoasemaa, ei voi kyseenalaistaa sitä, että sen harjoittama toiminta on taloudellista, sillä toiminta muodostuu palvelujen tarjoamisesta maksua vastaan alueellisten lentoasemapalvelujen markkinoilla.

Kiitoradan toiminta kuuluu osana lentoasemaa pitävän yrityksen taloudelliseen toimintaan erityisesti silloin, kun kiitorataa käytetään kaupallisiin tarkoituksiin.

Arvioitaessa sitä, onko kiitoradan laajentamisen julkiseen rahoitukseen liittyvä yrityksen toiminta taloudellista toimintaa, infrastruktuurin rakentamiseen tai laajentamiseen liittyvää toimintaa ei pidä erottaa sen myöhemmästä käyttämisestä, ja se seikka, onko rakennettavan infrastruktuurin myöhempi käyttö taloudellista toimintaa vai ei, ratkaisee välttämättä myös sen, millaista toimintaa laajentaminen on. Lasku- ja nousukiitoradat ovat nimittäin keskeisiä tekijöitä lentoaseman pitäjän harjoittamassa taloudellisessa toiminnassa. Lasku- ja nousukiitoratojen rakentaminen mahdollistaa siten lentoasemalle sen pääasiallisen taloudellisen toiminnan harjoittamisen taikka lisäkiitoradan rakentamisen tai olemassa olevan kiitoradan laajentamisen yhteydessä sen kehittämisen.

(ks. 88, 89 ja 93–96 kohta)

4. Kysymys siitä, onko tuki perustamissopimuksessa tarkoitettua valtiontukea, on ratkaistava objektiivisin perustein, jotka arvioidaan ajankohtana, jolloin komissio tekee päätöksensä. Vaikka komission valtiontukien alalla antamat puitteet ja tiedonannot sitovat sitä, näin on vain siinä määrin kuin näillä toimilla ei poiketa perustamissopimuksen määräysten moitteettomasta soveltamisesta, eikä näitä puitteita ja tiedonantoja voida tulkita tavalla, jolla supistettaisiin EY 87 ja EY 88 artiklan ulottuvuutta tai joka olisi ristiriidassa niillä tavoiteltujen päämäärien kanssa.

EY 87 ja EY 88 artiklan sekä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artiklan soveltamista lentoliikenteen alan valtiontukiin koskevassa tiedonannossaan komissio on aikaisemmin katsonut infrastruktuurihankkeiden toteuttamisen lentoasema-alalla olevan yleispoliittinen toimenpide, jonka valvomiseen sillä ei ole ollut toimivaltaa perussopimuksen valtiontukisääntöjen nojalla.

Lentoasema-alalla on kuitenkin tapahtunut muutoksia, jotka koskevat erityisesti sen organisaatiota, taloudellista asemaa ja kilpailuasemaa. Lisäksi asiassa T-128/98, Aéroports de Paris vastaan komissio, 12.12.2000 annetusta ja asiassa C-82/01 P, Aéroports de Paris vastaan komissio, 24.10.2002 annetulla tuomiolla vahvistetusta tuomiosta ilmenevässä oikeuskäytännössä on vuodesta 2000 lähtien tunnustettu, että lentoasemien pitäjät harjoittavat lähtökohtaisesti EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua taloudellista toimintaa, joka kuuluu valtiontukisääntöjen soveltamisalaan, kuten asiassa T-196/04, Ryanair vastaan komissio, 17.12.2008 annetussa tuomiossa on vahvistettu. Näin ollen vuodesta 2000 alkaen ei enää ole ollut syytä jättää lentoasemia jo lähtökohtaisesti valtiontukisääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle. Komission on lentoasema-alaa koskevaa päätöstä tehdessään otettava huomioon tämä kehitys ja tulkinta sekä se, mitä vaikutuksia niillä on EY 87 artiklan 1 kohdan soveltamisessa lentoaseman toimintaan liittyvän infrastruktuurin rahoittamiseen.

(ks. 103–106 kohta)

5. EY 87 artikla koskee kaikkia yksityisiä tai julkisia yrityksiä ja niiden kaikkea tuotannollista toimintaa, jollei EY 86 artiklan 2 kohdasta ja vain siitä muuta johdu. Se seikka, onko taloudellista toimintaa harjoittavalle elimelle annettu kansallisen oikeuden mukaan valtiosta erillinen oikeushenkilöllisyys, ei muuta sitä tosiseikkaa, että valtion ja kyseisen elimen välillä on olemassa taloudellisia suhteita, eikä näin ollen myöskään sitä, että kyseinen elin voi olla EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen saaja.

Siten ei voida hyväksyä sitä, että valtiontukia koskevat oikeussäännöt voitaisiin kiertää pelkästään luomalla sellaisia riippumattomia toimielimiä, joiden tehtävänä on tukien jakaminen, eikä myöskään sitä, että sellaisen julkisten investointien välineen perustaminen, jonka ainoana tehtävänä on lentoaseman julkisen infrastruktuurin hallinnointi ja käyttö, sellaisenaan voisi vapauttaa sen valtiontukisääntöjen soveltamisesta. On nimittäin tutkittava, harjoittaako kyseinen yksikkö taloudellista toimintaa, voidaanko se siten määrittää yritykseksi ja onko sille siirretty valtion varoja.

(ks. 128–130 kohta)

6. Määrittely tuen saajaksi ja määrittely tuen antajaksi eivät ole lähtökohtaisesti yhteensopimattomia. Julkinen yritys voi nimittäin olla valtiontuen saaja, jos kyseinen yritys toimii markkinoilla. Mikään ei kuitenkaan estä sitä, että kyseinen yritys voi erillisen toimenpiteen yhteydessä myös myöntää tukea. Valtiontuen voi siten myöntää suoraan valtio mutta myös sellaiset julkiset tai yksityiset elimet, jotka valtio perustaa tai nimeää tuen hallinnoimiseksi. Valtio voi nimittäin käyttämällä määräysvaltaansa julkisten yritysten suhteen ohjata niiden varojen käyttöä rahoittaakseen tarvittaessa muille yrityksille myönnettäviä erityisiä etuja.

(ks. 143 kohta)

7. Perustamissopimuksessa on otettu käyttöön eri menettelyt riippuen siitä, onko tuki voimassa olevaa tukea vai uutta tukea. Uudet tuet on ilmoitettava ennalta komissiolle EY 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti, eikä niitä saa toteuttaa, ennen kuin menettelyssä on annettu lopullinen päätös, kun taas voimassa olevat tuet voidaan EY 88 artiklan 1 kohdan mukaisesti panna sääntöjenmukaisesti täytäntöön niin kauan kuin komissio ei ole todennut niitä yhteismarkkinoille soveltumattomiksi. Voimassa olevista tuista voidaan näin ollen tarvittaessa tehdä ainoastaan sellainen niiden yhteismarkkinoille soveltumattomuutta koskeva päätös, jolla on oikeusvaikutuksia tulevaisuudessa.

EY 88 artiklan soveltamista koskevan asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdan v alakohdan mukaan voimassa olevia tukia ovat tuet, ”joiden voidaan katsoa olevan voimassa olevia tukia, koska voidaan osoittaa, että ne käyttöönottohetkellä eivät vielä olleet tukia, mutta ovat muuttuneet myöhemmin sellaisiksi yhteismarkkinoiden kehityksen johdosta ilman, että jäsenvaltio olisi muuttanut niitä”. Tällä käsitteellä ”yhteismarkkinoiden kehitys” voidaan ymmärtää tarkoitettavan taloudellisten ja oikeudellisten olosuhteiden muutosta kyseisen toimenpiteen kohteena olevalla alalla. Tällainen muutos voi erityisesti olla seurausta alun perin kilpailulta suljettujen markkinoiden avaamisesta.

(ks. 187 ja 188 kohta)

8. EY 7 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa edellytetään, että kukin toimielin toimii sille perustamissopimuksella annettujen toimivaltuuksien rajoissa. Kun EY 88 artiklassa määrätään järjestelystä, jonka mukaan komissio seuraa tukia jatkuvasti ja valvoo niitä, tällä pyritään siihen, että tuen mahdollinen soveltumattomuus yhteismarkkinoille todetaan unionin yleisen tuomioistuimen ja unionin tuomioistuimen valvonnassa noudattamalla asianmukaista menettelyä, jonka toteuttamisesta vastaa komissio. EY 87 ja EY 88 artiklassa varataan siten komissiolle keskeinen asema tuen mahdollisen soveltumattomuuden toteamisessa.

(ks. 201 ja 202 kohta)

9. Päätöksen perusteluihin sisältyvä ristiriita merkitsee sellaista EY 253 artiklaan perustuvan velvoitteen noudattamatta jättämistä, joka voi vaikuttaa päätöksen pätevyyteen, jos näytetään toteen, että tämän ristiriidan vuoksi päätöksen adressaatti ei voi kokonaan tai osittain saada tietää päätöksen todellisia perusteluja ja että tämän vuoksi päätöksen päätösosalta puuttuu kokonaan tai osittain oikeudellinen perusta. Lisäksi ainoastaan päätöksen päätösosalla voi olla sitovia oikeusvaikutuksia.

Komission päätös, jossa valtiontuki todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi, on ristiriitainen, jos päätöksessä yhtäältä myönnetään, että tietyt kustannukset, joita päätöksessä tutkittu pääomasijoitus koski, kuuluvat julkisten tehtävien piiriin ja ettei niitä siten voitu katsoa EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi, mutta komissio toisaalta kuitenkin katsoo, että pääomasijoituksen määrä kokonaisuudessaan oli valtiontukea.

Yhdessäkään unionin oikeuden säännöksessä ei tosin edellytetä, että komissio vahvistaisi palautettavan tuen tarkan määrän määrätessään yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun tuen palauttamisesta. Riittää, että komission päätökseen sisältyy seikat, joiden avulla sen adressaatti voi itse määritellä tämän määrän ilman kohtuuttomia vaikeuksia. On kuitenkin katsottava, että jos komissio päättää mainita päätöksen päätösosassa EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen määrän, sen on ilmoitettava kyseisen tuen määrä oikein.

Komission lopullisen päätöksen päätösosassa EY 87 artiklassa tarkoitetuin tavoin yhteismarkkinoille soveltuvaksi todetun sääntöjenvastaisen tuen ilmoitetun määrän paikkansapitävyys on tärkeää vielä suuremmalla syyllä sen vuoksi, että se voi vaikuttaa niiden korkojen määrään, jotka tuensaaja saattaa joutua maksamaan sen vuoksi, että tuki on maksettu sille ennen komission siitä tekemää ratkaisua. Kansallinen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on mahdollisesti saatettu, on unionin oikeuden mukaan velvollinen määräämään, että tuensaaja maksaa korot sääntöjenvastaisuuden ajalta. Korkojen määrä riippuu erityisesti siitä, mikä on ollut itse tuen määrä. Kyseiset korot on nimittäin laskettava EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen koko määrän perusteella eikä vain yhteismarkkinoille soveltuvaksi todetun sääntöjenvastaisen tuen määrän perusteella.

(ks. 222, 223 ja 226–229 kohta)