ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Asia T-67/07

Ford Motor Co.

vastaan

sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

”Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin FUN rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuuden puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 2.12.2008 II ‐ 3413

Tuomion tiivistelmä

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran ominaisuuksia

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

Sanamerkki FUN, jolle haetaan rekisteröintiä Nizzan sopimuksen luokkaan 12 ”Moottorikäyttöiset maa-ajoneuvot ja niiden osat ja varusteet” kuuluvia tavaroita varten, ei kuvaa tavaroita, jotka mainitaan yhteisön tavaramerkkiä koskevassa hakemuksessa, yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla 18–70-vuotiaiden englanninkielisten keskivertokuluttajien näkökulmasta.

Merkki FUN voidaan ymmärtää moottorikäyttöisten maa-ajoneuvojen yhteydessä viittaukseksi siihen, että nämä ajoneuvot saattavat olla hauskoja tai olla huvin lähteenä. Merkin FUN voidaan siis katsoa antavan tavaralle myönteisen imagon mainontatarkoituksessa ja herättävän merkityksellisten kuluttajien mielessä ajatuksen, että ajoneuvo voi olla huvin lähde. Vaikka moottorikäyttöinen maa-ajoneuvo voi tietyissä tapauksissa olla huvin lähteenä kuljettajalleen, merkki FUN ei kuitenkaan ole enempää kuin vihjaus.

Näissä olosuhteissa yhtäältä sanan ”fun” ja toisaalta moottorikäyttöisten maa-ajoneuvojen välinen yhteys on liian häilyvä, epämääräinen ja subjektiivinen voidakseen tehdä tästä sanasta mainittuja tavaroita kuvailevan.

Toisin kuin tietyt ajoneuvon ominaisuuksia koskevat kuvailevat tiedot, kuten turbo, ABS tai 4x4, merkkiä FUN, joka sijaitsee ajoneuvon takaosassa, ei voida käyttää suoraan moottorikäyttöisen maa-ajoneuvon tai yhden sen keskeisen ominaisuuden osoittamiseen. Tällä tavalla sijoitettuna merkitykselliset kuluttajat mieltävät sen tavaran kaupallista alkuperää koskevaksi merkinnäksi.

Tässä asiassa tavarat, jotka nimetään rekisteröintihakemuksessa moottorikäyttöisten maa-ajoneuvojen osiksi ja varusteiksi, on tarkoitettu käytettäväksi yksinomaan näiden ajoneuvojen kanssa, eikä niillä ole itsenäistä käyttöä. Rekisteröintihakemuksessa tarkoitetut ajoneuvojen osat ja varusteet liittyvät erottamattomasti näihin ajoneuvoihin, ja niinpä niiden osalta on tehtävä sama ratkaisu kuin edellä on tehty moottorikäyttöisten maa-ajoneuvojen osalta.

(ks. 27, 34–36 ja 44 kohta)
Haettu yhteisön tavaramerkki:

Kolmiulotteinen tavaramerkki, joka on kuvattu seuraavasti: ”Kolmiulotteinen kokonaisuus, joka koostuu useasta putkimaisesta metallitolpasta, jotka ovat erillään toisistaan ja rivissä, ohentuvat ja kaartuvat mutkalle ja joilla kullakin on maahan kiinnitetty, pääasiallisesti vertikaalinen perustalinja, ja linja, jonka ääripää on vapaa ja kaartuu lievästi yläosaa kohden, joukko metallisia putkiosia, jotka ovat erillään toisistaan ja yhdensuuntaisia ja jotka on kiinnitetty mainittujen tolppien suuntaisesti, ja mainittuihin putkiosiin kiinnitetty varjostava katos siten, että kokonaisuus muodostaa varjostavan suojakatoksen”; hakemus nro 4837746 luokkiin 6 ja 19 kuuluvia tavaroita varten.
211

Toiseksi yhteistyöstä kieltäytyminen ei kantajan mukaan ole aineellisesti perusteltua, koska ei ole todettu mitään 6.2.1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17, joka on [EY 81] ja [EY 82] artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus ja joka on kumottu ja korvattu asetuksella N:o 1/2003, 15 artiklan 1 kohdan tai kyseisen asetuksen 14 artiklan 3 kohdan nojalla määrätyn tarkastuksista tehdyn päätöksen (jäljempänä tarkastuspäätös) rikkomista. Ensimmäisestä kieltäytymistä koskevasta pöytäkirjasta ilmenee kantajan mukaan, että kantajan johtajan sihteeri on pyytänyt komission tarkastajia odottamaan kantajan ulkopuolisten asianajajien saapumista ennen kantajan toimitiloihin astumista. Kyseiset tarkastajat eivät kuitenkaan suostuneet antamaan kantajalle yhtään aikaa ja pyysivät välittömästi poliisivoimilta virka-apua ja pääsivät toimistoihin sisään pakkotoimin kysymättä edes, olisiko paikalla mahdollisesti sisäinen lakimies, joka voisi ottaa heidät vastaan ja avustaa heitä. Toisin kuin komissio väittää mainittu tapahtuma kesti korkeintaan 20 minuuttia. Komissio on kantajan mukaan lisäksi loukannut kantajan puolustautumisoikeuksia, koska se ei ole antanut kantajalle kohtuullista määräaikaa oikeudellisen avun saamiseksi, koska kantajalla ei ollut tarkastuspaikalla paikalla yhtään sisäistä lakimiestä. Toisessa pöytäkirjassa kuvattiin sitä, että kantajan ulkoiset asianajajat olivat kieltäytyneet päästämästä tarkastajia erään sellaisen kantajan johtajan työhuoneeseen, joka oli poissa, koska he katsoivat, ettei kyseisessä työhuoneessa ollut mitään bitumia koskevaa asiakirjaa ja etteivät komission valtuudet antaneet komissiolle pääsyä sinne. Komissio ilmoitti, että sen oli täytynyt kyseiseen työhuoneeseen päästäkseen pyytää apua Alankomaiden kilpailuviranomaiselta, joka oli ottanut yhteyttä poliisiviranomaisiin. Kantaja katsoo kuitenkin, ettei kyseinen pöytäkirja kuvaa todellisuutta. Vaikka kantajan asianajajat nimittäin olivat aluksi evänneet pääsyn kyseiseen työhuoneeseen, he olivat kuitenkin pian luopuneet siitä, mikä oli siis vain vähäinen tapahtuma eikä yritys estää tutkintaa. Pöytäkirjasta ei siis kantajan mukaan ilmene, että joku olisi mennyt mainittuun työhuoneeseen tai että todisteita olisi voitu kätkeä mainitun lyhyen ajan kuluessa. Lopuksi kantaja korostaa, että kyseiset kaksi 3.10.2002 eli mainittujen tarkastusten jälkeen laadittua pöytäkirjaa on toimitettu kantajalle vasta, kun se on saanut mahdollisuuden tutustua asiakirja-aineistoon, eikä sillä näin ollen ole ollut mahdollisuutta esittää huomautuksiaan ajoissa, mikä loukkaa hyvän oikeudenkäytön periaatetta.
56

AAL väittää asiassa T-69/06 RENV esittämällään toisella kanneperusteella, että komissio on riidanalaisessa päätöksessä loukannut oikeusvarmuuden periaatetta, unionin toimien tehokasta vaikutusta koskevaa periaatetta ja periaatetta, jonka mukaan erityislaki syrjäyttää yleislain, ja lisäksi ylittänyt toimivaltansa, koska se on katsonut, että 31.12.2003 asti myönnetty Irlannin vapautus ei valtiontukisääntöjen valossa arvioituna osittain soveltunut yhteismarkkinoille, vaikka vapautus oli myönnetty neuvoston hyväksymispäätösten, joista viimeisenä päätös 2001/224, nojalla ja niiden mukaisesti. AAL väittää lisäksi viidennessä kanneperusteessaan, että komissio on riidanalaisessa päätöksessä loukannut oikeusvarmuuden periaatetta, kohtuullisten määräaikojen noudattamista koskevaa periaatetta ja hyvän hallinnon periaatetta, koska se on soveltanut valtiontukisääntöjä Irlannin poikkeukseen liian kauan sen jälkeen, kun se on saanut tiedon kyseisestä poikkeuksesta. Neljännessä kanneperusteessaan AAL väittää vielä, että komissio on riidanalaisen päätöksen tehdessään loukannut oikeusvarmuuden periaatetta, koska se on määrännyt perimään takaisin AAL:lle Irlannin vapautuksen perusteella 3.2.2002–31.12.2003 myönnetyksi väitetyn tuen, vaikka neuvoston hyväksymispäätöksissä, joista viimeisenä päätös 2001/224, sallittiin Irlannin soveltavan tätä vapautusta
2)

Tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä sekä Afganistaniin suuntautuvan tiettyjen tavaroiden ja palvelujen viennin kieltämisestä, Afganistanin Talebania koskevien lentokiellon ja varojen sekä muiden taloudellisten resurssien jäädyttämisen laajentamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 467/2001 kumoamisesta 27.5.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002, sellaisena kuin se on muutettuna 63. kerran 10.2.2006 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 246/2006, 2 artikla kumotaan siltä osin kuin se koskee kantajia eli Al-Bashir Mohammed Al-Faqihia, Taher Nasufia, Ghunia Abdrabbahia ja Sanabel Relief Agency Ltd:tä.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.11.2009 – Agencja Wydawnicza Technopol vastaan SMHV (1000)

(asia T-298/06)

Yhteisön tavaramerkki – Hakemus sanamerkin 1000 rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Ehdoton hylkäysperuste – Kuvailevuus – Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran ominaisuuksia (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 24–31 kohta)

Aihe

Kanne, joka on nostettu SMHV:n neljännen valituslautakunnan 7.8.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 447/2006-4), joka koskee hakemusta sanamerkin 1000 rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki 1000 luokkiin 16, 28 ja 41 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten – hakemus nro 4372264 Tutkijan päätös: Rekisteröinnin hylkääminen Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.4.2010 – Union Investment Privatfonds vastaan SMHV – Unicre-Cartão International De Crédito (unibanco)

(asia T-392/06)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus kuviomerkin unibanco rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisemmat kansalliset kuviomerkit UniFLEXIO, UniVARIO ja UniZERO – Asiakirjojen esittäminen liian myöhään – Asetuksen (EY) N:o 40/94 74 artiklan 2 kohtaan (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohta) perustuva harkintavalta

Yhteisön tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston väiteosaston päätöksestä tehty valitus – Tutkinta valituslautakunnassa – Ulottuvuus – Tosiseikat ja todisteet, joita ei ole esitetty asetetussa määräajassa väitteen tueksi (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 2 kohta) (ks. 30–32 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 10.10.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 442/2004-2), joka koskee Union Investment Privatfonds GmbH:n ja Unicre-Cartão International De Crédito, SA:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Unicre-Cartão International De Crédito, SA Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”unibanco” luokkiin 36 ja 38 kuuluvia palveluja varten (hakemus nro 1871896). Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Union Investment Privatfonds GmbH Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Saksalaiset kuviomerkit ”UniFLEXIO” ja ”UniVARIO” luokkiin 35 ja 36 kuuluvia palveluja varten, saksalainen kuviomerkki ”UniZERO” luokkaan 36 kuuluvia palveluja varten. Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 10.6.2009 – Vivartia vastaan SMHV – Kraft Foods Schweiz (milko ΔΕΛΤΑ)

(asia T-204/06)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus kuviomerkin milko ΔΕΛΤΑ rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki MILKA – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Merkkien samankaltaisuus – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 28 ja 48–50 kohta)

Aihe

SMHV:n toisen valituslautakunnan 8.6.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 540/2005-2) nostettu kanne, joka koskee Kraft Foods Schweiz Holding AG:n ja Delta Protypos Viomichania Galaktos AE:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Vivartia ABEE Proïonton Diatrofis kai Ypiresion Estiasis, aiemmin Delta Protypos Viomichania Galaktos AE Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki milko ΔΕΛΤΑ luokkaan 30 kuuluvia tavaroita varten – hakemus nro 2474674 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kraft Foods Schweiz Holding AG Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Luokkiin 5, 29, 30 ja 32 kuuluvia tavaroita varten yhteisön tavaramerkkinä, kansainvälisenä ja kansallisena tavaramerkkinä rekisteröidyt kuvio- ja sanamerkit MILKA Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 23.9.2009 – Phildar vastaan SMHV – Comercial Jacinto Parera (FILDOR)

(asia T-99/06)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin FILDOR rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi kansallinen sana- ja kuviomerkki PHILDAR – Aikaisempi kansallinen sanamerkki FILDOR – Aikaisempi kansainvälinen sanamerkki sekä sana- ja kuviomerkki PHILDAR – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta, 62 ja 73 artikla (joista on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta, 64 ja 75 artikla)

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 33 ja 68–85 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 16.1.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 245/2004-2), joka koskee Phildar SA:n ja Comercial Jacinto Parera, SA:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Comercial Jacinto Parera, SA Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki FILDOR luokkiin 22–26 kuuluvia tavaroita varten – hakemus nro 831834 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Phildar SA Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansalliset ja kansainväliset sana- ja kuviomerkit FILDOR ja PHILDAR luokkiin 22–26 kuuluvia tavaroita varten Väiteosaston ratkaisu: Asianomaisen yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen hylkääminen Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätöksen kumoaminen





Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 16.1.2006 tekemä päätös (asia R 245/2004-2) kumotaan.
53

Lisäksi on huomattava, että siihen liittyvä kanneperuste, että valituslautakunta on tehnyt virheen, kun se on kieltäytynyt ottamasta huomioon ensimmäistä kertaa valitusmenettelyssä esitettyjä asiakirjoja, ei ole perusteltu. Riidanalaisten päätösten 33 kohdasta nimittäin ilmenee, että valituslautakunta on tutkinut mainitut asiakirjat ennen kuin se on katsonut, ettei niiden perusteella voida riittävällä tavalla todeta, että toiminimen Generalóptica vaikutusalue olisi paikallista laajempi. Näin ollen toinen kanneperuste sekä kanne kokonaisuudessaan on hylättävä.
4

Asetuksen N:o 1227/2000 17 artiklaa on muutettu muun muassa 19.2.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 315/2003 (EUVL L 46, s. 9) ja 4.7.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1203/2003 (EUVL L 168, s. 9). Näin ollen asetuksen N:o 1227/2000 17 artiklan siinä versiossa, jota sovelletaan varainhoitovuonna 2006, säädetään seuraavaa: ”1. Kunkin jäsenvaltion jonkin varainhoitovuoden osalta ilmoittamat tosiasiallisesti toteutuneet ja maksetut menot rahoitetaan ainoastaan 16 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti tiedoksi annettujen määrien rajoissa, jos kyseiset määrät eivät kokonaisuudessaan ylitä jäsenvaltiolle asetuksen – – N:o 1493/1999 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti myönnettyjä määrärahoja. – – 3. Jäsenvaltioiden 16 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti tekemät hakemukset hyväksytään suhteellisesti määrärahoin, jotka ovat käytettävissä sen jälkeen kun jäsenvaltioille asetuksen – – N:o 1493/1999 14 artiklan mukaisesti myönnetystä kokonaismäärästä on vähennetty kaikkien jäsenvaltioiden osalta 16 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti ilmoitetut määrät ja 16 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti ilmoitetut määrät. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille hyväksytyistä hakemuksista mahdollisimman pian 30 päivän kesäkuuta jälkeen. 4. Sen estämättä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, jos 16 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti ilmoitettu kokonaispinta-ala on pienempi kuin kyseiselle jäsenvaltiolle asetuksen – – N:o 1493/1999 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti myönnettyjen kyseisen varainhoitovuoden määrärahojen yhteydessä esitetty hehtaarimäärä, kyseiselle varainhoitovuodelle ilmoitetut menot rahoitetaan ainoastaan siihen määrään asti, joka vastaa ilmoitettua kokonaispinta-alaa kerrottuna keskimääräisellä hehtaarituella, sellaisena kuin se johtuu jäsenvaltiolle asetuksen – – N:o 1493/1999 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti myönnetyn määrän ja säädetyn hehtaarimäärän suhteesta. Kyseinen määrä ei missään tapauksessa voi olla suurempi kuin 16 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti ilmoitetut menot. Tätä kohtaa sovellettaessa ilmoitetun kokonaispinta-alan ja asianomaisen varainhoitovuoden määrärahojen yhteydessä esitetyn pinta-alan välillä sallitaan viiden prosentin poikkeama. Määrät, joita ei ole rahoitettu tämän kohdan nojalla, eivät ole käytettävissä 3 kohtaa sovellettaessa. – – 8. Viittaukset johonkin varainhoitovuoteen ovat viittauksia jäsenvaltioiden tosiasiallisesti 16 päivän lokakuuta ja seuraavan vuoden 15 päivän lokakuuta välisenä aikana suorittamiin maksuihin. – –”
72

Historiallisen ja teleologisen tulkinnan osalta on todettava, että koska muutokset rahoitussuunnitelmaan ilman komission suostumusta voivat johtaa tuen vähentämiseen (ks. edellä 64 kohta), suuntaviivat on ymmärrettävä siten, että niissä tavoitellaan ohjelmien lopputilityksen helpottamista sillä tavalla, että komissio hyväksyy tietyn joustavuuden sen harkintamarginaalin nojalla, joka sille on annettu asetuksen N:o 4253/88 24 artiklassa, jotta se voi päättää, onko yhteisön tukea vähennettävä tai pidätettävä vai ei, ja että siten muutokset, jotka täyttävät säädetyt edellytykset, eivät johda tuen vähentämiseen, vaikka näitä muutoksia ei olisi toimitettu komission hyväksyttäväksi. Tästä seuraa, että suuntaviivojen 6.2 kohtaa on tulkittava suppeasti sillä tavalla, että niiden muutosten määrä, joiden osalta komissio on ilmoittanut, ettei se aio niiden vuoksi vähentää myönnettyjä tukia, ja jotka voitiin siten käytännössä tehdä kysymättä komission hyväksyntää, on niin pieni kuin mahdollista. On muistettava, että asetuksessa N:o 4253/88 säädetään muodollisesta menettelystä, joka koskee rahoitussuunnitelmien muuttamista ja joka sitoo sekä jäsenvaltioita että komissiota, ja että siten niiden tilanteiden määrän, joissa jäsenvaltiot voidaan vapauttaa tämän menettelyn noudattamisesta ilman riskiä tuen vähentämisestä, on oltava niin alhainen kuin mahdollista.
66

Tätä toteamusta ei kumoa kantajan esittämä väite, jonka mukaan ajankohta, josta yhden kuukauden määräaika alkaa kulua, on 9.1.2006 eikä , jolloin valituskirjoituksen telekopio vastaanotettiin. Tämä argumentti perustuu sääntöihin, jotka liittyvät määräaikojen päättymiseen erikoistapauksissa ja jotka eivät ole sovellettavissa nyt esillä olevassa asiassa. Asetuksen N:o 2868/95 70 säännön 2 kohta, joka koskee ajankohtaa, josta määräajat alkavat kulua tiedonantotilanteissa, on se säännös, jota on sovellettava. Säännössä säädetään, että määräaika lasketaan alkavaksi tiedoksi annetun asiakirjan vastaanottamisesta. Lisäksi asetuksen N:o 2868/95 79 säännössä säädetään, että kaikki SMHV:lle osoitetut tiedonannot voidaan toimittaa telekopiona, ja siinä viitataan saman asetuksen 80 sääntöön, jossa viitepäivä on se päivä, jona telekopio vastaanotettiin. Näin ollen silloin, kun kyse on SMHV:lle telekopiona osoitetusta tiedonannosta, tapahtuma, josta määräaika alkaa kulua, on tämän telekopion vastaanotto SMHV:ssa riippumatta siitä, onko vastaanottopäivä pyhäpäivä.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.11.2007 – Wesergold Getränkeindustrie vastaan SMHV – Lidl Stiftung (VITAL FIT)

(asia T-111/06)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus kuviomerkin VITAL FIT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi kansallinen sanamerkki VITAFIT – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta – Oikeus tulla kuulluksi – Perusteluvelvollisuus

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara aikaisemman tavaramerkin kanssa (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 39, 42 ja 45–47 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 16.2.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 3/2005-2), joka koskee Lidl Stiftung & Co. KG:n ja Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki VITAL FIT luokkaan 32 kuuluvia tavaroita varten – hakemus nro 1457951 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Lidl Stiftung & Co. KG Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansallinen sanamerkki VITAFIT luokkaan 32 kuuluvia tavaroita varten – hakemus nro 1050163 Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.