Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kilpailu – Unionin kilpailusäännöt – Rikkomiset – Rikkomisen tahallisuus tai tuottamuksellisuus – Yrityksen erehtyminen oman toimintansa lainvastaisuudesta asianajajan antaman oikeudellisen neuvon tai kansallisen kilpailuviranomaisen päätöksen vuoksi – Tätä koskeva perusteltu luottamus ei ole syntynyt, jos vakuuttelut ovat muiden henkilöiden kuin viranomaisten antamia

(SEUT 101 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 5 artikla ja 23 artiklan 2 kohta)

2. Kilpailu – Sakkojen määrä – Sakkojen suuruuden määrittämisperusteet – Sakon alentaminen rikkomiseen osallistuneen yrityksen yhteistyön perusteella – Edellytykset – Komission harkintavalta

(Neuvoston asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohta; komission tiedonanto 2002/C 45/03)

3. Kilpailu – Unionin kilpailusäännöt – Soveltaminen – Kansallisten kilpailuviranomaisten toimivalta – Mahdollisuus rikkomisen toteamiseen sakkoa määräämättä, jos yritys on osallistunut sakoista vapauttamista ja sakkojen lieventämistä koskevaan kansalliseen ohjelmaan – Poikkeuksellisuus

(SEUT 101 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 5 artikla ja 23 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. SEUT 101 artiklaa on tulkittava siten, että tätä määräystä rikkonut yritys ei voi välttyä sakon määräämiseltä, jos rikkominen on johtunut tämän yrityksen erehtymisestä oman toimintansa laillisuudesta asianajajan antaman oikeudellisen neuvon tai kansallisen kilpailuviranomaisen päätöksen sisällön vuoksi.

Asetuksen N:o 1/2003 5 artiklan, jossa määritellään jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten toimivalta, sanamuodosta ei nimittäin ilmene, että tämän asetuksen 23 artiklan 2 kohdassa säädetyistä soveltamistoimista päättäminen edellyttäisi luonteeltaan subjektiivisten ehtojen täyttymistä. Jos jäsenvaltiot kuitenkin ottavat käyttöön tällaisia edellytyksiä, näiden edellytysten on unionin oikeuden tehokkuuden vaarantumisen estämiseksi oltava vähintään yhtä tiukkoja kuin asetuksen N:o 1/2003 23 artiklassa säädetyt edellytykset. Sen osalta, onko rikkominen ollut tahallista vai tuottamuksellista, tämä oikeudellinen luonnehdinta riippuu asianomaisen yrityksen menettelystä, kun kyseinen yritys ei voinut olla tietämättä, että sen menettely rajoittaa kilpailua, riippumatta siitä, tiesikö se rikkovansa EUT-sopimuksen kilpailusääntöjä. Siten on aivan selvää, että yritykset, jotka suoraan yhdenmukaistavat keskenään myyntihintansa, eivät voi olla tietämättä, että niiden menettely rajoittaa kilpailua.

Kukaan ei myöskään voi vedota luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen, jollei toimivaltainen viranomainen ole antanut hänelle täsmällisiä vakuutteluja. Tästä seuraa, ettei asianajajan antama oikeudellinen neuvo voi missään tapauksessa synnyttää yrityksen perusteltua luottamusta siihen, ettei sen menettely riko SEUT 101 artiklaa tai ettei sen johdosta määrätä sakkoa. Koska kansallisilla kilpailuviranomaisilla ei puolestaan ole toimivaltaa tehdä negatiivista päätöstä eli päätöstä sen toteamisesta, että SEUT 101 artiklaa ei ole rikottu, nämä viranomaiset eivät voi synnyttää yrityksille perusteltua luottamusta siihen, ettei yritysten menettely ole tämän määräyksen vastaista.

(ks. 35–37, 39 ja 41–43 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Ks. tuomion teksti.

(ks. 48 ja 49 kohta)

3. SEUT 101 artiklaa sekä asetuksen N:o 1/2003 5 artiklaa ja 23 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että jos SEUT 101 artiklaa todetaan rikotun, kansalliset kilpailuviranomaiset voivat poikkeuksellisesti tyytyä toteamaan tämän rikkomisen sakkoa määräämättä, jos asianomainen yritys on osallistunut sakoista vapauttamista ja sakkojen lieventämistä koskevaan kansalliseen ohjelmaan.

(ks. 50 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)