ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 135/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.3.2014 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Finanzamt Dortmund-West v. Klinikum Dortmund gGmbH

(Asia C-366/12) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Vapautukset - 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohta - Tavaroiden luovutus - Solunsalpaajalääkkeiden tarjoaminen avohoidon yhteydessä - Eri verovelvollisten suoritukset - 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohta - Hoitopalvelut - Itsenäisenä ammatinharjoittajana sairaalan yhteydessä toimivan lääkärin määräämät lääkkeet - Toisiinsa läheisesti liittyvät toimet - Hoitopalvelujen liitännäispalvelut - Toimet, joita ei aineellisesti ja taloudellisesti voida erottaa toisistaan))

2014/C 135/04

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Finanzamt Dortmund-West

Vastaaja: Klinikum Dortmund gGmbH

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö – Bundesfinanzhof – Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohdan tulkinta – Sairaalahoitoon ja lääkärinhoitoon läheisesti liittyvien toimien käsite – Toimi, joka ei ole direktiivin 6 artiklassa tarkoitettu palvelu – Toimi, jonka toteuttaa eri verovelvollinen kuin se, joka tarjoaa myös sairaalahoidon tai lääkärinhoidon – Toimi, joka liittyy läheisesti lääkärinhoitoon, jota ei ole vapautettu verosta

Tuomiolauselma

Sellaisten tavaroiden luovutusta kuin pääasiassa kyseessä olevat solunsalpaajalääkkeet, joita sairaalassa itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivat lääkärit ovat määränneet syövän avohoidossa, ei voida vapauttaa arvonlisäverosta jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 12.12.2005 annetulla neuvoston direktiivillä 2005/92/EY, 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohdan nojalla, ellei mainittu luovutus ole aineellisesti ja taloudellisesti pääasiallisista lääketieteellisistä hoitotoimenpiteistä erottamaton, minkä tarkistaminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.

(1) EUVL C 366, 24.11.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 93/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.2.2014 (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazion (Italia) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Airport Shuttle Express scarl ja Giovanni Panarisi (asia C-162/12) sekä Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl ja Gianpaolo Vivani (asia C-163/12) v. Comune di Grottaferrata

(Yhdistetyt asiat C-162/12 ja C-163/12) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 49, SEUT 101 ja SEUT 102 artikla - Asetus (ETY) N:o 2454/92 - Asetus (EY) N:o 12/98 - Palvelu, jossa vuokrataan autoja kuljettajineen - Kansallinen ja alueellinen säännöstö - Kuntien myöntämä lupa - Edellytykset - Täysin jäsenvaltion sisäiset tilanteet - Unionin tuomioistuimen toimivalta - Kysymysten tutkittavaksi ottaminen)

2014/C 93/07

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisuja pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Pääasioiden asianosaiset

Kantajat: Airport Shuttle Express scarl ja Giovanni Panarisi (asia C-162/12) sekä Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl ja Gianpaolo Vivani (asia C-163/12)

Vastaaja: Comune di Grottaferrata

Muu osapuoli: Federnoleggio

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyynnöt — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — SEUT 26, 49 ja 90 artiklan, SEU 3 artiklan, luettuna yhdessä SEU 4 artiklan 3 kohdan ja SEUT 3, 4, 5 ja 6 artiklan kanssa, SEUT 101 ja 102 artiklan sekä edellytyksistä, joilla muut kuin jäsenvaltiosta olevat liikenteenharjoittajat voivat harjoittaa kansallista maanteiden henkilöliikennettä jäsenvaltiossa 23.7.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2454/92 (EYVL L 251, s. 1) ja edellytyksistä, joilla muut kuin jäsenvaltiosta olevat liikenteenharjoittajat voivat harjoittaa kansallista maanteiden henkilöliikennettä jäsenvaltiossa 11.12.1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 12/98 (EYVL L 4, s. 10) tulkinta — Autonvuokrauspalvelu kuljettajineen — Kansallinen lainsäädäntö, jossa asetetaan tämän palvelun suorittamisen edellytykseksi kuntien myöntämä lupa ja jossa edellytetään, että tällaisen luvan haltijan ajoneuvot on säilytettävä luvan myöntäneen kunnan alueella sijaitsevalla varikolla ja että palvelu on aloitettava ja päätettävä kyseisellä alueella

Tuomiolauselma

Euroopan unionin tuomioistuimella ei ole toimivaltaa vastata Tribunale amministrativo regionale per il Lazion (Italia) 19.10.2011 ja 1.12.2011 tekemillään päätöksillä esittämiin ennakkoratkaisupyyntöihin (yhdistetyt asiat C-162/12 ja C-163/12) siltä osin kuin ne koskevat SEUT 49 artiklan tulkintaa. Ennakkoratkaisupyynnöt on jätettävä tutkimatta siltä osin kuin ne koskevat muiden unionin oikeuden määräysten tulkintaa.

(1) EUVL C 165, 9.6.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 85/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 16.1.2014 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ralph Schmid (Aletta Zimmermannin konkurssipesän pesänhoitaja) v. Lilly Hertel

(Asia C-328/12) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 1346/2000 - Maksukyvyttömyysmenettelyt - Maksukyvyttömyyteen perustuva takaisinsaantikanne - Vastaajan kotipaikka kolmannessa valtiossa - Sen jäsenvaltion tuomioistuimen toimivalta, jossa velallisella on pääintressien keskus)

2014/C 85/08

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Ralph Schmid (Aletta Zimmermannin konkurssipesän pesänhoitaja)

Vastaaja: Lilly Hertel

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 (EYVL L 160, s. 1) 3 artiklan 1 kohdan tulkinta — Sen jäsenvaltion, jossa velallisella on pääintressien keskus, tuomioistuimen toimivalta tehdä päätöksiä, jotka johtuvat välittömästi maksukyvyttömyysmenettelystä — Maksukyvyttömyyteen perustuva takaisinsaantikanne (Insolvenzanfechtungsklage), joka on nostettu sellaista vastaajaa vastaan, jonka kotipaikka on kolmannessa valtiossa

Tuomiolauselma

Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että sen jäsenvaltion tuomioistuimilla, jossa maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu, on toimivalta tutkia maksukyvyttömyyteen perustuva takaisinsaantikanne, joka on nostettu sellaista henkilöä vastaan, jonka kotipaikka ei ole missään jäsenvaltiossa.

(1) EUVL C 303, 6.10.2012.
2)

Asetuksen N:o 44/2001 71 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä tavaran kansainvälisessä tiekuljetuksessa käytettävästä rahtisopimuksesta Genevessä 19.5.1956 allekirjoitetun yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Genevessä 5.7.1978 allekirjoitetulla pöytäkirjalla, 31 artiklan 2 kappaleen sellaiselle tulkinnalle, jonka mukaan jäsenvaltiossa nostetulla negatiivisella vahvistuskanteella tai annetulla negatiivisella vahvistustuomiolla ei ole samaa kohdetta eikä samaa perustetta kuin suorituskanteella, joka on nostettu saman vahingon perusteella samojen asianosaisten tai niiden oikeudenomistajien välillä toisessa jäsenvaltiossa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 45/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 10.12.2013 — Valittajana Euroopan komissio sekä muina osapuolina Ranskan tasavalta, Italian tasavalta, Eurallumina SpA ja Aughinish Alumina Ltd

(Asia C-272/12 P) (1)

(Muutoksenhaku - Valtiontuki - Kivennäisöljyjen vapauttaminen valmisteverosta - Tuomioistuimen velvollisuudet - Peruste, jonka unionin tuomioistuimet ottavat huomioon omasta aloitteestaan - Verotuksen yhdenmukaistamisen ja valtiontukien valvonnan välinen yhteys - Neuvoston ja komission toimivallat - Oikeusvarmuuden periaate - Unionin toimien laillisuusolettama)

2014/C 45/16

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Di Bucci, G. Conte, D. Grespan, N. Khan ja K. Walkerová)

Muut osapuolet: Irlanti (asiamies: E. Creedon, avustajanaan P. McGarry, SC), Ranskan tasavalta (asiamiehet: aluksi G. de Bergues ja J. Gstalter, sitten G. de Bergues ja N. Rouam), Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan avvocato dello Stato G. Aiello), Eurallumina SpA (edustajat: solicitor R. Denton, solicitor A. Stratakis, solicitor L. Martin Alegi ja solicitor L. Philippou) ja Aughinish Alumina Ltd (edustajat: solicitor C. Waterson, solicitor C. Little ja solicitor J. Handoll)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV ja T-69/06 RENV, Irlanti ym. vastaan komissio, 21.3.2012 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin on kumonnut 7.12.2005 tehdyn komission päätöksen 2006/323/EY Gardannen alueella, Shannonin alueella ja Sardiniassa alumiinioksidin valmistuksessa polttoaineena käytettävien kivennäisöljyjen vapauttamisesta valmisteverosta, jonka Ranska, Irlanti ja Italia ovat panneet täytäntöön (EUVL 2006, L 119, s. 12) — Oikeudelliset virheet — Unionin yleisen tuomioistuimen toimivallan puuttuminen — Komission edun vastaiset menettelyvirheet — Tuomioistuimen velvollisuudet — EY 87 ja EY 88 artiklan sekä Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan toisen kohdan rikkomionen — Valtiontuen käsite — Riidanalaisten vapautusten katsominen johtuviksi jäsenvaltioista tai neuvostosta — Verotuksen yhdenmukaistamisen ja valtiontukien välinen suhde — Oikeusvarmuuden periaate — Laillisuusolettama — Hyvän hallinnon periaate

Tuomiolauselma

1) Unionin yleisen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV ja T-69/06 RENV, Irlanti ym. vastaan komissio, 21.3.2012 antama tuomio kumotaan.

2) Yhdistetyt asiat T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV ja T-69/06 RENV palautetaan unionin yleiseen tuomioistuimeen.

3) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

(1) EUVL C 235, 4.8.2012.
2)

Asetuksen N:o 810/2009 32 artiklan 1 kohtaa, kun sitä luetaan yhdessä sen 21 artiklan 1 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että edellytyksenä jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten velvollisuudelle myöntää yhtenäinen viisumi on se, ettei niillä hakijan asuinmaan yleinen tilanne ja toisaalta hänen henkilökohtainen tilanteensa, jotka on selvitettävä hakijan antamien tietojen nojalla, huomioon ottaen ole perusteltua syytä epäillä hakijan aikomusta poistua jäsenvaltioiden alueelta ennen kuin haetun viisumin voimassaolo päättyy.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 9/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 7.11.2013 (Inalta Curte de Casație și Justițien (Romania) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Corina-Hrisi Tulică v. Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor (C-249/12) sekä Călin Ion Plavoșin v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș — Serviciul Soluționare Contestații ja Activitatea de Inspecție Fiscală — Serviciul de Inspecție Fiscală Timiș (C-250/12)

(Yhdistetyt asiat C-249/12 ja C-250/12) (1)

(Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 73 ja 78 artikla - Luonnollisten henkilöiden suorittamat kiinteistöjä koskevat liiketoimet - Mainittujen liiketoimien luokittelu verollisiksi liiketoimiksi - Maksettavan arvonlisäveron määrittäminen silloin, kun osapuolet eivät ole sopineet siitä mitään sopimusta tehdessään - Myyjän mahdollisuus periä arvonlisävero ostajalta tai tällaisen mahdollisuuden puuttuminen - Seuraukset)

2014/C 9/14

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Inalta Curte de Casație și Justiție

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Corina-Hrisi Tulică (C-249/12) ja Călin Ion Plavoșin (C-250/12)

Vastaajat: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor (C-249/12) sekä Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș — Serviciul Soluționare Contestații ja Activitatea de Inspecție Fiscală — Serviciul de Inspecție Fiscală Timiș (C-250/12)

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Inalta Curte de Casație și Justiție — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 73 ja 78 artiklan tulkinta — Veron peruste — Luonnollisten henkilöiden kiinteän omaisuuden kaupat, jotka eivät ole arvonlisäveronalaisia — Kansallisten viranomaisten suorittama mainittujen kauppojen uudelleenluokittelu veronalaisiksi — Veron perusteen määrittäminen, kun arvonlisäveroa ei ole mainittu sopimusta tehtäessä — Arvonlisäveron määrän vähentäminen sovitusta hinnasta vai sen lisääminen ostajan maksamaan kokonaishintaan

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettua neuvoston direktiiviä 2006/112/EY, erityisesti sen 73 ja 78 artiklaa, on tulkittava niin, että silloin, kun sopimuspuolet ovat vahvistaneet tavaran hinnan mainitsematta lainkaan arvonlisäveroa ja kun kyseisen tavaran myyjä on henkilö, joka on velvollinen maksamaan arvonlisäveron verollisesta liiketoimesta, sovitun hinnan on katsottava sisältävän jo arvonlisäveron siinä tapauksessa, ettei myyjällä ole mahdollisuutta periä veroviranomaisten vaatimaa arvonlisäveroa ostajalta.

(1) EUVL C 243, 11.8.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 367/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 24.10.2013 (Krajský súd v Prešoven (Slovakia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Katarína Haasová v. Rastislav Petrík ja Blanka Holingová

(Asia C-22/12) (1)

(Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava vakuutus - Direktiivi 72/166/ETY - 3 artiklan 1 kohta - Direktiivi 90/232/ETY - 1 artikla - Liikenneonnettomuus - Matkustajan kuolema - Aviopuolison ja alaikäisen lapsen oikeus korvaukseen - Aineeton vahinko - Korvaus - Korvaaminen pakollisesta liikennevakuutuksesta)

2013/C 367/07

Oikeudenkäyntikieli: slovakki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Krajský súd v Prešove

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Katarína Haasová

Vastaaja: Rastislav Petrík ja Blanka Holingová

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Krajský súd v Prešove — Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14.5.1990 annetun kolmannen neuvoston direktiivin 90/232/ETY (EYVL L 129, s. 33) 1 artiklan sekä moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24.4.1972 annetun neuvoston direktiivin 72/166/ETY (EYVL L 103, s. 1) 3 artiklan 1 kohdan tulkinta — Pakolliseen liikennevakuutukseen perustuvan kolmansiin kohdistuvan suojan laajuus — Kansallinen säännös, jossa ei säädetä aineettoman vahingon korvaamisesta

Tuomiolauselma

Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24.4.1972 annetun neuvoston direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 1 kohtaa, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 30.12.1983 annetun toisen neuvoston direktiivin 84/5/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 11.5.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2005/14/EY, 1 artiklan 1 ja 2 kohtaa ja moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14.5.1990 annetun kolmannen neuvoston direktiivin 90/232/ETY 1 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että liikenneonnettomuudessa kuolleiden uhrien läheisten aineettomat vahingot on korvattava moottoriajoneuvon käyttöön liittyvän vastuun varalta otetusta pakollisesta vakuutuksesta, jos tällaisesta korvaamisesta vakuutetun vahingonkorvausvastuun perusteella on säädetty pääasiaan sovellettavassa kansallisessa oikeudessa.

(1) EUVL C 98, 31.3.2012.
1)

Jätteistä 15.7.1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 24.5.1996 annetulla komission päätöksellä 96/350/EY, 1 artiklan a alakohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että lietelanta, joka on tuotettu tilalla, jossa on tehosikala, ja varastoitu odottamaan toimitusta maanviljelijöille, jotta nämä käyttäisivät sitä lannoitteena maillaan, ei ole kyseisessä säännöksessä tarkoitettu ”jäte” vaan sivutuote, kun kyseinen tuottaja aikoo hyödyntää tätä lietelantaa kaupallisesti itselleen kannattavalla tavalla myöhemmässä prosessissa, sillä edellytyksellä, että tämä uudelleenkäyttö ilman edeltäviä muuntamistoimia ja tuotantoprosessin jatkeena ei ole ainoastaan mahdollista vaan varmaa. Kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on tutkia, täyttyvätkö nämä eri kriteerit, ja niiden on tällöin otettava huomioon kaikki merkitykselliset olosuhteet, jotka luonnehtivat niiden käsiteltävinä olevia tilanteita.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/35

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 3.10.2013 (Sofiyski gradski sadin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Siegfried János Schneiderin vireille panema asia

(Asia C-386/12) (1)

(Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Asetus (EY) N:o 44/2001 - Soveltamisala - Luonnollisten henkilöiden oikeustoimikelpoisuus - Yksinomainen toimivalta asiassa, joka koskee esineoikeutta kiinteään omaisuuteen - Ulottuvuus - Hakemusasia, joka koskee henkilön, jolle on määrätty edunvalvoja ja jolla on kotipaikka jäsenvaltiossa, oikeutta vallita toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevia kiinteistöjään)

2013/C 344/61

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sofiyski gradski sad

Pääasian asianosainen

Siegfried János Schneider

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Sofiyski gradski sad — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL L 12, s. 1) 22 artiklan 1 kohdan tulkinta — Luonnollinen henkilö, joka on oman jäsenvaltionsa lainsäädännön nojalla julistettu osittain oikeustoimikelvottomaksi — Hakemus, jonka kyseinen henkilö on holhoojansa suostumuksella esittänyt toisessa jäsenvaltiossa saadakseen luvan myydä kyseisessä valtiossa perimänsä kiinteistön — Sen jäsenvaltion tuomioistuimen toimivalta, jossa kiinteistö sijaitsee — Asetuksen (EY) N:o 44/2001 22 artiklan 1 kohdan soveltaminen hakemusasioissa

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 44/2001 ja erityisesti sen 22 artiklan 1 alakohtaa on tulkittava siten, ettei sitä sovelleta hakemusasiaan, jonka jäsenvaltion kansalainen, jonka toimintakelpoisuutta on rajoitettu sen seurauksena, kun hänelle on tämän jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti määrätty edunvalvoja, on pannut vireille toisen jäsenvaltion tuomioistuimessa saadakseen luvan myydä omistamansa osan kiinteistöstä, joka sijaitsee tämän toisen jäsenvaltion alueella, koska tällainen menettely koskee tämän asetuksen 1 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettua ”luonnollisten henkilöiden oikeuskelpoisuutta tai oikeustoimikelpoisuutta”, joka ei kuulu asetuksen soveltamisalaan.

(1) EUVL C 311, 13.10.2012.
2)

Asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohtaan sisältyvää käsitettä ”[paikkakunta], missä vahinko sattui tai saattaa sattua” on tulkittava siten, että jos kanteen tarkoituksena on saattaa yhtiön hallituksen jäsen ja yhtiön osakkeenomistaja vastuuseen yhtiön veloista, kyseinen paikkakunta on se paikkakunta, johon yhtiön harjoittama toiminta ja tähän toimintaan liittyvä taloudellinen tilanne liittyvät.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 225/29

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.6.2013 (Oberster Gerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Goldbet Sportwetten GmbH v. Massimo Sperindeo

(Asia C-144/12) (1)

(Asetus (EY) N:o 1896/2006 - Eurooppalainen maksamismääräysmenettely - 6 ja 17 artikla - Eurooppalaiseen maksamismääräykseen annettu vastine, jossa ei kiistetä määräyksen antaneen jäsenvaltion tuomioistuimen toimivaltaa - Asetus (EY) N:o 44/2001 - Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla - 24 artikla - Se, että vastaaja vastaa asiassa sitä käsittelevässä tuomioistuimessa - Soveltaminen eurooppalaisessa maksamismääräysmenettelyssä)

2013/C 225/48

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberster Gerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Goldbet Sportwetten GmbH

Vastaaja: Massimo Sperindeo

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Oberster Gerichtshof — Eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1896/2006 (EUVL L 399, s. 1) 6 artiklan ja saman asetuksen 17 artiklan, luettuna yhdessä tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2001, L 12, s. 1) 24 artiklan kanssa, tulkinta — Tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, toimivalta sillä perusteella, että vastaaja on vastannut asiassa, kun vastaaja ei ole kiistänyt toimivaltaa eikä ole puolustautunut aineellisesti — Sovellettavuus siinä tapauksessa, että kyseessä on eurooppalainen maksamismääräysmenettely — Myönteisessä tapauksessa vastaajan mahdollisuus kiistää jäsenvaltion tuomioistuimen toimivalta sen jälkeen, kun hän on vastannut samassa asiassa kyseisen valtion toisessa tuomioistuimessa, jossa hän on antanut vastineen maksamismääräykseen ja esittänyt pääasiaa koskevia väitteitä

Tuomiolauselma

Eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1896/2006 6 artiklaa, luettuna yhdessä asetuksen 17 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että sellaista eurooppalaiseen maksamismääräykseen annettua vastinetta, jossa ei kiistetä määräyksen antavan jäsenvaltion tuomioistuinten toimivaltaa, ei voida pitää tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 N:o 44/2001 24 artiklassa tarkoitettuna vastaamisena asiassa, eikä tältä osin merkitystä sillä seikalla, että vastaaja on vastineessaan esittänyt asian aineellisia kysymyksiä koskevia väitteitä.

(1) EUVL C 184, 23.6.2012.