4

Tältä osin unionin yleisen tuomioistuimen presidentti muistutti kyseisen määräyksen 24–31 kohdassa unionin tuomioistuimen ja unionin yleisen tuomioistuimen oikeuskäytännössä muodostuneista asiaa koskevista periaatteista. Asiaa näiden periaatteiden kannalta arvioiden hän katsoi valituksenalaisen määräyksen 32–48 kohdassa seuraavaa: ”32 Tässä tapauksessa on syytä todeta aluksi, että nojautuessaan 10.9.2013 annetun [unionin tuomioistuimen varapresidentin] määräyksen komissio v. Pilkington Group [(C-278/13 P(R), EU:C:2013:558)] 38 kohtaan kantajat väittävät, että koska väliaikaista suojaa pyydetään luottamuksellisiksi väitetyille tiedoille, vakavan ja korjaamattoman vahingon olemassaolon arvioinnin lähtökohtana on välttämättä pidettävä olettamaa, jonka mukaan luottamuksellisiksi väitetyt tiedot myös ovat luottamuksellisia. 33 On kuitenkin todettava, että 10.9.2013 annetulla [unionin tuomioistuimen varapresidentin] määräyksellä komissio v. Pilkington Group [(C-278/13 P(R), EU:C:2013:558)] ratkaistun asian ja myös 2.3.2016 annetulla [unionin tuomioistuimen varapresidentin] määräyksellä Evonik Degussa v. komissio (C-162/15 P-R, EU:C:2016:142) ratkaistun asian olosuhteet ovat selvästi erilaiset kuin nyt käsiteltävän asian olosuhteet. 34 Kuten nimittäin erityisesti 10.9.2013 annetun [unionin tuomioistuimen varapresidentin] määräyksen komissio v. Pilkington Group [(C-278/13 P(R), EU:C:2013:558)] 18 ja 38 kohdasta ilmenee, Pilkington Group Ltd oli kumoamiskanteessaan riitauttanut komission arvioinnin, jonka mukaan tiedot, jotka oli aiottu julkistaa asetuksen N:o 1/2003 30 artiklan 1 kohdan nojalla, eivät olleet liikesalaisuuksia siinä mielessä kuin erityisesti SEUT 339 artiklassa ja kyseisen asetuksen 28 artiklan 1 kohdassa ja 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitetaan. Tästä seuraa, että niissä näkökohdissa, jotka välitoimista päättävä tuomari oli ottanut huomioon päätellessään, että kiireellisyyttä koskeva edellytys täyttyi tässä tapauksessa, oli lähtökohtana se kyseisen määräyksen 47 kohdassa nimenomaisesti mainittu seikka, että kyseisessä asiassa riidanalaiset tiedot kuuluivat salassapitovelvollisuuden piiriin. 35 Samoin 2.3.2016 annetun [unionin tuomioistuimen varapresidentin] määräyksen Evonik Degussa v. komissio (C-162/15 P-R, EU:C:2016:142) 84 kohdasta ilmenee, että Evonik Degussa GmbH oli riitauttanut arvioinnin, jonka mukaan kyseessä olleet tiedot eivät olleet liikesalaisuuksia eivätkä ne kuuluneet salassapitovelvollisuuden piiriin. 36 Sitä paitsi 10.9.2013 annetulla [unionin tuomioistuimen varapresidentin] määräyksellä komissio v. Pilkington Group [(C-278/13 P(R), EU:C:2013:558)] ja 2.3.2016 annetulla [unionin tuomioistuimen varapresidentin] määräyksellä Evonik Degussa v. komissio (C-162/15 P-R, EU:C:2016:142) ratkaistujen asioiden kantajat olivat ensiksi mainitun määräyksen 47 kohdasta ja viimeksi mainitun määräyksen 83 kohdasta ilmenevin tavoin väittäneet, että kyseisten tietojen julkistaminen voisi aiheuttaa niille vahinkoa suoraan kyseisten tietojen luonteen vuoksi. 37 Nyt käsiteltävässä asiassa on sen sijaan ensinnäkin todettava, etteivät kantajat väitä, että riidanalaiset tiedot kuuluisivat liikesalaisuuden piiriin. 38 Toiseksi välitoimia koskevaan hakemukseen sisältyy riidanalaisten tietojen luottamuksellisuutta koskevan väitteen lisäksi vain niukasti tarkempia tietoja niiden seikkojen luonteesta ja sisällöstä, joiden luottamuksellisuuteen kantajat vetoavat. 39 Kolmanneksi kantajat eivät pyri osoittamaan, että riidanalaiset tiedot olisivat jo lähtökohtaisesti sellaisia kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, joita niiden kilpailijat voisivat hyödyntää normaalissa kilpailutilanteessa. 40 Neljänneksi siltä osin kuin kantajat katsovat, että riidanalaisiin tietoihin ’sisältyy tietoja kilpailusääntöjen rikkomisesta [ja] ne paljastavat yksityiskohtaisesti rikkomisen ja erityisesti menettelyyn liittyvien asiakkaiden ja hankkeiden nimet sekä numerotietoja laskutetuista hinnoista ja menettelyyn osallistuneiden tavoitteista – – sekä rikkomisen ja tämän vahingon välisen syy-yhteyden’, kantajat viittaavat sähkökaapelit-päätöksen 284 perustelukappaleeseen, 372 perustelukappaleen g kohtaan ja 436 perustelukappaleeseen, joiden kantajat katsovat olevan selviä esimerkkejä siitä, minkä tyyppisiä tietoja kantajat tarkoittavat. 41 Sähkökaapelit-päätöksen 284 perustelukappaleessa, 372 perustelukappaleen g kohdassa ja 436 perustelukappaleessa ei kuitenkaan mainita ’asianomaisten asiakkaiden ja hankkeiden nimiä’, eikä niihin sisälly esimerkiksi ’numerotietoja laskutetuista hinnoista’. 42 Viidenneksi oikeuskäytännöstä ilmenee, että tietoja, jotka ovat olleet salaisia tai luottamuksellisia mutta jotka ovat yli viisi vuotta vanhoja, on ajan kulumisen vuoksi pidettävä lähtökohtaisesti historiallisina tietoina, joiden salaisuus tai luottamuksellisuus on tästä syystä lakannut, ellei tietojen salaisuuteen tai luottamuksellisuuteen vetoava osapuoli poikkeuksellisesti osoita, että tiedot ovat vanhuudestaan huolimatta vielä sen tai kolmansien kaupallista asemaa koskevia olennaisia seikkoja. Kyseinen arviointi, joka johtaa kumottavissa olevaan olettamaan, pätee sekä luottamuksellista käsittelyä suhteessa unionin tuomioistuimissa käsiteltävien kanne- ja valitusasioiden väliintulijoihin koskevien pyyntöjen että niiden luottamuksellista käsittelyä koskevien pyyntöjen, jotka liittyvät komission aikomukseen julkaista kilpailusääntöjen rikkomisen toteamista koskeva päätös, asiayhteydessä (tuomio 14.3.2017, Evonik Degussa v. komissio, C-162/15 P, EU:C:2017:205, 64 kohta). 43 Nyt käsiteltävässä asiassa riidanalaiset tiedot on saatu tarkastuksessa vuonna 2009. Kantajat eivät kuitenkaan pyri osoittamaan syitä, joiden vuoksi riidanalaiset tiedot eivät olisi ajan kulumisesta huolimatta lakanneet olemasta luonteeltaan salaisia tai luottamuksellisia. 44 Kuudenneksi kantajat eivät pyri osoittamaan riidanalaisten tietojen luottamuksellisuutta niiden luonteen perusteella vaan vetoamalla siihen, että niiden oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja syyttömyysolettamaa koskeva periaate edellyttävät, ettei kyseisiä tietoja ilmaista ennen kuin niiden hankkimisen laillisuus on selvitetty asiassa T-449/14. 45 Seitsemänneksi on syytä muistuttaa, että oikeuskäytännön mukaan sen tutkiminen, kuuluvatko tiedot salassapitovelvollisuuden piiriin, tapahtuu lähtökohtaisesti tarkastelemalla asiaa kolmessa vaiheessa eli ensinnäkin sitä, että ainoastaan rajallinen henkilömäärä on tietoinen näistä tiedoista, toiseksi edellytystä siitä, että kyse on sellaisista tiedoista, joiden paljastaminen on omiaan aiheuttamaan vakavaa vahinkoa sille henkilölle, joka on antanut kyseiset tiedot, tai kolmansille tahoille, ja kolmanneksi edellytystä siitä, että edut, joita tietojen paljastaminen voi loukata, ovat objektiivisesti arvioiden suojan arvoisia (ks. vastaavasti tuomio 28.1.2015, Evonik Degussa v. komissio, T-341/12, EU:T:2015:51, 94 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). 46 Kiireellisyyttä koskevan edellytyksen tutkiminen menee siten tietyiltä osin päällekkäin sen seikan tutkimisen kanssa, onko riidanalaisten tietojen katsottava kuuluvan salassapitovelvollisuuden piiriin, ja välitoimimenettelyssä tämä sisältyy fumus boni juris ‑edellytyksen tutkimiseen. 47 Näin ollen pelkkä perustelematon väite siitä, että tiedot, joiden ilmaisemisesta asiassa on kysymys, kuuluisivat salassapitovelvollisuuden piiriin, ei voi kiireellisyyttä koskevan edellytyksen tutkimista vääristämättä riittää osoittamaan paikkansa pitäväksi olettamaa näiden tietojen kuulumisesta salassapitovelvollisuuden piiriin. 48 Toisin kuin 10.9.2013 annetulla [unionin tuomioistuimen varapresidentin] määräyksellä komissio v. Pilkington Group [(C-278/13 P(R), EU:C:2013:558)] ja 2.3.2016 annetulla [unionin tuomioistuimen varapresidentin] määräyksellä Evonik Degussa v. komissio (C-162/15 P-R, EU:C:2016:142) ratkaistuissa asioissa, kiireellisyyttä koskevan edellytyksen tarkastelu nyt käsiteltävässä asiassa ei siten voi perustua olettamaan riidanalaisten tietojen kuulumisesta salassapitovelvollisuuden piiriin.”