17

Nyt käsiteltävässä asiassa valituslautakunta on luetellut riidanalaisessa päätöksessä seuraavat todisteet: kaksi markkinatutkimusta, jotka koskevat Ranskaa (2008) ja Ruotsia (2011), kansallisten tavaramerkkivirastojen 15 päätöstä – joista kolme on laatinut Urząd Patentowy Rzeczypospolitej Polskiej (Puolan tavaramerkkivirasto), neljä Institut national de la propriété industrielle (INPI) (Ranskan teollisoikeuksien virasto), yhden Instituto nacional da propriedade industrial (INPI, Portugalin teollisoikeuksien virasto) ja seitsemän Oficina Española de Patentes y Marcas (Espanjan tavaramerkkivirasto) – ja tuomio 7.11.2013, Budziewska v. SMHV – Puma (Loikkaava kissaeläin) (T‑666/11, ei julkaistu, EU:T:2013:584). Se on todennut, että Ruotsia koskeva markkinatutkimus oli asian kannalta merkityksetön, koska väite ei perustunut aikaisempiin oikeuksiin Ruotsissa, ja että Ranskaa koskevaa markkinatutkimusta ei ollut toimitettu menettelyssä käytettävällä kielellä eli englanniksi, mikä on vastoin yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 (EYVL 1995, L 303, s. 1) 19 säännön 1, 3 ja 4 kohtaa. Se totesi, että lisäksi viimeksi mainittu tutkimus oli tehty viisi vuotta ennen tavaramerkkihakemuksen jättämistä ja että oli vaikea tietää, millä perusteella tämä markkinatutkimus oli tehty ja mitä tavaroita väitetty maine koski. Valituslautakunta totesi samoin, että kahta Puolan tavaramerkkiviraston kolmesta päätöksestä ja Espanjan tavaramerkkiviraston päätöksiä ei ollut käännetty menettelyssä käytettävälle kielelle ja että ne oli näin ollen hylättävä. Valituslautakunta totesi Puolan tavaramerkkiviraston vuonna 2008 tekemästä päätöksestä ja Ranskan teollisoikeuksien viraston päätöksistä, jotka oli käännetty, että oli vaikea tietää, minkä todisteiden perusteella nämä kansalliset virastot olivat katsoneet, että aikaisemmat tavaramerkit olivat laajalti tunnettuja. Se selosti esimerkinomaisesti, että Ranskan teollisoikeuksien viraston 13.11.2012 tekemässä päätöksessä mainittiin ainoastaan asiakirjoja, jotka oli toimitettu sen osoittamiseksi, että yleisö tunsi hyvin aikaisemman tavaramerkin kuvio-osan – jossa oli puuman kuva – vaatteiden alalla, mutta että oli mahdotonta selvittää tämän väitteen paikkansapitävyyttä ilman mainitun kansallisen menettelyn yhteydessä toimitettuja, mainetta koskevia todisteita. Se muistutti tässä yhteydessä, että mainetta on arvioitava vastapuolen asetuksen N:o 2868/95 19 säännön 1 ja 4 kohdan mukaisesti toimittamien todisteiden perusteella ja korosti, että muissa menettelyissä esitetyt asiakirjat voidaan ottaa huomioon vain, jos niihin vetoava osapuoli on nimenomaisesti maininnut ja yksilöinyt ne. Lopuksi valituslautakunta muistutti, että joka tapauksessa on niin, että EUIPO:n päätösten laillisuutta oli arvioitava vain asetuksen N:o 207/2009 perusteella, sellaisena kuin Euroopan unionin tuomioistuimet ovat sitä tulkinneet, eikä EUIPO:n tai kansallisten tavaramerkkivirastojen aikaisemman päätöskäytännön perusteella. Valituslautakunta päätteli, että todisteet olivat kokonaisuudessaan riittämättömiä osoittamaan aikaisempien tavaramerkkien maineen kyseisten tavaroiden osalta missään kyseisistä jäsenvaltioista.