Toiseksi siinä tapauksessa, että hevosen antamisesta käyttöön, jotta se voisi osallistua hevoskilpailuun, ei makseta mitään osallistumispalkkiota eikä muuta välitöntä korvausta ja vain kilpailun lopussa palkintosijoille sijoittuneiden hevosten omistajat saavat palkinnon, ei voida katsoa, että hevosen antamisesta käyttöön seuraa tosiasiallinen vastike. Kolmanneksi kuitenkin siinä tapauksessa, että pelkästä hevosen osallistumisesta hevoskilpailuun seuraa välitön vastike, koska kilpailun järjestäjä maksaa osallistumispalkkion riippumatta siitä, miten kyseinen hevonen kilpailun lopussa sijoittuu, sitä, että hevosen omistaja antaa mainitun hevosen käyttöön, voidaan pitää direktiivin 2006/112 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuna vastikkeellisena palvelujen suorituksena. Tällaisessa tilanteessa nimittäin kilpailun järjestäjän hevosen omistajalle suorittama korvaus on välitön vastike kyseisen omistajan tälle järjestäjälle suorittamasta palvelusta, kun hän antaa hevosensa osallistua kilpailuun.

Mahdollisuus katsoa palvelujen suoritus vastikkeelliseksi liiketoimeksi edellyttää nimittäin ainoastaan, että kyseisen suorituksen ja verovelvollisen todella saaman vastikkeen välillä on suora yhteys. Mainitunlainen suora yhteys muodostuu ainoastaan, jos palvelun suorittajan ja vastaanottajan välillä on oikeussuhde, johon liittyvät suoritukset ovat vastavuoroisia, ja palvelun suorittajan saama korvaus on todellinen vastasuoritus vastaanottajan saamasta palvelusta. Tältä osin ensinnäkään hevoskilpailun järjestäjän suorittama palvelu, joka muodostuu sen mahdollistamisesta, että hevosen omistaja voi tuoda hevosensa osallistumaan kilpailuun, ei voi olla tosiasiallinen vastike siitä, että hevosen omistaja antaa hevosen hevoskilpailun järjestäjän käyttöön. Yhtäältä hevosen omistaja nimittäin maksaa mainitusta palvelusta korvauksen maksamalla ilmoittautumis- ja osallistumismaksut, jotka heijastavat todellista vastasuoritusta kilpailuun osallistumiselle. Vaikka hevosen omistaja toisaalta voi mahdollisesti hyötyä mainitusta osallistumisesta sen vuoksi, että hevosen arvo nousee siinä tapauksessa, että se sijoittuu kilpailussa palkintosijoille, tai että se saa mainosta kyseisestä osallistumisesta, mainittua hyötyä on vaikeaa kvantifioida ja se on epävarmaa, koska se riippuu olennaisesti kyseisen kilpailun tuloksesta. Mainittua hyötyä ei siis voida ottaa huomioon mainitun käyttöön antamisen todellisen vastasuorituksen määrittämisessä.

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava niin, että se, että arvonlisäverovelvollinen hevosen omistaja antaa hevosensa hevoskilpailun järjestäjän käyttöön, jotta mainittu hevonen voi osallistua kyseiseen kilpailuun, ei ole mainitussa säännöksessä tarkoitettu vastikkeellinen palvelujen suoritus tilanteessa, jossa käyttöön antamisesta ei makseta osallistumispalkkiota tai muuta välitöntä korvausta ja jossa ainoastaan niiden hevosten omistajat, jotka ovat sijoittuneet palkintosijoille kilpailun päätteeksi, saavat palkinnon, vaikka palkinto olisi määritelty ennakolta. Sitä vastoin mainitunlainen hevosen käyttöön antaminen muodostaa vastikkeellisen palvelujen suorituksen siinä tapauksessa, että järjestäjä maksaa korvauksen, joka ei riipu siitä, miten kyseinen hevonen sijoittuu kilpailun lopussa.

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annettua direktiiviä 2006/112 on tulkittava niin, että verovelvolliselle, joka kasvattaa ja valmentaa sekä omia kilpahevosiaan että kolmansien hevosia, kuuluvien hevosten hevoskilpailuihin valmistamiseen ja osallistumiseen liittyvistä liiketoimista aikaisemmassa vaihdannan vaiheessa maksettu arvonlisävero on oikeus vähentää sillä perusteella, että mainittuihin liiketoimiin kohdistuvat kustannukset kuuluvat verovelvollisen liiketoimintaan liittyviin yleiskustannuksiin, sillä edellytyksellä, että kuhunkin kyseessä olevaan liiketoimeen liittyvillä kustannuksilla on suora ja välitön yhteys koko kyseiseen toimintaan. Näin voi olla, jos näin aiheutuneet kustannukset liittyvät kilpahevosiin, jotka on todella tarkoitettu myytäviksi, tai jos kyseisten hevosten osallistuminen kilpailuihin on objektiivisesti katsottuna keino liiketoiminnan edistämiseen, minkä tarkastaminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä. Siinä tapauksessa, että verovelvollisella on mainitunlainen vähennysoikeus, palkintoa, jonka verovelvollinen mahdollisesti saa jonkin hevosensa loppusijoituksen perusteella hevoskilpailussa, ei ole sisällytettävä arvonlisäveron perusteeseen.

Sen arvioimiseksi, onko hevosten hevoskilpailuihin valmistamiseen ja osallistumiseen liittyvästä kustakin liiketoimesta aiheutuneilla kustannuksilla suora ja välitön yhteys koko kyseiseen liiketoimintaan, kansallisen tuomioistuimen on tarkastettava erityisesti se, onko kilpahevostallin pitäjälle kuuluvat hevoset todella tarkoitettu myytäviksi, tai onko kyseisten hevosten osallistuminen hevoskilpailuihin objektiivisesti katsottuna keino kyseisen tallin liiketoiminnan edistämiseen. Jos näin on, mainittujen hevosten hevoskilpailuihin valmistamisesta ja osallistumisesta aiheutuneilla kustannuksilla on suora ja välitön yhteys mainitunlaisen tallin pitämisestä muodostuvaan koko liiketoimintaan. Yhtäältä on nimittäin selvää, että kilpahevosen myyntihinta määräytyy kilpailuihin valmistamisen asteen ja kokemuksen tai maineen, jota se on mahdollisesti saanut kilpailuihin osallistumisesta, perusteella. Toisaalta tallin pitäjän hevosten kilpailuissa saama menestys voi tuoda tallin pitäjälle lisää mainetta, julkisuutta tai näkyvyyttä, jotka ovat omiaan vaikuttamaan hänen kolmansille kuuluvien hevosten valmennuspalvelujensa hintaan, minkä tarkastaminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.

Sitä vastoin mainitun arvioinnin kannalta ei ole merkitystä sillä, että liiketoimet, jotka liittyvät tallin pitäjälle kuuluvien hevosten hevoskilpailuihin valmistamiseen ja osallistumiseen, mahdollistavat sen, että hän parantaa ja kehittää valmennusmenetelmiään sekä hevosten ruokintaa ja hoitoa ja näin kolmansille suoritettuja palveluja. Mainittu seikka ilmentää nimittäin vain epäsuoraa yhteyttä mainittujen liiketoimien ja kyseessä olevan liiketoiminnan välillä. Jos tallin pitäjälle kuuluvien hevosten hevoskilpailuihin valmistamiseen ja osallistumiseen liittyvien liiketoimien tarkoituksena on edistää tallin pitäjän yksityisiä intressejä, mainituilla liiketoimilla ei voida katsoa olevan suoraa ja välitöntä yhteyttä mainitunlaisen tallin pitämisestä muodostuvaan koko liiketoimintaan.

(ks. 48–51 ja 55 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)