Henkilöstöasian tiivistelmä



Henkilöstöasian tiivistelmä

Tiivistelmä

1. Henkilöstö – Sosiaaliturva – Tapaturma- ja ammattitautivakuutus – Ammattitauti – Käsite

(Henkilöstösääntöjen 73 artikla; tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevien määräysten 3 artikla)

2. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen harjoittama selvitysaineiston arvioinnin valvonta – Tutkimatta jättäminen selvitysaineiston vääristämistä lukuun ottamatta

(Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön liitteessä I olevan 11 artiklan 1 kohta)

1. Ammattitaudin käsite ei rajoitu koskemaan ainoastaan tapauksia, joissa virkamiehen työkyvyttömyys johtuu yksinomaan hänen hoitamistaan tehtävistä, vaan sitä voidaan soveltaa, kun työkyvyttömyys on seurausta sellaisen jo olemassa olevan sairauden pahenemisesta, joka on aiheutunut muista syistä. Toisin sanoen jos se, että virkamiehestä on tullut kykenemätön jatkamaan tehtäviensä hoitamista, on aiheutunut siitä, että jo olemassa oleva sairaus on pahentunut tehtävien hoitamisen vuoksi yhteisöjen palveluksessa, on katsottava, että työkyvyttömyyden syynä on ammattitauti.

Jotta nimittävä viranomainen voi hyväksyä virkamiehen hakemuksen, joka koskee sairauden pahenemisen tunnustamista ammattitaudiksi, sen on arvioidessaan tällaisen hakemuksen perusteltavuutta välttämättä todettava, tarvittaessa lääketieteellisen lautakunnan toteamusten perusteella, jos on pyydetty asian saattamista tällaisen lautakunnan käsiteltäväksi, että kyseessä on tällainen paheneminen. Se, että sairauden paheneminen on luonteeltaan tilapäistä, minkä vuoksi tällainen paheneminen on lakannut eikä sitä näin ollen voida enää todeta kyseisen viranomaisen ratkaistessa ammattitaudin tunnustamista koskevaa hakemusta, ei näin ollen ole merkityksetöntä. Kyseinen viranomainen ei näet voi hyväksyä, että kyseisellä virkamiehellä on ammattitauti, jos kyseistä pahenemista ei voida todeta silloin, kun viranomainen ratkaisee asiaa.

(ks. 36, 41 ja 42 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑122/89, F v. komissio, 26.9.1990 (Kok. 1990, s. II‑517, 14 kohta)ja asia T‑376/02, O v. komissio, 23.11.2004 (Kok. H. 2004, s. I‑A‑349 ja II‑1595, 68, 72 ja 73 kohta).

2. Asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsittelevällä tuomioistuimella, eli esillä olevassa asiassa virkamiestuomioistuimella, on ainoastaan toimivalta yhtäältä todeta tosiseikat, paitsi tapauksessa, jossa sen toteamusten aineellinen paikkansapitämättömyys johtuu sille esitetystä asiakirja-aineistosta, ja toisaalta arvioida tosiseikkoja. Tosiseikkojen arviointi ei siis ole, tuomioistuimelle esitetyn selvitysaineiston vääristämistä koskevaa tapausta lukuun ottamatta, oikeudellinen kysymys, joka kuuluisi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valitusta käsittelevänä tuomioistuimena harjoittaman valvonnan piiriin. Tällaisen selvitysaineiston vääristämisen on käytävä selvästi ilmi asiakirja-aineistosta, ilman että on tarpeen arvioida uudelleen tosiseikkoja ja selvitysaineistoa

(ks. 45–47 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C-8/95 P, New Holland Ford v. komissio, 28.5.1998 (Kok. 1998, s. I‑3175, 72 kohta); asia C‑551/03 P, General Motors v. komissio, 6.4.2006 (Kok. 2006, s. I‑3173, 54 kohta) ja asia C‑167/04 P, JCB Service v. komissio, 21.9.2006 (Kok. 2006, s. I‑8935, 108 kohta).