ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/27/EY, 88 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava niin, että siinä ei kielletä sitä, että lääkealan yritys jakaa internetissä lääkemääräystä edellyttäviä lääkkeitä koskevia tietoja, mikäli tällä internet-sivulla olevat tiedot ovat ainoastaan niitä hakevan henkilön saatavissa ja tietoja jaettaessa ainoastaan kuvataan direktiivin 2001/83, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2004/27, 62 artiklan vaatimusten mukainen lääkkeen pakkaus ja esitetään muokkaamattomassa ja lyhentämättömässä muodossa lääkeviranomaisten hyväksymä lääkkeen pakkausseloste tai yhteenveto lääkkeen ominaisuuksista. Sitä vastoin on kiellettyä jakaa internet-sivulla lääkettä koskevia tietoja, jotka valmistaja on valinnut tai joita se on muuttanut tavalla, joka voidaan selittää vain mainostarkoituksella. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on ratkaista, onko pääasiassa kyseessä oleva toiminta direktiivissä 2001/83, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2004/27, tarkoitettua mainontaa ja missä määrin se on sitä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 130/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 8.3.2011 (Tribunal du travail de Bruxellesin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Gerardo Ruiz Zambrano v. Office national de l'emploi (ONEM)

(Asia C-34/09) (1)

(Unionin kansalaisuus - SEUT 20 artikla - Unionin oikeuteen perustuvan oikeuden myöntäminen alaikäiselle lapselle oleskeluun jäsenvaltion, jonka kansalainen hän on, alueella riippumatta siitä, onko hän ensin käyttänyt oikeuttaan liikkua vapaasti jäsenvaltioiden alueella - Johdetun oleskeluoikeuden myöntäminen samoissa olosuhteissa alaikäisen lapsen suoraan takenevassa polvessa olevalle sukulaiselle, joka on kolmannen valtion kansalainen ja hänen huoltajansa - Alaikäisen lapsen oleskeluoikeuden seuraukset vaatimuksille, jotka hänen suoraan takenevassa polvessa olevan sukulaisensa, joka on kolmannen valtion kansalainen, on täytettävä työoikeuden kannalta)

2011/C 130/02

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal du travail de Bruxelles

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Gerardo Ruiz Zambrano

Vastaaja: Office national de l'emploi (ONEM)

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal du travail de Bruxelles — Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 12, 17 ja 18 artiklan, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21, 24 ja 34 artiklan kanssa, tulkinta — Oleskeluoikeuden myöntäminen unionin kansalaiselle sellaisen jäsenvaltion alueella, jonka kansalainen kyseinen unionin kansalainen on, riippumatta siitä, onko hän käyttänyt aikaisemmin liikkumisoikeuttaan — Johdetun oleskeluoikeuden myöntäminen samoissa olosuhteissa alaikäisen lapsen suoraan takenevassa polvessa olevalle sukulaiselle, joka on kolmannen valtion kansalainen ja kyseisen alaikäisen lapsen, joka on jäsenvaltion kansalainen, huoltaja, kun tällaisella sukulaisella joka tapauksessa olisi mainittu oleskeluoikeus, jos kyseinen alaikäinen lapsi olisi käyttänyt liikkumisoikeuttaan — Alaikäisen lapsen oleskeluoikeuden seuraukset vaatimuksille, jotka hänen suoraan takenevassa polvessa olevan sukulaisensa, joka on kolmannen valtion kansalainen, on täytettävä työoikeuden kannalta

Tuomiolauselma

SEUT 20 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio yhtäältä epää kolmannen valtion kansalaiselta, joka on pienten lastensa, jotka ovat unionin kansalaisia, huoltaja, oleskelun jäsenvaltiossa, jossa nämä lapset asuvat ja jonka kansalaisia he ovat, ja toisaalta epää kyseiseltä kolmannen valtion kansalaiselta työluvan, siltä osin kuin tällaisten päätösten takia kyseiset lapset eivät tosiasiassa voisi käyttää pääosaa unionin kansalaisen asemaan liittyvistä oikeuksista.

(1) EUVL C 90, 18.4.2009.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 30/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 2.12.2010 (Augstākās tiesas Senātsin (Latvia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Schenker SIA v. Valsts ieņēmumu dienests

(Asia C-199/09) (1)

(Asetus (ETY) N:o 2454/93 - Yhteisön tullikoodeksin soveltamissäännökset - 6 artiklan 2 kohta - Sitovaa tariffitietoa koskeva hakemus - Käsite ”ainoastaan yksi tavaralaji”)

2011/C 30/06

Oikeudenkäyntikieli: latvia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Augstākās tiesas Senāts

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Schenker SIA

Vastaaja: Valsts ieņēmumu dienests

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Augstākās tiesas Senāts — Yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1) 6 artiklan 2 kohdan tulkinta — ”Yhden tavaralajin” käsite — Tavarat, jotka ovat laadultaan ja ominaisuuksiltaan erilaisia, mutta jotka voidaan luokitella samaan yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen — Yhden sitovan tariffitiedon antaminen kaikille näille tuotteille vai useiden erityisten tullitietojen antaminen jokaiselle niistä

Tuomiolauselma

Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 24.7.2000 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1602/2000, 6 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että hakemus sitovasta tariffitiedosta voi koskea eri tavaroita sillä edellytyksellä, että ne kuuluvat ainoastaan yhteen tavaralajiin. Vain ominaispiirteiltään samankaltaisten tavaroiden, joiden väliset erottavat seikat ovat merkityksettömiä niiden tullitariffiluokittelun kannalta, voidaan katsoa kuuluvan mainitussa säännöksessä tarkoitettuun ainoastaan yhteen tavaralajiin.

(1) EUVL C 193, 15.8.2009.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 346/16

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.10.2010 (Verwaltungsgericht Hallen (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Günter Fuß v. Stadt Halle

(Asia C-243/09) (1)

(Sosiaalipolitiikka - Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu - Direktiivi 2003/88/EY - Työajan järjestäminen - Julkisen sektorin palveluksessa olevat palomiehet - Pelastustoiminnan yksikkö - 6 artiklan b alakohta ja 22 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohta - Viikoittainen enimmäistyöaika - Kieltäytyminen työskentelemästä pidempään - Ilman suostumusta tapahtunut siirto toiseen yksikköön - Välitön oikeusvaikutus - Seuraukset kansallisille tuomioistuimille)

2010/C 346/26

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgericht Halle

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Günter Fuß

Vastaaja: Stadt Halle

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Verwaltungsgericht Halle — Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/88/EY (EUVL L 299, s. 9) 22 artiklan 1 kohdan b alakohdan tulkinta — Kansallinen säännöstö, jossa säädetään mainitun direktiivin vastaisesti yli 48 tunnin työajasta seitsemän päivän jaksolla sellaisten virkamiesten osalta, jotka työskentelevät palokunnan kenttätehtävissä — Virkamiehen, joka on kieltäytynyt tästä työajasta, siirtäminen viran puolesta toiseen, saman palkkaluokan virkaan hallinnossa — ”Haitan” käsite

Tuomiolauselma

Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 6 artiklan b alakohtaa on tulkittava siten, että sen vastainen on pääasiassa esillä olevan kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jolla julkisen sektorin työnantajan sallitaan siirtää toiseen yksikköön pelastustoiminnan yksikössä palomiehenä työskennellyt työntekijä ilman tämän suostumusta siitä syystä, että tämä on vaatinut, että viimeksi mainitussa yksikössä noudatettaisiin kyseisessä säännöksessä säädettyä keskimääräistä viikoittaista enimmäistyöaikaa. Sillä seikalla, että tälle työntekijälle ei aiheudu tästä siirrosta muuta erityistä haittaa kuin kyseisen 6 artiklan b kohdan rikkomisesta aiheutuva haitta, ei tässä suhteessa ole merkitystä.

(1) EUVL C 233, 26.9.2009.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 317/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 30.9.2010 (Fővárosi Bíróságin (Unkarin tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — József Uzonyi v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

(Asia C-133/09) (1)

(Maatalous - Yhteinen maatalouspolitiikka - Tukijärjestelmät - Asetus (EY) N:o 1782/2003 - 143 b a artikla - Erillinen sokerituki - Myöntäminen - Uusien jäsenvaltioiden päätös - Edellytykset - Objektiiviset ja syrjimättömät arviointiperusteet)

2010/C 317/16

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Fővárosi Bíróság

Pääasian asianosaiset

Kantaja: József Uzonyi

Vastaaja: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Fővárosi Bíróság — Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71, (EY) N:o 1254/1999 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (EUVL L 270, s. 1) 143 b artiklan 1 kohdan tulkinta — Jäsenvaltioiden velvollisuus maksaa erillinen sokerituki objektiivisten ja syrjimättömien perusteiden mukaisesti — Kansallinen sääntely, jossa tämä maksu on varattu ainoastaan sellaisille tuottajille, jotka ovat sopineet suoraan sokeritehtaan kanssa sokerijuurikkaan toimituksista

Tuomiolauselma

Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003, sellaisena kuin se on muutettuna 20.2.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 319/2006, 143 b a artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että sen vastainen on pääasiassa kyseessä olevan lainsäädännön kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan erillistä sokeritukea ei myönnetä viljelijälle, jolla ei ole toimitusoikeuksia ja joka toimittaa sokerijuurikkaita sokerinvalmistajalle sellaisen yhdistäjän välityksellä, jolla on toimitusoikeuksia, vaikka tämän lainsäädännön mukaan erillinen sokerituki myönnetään viljelijälle, jolla on toimitusoikeuksia ja joka toimittaa sokerijuurikkaita välittömästi sokerinvalmistajalle, sekä viljelijälle, jolla ei ole toimitusoikeuksia, joka on tuottajayhtymän jäsen ja joka toimittaa sokerijuurikkaita sokerinvalmistajalle tämän tuottajayhtymän, jolla on toimitusoikeus, välityksellä.

(1) EUVL C 153, 4.7.2009.
2)

Asetuksen N:o 2580/2001 2 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että se koskee sitä, että tämän asetuksen 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa luettelossa olevan oikeushenkilön, ryhmän tai yhteisön jäsen välittää kyseiselle oikeushenkilölle, ryhmälle tai yhteisölle varoja, muita rahoituksen lähteitä tai taloudellisia resursseja, jotka on kerätty tai saatu ulkopuolisilta henkilöiltä.
2)

SEUT 110 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että Bulgariaan tuotavia käytettyjä ajoneuvoja on pidettävä samanlaisina tuotteina kuin niitä käytettyjä ajoneuvoja, jotka on jo rekisteröity kyseisen jäsenvaltion alueella ja jotka on tuotu mainitun jäsenvaltion alueelle uusina ajoneuvoina, niiden alkuperästä riippumatta.
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.4.2010 (High Court of Justicen (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö — The Queen, Association of the British Pharmaceutical Industry v. Medicines and Healthcare Products Regulatory Agencyn hakemuksesta

(Asia C-62/09) (1)

(Direktiivi 2001/83/EY - 94 artikla - Taloudelliset kannustimet sellaisten lääkäreiden vastaanotoille, jotka määräävät tiettyjä lääkkeitä potilailleen - Terveysviranomaiset - Lääkärit - Vapaus määrätä lääkkeitä)

(2010/C 161/14)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: The Queen, Association of the British Pharmaceutical Industry

Vastaaja: Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

Muu osapuoli: The NHS Confederation (Employers) Company Ltd

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY (EYVL L 311, s. 67) 94 artiklan 1 kohdan tulkinta — Julkisen elimen, joka on osa kansallista terveydenhoitojärjestelmää, käyttämä järjestelmä, jossa tarjotaan taloudellisia kannustimia sellaisten lääkäreiden vastaanotoille, jotka määräävät tiettyä lääkettä potilaille

Tuomiolauselma

Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/27/EY, 94 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se ei estä pääasiassa kysymyksessä olevan kaltaisia taloudellisten kannustinten järjestelmiä, jotka kansalliset kansanterveydestä vastaavat viranomaiset ovat ottaneet käyttöön vähentääkseen kyseessä olevia menojaan ja joilla pyritään tiettyjen sairauksien hoitamisessa edistämään sitä, että lääkärit määräävät erikseen nimettyjä lääkkeitä, joiden sisältämä vaikuttava aine on eri kuin lääkkeessä, joka oli määrätty aiemmin tai joka olisi voitu määrätä, jos kannustinjärjestelmää ei olisi.

(1) EUVL C 90, 18.4.2009.
3)

Direktiivin 2008/115 15 artiklan 5 ja 6 kohtaa on tulkittava siten, että aika, jona maastapoistamista koskevan päätöksen täytäntöönpanoa on lykätty sillä perusteella, että asianomainen on riitauttanut kyseisen päätöksen lainkäyttöelimessä, otetaan huomioon laskettaessa maastapoistamista varten toteutetun säilöönoton kestoa, jos asianomainen on asunut myös tämän menettelyn aikana tilapäisessä vastaanottokeskuksessa.
2)

Se, että pääasiassa kysymyksessä olevan kaltainen Turkin kansalainen vetoaa päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla laillisesti saatuun oikeuteen ei ole oikeuden väärinkäyttöä myöskään silloin, kun asianomainen henkilö on sen jälkeen, kun hän on saanut tämän oikeuden entisen aviovaimonsa välityksellä, syyllistynyt tätä kohtaan vakavaan rikokseen, josta hänet on tuomittu rangaistukseen. Sen sijaan saman päätöksen 14 artiklan 1 kohta ei ole esteenä päätökselle karkottaa rikostuomioita saanut Turkin kansalainen, kunhan tämän oma käyttäytyminen ilmentää perustavanlaatuista yhteiskunnan etua uhkaavaa käsillä olevaa, todellista ja riittävän vakavaa vaaraa. Toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, onko tästä kyse pääasiassa.
1)

Toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä (kymmenes direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 19.10.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/85/ETY 11 artiklan 1–3 kohdalla on välitön oikeusvaikutus, ja kyseiset säännökset synnyttävät yksityisten oikeussubjektien hyväksi oikeuksia, joihin nämä voivat vedota sellaista jäsenvaltiota vastaan, joka ei ole saattanut direktiiviä osaksi kansallista oikeusjärjestystä tai on tehnyt sen virheellisesti, ja joita kansallisten tuomioistuinten on suojattava.
2)

EY 49 artiklaa on tulkittava siten, että kun on luotu urheiluvedonlyönteihin ja arpajaisiin liittyvä alueellinen julkinen monopoli, jonka tavoitteena on torjua peliriippuvuutta ja ehkäistä sitä, että kansalaisia houkutellaan tuhlaamaan liiallisesti pelitoimintaan, ja kun kansallinen tuomioistuin toteaa samanaikaisesti, — että luvan saaneet yksityiset toimijat saavat tarjota muuntyyppisiä onnenpelejä ja — että muiden onnenpelityyppien osalta, jotka eivät kuulu kyseisen monopolin alaan ja jotka voivat johtaa riippuvuuden syntymiseen helpommin kuin tämän monopolin alaan kuuluvat pelit, toimivaltaiset viranomaiset harjoittavat tarjonnan laajentamispolitiikkaa, jolla kehitetään ja edistetään pelitoimintaa, erityisesti siitä saatavien tulojen maksimoimiseksi, kyseinen kansallinen tuomioistuin voi laillisesti katsoa, ettei tällainen monopoli ole omiaan takaamaan sen päämäärän toteuttamista, jonka vuoksi tämä monopoli on otettu käyttöön, rajoittamalla pelitilaisuuksia ja tämän alan toimintaa johdonmukaisella ja järjestelmällisellä tavalla. Tältä osin sillä, että kyseisen monopolin kohteena olevat onnenpelit kuuluvat alueellisten viranomaisten toimivaltaan ja mainitut muut onnenpelityypit kuuluvat liittovaltion viranomaisten toimivaltaan, ei ole merkitystä.
1)

Italian tasavalta ei ole noudattanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY, ja erityisesti toisen väitteen osalta sen 6 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, — koska se ei ole toteuttanut ennen 19.7.2006, jolloin Is Arenasin alue kirjattiin yhteisön tärkeinä pitämien alueiden luetteloon, direktiivillä tarkoitetun suojelutavoitteen kannalta asianmukaisia suojelutoimenpiteitä suojellakseen sitä merkittävää ekologista intressiä kansallisella tasolla, joka on yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi ehdotetulla alueella, erityisesti koska se ei ole kieltänyt alueeseen koskemista, joka voi vakavasti vaikuttaa alueen ekologisiin ominaisuuksiin, — koska se ei ole 19.7.2006 jälkeen toteuttanut tarpeellisia toimenpiteitä niiden luontotyyppien heikentymisen estämiseksi, joita varten yhteisön tärkeänä pitämä alue on osoitettu, kun otetaan huomioon Is Arenasin turisti- ja kiinteistökeskushanke, jolla on vaikutuksia Is Arenasin alueeseen.
2)

Jos ennakkoratkaisupyynnöt esittänyt tuomioistuin päätyy toteamaan, että pääasioissa kyseessä oleva veronpidätys on direktiivin 90/435, sellaisena kuin se oli voimassa pääasioiden tosiseikkojen tapahtuma-aikana, 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu voitonjaosta suoritettu lähdeveron pidätys, tällaisen veronpidätyksen voidaan katsoa kuuluvan saman direktiivin 90/435 7 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan vain, jos yhtäältä mainitussa kahdenvälisessä verosopimuksessa on määräyksiä, joiden tarkoituksena on poistaa osinkojen taloudellinen kaksinkertainen verotus tai lieventää sitä, ja jos toisaalta mainitun pidätyksen soveltaminen ei voi poistaa näiden määräysten vaikutuksia, mikä ennakkoratkaisupyynnöt esittäneen tuomioistuimen on arvioitava.
2)

Unionin oikeus, erityisesti oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan, on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, tulkittuna siten, että tilapäisen yhteenliittymän, joka on osallistunut tarjoajana julkista hankintaa koskevaan sopimuksentekomenettelyyn, jäsenillä ei ole mahdollisuutta vaatia itsenäisesti korvausta vahingosta, jonka ne ovat yksin kärsineet sellaisen päätöksen seurauksena, jonka on tehnyt asiaan sovellettavien kansallisten säännösten perusteella tähän menettelyyn osallistuva hankintaviranomaisesta erillinen viranomainen ja joka voi vaikuttaa menettelyn kulkuun.
1)

Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-70/06, Audi vastaan SMHV (Vorsprung durch Technik) 9.7.2008 antama tuomio kumotaan siltä osin kuin Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut, että sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toinen valituslautakunta ei ollut rikkonut yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94, sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.1994 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 3288/94, 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa 16.12.2005 tekemällään päätöksellä (asia R 237/2005-2).
1)

Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on suhteellisuusperiaatteen vastaisesti säätänyt ennakkolupajärjestelmästä muista jäsenvaltioista, missä ne on laillisesti valmistettu ja/tai saatettu markkinoille, peräisin oleville valmistuksen apuaineille ja elintarvikkeille, joiden valmistuksessa on käytetty valmistuksen apuaineita.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 51/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 23.12.2009 (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardian (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Serrantoni Srl, Consorzio stabile edili scrl v. Comune di Milano

(Asia C-376/08) (1)

(Julkiset rakennusurakat - Direktiivi 2004/18/EY - EY 43 ja EY 49 artikla - Yhdenvertaisen kohtelun periaate - Yritysten ryhmittymät - Se, että consorzio stabilea (pysyvä konsortio) ja siihen kuuluvaa yritystä on kielletty osallistumasta samaan julkiseen hankintaan)

2010/C 51/13

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Serrantoni Srl ja Consorzio stabile edili scrl

Vastaaja: Comune di Milano

Muut osapuolet: Bora Srl Construzioni edili, Unione consorzi stabili Italia (UCSI) ja Associazione nazionale imprese edili (ANIEM),

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — EY 39, 43, 49 ja 81 artiklan sekä julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun direktiivin 2004/18/EY (EUVL L 134, s. 114) 4 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään, että taloudellisista toimijoista koostuvaan ryhmittymään kuuluvat yritykset suljetaan automaattisesti menettelyn ulkopuolelle, jos ryhmittymä osallistuu menettelyyn

Tuomiolauselma

Yhteisön oikeutta on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kysymyksessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään sellaisen julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyn osalta, jonka arvo jää alle julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetyn kynnysarvon, mutta johon liittyy varma rajat ylittävä intressi, sekä pysyvän konsortion että sen jäsenyritysten automaattisesta poissulkemisesta julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelystä ja niille määrättävistä rikosoikeudellisista seuraamuksista, jos jäsenyritykset ovat esittäneet tämän konsortion kanssa kilpailevia tarjouksia tässä samassa hankintamenettelyssä, vaikka konsortion tarjousta ei ole jätetty näiden yritysten lukuun eikä intressissä.

(1) EUVL C 327, 20.12.2008.
1)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 19 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että silloin kun kyse on rakennusyrityksestä, tämän yrityksen omaan lukuunsa rakentamien kiinteistöjen myyntiä ei voida katsoa tässä säännöksessä tarkoitetuksi ”liitännäiseksi kiinteistöliiketoimeksi”, koska se on verollisen liiketoiminnan välitön, pysyvä ja välttämätön seuraus. Tällaisessa tilanteessa ei ole arvioitava konkreettisesti, missä laajuudessa tässä myyntitoiminnassa, kun sitä tarkastellaan erikseen, käytetään arvonlisäverollisia tavaroita ja palveluja.