Asia C-162/15 P-R

Evonik Degussa GmbH

vastaan

Euroopan komissio

”Väliaikainen oikeussuoja — Muutoksenhaku — Hallinnollinen menettely — Sellaisen päätöksen julkaiseminen, jolla todetaan lainvastainen kartelli Euroopan vetyperoksidi- ja perboraattimarkkinoilla — Komission päätös, jolla hylätään pyyntö tiettyjen päätökseen, jolla todetaan kyseinen kartelli, sisältyvien tietojen luottamuksellisesta käsittelystä — Yhteistyötiedonanto — Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio, jolla hylätään kyseisestä päätöksestä nostettu kumoamiskanne — Vaatimus mainitun päätöksen täytäntöönpanon lykkäämisestä — Fumus boni juris — Kiireellisyys — Intressivertailu”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen varapresidentin määräys 2.3.2016

(SEUT 278, SEUT 279 ja SEUT 339 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 4 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 30 artikla)

Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen – Sellaisten tietojen julkaiseminen, jotka kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistunut yritys on vapaaehtoisesti toimittanut komissiolle sakoista vapauttamista tai niiden lieventämistä koskevan ohjelman piiriin pääsemiseksi – Komission harkintavalta – Yhteistyötiedonanto – Komissio on itse rajoittanut harkintavaltaansa – Ulottuvuus

(SEUT 101, SEUT 278, SEUT 279 ja SEUT 339 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 30 artikla; komission asetuksen N:o 773/2004 16 artiklan 1 kohta; komission tiedonannon 2002/C 45/03 31–33 kohta; komission tiedonannon 2006/C 298/11 39 ja 40 kohta ja komission tiedonannon 2015/C 256/01 35 a kohta)

(SEUT 101, SEUT 278, SEUT 279 ja SEUT 339 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 4 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 30 artikla; komission asetus N:o 773/2004)

Ks. tuomion teksti. (ks. 21 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 22–25 kohta)

Välitoimista päättävä tuomari voi luottamuksellisiksi väitettyjen tietojen väliaikaista suojaa koskevissa riita-asioissa katsoa fumus boni jurisin puuttuvan lähtökohtaisesti vain siinä tapauksessa, että kyseiset tiedot eivät selvästikään ole luottamuksellisia, sillä muutoin hän jättää huomiotta välitoimimenettelylle luonteenomaisen täydentävyyden ja väliaikaisuuden. Näin ei ole, jos kyse on monitahoisesta oikeudellisesta kysymyksestä, jonka ratkaisu ei ole ilmeinen ja joka on nostettu esiin yleisemmässä riita-asiassa, jossa vaaditaan valituksella kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen tuomio, jossa hylättiin vaatimus kyseessä olevien tietojen luottamuksellisesta käsittelystä, ja jossa unionin tuomioistuin ei ole vielä lausunut sen toteamisessa, ovatko tietyt tiedot liikesalaisuuksia, huomioon otettavista arviointiperusteista eikä myöskään siitä, ovatko kyseessä olevat tiedot luottamuksellisia. (ks. 29, 47 ja 48 kohta)

Asetuksen N:o 1/2003 30 artiklan mukainen tietojen ilmaiseminen ja Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annettuun asetukseen N:o 1049/2001 perustuva asiakirjoihin tutustumista koskeva oikeus poikkeavat oikeudellisesti toisistaan. Jos ilmaiseminen koskee otteita asiakirjoista, se edellyttää välttämättä, että kolmannet saavat tiedon kyseisistä tiedoista, joiden luottamuksellisuuden suoja näin ollen lakkaa. Vaikka tilanteessa, jossa yhtiö, joka on toimittanut komissiolle tietoja unionin kilpailusääntöjen rikkomisesta sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun komission tiedonannon mukaisesti, kiistää komission toimivallan julkaista otteita kyseisistä tiedoista, on katsottava olevan totta, ettei asetukseen N:o 1049/2001 perustuvaan asiakirjoihin tutustumista koskevaan oikeuteen liittyvää arviointia voida soveltaa sellaisenaan, siinä ei sitä vastoin voida sulkea pois sitä, että kyseistä asetusta koskevilla arvioinneilla, joiden mukaan komissiolla on oikeus olettaa, että SEUT 101 artiklan soveltamista koskevan menettelyn asiakirja-aineistoon liitettyjen asiakirjojen ilmaisemisella rajoitetaan lähtökohtaisesti tällaisessa menettelyssä mukana olevien yritysten kaupallisten etujen suojaa, voi olla merkitystä. Niinpä ei ole poissuljettua, että yleinen oikeus tutustua tällaisiin asiakirjoihin olisi omiaan vaarantamaan tasapainon, jonka unionin lainsäätäjä on halunnut taata asetuksessa N:o 1/2003 ja SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan mukaisten komission menettelyjen kulusta annetussa asetuksessa N:o 773/2004 yhtäältä asianomaisten yritysten velvollisuuden toimittaa mahdollisesti arkaluonteisia kaupallisia tietoja komissiolle, jotta tämä voi todeta kartellin olemassaolon ja arvioida sen SEUT 101 artiklan mukaisuuden, ja toisaalta komissiolle näin toimitettujen tietojen vahvistettua suojaa salassapitovelvollisuuden ja liikesalaisuuksien suojan nojalla koskevan takeen välillä. Ei ole kuitenkaan mahdollista sulkea suoralta kädeltä pois sitä, etteikö kyseessä olevien asiakirjojen otteiden julkistamisella kilpailusääntöjen rikkomisen toteamisesta tehdyn päätöksen ei-luottamuksellisessa versiossa voisi olla samoja vaikutuksia, koska se rinnastuu olennaisilta osin yleisen, joskin osittaisen, tutustumisoikeuden myöntämiseen kyseisiin asiakirjoihin. Jos näin on, tällöin ei ole kyse siitä, että yksityiselle annetaan mahdollisuus vedota ainoastaan komission hyväksi tunnustettuun olettamaan, vaan sen hyväksymisestä, että tällaisen olettaman perusteeksi esitettyä arviointia voidaan analogisesti soveltaa samankaltaiseen tilanteeseen, ja että erityinen olettama, jonka mukaan kyseessä olevilla yrityksillä on lähtökohtaisesti oikeus odottaa, että sakkojen vapauttamista tai niiden lieventämistä koskevassa ohjelmassa toimitetut tiedot kuuluvat salassapitovelvollisuuden piiriin, ellei tällaista olettamaa kumota, voidaan mahdollisesti perustaa samaan arviointiin. (ks. 50 ja 52–55 kohta)

Kun sellaisen väliaikaista oikeussuojaa koskevan hakemuksen, jolla vaaditaan komission päätöksen, jolla hylättiin väliaikaista oikeussuojaa koskevan hakemuksen esittäjän vaatimus tietojen luottamuksellisesta käsittelystä, täytäntöönpanon lykkäämistä, tutkimisen yhteydessä arvioidaan fumus boni jurista koskevan edellytyksen täyttymistä, on katsottava, että sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun komission tiedonannon mukaisesti komissiolle toimitetut, unionin kilpailusääntöjen rikkomista koskevat tiedot eivät ole selvästi sellaisia, joita ei ole pidettävä luottamuksellisina, jos asiaan liittyy seikkoja, joilla voidaan kyseenalaistaa tapa, jolla komissio käsittelee tiettyjä luottamuksellisia tietoja. Tässä yhteydessä on mainittava ensimmäiseksi, ettei erottelu yhtäältä yrityksen komissiolle tämän yhteistyötiedonannon mukaisesti toimittamien asiakirjojen ja toisaalta kyseisten asiakirjojen sisältämien tietojen välillä – eikä kyseisten asiakirjojen ja komission niiden sisällön perusteella tekemien tosiseikkoja koskevien toteamusten välillä –, ole ilmeinen varsinkaan, jos kyseessä olevat tiedot esitettiin otteina mainituista asiakirjoista. Salassapitovelvollisuuden merkitsemä suoja koskee nimittäin tällaisen suojan ansaitsevia tietoja, ja sitä konkretisoi kielto antaa tällaisten tietojen tallennusvälinettä – kuten asiakirjaa – kolmansien käyttöön. Toiseksi on mainittava, että vaikka tällaista erottelua ei pidettäisi perusteltuna, ei voida sulkea pois, että luottamuksellisten asiakirjojen otteita olisi käsiteltävä siten kuin kyseisten asiakirjojen käsittelystä todetaan erityisesti yhteistyötiedonannoissa, joiden mukaan tällaisten asiakirjojen ilmaiseminen voi vahingoittaa tiettyjä yleisiä ja yksityisiä etuja jopa päätöksen tekemisen jälkeen ja joilla komissio on nimenomaisesti laajentanut sellaisten syiden joukkoa, joiden vuoksi asiakirjat voidaan säilyttää luottamuksellisina, myös Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklassa suojattuihin etuihin, mukaan lukien näin ollen myös mainitun artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut kaupalliset edut. Kolmanneksi on mainittava, ettei se seikka, että mainittujen tiedonantojen mukaan se, että yritys on saanut vapautuksen sakosta tai sen sakon määrää on alennettu, ei suojaa yritystä kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistumisesta aiheutuvilta siviilioikeudellisilta seuraamuksilta, itsessään riitä sulkemaan pois sitä, että kyseessä olevat yritykset voisivat luottaa kyseessä olevien asiakirjojen luottamuksellisuuteen. Tästä seuraa, ettei voida sulkea ensi näkemältä pois sitä, että yritys voisi odottaa, ettei komissio julkista kyseessä olevia asiakirjoja kokonaisuudessaan tai osittain antamalla ne tiedoksi kolmansille tai ilmaisemalla ne otteiden muodossa sellaisen päätöksen, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen, ei-luottamuksellisessa versiossa. Joka tapauksessa on niin, että vaikka komissio voisi todella julkaista riidanalaiset tiedot asetuksen N:o 1/2003 30 artiklan nojalla, ei voitaisi sulkea pois myöskään sitä, että komission edellytettäisiin myös siinä tapauksessa, ettei sen voida katsoa antaneen yrityksille perustellun luottamuksen synnyttäneitä vakuutteluja, antavan selkeät ja täsmälliset tiedot päätöksentekokäytännöstään, ja että jos näin ei tapahdu, epäselvien sääntöjen mahdollinen selkeyttäminen ei voi tapahtua niin, että yksityiset ja hyvä hallinto kärsivät, vaan pikemminkin antamalla myöhempiin tapauksiin sovellettavia ja selkeysvaatimukset täyttäviä uusia sääntöjä. Tämä on vielä välttämättömämpää, jos komissio on jo julkaissut kilpailusääntöjen rikkomisen toteamisesta tehdystä päätöksestä ei-luottamuksellisen version ja ottanut kyseisen julkaisemisen yhteydessä huomioon tiettyjen tietojen luottamuksellisuutta koskevat huomautukset ja jättänyt ilmaisematta suurimman osan tiedoista, joiden luottamuksellista käsittelyä kyseessä oleva yritys oli pyytänyt. (ks. 57–59, 61, 62 ja 64–66 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 60 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 82, 86, 87 ja 92–95 kohta)