Vaikka tietyn esteettisen harmonian tavoittelu vaatetuksessa on yleinen piirre koko muodin ja vaatetuksen alalla, se on kuitenkin liian yleinen tekijä, jotta pelkästään sillä voitaisiin perustella päätelmä, jonka mukaan yhtäältä korut ja kellot ja toisaalta vaatetustavarat täydentävät toisiaan.

On kuitenkin korostettava, että kyseessä olevien tavaroiden esteettisen täydentävyyden olemassaolo ei yksinään ole riittävä peruste päätelmälle tavaroiden samankaltaisuudesta. Se edellyttää myös, että kuluttajien mielestä on yleistä, että näitä tavaroita pidetään kaupan samalla tavaramerkillä varustettuna, mikä merkitsee tavallisesti, että näitä tavaroita valmistavat tai jakelevat enimmäkseen samat tahot.

Lisäksi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu samankaltaisuuden aste voi syntyä tavaroiden välisestä esteettisestä täydentävyydestä. Esteettisen täydentävyyden on vastattava todellista esteettistä tarvetta siinä mielessä, että tavara on välttämätön tai tärkeä toisen tavaran käyttämistä varten ja että kuluttajat pitävät tavanomaisena ja normaalina, että kyseisiä tavaroita käytetään yhdessä. Mainittu esteettinen täydentävyys on subjektiivista, ja se määritellään kuluttajien tottumuksilla tai mieltymyksillä, jotka voivat perustua valmistajien markkinointiponnistuksiin ja jopa pelkkiin muoti-ilmiöihin.

Toisiaan täydentävät tavarat tai palvelut ovat tavaroita tai palveluita, joiden välillä on läheinen yhteys siinä mielessä, että toinen tavara on välttämätön tai tärkeä toisen tavaran käytön kannalta, joten kuluttajat voivat ajatella, että sama yritys on vastuussa näiden kahden tavaran valmistuksesta tai kahden palvelun tarjoamisesta. Eri yleisöille suunnatut tavarat eivät määritelmänsä mukaan voi olla toisiaan täydentäviä.

Koska riidanalaiset tavarat eivät ole samankaltaisia, on todettava, ettei suuren yleisön kannalta esiinny yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua sekaannusvaaraa yhtäältä kuviomerkin B, jonka rekisteröintiä on haettu Nizzan luokituksen luokkiin 9 ja 25 kuuluvia ryhmiä ”Optiset aurinkolasit”ja ”Vaatteet ja jalkineet” varten, ja toisaalta kahta levitettyä siipeä esittävän sellaisen kuviomerkin välillä, joka on aikaisemmin rekisteröity kansainväliseksi tavaramerkiksi, joka on voimassa muun muassa Saksassa, Itävallassa, Benelux-maissa, Bulgariassa, Espanjassa, Virossa, Ranskassa, Kreikassa, Unkarissa, Italiassa, Latviassa, Liettuassa, Portugalissa, Tšekin tasavallassa, Romaniassa, Slovakiassa ja Sloveniassa muun muassa luokkaan 14 kuuluvia sellaisia tavaroita varten, jotka vastaavat seuraavaa kuvausta: ”Rannekellot, kellon koneistot, kotelot, kellotaulut, rannekkeet, kellotarvikkeet, ajanmittauskellot, laitteet urheilun ajanmittausta varten, seinä- ja pöytäkellot, pienet kellot ja herätyskellot; kaikki ajanmittauslaitteet, korukellot, jalokivet ja korut, aikataululaitteistot, ajannäyttötaulut ja -tarvikkeet”. Sitä, että kyseiset tavarat eivät ole samankaltaisia, ei voida sekaannusvaaran kokonaisarvioinnissa korvata sillä, että riidanalaiset tavaramerkit ovat samankaltaisia tai jopa samoja, ja näin on riippumatta siitä, miten hyvin kohdekuluttajat tuntevat tavaramerkit.

Aikaisemman tavaramerkin kyseisen asetuksen 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua laajaa tunnettuutta ei myöskään ole näytetty toteen. Huolimatta siitä, että aikaisemmasta kuviomerkistä ja sanasta ”longines” muodostuvaa moniosaista tavaramerkkiä on käytetty pitkään sekä laadullisesti että määrällisesti merkittävästi, nimenomaan viimeksi mainittu sana kiinnittää kuluttajien huomion ja todennäköisesti jää heidän mieliinsä, eikä ole osoitettu, että huomattava osa kohdeyleisöstä yhdessä tai useammassa sellaisessa unionin jäsenvaltiossa, joiden osalta laajaan tunnettuuteen on vedottu, tuntisi myös aikaisemman tavaramerkin sellaisenaan ja liittäisi sen vaivatta kantajan kelloalan tavaroihin ja ajanmittauslaitteisiin, jotka ovat ainoat tavarat, joiden osalta laajaan tunnettuuteen on vedottu.

(ks. 84 ja 121 kohta)