Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kansainväliset sopimukset – Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta EY:n ja Sveitsin välillä tehty sopimus – Soveltamisala – Itsenäistä ammattia harjoittavat rajatyöntekijät – Käsite – Poikkeaminen itsenäisen ammatinharjoittajan käsitteestä

(Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta EY:n ja Sveitsin välillä tehdyn sopimuksen liitteessä I olevan 12 artiklan 1 kohta ja 13 artiklan 1 kohta)

2. Kansainväliset sopimukset – Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta EY:n ja Sveitsin välillä tehty sopimus – Yhdenvertainen kohtelu – Veroedut – Jäsenvaltion kansalaiset, jotka saavat kyseisestä jäsenvaltiosta kaikki verotettavat tulonsa mutta asuvat Sveitsin alueella – Verottavan jäsenvaltion lainsäädäntöä, jossa kyseisiltä kansalaisilta evätään veroetu pelkästään sillä perusteella, että heidän asuinpaikkansa sijaitsee Sveitsissä, ei voida hyväksyä

(Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta EY:n ja Sveitsin välillä tehdyn sopimuksen 1 artiklan a alakohta ja liitteessä I olevan 9 artiklan 2 kohta, 13 artiklan 1 kohta ja 15 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Ks. tuomion teksti.

(ks. 33–40 kohta)

2. Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välillä tehdyn sopimuksen 1 artiklan a alakohtaa ja kyseisen sopimuksen liitteessä I olevan 9 artiklan 2 kohtaa, 13 artiklan 1 kohtaa ja 15 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa aviopuolisoiden, jotka ovat kyseisen valtion kansalaisia ja jotka ovat velvollisia maksamaan samassa valtiossa tuloveroa kaikista verotettavista tuloistaan, yhteisverotus kyseisessä lainsäädännössä säädettyä niin sanottua splitting-menetelmää soveltamalla evätään pelkästään sillä perusteella, että heidän asuinpaikkansa sijaitsee Sveitsin valaliiton alueella.

Itsenäistä ammattia harjoittava rajatyöntekijä saa nimittäin vastaanottavassa jäsenvaltiossa samat veroedut kuin itsenäiset ammatinharjoittajat, jotka harjoittavat ammattia kyseisessä valtiossa ja asuvat siinä.

Verovelvollisen kokonaistulojen ja henkilökohtaisen tilanteen ja perhetilanteen perusteella määritettävää henkilökohtaista veronmaksukykyä voidaan kyllä arvioida helpoimmin hänen asuinvaltiossaan, johon olennainen osa hänen tuloistaan on yleensä keskittynyt, ja tältä kannalta katsottuna maassa asuvien ja ulkomailla asuvien tilanteet eivät pääsääntöisesti ole rinnastettavissa toisiinsa.

Asian laita on kuitenkin toisin tilanteessa, jossa ulkomailla asuva ei saa merkittäviä tuloja asuinvaltiostaan ja saa olennaisen osan verotettavista tuloistaan toisessa valtiossa harjoitetusta toiminnasta; asuinvaltiolla ei tällöin ole mahdollisuutta myöntää hänelle hänen henkilökohtaisen tilanteensa ja perhetilanteensa huomioon ottamisesta aiheutuvia etuja. Tässä tapauksessa ulkomailla asuva verovelvollinen – palkkatyöntekijä tai itsenäinen ammatinharjoittaja – joka saa kaikki tai lähes kaikki tulonsa siitä valtiosta, jossa hän harjoittaa ammattitoimintaansa, on tuloverotuksen kannalta objektiivisesti samassa tilanteessa kuin viimeksi mainitussa valtiossa asuva henkilö, joka harjoittaa siellä vastaavaa toimintaa. Nämä kaksi verovelvollisryhmää ovat toisiinsa rinnastettavissa tilanteissa etenkin henkilökohtaisen tilanteensa ja perhetilanteensa huomioon ottamisen suhteen. Tällainen huomioon ottaminen ei nimittäin ole mahdollista rajatyöntekijöiden asuinvaltiossa, koska he eivät saa sieltä tuloja.

(ks. 43, 46, 47 ja 52 kohta sekä tuomiolauselma)