ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 155/14

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Baden-Württemberg (Saksa) on esittänyt 20.2.2015 – Robert Fuchs AG v. Hauptzollamt Lörrach

(Asia C-80/15)

(2015/C 155/15)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Baden-Württemberg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Robert Fuchs AG

Vastaaja: Hauptzollamt Lörrach

Ennakkoratkaisukysymys

Onko tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (1), sellaisena kuin se on muutettuna 18.12.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2286/2003 (2) (EUVL L 343, s. 1), 555 artiklan 1 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että myös vastiketta vastaan tarjottavia koulutuslentoja helikopterilla, jolloin helikopterissa ovat lento-oppilas ja kouluttaja, on pidettävä kuljetusvälineen kaupallisena käyttönä?

(1) Yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annettu komission asetus (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1).

(2) Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun asetuksen (ETY) N:o 2454/93 muuttamisesta 18.12.2003 annettu komission asetus (EY) N:o 2286/2003 (EUVL L 343, s. 1.).
2.

Suhteellisuusperiaatteen noudattaminen. Asetus N:o 1367/2014 on selvästi suhteeton siltä osin kuin kyse on yhteisen TAC:n vahvistamisesta lestikalan molemmille lajeille yhtäältä suuralueilla Vb, VI ja VII ja toisaalta suuralueilla VIII, IX, X, XII ja XIV.
2)

Jos vastaus kysymykseen 1 on myöntävä: a) Minkä arviointiperusteiden tai näkökulmien avulla kansallisen tuomioistuimen on asetuksen (EY) N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohdan nojalla toimivaltaansa määrittäessään ratkaistava, onko käsiteltävässä asiassa kyse varallisuusvahingosta, joka on oikeudenvastaisen menettelyn välitön seuraus (”alkuperäinen varallisuusvahinko” tai ”välitön varallisuusvahinko”), vai varallisuusvahingosta, joka on muualla ilmenneen alkuperäisen vahingon seuraus tai muualla ilmenneestä vahingosta johtuva vahinko (”seurausvahinko” tai ”välillinen varallisuusvahinko”)? b) Minkä arviointiperusteiden tai näkökulmien avulla kansallisen tuomioistuimen on asetuksen (EY) N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohdan nojalla toimivaltaansa määrittäessään ratkaistava, missä varallisuusvahinko – joko välitön tai välillinen – käsiteltävässä asiassa ilmeni tai sen on katsottava ilmenneen?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 311/13

Valitus, jonka Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG on tehnyt 12.12.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-297/13, Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) 16.10.2014 antamasta tuomiosta

(Asia C-579/14)

(2015/C 311/16)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG (edustaja: Rechtsanwalt C. Weil)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on 4.6.2015 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen ja velvoittanut Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
1)

Kun otetaan huomioon lain nro 9/2012 säännökset ja siinä säädetyn veron tarkoitus, onko SEUT 110 artiklaa tulkittava niin, että se on esteenä sille, että Euroopan unionin jäsenvaltio ottaa käyttöön päästöveron, jota sovelletaan toisesta Euroopan unionin jäsenvaltiosta tuotuihin moottoriajoneuvoihin, kun ne rekisteröidään tässä jäsenvaltiossa, ja jota ei sovelleta kotimaisiin moottoriajoneuvoihin omistusoikeuden luovutuksen yhteydessä, jos tällainen tai samankaltainen vero on jo maksettu, kun ajoneuvojen arvoon sisältyvän jäljellä olevan veron määrä kansallisilla markkinoilla on pienempi kuin kyseinen uusi vero?
1)

Ensimmäinen kysymys: Onko tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (1) (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) 12 artiklan 1 kohdan alkuosaa, luettuna yhdessä saman direktiivin 2 artiklan a alakohdan, luettuna yhdessä direktiivin 98/34/EY 1 artiklan 2 kohdan kanssa, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/48/EY (2), tulkittava siten, että ilmaisulla ”tavallisesti maksetaan korvaus” tarkoitetaan, että kansallisen tuomioistuimen on todettava, a) tarjoaako henkilö, jota asia konkreettisesti koskee ja joka vetoaa palvelun tarjoajan ominaisuuteen, tätä konkreettista palvelua tavallisesti korvausta vastaan, vai b) onko markkinoilla ylipäätään palvelun tarjoajia, jotka tarjoavat tällaisia tai vastaavia palveluja korvausta vastaan, vai c) tarjotaanko tällaisia tai vastaavia palveluja valtaosin korvausta vastaan?
2)

Mikäli asetuksessa N:o 1186/2009 suljetaan pois toisen vakituisen asuinpaikan mahdollisuus eikä kaikkien seikkojen arvioinnin perusteella ole mahdollista vahvistaa vakituista asuinpaikkaa, minkä säännön tai perusteiden avulla on mainitun asetuksen soveltamiseksi ratkaistava, missä maassa asianomaisen vakituinen asuinpaikka on nyt käsiteltävänä olevan kaltaisessa tapauksessa, jossa hänellä on sekä henkilökohtaisia että ammatillisia siteitä kolmannessa maassa ja henkilökohtaisia siteitä jäsenvaltiossa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 26/12

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento (Italia) on esittänyt 6.11.2014 – Antonio Tita ym. v. Ministero della Giustizia ym.

(Asia C-495/14)

(2015/C 026/15)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Antonio Tita, Alessandra Carlin ja Piero Constantini

Vastaajat: Ministero della Giustizia, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri ja Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento (TRGA)

Ennakkoratkaisukysymys

Ovatko 11.12.2007 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä N:o 2007/66/EY (1) ja neuvoston direktiiveissä N:o 89/665/ETY (2) ja N:o 92/13/ETY (3) vahvistetut periaatteet, siltä osin kuin ne koskevat julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen tehokkuuden parantamista, esteenä 30.5.2002 annetun presidentin asetuksen nro 115 (siinä muodossa kuin se on myöhemmillä lainsäädäntötoimilla uudistettuna) 9 §:ssä, 13 §:n 6 bis ja 6 bis.1 momentissa sekä 14 §:n 3 ter momentissa ja 24.12.2012 annetun lain nro 228 1 §:n 27 momentissa säädetyn kaltaiselle yhtenäismaksua koskevalle Italian kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään korkeasta oikeudenkäynnistä kannettavasta yhtenäismaksusta julkisia hankintasopimuksia koskevan asian saamiselle hallintotuomioistuimen käsittelyyn?

(1) Neuvoston direktiivien 89/665/ETY ja 92/13/ETY muuttamisesta julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen tehokkuuden parantamiseksi 11.12.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/66/EY (EUVL L 335, s. 31).

(2) Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annettu neuvoston direktiivi 89/665/ETY (EYVL L 395, s. 33).

(3) Vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjä koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 25.2.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/13/ETY (EYVL L 76, s. 14).
1)

Onko Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuonnissa asetuksella (EY) N:o 1458/2007 käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin laajentamisesta koskemaan Vietnamin sosialistisesta tasavallasta lähetettyjen sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuontia, riippumatta siitä, onko niiden alkuperämaaksi ilmoitettu Vietnamin sosialistinen tasavalta, 18.3.2013 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 260/2013, (1) pätemätön, koska asetuksen N:o 260/2013 antamisajankohtana asetuksella (EY) N:o 1458/2007 käyttöön otettu polkumyyntitulli, jota oli tarkoitus laajentaa, oli jo poistunut käytöstä? Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
1)

Kun käsiteltävän kaltaisessa tilanteessa, jossa tavarat, jotka ovat peräisin Euroopan talousalueen ulkopuolelta ja jotka on asetettu sen jälkeen, kun ne on tuotu Euroopan talousalueelle (muun kuin tavaramerkin haltijan toimesta tai ilman tämän suostumusta), Euroopan unionin jäsenvaltiossa ulkoiseen passitusmenettelyyn tai tullivarastointimenettelyyn [siten kuin yhteisön tullikoodeksissa tarkoitetaan: asetus (ETY) N:o 2913/92 (1) (vanha) ja asetus (EY) N:o 450/2008 (2)], asetetaan sen jälkeen väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmään, onko niitä silloin pidettävä maahantuotuina direktiivin 89/104/ETY (3) (nykyinen direktiivi 2008/95/EY (4)) 5 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla siten, että kyse on sellaisesta ”(tavaramerkin) käytöstä elinkeinotoiminnassa”, jonka tavaramerkin haltija voi kieltää kyseisen direktiivin 5 artiklan 1 kohdan perusteella?
1)

Miten neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) 23 artiklan 1 kohtaa on tulkittava, kun halutaan selvittää, millä tuomioistuimella on kansainvälinen yksinomainen toimivalta silloin, kun riitaantuneet sopimuspuolet ovat sopimuksensa yleisissä sopimusehdoissa nimenneet sopimuksesta aiheutuvien riitojen ratkaisemiseen toimivaltaisiksi tuomioistuimiksi useita eri tuomioistuimia? Onko kantajalla oikeus vapaasti valita joko nimetty tuomioistuin, jolla on yksinomainen toimivalta, tai tuomioistuin, jonka toimivalta riippuu asianosaisten tahdosta, ja voidaanko katsoa, että asiaa nyt käsittelevällä tuomioistuimella on kansainvälinen yksinomainen toimivalta?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 361/3

Kanne 18.7.2014 – Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta

(Asia C-346/14)

2014/C 361/03

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. Manhaeve ja G. Wilms)

Vastaaja: Itävallan tasavalta

Vaatimukset

— Unionin tuomioistuimen on todettava, ettei Itävallan tasavalta ole noudattanut SEU 4 artiklan 3 kohtaan ja SEUT 288 artiklaan perustuvia velvoitteitaan, koska se ei ole soveltanut yhteisön vesipolitiikan puitteista annetun direktiivin 2000/60/EY (1) 4 artiklan 1 ja 7 kohdan säännöksiä asianmukaisesti myöntäessään luvan Schwartzen Sulm-nimisen vesivoimalaitoksen rakentamisen;

— Itävallan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Itävalta yrittää kiertää 4 artiklan 1 kohdassa säädettyä vesialueiden tilan huonontamista koskevan kieltoa, joka kuuluu kyseisen direktiivin perusperiaatteisiin, ja se on jättänyt noudattamatta 4 artiklan 7 kohdassa poikkeamiselle asetettuja edellytyksiä.

Kyseisen direktiivin soveltaminen ratione temporis perustuu unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan jäsenvaltiot eivät direktiivin täytäntöönpanolle asetetun määräajan kuluessa saa antaa säännöksiä, jotka vakavasti vaarantaisivat direktiivin tavoitteiden toteuttamisen (SEU 4 artiklan 3 kohta yhdessä SEUT 288 artiklan kanssa).

Vastaaja on perustanut uuden päätöksensä vain Schwartze Sulmin veden tilan muunneltuun analyysiin. Tämä muutettu luokittelu (veden tila on ”hyvä””erittäin hyvän” sijasta) on alun perin tehdyn hoitosuunnitelman vastainen. Toteamuksia ja arviointeja, joita ei ole hoitosuunnitelmassa, ei voida muuttaa viime hetkellä sellaisen hallintopäätöksen johdosta, joka on tehty ad hoc uusien perusteiden nojalla. Jos näin olisi, kyseisen direktiivin olennaisia perussäännöksiä, kuten huonontamiskieltoa ja yleisön osallistumiseen liittyviä tärkeitä menettelysäännöksiä, voitaisiin helposti kiertää.

(1) Yhteisön vesipolitiikan puitteista 23.10.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EYVL L 327, s. 1).
—

unionin tuomioistuimen on todettava, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut asetuksen (EY) N:o 883/2004 (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se edellyttää, että lapsilisän tai verotuksesta tehtävän lapsivähennyksen hakijalla on oikeus asua Yhdistyneessä kuningaskunnassa
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 339/2

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 30.6.2014 – Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) ja Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA) v. Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno ja Ministero dell’Economia e delle Finanze

(Asia C-309/14)

2014/C 339/02

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) ja Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)

Vastaajat: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno ja Ministero dell’Economia e delle Finanze

Ennakkoratkaisukysymykset

Ovatko neuvoston direktiivissä 2003/109/EY (1), sellaisena kuin se on muutettuna, mainitut periaatteet esteenä 25.7.1998 annetun asetuksen (decreto legislativo) nro 286 5 §:n 2 ter momentin kaltaiselle lainsäädännölle siltä osin kuin siinä säädetään, että [”]oleskeluluvan myöntämistä ja uusimista koskevan hakemuksen hyväksymisen edellytyksenä on talous- ja valtionvarainministeriön yhteisymmärryksessä sisäasiainministeriön kanssa antamassa asetuksessa, jossa säädetään myös maksua koskevista yksityiskohtaisista säännöistä – –, vahvistetun vähintään 80:n ja enintään 200 euron määräisen maksun suorittaminen”, ja jossa maksun vähimmäismääräksi on siten vahvistettu määrä, joka on kahdeksankertainen kansallisen henkilökortin myöntämisestä perittävään maksuun verrattuna?

(1) Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta 25.11.2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/19/EY (EUVL L 16, s. 44).
1)

Onko [yhteisön] tullikoodeksin (1) 203 ja 204 artiklaa, luettuina yhdessä [yhteisön] tullikoodeksin soveltamisasetuksen (2) 859 artiklan (ja erityisesti sen 6 alakohdan) kanssa, tulkittava siten, että jos yhteisön ulkoinen passitusmenettely ei ole päättynyt, mutta on kuitenkin esitetty asiakirjoja, joiden perusteella on uskottavaa, että tavarat on viety Euroopan unionin tullialueen ulkopuolelle, passitusmenettelyn päättymättömyys ei johda tullivelan syntymiseen sen johdosta, että tavara on siirretty pois tullivalvonnasta tullikoodeksin 203 artiklan mukaisessa merkityksessä vaan se johtaa tullivelan syntymiseen tullikoodeksin 204 artiklan perusteella?
1)

Euroopan unionin tuomioistuin on todennut, että jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (1) 17 artiklan 5 kohdan kolmatta alakohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltiot saavat sen nojalla säätää, että sekakäytössä olevan rakennuksen rakentamisen kaltaiseen tiettyyn liiketoimeen liittyviin ostoihin sisältyvän arvonlisäveron vähennyksen suhdeluvun laskemista varten jakoperusteena on käytettävä ensisijaisesti muuta jakoperustetta kuin jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 19 artiklan 1 kohdassa olevaa liikevaihtoon perustuvaa jakoperustetta edellyttäen, että valitulla menetelmällä taataan, että edellä mainittu vähennyksen suhdeluku määritetään tarkemmin (asia C-511/10, BLC Baumarkt, tuomio 8.11.2012 [EU:C:2012:689]). a) Onko sekakäytössä olevan rakennuksen hankkimisen tai rakentamisen yhteydessä kertaluonteiset palvelujen hankinnat, joista suoritettavan veron määräytymisperuste kuuluu hankinta- tai valmistusmenoihin, luettava ostoihin sisältyvien vähennyskelpoisten verojen tarkemmaksi määrittämiseksi aluksi rakennuksen (verolliseen tai verottomaan) suunniteltuun käyttöön perustuviin liiketoimiin ja jaettava ainoastaan sen jälkeen jäljellä oleva ostoihin sisältyvä vero vähennykseen oikeuttaviin ja vähennykseen oikeuttamattomiin osiin pinta-alaan tai liikevaihtoon perustuvan jakoperusteen mukaan? b) Pätevätkö Euroopan unionin tuomioistuimen asiassa C-511/10, BLC Baumarkt, 8.11.2012 antamassaan tuomiossa [EU:C:2012:689] vahvistamat periaatteet ja vastaus edelliseen kysymykseen myös silloin, kun kyseessä on sekakäytössä olevan rakennuksen käyttöä, huoltoa ja ylläpitoa koskevien kertaluonteisten palvelujen hankintoihin sisältyvä vero?
7)

a. Mikäli kuudenteen kysymykseen vastataan siten, että tekniset viat, joita on pidettävä odottamattomina lentoturvallisuuteen vaikuttavina puutteina, ovat poikkeuksellisia olosuhteita, joiden perusteella asetuksen 5 artiklan 3 kohtaan voidaan vedota menestyksekkäästi, jos ne johtuvat tapahtumista, jotka eivät liity lentoliikenteen harjoittajan tavanomaiseen toiminnan harjoittamiseen ja jotka eivät ole tämän tosiasiallisesti hallittavissa, merkitseekö tämä sitä, että tekninen vika, joka syntyy spontaanisti, joka ei johdu puutteellisesta huollosta ja joka ei ole myöskään käynyt ilmi säännöllisen huollon (edellä tosiseikkojen yhteydessä mainitut A–D-tarkastukset ja Daily Control) yhteydessä, voi mahdollisesti olla poikkeuksellinen olosuhde – olettaen, ettei sitä voida havaita näiden säännöllisten huoltokertojen yhteydessä –, koska silloinhan mitään tapahtumaa ei voida pitää tuomion 26 kohdassa tarkoitettuna tapahtumana, eikä voida myöskään vahvistaa sitä, liittyykö se lentoliikenteen harjoittajan tavanomaisen toiminnan harjoittamiseen ja onko se tämän tosiasiallisesti hallittavissa? b. Mikäli kuudenteen kysymykseen vastataan siten, että tekniset viat, joita on pidettävä odottamattomina lentoturvallisuuteen vaikuttavina puutteina, ovat tuomion 22 kohdassa tarkoitettuja tapahtumia, ja tekninen vika on syntynyt spontaanisti eikä johdu puutteellisesta huollosta eikä sitä ole myöskään havaittu säännöllisen huollon yhteydessä (edellä mainitut A–D-tarkastukset ja Daily Control), liittyykö tämä tekninen vika silloin lentoliikenteen harjoittajan tavanomaisen toiminnan harjoittamiseen ja onko se tämän hallittavissa edellä mainitun 26 kohdan mukaisessa merkityksessä? c. Mikäli kysymykseen kuusi vastataan siten, että tekniset viat, joita on pidettävä odottamattomina lentoturvallisuuteen vaikuttavina puutteina, ovat 22 kohdassa tarkoitettuja tapahtumia, ja tekninen vika on syntynyt spontaanisti, eikä se johdu puutteellisesta huollosta eikä sitä ole myöskään havaittu säännöllisen huollon yhteydessä (edellä mainitut A–D-tarkastukset ja Daily Control), mitä olosuhteita tähän tekniseen vikaan on silloin liityttävä, ja milloin näitä olosuhteita voidaan pitää poikkeuksellisina siten, että niihin voidaan vedota asetuksen 5 artiklan 3 kohdan mukaisessa merkityksessä?
2)

Jos kysymykseen vastataan kieltävästi, miten — — asetuksen N:o 805/2004 19 artiklan 1 kohdassa oleva ”tuomion tutkiminen uudelleen” on ymmärrettävä, kun otetaan huomioon asetuksen (EY) välitön oikeusvaikutus? Onko uudelleentutkintamenettelystä säädettävä vain siinä tapauksessa, että kutsun / haastehakemuksen tiedoksianto on tapahtunut — — asetuksen N:o 805/2004 14 artiklassa säädetyllä tavalla, eli siten, ettei siihen liity vastaanottotodistusta? Eikö Belgian lainsäädäntö tarjoa Belgian oikeudenkäyntimenettelyä koskevan lain (Belgisch Gerechtelijk Wetboek) 1047 §:n mukaisella väitteellä ja Belgian oikeudenkäyntimenettelyä koskevan lain 1050 §:n mukaisella valituksella riittäviä takeita — — asetuksen N:o 805/2004 19 artiklan 1 kohdassa säädettyjen kriteereiden ”uudelleentutkintamenettely” täyttämiseksi?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 282/23

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Ranska) on esittänyt 5.6.2014 – Pierre Fabre Médicament v. Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État ja Ministre des affaires sociales et de la santé

(Asia C-273/14)

2014/C 282/29

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d'État

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Pierre Fabre Médicament

Vastaajat: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat ja Ministre des affaires sociales et de la santé

Ennakkoratkaisukysymys

Sovelletaanko ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden hintojen sääntelytoimenpiteiden avoimuudesta ja niiden soveltamisesta kansallisissa sairausvakuutusjärjestelmissä 21.12.1988 annetun neuvoston direktiivin 89/105/ETY (1) 6 artiklan 3 ja 5 alakohdan säännöksiä päätöksiin valmisteen poistamisesta sellaisten sairaanhoitolaitoksissa hoidettaville potilaille annettujen lääkkeiden luettelosta, jotka voidaan korvata pakollisista sairausvakuutusjärjestelmistä niiden sairaalapalvelujen lisäksi, jotka korvataan diagnoosiin sidotun yhtenäisen ryhmän vahvistamien oleskeluun ja hoitoon liittyvien kiinteämääräisten korvausten perusteella?

(1) EYVL L 40, s. 8.
1)

Onko lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa 9.10.1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2027/97 (1) 2 artiklan 1 kohdan a ja c alakohtaa ja lentoliikenteen harjoittajia ja ilma-alusten käyttäjiä koskevista vakuutusvaatimuksista 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 785/2004 (2) 3 artiklan c ja g alakohtaa sekä eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä 28.5.1999 Montrealissa allekirjoitetun yleissopimuksen (3) 1 artiklan 1 kappaletta tulkittava siten, että sellaisen vahingonkärsijän, — joka istui ilma-aluksessa, jonka nousu- ja laskeutumispaikka olivat sama erääseen jäsenvaltioon kuuluva alue, — ja jota lentäjä kuljetti vastikkeetta — kun lennon tarkoituksena oli tarkastaa lentäjän kanssa suunnitellun kiinteistökaupan kohteena oleva kiinteistö yläpuolelta ja — joka loukkaantui fyysisesti ilma-aluksen maahansyöksyn vuoksi, vahingonkorvausvaatimukset on ratkaistava yksinomaan eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä 28.5.1999 Montrealissa allekirjoitetun yleissopimuksen 17 artiklan nojalla, eikä kansallista oikeutta voida soveltaa? Jos kysymykseen 1) vastataan myöntävästi: