*
FI
Oikeustapauskokoelma
*
ECLI:EU:C:2013 :613 1UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)
26 päivänä sy yskuuta 2013  
Oikeudenkäyntikieli: saksa.Asetus (EY) N:o 1371 /2007 — Rautatieliikenteen matkustajien oikeudet ja velvollisuudet — 
17 artikla — Matkalipun hinnan ko rvaaminen viivästymistapauksessa — Korvauksen ep ääminen 
ylivoimaisen esteen tapauksessa — Hyväksyttävy ys — 30 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta — 
Asetuksen täytäntöönpanosta vastaavan ka nsallisen elimen toimivalta — Mahdollisuus määrätä 
rautatieliikenteen ku ljetusyritys muuttamaan matkustajille maksettavan ko rvauksen ehtojaan
Asiassa C-509/11,
jossa on ky se S EUT 267 artiklaan pe rustuvasta e nnakkoratkaisupy ynnöstä, j onka 
Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on e sittänyt 8.9.2011 t ekem ällään päätöksellä, joka on s aapunut 
unionin tuomioistuimeen 30.9.2011 , saada kseen ennakkoratkaisun asiassa, jonka on p annut vireille
ÖBB-Personenverkeh r A G,
Sc hienen-Control Komm issionin ja
Bundesministerin für Verkeh r, Innovation und Tec hnologien
osallistuessa asian kä sittely yn,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto),
toimien ko koon panossa: jaoston p uheenjohtaja A. Tizzano s ekä tuomarit M. Berger, A. Borg Barthet 
(esittelevä tuomari), E. Levits ja J.-J. Kasel,
julkisasiamies: N. Jääskinen,
kirjaaja: hallintovirkamies A. Impe llizzeri,
ottaen huomioon kir jallisessa käsittelyssä ja 22.11.2012 p idetyssä istunnossa esitetyn,
ottaen huomioon h uomautukset, jotka sille ovat esittäneet
— ÖBB-Personenverkehr AG, edustajanaan Rechtsanwalt A. Egger,
— Schienen-Control Kommission, asiamiehinään G. Hellwagner, N. Schadler ja G. Redl,
— Itävallan hallitus, asiamiehenään C. Pesendorfer,
— Saksan hallitus, asiamiehinään T. Henze ja J. Kempe r,
2 ECLI:EU:C:2013 :613TUOMIO26.9.2013 –ASIAC-509/11
ÖBB-PERSONENVERKEHR
— Italian hallitus, asiamiehenään G. Palmieri, avustajanaan avvocato dello Stato W. Ferrante,
— Ruotsin hallitus, asiamiehenään A. Falk,
— Euroopan ko missio, asiamiehinään G. Braun ja H. Støvlbæk,
kuultuaan julkisasiamiehen 14.3.2013 p idetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on a ntanut seuraavan
tuomion
1 Ennakkoratkaisupy yntö ko skee ra utatieliikenteen m atkustajien o ikeuksista ja ve lvollisuuksista 
23.10.2007 a nnetun Euroopan parlamentin ja neuvoston a setuksen (EY) N:o 1371 /2007 ( EUVL L 315, 
s. 14) 17 j a 30 artiklan tulkintaa.
2 Tämä py yntö on e sitetty asiassa, jossa ÖBB-Personenverkehr AG (jäljemp änä ÖBB-Personenverkehr) 
on rii tauttanut 6.12.2010 t ehdyn Schienen-Control Kommissionin (rautatieverkon v alvontalautakunta, 
jäljemp änä Kommission) päätöksen, joka ko skee Ö BB-Personenverkehrin soveltamia ra utatieliikenteen 
matkustajille maksettavan ko rvauksen ehtoja.
Asiaa k oskevat oikeussäännöt
Kansainvälinen oikeus
3 Euroopan unionin ja Valtioiden välisen ka nsainvälisten ra utatiekuljetusten järjestön v älinen sopimus 
Euroopan u nionin l iittymisestä 9.5.1980 t ehty yn ka nsainvälisiä ra utatiekuljetuksia ko skevaan 
yleissopimukseen, sellaisena ku in se on m uutettuna 3.6.1999 t ehdyllä Vilnan pöytäkirjalla (jäljemp änä 
COTIF), allekirjoitettiin 23.6.2011 B ernissä (Sveitsi), ja se tuli 9 artiklansa m ukaisesti voimaan 
1.7.2011 .
4 Sopimuksen 2 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Yleissopimuksen osapuolet, jotka o vat unionin jäsenvaltioita, soveltavat ke skinäisissä suhteissaan 
unionin sääntöjä, ja ne soveltavat tämän vuoksi tästä yleissopimuksesta johtuvia sääntöjä ainoastaan 
siltä osin, kuin ei ole olemassa ky seessä olevaa e rityistä aihetta ko skevia unionin sääntöjä, sanotun 
kuitenkaan ra joittamatta yleissopimuksen tavoitetta ja tarkoitusta edistää, parantaa j a helpottaa 
kansainvälistä ra utatieliikennettä sekä y leissopimuksen täysimääräi stä soveltamista suhteessa m uihin 
yleissopimuksen osapuoliin.”
Unionin oikeus
5 Asetuksen N:o 1371 /2007 j ohdanto-osan ensimmäisessä, toisessa ja ko lmannessa pe rustelukappaleessa 
todetaan seuraavaa:
”(1)On tärkeää, että yhteisen liikennepolitiikan puitteissa turvataan ra utatieliikenteen m atkustajien 
käyttäjänoikeudet s ekä p arannetaan ra utateiden m atkustajaliikennepalvelujen l aatua j a 
tehokkuu tta, jotta edistettäisiin ra utatieliikenteen osuuden ka svua m uihin liikennemuotoihin 
nähden.
ECLI:EU:C:2013 :613 3TUOMIO26.9.2013 –ASIAC-509/11
ÖBB-PERSONENVERKEHR
(2) Komission t iedonannossa ’Kuluttajapoliittinen strategia vuosiksi 2002 –2006 ’ asetetaan tavoitteeksi 
saavuttaa ko rkeatasoinen ku luttajansuoja liikenteen alalla [EY] 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(3) Koska ra utatiematkustaja on ku ljetussopimuksen heikompi osapuoli, matkustajien oikeudet olisi 
turvattava tässä suhteessa.”
6 Asetuksen johdanto-osan 6, 13 j a 14 pe rustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(6)Rautatieliikenteen m atkustajien oikeuksien vahvistamisen olisi perustuttava jo voimassa olevaan 
kansainvälisen oikeuden järjestelmään, joka on s isällytetty [COTIF:n] liitteeseen A – y htenäiset 
oikeussäännökset s opimuksesta m atkustajien j a m atkatavaran ka nsainvälisestä 
rautatiekuljetuksesta (CIV) [(jäljemp änä yhtenäiset CIV-oikeussäännökset)]. Tämän asetuksen 
soveltamisalaa on ku itenkin sy ytä laajentaa n iin, että m atkustajia s uojellaan ka nsainvälisen 
liikenteen lisäksi myös maiden sisäisessä liikenteessä.
– –
(13) Entistä varmemm ista oikeuksista ko rvaukseen ja apuun junan viivästymisen, junayhteyden 
menettämisen t ai m atkan pe ruuttamisen y hteydessä o lisi tultava s uuremp i ka nnustin 
rautatieliikenteen markkinoille, mikä h yödyttää m atkustajia.
(14) On suotavaa, että tässä asetuksessa luodaan m atkustajille tarkoitettu ko rvausjärjestelmä sellaisia 
tapauksia v arten, joissa viivästymiseen liitty y ra utatieyrityksen vastuu, samalta pohjalta ku in 
COTIF:n ja erityisesti sen m atkustajien oikeuksia ko skevan CIV-liitteen m ääräysten m ukainen 
kansainvälinen järjestelmä.”
7 Asetuksen N:o 1371 /2007 j ohdanto-osan 22 j a 23 pe rustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(22)Jäsenvaltioiden o lisi säädettävä tämän a setuksen s äännösten ri kkomiseen s ovellettavista 
seuraamuksista ja varmistettava, että seuraamuksia sovelletaan. Seuraamusten, joihin voi sisältyä 
korvausten m aksaminen asianomaiselle henkilölle, olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja 
varoittavia.
(23) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän asetuksen tavoitteita, joita ovat yhteisön 
rautateiden ke hittäminen ja m atkustajien oikeuksien kä yttööno tto, vaan ne voidaan toteuttaa 
paremm in yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä [EY] 5 artiklassa vahvistetun 
toissijaisuusperiaatteen m ukaisesti. Kyseisessä ar tiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen 
mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on n äiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.”
8 Asetuksen N:o 1371 /2007 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1. ’rautatieyrityksellä’ dir ektiivin 2001 /14/EY 2 artiklassa määriteltyä rautatieyritystä ja mitä tahansa 
muuta julkista tai y ksityistä yritystä, jonka t oimena on h arjoittaa ra utateiden tavara- ja/tai 
matkustajaliikennettä ja joka on ve lvollinen huolehtimaan ve topalveluista; tähän kuu luvat myös 
yksinomaan ve topalveluja tarjoavat yritykset;
– –
8. ’kuljetussopimuksella’ rautatieyrityksen tai lipunmy yjän m atkustajan ka nssa tekem ää s opimusta, 
joka ko skee y hden tai useamman ku ljetuspalvelun suorittamista maksua vastaan tai ko rvauksetta;
– –
4 ECLI:EU:C:2013 :613TUOMIO26.9.2013 –ASIAC-509/11
ÖBB-PERSONENVERKEHR
16. ’yleisillä ku ljetusehdoilla’ lain m ukaisesti kussakin jäsenvaltiossa voimassa olevien yleisten ehtojen 
tai tariffien m uodossa asetettuja ja liikenteenharjoittajan no udattamia ehtoja, joista on t ullut 
kuljetussopimuksen tekem isen myötä sen olennainen osa;
– –”
9 Asetuksen 6 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.Tämän asetuksen m ukaisia m atkustajiin ko hdistuvia ve lvollisuuksia ei voida ra joittaa e ikä n iistä 
voida l uopua esimerkiksi kuljetussopimukseen sisältyvällä vapauttavalla tai ra joittavalla lausekkee lla.
2. Rautatieyritykset voivat tarjota sopimusehtoja, jotka o vat matkustajan ka nnalta suotuisampia ku in 
tässä asetuksessa asetetut ehdot.”
10 Asetuksen 11 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jollei tämän luvun säännöksistä m uuta johdu, ja sanotun ra joittamatta sovellettavaa ka nsallista 
lainsäädä ntöä, jonka no jalla matkustajille myönnetään lisäkorvausta vahingoista, matkustajia ja näiden 
matkatavaroita ko skevasta rautatieyritysten vastuusta säädetään liitteessä I olevan IV osan I, III j a IV 
luvussa [sekä] VI ja VII osassa.”
11 Asetuksen 15 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jollei tämän luvun säännöksistä muuta johdu, rautatieyritysten vastuuseen viivästymisen, junayhteyden 
menettämisen ja liikennepalvelun pe ruuttamisen osalta sovelletaan liitteessä I olevan IV osan II l ukua.”
12 Asetuksen N:o 1371 /2007 17 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.Matkustaja v oi ku ljetusoikeutta me nettämättä v aatia ra utatieyritykseltä ko rvausta h äntä 
kohdanneesta, matkalipussa ilmoitetun lähtö- ja saapumispaikan välillä tapahtuvasta viivästymisestä, 
jonka o salta lipun h intaa e i ole palautettu 16 artiklan säännösten m ukaisesti. Viivästymisistä 
maksettavat vähimmäiskorvaukset ovat seuraavat:
a) 25 prosenttia m atkalipun hinnasta 60 –119 m inuutin viivästymisestä;
b) 50 prosenttia m atkalipun hinnasta 120 m inuutin tai sitä pidemm ästä viivästymisestä.
Matkustajat, joilla on n äyttölippu tai ka usilippu ja jotka s en voimassaoloaikana kär sivät toistuvista 
myöhästymisistä t ai pe ruuttamisista, voivat v aatia a sianmukaista ko rvausta ra utatieyritysten 
soveltamien ko rvausjärjestelmien m ukaisesti. N äissä järjestelmissä on v ahvistettava pe rusteet 
myöhästymisten ja ko rvauksen suuruuden laskem iselle.
Myöhästymisestä suoritettava ko rvaus on l askettava sen hinnan pe rusteella, jonka m atkustaja on 
todellisuudessa suorittanut myöhässä olleesta palvelusta.
Jos ku ljetussopimus on me no-paluumatkaa v arten, ko rvaus v iivästymisestä joko me no- tai 
paluumatkalla lasketaan s uhteessa p uoleen lipusta m aksetusta h innasta. Samaten v iivästyneen 
liikennepalvelun h inta m issä tahansa m uussa ku ljetussopimuksen m uodossa, joka m ahdollistaa 
matkustamisen useissa toisiaan seuraavissa jaksoissa, lasketaan osuutena ko ko h innasta.
Viivästymisajan laskem isessa ei oteta h uomioon v iivästymistä, jonka ra utatieyritys voi osoittaa 
tapahtuneen niiden alueiden ulkopuolella, joihin Euroopan yhteisön pe rustamissopimusta sovelletaan.
ECLI:EU:C:2013 :613 5TUOMIO26.9.2013 –ASIAC-509/11
ÖBB-PERSONENVERKEHR
2. Korvaus matkalipun hinnasta on m aksettava kuu kauden ku luessa ko rvausvaatimuksen esittämisestä. 
Korvaus voidaan m aksaa m atkakuponkeina ja/tai m uina palveluina, jos niiden ehdot ovat joustavat 
(erityisesti voimassaoloaika ja määräpaikka). Korvaus on m atkustajan py ynnöstä maksettava rahana.
3. Matkalipun h innasta m aksettavasta ko rvauksesta e i saa v ähentää ra hoitustoimiin l iittyviä 
kustannuksia, kuten m aksuja tai puhelin- tai postimerkkikustannuksia. Rautatieyritykset voivat asettaa 
vähimmäisrajan, jonka alittuessa ko rvausta ei makseta. Tämä raja saa olla enintään neljä euroa.
4. Matkustajalla ei ole oikeutta ko rvaukseen, jos hänelle on i lmoitettu v iivästymisestä ennen 
matkalipun ostamista tai jos viivästyminen eri liikennepalvelun kä ytön tai uu delleenreitityksen takia on 
edelleen alle 60 m inuuttia.”
13 Asetuksen 18 artiklan 1–3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.Kun liikennepalvelu lähtee t ai saapuu v iivästyneenä, rautatieyrityksen tai a seman haltijan on 
tiedotettava matkustajille tilanteesta sekä ar vioidusta lähtö- ja saapumisajasta heti, kun ky seiset tiedot 
ovat saatavissa.
2. Kun 1 kohdassa tarkoitettu viivästyminen ylittää 60 m inuuttia, matkustajille on l isäksi tarjottava 
ilmaiseksi:
a) aterioita ja virvokkeita ko htuullisessa suhteessa odotusaikaan, mikäli niitä on j unassa tai asemalla 
saatavissa tai niitä voidaan ko htuudella toimittaa sinne;
b) silloin ku n se on f y ysisesti m ahdollista, hotelli- tai m uu m ajoitus sekä ra utatieaseman ja 
majoituspaikan v älinen ku ljetus, jos m ajoittuminen y hdeksi tai u seammaksi yöksi on 
välttämätöntä tai jos aiottua pitemp i oleskelu osoittautuu v älttämättömäksi;
c) jos juna on p ysähtynyt raiteille, kuljetus junasta rautatieasemalle, vaihtoehtoiseen lähtöpaikkaa n tai 
liikennepalvelun lopulliseen määräpaikkaa n, silloin ku n se on f y ysisesti mahdollista.
3. Jos ra utatieliikennepalvelua ei voida e nää j atkaa, rautatieyritysten on j ärjestettävä m atkustajille 
mahdollisimman no peasti vaihtoehtoinen ku ljetuspalvelu.
– –”
14 Asetuksen 30 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.Kunkin jäsenvaltion on n imettävä elin tai elimet, joka v astaa tai jotka v astaavat tämän asetuksen 
täytäntöönpanosta. Kunkin elimen on t oteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 
matkustajien oikeuksia ku nnioitetaan.
Kunkin elimen on o ltava organisaatioltaan, rahoituspäätöksiltään, oikeudelliselta ra kenteeltaan ja 
päätöksenteoltaan rii ppumaton ra taverkon h altijoista, m aksujenperintäelimistä, kä yttöoikeuksia 
myöntävistä elimistä sekä ra utatieyrityksistä.
Jäsenvaltioiden on i lmoitettava ko missiolle tämän ko hdan m ukaisesti nimetystä elimestä tai elimistä 
sekä sen tai niiden vastuualueista.
2. Matkustaja voi valittaa 1 kohdan m ukaisesti nimetylle asianmukaiselle elimelle tai m uulle 
jäsenvaltion n imeämälle asianmukaiselle elimelle tämän asetuksen väitetystä rikkomisesta.”
6 ECLI:EU:C:2013 :613TUOMIO26.9.2013 –ASIAC-509/11
ÖBB-PERSONENVERKEHR
15 Asetuksen 32 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on a nnettava säännökset tämän asetuksen rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista 
ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet niiden soveltamisen varmistamiseksi. Seuraamusten on o ltava 
tehokkaita, oikeasuhteisia j a varoittavia. Jäsenvaltioiden on i lmoitettava n äistä säännöksistä ja 
toimenpiteistä ko missiolle viimeistään 3 päivänä kesäkuuta 2010 j a viipymättä kai kista säännöksiin 
myöhemm in tehdyistä muutoksista.”
16 Asetuksen N:o 1371 /2007 liite I sisältää otteen yhtenäisistä CIV-oikeussäännöksistä.
17 Näiden oikeussäännösten IV o san II l ukuun, jonka o tsikko on ”Vastuu ai kataulun no udattamatta 
jättämisestä”, sisälty y 32 artikla, joka on ky seisen luvun ainoa artikla ja jossa määrätään seuraavaa:
”1.Kuljettaja vastaa m atkustajalle vahingosta, joka ai heutuu s iitä, ettei junan pe ruuntumisen tai 
myöhästymisen tai jatkoyhteyden me nettämisen johdosta m atkaa v oida j atkaa s amana päivänä tai 
kyseisissä o losuhteissa m atkan j atkamista s amana p äivänä e i v oida ko htuudella v aatia. 
Vahingonkorvaus käsittää m atkustajalle yöpymisestä sekä h äntä odottaville henkilöille ilmoittamisesta 
aiheutuvat kohtuulliset kustannukset.
2. Kuljettaja on t ästä vastuusta vapaa, jos peruutus, myöhästyminen tai jatkoyhteyden me netys johtuu 
jostakin seuraavasta sy ystä:
a) rautatien kä ytöstä rii ppumattomat seikat, joita ku ljettaja ei tapauksen laadun edellyttämästä 
huolellisuudesta huolimatta ole voinut välttää eikä estää n iiden seurauksia;
b) matkustajan virhe; tai
c) kolmannen h enkilön kä yttäytyminen, jota ku ljettaja e i tapauksen laadun e dellyttämästä 
huolellisuudesta huolimatta ole voinut välttää e ikä e stää sen seurauksia. Toista ku ljetusyritystä, 
joka kä yttää s amaa ra taverkkoa, ei katsota ko lmanneksi henkilöksi; takautumisoikeudet säilyvät 
muuttumattomana.
3. Se, on ko ku ljettajan suoritettava ko rvausta m uista ku in 1 kohdassa tarkoitetuista vahingoista ja 
missä m äärin, määräyty y ka nsallisen oikeuden m ukaan. Tätä m ääräystä ei sovelleta 44 artiklan 
tapauksessa.”
Itävallan oikeus
18 Rautateitä, rautateiden liikkuvaa ka lustoa ja rautatieliikennettä ko skevan liittovaltion lain (Bundesgesetz 
über Eisenbahnen, Schienenfahrzeuge auf Eisenbahnen und den Ve rkehr auf Eisenbahnen; BGBl. 
60/1957 ), sellaisena ku in se on m uutettuna (BGBl. I, 25 /2010 ; jäljemp änä ra utatielaki), 22 a §:n 1 
momentissa säädetään seuraavaa:
”Rautatieliikenteen ku ljetuspalveluihin päärad oilla ja ve rkostoon kuu luvilla sivuradoilla sovellettaviin 
tariffeihin on s isällyttävä m yös [asetuksen N :o 1371 /2007 ] täytäntöön p anemiseksi annetun 
liittovaltion l ain 2 § :n ja [asetuksen N :o 1371 /2007 ] 17 artiklan m ukaisesti matkalipun hinnan 
korvaamista ko skevien säännösten soveltamiseksi tarvittavat korvausehdot.”
19 Rautatielain 78 b §:n 2 m omentissa säädetään seuraavaa:
”[Kommission] on ve lvollinen omasta aloitteestaan
– –
ECLI:EU:C:2013 :613 7TUOMIO26.9.2013 –ASIAC-509/11
ÖBB-PERSONENVERKEHR
2. julistamaan [ asetuksessa N :o 1371 /2007 ] tarkoitetut ko rvausehdot ko konaan t ai o sittain 
tehottomiksi, jollei rautatieyritys vahvista niitä [asetuksen N:o 1371 /2007 ] 17 artiklassa säädettyjen 
edellytysten mukaisiksi.”
20 Rautatielain 167 § :n 1 kohdassa säädetään, että h allinnollisten s ääntöjen ri kkomiseen, josta 
aluehallintoviranomaisen on m äärättävä ra ngaistukseksi e nintään 2 180 e uron s uuruinen 
maksuseuraamus, sy yllisty y s e, joka e i julkaise ko rvausehtoja ky seisen lain 22 a §:n 1 m omentin 
mukaisesti.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
21 ÖBB-Personenverkehr on a setuksen N:o 1371 /2007 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu rautatieyritys.
22 Kommissionin m ielestä matkalipun hinnan ko rvausehdot, joita mainittu yritys soveltaa m atkustajien 
kanssa tekem issään ku ljetussopimuksissa, eivät ole asetuksen N :o 1371 /2007 17 artiklan m ukaisia, 
joten se velvoitti 6.12.2010 t ekem ällään päätöksellä ÖBB-Personenverkehrin muuttamaan niitä.
23 Kommission m ääräsi muun m uassa poistettavaksi lausekkee n, jonka m ukaan oikeutta ko rvaukseen tai 
aiheutuneiden ku lujen ko rvaamiseen ei ole, mikäli viivästymiseen on j okin seuraavista syistä:
— matkustajan virhe
— kolmannen h enkilön kä yttäytyminen, jota ku ljetusyritys ei tapauksen laadun e dellyttämästä 
huolellisuudesta huolimatta ole voinut välttää eikä estää sen seurauksia
— rautatien kä ytöstä rii ppumattomat seikat, joita ku ljetusyritys ei tapauksen laadun edellyttämästä 
huolellisuudesta huolimatta ole voinut välttää eikä estää n iiden seurauksia
— lakosta johtuvat liikennerajoitukset, jos matkustajalle on i lmoitettu niistä asianmukaisesti
— liikennepalvelut, jotka eivät sisälly ku ljetussopimukseen.
24 ÖBB-Personenverkehr on rii tauttanut päätöksen Ve rwaltungsgerichtshofissa.
25 Yritys väittää y htäältä, ettei Kommission o le toimivaltainen m äärää mään sitä m uuttamaan yleisiä 
sopimusehtojaan, ja toisaalta, että asetuksen N :o 1371 /2007 m ukaan ra utatieyritykset vapautuvat 
velvollisuudesta maksaa m atkustajille ko rvaus silloin, kun viivästyminen johtuu y livoimaisesta esteestä. 
Tältä osin Ö BB-Personenverkehr ve toaa e rityisesti siihen, että asetuksen 15 artiklassa viitataan 
yhtenäisten C IV-oikeussäännösten 32 artiklaan, joten viimeksi m ainitussa m ääräyksessä m ainitut 
vastuuvapaustapaukset ovat sovellettavissa myös asetuksen 17 artiklan yhteydessä.
26 Kommission s itä vastoin väittää, että ra utatieyritykselle annettava m ääräys soveltaa t ietynsisältöisiä 
korvausehtoja tai ki elto soveltaa ku ljetusehtoja, joissa rajoitetaan asetukseen N:o 1371 /2007 pe rustuvia 
matkustajien oikeuksia, on pe rusteltavissa suoraan asetuksen 30 artiklan 1 ko hdalla. Se ka tsoo lisäksi, 
että asetuksen 17 artikla on t yhjentävä. Niinpä rautatieyritys, jolla ei asetuksen 6 artiklan 1 kohdan 
mukaan ole oikeutta ra joittaa t ai p oistaa ve lvoitteitaan m atkustajia ko htaan, ei voi toimia n iin 
myöskään ky seisen 17 artiklan yhteydessä, ja tämä ko skee m yös ylivoimaisen esteen tapauksia.
8 ECLI:EU:C:2013 :613TUOMIO26.9.2013 –ASIAC-509/11
ÖBB-PERSONENVERKEHR
27 Tässä tilanteessa Ve rwaltungsgerichtshof on p äättänyt lykätä asian kä sittelyä ja esittää u nionin 
tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)Onko [asetuksen N:o 1371 /2007 ] 30 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa tulkittava siten, että 
jos rautatieyrityksen soveltamat matkalipun hinnan ko rvausehdot eivät ole asetuksen 17 artiklassa 
säädettyjen edellytysten m ukaiset, asetuksen täytäntöönpanosta vastaamaan nimetyllä ka nsallisella 
elimellä on t oimivalta ra utatieyritystä sitovasti vahvistaa kon kreettinen sisältö ko rvausehdoille, 
joita ra utatieyrityksen on no udatettava, vaikka ka nsallisessa oikeudessa tälle elimelle säädetään 
vain mahdollisuus julistaa tällaiset korvausehdot tehottomiksi?
2) Onko [ asetuksen N :o 1371 /2007 ] 17 artiklaa t ulkittava siten, että ra utatieyritys saa v apauttaa 
itsensä m atkalipun h innan ko rvaamista ko skevasta ve lvollisuudestaan y livoimaisen e steen 
tapauksissa joko s oveltamalla analogisesti [matkustajille heidän lennolle pääsynsä ep äämisen sekä 
lentojen pe ruuttamisen tai p itkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa ko rvausta ja apua 
koskevista yhteisistä säännöistä sekä a setuksen (ETY) N:o 295/91 ku moamisesta 11.2.2004 
annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston a setuksessa (EY) N:o 261/2004 ( EUVL L 46, s. 1), 
matkustajien o ikeuksista me ri- ja sisävesiliikenteessä sekä a setuksen (EY) N:o 2006 /2004 
muuttamisesta 24.11.2010 a nnetussa E uroopan p arlamentin j a n euvoston a setuksessa 
(EU) N:o 1177 /2010 ( EUVL L 334, s. 1) tai m atkustajien oikeuksista linja-autoliikenteessä sekä 
asetuksen (EY) N:o 2006 /2004 m uuttamisesta 16.2.2011 a nnetussa Euroopan parlamentin ja 
neuvoston a setuksessa (EU) N:o 181/2011 ( EUVL L 55, s. 1)] säädettyjä vastuuvapausperusteita 
taikka ve toamalla [yhtenäisten C IV-oikeussäännösten] 32 artiklan 2 kohtaan s isältyviin 
vastuuvapausperusteisiin myös matkalipun hinnan ko rvaamista ko skevissa tapauksissa?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Toinen kysymys
28 Ennakkoratkaisua py ytänyt tuomioistuin tiedustelee toisella kysymyksellään, johon on v astattava ensin, 
pääasiallisesti sitä, onko a setuksen N:o 1371 /2007 17 artiklaa tulkittava siten, että rautatieyrityksellä on 
oikeus sisällyttää y leisiin ku ljetusehtoihinsa lauseke, jonka no jalla se vapautuu v iivästymiseen 
perustuvasta m atkalipun hinnan ko rvausvelvollisuudestaan, jos viivästyminen johtuu y livoimaisesta 
esteestä tai jostakin yhtenäisten CIV-oikeussäännösten 32 artiklan 2 kohdassa luetellusta sy ystä.
29 Aluksi on m uistutettava, että asetuksen N:o 1371 /2007 17 artiklan 1 kohdassa säädetään m atkalipun 
hinnan pe rusteella laskettavista v ähimmäiskorvauksista, joita m atkustajilla on o ikeus v aatia 
rautatieyrityksiltä viivästymistapauksessa.
30 Asetuksen 17 artiklan 4 kohdan mukaan matkustajilla ei kuitenkaan ole oikeutta ko rvaukseen, jos heille 
on i lmoitettu viivästymisestä ennen m atkalipun ostamista tai jos viivästyminen on e delleen alle 60 
minuuttia. Lisäksi asetuksen 17 artiklan 1 kohdan viimeisessä alakohdassa täsmennetään, ettei 
viivästymisajan l askem isessa o teta h uomioon v iivästymistä, jonka ra utatieyritys v oi o soittaa 
tapahtuneen niiden alueiden ulkopuolella, joihin EY:n pe rustamissopimusta sovelletaan.
31 Asetuksessa N :o 1371 /2007 e i sitä vastoin säädetä, että ra utatieyritykset vapautuvat asetuksen 
17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta ko rvausvelvollisuudesta, jos viivästyminen johtuu y livoimaisesta 
esteestä.
32 Asetuksen N :o 1371 /2007 15 artiklassa säädetään ku itenkin, että ra utatieyritysten v astuuseen 
viivästymisen, junayhteyden me nettämisen ja liikennepalvelun pe ruuttamisen o salta sovelletaan 
yhtenäisten CIV-oikeussäännösten 32 artiklaa, jollei asetuksen 16 –18 artiklasta muuta johdu.
ECLI:EU:C:2013 :613 9TUOMIO26.9.2013 –ASIAC-509/11
ÖBB-PERSONENVERKEHR
33 Kuten asetuksen N:o 1371 /2007 j ohdanto-osan 14 pe rustelukappaleesta ilmenee, unionin lainsäätäjä on 
pitänyt suotavana, että matkustajille tarkoitettu ko rvausjärjestelmä viivästymistapauksia varten luodaan 
samalta p ohjalta ku in C OTIF:n, johon y htenäiset C IV-oikeussäännökset kuu luvat, m ukainen 
kansainvälinen järjestelmä.
34 Kyseisten yhtenäisten oikeussäännösten 32 artiklan 1 kohdan m ukaan ra utatieliikenteen ku ljetusyritys 
vastaa m atkustajalle vahingosta, joka ai heutuu s iitä, ettei junan pe ruuntumisen tai m yöhästymisen tai 
jatkoyhteyden me nettämisen johdosta matkaa v oida j atkaa s amana päivänä. Vahingonkorvaus, johon 
rautatiematkustajalla on o ikeus tällaisissa olosuhteissa, käsittää m atkustajalle yöpymisestä sekä h äntä 
odottaville henkilöille ilmoittamisesta aiheutuvat kohtuulliset kustannukset.
35 Syistä, joilla ku ljetusyritys vapautuu ky seisessä m ääräyksessä tarkoitetusta vastuustaan, määrätään 
yhtenäisten CIV-oikeussäännösten 32 artiklan 2 kohdassa.
36 Ennakkoratkaisua p y ytänyt t uomioistuin t iedustelee t ässä a siayhteydessä e nsinnäkin, on ko 
rautatieliikenteen ku ljetusyrityksellä m ainitussa 32 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa 
oikeus vapauttaa itsensä velvollisuudestaan m aksaa m atkustajalle asetuksen N:o 1371 /2007 17 artiklan 
mukainen ko rvaus.
37 Tästä on t odettava, että yhtenäisten C IV-oikeussäännösten 32 artikla ko skee ra utatiematkustajien 
oikeutta ko rvaukseen junan myöhästymisen tai pe ruuntumisen aiheuttamasta vahingosta.
38 Asetuksen N :o 1371 /2007 17 artiklassa säädetyn ko rvauksen tarkoituksena sitä vastoin on – ko ska 
korvaus lasketaan matkalipun hinnan pe rusteella – ko mpe nsoida h inta, jonka m atkustaja on m aksanut 
vastineeksi palvelusta, jota ei loppujen lopuksi ole suoritettu ku ljetussopimuksen m ukaisesti. Kyse on 
lisäksi tietynlaisesta kii nteämääräi sestä ja vakiomuotoisesta taloudellisesta ko mpe nsaatiosta erotuksena 
kyseisten yhtenäisten oikeussäännösten 32 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta vastuujärjestelmästä, joka 
edellyttää ai heutuneen vahingon tapauskohtaista arviointia.
39 On s iis n iin, että ko ska e dellä m ainittujen s äännösten ja m ääräysten t arkoitus ja n iiden 
täytäntöönpanoa ko skevat yksityiskohtaiset säännöt poikkeavat toisistaan, ko rvausjärjestelmää, josta 
unionin lainsäätäjä on s äätänyt asetuksen N:o 1371 /2007 17 artiklassa, ei voida ri nnastaa yhtenäisten 
CIV-oikeussäännösten 32 artiklan 1 kohtaan pe rustuvaan ra utatieliikenteen ku ljetusyrityksen vastuuta 
koskevaan järjestelmään.
40 Tästä s euraa a setuksen N :o 1371 /2007 15 artiklan v alossa, että ko rvauksen m aksaminen 
rautatiematkustajille asetuksen 17 artiklan no jalla ei estä n äitä m atkustajia no stamasta lisäksi 
vahingonkorvauskanteita, j otka pe rustuvat m ainittujen y htenäisten o ikeussäännösten 
32 artiklan 1 kohtaan t ai s ovellettavaan ka nsalliseen o ikeuteen n äiden o ikeussäännösten 
32 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
41 Tällainen tulkinta vastaa l isäksi selittävää ke rtomusta, joka ko skee y htenäisiä o ikeussäännöksiä 
sopimuksesta m atkustajien ka nsainvälisestä ra utatiekuljetuksesta (CIV) ja joka s isälty y a siakirjaan, 
jonka o tsikko on K eskustoimiston ke rtomus ka nsainvälisiä ra utatiekuljetuksia ko skevan 9.5.1980 
tehdyn yleissopimuksen (COTIF) muuttamisesta ja selittävät ke rtomukset viidennen yleiskokouksen 
1.1.2011 h yväksymistä t eksteistä j a j onka m ukaan m atkustajaliikenteen v iivästymiset o vat 
ty yppiesimerkki ku ljetussopimuksen virheellisestä täyttämisestä, joka on l ukuisissa oikeusjärjestelmissä 
palkkion a lentamisperuste eli tässä tapauksessa ku ljetusmaksun alentamisperuste.
42 Edellä esitetystä ilmenee, että yhtenäisten CIV-oikeussäännösten 32 artiklan 2 kohdassa määrättyjen 
syiden, joilla ku ljetusyritys vapautuu v astuustaan, ei voida ka tsoa olevan sovellettavissa asetuksen 
N:o 1371 /2007 17 artiklan yhteydessä.
10 ECLI:EU:C:2013 :613TUOMIO26.9.2013 –ASIAC-509/11
ÖBB-PERSONENVERKEHR
43 Tällainen tulkinta saa tukea asetuksen N :o 1371 /2007 e sitöistä, joista ilmenee, että vaikka u nionin 
lainsäätäjä on p äättänyt m ukauttaa s äännökset, j otka ko skevat ra utatieyritysten v astuuta 
viivästymisestä, junayhteyden me nettämisestä ja liikennepalvelun pe ruuttamisesta, yhtenäisten 
CIV-oikeussäännösten vastaaviin lukuihin, se on t oisaalta ka tsonut tarpeelliseksi sisällyttää ky seiseen 
asetukseen erityissäännöksiä ko rvauksesta tai uu delleenreitityksestä, matkalipun hinnan ko rvaamisesta 
ja velvollisuudesta avustaa m atkustajia viivästymistapauksessa.
44 Kuten ilmenee siitä, että Euroopan unionin neuvosto hylkäsi Euroopan parlamentin toisessa käsittelyssä 
hyväksymän tarkistuksen, jolla pyrittiin täsmentämään, että ky seisten yhtenäisten oikeussäännösten 
32 artiklan 2 kohtaa sovelletaan myös asetuksen N:o 1371 /2007 16 ja 17 artiklan säännöksiin, unionin 
lainsäätäjä on t ietoisesti kieltäytynyt säätämästä, että ra utatieyritykset vapautuisivat viivästymiseen 
perustuvasta m atkalipun ko rvausvelvollisuudestaan ky seisessä 32 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa 
olosuhteissa.
45 Näin tehdessään unionin lainsäätäjä on ka tsonut, että rautatieliikenteen ku ljetusyrityksellä on o ltava 
velvollisuus m aksaa ko rvaus hinnasta, joka on m aksettu vastineeksi ku ljetuspalvelusta, jota ei ole 
suoritettu ku ljetussopimuksen mukaisesti, myös tapauksissa, joissa viivästymiseen on j okin yhtenäisten 
CIV-oikeussäännösten 32 artiklan 2 kohdassa luetelluista syistä.
46 Ennakkoratkaisua py ytänyt tuomioistuin tiedustelee toiseksi, voidaanko m atkustajien lentokuljetuksia 
koskevassa a setuksessa N :o 261/2004 , m atkustajien l aivakuljetuksia ko skevassa a setuksessa 
N:o 1177 /2010 j a m atkustajien linja-autokuljetuksia ko skevassa asetuksessa N:o 181/2011 s äädettyjä 
kuljetusyrityksen vastuuvapausperusteita soveltaa analogisesti rautatiekuljetuksiin.
47 Tässä yhteydessä on p alautettava mieleen, että eri liikennesektoreilla toimivien yritysten tilanteet eivät 
ole ri nnastettavissa toisiinsa, ko ska ku n o tetaan h uomioon e ri liikennemuotojen toimintatavat, 
saatavuuden edellytykset ja verkostojen jakautuminen, eri liikennemuodot eivät ole niiden kä yttämistä 
koskevien edellytysten osalta toisensa ko rvaavia. Näissä olosuhteissa unionin lainsäätäjä on v oinut 
ottaa kä yttöön s äännöt, j oissa s äädetään ky seisen l iikennesektorin m ukaan v aihtelevasta 
kuluttajansuojan tasosta (asia C-12/11, McD onagh, tuomio 31.1.2013 , 56 j a 57 kohta).
48 Muihin liikennemuotoihin sovellettavassa unionin säännöstössä säädetyt vastuuvapausperusteet eivät 
siis ole sovellettavissa analogisesti rautatieliikenteeseen.
49 Hyväksyä ei myöskään voida ar gumentaatiota, jonka m ukaan ylivoimaista estettä ko skevaa u nionin 
oikeuden yleistä pe riaatetta on s ovellettava pääasian oikeudenkäynnissä ky seessä olevan ka ltaisissa 
olosuhteissa, jolloin ra utatieliikenteen ku ljetusyrityksellä on o ikeus ki eltäytyä m aksamasta 
asianomaisille m atkustajille ko rvausta m atkalipun hinnasta, jos viivästyminen johtuu y livoimaisesta 
esteestä.
50 Ylivoimaista e stettä t ai s itä v astaavia o losuhteita e i n imittäin m ainita a setuksen 
N:o 1371 /2007 17 artiklassa eikä m yöskään m issään sen m uussa ky seisen ar tiklan tulkinnan ka nnalta 
merkityksellisessä säännöksessä.
51 Asetuksen N :o 1371 /2007 17 artiklan toisenlaisen tulkinnan seurauksena siis ky seenalaistettaisiin 
asetuksella t avoiteltu j a s en j ohdanto-osan e nsimmäisessä, t oisessa j a ko lmannessa 
perustelukappaleessa m ainittu ke skeinen päämäärä, joka on s uojata ra utatieliikenteen m atkustajien 
oikeuksia.
52 Kaikesta e dellä e sitetystä s euraa, että t oiseen ky symykseen on v astattava, että a setuksen 
N:o 1371 /2007 17 artiklaa on t ulkittava siten, ettei rautatieyrityksellä ole oikeutta sisällyttää y leisiin 
kuljetusehtoihinsa lauseketta, jonka no jalla se vapautuu v iivästymiseen pe rustuvasta matkalipun hinnan 
korvausvelvollisuudestaan, jos viivästyminen johtuu y livoimaisesta esteestä tai jostakin yhtenäisten 
CIV-oikeussäännösten 32 artiklan 2 kohdassa luetellusta sy ystä.
ECLI:EU:C:2013 :613 11TUOMIO26.9.2013 –ASIAC-509/11
ÖBB-PERSONENVERKEHR
Ensimmäinen kysymys
53 Ennakkoratkaisua py ytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä ky symyksellään pääasiallisesti, onko 
asetuksen N :o 1371 /2007 30 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa t ulkittava siten, että jos 
rautatieyrityksen soveltamat m atkalipun h innan ko rvausehdot eivät ole asetuksen 17 artiklassa 
säädettyjen edellytysten m ukaiset, asetuksen täytäntöönpanosta vastaava ka nsallinen elin voi määrätä 
rautatieyrityksen kä yttämien ko rvausehtojen kon kreettisen sisällön, kun ka nsallisessa oikeudessa ei ole 
tällaista säännöstä.
54 Kyseinen tuomioistuin n imittäin ka tsoo, että ra utatielain 78 b §:n 2 m omentti, jonka m ukaan 
Kommission on ve lvollinen julistamaan asetuksen N :o 1371 /2007 17 artiklan vastaiset ko rvausehdot 
tehottomiksi, ei m ahdollista, että ra utatiematkustajien o ikeuksien ku nnioittaminen v armistetaan 
kaikissa tapauksissa.
55 Se toteaa e rityisesti, että ky seessä olevien ehtojen julistaminen tehottomiksi ei mahdollista siltä osin 
kuin s e e i j ohda m uutoksiin, j otka o vat t arpeen e htojen s aattamiseksi a setuksen 
N:o 1371 /2007 17 artiklan 1 kohdan t oisen a lakohdan m ukaisiksi, sen t akaamista, että 
rautatiematkustajiin sovelletaan tässä säännöksessä säädettyjä ko rvausehtoja.
56 Ennakkoratkaisua py ytäneen tuomioistuimen ensimmäinen ky symys on s iis ymmärrettävä niin, että 
sillä tiedustellaan pääasiallisesti, on ko K ommissionilla oikeus tukeutua, ku n sillä Itävallan oikeuden 
nojalla o leva ra jallinen t oimivalta o tetaan h uomioon, s uoraan a setuksen 
N:o 1371 /2007 30 artiklan 1 kohtaan toteuttaakseen ra utatiematkustajien oikeuksien ku nnioittamisen 
varmistamiseksi tarkoitettuja toimenpiteitä.
57 Tässä yhteydessä on m uistutettava, että asetuksen säännöksillä on n iiden luonteen ja niillä unionin 
oikeuslähteiden järjestelmässä olevan tehtävän no jalla yleensä välitön o ikeusvaikutus ka nsallisissa 
oikeusjärjestyksissä ilman, että ka nsallisten viranomaisten olisi ryhdyttävä täytäntöönpanotoimiin (asia 
C-367/09, S GS B elgium y m., t uomio 28.10.2010 , K ok., s . I-10761 , 32 kohta 
oikeuskäytäntöviittauksineen).
58 Asetuksen tiettyjen säännösten täytäntöönpano v oi ku itenkin edellyttää, että jäsenvaltiot toteuttavat 
täytäntöönpanotoimia (ks. em . asia SGS Belgium, tuomion 33 kohta).
59 Nyt käsiteltävässä asiassa on n iin, että asetuksen N:o 1371 /2007 30 artiklan 1 kohdassa säädetään, että 
asetuksen täytäntöönpanosta vastaavan ka nsallisen elimen on t oteutettava tarvittavat toimenpiteet sen 
varmistamiseksi, että matkustajien oikeuksia ku nnioitetaan.
60 On ku itenkin todettava, ettei unionin lainsäätäjä ole määritellyt niitä kon kreettisia toimenpiteitä, joita 
kansallisen elimen on v oitava toteuttaa.
61 Lisäksi on h uomattava, että jäsenvaltioiden on a setuksen N :o 1371 /2007 30 artiklan 1 kohdan 
kolmannen alakohdan no jalla ilmoitettava ko missiolle kyseisen elimen vastuualueista.
62 Edellä esitetystä ilmenee, että asetuksen N:o 1371 /2007 30 artiklan 1 kohdan täytäntöönpano e dellyttää, 
että j äsenvaltiot t oteuttavat t äytäntöönpanotoimia ka nsallisen v alvontaelimen t oimivallan 
määrittämiseksi.
63 Toisin ku in Kommission ka tsoo, asetuksen N:o 1371 /2007 30 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa 
ei siis voida t ulkita siten, että se olisi oikeusperusta, jonka no jalla ka nsalliset elimet voisivat määrätä 
rautatieyritysten kä yttämien, niiden ko rvausehtoja ko skevien sopimuslausekkeiden kon kreettisen 
sisällön.
12 ECLI:EU:C:2013 :613TUOMIO26.9.2013 –ASIAC-509/11
ÖBB-PERSONENVERKEHR
64 Jäsenvaltioiden kai kkien v iranomaisten ja m yös tuomioistuinten n iiden toimivallan ra joissa on 
kuitenkin S EU 4 artiklan 3 kohdan m ukaisesti toteutettava toimenpiteet, joilla a setuksesta 
N:o 1371 /2007 j ohtuvien ve lvoitteiden täytäntöönpano v oidaan varmistaa. Mainitun asetuksen täyden 
vaikutuksen takaamiseksi ja siinä yksityisille annettujen oikeuksien suojan varmistamiseksi kyseisten 
viranomaisten ja tuomioistuinten on t ulkittava ja sovellettava ka nsallista oikeutta niin pitkälti ku in 
mahdollista asetuksen sanamuodon ja tarkoituksen valossa siinä tarkoitetun tuloksen saavuttamiseksi.
65 Nyt käsiteltävässä asiassa on t odettava asetuksen N:o 1371 /2007 j ohdanto-osan ensimmäisessä, toisessa 
ja ko lmannessa pe rustelukappaleessa m ainittujen tavoitteiden pe rusteella, että a sian ka nnalta 
merkityksellisiä Itävallan oikeuden säännöksiä ja m yös asetuksen ri kkomistilanteessa sovellettavia 
seuraamuksia ko skevia säännöksiä on t ulkittava ja sovellettava ra utatiematkustajien ko rkeatasoista 
suojaa ko skevan vaatimuksen mukaisesti niin, että heille annetut oikeudet taataan.
66 Ensimmäiseen ky symykseen on v astattava kai ken e dellä e sitetyn pe rusteella, että a setuksen 
N:o 1371 /2007 30 artiklan 1 kohdan e nsimmäistä a lakohtaa on t ulkittava siten, että jos 
rautatieyrityksen soveltamat m atkalipun h innan ko rvausehdot eivät ole asetuksen 17 artiklassa 
säädettyjen edellytysten m ukaiset, asetuksen täytäntöönpanosta vastaava ka nsallinen elin ei voi 
määrätä ra utatieyrityksen kä yttämien ko rvausehtojen kon kreettista sisältöä, jollei ka nsallisessa 
oikeudessa ole tällaista säännöstä.
Oikeudenkäyntikulut
67 Pääasian asianosaisten osalta asian kä sittely unionin tuomioistuimessa on v älivaihe ka nsallisessa 
tuomioistuimessa vireillä olevan asian kä sittelyssä, minkä v uoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on 
päättää o ikeudenkäyntikulujen ko rvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka o vat aiheutuneet m uille 
kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida m äärätä 
korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ra tkaissut asian seuraavasti:
1) Rautatieliikenteen m atkustajien o ikeuksista j a v elvollisuuksista 2 3.1 0.2 0 0 7 a nnetun 
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY ) N:o 1 3 7 1 / 2 0 0 7 3 0 artiklan 1 kohdan 
ensimm äistä alakohtaa o n tulkittava siten, ett ä jo s rautatieyrityksen soveltamat matkalipun 
hinnan kor vausehdot eivät ole asetuksen 1 7 artiklassa säädett yjen ede llytysten m ukaiset, 
asetuksen täytäntöönpanosta vastaava kansallinen e lin e i voi m äärätä rautatieyrityksen 
käyttämien kor vausehtojen konkreettista sisältöä, jollei kansallisessa oikeudessa ole tällaista 
säännöstä.
2) Asetuksen N:o 1 3 7 1 / 2 0 0 7 1 7 artiklaa o n tulkittava siten, ette i rautatieyrityksellä ole oikeutta 
sisällyttää y leisiin kuljetusehtoihinsa lausekett a, jonka nojalla se vapautuu v iivästymiseen 
perustuvasta m atkalipun h innan k or vausvelvollisuudestaan, jo s v iivästyminen jo htuu 
ylivoimaisesta e steestä tai jo stakin 9.5.1 9 8 0 te htyyn k ansainvälisiä r autatiekuljetuksia 
koskevaan yleissopimukseen, sellaisena kuin se on m uutettuna 3.6.1 9 9 9 te hdyllä V ilnan 
pöytäkirjalla, s isältyvien y htenäisten o ikeussäännösten, jo tka k oskevat s opimusta 
matkustajien ja m atkatavaran kansainvälisestä rautatiekuljetuksesta, 3 2 artiklan 2 kohdassa 
luetellusta syys tä.
Allekirjoitukset