ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 72/45

Kanne 7.1.2019 – Nowhere v. EUIPO – Junguo Ye (APE TEES)

(Asia T-12/19)

(2019/C 72/57)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Nowhere Co. Ltd (Tokio, Japani) (edustaja: asianajaja A. Norris)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Junguo Ye (Elche, Espanja)

Menettely EUIPO:ssa

Kyseessä olevan tavaramerkin hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

Kyseessä oleva tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin APE TREES rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 14 319 578

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 8.10.2018 asiassa R 2474/2017-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— hylkää riidanalaisen tavaramerkin kaikkien riidanalaisten tavaroiden osalta

— toissijaisesti palauttaa asian EUIPO:oon uudelleentarkastelua varten

— velvoittaa korvaamaan kantajalle valitus- ja väitemenettelystä aiheutuneet kulut.

Kanneperusteet
C 82/60

Kanne 4.1.2019 – Algebris (UK) ja Anchorage Capital Group v. SRB

(Asia T-2/19)

(2019/C 82/72)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Algebris (UK) Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Anchorage Capital Group LLC (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat T. Soames, solicitor R. East, barrister, N. Chesaites ja barrister D. Mackersie)

Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta:

— kumoamaan SRB:n päätöksen siltä osin kuin siinä ei vaadita asetuksen (EU) N:o 806/2014 (1) 20 artiklan 11 kohdan mukaista jälkikäteen suoritettavaa Banco Popular Español S.A:n lopullista arvostusta;

— velvoittamaan SRB:n korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat neljään kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan SRB:n päätös siitä, että asetuksen N:o 806/2014 20 artiklan 11 kohdan mukaista jälkikäteen suoritettavaa Banco Popular Español S.A:n lopullista arvostusta ei vaadita, perustuu oikeudelliselle virheelle, jolla rikotaan kyseisen asetuksen 20 artiklan 11 kohtaa ja/tai 20 artiklan 12 kohtaa, joissa vaaditaan jälkikäteen suoritettavan lopullisen arvostuksen tekemistä, kun tilapäinen arvostus, joka ei täytä kaikkia asetuksen 806/2014 20 artiklan 1 kohdan ja 4–9 kohdan vaatimuksia, on perustana kriisinratkaisutoimista päättämiselle.

2) Toinen kanneperuste, jonka mukaan SRB teki ilmeisiä arviointivirheitä soveltaessaan riidanalaisessa päätöksessä asetuksen 806/2014 20 artiklan 11 kohtaa, koska SRB teki riidanalaisen päätöksen sen virheellisen olettaman pohjalta, että jälkikäteen suoritettavaa lopullista arvostusta ei vaadita kyseisessä tapauksessa.

3) Kolmas kanneperuste, jonka mukaan siltä osin kuin riidanalaisesta päätöksestä ilmenee SRB:n päätös olla korottamatta Banco Santander, S.A:n maksaman yhden euron suuruisen vastikkeen arvoa, kyseessä on oikeudellinen virhe ja/tai ilmeinen arviointivirhe, joka rikkoo asetuksen 806/2014 20 artiklan 11 ja 12 kohtaa.

4) Neljäs kanneperuste, jonka mukaan SRB loukkasi riidanalaisella päätöksellä perusteluvelvollisuuttaan ja rikkoi SEUT 296 artiklaa.

(1) Yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 15.7.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 806/2014 (EUVL 2014, L 225, s. 1).
4)

Komissio on päätöksen antaessaan rikkonut ilmeisellä tavalla SEUT 7 artiklaa luettuna yhdessä SEUT 194 artiklan 1 kohdan kanssa, koska se on tehnyt päätöksen, joka on ristiriidassa Euroopan unionin energiapoliittisten tavoitteiden kanssa ja jossa jätetään ottamatta huomioon sen negatiiviset vaikutukset Euroopan kaasutoimitusten markkinoihin ja joka erityisesti vahvistaa entisestään eristäytymistä ja kilpailunvastaisten ehtojen ylläpitämistä Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden kaasumarkkinoilla suhteessa Länsi-Eurooppaan, vaikka unionin energiapoliittisena tavoitteena on näiden markkinoiden yhdentäminen ja tasapuolisten kilpailuedellytysten takaaminen kaikilla unionin markkinoilla.
3)

Asetuksen (EY) N:o 726/2004 12 artiklan rikkominen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattamatta jättäminen — kantaja väittää, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen ja päätynyt virheellisesti siihen, ettei Aplidinin tehoa ollut osoitettu asianmukaisesti ja riittävästi, ja rikkonut siten 12 artiklaa — EMA:ssa toimitetussa tutkimusmenettelyssä osa Aplidinin tehon tueksi esitetystä tieteellisestä näytöstä jätettiin ottamatta huomioon kantajan soveltamien menetelmien takia, mikä on ristiriidassa EMA:n asiantuntijatyöryhmän antaman lausunnon kanssa — nyt esillä olevassa tapauksessa on käytetty samoja menetelmiä kuin ne, jotka EMA on hyväksynyt samanlaisessa, toisen lääkkeen myyntilupamenettelyä koskeneessa tapauksessa, mikä osoittaa, että tässä on loukattu yhdenvertaisen kohtelun periaatetta
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan henkilöstösääntöjen 17 a artiklaa on tulkittu virheellisesti, koska kirjan aiheena ei ole ”unionin toiminta”, minkä vuoksi kantajan velvollisuutena ei ollut ilmoittaa aikomuksestaan ennalta nimittävälle viranomaiselle. Sanat ”koskevaa aineistoa” merkitsevät asiakirjan, jonka tarkoituksena on käsitellä ”unionin toimintaa”, sisältöä ja viittaavat siihen. Tämä merkitsee sitä, että virkamiehen on ilmoitettava asiasta nimittävälle viranomaiselle ja saatava lupa ainoastaan siinä tapauksessa, että hän on jollain tavoin tekemisissä unionin toiminnan kanssa. Tähän perustuva nimittävän viranomaisen velvollisuus on tulkita suppeasti – ei laajasti – sitä, mikä muodostaa ”unionin toiminnan”. Kantaja väittää lisäksi, että — päätöstä ei ole perusteltu mitenkään, koska se perustuu pelkkään mielipiteeseen, ei tosiseikkoihin eikä oikeudellisiin seikkoihin — nimittävän viranomaisen asettama velvollisuus on ankarampi kuin mistä henkilöstösäännöissä säädetään — päätös perustuu harkintavallan suhteettomaan käyttöön — ilmaisu ”unionin toimintaa koskevaa aineistoa” viittaa kontekstiin, joka on – unionin toiminnan osalta – pääteltävissä muista suuntaviivoista — koska kantajan toimintaan tai mihinkään muuhun unionin toimintaan ei viitata kirjassa, tämä ei ole laiminlyönyt luottamus-, lojaalisuus- ja puolueettomuusvelvollisuuttaan unionia kohtaan — unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ja erityisesti sen 6.3.2001 antamasta tuomiosta (Connolly v. komissio, C-274/99 P, EU:C:2001:127, 43–62 kohta) ilmenee useita merkityksellisiä seikkoja henkilöstösääntöjen 17 a artiklan soveltamisen ja täytäntöönpanon arvioimiseksi.
—

neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 63 artiklaa, luettuna yhdessä komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohdan kanssa, on rikottu.
—

Yhteisen kriisinratkaisuneuvoston menettely täyttää kaikki unionin oikeuskäytännössä korvausvaatimuksen esittämiselle vakiintuneesti asetetut edellytykset, eli sen, että se menettely, josta unionin toimielintä moititaan, on lainvastainen, sen, että vahinko on todellisuudessa aiheutunut ja se, että kyseisen menettelyn ja aiheutuneen vahingon välillä on syy-yhteys.
4.

Neljännen kanneperusteen mukaan on tehty ilmeinen arviointivirhe ja hyvän hallinnon periaatetta on loukattu, Kantaja väittää, että valitessaan keinon (oman pääoman alentaminen), joka on ilmeisen epäasianmukainen tavoiteltuun päämäärään nähden (antaa asianmukaista tietoa riskeistä), vastaaja loukkasi hyvän hallinnon periaatetta, kun se ei tehnyt omista arvioinneistaan asianmukaisia johtopäätöksiä.
—

Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohtaa ja 42 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä asetuksen N:o 2868/95 22 säännön 2 ja 3 kohtaa on rikottu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 190/35

Kanne 26.3.2018 – Vanda Pharmaceuticals v. komissio

(Asia T-211/18)

(2018/C 190/59)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Vanda Pharmaceuticals Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kunningaskunta) (edustajat: asianajajat M. Meulenbelt, B. Natens, A.-S. Melin ja C. Muttin)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan ihmisille tarkoitetun lääkkeen ”Fanaptum – iloperidoni” myyntiluvan epäämisestä 15.1.2018 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen C(2018) 252 final sekä 9.11.2017 esitetyt tieteelliset päätelmät ja epäämisperusteet ja 9.11.2017 päivätyn ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä käsittelevän komitean arviointikertomuksen

— toissijaisesti kumoamaan ainoastaan edellä mainitun komission täytäntöönpanopäätöksen C(2018) 252 final

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantajat vetoavat kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäisen kanneperusteen mukaan iloperidonin arytmogeenisestä potentiaalista tehdyssä riskinarvioinnissa ei esitetä perusteita (ja se on joka tapauksessa ilmaisen virheellinen), ja se on yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastainen.

2) Toisen kanneperusteen mukaan iloperidonille esitetyistä riskin minimointitoimenpiteistä tehdyssä arvioinnissa ei esitetä perusteita (ja se on joka tapauksessa ilmeisen virheellinen), ja se on SEU 5 artiklan 1 ja 4 kohdan ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastainen.

3) Kolmannen kanneperusteen mukaan arvioinnissa iloperidonin viivästyneistä vaikutuksista ei esitetä perusteita, ja se on SEU 5 artiklan 1 ja 4 kohdan vastainen.

4) Neljännen kanneperusteen mukaan vaatimuksella yksilöidä ihmisryhmä, jonka osalta iloperidoni toimisi muita tuotteita paremmin, rikotaan SEU 5 artiklan 1, 2 ja 3 kohtaa sekä asetuksen N:o 726/2004 (1) 12 artiklaa ja 81 artiklan 2 kohtaa sekä loukataan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

5) Viidennen kanneperusteen mukaan iloperidonin yleisestä hyöty-riskisuhteesta tehdyssä arvioinnissa ei esitetä perusteita (ja se on joka tapauksessa ilmeisen virheellinen).

(1) Ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön lupa- ja valvontamenettelyistä ja Euroopan lääkeviraston perustamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 726/2004 (EUVL 2004, L 136, s. 1).
1)

Kantaja vetoaa mitättömäksi toteamista koskevan vaatimuksensa tueksi siihen, että komissio on anastanut tuomiovallan, koska se on korvannut unionin yleisen tuomioistuimen 14.11.2017 asiassa T-831/14 antaman tuomion, jossa tämä vahvisti tiettyyn velvollisuuteen liittyvän unionin saatavan, toisensisältöisellä päätöksellä, joka on tämän saman velvollisuuden täytäntöönpanoperuste, rikkoen näin EUT 19 ja SEUT 272 artiklaa.
2)

Toinen kanneperuste: asetuksen (EU) N:o 305/2011 aineellisten säännösten rikkominen — Ensinnäkin kantaja väittää, että kanteen kohteena olevissa päätöksissä rikotaan asetuksen (EU) N:o 305/2011 17 artiklan 5 kohdan ensimmäistä ja toista alakohtaa. Vastaaja ei sen mukaan ole selvittänyt, missä määrin yhdenmukaistetut standardit ovat asianomaisten toimeksiantojen mukaisia. Tästä seuraa, että se on jättänyt huomiotta, ettei tällaista yhdenmukaisuutta tosiasiallisesti ole. — Toiseksi kanteen kohteena olevissa päätöksissä rikotaan asetuksen (EU) N:o 305/2011 18 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä 3 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 17 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa. Kantaja väittää, että vastaaja on jättänyt huomiotta, että riitautetut yhdenmukaistetut standardit eivät sisällä menetelmiä ja kriteerejä, joiden avulla arvioidaan rakennustuotteiden perusominaisuuksien suoritustasoja mekaanisen lujuuden ja vakauden osalta sekä säiliöiden kestävyyttä ja lujuutta pirstoutumisen tai murskautumisen varalta, jos niitä käytetään standardien soveltamisalaan kuuluvilla, maanjäristyksille ja tulville alttiilla alueilla, ja että ne ovat siten epätäydellisiä rakennustuotteiden kolmen perusominaisuuden osalta, minkä seurauksena rakennuskohteisiin sovellettavien perusvaatimuksien noudattaminen vaarantuisi. — Kolmanneksi kantaja väittää, että vastaaja on tehnyt arviointivirheen, koska se on asetuksen (EU) N:o 305/2011 18 artiklan 2 kohdan vastaisesti kieltäytynyt lisäämästä kantajan vaatimaa varausta virallisessa lehdessä julkaistuihin viittauksiin riitautettuihin yhdenmukaistettuihin standardeihin. — Lopuksi kantaja väittää, että vastaaja on kanteen kohteena olevia toimia antaessaan tehnyt arviointivirheen myös, koska se on hylännyt kantajan toissijaisesti esittämän vaatimuksen, että virallisessa lehdessä julkaistu viittaus kyseisiin yhdenmukaistettuihin standardeihin on poistettava, viittaamalla mahdollisuuteen, joka komission mukaan jäsenvaltioilla on, rajoittaa tai kieltää rakennustuotteen asettaminen saataville markkinoilla.
—

kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin ottamisesta uudelleen käyttöön tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa ja jotka on valmistanut Dongguan Luzhou Shoes Co. Ltd, Dongguan Shingtak Shoes Co. Ltd, Guangzhou Dragon Shoes Co. Ltd, Guangzhou Evervan Footwear Co. Ltd, Guangzhou Guangda Shoes Co. Ltd, Long Son Joint Stock Company ja Zhaoqing Li Da Shoes Co. Ltd, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14 antaman tuomion täytäntöön panemisesta 31.10.2017 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/1982 (EUVL 2017 L 285, s. 14)
1.

Perusteet, jotka koskevat summia, jotka on jätetty unionin rahoituksen ulkopuolelle seuraavin perustein: olennaisen valvonnan puute ”paikalla tehtävien tarkastusten riittävän laadun osalta” ja olennaisen valvonnan puute ”maksupyyntöjen tarkastamisen osalta”; olennaisen valvonnan puute ”kustannusten kohtuullisuuden asianmukaisen arvioinnin osalta – suoriin ostoihin liittyvät menot”; olennaisen valvonnan puute ”kustannusten kohtuullisuuden asianmukaisen arvioinnin osalta – arviointikomiteaan liittyvät menot” — Asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan mukaista sääntöjenmukaisuuden tarkastamismenettelyä on loukattu ja täytäntöönpanoasetuksen N:o 908/2014 34 artiklaa on rikottu siltä osin kuin komissio on lisännyt uusia perusteita paikalla tehtävien tarkastusten laatua koskevien toteamustensa tueksi. — Oikeusvarmuuden periaatetta on loukattu, koska paikalla tehtävien tarkastusten laatua koskevat selvät kriteerit ja ohjeet puuttuvat. — Moitteettoman varainhoidon periaatetta ja asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan mukaista sääntöjenmukaisuuden tarkastamismenettelyä on loukattu sen vuoksi, että on tehty perusteettomia rahoitusoikaisuja. — Asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan mukaista sääntöjenmukaisuuden tarkastamismenettelyä on loukattu ja rahoitusoikaisujen laskemista koskevia ohjeita on rikottu toimenpiteen 311 osalta varainhoitovuosina 2013, 2014 ja 2015 tehdyn rahoitusoikaisun yhteydessä. — Rahoitusoikaisujen laskemista koskevia ohjeita on rikottu siltä osin kuin rahoitusoikaisu on tehty sellaisessa laajuudessa, että se ei ole oikeassa suhteessa tosiasialliseen vaaraan unionille aiheutuvasta taloudellisesta vahingosta. — Asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan mukaista sääntöjenmukaisuuden tarkastamismenettelyä on loukattu ja rahoitusoikaisujen laskemista koskevia ohjeita on rikottu tehtäessä rahoitusoikaisuja paikalla tehtävien tarkastusten riittävän laadun yhteydessä. — Täytäntöönpanoasetuksen N:o 908/2014 34 artiklan 6 kohtaa, delegoidun asetuksen N:o 907/2014 12 artiklan 8 kohtaa ja rahoitusoikaisujen laskemista koskevia ohjeita on rikottu ja suhteellisuusperiaatetta on loukattu kaikkien niiden menojen oikaisun yhteydessä, jotka ilmoitettiin korvattaviksi. — Asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan 2 kohdan mukaista sääntöjenmukaisuuden tarkastamismenettelyä on loukattu, rahoitusoikaisujen laskemista koskevia ohjeita on rikottu ja suhteellisuusperiaatetta on loukattu niiden perustelujen ilmoittamisen yhteydessä, jotka koskevat seurantavaiheessa oleviin hankkeisiin tehtyjä oikaisuja.
2)

Toinen kanneperuste, joka on jaettu kahteen osaan ja jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklaa, koska se ei ole näyttänyt toteen kyseisen veropäätöksen valikoivuutta. — Ensimmäisen osan mukaan komissio olettaa virheellisesti, että kyseinen veropäätös on valikoiva, vaikka oikeuskäytännön mukaan komissio ei voi päätellä edun olemassaoloa ja olettaa, että tämä etu on valikoiva vaan sen on valikoivuuden analyysissään ensin määritettävä sovellettava viitekehys ja sen jälkeen yksilöitävä poikkeus tästä viitekehyksestä. — Toisen osan mukaan komissio ei ole esittänyt näyttöä tuen väitetystä valikoivuudesta, johon se viittaa lisäperusteluissaan. Nämä kaksi valikoivuutta koskevaa lisätoteamusta ovat selvästi virheellisiä, koska komissio on erehtynyt viitekehyksistä eikä se joka tapauksessa ole osoittanut, että niistä olisi poikettu jollakin tavalla.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/39

Kanne 15.12.2017 – Seco Belgium ja Vinçotte v. parlamentti

(Asia T-812/17)

(2018/C 052/51)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Seco Belgium (Bryssel, Belgia) ja Vinçotte (Vilvoorde, Belgia) (edustajat: asianajajat A. Delvaux ja R. Simar)

Vastaaja: Euroopan parlamentti

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— ottamaan tämän kumoamiskanteen tutkittavaksi;

— kumoamaan päätöksen, jonka tekoajankohtaa ei tunneta ja jolla Euroopan parlamentti ratkaisi hankintamenettelyn [06D20/2017/M005 – Euroopan parlamentin (Bryssel) kiinteistöhankintoihin, -hankkeisiin ja -töihin liittyvät tarkastustehtävät ja tekniset lausunnot (EUVL 2017/S 118-236114)] [toisen tarjoajan hyväksi];

— velvoittamaan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantajat vetoavat kanteensa tueksi yhteen ainoaan kanneperusteeseen, jonka mukaan hankintailmoitukseen 06D20/2017/M005 – Euroopan parlamentin (Bryssel) kiinteistöhankintoihin, -hankkeisiin ja -töihin liittyvät tarkastustehtävät ja tekniset lausunnot (EUVL 2017/S 118-236114)] liittyvien tarjouspyyntöasiakirjojen liitteessä ”Tekniset eritelmät” olevia 1.1, 1.2 ja 1.3 artikloita on rikottu, asiassa on tehty ilmeinen harkintavirhe, Euroopan unionin oikeuden yleisiä periaatteita ja huolellisuus- sekä tarkkuusperiaatteita ja yhdenvertaista kohtelua sekä avoimuusperiaatetta on loukattu ja muun muassa unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL 2012, L 298, s. 1) 113 artiklaan, unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 soveltamissäännöistä 29.10.2012 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 (EUVL 2012, L 362, s. 1) 161 artiklaan perustuvaa perusteluvelvollisuutta sekä oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja kyseisen hankintamenettelyn ratkaisemista säänteleviä eräitä muita säännöksiä on rikottu.
—

Kantajat väittävät, että virasto, joka on kokonaan jättänyt huomiotta osapuolten ennen vuotta 2017 toteuttamat yritykset ja arvioinut virheellisesti ensimmäisen kantajan henkilöllisyyden ja päivämäärän, jona vastaus viraston tietopyyntöön on annettu, on arvioinut virheellisesti tosiseikkoja, mikä on hyvän hallinnon periaatteen vastaista ja rasittaa riidanalaista päätöstä niin, että päätös on kumottava.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on loukannut kantajan osallistumisoikeuksia, erityisesti oikeutta tulla kuulluksi ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä — komissio ei ole antanut kantajalle asianmukaista tilaisuutta kommentoida valtion esittämää näyttöä — komissio on riistänyt kantajalta kantajan oikeuden esittää huomautuksia niistä keskeisistä asiakirjoista ja päätelmistä, joiden perusteella komissio on antanut riidanalaisen päätöksen, — sitä mahdollisuutta, että nämä laiminlyönnit ovat vaikuttaneet kyseisen asian lopputulemaan, ei voida sulkea pois.
3.

Kolmas kanneperuste koskee sitä, että INEA/komissio on ylittänyt toimivaltansa. INEAn/kommission kieltäytyminen antamasta rahoitusta sillä perusteella, ettei Paldiski LNG-terminaali ole enää välttämätön Itämeren alueen maakaasun toimitusvarmuuden osalta, ei ole pätevä. Kantajan katsoo, että tällaisen kanta on yhteistä etua koskevien hankkeiden listan merkityksellinen muutos (asetus (EU) No 347/2013 ja asetus (EU) No 2016/89). Tehdäkseen näin komission on annettava delegoitu asetus kantajalle lähetettävän kirjeen sijaan.
1)

SEU 16 artiklan 4 ja 5 kohtaa sekä SEU:hun ja SEUT:iin liitetyssä siirtymämääräyksistä annetussa pöytäkirjassa N:o 36 olevan 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa on rikottu sillä perusteella, että riidanalaisessa päätöksessä on kantajan mukaan käytetty määräenemmistön laskemisessa epäsopivaa laskentamenetelmää.
—

siinä tapauksessa, että unionin yleinen tuomioistuin hyväksyisi edellä esitetyn vaatimuksen, ja koska direktiivin 91 perustelukappaleessa ja 85 artiklan 4 kohdan viimeisessä kohdassa säädetyn mukaisesti kriisinratkaisuviranomaisen päätöksen kumoaminen ei vaikuta kumoamispäätöksen nojalla myöhemmin toteutettuihin hallinto- tai liiketoimiin, yhteinen kriisinratkaisuneuvosto on velvoitettava asetuksen 87 artiklan 3 kohdan nojalla korvaamaan edellisessä kohdassa mainitun päätöksen kumoamisesta kantajalle aiheutunut menetys. Kantajalle aiheutuneen menetyksen määrä on 50 000 euroa, joka vastaa BPE Financiaciones, S.A:n liikkeelle laskeman, 22.10.2020 erääntyvän ja kantajalle päätöksen tekoajankohtana kuuluneen joukkovelkakirjalainan (nro ISIN XS0550098569) nimellisarvoa korotettuna 6,873 prosentin kiinteällä vuosikorolla, jonka kyseinen joukkovelkakirjalaina olisi tuottanut 7.7.2017 (päätöksen tekoajankohta) lukien 22.10.2020 asti (joukkovelkakirjalainan erääntymisajankohta); joukkovelkakirjalainan nimellisarvo ja korko on saatettu tosiasiallisen maksupäivän tasolle.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä ja kolmannessa luetelmakohdassa säädettyjä poikkeuksia sovellettiin virheellisesti. Kantaja väittää tältä osin, että vastaaja sovelsi virheellisesti merkityksellistä oikeuskäytäntöä, joka sen mukaan ei sovellu tapauksiin, joissa hallinnollisen asiakirja-aineiston käsittely on lopetettu. Valtiontukiasioissa on lisäsi hyvin suuri yleinen intressi saada mahdollisimman paljon tietoa valtion elinten valvomiseksi, ja kaupallisiin etuihin perustuviin argumentteihin olisi myös sovellettava erilaista harkintaa kuin sulautumisia tai kartelleja koskevissa asioissa.
4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan virkamiesten henkilöstösääntöjen 42 artiklaa on rikottu, BUSINESSEUROPEN, UEAPME:n, CEEP:n ja EAY:n tekemän vanhempainvapaata koskevan tarkistetun puitesopimuksen täytäntöönpanosta ja direktiivin 96/34/EY kumoamisesta annetun direktiivin 2010/18/EU (EUVL 2010, L 68, s. 13) 5 lausekkeen 4 kohtaa on rikottu ja työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista yleisistä puitteista Euroopan yhteisössä – Luonnos työntekijöiden edustusta koskevaksi Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission yhteiseksi julistukseksi 11.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/14/EY (EYVL 2002, L 80, s. 29) 7 artiklaa on rikottu, minkä lisäksi henkilöstösääntöjen liitettä IX on rikottu, koska kurinpitomenettelyä ei ole noudatettu.