Asia C-506/09 P

Portugalin tasavalta

vastaan

Transnáutica – Transportes e Navegação SA

”Muutoksenhaku — Tulliliitto — Asetukset (ETY) N:o 2913/92 ja (ETY) N:o 2454/93 — Tuontitullien peruuttaminen — Kolmansiin maihin tarkoitetut tupakka- ja etyylialkoholilastit — Tullivelan maksamisesta vastuussa olleen yhtiön työntekijän tekemä petos”

Tuomion tiivistelmä

Euroopan unionin omat varat — Tuonti- tai vientitullien palauttaminen tai peruuttaminen — Erityistilanteen olemassaolo — Käsite

(Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 198 ja 239 artikla)

Toimivaltaisten kansallisten tulliviranomaisten toiminta ja valvonta ovat olennaisia sekä vakuustodistusta annettaessa että myös aina käytettäessä yleisvakuutta, jolla on tarkoitus kattaa useita passitustoimia, tällaisten toimien toteuttamiseksi ja kattamiseksi. Vaikka yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 198 artiklaan ei sisälly muodollista velvollisuutta valvoa yleisvakuuden riittävyyttä, on kuitenkin toimivaltaisten tulliviranomaisten tehtävänä ryhtyä kaikkiin tarpeellisiin toimenpiteisiin niiden havaitessa, että asetetun vakuuden määrä ja tiettyjen passitustoimien osalta kannettavien tullien kokonaismäärä poikkeavat toisistaan. Lisäksi on täsmennettävä, että riippumatta siitä, mitä prosentuaalista osuutta esillä olevassa asiassa edellytetään sovellettavan säännöstön mukaan, tulliviranomaisille kuuluva huolellisuusvelvoite säilyy ennallaan. On olennaista, että annetun vakuuden määrä riittää kattamaan tullivelan määrän ja on joko 30, 50 tai 100 prosenttia kuljetettujen tavaroiden luonteen mukaan. Vakuuden valvonnassa tapahtuvalla virheellä T1-ilmoituksia annettaessa olisi varma vaikutus passituksesta vastaavan kykyyn varmistaa mahdollisesti syntyvän tullivelan maksaminen.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esiin tuoma syy-yhteys tulliviranomaisten riittävän yleisvakuuden vahvistamisessa tekemän virheen ja mahdollisen tullivelan välillä ei koske yleisvakuuden määrän virheellistä laskemista ja tullivelan syntymistä vaan tulliviranomaisten valvonnan puuttumisen, josta seurasi se, että passitustoimia ei valvottu mitenkään sovellettavissa säännöksissä säädetyllä tavalla, yhteyttä siihen, oliko kyseessä erityistilanne. Lisäksi tullivelan maksamisesta vastuussa olleen yhtiön sisäisten menettelyjen avulla olisi vältytty petokselta ja näin ollen tullivelalta, jos tulliviranomaiset olisivat laskeneet riittävän yleisvakuuden ja olisivat valvoneet, että se annetaan.

Kaiken edellä esitetyn perusteella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on perustellusti katsonut, että tulliviranomaisten huolimattomuus, joka johti valvontamenetelmien tehottomuuteen, on saanut aikaan tullikoodeksin 239 artiklassa tarkoitetun erityistilanteen.

(ks. 68, 71, 73, 74, 76, 77 ja 81 kohta)

Asia C-506/09 P

Portugalin tasavalta

vastaan

Transnáutica – Transportes e Navegação SA

”Muutoksenhaku — Tulliliitto — Asetukset (ETY) N:o 2913/92 ja (ETY) N:o 2454/93 — Tuontitullien peruuttaminen — Kolmansiin maihin tarkoitetut tupakka- ja etyylialkoholilastit — Tullivelan maksamisesta vastuussa olleen yhtiön työntekijän tekemä petos”

Tuomion tiivistelmä

Euroopan unionin omat varat – Tuonti- tai vientitullien palauttaminen tai peruuttaminen – Erityistilanteen olemassaolo – Käsite

(Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 198 ja 239 artikla)

Toimivaltaisten kansallisten tulliviranomaisten toiminta ja valvonta ovat olennaisia sekä vakuustodistusta annettaessa että myös aina käytettäessä yleisvakuutta, jolla on tarkoitus kattaa useita passitustoimia, tällaisten toimien toteuttamiseksi ja kattamiseksi. Vaikka yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 198 artiklaan ei sisälly muodollista velvollisuutta valvoa yleisvakuuden riittävyyttä, on kuitenkin toimivaltaisten tulliviranomaisten tehtävänä ryhtyä kaikkiin tarpeellisiin toimenpiteisiin niiden havaitessa, että asetetun vakuuden määrä ja tiettyjen passitustoimien osalta kannettavien tullien kokonaismäärä poikkeavat toisistaan. Lisäksi on täsmennettävä, että riippumatta siitä, mitä prosentuaalista osuutta esillä olevassa asiassa edellytetään sovellettavan säännöstön mukaan, tulliviranomaisille kuuluva huolellisuusvelvoite säilyy ennallaan. On olennaista, että annetun vakuuden määrä riittää kattamaan tullivelan määrän ja on joko 30, 50 tai 100 prosenttia kuljetettujen tavaroiden luonteen mukaan. Vakuuden valvonnassa tapahtuvalla virheellä T1-ilmoituksia annettaessa olisi varma vaikutus passituksesta vastaavan kykyyn varmistaa mahdollisesti syntyvän tullivelan maksaminen.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esiin tuoma syy-yhteys tulliviranomaisten riittävän yleisvakuuden vahvistamisessa tekemän virheen ja mahdollisen tullivelan välillä ei koske yleisvakuuden määrän virheellistä laskemista ja tullivelan syntymistä vaan tulliviranomaisten valvonnan puuttumisen, josta seurasi se, että passitustoimia ei valvottu mitenkään sovellettavissa säännöksissä säädetyllä tavalla, yhteyttä siihen, oliko kyseessä erityistilanne. Lisäksi tullivelan maksamisesta vastuussa olleen yhtiön sisäisten menettelyjen avulla olisi vältytty petokselta ja näin ollen tullivelalta, jos tulliviranomaiset olisivat laskeneet riittävän yleisvakuuden ja olisivat valvoneet, että se annetaan.

Kaiken edellä esitetyn perusteella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on perustellusti katsonut, että tulliviranomaisten huolimattomuus, joka johti valvontamenetelmien tehottomuuteen, on saanut aikaan tullikoodeksin 239 artiklassa tarkoitetun erityistilanteen.

(ks. 68, 71, 73, 74, 76, 77 ja 81 kohta)