ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 337/3

Valitus, jonka Easy Sanitary Solutions BV on tehnyt 11.7.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-15/13, Group Nivelles v. SMHV, 13.5.2015 antamasta tuomiosta – Easy Sanitairy Solutions (Suihkun lattiakaivo)

(Asia C-361/15 P)

(2015/C 337/04)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Asianosaiset

Valittaja: Easy Sanitary Solutions BV (edustaja: advocaat F. Eijsvogels)

Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Group Nivelles BVBA

Vaatimukset

— Unionin tuomioistuimen on – esitettyjen perusteiden ja niiden selitysten perusteella osittain kumottava unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-15/13 13.5.2015 antama tuomio ja velvoitettava hävinnyt osapuoli korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste

Osa a:

Unionin yleinen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti asetuksen N:o 6/2002 (1) 25 artiklan 1 kohdan b alakohtaa luettuna yhdessä sen 7 artiklan 1 kohdan kanssa katsoessaan, että erilaiseen tuotteeseen kuin se, jota myöhempi malli koskee, sisältyvä tai siihen sovellettava aikaisempi malli on lähtökohtaisesti merkityksellinen tämän myöhemmän mallin uutuuden arvioinnissa asetuksen N:o 6/2002 5 artiklassa tarkoitetulla tavalla ja että tämän viimeksi mainitun artiklan sanamuodossa suljetaan pois se, että malli voitaisiin katsoa uudeksi, jos sama malli on aikaisemmin tullut tunnetuksi yleisön keskuudessa riippumatta siitä, mikä on se tuote, johon aikaisempi malli aiotaan sisällyttää tai johon sitä aiotaan soveltaa. Unionin yleisen tuomioistuimen toteamus, jonka mukaan asetuksen N:o 6/2002 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ”ala” ei rajoitu sen tuotteen alaan, johon kyseinen malli aiotaan sisällyttää tai jossa sitä aiotaan soveltaa, on oikeudellisesti virheellinen.

Osa b:

Unionin yleinen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti asetuksen N:o 6/2002 25 artiklan 1 kohdan b alakohtaa luettuna yhdessä sen 5 artiklan kanssa katsoessaan, että yhteisömallia ei voida katsoa uudeksi asetuksen N:o 6/2002 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, jos sama malli on tullut tunnetuksi ennen tässä säännöksessä määriteltyjä määräpäiviä, vaikka tämä aikaisempi malli sisältyisi eri tuotteeseen tai sitä sovellettaisiin eri tuotteeseen kuin tuote tai tuotteet, jotka hakemuksessa ilmoitetaan asetuksen N:o 6/2002 36 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

Osa c:

Unionin yleinen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti asetuksen N:o 6/2002 10 ja 19 artiklaa sekä 36 artiklan 6 kohtaa katsoessaan, että nämä artiklat merkitsevät sitä, että rekisteröidyn mallioikeuden haltija voi kieltää kolmansia käyttämästä ilman haltijan suostumusta kaikenlaisiin tuotteisiin sitä mallia, jonka haltija se on, sekä jokaista mallia, josta asiantunteva käyttäjä ei saa erilaista yleisvaikutelmaa.

Toinen valitusperuste

Unionin yleinen tuomioistuin on tuomionsa 137 kohdan viimeisessä virkkeessä tekemällään toteamuksella ylittänyt laillisuusvalvonnan rajat ja siten soveltanut virheellisesti asetuksen N:o 6/2002 61 artiklaa.

(1) Yhteisömallista 12.12.2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 6/2002 (EUVL 2002, L 3, s. 1).
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, miten tämä on sovitettavissa yhteen sen yhteisöjen tuomioistuimen 19.11.2009 antamassaan tuomiossa Sturgeon ym. (C-402/07 ja C-432/07, EU:C:2009:716) vahvistaman periaatteen kanssa, jonka mukaan asetuksen 5 artiklaa on tulkittava siten, että myöhästyneiden lentojen matkustajat voidaan korvauksia koskevien sääntöjen suhteen rinnastaa peruutettujen lentojen matkustajiin, kun unionin tuomioistuin on todennut 23.10.2012 antamassaan tuomiossa Nelson ym. (C-581/10 ja C-629/10, EU:C:2012:657) korvausta koskevan oikeuden osalta, ettei myöhästymisen kestoa kolme tuntia ylittävältä osalta oteta huomioon kiinteän korvauksen laskemisessa?
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: a) Onko tutkittaessa sitä, voidaanko avioero tunnustaa jäsenvaltion sisällä, sovellettava myös asetuksen (EU) N:o 1259/2010 10 artiklaa? b) Jos toisen kysymyksen a kohtaan vastataan myöntävästi: 1) Onko perustaksi otettava abstrakti vertailu, jonka mukaan tuomioistuinvaltion oikeudessa annetaan mahdollisuus avioeroon myös toiselle aviopuolisolle, mutta avioeroon liittyy hänen sukupuolensa vuoksi muita menettelyllisiä ja aineellisia edellytyksiä kuin toisen aviopuolison mahdollisuuteen saada avioero, vai 2) onko säännöksen soveltaminen riippuvainen siitä, että abstraktisti syrjivän ulkomaisen oikeuden soveltaminen on myös yksittäistapauksessa – konkreettisesti – syrjivää? c) Jos b kohdan 2 alakohtaan vastataan myöntävästi: Onko syrjityn aviopuolison – myös hyväksytyn korvauksen vastaanottamisen muodossa – antama suostumus avioeroon jo sinänsä peruste jättää soveltamatta säännöstä?
I

Sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma I) 17.6.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 (1) osalta: 1) Voiko jäsenvaltion tuomioistuin tulkita asetuksen (EY) N:o 593/2008 10 artiklan 2 kohdassa olevaa ilmaisua ”olosuhteista ilmenee” siten, että ”huomioon otettavina olosuhteina” sen selvittämiseksi, onko hyväksynnän antamatta jättämistä sopimuspuolen kotipaikan lainsäädännön mukaan pidettävä kohtuullisena, on tarkasteltava sopimuksen teko-olosuhteita, sopimuksen kohdetta ja sopimusvelvoitteiden täyttämistä? 1.1. Onko edellä ensimmäisessä kohdassa kuvatussa tapauksessa asetuksen 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja vaikutuksia tulkittava siten, että silloin kun sopimuspuolen vaatimuksen perusteella huomioon otettavista olosuhteista käy ilmi, ettei ole kohtuullista, että sopimuspuolen menettely olisi merkinnyt 1 kohdassa tarkoitetun hyväksynnän antamista, että jäsenvaltion tuomioistuimen on vahvistettava sopimusehtojen olemassaolo ja pätevyys niihin vedonneen sopimuspuolen kotipaikan lainsäädännön mukaisesti? 2) Voiko jäsenvaltion tuomioistuin omaksua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o (EY) 593/2008 10 artiklan 2 kohdasta tulkinnan, jonka mukaan – kaikki tapauksen olosuhteet huomioon ottaen – tuomioistuin voi harkintavaltansa nojalla katsoa, että huomioon otettavien olosuhteiden perusteella 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sovellettavaa lainsäädäntöä koskevan hyväksynnän antaminen ei ollut sopimuspuolen menettelyn kohtuullinen seuraus? 3) Jos sopimuspuoli vetoaa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla kotipaikkansa lainsäädäntöön osoittaakseen hyväksynnän antamatta jättämisen, onko jäsenvaltion tuomioistuimen otettava huomioon sopimuspuolen kotipaikan lainsäädäntö siten, että kyseisen valtion lainsäädännön mukaan niiden olosuhteiden vuoksi, joihin sopimuspuoli on vedonnut, lainsäädäntöä koskevan hyväksynnän antaminen ei ole sopimuspuolen menettelyn kohtuullinen seuraus? 3.1. Onko tässä tapauksessa sellainen jäsenvaltion tuomioistuimen omaksuma tulkinta unionin oikeuden vastainen, jonka mukaan ”olosuhteilla” tarkoitetaan hyväksynnän antamatta jättämisen kohtuullisuutta selvitettäessä sopimuksen teko-olosuhteita, sopimuksen kohdetta ja sopimuksen täyttämistä?
a)

onko [– –] asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua sopimusta koskevan asian käsitettä tulkittava siten, että se kattaa myös kanteen, jossa kantaja esittää perusteettomaan etuun perustuvan vaatimuksen mutta joka on nostettu kansallisessa oikeudessa tarkoitettuna osapuolten välistä sopimussuhdetta koskevaan vastaajan pääkanteeseen liittyvänä vastakanteena, jossa perusteettomaan etuun perustuvan vaatimuksen kohteena on sellaisen summan palauttaminen, jonka kantaja joutui maksamaan sellaisen (myöhemmin) kumotun tuomion perusteella, joka annettiin vastaajan pääkannetta koskevassa oikeudenkäynnissä, eli toisin sanoen siten, että se kattaa asian, jossa on kyse sopimusta koskevassa asiassa kyseessä olleen summan palautuksesta? mikäli edelliseen kysymykseen voidaan vastata myöntävästi, kysytään:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 178/9

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 12.3.2015 – Salutas Pharma GmbH v. Hauptzollamt Hannover

(Asia C-124/15)

(2015/C 178/09)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Salutas Pharma GmbH

Vastaaja: Hauptzollamt Hannover

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (1) liitteessä I olevaa yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se on muutettuna 7.9.2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1777/2001 (2), tulkittava siten, että poretabletit, joissa on kalsiumia 500 mg tabletti, joita käytetään kalsiumin puutteen ehkäisyyn ja hoitoon sekä osteoporoosin ehkäisyssä ja hoidossa käytettävän erityishoidon tukemiseen ja joiden etiketissä suositellaan aikuisille enintään kolmen tabletin (= 1 500 mg) päiväannosta, on luokiteltava alanimikkeeseen 3004 90 00?

(1) EYVL L 256, s. 1.

(2) EYVL L 240, s. 4.
1)

Onko julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (1) 1 artiklan 9 kohtaa tulkittava siten, että laitosta/kauppayhtiötä on pidettävä ”julkisoikeudellisena laitoksena” jo siitä syystä, että yli 30 prosenttia sen edellisen vuoden toiminnoista saaduista tuloista on peräisin Natsionalna zdravnoosiguritelna kasan (valtakunnallinen sairausvakuutuskassa) rahoittamista lääketieteellisistä toimista, jotka on tuotettu muiden terveyslaitosten kanssa käydyn todellisen kilpailun olosuhteissa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 171/20

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 6.3.2015 – Secretary of State for the Home Department v. NA

(Asia C-115/15)

(2015/C 171/24)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Secretary of State for the Home Department

Vastapuoli: NA

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko kolmannen maan kansalaisen, joka on unionin kansalaisen entinen puoliso, voitava todistaa, että hänen entinen puolisonsa käytti perussopimuksen mukaisia oikeuksiaan vastaanottavassa jäsenvaltiossa heidän avioeronsa tullessa voimaan, säilyttääkseen oleskeluoikeuden direktiivin 2004/38/EY (1) 13 artiklan 2 kohdan nojalla?

2) Onko unionin kansalaisella unionin oikeuteen perustuva oleskeluoikeus vastaanottavassa jäsenvaltiossa SEUT 20 ja SEUT 21 artiklan nojalla tilanteessa, jossa ainoa unionin valtio, jossa hänellä on oikeus oleskella, on valtio, jonka kansalainen hän on, mutta toimivaltainen tuomioistuin on todennut, että tämän kansalaisen poistaminen vastaanottavasta jäsenvaltiosta valtioon, jonka kansalainen hän on, olisi vastoin hänen Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklaan tai Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artiklaan perustuvia oikeuksiaan?

3) Jos edellä 2 kohdassa tarkoitettu unionin kansalainen on lapsi, onko tämän lapsen ainoalla huoltajalla johdettu oleskeluoikeus vastaanottavassa jäsenvaltiossa, jos lapsen pitäisi tulla vanhempansa mukana, kun tämä vanhempi poistetaan vastaanottavasta jäsenvaltiosta?

4) Onko lapsella oleskeluoikeus vastaanottavassa jäsenvaltiossa asetuksen (ETY) N:o 1612/68 (2) 12 artiklan (nykyisen asetuksen (EU) N:o 492/2011 (3) 10 artiklan) perusteella, jos lapsen vanhempi, joka on unionin kansalainen ja joka on työskennellyt vastaanottavassa jäsenvaltiossa, on lakannut oleskelemasta vastaanottavassa jäsenvaltiossa ennen kuin lapsi aloittaa koulunkäynnin kyseisessä valtiossa?

(1) Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77).

(2) Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1612/68 (EYVL L 257, s. 2).

(3) Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 492/2011 (EUVL L 141, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 155/14

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Oradea (Romania) on esittänyt 18.2.2015 – SC Vicdantrans SRL v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor ja Administrația Fondului pentru Mediu

(Asia C-73/15)

(2015/C 155/14)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Oradea

Pääasian asianosaiset

Kantaja: SC Vicdantrans SRL

Vastaajat: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor ja Administrația Fondului pentru Mediu

Ennakkoratkaisukysymys

Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 110 artiklaa tulkittava niin, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio ottaa käyttöön ympäristöveromerkiksi nimetyn maksun, jollaisesta säädetään hallituksen asetuksessa nro 9/2013 ja jota sovelletaan siitä hetkestä lukien, jolloin jostakin toisesta jäsenvaltiosta peräisin oleva käytetty ajoneuvo rekisteröidään tai jolloin kotimaan markkinoilta hankitun käytetyn ajoneuvon omistusoikeus siirtyy, mutta jonka maksamisesta kotimaan markkinoilta hankitut käytetyt ajoneuvot, joista on aikaisemmin maksettu samankaltainen maksu, on vapautettu, mikä on unionin oikeuden vastaista eikä kyseistä maksua ole palautettu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 138/35

Valitus, jonka Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH on tehnyt 11.2.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-476/12, Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH v. Euroopan komissio, 11.12.2014 antamasta tuomiosta

(Asia C-60/15 P)

(2015/C 138/48)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (edustajat: Rechtsanwalt S. Altenschmidt ja Rechtsanwalt P.-A. Schütter)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

— Valittaja vaatii, että unionin yleisen tuomioistuimen 11.12.2014 antama tuomio asiassa T-476/12 on kumottava

— valittaja vaatii lisäksi, että ensimmäisessä oikeusasteessa nostetussa kumoamiskanteessa esitetty vaatimus siitä, että 17.1.2013 annettu komission päätös (GestDem nro 3273/2012) kumotaan, on hyväksyttävä.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti asetuksen (EY) N:o 1367/2006 (1) vaatimuksia, jotka koskevat niitä perusteita, joilla vapaa mahdollisuus tutustua ympäristötietoon voidaan evätä. Unionin yleinen tuomioistuin ei vastoin asetuksen (EY) N:o 1367/2006 6 artiklan 1 kohdan säännöksiä ole tulkinnut suppeasti asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (2) 4 artiklan 3 kohdassa ja 4 artiklan 5 kohdassa vahvistettuja epäämisperusteita. Unionin yleinen tuomioistuin ei ole myöskään ottanut asianmukaisesti huomioon valittajan vetoamaa yleistä etua saada ympäristötietoa. Valituksenalainen tuomio on tämän vuoksi myös ristiriidassa unionin hyväksymän tiedon saantia ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen kanssa.

(1) Tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1367/2006 (EUVL L 264, s. 13).

(2) Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).
—

Toissijainen vaatimus: unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) 9.12.2014 asiassa T-90/10 antama tuomio on kumottava siltä osin kuin sillä on hylätty Ferriere Nordin toissijainen vaatimus 30.9.2009 tehdyn Euroopan komission päätöksen K(2009) 7492 lopullinen, sellaisena kuin se on muutettuna ja täydennettynä 8.12.2009 tehdyllä Euroopan komission päätöksellä K(2009) 9912 lopullinen, osittaisesta kumoamisesta, ja määrättyä sakkoa on alennettava;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 138/31

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Ireland (Irlanti) on esittänyt 2.2.2015 – Gerard Dowling, Padraig McManus, Piotr Skoczylas ja Scotchstone Capital Fund Limited v. Minister for Finance

(Asia C-41/15)

(2015/C 138/43)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Ireland

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Gerard Dowling, Padraig McManus, Piotr Skoczylas ja Scotchstone Capital Fund Limited

Vastaaja: Minister for Finance

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Estääkö toinen yhtiöoikeusdirektiivi (1) kaikissa olosuhteissa, tämän tapauksen olosuhteet mukaan luettuina, direction order -määräyksen antamisen valtiovarainministerin katsoessa sen tarpeelliseksi luottolaitosten toiminnan vakauttamisesta vuonna 2010 annetun lain 9 §:n nojalla, kun tällaisella määräyksellä korotetaan yhtiön pääomaa ilman yhtiökokouksen suostumusta, lasketaan liikkeeseen uusia osakkeita tarjoamatta niitä lunastettaviksi olemassa oleville osakkeenomistajille ilman yhtiökokouksen suostumusta, alennettaan yhtiön osakkeiden nimellisarvoa ilman yhtiökokouksen suostumusta ja tässä tarkoituksessa muutetaan yhtiön perustamiskirjaa ja yhtiöjärjestystä ilman yhtiökokouksen suostumusta?

2) Oliko High Courtin luottolaitosten toiminnan vakauttamisesta vuonna 2010 annetun lain 9 §:n nojalla antama, Irish Life and Permanent Group Holdings plc:tä ja Irish Life and Permanent plc:tä koskeva direction order -määräys Euroopan unionin oikeuden vastainen?

(1) Niiden takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsenvaltioissa vaaditaan perustamissopimuksen 58 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etujen suojaamiseksi osakeyhtiöitä perustettaessa sekä niiden pääomaa säilytettäessä ja muutettaessa 13.12.1976 annettu toinen neuvoston direktiivi 77/91/ETY (EYVL L 26, s. 1).
2.

Toinen valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa väärin eikä se ole arvioinut tosiseikkoja oikein, koska se on ollut sitä mieltä, että BPP:lle on myönnetty etuus, jolla takauksesta on tullut sisämarkkinoille soveltumaton tuki.
—

neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta 7.6.2011 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 (1) liitteessä I olevan 2 osan VI osan D kohdan viides luetelmakohta on kumottava
3)

Kun käsiteltävänä on sellaista yksityisen sopimuksen rikkomista koskeva vaatimus, jonka väitetään olevan seurausta standardin EN13242:2002 mukaisesti valmistetun tuotteen myyntikelpoisuutta tai tarkoitukseen soveltuvuutta koskevan edellytyksen (joka ilmenee osapuolten väliseen sopimukseen sisältyvästä määräyksestä ja jota sopimuspuolet eivät ole muuttaneet tai jättäneet soveltamatta) rikkomisesta, onko kansallinen tuomioistuin velvollinen olettamaan, että tuote on laadultaan myyntikelpoinen ja tarkoitukseen soveltuva, ja jos näin on, voidaanko tällainen olettama kumota ainoastaan esittämällä todisteita standardin EN13242:2002 noudattamatta jättämisestä testeillä, jotka on suoritettu standardissa EN13242:2002 tarkoitettujen testien ja testausprotokollien mukaisesti ja tehty tuotteen toimitusajankohtana?
2)

Onko WIB92:n 198 §:n 10 momentti, sellaisena kuin sitä sovelletaan verovuosiin 2000 ja 2001, emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu säännös, joka koskee veropetosten ja väärinkäytösten estämistä, ja mikäli näin on, ylitetäänkö WIB92:n 198 §:n 10 momentilla se, mikä on tarpeen tällaisten veropetosten ja väärinkäytösten estämiseksi, siltä osin kuin siinä säädetään, että korkojen määrää, joka vastaa sellaisten 202–204 §:n nojalla vähennyskelpoisten osinkojen määrää, jotka yhtiö on saanut osakkeista, joita se ei ole omistanut niiden luovutushetkellä vähintään yhden vuoden ajan keskeytyksettä, ei pidetä tulonhankkimismenoina. jolloin ei tehdä mitään eroa sen mukaan, liittyvätkö nämä korkomenot sellaiseen osakkeenomistukseen (tai sen rahoitukseen), josta verosta vapautettavat osingot on saatu, vaiko eivät?
1)

Onko yhdistetyn nimikkeistön nimikettä 2206 tulkittava siten, että kyseiseen nimikkeeseen on luokiteltava omenatiivisteestä käymisen avulla valmistettu ”Ferm Fruit” -niminen juoma, jota käytetään myös perusjuomana muiden juomien valmistuksessa ja jonka alkoholipitoisuus on 16 tilavuusprosenttia ja joka on puhdistuksen (muun muassa ultrasuodatuksen) vaikutuksesta väriltään, hajultaan ja maultaan neutraalia ja johon ei ole lisätty tislattua alkoholia? Jos edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko yhdistetyn nimikkeistön nimikettä 2208 tulkittava siten, että tämän kaltainen juoma on luokiteltava kyseiseen nimikkeeseen?
3)

Jos yleispalveludirektiivin 12 ja 13 artiklalla on välitön oikeusvaikutus, voidaanko siihen vedota sellaisten kaupallista yritystä vastaan, jonka osakkeista 51 prosenttia on jäsenvaltion hallussa (määräysvallassa) – tässä tapauksessa O2 Czech Republic a.s:ää (eli onko se on valtion yksikkö) vastaan?
6)

Jos asianomistaja on jättänyt yksityisoikeudellisen vaatimuksen sisältävän rikosilmoituksen mutta Bryssel I -asetuksen 27 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kanne ei ole sen johdosta vielä vireillä ja se voi tulla kyseisen rikosasian käsittelyn aikana takautuvasti vireille rikosilmoituksen jättämisajankohdasta lähtien, onko Bryssel I -asetuksen 27 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että tuomioistuimen, jossa kanne on tullut vireille sen jälkeen, kun asianomistaja on jättänyt yksityisoikeudellisen vaatimuksen sisältävän rikosilmoituksen belgialaiselle tuomarille, on lykättävä asian ratkaisua, kunnes on selvitetty, onko 27 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kanne vireillä belgialaisessa tuomioistuimessa?
1)

Merkitseekö Espanjan siviiliprosessilain 43 § , jolla estetään tuomioistuinta esittämästä asianosaisille siviiliprosessin mahdollista lykkäämistä, jos toinen tuomioistuin on esittänyt Euroopan unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen, direktiivin [93/13] (1) 7 artiklan säännösten selvää rajoittamista, kun sen mukaan jäsenvaltioiden on kuluttajien ja kilpailevien elinkeinonharjoittajien edun vuoksi varmistettava, että on olemassa riittäviä ja tehokkaita keinoja kohtuuttomien ehtojen käytön lopettamiseksi elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisissä sopimuksissa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 26/12

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van Cassatie van België (Belgia) on esittänyt 10.11.2014 – VAD BVBA ja Johannes Josephus Maria van Aert v. Belgian valtio

(Asia C-499/14)

(2015/C 026/16)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hof van Cassatie van België

Pääasian asianosaiset

Valittajat: VAD BVBA ja Johannes Josephus Maria van Aert

Vastapuoli: Belgian valtio

Ennakkoratkaisukysymys

Onko vähittäismyyntiä varten sarjaksi pakattuja tavaroita, jotka on esitetty tullille erillisissä pakkauksissa, koska se on perusteltua, mutta joiden osalta on ilmeistä, että ne kuuluvat yhteen ja että ne on tarkoitettu tarjottaviksi vähittäismyynnissä kokonaisuutena, pidettävä vähittäismyyntiä varten sarjaksi pakattuina tavaroina tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (1) liitteenä I olevan yhdistetyn nimikkeistön, sellaisena kuin se on muutettuna 20.9.2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1214/2007 (2), yleisten tulkintasääntöjen 3 säännön b alakohdassa tarkoitetulla tavalla silloinkin, kun kyseiset tavarat pakataan yhteen ilmoituksen tekemisen jälkeen tarjottaviksi vähittäiskaupassa?

(1) EYVL L 256, s. 1.

(2) EUVL L 286, s. 1.