YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)

13 päivänä syyskuuta 1995

Asia T-276/94

Adam Buick

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Henkilökohtaisista syistä myönnetty loma — Uudelleensijoittaminen”

Täydellinen teksti ranskan kielellä II-667

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan kumottavaksi komission päätös olla sijoittamatta uudelleen kantajaa avoimeksi julistettuun virkaan pääosastoon I kuuluvassa yksikössä ”yhteensovitus G-24” ja jossa vaaditaan vahingonkorvausta.

Lopputulos:

Kanteen kohteena olevan päätöksen kumoaminen ja komission tuomitseminen korvaamaan kantajalle välittömästi aiheutunut tosiasiallinen vahinko.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja, jonka henkilökohtaisista syistä myönnetty loma päättyi 31.12.1991, pyysi tulla uudelleensijoitetuksi komission yksiköihin.

Tiedonannollaan, joka oli päivätty 7.6.1993, henkilöstön ja hallinnon pääosaston IX henkilöstöosastoon kuuluvan yksikön IX.A.5 päällikkö ilmoitti taloudellisten ulkosuhteiden pääosastoon I kuuluvan yksikön I.1 päällikölle, joka oli pyytänyt julkaisemaan avointa virkaa koskevan ilmoituksen avoimesta toimesta pääosastoon I kuuluvassa yksikössä ”yhteensovitus G-24” (jäljempänä toimi tai riidanalainen virka), että hänellä oli aikomuksena — henkilöstösääntöjen 40 artiklan 4 kohdan d alakohdan mukaisesti — tarjota tätä virkaa kantajalle ottaen huomioon, että tällä oli viranhoitoon vaadittava pätevyys.

Kirjeellä, joka oli päivätty 25.6.1993, pääosastooni kuuluvan yksikön ”yhteensovitus G-24” päällikkö tiedusteli kantajalta, olisiko tämä kiinnostunut työskentelemään hänen yksikössään. Kantaja vastasi tähän myöntävästi 4.7.1993 päivätyllä kirjeellä.

Tiedonannollaan, joka oli päivätty 6.7.1993, yksikön I.1 päällikkö ilmoitti yksikön IX.A.5 päällikölle, että tutkittuaan kantajaa koskevan asiakirjakansion ”pääosasto I katsoo, että Adam Buickin pätevyys ei vastaa sitä, mitä haetaan”.

Kantaja otti puhelimitse yhteyttä pääosastoon IX syyskuussa 1993 (kantajan mukaan 29.9.1993), jolloin hänelle ilmoitettiin, ettei riidanalaista virkaa tarjottaisi hänelle.

Kantaja valitti tästä päätöksestä, jonka mukaan häntä ei sijoitettaisi uudelleen riidanalaiseen virkaan; komission pääsihteeristö rekisteröi kirjeen 17.12.1993 saapuneeksi. Valituksesta tehtiin nimenomainen hylkäyspäätös, joka annettiin kantajalle tiedoksi 30.4.1994.

Tutkittavaksi ottaminen

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että vaikka kantaja vakuuttaa saaneensa 29.9.1993 puhelimitse tiedon siitä, että nimittävä viranomainen on päättänyt olla nimittämättä häntä riidanalaiseen virkaan ja vaikka komissio vetoaa siihen, että kantajan valitusta ei voida ottaa tutkittavaksi, on huomattava, ettei komissio väitä, että kantaja olisi saanut edellä mainittua päivämäärää aiemmin tiedon päätöksestä, jonka mukaan häntä ei sijoitettaisi uudelleen kyseiseen toimeen. Tällä perusteella valitus, jonka komission pääsihteeristö rekisteröi 17.12.1993 saapuneeksi, on tehty henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa asetetussa kolmen kuukauden määräajassa.

Pääasia

Vaatimukset niiden päätösten kumoamiseksi, joilla kantajaa ei uudelleensijoitettu valituksenalaiseen virkaan ja joilla hänen valituksensa nimenomaisesti hylättiin

Henkilöstösääntöjen 40 artiklan 4 kohdan d alakohdan rikkomista koskeva peruste

Henkilöstösääntöjen 40 artiklan 4 kohdan d alakohdassa asetetaan yhteisön toimielimille velvollisuus taata sellaisen virkamiehen uudelleensijoittaminen, jonka henkilökohtaisista syistä myönnetty loma on päättynyt; hänet on uudelleensijoitettava ensimmäiseen mahdolliseen hänen ura-aluettaan ja palkkaluokkaansa vastaavaan virkaan edellyttäen, että hänellä on kyseisen viranhoidon edellyttämä soveltuvuus. Uudelleensijoitettavan virkamiehen avoimena olevan viran vaatimuksiin venattavan soveltuvuuden tutkintaa koskeva menettely, jonka yhteisön toimielimen on suoritettava ja jota koskee yhteisöjen tuomioistuinvalvonta, on oltava todellinen ja se on suoritettava siten, että kyseinen toimielin voi osoittaa, että menettelyä on noudatettu.

Viittaukset: asia T-48/90, Giordani v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 1.7.1993 (Kok. 1993, s. II-721, 52 kohta).

Riidanalainen virka kuuluu kantajan ura-alueeseen ja vastaa hänen palkkaluokkaansa, joten on tutkittava, onko päätös olla uudelleensijoittamatta kantajaa riidanalaiseen virkaan tehty sellaisen yksityiskohtaisen tutkinnan perusteella, jossa kantajan soveltuvuutta on verrattu viran vaatimuksiin.

Yksikön IX.A.5 päällikön 7.6.1993 päivätystä ilmoituksesta käy selville, että pääosaston IX yksiköt katsoivat, että kantajalla oli riidanalaisen viranhoidon edellyttämä pätevyys. Siitä huolimatta, että viranhoidon edellyttämät vaatimukset vaikuttivat siten vastaavan kantajan soveltuvuutta, yksikön I.1 päällikkö osoitti yksikön IX.A.5 päällikölle 6.7.1993 päivätyn ilmoituksen, jossa hän vetosi ilman minkäänlaisia perusteluita siihen, että kantajan pätevyys ei vastannut sitä, mitä haettiin.

Hylkäyspäätöksessään komissio esitti ainoana perustelunaan päätökselleen olla uudelleensijoittamatta kantajaa riidanalaiseen virkaan sen, että ”etsityllä hakijalla pitäisi olla kokemusta markkinatalouteen siirtymistä koskevista kysymyksistä”. Ilman että olisi tarpeen lausua tämän perustelun asianmukaisuudesta, koska avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa toivottiin tällaista kokemusta mutta sitä ei vaadittu, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että mikään seikka asiakirjoissa ei osoita tässä tapauksessa, että vastaaja olisi päätynyt johtopäätökseen siitä, että kantajalla ei olisi kokemusta tällä alalla, vasta hänen yksityiskohtaisen soveltuvuutensa arvioinnin jälkeen.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa ensinnäkin, että kantaja on 4.7.1993 osoittanut yksikön ”yhteensovitus G-24” päällikölle kirjeen, jossa hän ilmoittaa olevansa kiinnostunut uudelleensijoittamisesta riidanalaiseen virkaan. Lisäksi pääosastoon I kuuluvan yksikön I.1 päällikön tiedonannosta ilmenee, että päätös olla uudelleensijoittamatta kantajaa tähän virkaan tehtiin viimeistään 6.7.1993 eli joko ennen tai välittömästi sen jälkeen, kun kantajan kirje yksikön ”yhteensovitus G-24” päällikölle oli saapunut. Joka tapauksessa on selvää, ettei yhteydenottoa ole tapahtunut komission yksiköiden ja kantajan välillä ennen kantajan hakemuksen saapumista ja ennen päätöstä olla uudelleensijoittamatta kantajaa; yhteydenotto olisi mahdollistanut kyseisiä komission yksiköitä vertaamaan kantajan erityistä soveltuvuutta ja erityisosaamista valituksenalaisen viran vaatimuksiin.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa toiseksi, että komission käytettävissä olleessa kantajaa koskevassa ansioluettelossa ei ole mainintaa siitä, että kantajalla olisi kokemusta markkinatalouteen siirtymistä koskevista kysymyksistä. Kuitenkaan komissiolla ei ollut oikeutta tehdä tästä päätelmää, jonka mukaan kantajalla ei ollut tällaista kokemusta. Jos uudelleensijoitettavaa virkamiestä koskevasta asiakirjakansiosta ei ilmene se, että hänellä olisi kaikki edellytykset kyseiseen virkaan, velvollisuus tehdä tapauskohtainen tutkinta edellyttää lisätäsmennysten pyytämistä virkamieheltä, jotta hänen soveltuvuuttaan viran vaatimuksiin voidaan arvioida.

Todisteiden tai muiden selvitysten kokonaan puuttuessa siitä, että kantajan soveltuvuutta valituksenalaiseen virkaan olisi todellisesti ja yksityiskohtaisesti vertailtu, vastaaja ei ole esittänyt riittävää oikeudellista näyttöä siitä, että se olisi noudattanut uudelleensijoittamisessa virkamiehen soveltuvuuden vertailua koskevaa menettelyä, jota koskevat periaatteet määritellään henkilöstösääntöjen 40 artiklan 4 kohdan d alakohdassa. Riitautettu päätös on siten kumottava.

Vahingonkorvausta koskevat vaatimukset

Komission laiminlyönti tutkia yksityiskohtaisesti kantajan soveltuvuutta riidanalaiseen virkaan on sellainen sen yksiköiden tekemä vakava virhe, jonka vuoksi komissio on korvausvelvollinen kantajalle. Tämän johdosta komissio on tuomittava korvaamaan se tosiasiallinen vallinko, joka kantajalle on välittömästi aiheutunut riitautetun päätöksen vuoksi.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin, joka ei missään tapauksessa eikä menettelyn tässä vaiheessa voi toimia nimittävän viranomaisen sijasta arvioidakseen kantajan soveltuvuutta, ei siten voi lausua menettelyn tässä vaiheessa siitä vahingonkorvauksen määrästä, joka komission on mahdollisesti maksettava kantajalle.

Ratkaisu:

1) Kumotaan komission päätös olla uudelleensijoittamatta kantajaa pääosaston I yksikössä ”yhteensovitus G-24” haettavaksi ilmoitettuun palkkaluokan A 7/A 4 virkaan (KOM/1816/93).

2) Vastaaj a velvoitetaan korvaamaan kumotun päätöksen tekemisestä kantaj alle välittömästi aiheutunut tosiasiallinen vahinko.

3) Asianosaisten on ilmoitettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle kolmen kuukauden määräajassa tämän tuomion tiedoksiantamispäivästä lukien keskinäiseen sopimukseen perustuva varsinaisen vahingonkorvauksen määrä sille mahdollisesti suoritettavine korkoineen.

4) Jos sopimukseen ei päästä, asianosaisten on toimitettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle samassa määräajassa rahamääräiset vaatimuksensa.