ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 355/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 6.9.2012 (Consiglio di Staton (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Pioneer Hi Bred Italia Srl v. Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

(Asia C-36/11) (1)

(Maatalous - Muuntogeeniset organismit - Direktiivi 2002/53/EY - Viljelykasvilajien yleinen lajikeluettelo - Yleiseen lajikeluetteloon hyväksytyt geneettisesti muunnetut organismit - Asetus (EY) N:o 1829/2003 - 20 artikla - Olemassa olevat tuotteet - Direktiivi 2001/18/EY - 26 a artikla - Toimenpiteet muuntogeenisten organismien tahattoman esiintymisen estämiseksi - Kansalliset toimenpiteet, joilla kielletään yleiseen lajikeluetteloon hyväksyttyjen geneettisesti muunnettujen organismien viljely silloin, kun direktiivin 2001/18/EY 26 a artiklaan perustuvia toimenpiteitä ei ole vielä toteutettu)

2012/C 355/06

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Pioneer Hi Bred Italia Srl

Vastaaja: Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Consiglio di Stato (Sezione Seconda) — Geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/220/ETY kumoamisesta 12.3.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/10/EY (EYVL L 106, s. 1) 16, 19, 22 ja 26 a artiklan tulkinta — Viljelykasvien yleisestä lajikeluettelosta 13.6.2002 annetun neuvoston direktiivin 2002/53/EY (EYVL L 193, s. 1) 19 artiklan tulkinta — Yleisessä viljelykasvien lajikeluettelossa mainittujen muuntogeenisten lajikkeiden viljelykäyttöä koskeva lupahakemus — Toimivaltainen viranomainen epää luvan sillä perusteella, ettei kansallisia alaa koskevia säännöksiä ole annettu

Tuomiolauselma

MON 810 -maissilajikkeiden kaltaisten muuntogeenisten organismien viljelyn osalta ei voida edellyttää kansallista lupamenettelyä silloin, kun kyseisten lajikkeiden käyttö ja kaupan pitäminen on sallittu muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista 22.9.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1829/2003 20 artiklan nojalla ja kun ne on hyväksytty viljelykasvilajien yleisestä lajikeluettelosta 13.6.2002 annetussa direktiivissä 2002/53/EY, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1829/2003, tarkoitettuun viljelykasvilajien yleiseen lajikeluetteloon.

Jäsenvaltio ei voi geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/220/ETY kumoamisesta 12.3.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/18/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 11.3.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2008/27/EY, 26 a artiklan mukaan kieltää yleisesti tällaisten muuntogeenisten organismien viljelyä alueellaan silloin, kun rinnakkaiseloa koskevia toimenpiteitä, joilla pyritään välttämään muuntogeenisten organismien tahaton esiintyminen muiden viljelykasvien seassa, ei ole vielä toteutettu.

(1) EUVL C 89, 19.3.2011.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 366/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 27.9.2012 (First-tier Tribunalin (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Field Fisher Waterhouse LLP v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Asia C-392/11) (1)

(Arvonlisävero - Kiinteän omaisuuden vuokrauksen vapautus - Liiketilojen vuokraus - Kyseiseen vuokraukseen liittyvät palvelut - Liiketoimen luokittelu arvonlisäverotuksessa - Kysymys siitä, koostuuko liiketoimi yhdestä ainoasta suorituksesta vai useista itsenäisistä suorituksista)

2012/C 366/24

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Field Fisher Waterhouse LLP

Vastaaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) tulkinta — Muiden toimintojen vapautukset — Kiinteän omaisuuden vuokrausta koskevan arvonlisäveron vapautuksen soveltamisala — Rakennuksen ja yhteisten tilojen käyttöä ja kunnossapitoa koskevista tietyistä palveluista suoritettavien maksujen kuuluminen vapautuksen soveltamisalaan — Kysymys siitä, luokitellaanko liiketoimi arvonlisäverotuksessa yhdeksi ainoaksi suoritukseksi vai itsenäisiksi suorituksiksi — Asiassa C-572/07, RLRE Tellmer Property, 11.6.2009 annetun tuomion tulkinta

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettua neuvoston direktiiviä 2006/112/EY on tulkittava siten, että kiinteän omaisuuden vuokraus ja tähän vuokraukseen liittyvät pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset palvelusuoritukset voivat muodostaa yhden ainoan suorituksen arvonlisäverotuksen kannalta. Tässä yhteydessä vuokranantajalle vuokrasopimuksessa annettua mahdollisuutta irtisanoa kyseinen sopimus, mikäli vuokralainen ei suorita palvelumaksuja, on pidettävä seikkana, joka tukee näkemystä yhdestä ainoasta suorituksesta, vaikka sitä ei välttämättä voida pitää ratkaisevana tekijänä arvioitaessa tällaisen suorituksen olemassaoloa. Sen sijaan sen perusteella, että kolmas henkilö voi lähtökohtaisesti suorittaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset palvelut, ei voida todeta, ettei palvelujen suorituksia voida pääasiassa pitää yhtenä ainoana suorituksena. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on ratkaista unionin tuomioistuimen tässä tuomiossa esittämien tulkintaan liittyvien seikkojen valossa ja asian erityisolosuhteiden perusteella se, liittyvätkö kyseiset liiketoimet toisiinsa niin läheisesti, että niiden on katsottava muodostavan yhden ainoan kiinteän omaisuuden vuokrausta koskevan suorituksen.

(1) EUVL C 282, 24.9.2011.
2)

Direktiivin 2004/83 2 artiklan c alakohtaa on tulkittava siten, että hakijalla on perusteltua aihetta pelätä joutuvansa vainotuksi, kun toimivaltaiset viranomaiset hakijan henkilökohtaisten olosuhteiden perusteella arvioivat, että on kohtuullista olettaa, että hän palatessaan alkuperämaahansa harjoittaa uskonnollista toimintaa, joka altistaa hänet tosiasialliselle vaaralle joutua vainotuksi. Pakolaisaseman myöntämistä koskevaa hakemusta tapauskohtaisesti arvioidessaan viranomaiset eivät voi kohtuudella edellyttää, että hakija luopuu tästä uskonnollisesta toiminnasta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 258/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.6.2012 (Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rheinin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Georges Erny v. Daimler AG — Werk Wörth

(Asia C-172/11) (1)

(Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - SEUT 45 artikla - Asetus (ETY) N:o 1612/68 - 7 artiklan 4 kohta - Syrjintäkiellon periaate - Ikääntyneiden henkilöiden osa-aikatyötä koskevassa järjestelmässä työskentelevälle työntekijälle maksettava palkanlisä - Asuinjäsenvaltiossa tuloverovelvolliset rajatyöntekijät - Työskentelyjäsenvaltion ansiotuloveron ottaminen huomioon fiktiivisesti)

2012/C 258/09

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Georges Erny

Vastaaja: Daimler AG — Werk Wörth

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein, Auswärtige Kammern Landau — SEUT 45 artiklan ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 (EYVL L 257, s. 2) 7 artiklan 4 kohdan tulkinta — Eläkkeelle siirtymistä edeltävään ikääntyneiden henkilöiden osa-aikatyötä koskevaan järjestelmään kuuluville työntekijöille maksettava palkanlisä — Sellaisten rajatyöntekijöiden, jotka ovat tuloverovelvollisia ainoastaan asuinvaltiossaan, epäedullisempi kohtelu sen seurauksena, että työskentelyvaltiossa teoreettisesti maksettava ansiotulovero otetaan huomioon tämän palkanlisän laskemisessa

Tuomiolauselma

SEUT 45 artikla ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 4 kohta ovat esteenä kollektiivisten ja yksilöä koskevien sopimusten määräyksille, joiden mukaan pääasiassa kyseessä olevan kaltainen työnantajan ikääntyneen henkilön osa-aikatyötä koskevan järjestelmän yhteydessä maksama palkanlisä on laskettava siten, että työskentelyjäsenvaltiossa maksettava ansiotulovero vähennetään fiktiivisesti palkanlisän laskentapohjaa määritettäessä, vaikka kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn verosopimuksen mukaan työntekijöille, jotka eivät asu työskentelyjäsenvaltiossa, maksetusta palkasta tai siihen rinnastuvasta korvauksesta kannetaan vero heidän asuinjäsenvaltiossaan. Mainitun 7 artiklan 4 kohdan mukaan tällaiset määräykset ovat mitättömiä. SEUT 45 artiklassa tai asetuksen N:o 1612/68 säännöksissä jätetään jäsenvaltioille tai työmarkkinaosapuolille vapaus valita ratkaisunsa kyseisten säännösten ja määräysten tavoitteen toteuttamiseen soveltuvista erilaisista ratkaisuista.

(1) EUVL C 226, 30.7.2011.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 133/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.3.2012 (Bundespatentgerichtin (Saksa) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Alfred Strigl — Deutsches Patent- und Markenamt (C-90/11) ja Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (C-91/11) v. Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH

(Yhdistetyt asiat C-90/11 ja C-91/11) (1)

(Tavaramerkit - Direktiivi 2008/95/EY - Rekisteröinnin esteet ja mitättömyysperusteet - Ilmaisut, jotka muodostuvat sanayhdistelmästä ja kirjainyhdistelmästä, jonka kirjaimet ovat samoja kuin kyseisen sanayhdistelmän sanojen alkukirjaimet - Erottamiskyky - Kuvailevuus - Arviointiperusteet)

2012/C 133/15

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundespatentgericht

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Alfred Strigl — Deutsches Patent- und Markenamt (C-90/11) ja Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (C-91/11)

Vastapuoli: Öko-Invest Verlagsgesellschaft mbH

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyynnöt — Bundespatentgericht — Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY (kodifioitu toisinto) (EUVL L 299, s. 25) 3 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan tulkinta — Sellaisen sanamerkin erottamiskyky, joka muodostuu kuvailevien sanojen yhdistelmästä ja kirjainten, jotka eivät ole kuvailevia ja jotka ovat samoja kuin kyseisen sanayhdistelmän sanojen alkukirjaimet, yhdistelmästä

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY 3 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on tulkittava siten, että niitä sovelletaan sanamerkkiin, joka on muodostettu yhdistämällä kuvaileva sanayhdistelmä ja kirjainyhdistelmä, joka ei ole erikseen tarkasteltuna kuvaileva, jos kohdeyleisö mieltää kirjainyhdistelmän kyseisen sanayhdistelmän lyhenteeksi siksi, että kirjainyhdistelmässä toistetaan kyseisen sanayhdistelmän kunkin sanan alkukirjaimet, ja jos kyseinen tavaramerkki voidaan kokonaisuutena tarkasteltuna näin ollen ymmärtää kuvailevien ilmaisujen tai lyhenteiden yhdistelmäksi, jolta tästä syystä puuttuu erottamiskyky.

(1) EUVL C 173, 11.6.2011.
1)

Unionin oikeutta ja etenkin sen unionin kansalaisuutta koskevia säännöksiä ja määräyksiä on tulkittava siten, että ne eivät estä jäsenvaltiota epäämästä kolmannen valtion kansalaiselta oleskelua sen alueella silloin, kun kolmannen valtion kansalainen pyrkii asumaan yhdessä sellaisen perheenjäsenensä kanssa, joka on kyseisessä jäsenvaltiossa, jonka kansalaisuus hänellä on, asuva unionin kansalainen ja joka ei ole koskaan käyttänyt oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, kunhan tällainen epääminen ei merkitse sitä, ettei asianomainen unionin kansalainen voi tosiasiassa käyttää pääosaa oikeuksista, jotka hänellä on unionin kansalaisen asemansa perusteella, mikä seikka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.
2)

Unionin oikeudessa ei säännellä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn, Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun yleissopimuksen ja jäsenvaltioiden oikeusjärjestysten välistä suhdetta eikä määrätä myöskään siitä, millä tavoin kansallisen tuomioistuimen on toimittava silloin, kun on kyse ristiriidasta tässä yleissopimuksessa taattujen oikeuksien ja kansallisen oikeussäännön välillä. Unionin oikeus on esteenä oikeuskäytännölle, jonka mukaan kansallisen tuomioistuimen on jätettävä soveltamatta Euroopan unionin perusoikeuskirjassa taattujen perusoikeuksien vastaisia säännöksiä vain, jos kyseinen ristiriita käy selvästi ilmi perusoikeuskirjan sanamuodosta tai siihen liittyvästä oikeuskäytännöstä, koska kyseisen oikeuskäytännön nojalla kansallisella tuomioistuimella ei ole mahdollisuutta tarvittaessa unionin tuomioistuimen kanssa yhteistyössä toimien täysimääräisesti arvioida mainitun säännöksen yhteensopivuutta perusoikeuskirjan kanssa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 355/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 6.9.2012 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Döhler Neuenkirchen GmbH v. Hauptzollamt Oldenburg

(Asia C-262/10) (1)

(Yhteisön tullikoodeksi - Asetus (ETY) N:o 2913/92 - 204 artiklan 1 kohdan a alakohta - Sisäinen jalostusmenettely - Suspensiojärjestelmä - Tullivelan syntyminen - Päätöstilityksen esittämistä säädetyssä määräajassa koskevan velvollisuuden täyttämättä jättäminen)

2012/C 355/04

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Döhler Neuenkirchen GmbH

Vastaaja: Hauptzollamt Oldenburg

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesfinanzhof — Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 204 artiklan 1 kohdan a alakohdan sekä tietyistä asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1) 859 artiklan 9 alakohdan, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 993/2001 (EYVL L 141, s. 1), tulkinta — Sen velvollisuuden rikkominen, jonka mukaan sisäiseen jalostusmenettelyyn liittyvä päätöstilitys on toimitettava määräajassa — Sen, että tullivelan katsotaan syntyvän kaikkien niiden tavaroiden osalta, joihin on sovellettu sisäistä jalostusmenettelyä, hyväksyttävyys tämän laiminlyönnin sanktiona

Tuomiolauselma

Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 648/2005, 204 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 28.2.2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 214/2007, 521 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetyn velvollisuuden, jonka mukaan päätöstilitys on toimitettava valvovalle toimipaikalle 30 päivän kuluessa menettelyn päättämisen määräajan päättymisestä, täyttämättä jättäminen johtaa tullivelan syntymiseen kaikista tilitettävistä tuontitavaroista, mukaan lukien Euroopan unionin alueen ulkopuolelle jälleenviedyt tavarat, jos mainitun asetuksen N:o 2454/93 859 artiklan 9 alakohdassa säädettyjen edellytysten ei katsota täyttyvän.

(1) EUVL C 246, 11.9.2010.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 379/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 18.10.2012 (Upravno sodišče Republike Slovenijen (Slovenia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Pelati d.o.o. v. Republika Slovenija

(Asia C-603/10) (1)

(Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Direktiivi 90/434/ETY - Eri jäsenvaltioissa olevia yhtiöitä koskeviin sulautumisiin, diffuusioihin, varojensiirtoihin ja osakkeiden vaihtoihin sovellettava yhteinen verojärjestelmä - 11 artiklan 1 kohdan a alakohta - Kansallinen lainsäädäntö, jossa asetetaan veroetujen saamisen edellytykseksi luvan saaminen - Lupahakemus on esitettävä viimeistään 30 päivää ennen suunnitellun liiketoimen toteuttamispäivää)

2012/C 379/08

Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Upravno sodišče Republike Slovenije

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Pelati d.o.o.

Vastaaja: Republika Slovenija

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Upravno sodišče Republike Slovenije — Eri jäsenvaltioissa olevia yhtiöitä koskeviin sulautumisiin, diffuusioihin, varojensiirtoihin ja osakkeidenvaihtoihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/434/ETY (EYVL L 225, s. 1) tulkinta — Direktiivin 11 artiklan 1 kohdan a alakohta — Jakautumiseen liittyvät verotukselliset etuudet — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään määräajasta, jossa näitä verotuksellisia etuuksia on haettava, ja jonka mukaan verotukselliset etuudet evätään tämän määräajan ylittymisen vuoksi — Onko epääminen ristiriidassa kyseessä olevan direktiivin kanssa?

Tuomiolauselma

Eri jäsenvaltioissa olevia yhtiöitä koskeviin sulautumisiin, diffuusioihin, varojensiirtoihin ja osakkeidenvaihtoihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/434/ETY 11 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasian kohteena olevan kaltaiselle lainsäädännölle, jossa asetetaan tämän direktiivin säännöksissä tarkoitettujen, jakautumisen yhteydessä myönnettävien veroetujen saamisen edellytykseksi se, että jakautumista koskeva lupahakemus on esitetty tietyssä määräajassa. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on kuitenkin selvittää, ovatko kyseisen määräajan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja erityisesti määräajan alkamisajankohdan määrittäminen riittävän täsmällisiä, selkeitä ja ennakoitavissa olevia, jotta verovelvolliset voisivat saada tietää oikeutensa ja saada tämän direktiivin säännöksissä tarkoitetut veroedut.

(1) EUVL C 80, 12.3.2011.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 295/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 19.7.2012 — Valittajina Alliance One International Inc. ja Standard Commercial Tobacco Co. Inc., sekä valittajien vastapuolina ja muina osapuolina Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd ja Euroopan komissio. Valittajana Euroopan komissio sekä valittajan vastapuolina ja muina osapuolina Alliance One International Inc., Standard Commercial Tobacco Co. Inc. ja Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd

(Yhdistetyt asiat C-628/10 P ja C-14/11 P) (1)

(Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Raakatupakan oston ja ensijalostuksen markkinat Espanjassa - Hintojen vahvistaminen ja markkinoiden jakaminen - EY 81 artiklan rikkominen - Tytäryhtiöiden kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevän toiminnan lukeminen niiden emoyhtiöiden syyksi - Syyttömyysolettama - Puolustautumisoikeudet - Perusteluvelvollisuus - Yhdenvertainen kohtelu)

2012/C 295/08

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittajat: Alliance One International Inc. ja Standard Commercial Tobacco Co. Inc. (edustajat: abogado M. Odriozola Alén ja abogado A. João Vide)

Valittajien vastapuolet ja muut osapuolet: Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd ja Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier ja R. Sauer)

ja

Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier ja R. Sauer)

Valittajan vastapuolet ja muut osapuolet: Alliance One International Inc., Standard Commercial Tobacco Co. Inc. ja Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd (edustajat: abogado M. Odriozola Alén ja abogado A. João Vide)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-24/05, Alliance One International ym. v. komissio, 27.10.2010 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi yrityksiä Alliance One International, Inc. ja Standard Commercial Tobacco Co. Inc koskevilta osin kumoamiskanteen komission 20.10.2004 tekemästä päätöksestä K(2004) 4030, joka koskee EY:n perustamissopimuksen 81 artiklassa tarkoitettua menettelyä (asia COMP/C.38.238/B.2 — raakatupakka-ala Espanjassa), joka liittyy kartelliin, jonka tavoitteena oli vahvistaa raakatupakan tuottajille maksettavat hinnat ja ostettavan raakatupakan määrät raakatupakka-alalla Espanjassa

Tuomiolauselma

1) Valitukset hylätään.

2) Alliance One International Inc. ja Standard Commercial Tobacco Co. Inc. vastaavat asiassa C-628/10 P tekemäänsä valitukseen liittyvistä omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle tässä asiassa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

3) Euroopan komissio vastaa asiassa C-14/11 P tekemäänsä valitukseen liittyvistä omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Alliance One International Inc:lle, Standard Commercial Tobacco Co. Inc:lle ja Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd:lle tässä asiassa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 72, 5.3.2011. EUVL C 80, 12.3.2011.
1)

Puolan tasavalta ei ole noudattanut ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/27/EY ja pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävistä lääkkeistä sekä direktiivin 2001/83/EY ja asetuksen (EY) N:o 726/2004 muuttamisesta 13.11.2007 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1394/2007, 6 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa 6.9.2001 annetun lääkelain (Prawo farmaceutyczne), sellaisena kuin se on muutettuna 30.3.2007 annetulla lailla, 4 §:n, jonka mukaan velvoitetta saada myyntilupa ei sovelleta ulkomailta tuotaviin lääkkeisiin, joissa on samat vaikuttavat aineet, sama annoskoko ja sama muoto kuin lääkkeissä, joilla on myyntilupa Puolassa, edellyttäen erityisesti, että tuotavien lääkkeiden hinta on kilpailukykyinen verrattuna sellaisten tuotteiden hintaan, joilla on myyntilupa Puolassa.