27

Tässä tilanteessa Bundesvergabeamt on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko direktiivin 92/50 – – 3 artiklan 1 kohdassa mainittua ilmausta ’tehdessään’ ja 8 ja 9 artiklassa mainittua ilmausta ’tehtävä’ tulkittava siten, että ne koskevat myös sellaista tilannetta, jossa hankintaviranomaisen tarkoituksena on hankkia tulevia palveluja sellaiselta palveluntarjoajalta, joka toimii pääomayhtiön muodossa, kun näitä palveluja tarjosi aiemmin toinen palveluntarjoaja, joka yhtäältä on tulevan palveluntarjoajan ainoa osakkeenomistaja ja toisaalta samanaikaisesti käyttää tulevassa palveluntarjoajassa määräysvaltaa antamalla tälle toimintaohjeita? Onko tällaisessa tilanteessa oikeudellisesti merkitystä sillä, että hankintaviranomaisella ei ole takuita siitä, että alkuperäisen sopimuskauden kuluessa tulevan sopimuskumppanin yhtiöosuuksia ei luovuteta kokonaan tai osittain kolmannelle osapuolelle, eikä siitä, että alun perin osuustoiminnallisena yhtiönä toimineen alkuperäisen palveluntarjoajan koostumus ei sopimuskauden kuluessa muutu? 2) Onko direktiivin 92/50 – – 3 artiklan 1 kohdassa mainittua ilmausta ’tehdessään’ ja 8 ja 9 artiklassa mainittua ilmausta ’tehtävä’ tulkittava siten, että ne koskevat myös sellaista tilannetta, jossa palveluntarjoajan kanssa yhdistettyjen palvelujen tarjoamisesta tehdyn, toistaiseksi voimassa olevan sopimuksen voimassaoloaikana hankintaviranomainen sopii palveluntarjoajan kanssa muutoksista eräiden sopimuksen nojalla suoritettavien palvelusten korvauksiin ja indeksiehtolausekkeeseen, kun nämä muutokset johtavat korvauksen muuttumiseen ja ovat seurausta euron käyttöönotosta? 3) Onko direktiivin 92/50 – – 3 artiklan 1 kohdassa mainittua ilmausta ’tehdessään’ ja 8 ja 9 artiklassa mainittua ilmausta ’tehtävä’ tulkittava siten, että ne koskevat myös sellaista tilannetta, jossa palveluntarjoajan kanssa yhdistettyjen palvelujen tarjoamisesta tehdyn, toistaiseksi voimassa olevan sopimuksen voimassaoloaikana hankintaviranomainen sopii palveluntarjoajan kanssa sopimuksen muuttamisesta siten, että sopimuksen irtisanomiskieltoa, joka ei muutoshetkellä enää ollut voimassa, jatketaan kolmella vuodella, ja kun tällä muutoksella toisaalta korotetaan tiettyjä palveluja koskeviin määräperusteisiin korvauksiin sovellettavan alennuksen määrää? 4) Mikäli johonkin kolmesta ensimmäisestä kysymyksestä vastaa myönteisesti siten, että sopimuksen tekemisen katsotaan tapahtuvan, onko direktiivin 92/50 – – 11 artiklan 3 kohdan b alakohtaa tai muita yhteisön oikeuden sääntöjä, kuten erityisesti avoimuusperiaatetta, tulkittava siten, että niissä sallitaan hankintaviranomaisen myöntävän palvelujen suorittamisen yhdellä palveluja koskevalla sopimuksella neuvottelumenettelyssä julkaisematta ennakolta sopimusta koskevaa ilmoitusta, kun osa palveluista kuuluu direktiivin 92/50 11 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla yksinoikeuksien piiriin? Vai edellyttääkö avoimuusperiaate tai jokin muu yhteisön oikeuden säännös sellaisten palvelujen hankkimisen yhteydessä, jotka pääosaltaan eivät kuulu yksinoikeuden piiriin, että sopimusta koskeva ilmoitus on kuitenkin julkaistava ennen hankintasopimuksen tekemistä, jotta asiasta kiinnostuneet yritykset voivat varmistua, kuuluvatko hankittavat palvelut todella yksinoikeuden piiriin? Vai edellyttävätkö hankintamenettelyä koskevat yhteisön säännökset sitä, että kuvatunkaltaisessa tilanteessa palveluista on päätettävä erillisissä hankintamenettelyissä sen mukaan, kuuluvatko ne yksinoikeuden piiriin vai eivät, jotta mahdollistetaan ainakin osittainen kilpailumenettely? 5) Mikäli neljänteen kysymykseen vastataan siten, että hankintaviranomainen voi päättää yksinoikeuden piiriin kuulumattomista palveluista samassa hankintamenettelyssä sellaisten palvelujen kanssa, jotka kuuluvat yksinoikeuden piiriin, voiko yritys, jolla ei ole oikeutta saada yksinoikeuden piiriin kuuluvia tietoja, joita hallitsee määräävässä markkina-asemassa oleva yritys, osoittaa, että se on hankintamenettelyä koskevissa säännöksissä tarkoitetulla tavalla kykenevä toimittamaan hankintaviranomaisen pyytämän palvelun kokonaisuudessaan, vetoamalla siihen, että EY 82 artiklan ja mainittuun määräykseen perustuvan velvollisuuden nojalla EY:n jossain jäsenvaltiossa määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen, on myönnettävä käyttöoikeus kyseisiin tietoihin kohtuullisin edellytyksin? 6) Mikäli ensimmäiseen, toiseen ja kolmanteen kysymykseen vastataan siten, että vuonna 2000 toteutettu osittainen sopimuksen luovutus ja/tai jompikumpi tai molemmat edellä mainituista sopimusmuutoksista muodostivat uuden sopimuksen tekemisen, ja lisäksi, mikäli neljänteen kysymykseen vastataan siten, että hankintaviranomaisen olisi tullut tehdä hankintasopimus yksinoikeuden piiriin kuulumattomien palvelujen osalta erillisessä hankintamenettelyssä tai että se ei voinut tehdä kaikkia palveluja koskevaa sopimusta (nyt esillä olevassa asiassa uutistiedotteiden, peruspalvelun ja APADok:n käyttöoikeuden osalta) julkaisematta ensin sopimusta koskevaa ilmoitusta suunnitellun hankintasopimuksen avoimuuden ja valvottavuuden varmistamiseksi: Onko direktiivin 89/665 – – 1 artiklan 3 kohdassa mainittua käsitettä ’loukata’ ja saman direktiivin 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa mainittua käsitettä ’kärsitty vahinko’ tulkittava siten, että nyt esillä olevan asian kaltaisessa tilanteessa yritystä on loukattu tai se on kärsinyt vahinkoa edellä mainittujen säännösten mukaisesti, kun siltä on evätty mahdollisuus osallistua hankintamenettelyyn, koska hankintaviranomainen ei julkaissut ennen hankintapäätöksen tekemistä sopimusta koskevaa ilmoitusta, jonka perusteella yritys olisi voinut ilmoittautua ehdokkaaksi tai tehdä tarjouksen hankinnan kohteena olevista palveluista taikka olisi voinut saattaa hankintamenettelyjä valvovan toimivaltaisen viranomaisen ratkaistavaksi väitteen yksinoikeuden olemassaolosta? 7) Kun huomioon otetaan muut yhteisön oikeuden merkitykselliset säännökset ja määräykset, onko yhteisön oikeuden mukaista vastaavuusperiaatetta ja tehokkaan oikeussuojan vaatimusta taikka tehokkuusperiaatetta tulkittava siten, että niillä myönnetään yrityksille sellainen subjektiivinen ja ehdoton oikeus, johon ne voivat vedota jäsenvaltiota vastaan ja jonka mukaan yrityksellä on hankintamenettelyn päätyttyä oltava mahdollisuus esittää toimivaltaisissa kansallisissa instansseissa vahingonkorvausvaatimus, joka perustuu yhteisön hankintamenettelyä koskevien säännösten rikkomiseen, ainakin kuuden kuukauden ajan siitä hetkestä lähtien, jolloin se olisi voinut saada tiedon siitä, että hankintasopimus oli hankintamenettelyä koskevien säännösten vastainen, ja että yritykselle on myönnettävä lisäaikaa siltä osin kuin se ei ole voinut pätevästi vedota oikeuksiinsa, koska kansallisessa lainsäädännössä ei ole ollut tätä koskevaa oikeudellista perustaa, jos kansallisen lainsäädännön mukaan kansallisten säännösten rikkomiseen perustuviin vahingonkorvausvaatimuksiin sovelletaan normaalisti kolmen vuoden vanhentumisaikaa alkaen siitä hetkestä, kun vahingontekijä ja syntynyt vahinko tulivat ilmi, ja jos tiettyä oikeudenalaa koskevien oikeussuojakeinojen puuttumisen johdosta vanhentumisaika ei kulu?”