Yhdistetyt asiat C-191/09 P ja C-200/09 P

Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio

vastaan

Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) ja Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT)

”Muutoksenhaut — Polkumyyntitullit — Asetus (EY) N:o 954/2006 — Tiettyjen Kroatiasta, Romaniasta, Venäjältä ja Ukrainasta peräisin olevien raudasta tai teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonti — Asetus (EY) N:o 384/96 — 2 artiklan 10 kohdan i alakohta, 3 artiklan 2, 3 ja 5 — 7 kohta, 18 artiklan 3 kohta ja 19 artiklan 3 kohta — Normaaliarvon ja vahingon määrittäminen — Yhden ainoan taloudellisen yksikön käsite — Puolustautumisoikeudet — Perustelujen puuttuminen”

Tuomion tiivistelmä

Normaaliarvon ja vientihinnan määrittämisessä noudatetaan erilaisia sääntöjä, ja näin ollen myynti-, yleis- ja hallintokustannuksia ei pidä välttämättä käsitellä samalla tavalla molemmissa tapauksissa. Mahdolliset näiden kahden arvon väliset erot voidaan kuitenkin ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta annetun asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 10 kohdassa säädettyjen oikaisujen yhteydessä. Sekä kyseisen asetuksen 2 artiklan 10 kohdan sanamuodosta että rakenteesta ilmenee, että vientihintaa tai normaaliarvoa voidaan oikaista vain, jotta otettaisiin huomioon erot näihin kahteen hintaan vaikuttavissa tekijöissä, kuten palkkioissa – eli kyseisistä myynneistä maksettujen palkkioiden väliset erot –, jotka vaikuttavat siten niiden vertailukelpoisuuteen, sen varmistamiseksi, että vertailu tehtäisiin kaupan samassa portaassa. Näin ollen vientihinnan oikaisua koskeva kysymys asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 10 kohdan soveltamisen yhteydessä edellyttää ensinnäkin sen kaupan portaan tarkastelua, jossa vientihinta määritettiin. Sen tekijän, jonka perusteella kyseistä oikaisua vaaditaan tai jonka perusteella se tehdään, olemassaoloa koskevan todistustaakan osalta on todettava, että silloin, kun asianosainen vaatii kyseisen asetuksen 2 artiklan 10 kohdan perusteella oikaisuja, joiden tarkoituksena on tehdä normaaliarvo ja vientihinta vertailukelpoisiksi polkumyyntimarginaalin määrittämistä varten, kyseisen asianosaisen on esitettävä näyttö siitä, että sen vaatimus on oikeutettu. Todistustaakka asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 10 kohdan a–k alakohdassa lueteltujen erityisten oikaisujen tarpeellisuudesta kuuluu näin ollen niille, jotka haluavat vedota oikaisuun, ovatpa ne keitä tahansa. Kun tuottaja vaatii normaaliarvon oikaisemista, lähtökohtaisesti alaspäin, tai vientihintojen oikaisua loogisesti ylöspäin, tämän toimijan on siis ilmoitettava ja osoitettava, että tällaisen oikaisun tekemisen edellytykset täyttyvät. Tapauksessa, jossa neuvosto ja komissio katsovat, että vientihintaa on oikaistava alaspäin sillä perusteella, että tuottajaan etuyhteydessä oleva myyntiyhtiö harjoittaa toimintaa, joka muistuttaa palkkioperusteisen edustajan toimintaa, niiden on ainakin esitettävä keskenään yhdenmukaisia aihetodisteita, jotka osoittavat tämän edellytyksen täyttyvän. (ks. 51, 53, 57, 58, 60 ja 61 kohta)

Mikään seikka polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta annetun asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 10 kohdan sanamuodossa, etenkään sen i alakohtaan sisältyvässä täsmennyksessä, ei ole omiaan estämään yhden ainoan taloudellisen yksikön käsitteen soveltamista vientihinnan lopullisessa määrittelyssä oikeudenmukaisen vertailun tekemiseksi kyseisen artiklan nojalla. Jos tuottaja myy tuotteitaan unioniin suuntautuvassa viennissä oikeudellisesti erillisen yhtiön kautta, jossa sillä kuitenkin on taloudellinen määräysvalta, mikään pakottava oikeudellinen tai taloudellinen syy ei estä sitä, että näiden kahden toimijan voidaan katsoa olevan yksi ainoa taloudellinen yksikkö. Vaikka mainittu käsite on kehitelty normaaliarvon määrittelyä varten, tästä päätelmästä ei kuitenkaan ilmene, että tätä käsitettä voitaisiin soveltaa vain vientiä harjoittavien tuottajien sisämarkkinoilla. Jos tuottaja myy tuotteitaan unioniin sellaisen yhtiön välityksellä, joka on oikeudellisesti erillinen mutta joka on sen taloudellisessa määräysvallassa, vaatimus sellaisesta toteamuksesta, joka heijastaa kyseisen tuottajan ja kyseisen myyntiyhtiön välisten suhteiden taloudellista realiteettia, pikemminkin puoltaa yhden ainoan taloudellisen yksikön käsitteen soveltamista vientihinnan laskemisessa. (ks. 54 ja 55 kohta)

Kaupallisten suojatoimenpiteiden alalla unionin toimielimillä on laaja harkintavalta, koska ne taloudelliset, poliittiset ja oikeudelliset tilanteet, joita toimielinten on arvioitava, ovat monitahoisia. Tällaista arviointia koskevassa tuomioistuinvalvonnassa on näin ollen rajoituttava tarkistamaan, että menettelysääntöjä on noudatettu, että riitautetun valinnan perustaksi hyväksytyt tosiseikat ovat aineellisesti paikkansapitäviä, että näitä tosiseikkoja arvioitaessa ei ole tehty ilmeistä virhettä ja että harkintavaltaa ei ole käytetty väärin. Unionin yleinen tuomioistuin ei ylitä laillisuusvalvontansa rajoja katsoessaan, etteivät toimielimen oikaisun perustelemiseksi esittämät seikat ole riittävän vakuuttavia eikä niitä siis voida pitää aihetodisteina, joiden perusteella voitaisiin todeta sellaisen tekijän olemassaolo, jonka perusteella oikaisu tehtiin, ja määrittää sen vaikutus hintojen vertailukelpoisuuteen. Unionin yleinen tuomioistuin ei siis aseta toimielimille mitään erityistä todistustaakkaa, lukuun ottamatta velvollisuutta osoittaa, että tällaisen oikaisun tekemisen edellytykset täyttyivät. Lisäksi se, että unionin yleinen tuomioistuin on arvioinut tietyt asiakirjat riittämättömiksi todisteiksi, ei ole uutta tosiseikkojen arviointia, jolla korvattaisiin toimielinten arviointi. Näin ollen tuomioistuinvalvonnassa ei voida katsoa loukatun toimielimillä olevaa laajaa harkintavaltaa. (ks. 62, 63, 67 ja 68 kohta)

Puolustautumisoikeuksien kunnioittamisella on ensiarvoisen tärkeä merkitys polkumyynnin vastaisissa tutkintamenettelyissä. Asianomaisille yrityksille pitää antaa mahdollisuus hallinnollisen menettelyn aikana esittää tehokkaasti kantansa väitettyjen tosiseikkojen ja olosuhteiden tosiasiallisesta luonteesta ja merkityksellisyydestä ja niistä todisteista, joita komissio käyttää polkumyynnin ja siitä aiheutuvan vahingon olemassaoloa koskevan väitteensä tukena. Asianomaista yritystä ei myöskään voida vaatia osoittamaan sitä, että komission päätös olisi ollut toisenlainen, vaan ainoastaan se, että tämä mahdollisuus ei ole täysin pois suljettu, koska kyseinen yritys olisi kyennyt varmistamaan puolustuksensa paremmin ilman menettelyllistä sääntöjenvastaisuutta. Puolustautumisoikeuksiin liittyvä sääntöjenvastaisuus voi kuitenkin johtaa tiettyjen Kroatiasta, Romaniasta, Venäjältä ja Ukrainasta peräisin olevien raudasta tai teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuontiin sovellettavien lopullisten polkumyyntitullien käyttöön ottamisesta annetun asetuksen N:o 954/2006 kumoamiseen vain silloin, kun on mahdollista, että tämän sääntöjenvastaisuuden johdosta hallinnollisessa menettelyssä olisi voitu päätyä toisenlaiseen lopputulokseen. (ks. 76–79 ja 83 kohta)

Perusteluvelvollisuus ei velvoita unionin yleistä tuomioistuinta esittämään perusteluja, joissa seurattaisiin tyhjentävästi ja kohta kohdalta kaikkia riidan asianosaisten esittämiä päätelmiä, sillä perustelut voivat olla implisiittisiä, kunhan asianosaiset saavat niiden avulla selville syyt, joiden vuoksi kyseiset toimenpiteet on toteutettu. (ks. 105 kohta)

Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta annetun asetuksen N:o 384/96 18 artiklan 3 kohdasta johtuu, että toisessa muodossa tai toisen asiakirjan kuin komission kyselylomakkeeseen annetun vastauksen yhteydessä esitettyjä tietoja ei saada jättää ottamatta huomioon silloin, kun tässä artiklassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät. Kun osapuoli on jättänyt vastaamatta kyselylomakkeeseen mutta on antanut tietoja toisen asiakirjan yhteydessä, sitä ei voida moittia yhteistyön puuttumisesta, jos ensinnäkään mahdolliset puutteet eivät liikaa hankaloita kohtuullisen oikeiden päätelmien tekemistä, toiseksi tiedot toimitetaan hyvissä ajoin, kolmanneksi ne voidaan tarkistaa ja neljänneksi osapuoli on toiminut parhaan kykynsä mukaan. Unionin tuottajaa ei ole pidettävä yhteistyöhaluttomana, jos siihen etuyhteydessä olevan yhtiön komission kyselylomakkeeseen vastaamatta jättämisestä seuranneilla puutteilla tietojen antamisessa ei ole merkittävää vaikutusta tutkimuksen kulkuun. Tällaista tuottajaa koskevia tietoja ei näin ollen saada automaattisesti sulkea pois unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon laskemisessa huomioon otettavien tietojen joukosta. (ks. 150–152 kohta)

Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta annetun asetuksen N:o 384/96 9 artiklan 4 kohdan nojalla, jossa vahvistetaan alhaisemman tullin sääntö, vahinkomarginaalia käytetään polkumyyntitullin määrittämiseen vain, jos polkumyyntimarginaali on sitä suurempi. (ks. 153 kohta)

Unionin tuomioistuimen tehtäviin ei kuulu korvata omalla arvioinnillaan unionin yleiselle tuomioistuimelle esitetyn näytön arviointia. Siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin päättää tukeutua tiettyyn sen arvioitavaksi esitettyyn näyttöön ja sivuuttaa muun näytön, unionin tuomioistuin ei voi valvoa tätä valintaa, paitsi jos se toteaa, että unionin yleinen tuomioistuin on ottanut kyseisen näytön vääristyneellä tavalla huomioon sivuuttaessaan sen sisällön todistusvoiman. (ks. 160 kohta)