VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO (yhden tuomarin kokoonpano)

14 päivänä joulukuuta 2010

Asia F-1/10

Luigi Marcuccio

vastaan

Euroopan komissio

Henkilöstö – Virkamiehet – Sosiaaliturva – Sairausvakuutus – Sairauskulujen korvaamista koskevat hakemukset – Virkamiehelle vastaisen toimen puuttuminen – Tutkimatta jättäminen – Perustelujen puuttuminen

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Luigi Marcuccio vaatii virkamiestuomioistuinta ensimmäiseksi muun muassa kumoamaan komission päätökset, joissa hylättiin yhtäältä hänen 25.12.2008 esittämänsä kaksi hakemusta useiden sairauskulujen korvaamiseksi normaalin prosenttimäärän suuruisina, ja toisaalta hänen 27.12.2008 esittämänsä hakemus näitä samoja sairauskuluja koskevasta täydentävästä korvauksesta, joka voi siis olla jopa 100 prosenttia; toiseksi Marcuccio vaatii virkamiestuomioistuinta kumoamaan komission 21.9.2009 tekemän päätöksen, jolla hylättiin hänen edellä mainituista päätöksistä tekemänsä valitus; kolmanneksi Marcuccio vaatii virkamiestuomioistuinta velvoittamaan komission maksamaan hänelle 2 519,08 euron suuruisen summan tai virkamiestuomioistuimen oikeudenmukaisena ja kohtuullisena pitämän alhaisemman summan, jolla nämä kulut korvataan 100 prosenttisesti, korotettuna 10 prosentin vuotuisella viivästyskorolla, joka lisätään vuosittain pääomaan; neljänneksi Marcuccio vaatii virkamiestuomioistuinta velvoittamaan komission maksamaan hänelle joko summan, joka vastaa hänelle 1.12.2000 ja 30.11.2008 välisenä aikana aiheutuneiden sairauskulujen, ja hänelle yhteisestä sairausvakuutusjärjestelmästä maksettujen korvausten välistä erotusta, tai minkä hyvänsä virkamiestuomioistuimen oikeudenmukaisena ja kohtuullisena esillä olevassa asiassa pitämän summan, korotettuna 10 prosentin vuotuisella viivästyskorolla, joka lisätään vuosittain pääomaan.

Ratkaisu: Implisiittiset päätökset, joilla komissio hylkäsi kantajan 25.12.2008 esittämät vaatimukset tiettyjen sairauskulujen korvaamiseksi normaalin prosenttimäärän mukaan, kumotaan. Vaatimukset hylätään muilta osin. Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Tiivistelmä

1. Virkamiehet – Kanne – Virkamiehelle vastaisen toimen käsite – Hallinnon kirje, jossa asianomaiselle ilmoitetaan hallinnon aikomuksesta ryhtyä tutkimaan hänen esittämäänsä vaatimusta, ei ole virkamiehelle vastainen toimi

(Henkilöstösääntöjen 73, 90 ja 91 artikla)

2. Oikeudenkäyntimenettely – Vireilläoloväite

3. Virkamiehet – Virkamiehelle vastainen päätös – Perusteluvelvollisuus

(Henkilöstösääntöjen 25 artiklan toinen alakohta)

1. Virkamiehelle vastainen toimi on sellainen toimi, jolla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka vaikuttavat hänen etuihinsa suoraan ja välittömästi muuttaen hänen oikeusasemaansa selvästi. Tällaisen toimen on oltava toimivaltaisen viranomaisen tekemä ja siihen on sisällyttävä hallinnon lopullinen kannanotto. Näin ollen vastaus, jossa hallinto ilmoittaa asianomaiselle, että hänen vaatimustaan ryhdytään tutkimaan, ei ole virkamiehelle vastainen päätös. Yhteisen sairausvakuutusjärjestelmän maksutoimiston sairauskulujen korvaushakemuksesta antamat tiedot, joista käy ilmi, että päätös tehdään myöhemmin, eivät myöskään vastaa virkamiehelle vastaisen toimen käsitettä.

(ks. 46 ja 47 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-38/91, Coussios v. komissio, 1.10.1991 (Kok., s. II-763, 31 kohta); yhdistetyt asiat T-33/89 ja T-74/89, Blackman v. parlamentti, 16.3.1993 (Kok., s. II-249, 27, 29 ja 30 kohta); asia T-46/90, Devillez ym. v. parlamentti, 30.6.1993 (Kok., s. II-699, 13 ja 14 kohta); asia T-183/95, Carraro v. komissio, 17.3.1998 (Kok. H., s. I-A-123 ja II-329, 19–22 kohta) ja yhdistetyt asiat T-66/96 ja T-221/97, Mellett v. yhteisöjen tuomioistuin, 21.7.1998 (Kok. H., s. I-A-449 ja II-1305, 83 kohta)

Virkamiestuomioistuin: asia F-101/05, Grünheid v. komissio, 28.6.2006 (Kok. H., s. I-A-1-55 ja II-A-1-199, 33 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; asia F-52/06, Pimlott v. Europol, 29.11.2007 (Kok. H., s. I-A-1-395 ja II-A-1-2197, 50 kohta) ja asia F-106/07, Giaprakis v. alueiden komitea, 10.3.2009 (Kok. H., s. I-A-1-53 ja II-A-1-231, 43 kohta)

2. Kanne, jonka on nostanut sama kantaja, joka on jo nostanut aikaisemman kanteen, jossa on riitautettu saman toimielimen kieltäytyminen tunnustamasta kantajan sairaudet vakaviksi sairauksiksi, ja joka perustuu samoille kanneperusteille, on jätettävä tutkimatta vireilläolovaikutuksen vuoksi.

(ks. 53 ja 54 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: yhdistetyt asiat 58/72 ja 75/72, Perinciolo v. neuvosto, 17.5.1973 (Kok., s. 511, 3–5 kohta) ja yhdistetyt asiat 172/83 ja 226/83, Hoogovens Groep v. komissio, 19.9.1985 (Kok., s. 2831, 9 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-68/07, Landtag Schleswig-Holstein v. komissio, 14.6.2007, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa, 16 kohta

Virkamiestuomioistuin: asia F-80/06, Duyster v. komissio, 25.1.2008 (Kok. H., s. I-A-1-7 ja II-A-1-15, 52 kohta)

3. Vain silloin kun riidanalaiseen päätökseen on ennen kanteen nostamista sisältynyt ainakin perustelujen alku on hallinnolla oikeus toimittaa oikeudenkäynnin aikana täydentäviä tietoja ja täyttää perusteluvelvollisuutensa. Tällainen mahdollisuus ei ole sallittua kun on kyse ammattitautia koskevien sairauskulujen korvausvaatimuksen implisiittisestä hylkäämispäätöksestä, jota rasittaa perustelujen puuttuminen kokonaan.

(ks. 65 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-37/89, Hanning v. parlamentti, 20.9.1990 (Kok., s. II-463, 41 ja 44 kohta)