18

Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että kyseessä olevan oikeudellisen lausunnon kaltaisten lausuntojen sisältämien tietojen ilmaiseminen olisi yhtäältä omiaan ylläpitämään epäselvyyttä niiden lainsäädäntötoimien laillisuudesta, joita nämä lausunnot koskevat, ja voisi toisaalta asettaa kyseenalaiseksi neuvoston oikeudellisen yksikön lausuntojen riippumattomuuden, minkä vuoksi neuvosto ei tehnyt arviointivirhettä katsoessaan, että kyseessä olevan kaltaisten oikeudellisten lausuntojen suojaaminen on yleisen edun mukaista. Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että sen päätöksen perusteluista, jolla evättiin osittain oikeus tutustua kyseessä olevaan oikeudelliseen lausuntoon, sekä päätöksestä ilmaista sen johdantokappaleen sisältämät tiedot käy ilmi, että neuvosto oli tutkinut kyseisen lausunnon sisällön. Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 69–80 kohdassa seuraavaa: ”69 On todettava, että toimielimen on harkittava jokaisessa tapauksessa, kuuluvatko ne asiakirjat, joiden paljastamista on pyydetty, todella asetuksessa N:o 1049/2001 lueteltujen poikkeusten joukkoon (ks. vastaavasti päätöksen 94/90 osalta yhdistetyt asiat C-174/98 P ja C-189/98 P, Alankomaat ja van der Wal v. komissio, tuomio 11.1.2000, Kok. 2000, s. I-1, 24 kohta). 70 Esillä olevassa tapauksessa on todettava, että kyseinen asiakirja on neuvoston oikeudellisen yksikön lausunto ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi vahvistaa vähimmäisstandardit turvapaikanhakijoiden vastaanottamiseksi jäsenvaltioissa. 71 Se, että kyseessä oleva asiakirja on oikeudellinen lausunto, ei kuitenkaan yksinään riitä perustelemaan esitetyn poikkeuksen soveltamista. Itse asiassa, kuten edellä on muistutettu, kaikkia asetuksen N:o 1049/2001 mukaiseen toimielimien asiakirjoja koskevaan tiedonsaantioikeuteen kohdistuvia poikkeuksia on tulkittava ja sovellettava suppeasti (ks. vastaavasti asia T-20/99, Denkavit Nederland v. komissio, tuomio 13.9.2000, Kok. 2000, s. II-3011, 45 kohta). 72 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtäväksi jää siis varmistaa, tekikö neuvosto esillä olevassa asiassa harkintavirheen, kun se asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan toisen luetelmakohdan nojalla arvioi, että kyseessä olevan oikeudellisen lausunnon paljastaminen vahingoittaisi sitä suojaa, jota tämän tyyppinen asiakirja voisi nauttia. 73 Perusteluina kieltäytymiselleen paljastaa kyseinen oikeudellinen lausunto kokonaisuudessaan neuvosto esittää riidanalaisessa päätöksessä, että sen oikeudellisen yksikön lausunnot ovat sille tärkeitä välineitä, joiden avulla se voi olla varma toimiensa yhdenmukaisuudesta yhteisön lainsäädännön kanssa ja joiden avulla se voi edistää keskustelua kyseessä olevan asian oikeudellisista näkökohdista. Neuvosto esittää myös, että tällaisesta paljastamisesta voisi olla seurauksena epävarmuus näiden lausuntojen jälkeen hyväksyttyjen lainsäädäntötoimien lainmukaisuudesta. Neuvosto viittaa myös julkisasiamies Jacobsin [asiassa C-350/92, Espanja vastaan neuvosto, tuomio 13.7.1995 (Kok. 1995, s. I-1985), antamaan] ratkaisuehdotukseen sekä [asiassa T-610/97 R, Carlsen ym. vastaan neuvosto, 3.3.1998 annettuun määräykseen (Kok. 1998, s. II-485)] ja [asiassa T-44/97, Ghignone ym. vastaan neuvosto, 8.11.2000 annettuun tuomioon (Kok. H. 2000, s. I-A-223 ja II-1023)]. 74 On totta, että tämä perustelu, joka koskee esille tuotua suojan tarvetta, vaikuttaa koskevan kaikkia neuvoston lainsäädäntötoimiin liittyviä oikeudellisia lausuntoja eikä pelkästään kyseistä oikeudellista lausuntoa. Kuitenkin neuvoston perustelujen yleisluonteisuus on perusteltua sen vuoksi, että ylimääräisten tietojen, jotka viittaisivat erityisesti kyseessä olevan oikeudellisen lausunnon sisältöön, esiintuominen tekisi tyhjäksi poikkeuksen, johon on vedottu, tarkoituksen. 75 Sitä paitsi, vaikka neuvosto on ensin evännyt kantajalta oikeuden tutustua kyseessä olevaan oikeudelliseen lausuntoon, riidanalaisesta päätöksestä käy ilmi, että se on lopulta suostunut paljastamaan vain mainitun lausunnon johdantokappaleen. Tämän johdantokappaleen mukaan kyseinen lausunto sisältää neuvoston oikeudellisen yksikön neuvoja siitä kysymyksestä, mikä on yhteisön toimivalta kolmansien maiden kansalaisten työmarkkinoille pääsyn suhteen. 76 Tästä seuraa, että väite, jonka mukaan neuvosto ei olisi tutkinut kyseessä olevan oikeudellisen lausunnon sisältöä ennen kuin se ilmoitti kantansa riidanalaiseen tiedonsaantipyyntöön, ei ole perusteltu. 77 Tämän lausunnon suojan tarpeen, jonka neuvosto toi esiin riidanalaisessa päätöksessä, paikkansapitävyyden osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että kyseisen oikeudellisen lausunnon paljastaminen saattaisi julkisiksi neuvoston sisäiset keskustelut siitä kysymyksestä, mikä on yhteisön toimivalta kolmansien maiden kansalaisten työmarkkinoille pääsyn suhteen, ja yleisemmin siitä kysymyksestä, onko lainsäädäntötoimi, jota lausunto koskee, laillinen. 78 Tällaisen lausunnon paljastaminen olisi siis näiden asiakirjojen erityinen luonne huomioon ottaen omiaan aiheuttamaan epäilyksiä kyseisen lainsäädäntötoimen laillisuudesta. 79 Lisäksi täytyy todeta neuvoston katsoneen perustellusti, että sen oikeudellisen yksikön antamat lausunnot, jotka on joko laadittu tämän toimielimen muiden yksiköiden pyynnöstä tai jotka on vähintään osoitettu niille, voivat olla suojan tarpeessa. Tähän liittyen kantaja ei ole selittänyt, missä määrin esillä olevan asian olosuhteissa kyseisen oikeudellisen lausunnon paljastaminen myötävaikuttaisi neuvoston oikeudellisen yksikön suojaamiseen laittomilta ulkopuolisilta vaikutteilta. 80 Näin ollen neuvosto ei ole tehnyt harkintavirhettä arvioidessaan, että kyseinen oikeudellinen lausunto oli suojan tarpeessa.”