Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien väliset sopimattomat kaupalliset menettelyt – Direktiivi 2005/29 – Ostokehotus

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29 2 artiklan i alakohta ja 7 artiklan 4 kohta)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien väliset sopimattomat kaupalliset menettelyt – Direktiivi 2005/29 – Ostokehotus

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29 2 artiklan i alakohta)

3. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien väliset sopimattomat kaupalliset menettelyt – Direktiivi 2005/29 – Ostokehotus

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29 2 artiklan i alakohta)

4. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien väliset sopimattomat kaupalliset menettelyt – Direktiivi 2005/29 – Harhaanjohtavat mainitsematta jättämiset

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29 7 artiklan 4 kohdan a alakohta)

5. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien väliset sopimattomat kaupalliset menettelyt – Direktiivi 2005/29 – Harhaanjohtavat mainitsematta jättämiset

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29 7 artiklan 4 kohdan c alakohta)

Tiivistelmä

1. Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja direktiivien 84/450, 97/7, 98/27 ja 2002/65 sekä asetuksen N:o 2006/2004 muuttamisesta annetun direktiivin 2005/29 2 artiklan i alakohdassa olevaa ilmaisua ”näin mahdollistetaan kuluttajalle ostoksen tekeminen” on tulkittava niin, että kyseessä on ostokehotus silloin, kun tiedot ilmoitetusta tuotteesta ja sen hinnasta ovat kuluttajalle riittäviä ostopäätöksen tekemiseksi, eikä ole tarpeellista, että kaupallisessa viestissä annetaan myös tuotteen ostamiseen tosiasiallinen mahdollisuus tai että kaupallinen viesti esitetään tällaisen mahdollisuuden yhteydessä.

Ostokehotus on mainonnan erityinen muoto, johon liittyy direktiivin 2005/29 7 artiklan 4 kohdan nojalla tehostettu tietojenantovelvollisuus. Ainoastaan ostokehotuksen käsitteen tulkinta, joka ei ole suppea, on sopusoinnussa direktiivin 1 artiklan mukaisen tavoitteen eli korkeatasoisen kuluttajansuojan saavuttamisen kanssa. Näin ollen ei voida katsoa, että ilmaisu ”näin mahdollistetaan kuluttajalle ostoksen tekeminen” sisältäisi lisäedellytyksen ostokehotukseksi luokittelulle, vaan se osoittaa tuotteen ominaispiirteitä ja hintaa koskevien sellaisten vaatimusten tarkoituksen, joiden takia kuluttajalla on riittävästi tietoa ostoksen tekemiseen.

(ks. 28–30 ja 33 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja direktiivien 84/450, 97/7, 98/27 ja 2002/65 sekä asetuksen N:o 2006/2004 muuttamisesta annetun direktiivin 2005/29 2 artiklan i alakohtaa on tulkittava niin, että tuotteen hinnan ilmoittamista koskeva edellytys voi täyttyä, jos kaupallinen viesti sisältää alkaen-hinnan eli alimman hinnan, jolla ilmoitettua tuotetta tai ilmoitettuun ryhmään kuuluvia tuotteita voidaan ostaa, mutta ilmoitetusta tuotteesta tai ilmoitettuun ryhmään kuuluvista tuotteista on samanaikaisesti olemassa muunlaisia tai muunsisältöisiä vaihtoehtoja, joiden hintoja ei mainita. Kansallisen tuomioistuimen asiana on tutkia tuotteen luonteen ja ominaispiirteiden sekä kaupallisen viestinnän keinon perusteella, voiko kuluttaja tehdä alkaen-hinnan mainitsemisen perusteella kaupallisen ratkaisun.

(ks. 41 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)

3. Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja direktiivien 84/450, 97/7, 98/27 ja 2002/65 sekä asetuksen N:o 2006/2004 muuttamisesta annetun direktiivin 2005/29 2 artiklan i alakohtaa on tulkittava niin, että tuotteen ominaispiirteiden ilmaisemista koskeva edellytys täyttyy, kun tuotteesta on sanallinen tai kuvallinen esitys, siinäkin tapauksessa, että samaa sanallista tai kuvallista esitystä käytetään osoittamaan erilaisina vaihtoehtoina tarjottua tuotetta.

Siltä osin kuin direktiivin 2005/29 2 artiklan i alakohdassa edellytetään, että tuotteen ominaispiirteet on ilmaistava käytetylle keinolle asianmukaisella tavalla, käytetty kaupallisen viestinnän keino on tässä otettava huomioon. Tuotteen kuvaukselta ei voida vaatia samanlaista tarkkuutta välittämättä siitä, missä muodossa – radiossa, televisiossa, elektronisesti vai painetussa muodossa – kaupallinen viesti esitetään.

Tuotteen sanallisen tai kuvallisen esityksen avulla kuluttaja voi muodostaa käsityksen tuotteen luonteesta ja ominaispiirteistä tehdäkseen kaupallisen ratkaisun siinäkin tapauksessa, että tämä sama esitys kuvaa tarjottua tuotetta erilaisina vaihtoehtoina. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on määritellä tapauskohtaisesti ja ottaen huomioon tuotteen luonne ja ominaispiirteet sekä käytetty viestinnän keino, onko kuluttajalla kaupallisen ratkaisun tekemistä varten riittävät tiedot tuotteen tunnistamiseen ja erottamiseen.

(ks. 45, 46 ja 49 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta)

4. Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja direktiivien 84/450, 97/7, 98/27 ja 2002/65 sekä asetuksen N:o 2006/2004 muuttamisesta annetun direktiivin 2005/29 7 artiklan 4 kohdan a alakohtaa on tulkittava niin, että voi olla riittävää mainita tuotteen pääominaisuuksista vain joitakin, mikäli elinkeinonharjoittaja viittaa muilta osin internetsivustoonsa, jos internetsivustolla on tämän direktiivin 7 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaiset olennaiset tiedot tuotteen pääominaisuuksista, hinnasta ja muista ehdoista.

Direktiivin 2005/29 7 artiklan 4 kohdan a alakohdassa viitataan tuotteen pääominaisuuksiin, mutta ei määritellä tätä käsitettä eikä anneta sitä koskevaa tyhjentävää luetteloa. Kohdassa täsmennetään kuitenkin, että on otettava huomioon käytetty viestintäväline ja kyseessä oleva tuote. Tätä säännöstä on luettava yhdessä direktiivin 7 artiklan 1 kohdan kanssa, jonka mukaan kaupallista menettelyä arvioitaessa on otettava huomioon muun muassa asiayhteys sekä käytetyn viestintävälineen rajoitukset. Kyseisen direktiivin 7 artiklan 3 kohdassa todetaan lisäksi nimenomaisesti, että päätettäessä siitä, onko tietoja jätetty mainitsematta, otetaan huomioon käytettävän viestintävälineen asettamat paikkaan tai aikaan liittyvät rajoitukset sekä elinkeinonharjoittajan toteuttamat toimenpiteet tietojen välittämiseksi kuluttajille muilla tavoin.

Näin ollen niiden tietojen laajuutta, jotka elinkeinonharjoittajan on ilmoitettava tuotteen pääominaisuuksista ostokehotuksen yhteydessä, on arvioitava ottamalla huomioon ostokehotuksen asiayhteys, tuotteen luonne ja ominaispiirteet sekä käytetty viestinnän keino. Kansallisen tuomioistuimen asiana on selvittää tapauskohtaisesti ja ottaen huomioon edellä esitetyt kriteerit, voiko kuluttaja tehdä perustellun kaupallisen ratkaisun pelkästään tuotteen tiettyjen pääominaisuuksien maininnan perusteella.

(ks. 52–56, 58 ja 59 kohta sekä tuomiolauselman 4 kohta)

5. Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja direktiivien 84/450, 97/7, 98/27 ja 2002/65 sekä asetuksen N:o 2006/2004 muuttamisesta annetun direktiivin 2005/29 7 artiklan 4 kohdan c alakohtaa on tulkittava niin, että sitä, että ostokehotuksessa ilmoitetaan ainoastaan alkaen-hinta, ei voida itsessään pitää harhaanjohtavana mainitsematta jättämisenä.

Se, että mainitaan ainoastaan alkaen-hinta, voidaan perustella tapauksissa, joissa hintaa ei voida kohtuudella laskea etukäteen, kun otetaan huomioon muun muassa tuotteen luonne ja ominaispiirteet. Kansallisen tuomioistuimen asiana on ratkaista, riittääkö alkaen-hinnan ilmoittaminen siihen, että hinnan ilmoittamista koskevien edellytysten, sellaisina kuin niistä on säädetty 7 artiklan 4 kohdan c alakohdassa, voidaan katsoa täyttyvän. Kansallisen tuomioistuimen on erityisesti tutkittava, estääkö lopullisen hinnan laskemistavan mainitsematta jättäminen kuluttajaa tekemästä perusteltua kaupallista ratkaisua ja näin ollen saa kuluttajan tekemään kaupallisen ratkaisun, jota hän ei muuten olisi tehnyt. Samaisen tuomioistuimen asiana on niin ikään ottaa huomioon käytetyn viestinnän keinon rajoitukset, tuotteen luonne ja ominaispiirteet sekä muut keinot, joita elinkeinonharjoittaja on tosiasiallisesti käyttänyt saattaakseen tiedot kuluttajan saataville.

(ks. 64 ja 69–72 kohta sekä tuomiolauselman 5 kohta)