ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 34/7

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) on esittänyt 5.11.2014 – Essent Belgium NV v. Vlaams Gewest ja Inter-Energa ym.

(Asia C-492/14)

(2015/C 034/06)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Essent Belgium NV

Vastaajat: Vlaams Gewest, Inter-Energa, IVEG, Infrax West, Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE) ja Vlaamse Regulator van de Electriciteits- en Gasmarkt (VREG)

Muut osapuolet: Intercommunale Maatschappij voor Energievoorziening Antwerpen (IMEA), Intercommunale Maatschappij voor Energievoorziening in West- en Oost-Vlaanderen (IMEWO), Intercommunale Vereniging voor Energielevering in Midden-Vlaanderen (Intergem), Intercommunale Vereniging voor de Energiedistributie in de Kempen en het Antwerpse (IVEKA), Iverlek, Gaselwest CVBA ja Sibelgas CVBA

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 28 artiklaa ja 30 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle – esillä olevassa asiassa sähkömarkkinoiden järjestämisestä 17.7.2000 annettu Flanderin asetus luettuna yhdessä uusiutuvia energialähteitä käyttävän sähköntuotannon edistämisestä 28.9.2001 annetun Flanderin hallituksen asetuksen muuttamisesta 4.4.2003 annetun asetuksen kanssa –, jolla rajoitetaan maksuton jakelu Flanderin hallintoalueella sijaitseviin jakeluverkkoihin liittyneissä sähköntuotantolaitoksissa tuotetun sähkön syöttöön ja jolla suljetaan maksuttoman jakelun ulkopuolelle sähkö, joka on peräisin sähköntuotantolaitoksista, jotka eivät ole liittyneet Flanderin hallintoalueella sijaitseviin jakeluverkkoihin?

2) Onko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 28 artiklaa ja 30 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle – esillä olevassa asiassa sähkömarkkinoiden järjestämisestä 17.7.2000 annettu Flanderin asetus luettuna yhdessä uusiutuvia energialähteitä käyttävän sähköntuotannon edistämisestä 5.3.2004 annetun asetuksen kanssa, sellaisena kuin VREG on sitä soveltanut –, jolla maksuton jakelu rajoitetaan sähköön, joka tuotetaan sellaisissa sähköntuotantolaitoksissa, jotka syöttävät sähköä suoraan Belgiassa olevaan jakeluverkkoon, ja jolla suljetaan maksuttoman jakelun ulkopuolelle sähkö, joka tuotetaan sellaisissa sähköntuotantolaitoksissa, jotka eivät syötä sähköä suoraan Belgiassa sijaitsevaan jakeluverkkoon?

3) Onko ensimmäisessä ja toisessa ennakkoratkaisukysymyksessä tarkoitettua kansallista lainsäädäntöä pidettävä yhdenvertaisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen vastaisena, sellaisina kuin nämä periaatteet on esitetty muun muassa Euroopan yhteisöjen perussopimuksen 12 artiklassa ja asian tosiseikkojen tapahtuma-aikana voimassa olleen, sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EY kumoamisesta 26.6.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/54/EY (1) 3 artiklan 1 alakohdassa ja 3 artiklan 4 alakohdassa?

(1) EUVL L 176, s. 37.
2)

Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on kieltävä, seuraako ensimmäisessä kysymyksessä kuvaillun vaatimuksen soveltamisesta julkista hankintaa koskevassa sopimuksentekomenettelyssä sellainen unionin oikeuden säännösten rikkominen, joka on perusteena tarpeelle tehdä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1083/2006 (2) [– –] 98 artiklan mukainen rahoitusoikaisu?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 448/7

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel București (Romania) on esittänyt 24.9.2014 – SC Star Storage SA v. Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (INCDI)

(Asia C-439/14)

(2014/C 448/09)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel București

Pääasian asianosaiset

Valittaja: SC Star Storage SA

Vastapuoli: Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (INCDI)

Ennakkoratkaisukysymys

Onko – – direktiivin 89/665 (1) 1 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan ja 3 kohdan säännöksiä, sellaisina kuin kyseinen direktiivi on muutettuna – – direktiivillä 2007/66 (2), tulkittava siten, että lainsäädäntö, jossa asetetaan hankintaviranomaisten päätöksiä koskevien muutoksenhakumenettelyjen käytön edellytykseksi sen velvollisuuden täyttäminen, jonka mukaan ensin on asetettava ”vakuus asiallisesta käytöksestä” ja josta säädetään asetuksen [Ordonanța de urgență a Guvernului] nro 34/2006 2711 ja 2712 §:ssä, on ristiriidassa niiden kanssa?

(1) Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annettu neuvoston direktiivi 89/665/ETY (EYVL L 395, s. 33).

(2) Neuvoston direktiivien 89/665/ETY ja 92/13/ETY muuttamisesta julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen tehokkuuden parantamiseksi 11.12.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/66/EY (EUVL L 335, s. 31).
1)

Onko 10.2.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 297/95 (1) voimassa olevan tekstin 3 artiklan 2 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että myyntilupiin tehtävistä lajin I muutoksista – ja pääasian kannalta merkityksellisiltä osin lajin IA muutoksista – on silloin, kun kyseessä on saman luvanhaltijan useisiin myyntilupiin tehtävä samanlainen muutos, perittävä vain yksi säännöksessä määritetyn suuruinen maksu vai onko maksu maksettava erikseen kustakin luvasta, jota muutos koskee?
1)

Onko silloin, kun jossakin jäsenvaltiossa (kotimaassa) asuvalla henkilöllä on oikeus lapsilisään lapsista, jotka asuvat toisessa jäsenvaltiossa (ulkomailla) hänestä erillään asuvan aviopuolison luona, sovellettava asetuksen N:o 987/2009 (1) 60 artiklan 1 kohdan toista virkettä sillä seurauksella, että fiktio, jonka mukaan sovellettaessa asetuksen N:o 883/2004 (2) 67 ja 68 artiklaa on otettava huomioon koko perheen tilanne, ikään kuin kaikkiin kyseessä oleviin henkilöihin sovellettaisiin asianomaisen jäsenvaltion lainsäädäntöä ja ikään kuin he asuisivat siellä – erityisesti kun on kyse oikeudesta vaatia tällaisia etuuksia –, johtaa siihen, että oikeus lapsilisään on yksinomaan toisessa jäsenvaltiossa (ulkomailla) asuvalla vanhemmalla, koska ensin mainitun jäsenvaltion (kotimaan) lainsäädännössä säädetään, että silloin kun lapsilisään oikeutettuja on useita, etuudensaaja on se vanhempi, joka on ottanut lapsen asumaan talouteensa?
1)

Onko tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (1) soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen N:o 2454/93 (2) 143 artiklan 1 kohdan h alakohtaa tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä viitataan paitsi tilanteisiin, joissa liiketoimen osapuolet ovat yksinomaan luonnollisia henkilöitä, myös tilanteisiin, joissa osapuolen (oikeushenkilö) johtaja ja liiketoimen toinen osapuoli (luonnollinen henkilö) tai kyseisen osapuolen johtaja (jos kyseessä on oikeushenkilö) ovat perheenjäseniä tai sukulaisia?
1)

Onko kansallinen tuomioistuin, jolle on esitetty väite American Express Gold -tyyppisen luottokortin myöntämiseen liittyvään luottosopimukseen perustuvaa pakkotäytäntöönpanoa vastaan, direktiivin 93/13/ETY (1) nojalla velvollinen arvioimaan myös viran puolesta kyseisen sopimuksen mukaisten palkkioiden kohtuuttomuutta siinä tapauksessa, että pakkotäytäntöönpanon hyväksymisestä on annettu ratkaisu kuluttajan poissaollessa, jos sillä on käytettävissään arviointia varten tarvitsemansa tosiseikat ja oikeudelliset seikat: a) – kortin myöntämisestä perittävä palkkio; b) – kortin hallinnoinnista perittävä vuosipalkkio; c) – rinnakkaiskortin hallinnoinnista perittävä vuosipalkkio; d) – kortin uusimisesta perittävä palkkio; e) – kortin vaihtamisesta perittävä palkkio; f) – PIN-koodin muutoksesta perittävä palkkio; g) – käteisnostoista pankkiautomaatilla ja pankin konttoreissa (omissa konttoreissa tai muiden pankkien konttoreissa Romaniassa tai ulkomailla) perittävä palkkio; h) – elinkeinonharjoittajien ulkomailla tai Romaniassa luovuttamien tavaroiden ja/tai suorittamien palvelujen maksamisesta perittävä palkkio; i) – tiliotteiden tulostamisesta ja lähettämisestä perittävä palkkio; j) – saldotiedustelusta pankkiautomaatilla perittävä palkkio; k) – maksuviivästyksestä perittävä palkkio; l) – luottorajan ylittämisestä perittävä palkkio; m) – maksun perusteettomasta epäämisestä perittävä palkkio, kun näiden palkkioiden suuruutta ei ole täsmennetty sopimuksessa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 329/3

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 2.7.2014 – Marchon Germany GmbH v. Yvonne Karaszkiewicz

(Asia C-315/14)

2014/C 329/04

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Vastaaja ja Revision-valittaja: Marchon Germany GmbH

Kantaja ja Revision-valittajan vastapuoli: Yvonne Karaszkiewicz

Ennakkoratkaisukysymys

Onko jäsenvaltioiden itsenäisiä kauppaedustajia koskevan lainsäädännön yhteensovittamisesta 18.12.1986 annetun neuvoston direktiivin 86/653/ETY (1) 17 artiklan 2 kohdan a alakohdan ensimmäistä luetelmakohtaa tulkittava siten, että sen kanssa ristiriidassa on sellaisen kansallisen oikeussäännön soveltaminen, jonka mukaan ”uudet asiakkaat” voivat olla myös sellaisia kauppaedustajan hankkimia asiakkaita, joilla on jo liikesuhteita päämiehen kanssa tämän tietystä tuotevalikoimasta myymien tuotteiden perusteella muttei sellaisten tuotteiden perusteella, joiden välittämisen yksinoikeudella päämies on antanut kauppaedustajan tehtäväksi?

(1) EYVL L 382, s. 17.
2)

Onko erityisesti direktiivin 17 artiklan 2 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että siinä asiakaskuntahyvitystä täydentävän vahingonkorvauksen saamisen edellytykseksi asetetaan päämiehen tekemän sellaisen sopimusrikkomuksen tai sopimukseen perustumatonta vahinkoa aiheuttavan virheen olemassaolo, joka on syy-yhteydessä vaadittuun vahingonkorvaukseen, ja sellaisen vahingon olemassaolo, joka on erillinen asiakaskuntahyvityksellä korjatusta vahingosta?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 315/39

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 24.6.2014 – Secretary of State for the Home Department v. CS

(Asia C-304/14)

2014/C 315/62

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Secretary of State for the Home Department

Vastapuoli: CS

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko unionin oikeus ja erityisesti SEUT 20 artikla esteenä sille, että jäsenvaltio karkottaa alueeltaan unionin ulkopuoliseen maahan henkilön, joka ei ole unionin kansalainen ja joka on sellaisen lapsen vanhempi ja tosiasiallinen huoltaja, joka on kyseisen jäsenvaltion kansalainen (ja tämän seurauksena unionin kansalainen), jos näin tekemällä vietäisiin lapselta, joka on unionin kansalainen, mahdollisuus tosiasiallisesti käyttää pääosaa oikeuksistaan unionin kansalaisena?

2) Jos vastaus kysymykseen 1 on ei, missä olosuhteissa tällainen karkotus olisi sallittu unionin oikeuden mukaan?

3) Jos vastaus kysymykseen 1 on ei, miltä osin, jos miltään, vastaus kysymykseen 2 löytyy direktiivin 2004/38/EY (1) (kansalaisten oikeuksia koskeva direktiivi) 27 ja 28 artiklasta?

(1) Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 303/22

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 17.6.2014 – Rüdiger Hobohm v. Benedikt Kampik Ltd & Co., Benedikt Aloysius Kampik ja Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien S. L.

(Asia C-297/14)

2014/C 303/29

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Rüdiger Hobohm

Vastaajat: Benedikt Kampik Ltd & Co., Benedikt Aloysius Kampik ja Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien S. L.

Ennakkoratkaisukysymys

Voiko kuluttaja nostaa tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) (EYVL L 21, s. 1) 15 artiklan 1 kohdan c alakohdan toisen osan, luettuna yhdessä 16 artiklan 1 kohdan toisen osan kanssa, nojalla kanteen sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä hänen kotipaikkansa on, hänen sellaista sopimuskumppaniaan vastaan, joka harjoittaa kaupallista tai elinkeinotoimintaa toisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa, jos kanteen perustana oleva sopimus ei tosin suoraan kuulu sopimuskumppanin tällaisen toiminnan piiriin, joka on suunnattu siihen jäsenvaltioon, missä kuluttajan kotipaikka on, mutta sopimuksen tarkoituksena on kuitenkin sellaisen taloudellisen tuloksen toteutuminen, johon on pyritty osapuolten välillä aiemmin tehdyllä ja jo täysin täytetyllä toisella edellä mainittujen säännösten soveltamisalaan kuuluvalla sopimuksella?

(1) EUVL L 12, s. 1.
—

Kannetaanko tuonnin arvonlisäveroa tavaroista, jotka on jälleenviety muina kuin yhteisötavaroina tullivalvonnassa mutta joista on tullikoodeksin (1) 204 artiklan mukaisen velvollisuuden – tässä: yhteisön ulkoisen passitusmenettelyn päättämisen määräajassa esittämällä tavara tullille toimivaltaisessa tullitoimipaikassa ennen kolmanteen maahan vientiä – täyttämättä jättämisen vuoksi syntynyt tullivelka, tullikoodeksin 236 artiklan 1 kohdassa, luettuna yhdessä direktiivin 2006/112/EY (2) säännösten kanssa, tarkoitetulla tavalla toisin kuin lain mukaan, varsinkin jos velan maksusta vastuussa olevana pidetään sitä, joka on laiminlyönyt velvollisuutensa, vaikka sillä ei ole ollut määräysvaltaa tavaroihin?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 253/21

Kanne 11.6.2014 – Euroopan parlamentti v. Euroopan komissio

(Asia C-286/14)

2014/C 253/28

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet L.G. Knudsen, A. Trupiotis ja M. Menegatti)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Euroopan parlamentti vaatii, että unionin tuomioistuin kumoaa

— verkkojen Eurooppa -välineen perustamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1316/2013 liitteen I muuttamisesta 7.1.2014 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 275/2014 (1)

— komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Euroopan parlamentti on vedonnut kanteensa tueksi yhteen kumoamisperusteeseen, joka perustuu siihen, että komissio on Euroopan parlamentin mukaan ylittänyt sille asetuksella (UE) N:o 1316/2013 (2) annetut toimivaltuudet. Delegoidulla asetuksella muutetaan perusasetuksen liitettä I lisäämällä siihen uuden VI osan, joka koskee liikennealan rahoituksen painopisteitä monivuotisia ja vuotuisia työohjelmia varten. Euroopan parlamentin mukaan komissio on tällä tavoin ylittänyt sille perusasetuksella annetut toimivaltuudet antamalla delegoidun toimen, jolla se on ”muuttanut” perusasetusta sen sijaan, että se olisi vain ”täydentänyt” sitä, mihin komissio on perusasetuksen 21 artiklan 3 kohdassa valtuutettu.

(1) EUVL L 80, s. 1.

(2) EUVL L 348, s. 129.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 235/2

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 31.3.2014 – Saksan valtio v. Nordzucker AG

(Asia C-148/14)

2014/C 235/03

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesverwaltungsgericht

Pääasian asianosaiset

Vastaaja, muutoksenhakuasian valittaja ja Revision-valittaja: Saksan valtio

Kantaja, muutoksenhakuasian vastapuoli ja Revision-valituksen vastapuoli: Nordzucker AG

Muu osapuoli: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

Ennakkoratkaisukysymys

Onko direktiivin 2003/87/EY (1) 16 artiklan 3 ja 4 kohtaa tulkittava siten, että liikapäästöistä on määrättävä sakko myös silloin, kun toiminnanharjoittaja on vuoden 30. päivään huhtikuuta mennessä palauttanut päästöoikeuksia, joiden määrä vastaa niiden kokonaispäästöjen määrää, jotka toiminnanharjoittaja on ilmoittanut laitoksesta edeltävänä vuotena aiheutuneista päästöistä laaditussa todentajan tyydyttäväksi todentamassa raportissa, mutta toimivaltainen viranomainen toteaa 30. huhtikuuta jälkeen, että päästöjen kokonaismäärä on ilmoitettu todennetussa päästöraportissa virheellisesti liian alhaiseksi, minkä jälkeen raportti korjataan ja toiminnanharjoittaja palauttaa lisää päästöoikeuksia uuden määräajan kuluessa?

(1) Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY (EUVL L 275, s. 32).
2)

Mikäli ensimmäiseen kysymykseen on vastattava myöntävästi, sitooko toisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen antama E 101-todistus Alankomaiden sosiaaliturvaviranomaisia myös, jos kyseessä on Reinin laivuri, jolloin asetuksen N:o 1408/71 (1) sovellettavan lainsäädännön määräytymistä koskevia sääntöjä, joita todistus koskee, ei voida mainitun asetuksen 7 artiklan 2 kohdan a alakohdan perusteella soveltaa?
1)

Onko direktiivin 2009/54/EY (1) 8 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että ”yhden ja saman lähteen luontaisella kivennäisvedellä” a) tarkoitetaan yhdestä ja samasta ulostulopaikasta saatavaa vettä, mutta ei sen sijaan eri ulostulopaikkojen vesiä, vaikka kyseessä olisikin vesi, jonka lähde olisi saman pohjavesimuodostuman samassa akviferissa, sellaisina kuin ”akviferi” ja ”pohjavesimuodostuma” on määritelty direktiivissä 2000/60/EY; (2) b) tarkoitetaan yhdestä ja samasta ulostulopaikasta saatavaa vettä, mutta ei sen sijaan eri ulostulopaikkojen vesiä, vaikka kyseessä olisikin vesi, jonka lähde olisi saman pohjavesimuodostuman samassa akviferissa, sellaisina kuin ”akviferi” ja ”pohjavesimuodostuma” on määritelty direktiivissä 2000/60/EY, jolloin määritelmässä on otettava huomioon myös olosuhteet, kuten ulostulopaikkojen välinen etäisyys, niiden syvyys, yksittäisen ulostulopaikan veden ominaispiirteet (esimerkiksi kemiallinen ja mikrobiologinen koostumus), ulostulopaikkojen hydraulinen yhteys ja tietyn akviferin pohjavesimuodostuman sulkeutuminen tai avautuminen; c) tarkoitetaan kaikkea vettä, jonka lähde on saman pohjavesimuodostuman samassa akviferissa, sellaisina kuin ”akviferi” ja ”pohjavesimuodostuma” on määritelty direktiivissä 2000/60/EY, vaikka vettä saadaan useista maanpäällisistä ulostulopaikoista; d) tarkoitetaan kaikkea vettä, jonka lähde on saman pohjavesijärjestelmän akviferissa, sellaisina kuin ”akviferi” ja ”pohjavesimuodostuma” on määritelty direktiivissä 2000/60/EY, vaikka vettä saataisiin useista maanpäällisistä ulostulopaikoista, jolloin määritelmässä on otettava huomioon myös olosuhteet, kuten ulostulopaikkojen välinen etäisyys, niiden syvyys, yksittäisen ulostulopaikan veden ominaispiirteet (esimerkiksi kemiallinen ja mikrobiologinen koostumus), ulostulopaikkojen hydraulinen yhteys ja tietyn akviferin pohjavesimuodostuman sulkeutuminen tai avautuminen?
—

toteaa, että Slovenian tasavalta ei ole noudattanut jätteistä annetun direktiivin 2008/98/EY 13 artiklan ja 36 artiklan 1 kohdan eikä direktiivin 1999/31/EY 5 artiklan 3 kohdan e alakohdan, 6 artiklan (yhdessä neuvoston päätöksen N:o 2003/33/EY kanssa), 7, 8, 9, 11 ja 12 artiklan eikä sen liitteiden I, II ja III mukaisia velvoitteitaan, koska se on sallinut louhitun maa-aineksen sijoittamisen eli toiminnan, jota pidetään jätteiden käsittelynä, Teharjeksi kutsutulla kiinteistöllä nro 115/1 varmistamatta, ettei kyseiselle alueelle ole sijoitettu aikaisemmin tai sijoiteta samanaikaisesti muita jätteitä, ja koska se ei ole toteuttanut toimenpiteitä sellaisen jätteen poistamiseksi, jota aluetta koskeva lupa ei kata, mikä on luokiteltava lainvastaiseksi sijoittamiseksi
1)

Olisiko käsillä olevan oikeudenkäyntimenettelyn valittajilla ollut epäilyksittä oikeus nostaa omissa nimissään SEUT 263 artiklan nojalla unionin yleisessä tuomioistuimessa kanne, jossa vaaditaan täytäntöönpanoasetuksen N:o 610/2010 (1) kumoamista siltä osin kuin sillä on sisällytetty LTTE [Liberation Tigers of Tamil Eelam] asetuksen N:o 2580/2001 (2) 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun luetteloon, muun muassa Euroopan unionin perusoikeuskirjan (3) 47 artikla huomioon ottaen?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 175/24

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Liettua) on esittänyt 17.3.2014 – Sveda UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(Asia C-126/14)

2014/C 175/29

Oikeudenkäyntikieli: liettua

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Sveda UAB

Vastapuoli: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Muu osapuoli: Klaipėdos apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

Ennakkoratkaisukysymys

Voidaanko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 168 artiklaa tulkita siten, että verovelvollisella on oikeus vähentää ostoihin sisältyvä arvonlisävero, jonka se on maksanut nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaisten liiketoimintaan tarkoitettujen sellaisten tuotantotavaroiden tuotannosta tai hankinnasta, jotka i) on tarkoitettu suoraan asetettavaksi veloituksetta yleisön käyttöön mutta joita ii) voidaan pitää keinona houkutella kävijöitä paikkaan, jossa verovelvollinen suunnittelee luovuttavansa tavaroita ja/tai suorittavansa palveluja osana liiketoimintaansa?

(1) EUVL L 347, s. 1.
1)

Onko kuudennen direktiivin (1) 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohtaa tulkittava niin, ettei kuudennen direktiivin 5 artiklan 7 kohdan a alakohdassa tarkoitetun luovutuksen, joka on käsillä olevassa tapauksessa kiinteän omaisuuden käyttöön oikeuttavan esineoikeuden perustaminen, osalta veron perusteeseen lasketa mukaan maapohjan tai muiden tarveaineiden tai materiaalien, joista verovelvollinen on maksanut arvonlisäveroa, omakustannushintaa? Onko tämä toisin, jos verovelvollinen on vähentänyt tämän arvonlisäveron kansallisen oikeuden säännösten perusteella – olivatpa ne tältä osin kuudennen direktiivin vastaisia tai eivät – kyseisen hankinnan osalta?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 142/13

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 6.2.2014 – Hauptzollamt Hannover v. Amazon EU Sàrl

(Asia C-58/14)

2014/C 142/16

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Vastaaja ja Revision-menettelyn valittaja: Hauptzollamt Hannover

Kantaja ja Revision-menettelyn vastapuoli: Amazon EU Sàrl

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko yhdistetyn nimikkeistön (1) alanimikkeen 8543 7010 tavaran kuvaus ymmärrettävä siten, että kyseiseen alanimikkeeseen on luokiteltava vain sellaiset laitteet, joissa on pelkästään kääntämis- tai sanakirjatoiminnot?

2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: Onko yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 8543 7010 luokiteltava myös laitteet, joiden osalta kääntämis- tai sanakirjatoiminnot ovat toissijaisia niiden päätoimintoon (tässä tapauksessa lukutoiminto) nähden?

(1) Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 5.10.2010 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 861/2010 (EUVL L 284, s. 1).
1)

Katsooko unionin tuomioistuin, että julkisia hankintoja koskeva unionin oikeus on — käsiteltävässä asiassa, jossa on kyse kilpailuttamattomista sopimuksista sekä vapaata kilpailua, syrjintäkieltoa, avoimuutta ja suhteellisuutta koskevista yleisistä periaatteista — esteenä kansalliselle säännökselle, jossa sallitaan se, että sairaankuljetuspalveluja koskevat hankintasopimukset tehdään suoraan sellaisen vapaaehtoisjärjestön kanssa, jonka toiminta perustuu pääasiassa vastikkeettomaan työhön, kun kulukorvausta on pidettävä aitona;