90.

Kaiken edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Fővárosi Törvényszékin esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti: 1) Vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/95/EU 14 artiklan 4 kohdan a alakohtaa ja 17 artiklan 1 kohdan d alakohtaa sekä kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU 23 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan b alakohtaa, luettuina yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa ja oikeutta hyvään hallintoon koskevan unionin oikeuden yleisen periaatteen valossa, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa yhtäältä ei sallita henkilön, johon kohdistuu kansainvälisen suojelun poistamista tai epäämistä koskeva päätös, joka perustuu siihen, että kyseinen henkilö on vaaraksi kansalliselle turvallisuudelle, tai hänen neuvonantajansa tutustua vähintään ja poikkeuksetta kyseisen päätöksen perustana olevien tietojen olennaiseen sisältöön, ja toisaalta ei ylipäätään sallita kyseisen henkilön tai hänen neuvonantajansa käyttää tällaisia tietoja hallintomenettelyssä ja sen jälkeen tarvittaessa tuomioistuinmenettelyssä. Tietojen olennaisen sisällön, joka on toimitettava henkilölle, jolta on päätetty poistaa tai evätä kansainvälinen suojelu sillä perusteella, että hän on vaaraksi kansalliselle turvallisuudelle, on mahdollistettava se, että kyseinen henkilö saa tietää pääasialliset teot ja menettelyt, joihin hänen väitetään syyllistyneen, ottaen kuitenkin samalla asianmukaisesti huomioon tarve suojella näytön luottamuksellisuutta. 2) Direktiivin 2011/95 4 artiklan 3 kohtaa, 14 artiklan 4 kohdan a alakohtaa ja 17 artiklan 1 kohdan d alakohtaa sekä direktiivin 2013/32 4 artiklan 1 ja 2 kohtaa, 10 artiklan 2 ja 3 kohtaa, 11 artiklan 2 kohtaa, 45 artiklan 1 ja 3 kohtaa ja 46 artiklan 1 kohtaa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan ja oikeutta hyvään hallintoon koskevan unionin oikeuden yleisen periaatteen valossa, on tulkittava siten, että ne ovat on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaisesti määrittävän viranomaisen on hylättävä kansainvälistä suojelua koskeva hakemus tai poistettava aiemmin myönnetty suojelu, kun kansalliseen turvallisuuteen liittyviin kysymyksiin erikoistuneet asiantuntijaviranomaiset, joihin ei sovelleta näillä direktiiveillä vahvistettuja sääntöjä, ovat perustelemattomassa lausunnossa todenneet kyseisen henkilön olevan vaaraksi kansalliselle turvallisuudelle. 3) Direktiivin 2011/95 17 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että määrittävä viranomainen voi toissijaista suojelua koskevan hakemuksen arvioinnin yhteydessä ottaa huomioon tässä säännöksessä tarkoitetun poissulkemisperusteen, vaikka tämä poissulkemisperuste olisi ollut niiden viranomaisten tiedossa, jotka olivat aiemmin päättäneet asianomaiselle henkilölle myönnettävästä kansainvälisestä suojelusta.