ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 429/9

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nederlandstalige Rechtbank van Koophandel Brussel (Belgia) on esittänyt 5.10.2015 – Uber Belgium BVBA v. Taxi Radio Bruxellois NV, muina osapuolina Uber NV ym.

(Asia C-526/15)

(2015/C 429/13)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Nederlandstalige Rechtbank van Koophandel Brussel

Pääasian asianosaiset

Takaisinsaantikanteen kantaja: Uber Belgium BVBA

Vastaaja: Taxi Radio Bruxellois NV

Muut osapuolet: Uber NV ym., Brussels Hoofdstedelijk Gewest, Belgische Federatie van Taxis ja Nationale Groepering van Ondernemingen met Taxi- en Locatievoertuigen met Chauffeur VZW

Ennakkoratkaisukysymys

Onko suhteellisuusperiaatetta, joka on vahvistettu SEU 5 artiklassa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan (1) 52 artiklan 1 kohdassa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 15, 16 ja 17 artiklan sekä SEUT 28 ja SEUT 56 artiklan kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä taksipalveluista ja ajoneuvojen vuokraamisesta kuljettajineen 27.4.1995 annetussa Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalueen asetuksessa vahvistetun kaltaiselle sääntelylle, kun tämä ymmärretään siten, että käsitettä ”taksipalvelut” on sovellettava myös palkkiotta toimiviin yksityisiin kuljettajiin, jotka tarjoavat ridesharingia (kimppakuljetuksia) siten, että he ottavat vastaan kuljetustilauksia, joita heille tarjotaan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden yritysten Uber BV ym:iden tarjoaman software-sovelluksen välityksin?

(1) EYVL 2000, C 364, s. 1.
1)

Onko unionin oikeuden säännöksiä ja erityisesti direktiivin 2001/14/EY (1) 30 artiklan 1 kohdan ensimmäistä virkettä, 2 ja 3 kohtaa, 5 kohdan ensimmäistä alakohtaa ja 6 kohtaa tulkittava siten, että rautateiden infrastruktuurin käyttömaksuja, joista on sovittu tai jotka on määritetty rataverkon haltijan ja hakijan välisessä puitesopimuksessa, ei voida vaatia takaisin, mikäli maksujen palauttamista ei vaadita kansallisessa sääntelyelimessä käytäväksi säädetyssä menettelyssä ja vastaavissa tuomioistuinmenettelyissä, joissa sääntelyelimen asianomaiset päätökset on tutkittu?
3)

Onko jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisten lentoliikennesopimusten neuvottelemisesta ja täytäntöönpanosta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/2004 (EUVL L 195, oikaisu EUVL L 204) 5 artikla esteenä sille, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 49 artiklassa tarkoitetun ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä vahvistetun sijoittautumiskriteerin täyttymistä arvioitaessa edellytetään muun muassa sitä, että sellaisen yhteisön lentoyhtiön, jonka päätoimipaikka on jäsenvaltiossa A, laivueen vähintään kahdesta lentokoneesta muodostuvan osan asemapaikka on jäsenvaltiossa B?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 381/24

Valitus, jonka Espanjan kuningaskunta on tehnyt 23.9.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-561/13, Espanja v. komissio, 15.7.2015 antamasta tuomiosta

(Asia C-506/15 P)

(2015/C 381/26)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: M. A. Sampol Pucurull)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

— Valitus on joka tapauksessa hyväksyttävä ja unionin yleisen tuomioistuimen 15.7.2015 asiassa T-561/13 antama tuomio kumottava osittain

— riidanalainen päätös on kumottava siltä osin kuin sillä jätettiin unionin rahoituksen ulkopuolelle Espanjan kuningaskunnan Galician alueen maaseudun kehittämisohjelmassa 2007–2013 luonnonhaittakorvauksina maksama 7 57 968,97 euron määrä (toimenpiteet 211 ja 212)

— vastaaja on joka tapauksessa velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste: Espanjan kuningaskunta väittää ensimmäisellä valitusperusteellaan, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se ei arvioinut viran puolesta olennaisen menettelymääräyksen rikkomista, johon Euroopan komissio syyllistyi, koska se ei tehnyt riidanalaista päätöstä kohtuullisessa ajassa.

Toinen valitusperuste: Toinen valitusperuste koskee sitä, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen rikkomalla maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteitä koskevien tarkastusmenettelyjen ja täydentävien ehtojen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 7.12.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1975/2006 (1) 10 ja 14 artiklaa sekä yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 (2) 35 artiklaa, koska se katsoi, että Espanjan viranomaisilla oli kyseisten artikloiden perusteella velvollisuus laskea eläimet paikan päällä tehtävien tarkastusten yhteydessä.

(1) EUVL L 368, s. 74.

(2) EUVL L 141, s. 18.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 381/17

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 24.8.2015 – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Italsempione – Spedizioni Internazionali SpA

(Asia C-450/15)

(2015/C 381/20)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

Vastapuoli: Italsempione – Spedizioni Internazionali SpA

Ennakkoratkaisukysymys

Onko suhteellisuusperiaate, jonka on toimittava ohjenuorana seuraamusten suuruuden määrittämismenettelyssä – kuten vahvistetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 49 artiklassa – esteenä asetuksen N:o 1/2003 (1) 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan tulkinnalle, sellaisena kuin Euroopan komissio on sen vahvistanut sakkojen laskennassa käytettävissä suuntaviivoissa (2006/C 2[10]/02), sekä tulkintaan liittyvälle myös kansalliselle soveltamiskäytännölle, joiden mukaan kilpailua rajoittavia kartelleja koskevaa kieltoa rikkoneille yrityksille määrättävä seuraamus lasketaan soveltamalla perusmäärään kohdistettavia seikkoja, jotka saadaan laskemalla erinäiset tekijät, jotka on otettava huomioon unionin lainsäädännön mukaisesti, ja joka tapauksessa ennen kymmentä prosenttia liikevaihdosta vastaavaan osuuteen vähentämistä, kun vaarana on, että lieventävien seikkojen soveltaminen perusmäärään osoittautuu täysin epätarkoituksenmukaiseksi keinoksi räätälöidä seuraamukset, joita koskevat seikat on sitä vastoin määrätty jo ennakolta mukauttamalla maksettava määrä kunkin konkreettisen tapauksen erityispiirteiden perusteella?

(1) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 337/9

Valitus, jonka Stichting Woonpunt ym. on tehnyt 29.7.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-203/12 RENV, Stichting Woonpunt ym. v. Euroopan komissio, 12.5.2015 antamasta tuomiosta

(Asia C-415/15 P)

(2015/C 337/11)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Asianosaiset

Valittajat: Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, voorheen Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (edustajat: asianajaja P. Glazener ja yliopiston opettaja L. Hancher)

Muut osapuolet: Euroopan komissio, Belgian kuningaskunta, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN)

Vaatimukset

— [unionin yleisen tuomioistuimen seitsemännen jaoston asiassa T-203/10 (RENV) 12.5.2015 antama] määräys on kumottava tässä valituksessa esitettyjen valitusperusteiden perusteella kokonaisuudessaan tai osaksi

— asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen unionin tuomioistuimen oikeudellisen kannan mukaisen uuden ratkaisun antamista varten

— komissio on velvoitettava korvaamaan tästä oikeudenkäynnistä aiheutuvat sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä oikeudenkäynnistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut unionin oikeutta, arvioinut relevantit tosiseikat virheellisesti ja perustellut määräyksen riittämättömästi, koska se totesi, että kantajien kanneperusteet kohdistuivat tosiasiassa 17 artiklan perusteella lähetettyyn kirjeeseen ja ettei unionin yleisen tuomioistuimen harjoittama valvonta voi ulottua siihen. Unionin yleiseltä tuomioistuimelta jää tämän johdosta huomaamatta, että SEUT 108 artiklan 1 kohdan mukaan määräyksen oikeusvaikutusten on oltava oikeutettuja sen johdosta, että aikaisempi tilanne ei soveltunut yhteen perustamissopimuksen kanssa. Unionin yleinen tuomioistuin tulkitsee virheellisesti TF1-tuomiota kun se johtaa siitä, että sen valituksenalaisen määräyksen osalta suorittaman tarkastelun on rajoituttava koskemaan sitä kysymystä, oliko komissio arvioinut oikein olemassa olevan tukiohjelman, sellaisena kuin se oli muutettuna Alankomaiden vastattaviksi ottamilla velvoitteilla, yhteensoveltuvuuden.

Toisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut unionin oikeutta, arvioinut relevantit tosiseikat virheellisesti ja perustellut määräyksen riittämättömästi, koska se totesi, ettei se voinut harjoittaa valvontaa komission ehdottamien aiheellisten toimenpiteiden osalta, koska ne olivat vain ehdotuksia ja aiheellisista toimenpiteistä tulee sitovia vasta sen jälkeen kun Alankomaiden viranomaiset ovat hyväksyneet ne.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 311/25

Valitus, jonka Hitachi Chemical Europe GmbH ja Polynt SpA ovat tehneet 30.6.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-135/13, Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA ja Sitre Srl v. Euroopan kemikaalivirasto (ECHA), 30.4.2015 antamasta tuomiosta

(Asia C-324/15 P)

(2015/C 311/31)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittajat: Hitachi Chemical Europe GmbH ja Polynt SpA (edustaja: avocat C. Mereu)

Muut osapuolet: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA), Sitre Srl, REACh ChemAdvice GmbH, New Japan Chemical, Alankomaiden kuningaskunta ja Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin

— kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-135/13 antaman tuomion ja

— kumoaa riidanalaisen päätöksen tai vaihtoehtoisesti palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta se ratkaisee valittajien kumoamisvaatimuksen, ja

— velvoittaa vastapuolen vastaamaan kaikista näiden menettelyjen kuluista, mukaan lukien unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittajat väittävät, että hylkäämällä niiden vaatimuksen riidanalaisen päätöksen kumoamisesta unionin yleinen tuomioistuin rikkoi yhteisön oikeutta. Erityisesti valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin teki useita virheitä perusteluissaan ja valittajien tilanteeseen sovellettavan lainsäädännön tulkinnassa. Tämä johti siihen, että unionin yleinen tuomioistuin teki seuraavat oikeudelliset virheet:

— Unionin yleinen tuomioistuin teki ristiriitaisia ja virheellisiä toteamuksia tarpeesta ottaa huomioon riskinarviointi REACH (1) 57 artiklan f kohdan mukaisesti, mikä johti tuon kohdan virheelliseen tulkintaan.

— Unionin yleinen tuomioistuin teki ristiriitaisia toteamuksia ja otti lähtökohdaksi ohjeiden asemaa ja painoarvoa koskevan vakiintuneen oikeuskäytännön tulkitessaan sitä, mitä REACH 57 artiklan f kohdassa tarkoitetaan ”vastaavalla tavalla huolta aiheuttavilla aineilla”.

— Unionin yleisen tuomioistuimen virheellinen nojautuminen REACH 60 artiklan 2 kohtaan johti riittämättömään perusteluun.

— Unionin yleinen tuomioistuin sovelsi väärää säädöstä, kun se hylkäsi työntekijöiden ja kuluttajien altistumiseen liittyvät väitteet, ja tulkitsi tällä tavoin virheellisesti 57 artiklan f kohtaa.

Näillä perusteilla valittajat vaativat, että unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-135/13 antama tuomio ja riidanalainen päätös on kumottava.

(1) Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006 (EUVL L 396, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 320/15

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 29.6.2015 – Google Ireland Limited ja Google Italy Srl v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

(Asia C-322/15)

(2015/C 320/21)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Google Ireland Limited ja Google Italy Srl

Vastaaja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

Ennakkoratkaisukysymys

Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 56 artikla esteenä Autorità di garanzia delle Telecomunicazionin riidanalaisen päätöksen nro 397/13/CONS ja sellaisten siihen liittyvien kansallisen lain säännösten, sellaisina kuin kyseinen viranomainen on niitä tulkinnut, soveltamiselle, joissa asetetaan vaatimus, joka koskee kattavan järjestelmään liittyvän taloudellista tilannetta koskevan ilmoituksen laatimista (joka on välttämättä tehtävä Italian kirjanpitosäännösten mukaisesti) italialaisiin kuluttajiin kohdistuvasta taloudellisesta toiminnasta, jota on perusteltu kilpailun turvaamisella mutta joka liittyy vääjäämättä saman viranomaisen muihin ja rajatumpiin lakisääteisiin tehtäviin eli kyseessä olevan alan moniarvoisuuden turvaamiseen ja jonka piirissä ovat sellaiset toimijat, jotka eivät kuitenkaan kuulu kyseistä alaa säätelevän kansallisen lainsäädännön (Testo Unico dei Servizi di Media Audiovisivi e Radiofonici) soveltamisalaan, ja käsiteltävässä asiassa erityisesti sellainen italialainen toimija, joka ainoastaan tarjoaa palveluja samaan konserniin kuuluvalle Irlannin oikeuden mukaan perustetulle yritykselle, ja viimeksi mainittuun viitaten toimija, jonka kotipaikka ei ole Italiassa ja joka ei harjoita siellä mitään toimintaa työntekijöitä palkkaamalla, eli onko kyseessä perussopimuksen 56 artiklan vastainen palvelujen vapaata tarjontaa Euroopan unionissa rajoittava toimenpide?
1)

Jotta voitaisiin täyttää asianmukaisesti syrjintäkiellon vaatimukset, sellaisina kuin ne asetetaan työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 492/2011 (1) 7 artiklan 2 kohdassa, luettuna yhdessä SEUT 45 artiklan 2 kohdan kanssa, arvioitaessa tosiasiallisen liitynnän astetta ulkomailla asuvan opiskelijan, joka hakee taloudellista tukea korkeakouluopintoihin, ja Luxemburgin – jäsenvaltion, jossa rajatyöntekijä on toiminut palkattuna työntekijänä tai itsenäisenä ammatinharjoittajana korkeakouluopintoihin myönnettävästä valtion taloudellisesta tuesta 22.6.2000 annetun lain 2 bis §:ssä, sellaisena kuin se on lisättynä 19.7.2013 annetulla lailla Euroopan unionin tuomioistuimen 20.6.2013 antaman tuomion (asia C-20/12) (2) välittömänä seurauksena, tarkoitetulla tavalla – yhteiskunnan tai työmarkkinoiden välillä, — onko katsottava, että edellytys, jonka mukaan asianomaisen opiskelijan on oltava asianomaisen rajatyöntekijän ”lapsi”, tarkoittaa, että opiskelijan on oltava rajatyöntekijän sellainen ensimmäisen asteen jälkeläinen suoraan etenevässä polvessa, jonka asema lapsena suhteessa hänen vanhempaansa on oikeudellisesti vahvistettu, siten, että pääpaino on vahvistetussa opiskelijan ja rajatyöntekijän välisessä lapsi-vanhempisuhteessa, jonka oletetaan olevan edellä mainitun liitynnän taustalla, vai — onko painotettava sitä, että rajatyöntekijä osallistuu edelleen opiskelijan elatukseen, vaikka heidän välillään ei välttämättä ole oikeudellista lapsi-vanhempisuhdetta, erityisesti osoittamalla riittävä yhteiselämään perustuva suhde, joka yhdistää rajatyöntekijän toiseen opiskelijan vanhemmista, johon opiskelijalla on oikeudellisesti vahvistettu lapsi-vanhempisuhde?
1)

Voiko portugalilainen tuomioistuin, jossa käsitellään toisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa asuvaa kansalaista vastaan nostettua siviilioikeudellista kannetta ja joka on määrännyt kyseisessä asiassa tiedoksiannon suoritettavaksi mainitulle kansalaiselle kirjattuna kirjeenä, johon on liitetty saantitodistus, pitää mainitun asetuksen (1) ja sen taustalla olevien periaatteiden perusteella, kun saantitodistusta ei ole palautettu, kyseistä tiedoksiantoa suoritettuna kirjeen vastaanottajan asuinvaltion postilaitoksen antaman sellaisen asiakirjan perusteella, joka vahvistaa, että saantitodistusta käyttäen lähetetty kirjattu kirje on toimitettu vastaanottajalle?
1)

Käsittääkö yhdistetyn nimikkeistön (tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen [ETY] N:o 2658/87 (1) liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 4.10.2013 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella [EU] N:o 1001/2013 (2), oleva toinen osa) 93 ryhmän 1 huomautuksen c alakohdan poikkeuksen sanamuoto ”panssaroidut taisteluajoneuvot (nimike 8710)” myös ”niiden osat”?
II

a) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Onko asetuksen (EY) N:o 261/2004 10 artiklan 2 kohtaa, tarkasteltuna yhdessä sen 2 artiklan f alakohdan kanssa, tulkittava edelleen siten, että ”lipun hinta” on määrä, jonka matkustaja on maksanut kaikista lipussa mainituista lennoista myös, kun sijoittaminen alempaan matkustusluokkaan tapahtui vain yhdellä lennolla? b) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: Onko sen määrän arvioimiseksi, joka on asetuksen (EY) N:o 261/2004 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti palautuksen perustana otettava huomioon lentoyhtiön julkaisema hinta kuljetuksesta varatussa matkustusluokassa matkan siltä osalta, jota sijoittaminen varattua alempaan matkustusluokkaan koski, vai onko laskettava lennon sen osan pituuden, jota sijoittaminen alempaan matkustusluokkaan koski, suhde lennon kokonaispituuteen ja kerrottava se lennon kokonaishinnalla?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 279/18

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakia) on esittänyt 27.5.2015 – Lesoochranárske zoskupenie VLK v. Obvodný úrad Trenčín

(Asia C-243/15)

(2015/C 279/22)

Oikeudenkäyntikieli: slovakki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Najvyšší súd Slovenskej republiky

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Lesoochranárske zoskupenie VLK

Vastaaja: Obvodný úrad Trenčín

Muu osapuoli: Biely potok, a.s.

Ennakkoratkaisukysymys

Onko mahdollista taata Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistettu oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen siinä tapauksessa, että oletetaan loukatun oikeutta korkeatasoiseen ympäristönsuojeluun, sellaisena kuin se on toteutettu edellytyksillä, jotka Euroopan unioni on vahvistanut pääsääntöisesti luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/43/ETY, (1) ja erityisesti [oikeutta] auttaa hankkimaan kansalaisten mielipide hankkeesta, jolla voisi olla merkittäviä vaikutuksia erityisten suojelutoimien alueiden eurooppalaiseen ekologiseen verkostoon NATURA 2000:een, sekä oikeuksia, joihin valittaja, joka on voittoa tavoittelematon järjestö, joka toimii kansallisella tasolla ympäristönsuojelussa, vetoaa tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan yleissopimuksen 9 artiklassa tarkoitetulla tavalla niissä rajoissa, jotka on asetettu asiassa C-240/09, 8.3.2011 annetussa Euroopan unionin tuomioistuimen tuomiossa, myös silloin, jos kansallinen tuomioistuin päättää tuomioistuimen tutkinnan riidassa, joka koskee sellaisen päätöksen tutkimista, jolla evätään [kyseiseltä järjestöltä] asianosaisasema hallinnollisessa menettelyssä, joka koskee luvan antamista, kuten on tapahtunut nyt käsiteltävässä asiassa, ja kehottaa [kyseistä järjestöä] nostamaan kanteen siitä, että sitä ei ole otettu huomioon kyseisessä hallinnollisessa menettelyssä?

(1) EYVL L 206, s. 7.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 254/3

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 23.4.2015 – TSI GmbH v. Hauptzollamt Aachen

(Asia C-183/15)

(2015/C 254/04)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Düsseldorf

Pääasian asianosaiset

Kantaja: TSI GmbH

Vastaaja: Hauptzollamt Aachen

Ennakkoratkaisukysymys

Onko tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (1) liitteessä I olevaa yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se on muutettuna 19.9.2008 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1031/2008 (2), tulkittava siten, että tässä päätöksessä tarkemmin kuvatun kaltaiset aerodynaamiset ultravioletti-hiukkasmittauslaitteet ja kädessä pidettävät hiukkaslaskijat on luokiteltava alanimikkeeseen 9027 10 10?

(1) EYVL L 256, s. 1.

(2) Tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 19.9.2008 annettu komission asetus (EY) N:o 1031/2008 (EUVL L 291, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 236/28

Valitus, jonka Puolan tasavalta on tehnyt 6.5.2015 unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-257/13, Puola v. komissio, 25.2.2015 antamasta tuomiosta

(Asia C-210/15 P)

(2015/C 236/38)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Asianosaiset

Valittaja: Puolan tasavalta (asiamies: pełnomocnik B. Majczyna)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

— Euroopan unionin tuomioistuimen asiassa T-257/13, Puola v. komissio, 25.2.2015 antama tuomio on kumottava kokonaisuudessaan.

— kumoaa 26.2.2013 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen 2013/123/EU (joka on annettu tiedoksi numerolla C(2013) 981) ja jolla suljetaan Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle tiettyjä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) (1) maksamia menoja, siltä osin kuin Puolan tasavallan hyväksymän maksajaviraston käyttämät 2 8 7 63 238,60 euron ja 5 6 88 440,96 euron määrät suljetaan Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle.

— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut kummassakin oikeusasteessa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Puolan tasavalta moittii unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut asetuksen N:o 1257/1999 11 artiklan 1 kohtaa ja asetuksen N:o 1698/2005 23 artiklan 2 kohtaa virheellisesti siltä osin kuin se on katsonut, että varhaiseläkkeen myöntämisedellytys oli se, että maatilan luovuttaja on harjoittanut maataloutta kaupallisessa tarkoituksessa ennen maatilan luovutusta, kun taas mainituissa säännöksissä säädetään yhtäältä, että kyseisen tahon on pitänyt harjoittaa maataloustoimintaa (kaupallisessa tai ei-kaupallisessa tarkoituksessa) kymmenen vuoden ajan ennen toiminnan luovuttamista ja, toisaalta, maatilan luovuttajalle asetettua kieltoa harjoittaa maataloustoimintaa kaupallisessa tarkoituksessa maatilan luovutuksen jälkeen.

Puolan tasavallan mukaan unionin oikeudessa ei säädetä vaatimuksesta, joka liittyisi siihen, että toiminnan luovuttamista edeltävänä ajanjaksona on harjoitettu maataloustoimintaa kaupallisessa tarkoituksessa. Asetuksen N:o 1257/1999 11 artiklan 1 kohdassa ja asetuksen N:o 1698/2005 23 artiklan 2 kohdassa säädetään, että asianomaisen henkilön on pitänyt harjoittaa maataloutta maataloustoiminnan luovuttamista edeltäneen kymmenen vuoden ajan, mutta että kyseinen toiminta voi mainittuna ajanjaksona olla luonteeltaan kaupallista tai ei-kaupallista. Sen lisäksi mainituissa säännöksissä kielletään maatilan luovuttajaa harjoittamasta maataloustoimintaa kaupallisessa tarkoituksessa maatilan luovutuksen jälkeen.

(1) EUVL L 67, s. 20.