Asia T-132/01

Euroalliages ym.

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Polkumyynti — Päätös lopettaa päätökseen tulevien toimenpiteiden uudelleentarkastelu — Yhteisön etu — Kumoamiskanne”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (laajennettu toinen jaosto) 8.7.2003 II-2367

Tuomion tiivistelmä

Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 384/96 9 artiklan 4 kohdassa ja 21 artiklassa säädetty yhteisön etua koskeva edellytys on otettava huomioon myös silloin, kun kyseessä on tarkastelu, jonka yhteydessä päätetään sellaisen toimen jatkamisesta, jonka voimassaolo on päättymässä. Vaikka perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdassa ei ole nimenomaista mainintaa yhteisön edusta edellytyksenä päätökseen tulevan toimenpiteen jatkamiselle, kyseisen artiklan 5 ja 9 kohdasta voidaan päätellä, että edellytykset päätökseen tulevan toimenpiteen jatkamiseksi ovat asianmukaisin muutoksin samat kuin uusien toimenpiteiden käyttöönottamisen edellytykset. Tästä seuraa, että perusasetuksessa ei myönnetä valituksen tekijänä olevalle yhteisön tuotannonalalle oikeutta suojatoimenpiteiden käyttöönottamiselle, vaikka polkumyynnin ja vahingon olemassaolo olisikin osoitettu. Yhteisön tuotannonalalla ei myöskään ole oikeutta sellaisen toimenpiteen jatkamiseen, jonka voimassaolo on päättymässä, vaikka polkumyynnin ja vahingon jatkumisen ja toistumisen todennäköisyys on todettu. Tämänkaltaisia toimenpiteitä voidaan nimittäin ottaa käyttöön tai niiden voimassaoloa voidaan jatkaa vain, jos perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdan ja 21 artiklan mukaisesti on lisäksi todettu, että ne ovat perusteltuja yhteisön edun kannalta. (ks. 38—42 ja 44 kohta)

Polkumyynnin perusasetuksen N:o 384/96 21 artiklan mukaisesti tapahtuva yhteisön edun arviointi edellyttää niiden todennäköisten seurausten arviointia, joita suunniteltujen toimenpiteiden soveltamisella ja soveltamatta jättämisellä voi olla yhteisön tuotannonalan edulle ja muille kyseessä oleville eduille, muun muassa kyseisessä artiklassa mainittujen eri osapuolten eduille. Tämä arviointi edellyttää tulevia seikkoja koskeville olettamuksille perustuvaa ennustetta, jossa arvioidaan monitahoisia taloudellisia tilanteita. Lisäksi yhteisön edun arviointi edellyttää eri osapuolten, joita asia koskee, etujen vertailua yleisen edun kanssa ja on siis seurausta talouspoliittisesta valinnasta. Tältä osin 21 artiklan 1 kohdan viimeisessä virkkeessä, jonka mukaan viranomaiset voivat olla soveltamatta toimenpiteitä, jos ne ”voivat selkeästi päätellä, että näiden toimenpiteiden soveltaminen ei ole yhteisön edun mukaista”, asetetaan muun muassa komissiolle velvollisuus tehdä tämä etujen vertailu avoimeksi ja perustella päätelmänsä esittämällä päätöksen tosiasiaperusteet sekä ne oikeudelliset pohdinnat, joilla komissio on tehnyt kyseisen päätöksen. Komission on siis perusteltava arviointinsa riittävän täsmällisesti ja yksityiskohtaisesti, jotta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on mahdollista tehokkaasti valvoa tätä määrittelyä. Näissä olosuhteissa silloin kun yhteisöjen tuomioistuinten käsiteltävänä on komission sellaista päätöstä koskeva kumoamiskanne, jolla päätetään polkumyynnin vastainen menettely yhteisön etuun liittyvistä syistä, niiden tehtävänä on valvoa sitä, että menettelyä koskevia sääntöjä on noudatettu, että riitautetun valinnan perustaksi hyväksytyt tosiseikat pitävät asiallisesti paikkansa, että näiden tosiseikkojen arvioinnissa ei ole tapahtunut oikeudellista virhettä tai ilmeistä arviointivirhettä ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin. Sen sijaan yhteisöjen tuomioistuinten asiana ei ole korvata omalla arvioinnillaan tämän valinnan tekemisessä toimivaltaisten toimielinten arviointia. (ks. 47—50 kohta)

Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 384/96 21 artiklan 2 kohdan säännösten tarkoitus on muun muassa määritellä edellytykset, joiden täyttyessä komissiolla on velvollisuus ottaa huomioon tässä samassa kohdassa mainittujen asianomaisten osapuolten toimittamat tiedot. Näissä säännöksissä ei sen sijaan pyritä kieltämään komissiota ottamasta huomioon muita seikkoja, jotka voivat olla merkityksellisiä yhteisön edun arviointia varten ja joita ei ole saatettu sen tietoon perusasetuksen 21 artiklassa säädettyjen menettelytapojen mukaisesti. Komission tehtävänä on nimittäin määritellä mahdollisimman objektiivisesti, onko suojatoimenpide yhteisön edun mukainen. Tältä osin komissiolla on paitsi oikeus, myös velvollisuus suorittaa kokonaisvaltainen arviointi niillä markkinoilla vallitsevasta tilanteesta, joita toimenpiteet koskevat, ja muista markkinoista, joihin nämä toimenpiteet vaikuttavat. Tämä edellyttää, että komissio voi ottaa huomioon jokaisen seikan, jolla voi olla merkitystä sen suorittamassa arvioinnissa riippumatta siitä, mihin se perustuu ja edellyttäen, että seikan edustavuudesta ja luotettavuudesta voidaan varmistua. (ks. 53 ja 54 kohta)

Yhteisön edun arvioinnissa merkityksellisten etujen uusi vertailu sen määrittämistä varten, voidaanko polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden voimassaoloa jatkaa sen viiden vuoden ajanjakson jälkeen, jonka ajaksi ne on annettu, ei ole tarpeellinen ainoastaan silloin kun toimenpiteiden vaikutukset käyttäjiin ovat erityisen kielteiset tai kun kyseiset markkinat ovat kehittyneet toimenpiteiden soveltamisen aikana eri tavalla kuin toimenpiteiden käyttöönottamisen hetkellä oli arvioitu. Vaikka toimenpiteillä on täysin toimielinten suunnitelmien mukaiset vaikutukset, kyseessä olevia eri etuja on alun perin vertailtu siinä tarkoituksessa, että toimenpiteet ovat voimassa rajallisen ajan. Tällä alkuperäisellä vertailulla ei määritelmän mukaisesti ole enää suoraa merkitystä silloin, kun päätetään toimenpiteiden jatkamisesta alun perin tarkoitettua ajanjaksoa pidemmälle ajalle. (ks. 58 kohta)

Komission laaja harkintavalta arvioida yhteisön etua päätökseen tulevien toimenpiteiden uudelleentarkastelumenettelyssä koskee myös seikkoja, jotka se ottaa huomioon arvioidakseen toimenpiteiden vaikutuksia yhteisön tuotannonalaan ja muihin ryhmiin, joiden eduilla on merkitystä yhteisön edun arvioinnissa. Tältä osin komission näkökantaa, jonka mukaan sillä, että tilannetta vertaillaan päätökseen tulevien toimenpiteiden soveltamisen aikana aikaisemman tilanteen kanssa, on merkitystä komission suorittamaa yhteisön edun arviointia varten, ei voida määritellä ilmeisen virheelliseksi. Aikaisempien, mukaan lukien toimenpiteiden käyttöönottamista edeltäneeseen ajanjaksoon liittyvien seikkojen täydellinen arviointi vain vahvistaa yhteisön edun prospektiivista arviota, joka komission on tarkastelun yhteydessä tehtävä. (ks. 67 ja 68 kohta)

Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 384/96 21 artiklan 2—5 kohdan säännöksissä asetetaan komissiolle velvollisuus ottaa huomioon asianomaisten osapuolten toimittamat tiedot niissä vahvistetuin edellytyksin, mutta niissä ei pyritä kieltämään komissiota ottamasta huomioon muita merkityksellisiä seikkoja, vaikka niitä ei ole saatettu sen tietoon säädettyjen menettelytapojen mukaisesti. Tästä seuraa, että komissio ei toimi lainvastaisella tavalla lähettäessään kyselylomakkeita käyttäjille ja niiden yhdistyksille, vaikka sitä ei 21 artiklassa siihen nimenomaisesti valtuutetakaan. Käytäntö lähettää tämänkaltaisia kyselylomakkeita on nimittäin hyvän hallinnon periaatteiden ja perusasetuksen 21 artiklan 2 kohdan mukainen. Koska vastaavien kyselylomakkeiden lähettämistä nimenomaisesti koskevia säännöksiä ei ole olemassa, komissiolla on harkintavalta kyselylomakkeiden lähettämisen tarkoituksenmukaisuuden suhteen, vastaanottajien valinnan suhteen ja siihen liittyvien menettelytapojen suhteen. Komissio voi tämän harkintavallan nojalla myös valita sopivan ajankohdan kyselylomakkeiden lähettämiselle ja ottaa tai olla ottamatta huomioon kyselylomakkeisiin sen jälkeen, kun komission vahvistama määräaika on päättynyt, toimitetut vastaukset. (ks. 78—81 kohta)

Polkumyynniltä suojautumisessa komissiolle tietoja toimittaneiden käyttäjien ilmoitusten edustavuus yhteisön edun arvioimiseksi ei riipu kyseisten käyttäjien lukumäärästä ja markkinaosuuksista. Sen määrittelemistä varten, edustavatko rajallisen määrän yrityksiä toimittamat tiedot kyseistä alaa, on pikemminkin tärkeää tietää, muodostavatko nämä yritykset tyypillisen otannan tämän alan eri toimijoiden luokista. (ks. 90 kohta)

Asiakirjan luottamuksellinen tai sisäinen luonne — kuten komission neuvoa-antavalle komitealle polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 384/96 21 artiklan 5 kohdan mukaisesti toimittaman asiakirjan osalta — ei ole ehdoton este sille, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin määrää sen esitettäväksi asian selvittämistoimena. Yhteisön tuomioistuimissa käytävän menettelyn yhteydessä toimielinten sisäisiä asiakirjoja ei kuitenkaan saateta kantajien tietoon, elleivät käsiteltävänä olevan asian erityiset olosuhteet sitä edellytä sellaisten painavien syiden perusteella, jotka kantajien on esitettävä. (ks. 94 kohta)

Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 384/96 21 artiklan 7 kohtaa ei voida tulkita siten, että siinä kielletään komissiolta käyttäjien näkökannan huomioonottaminen, eikä siten, että tämän huomioonottamisen edellytyksenä on käyttäjien näkökantoja tukevien todisteiden esittäminen. Mainitussa säännöksessä määritellään edellytykset, joiden täyttyessä asianomaiset osapuolet voivat vedota oikeuteen saada toimittamansa tiedot huomioon otetuiksi, mutta sen tarkoituksena ei ole rajoittaa seikkoja, jotka toimielimet voivat ottaa huomioon yhteisön edun arvioimista varten. (ks. 104 ja 105 kohta)

Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 6 artiklan 6 kohtaa — jossa säädetään sellaisten kokousten järjestämisestä, joissa kuullaan asianosaisia, joiden edut ovat keskenään ristiriidassa — ei sovelleta kyseisen asetuksen 21 artiklan 6 kohdan mukaisen yhteisön etujen tarkastelun yhteydessä. Mainitun 21 artiklan 3,4 ja 6 kohdassa myönnetään noissa kohdissa mainituille asianosaisille erityinen oikeus tulla kuulluiksi yhteisön edusta, ja kyseiset säännökset ovat näin ollen erityisiä menettelysäännöksiä, joilla taataan täysin mainittujen asianosaisten oikeus tulla kuulluiksi ja joiden rinnalla ei ole tarpeellista soveltaa perusasetuksen 6 artiklan 6 kohdan säännöksiä. (ks. 117, 118 ja 121 kohta)