ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Asia C-75/08

The Queen,

Christopher Mellorin hakemuksesta,

vastaan

Secretary of State for Communities and Local Government

(Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Direktiivi 85/337/ETY — Hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi — Velvollisuus julkistaa hankkeen ympäristövaikutusten arvioinnin tekemättä jättämistä koskevan päätöksen perustelut”

Julkisasiamies J. Kokottin ratkaisuehdotus 22.1.2009 I ‐ 3801

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 30.4.2009 I ‐ 3815

Tuomion tiivistelmä

Ympäristö – Tiettyjen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi – Direktiivi 85/337

(Neuvoston direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, 4 artikla ja liite II)

Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, 4 artiklaa on tulkittava siten, että siinä ei edellytetä, että päätöksen, jossa todetaan, että kyseisen direktiivin liitteessä II tarkoitetun hankkeen ympäristövaikutusten arviointi ei ole välttämätön, on itsessään sisällettävä ne syyt, joiden perusteella toimivaltainen viranomainen päätti, ettei arviointi ollut välttämätön. Jos kuitenkin henkilö, jota asia koskee, esittää tätä koskevan pyynnön, toimivaltaisella hallintoviranomaisella on velvollisuus ilmoittaa hänelle ne perustelut, joiden nojalla kyseinen päätös tehtiin, tai antaa merkitykselliset tiedot ja asiakirjat vastauksena esitettyyn pyyntöön.

Jos jäsenvaltion päätöksessä olla tekemättä kyseisen direktiivin liitteessä II tarkoitetusta hankkeesta ympäristövaikutusten arviointia kyseisen direktiivin 5–10 artiklan mukaisesti ilmoitetaan ne perustelut, joihin se perustuu, kyseinen päätös on riittävästi perusteltu, kun niiden, joita asia koskee, on päätökseen sisältyvien perustelujen ja heidän tietoonsa jo saatettujen seikkojen sekä mahdollisesti niiden tarvittavien lisätietojen, jotka kansallisella toimivaltaisella viranomaisella on velvollisuus antaa pyydettäessä, avulla mahdollista arvioida, onko kyseinen päätöksen riitauttaminen tarkoituksenmukaista.

(ks. 61 ja 66 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta)
Asia C-19/08

Migrationsverket

vastaan

Edgar Petrosian ym.

(Kammarrätten i Stockholm, Migrationsöverdomstolenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Oikeus turvapaikkaan — Asetus (EY) N:o 343/2003 — Jäsenvaltion toimesta tapahtuva sellaisen turvapaikanhakijan, jonka hakemus on hylätty ja joka oleskelee toisessa jäsenvaltiossa, jossa hän on esittänyt uuden turvapaikkahakemuksen, takaisinotto — Turvapaikanhakijan siirron täytäntöönpanoa koskevan määräajan alkaminen — Siirtomenettely, josta on tehty valitus, jolla voi olla lykkäävä vaikutus”

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 29.1.2009 I ‐ 497

Tuomion tiivistelmä

Viisumi-, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka – Turvapaikkapolitiikka – Perusteet ja menettelyt, joiden mukaisesti määritetään kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio – Asetus N:o 343/2003

(Neuvoston asetuksen N:o 343/2003 20 artiklan 1 kohdan d alakohta ja 2 kohta)

Turvapaikanhakijan siirtoa koskevassa menettelyssä niiden perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta, joiden mukaisesti määritetään kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio, annetun asetuksen N:o 343/2003 20 artiklan 1 kohdan d alakohtaa ja 2 kohtaa on kyseisten säännösten tehokkaan vaikutuksen säilyttämiseksi kyseistä artiklaa tulkittava siten, että kun pyynnön esittäneen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan muutoksenhaulla on lykkäävä vaikutus, siirron täytäntöönpanon määräaika ei ala kulua vielä siitä tuomioistuimen väliaikaisesta päätöksestä lukien, jolla siirtomenettelyn täytäntöönpanoa lykätään, vaan vasta siitä tuomioistuimen päätöksestä lukien, jolla siirtomenettelyä koskeva asiaratkaisu tehdään ja joka ei enää voi estää täytäntöönpanoa. Kun otetaan huomioon tarkoitus, joka määräajan vahvistamisella jäsenvaltioille on, tästä seuraa, että määräajan alkamisajankohta on määritettävä siten, että jäsenvaltioilla on käytettävissään kuuden kuukauden määräaika, joka niiden oletetaan hyödyntävän täysimääräisesti siirron toteuttamisen menettelytapojen vahvistamiseksi.

(ks. 44, 46 ja 53 kohta sekä tuomiolauselma)
67

Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut, että neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, ja koska neuvosto on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Mainitun artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan, joka on asiassa väliintulijana, on vastattava omista oikeudenkäyntikuluistaan.
62

Tämä ratkaisu on lisäksi yhteensopiva asetuksen N:o 261/2004 johdanto-osan 15 perustelukappaleen kanssa. Kuten tämän tuomion 43 kohdassa on todettu, on näet katsottava, että lainsäätäjä on tällä perustelukappaleella myös liittänyt pitkäaikaisen viivästymisen käsitteen korvausta koskevaan oikeuteen. On todettava, että tämä käsite vastaa viivästymistä, johon lainsäätäjä on liittänyt tietyt oikeudelliset seuraukset. Koska asetuksen 6 artiklassa jo todetaan tällaiset oikeudelliset seuraukset tiettyjen kaksi tuntia viivästyneiden lentojen tilanteessa, asetuksen johdanto-osan 15 perustelukappale kattaa väistämättä vähintään kolme tuntia kestäneet viivästykset.
9

BGB:n 346 §:n, jonka otsikkona on ”Sopimuksen purkamisen vaikutukset”, 1–3 momentissa säädetään seuraavaa: ”(1) Jos jompikumpi sopimuspuolista on varannut sopimuksessa itselleen oikeuden kaupan purkamiseen tai oikeus kaupan purkamiseen on lain nojalla olemassa, kaupan purkamisen yhteydessä on palautettava saadut suoritukset ja luovutettava saatu hyöty. (2) Palauttamisen tai luovuttamisen sijasta velallinen on velvollinen suorittamaan korvauksen, 1. jos palauttaminen tai luovuttaminen on mahdotonta saadun suorituksen luonteen vuoksi, 2. jos hän on käyttänyt, luovuttanut, turmellut, muokannut tai muuttanut saamaansa tavaraa, tai 3. jos saatu tavara on turmeltunut tai hävinnyt; tavaran ohjeiden mukaisesta käytöstä johtuvaa kulumista ei oteta kuitenkaan huomioon. Mikäli sopimuksessa määrätään vastikkeesta, sen on oltava korvausta koskevan laskelman perustana; jos on korvattava lainatun tavaran käytöstä saadun edun arvo, voidaan osoittaa, että käytöstä saadun edun arvo oli pienempi. (3) Korvausvelvollisuutta ei ole, 1. jos purkamiseen oikeuttava virhe ilmeni vasta tavaran muokkaamisen tai muuttamisen aikana, 2. siltä osin kuin turmeltuminen tai häviäminen johtuu velkojasta tai vahinko olisi tapahtunut samalla tavoin myös tavaran ollessa hänen hallussaan, 3. jos, silloin kun on olemassa lakiin perustuva purkamisoikeus, turmeltuminen tai häviäminen on tapahtunut purkamiseen oikeutetun luona, vaikka tämä on noudattanut kaikkea sitä huolellisuutta, jota jokaisen on noudatettava omissa asioissaan. Jäljelle jäävä perusteeton etu on palautettava.”
1)

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14.7.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92, sellaisena kuin se on muutettuna annetulla asetuksella (EY) N:o 2796/2000, 3 artiklan 1 kohtaa ja 13 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että elintarvikkeen nimitystä, joka sisältää maantieteellisen viittauksen ja jonka rekisteröimistä suojatuksi alkuperänimitykseksi tai suojatuksi maantieteelliseksi merkinnäksi on haettu, ei tule katsoa yleisnimeksi odotettaessa sitä, että kansalliset viranomaiset mahdollisesti toimittavat rekisteröintihakemuksen komissiolle. Nimityksen ei voida olettaa olevan luonteeltaan yleisnimi asetuksessa N:o 2081/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2796/2000, tarkoitetulla tavalla niin kauan kuin komissio ei ole lausunut nimityksen rekisteröintihakemuksesta ja tarpeen vaatiessa hylännyt hakemusta sillä erityisellä perusteella, että mainitusta nimityksestä on tullut yleisnimi.
51

Näin ollen on todettava, että Italian tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 2001/23 mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa lain nro 428/1990 47 §:n 5 ja 6 momentin säännökset lain nro 675/1977 2 §:n 5 momentin c kohdassa tarkoitetun ”kriisitilan” osalta sillä tavalla, ettei sellaisia oikeuksia, jotka työntekijöille tunnustetaan direktiivin 2001/23 3 artiklan 1, 3 ja 4 kohdassa ja 4 artiklassa, taata sellaisen yrityksen luovutuksen yhteydessä, jonka on todettu olevan kriisitilassa.
51

Toiseksi jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen keston osalta on palautettava mieleen, että vaikka EY 228 artiklassa ei täsmennetä sitä määräaikaa, jonka kuluessa tuomio on pantava täytäntöön, on kuitenkin selvää, että tämä täytäntöönpano on aloitettava välittömästi ja saatettava loppuun niin pian kuin mahdollista (ks. asia 131/84, komissio v. Italia, tuomio 6.11.1985, Kok., s. 3531, 7 kohta).
9

Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen 12.1.2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 70/2001 (EYVL L 10, s. 33) 4 artiklan 6 kohdan b ja c alakohdassa säädetään, että ”investointihankkeen on johdettava kyseisen laitoksen työntekijöiden nettomäärän lisääntymiseen viimeisen 12 kuukauden keskiarvoon verrattuna” ja että ”luodut työpaikat on säilytettävä vähintään viiden vuoden ajan”.
1)

Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 19.12.2005 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2083/2005, mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tarvittavia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä pannakseen täytäntöön tai pannakseen täydellisesti ja/tai asianmukaisesti täytäntöön kyseisen direktiivin 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan, luettuna yhdessä direktiivin liitteen I kanssa, 9 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen ja 8 kohdan a alakohdan i ja iii alakohdan, 23 artiklan 2 kohdan, 30 artiklan 2–4 kohdan, 31 artiklan 1 kohdan c alakohdan, 38 artiklan 1 kohdan, 43 artiklan ensimmäisen kohdan d alakohdan, 44 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan ja 3 ja 4 kohdan, 46 artiklan ensimmäisen kohdan, 48 artiklan 2 kohdan f alakohdan, 55 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan d ja e alakohdan ja 3 kohdan, 67 artiklan 2 kohdan toisen ja kolmannen alakohdan, 68 artiklan a alakohdan ensimmäisen alakohdan, 72 artiklan ja 74 artiklan 1 kohdan.
Kumoamiskanne – Asetusten (EY) N:o 894/97, (EY) N:o 812/2004 ja (EY) N:o 2187/2005 muuttamisesta ajoverkkojen osalta 28.6.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 809/2007 (EUVL L 182, s. 1) kumoaminen – Ajoverkon käsite – Vakautettujen verkkojen, kuten thonaille-verkon, sisällyttäminen ajoverkon käsitteeseen – Perusteluvelvollisuuden rikkominen sekä suhteellisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen
1)

Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 29 artiklan 1 kohtaa ja 3 kohdan a alakohtaa sekä tietyistä asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna annetulla komission asetuksella (EY) N:o 444/2002, 145 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että silloin, kun tavaroissa on näiden tavaroiden vapaaseen liikkeeseen luovuttamisen jälkeen havaittuja sellaisia viallisuuksia, joiden on kuitenkin osoitettu olleen olemassa ennen sitä ja jotka johtavat sopimukseen perustuvan vastuuvelvollisuuden perusteella myyjä-valmistajan ostajan hyväksi myöhemmin suorittamiin korvauksiin, jotka vastaavat ostajan omien jälleenmyyjien ostajalta laskuttamia korjauskustannuksia, tällaiset korvaukset saattavat alentaa näiden tavaroiden kauppa-arvoa ja siten niiden tullausarvoa, joka ilmoitettiin myyjä-valmistajan sekä ostajan välillä alun perin sovitun hinnan perusteella.
1)

Portugalin tasavalta ei ole noudattanut yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 2 artiklan, 6 artiklan 2 kohdan sekä 9–11 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on kieltäytynyt maksamasta Euroopan yhteisöjen komissiolle viivästyskorkoa sillä perusteella, että omat varat on maksettu liian myöhään TIR-järjestelmässä.
34

Edellä esitetty huomioon ottaen esitettyyn kysymykseen on vastattava, että se, että jäsenvaltion tuomioistuin antaa määräyksen, jonka tarkoitus on kieltää henkilöä aloittamasta tai jatkamasta oikeudenkäyntiä toisen jäsenvaltion tuomioistuimissa, sillä perusteella, että tällainen oikeudenkäynti on vastoin välityssopimusta, on asetuksen N:o 44/2001 vastaista.
12

La Royal Bank of Scotland haki muutosta tähän tuomioon Court of Sessionilta (Scotland). Tämä tuomioistuin katsoi, että riita-asian ratkaiseminen riippuu kuudennen direktiivin tulkinnasta ja että ennen asian ratkaisemista on asianmukaista pyytää yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin: ”1) Edellytetäänkö kuudennen arvonlisäverodirektiivin 77/388/ETY 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa, että 17 artiklan 5 kohdan mukainen verovelvollisen vähennyskelpoista veroa koskeva suhdeluku on määritettävä vuosiperusteella ja ilmaistava enintään seuraavaan suurempaan kokonaislukuun pyöristettynä prosenttilukuna, jolloin a) tämä suhdeluku on suhdeluku, joka on määritetty verovelvollisen toiminnan tietyn toimialan osalta 17 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan a tai b alakohdan mukaisesti; ja/tai b) tämä suhdeluku on suhdeluku, joka on määritetty verovelvollisen tavaroiden ja palvelujen täyden tai osittaisen käytön perusteella 17 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan c alakohdan mukaisesti; ja/tai c) tämä suhdeluku on suhdeluku, joka on määritetty jokaisen sellaisen tavaran tai palvelun osalta, jota verovelvollinen käyttää 17 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun liiketoimeen, 17 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan d alakohdan mukaisesti? 2) Sallitaanko kyseisessä 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa se, että jäsenvaltiot edellyttävät, että 17 artiklan 5 kohdan mukainen verovelvollisen vähennyskelpoista veroa koskeva suhdeluku pyöristetään muuhun lukuun kuin seuraavaan suurempaan kokonaislukuun?”
8

Vuoden 1992 tuloverolain, joka on konsolidoitu 10.4.1992 annetulla kuninkaallisella asetuksella (Moniteur belge 30.7.1992, s. 17120), 202 §:n pääasian tosiseikastoon sovellettavassa versiossa (jäljempänä CIR 1992) säädetään seuraavaa: ”1. Verokauden voitoista on myös vähennettävä, siltä osin kuin ne on sisällytetty veron määräytymisperusteeseen: 1) osingot, poikkeuksena tulot, jotka on saatu luovutettaessa yhtiölle sen omia osakkeita tai osuuksia tai yhtiön omaisuuden täyden ja osittaisen jakamisen yhteydessä – – 2. Yhtiöllä on oikeus vähentää 1 momentin 1 ja –– kohdassa tarkoitetut tulot vain, jos sillä on kyseisten tulojen maksamisesta päätettäessä tai tulojen maksuhetkellä vähintään 5 prosentin osuus tuloja jakavan yhtiön yhtiöpääomasta tai jos tämän osuuden arvo on vähintään 50 miljoonaa Belgian frangia. ––”
8

Se on kuvio- ja sanamerkkien, jotka esittävät pääosin kunniamerkkejä, haltija. Nämä tavaramerkit on rekisteröity Itävallan patenttiviraston tavaramerkkirekisteriin. Niiden suoja on alkanut 8.1.1996. Jokainen niistä on rekisteröity tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien rekisteröimistä varten koskevaan, 15.6.1957 tehtyyn Nizzan sopimukseen, sellaisena kuin se on tarkistettuna ja muutettuna, pohjautuvan luokituksen luokkaan 37, joka sisältää erityisesti huoltopalvelut, luokkaan 41, joka liittyy muun muassa kulttuuritoimintoihin, ja luokkaan 42 (josta on tullut luokka 45), joka sisältää erityisesti sosiaalipalvelut.
9

Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevassa 12 artiklassa säädetään seuraavaa: ”1. Viittaukset henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen tehtäväryhmien AST ja AD palkkaluokkiin 1 päivän toukokuuta 2004 ja 30 päivän huhtikuuta 2006 välisenä aikana ovat seuraavat: — AST 1–AST 4: C*1–C*2 ja B*3–B*4 — AD 5–AD 8: A*5–A*8 — AD 9, AD 10, AD 11, AD 12: A*9, A*10, A*11, A*12. 2. Henkilöstösääntöjen 5 artiklan 3 kohtaa ei sovelleta virkamiehiin, jotka on otettu palvelukseen ennen 1 päivää toukokuuta 2004 julkaistuista, kilpailujen perusteella laadituista soveltuvien hakijoiden luetteloista. 3. Ennen 1 päivää toukokuuta 2006 soveltuvien hakijoiden luetteloon otetut sekä 1 päivän toukokuuta 2004 ja 1 päivän toukokuuta 2006 välisenä aikana palvelukseen otetut virkamiehet luokitellaan: — kilpailuilmoituksessa julkaistuun palkkaluokkaan, kun luettelo on laadittu ura-aluetta A*, B* tai C* varten — seuraavan taulukon mukaisesti, kun luettelo on laadittu ura-aluetta A, LA, B tai C varten: Kilpailun ura-alue Palkkaluokka palvelukseen otettaessa A 8/LA 8 A *5 A 7/LA 7 ja A 6/LA 6 A *6 A 5/LA 5 ja A 4/LA 4 A *9 A 3/LA 3 A *12 A 2 A *14 A 1 A *15 B 5 ja B 4 B *3 B 3 ja B 2 B *4 C 5 ja C 4 C *1 C 3 ja C 2 C *2”
16

Ennakkoratkaisupyynnön mukaan Brutélé on kuntienvälinen osuuskunta, jonka jäseninä on kuntia ja yksi kuntayhtymä, jonka jäseninä on myös ainoastaan kuntia. Brutélén jäseninä ei voi olla yksityisiä henkilöitä. Sen hallituksessa on kuntia edustavia jäseniä (korkeintaan kolme yhdestä kunnasta), jotka nimittää osuuskunnan kokous, joka koostuu kuntien edustajista. Osuuskunnan hallituksen toimivalta on laajin.
a)

’tutkintotodistuksella’ koulutuksesta annettua yksittäistä asiakirjaa tai tällaisten asiakirjojen yhdistelmää: — jonka jäsenvaltion lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten mukaisesti asetettu toimivaltainen viranomainen on antanut, — jolla osoitetaan, että sen haltija on suorittanut: i) muun kuin direktiivin 89/48/ETY 1 artiklan a alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetun, vähintään yksivuotisen tai vastaavan pituisen osa-aikaisen keskiasteen jälkeisen koulutuksen, johon pääsemiseksi yleensä vaaditaan yliopistoon tai muuhun korkeampaan koulutukseen pääsyn edellyttämä keskiasteen koulutus, ja tarvittaessa suorittanut kyseisten keskiasteen jälkeisten opintojen lisäksi vaadittavan ammattiin perehdyttävän koulutuksen, ii) tai liitteessä C mainitun koulutuksen, ja — jolla osoitetaan, että sen haltijalla on ammattipätevyys ryhtyä harjoittamaan säänneltyä ammattia tai harjoittaa sitä kyseisessä jäsenvaltiossa, edellyttäen, että koulutus, joka todistetaan tällä asiakirjalla, on suoritettu pääosin yhteisössä tai yhteisön ulkopuolella oppilaitoksissa, joissa annetaan jäsenvaltion lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaista koulutusta, tai että sen haltijalla on kolmen vuoden ammattikokemus, mistä on sen jäsenvaltion antama todistus, joka on tunnustanut kolmannen maan koulutuksesta antaman asiakirjan. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun tutkintotodistukseen rinnastetaan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen antama koulutuksesta annettu yksittäinen asiakirja tai tällaisten asiakirjojen yhdistelmä, jos se on annettu yhteisössä suoritetusta koulutuksesta ja tuon jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on tunnustanut sen vastaavan tasoiseksi ja jos se antaa samat oikeudet ryhtyä harjoittamaan säänneltyä ammattia ja harjoittaa sitä tuossa jäsenvaltiossa.”
16

Holmqvist väitti ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa, että Jörgen Nilsson Åkeri och Spedition on harjoittanut toimintaa ainoastaan Ruotsissa, ja toissijaisesti, että vaikka kyseisen yhtiön katsottaisiin harjoittaneen toimintaa useissa jäsenvaltioissa, on katsottava, että hän on työskennellyt tavallisesti Ruotsissa. Holmqvist totesi ensinnäkin, että Jörgen Nilsson Åkeri och Speditionia hallinnoitiin yhtiön ainoasta toimistosta, joka sijaitsee Tjörnarpissa, jossa yhtiön ajoneuvohallit ja korjaamo myös sijaitsevat, ja että jokainen työjakso alkoi Ruotsista ja päättyi Ruotsiin. Holmqvist vetosi tämän jälkeen siihen, että toimipaikka tai kaupallinen läsnäolo muodostavat kriteerin, jonka perusteella määritellään se, missä maassa työntekijän on haettava palkkaturvakorvausta (asia C-117/96, Mosbæk, tuomio 17.9.1997, Kok. 1997, s. I-5017 ja asia C-198/98, Everson ja Barrass, tuomio 16.12.1999, Kok. 1999, s. I-8903). Holmqvist väitti lopuksi, että koska direktiivin 80/987 8 a artiklalla on välitön oikeusvaikutus, hänellä on palkkaturvaa koskevasta lainsäädännöstä riippumatta oikeus tähän turvaan Ruotsissa.
6

Direktiivin 96/62 7 artiklan otsikkona on ”Ilmanlaadun parantaminen – Yleiset vaatimukset”, ja siinä säädetään seuraavaa: ”1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen raja-arvojen noudattamisen. 2. Tämän direktiivin tavoitteiden saavuttamiseksi toteutettavissa toimenpiteissä: – – b) on oltava rikkomatta työterveyttä ja työturvallisuutta koskevaa yhteisön lainsäädäntöä, c) ei saa aiheuttaa merkittäviä haitallisia ympäristövaikutuksia muissa jäsenvaltioissa. 3. Jäsenvaltioiden on laadittava toimintasuunnitelmia, joista ilmenevät toimenpiteet, jotka on toteutettava lyhyellä aikavälillä raja-arvojen ja/tai varoituskynnysten ylittymisen uhatessa, kyseisen uhan vähentämiseksi ja sen keston lyhentämiseksi. Näissä suunnitelmissa voidaan määrätä tapauskohtaisesti valvontatoimista ja tarvittaessa sellaisten toimintojen keskeyttämisestä, moottoriajoneuvoliikenne mukaan lukien, jotka myötävaikuttavat raja-arvojen ylittymiseen.”
2

Tämä pyyntö on esitetty kahdessa asiassa, joissa asianosaisina ovat R. Howard ja B. Davidson (jäljempänä lääkärit) ja heidän ammatilliset edunvalvontajärjestönsä yhtiöt Medical Defence Union Ltd ja MDU Services Ltd (jäljempänä yhdessä MDU) ja joissa on kysymys sellaisen summan, joka kumpikin heistä voidaan velvoittaa suorittamaan vahingonkorvauksena sille terveydenhuoltoviranomaiselle (Health Board), jolle he työskentelevät, korvaamisesta tai sitä koskevasta maksuosuudesta sellaisen vahingonkorvauskanteen yhteydessä, jonka N. Hassett ja C. Doherty ovat nostaneet näitä samoja terveydenhuoltoviranomaisia vastaan ammattitoiminnassa tehdyn virheen johdosta.
43

Toiseksi EY 86 artiklan 1 kohdan soveltamisalan osalta on todettava, että kyseisessä artiklassa määrätään, että jäsenvaltiot eivät saa toteuttaa eivätkä pitää voimassa mitään toimenpidettä, joka koskee yrityksiä, joille ne myöntävät erityisoikeuksia tai yksinoikeuksia, ja joka on ristiriidassa kilpailua koskevien perustamissopimuksen määräysten kanssa. Tältä osin on todettava, että ELPAn kaltaista oikeushenkilöä, jolle on myönnetty toimivalta antaa puoltava lausunto moottoripyöräkilpailujen järjestämistä koskevista lupahakemuksista, on pidettävä yrityksenä, jolle kyseinen jäsenvaltio on myöntänyt EY 86 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja erityisoikeuksia.
33

Tältä osin on palautettava mieleen, että yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 39 artiklassa tarkoitetun ”työntekijän” käsitteellä on yhteisön oikeudessa oma merkityksensä, eikä tätä käsitettä pidä tulkita suppeasti. ”Työntekijänä” on pidettävä jokaista, joka tekee aitoa ja todellista työtä, eikä tällöin oteta huomioon sellaista työtä, joka on niin vähäistä, että sitä on pidettävä pelkästään toisarvoisena ja liitännäisenä. Kyseisen oikeuskäytännön mukaan työsuhteelle on ominaista se, että henkilö tekee tietyn ajanjakson ajan toiselle tämän johdon alaisena suorituksia vastiketta vastaan (ks. mm. asia 66/85, Lawrie-Blum, tuomio 3.7.1986, Kok. 1986, s. 2121, Kok. Ep. VIII, s. 387, 16 ja 17 kohta; asia C-138/02, Collins, tuomio 23.3.2004, Kok. 2004, s. I-2703, 26 kohta ja asia C-456/02, Trojani, tuomio 7.9.2004, Kok. 2004, s. I-7573, 15 kohta).