Asia C-593/14

Masco Denmark ApS

ja

Damixa ApS

vastaan

Skatteministeriet

(Vestre Landsretin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

Ennakkoratkaisupyyntö – Sijoittautumisvapaus – Alikapitalisoituja tytäryhtiöitä koskeva verolainsäädäntö – Lainan saaneen ulkomailla asuvan tytäryhtiön lainastaan maksamien korkojen sisällyttäminen lainan antaneen yhtiön verotettavaan tuloon – Lainan saaneen kotimaisen tytäryhtiön maksamien korkojen vapauttaminen verosta – Verotusvallan tasapuolinen jako jäsenvaltioiden kesken – Tarve torjua veronkiertoa

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.12.2016

Sijoittautumisvapaus – Verolainsäädäntö – Yhteisövero – Veronhuojennus – Kansallinen lainsäädäntö, jolla emoyhtiön verotettavaan tuloon sovelletaan verovapautusta maassa asuvan lainan saaneen tytäryhtiön maksamien sellaisten korkojen osalta, joita tällä ei ole ollut oikeutta vähentää – Kyseisen verovapautuksen sulkemista pois tilanteessa, jossa korot maksaa ulkomailla asuva lainan saanut tytäryhtiö, ei voida hyväksyä

(SEUT 49 ja SEUT 54 artikla)

SEUT 49 artiklaa, luettuna yhdessä SEUT 54 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jolla kyseisessä jäsenvaltiossa asuvalle yhtiölle myönnetään siellä asuvan tytäryhtiön maksamia korkoja koskeva verovapautus niiltä osin kuin tytäryhtiö ei ole voinut vähentää vastaavia korkomenoja alikapitalisointitapauksissa sovellettavien, koronvähennysoikeutta rajoittavien säännösten vuoksi mutta jolla suljetaan pois sen oman alikapitalisointia koskevan lainsäädännön soveltamisesta mahdollisesti johtuva vapautus, jos tytäryhtiö asuu toisessa jäsenvaltiossa.

Tällaisen edun epääminen kotimaiselta emoyhtiöltä toisessa jäsenvaltiossa asuvan tytäryhtiön sille maksamien sellaisten korkojen osalta, joita ei mainitun toisen jäsenvaltion alikapitalisointiin liittyvän lainsäädännön perusteella ole saatu vähentää kyseisen tytäryhtiön verotettavasta tulosta, on näet omiaan tekemään sijoittautumisvapauden käyttämisestä vähemmän houkuttelevaa emoyhtiön kannalta, ja sillä voidaan saada se luopumaan perustamasta tytäryhtiöitä muihin jäsenvaltioihin. Tällainen erilainen kohtelu, joka pääasiassa johtuu pelkästään emoyhtiön asuinjäsenvaltion säännöksistä, voidaan hyväksyä vain, jos se koskee tilanteita, jotka eivät ole objektiivisesti arvioituina toisiinsa rinnastettavissa, tai jos se on oikeutettu yleisen edun mukaisen pakottavan syyn vuoksi. Verovapautuksesta, joka on otettu käyttöön sen välttämiseksi, että maassa asuvia emoyhtiöitä verotettaisiin tytäryhtiöille myönnetyistä lainoista saaduista koroista, kun niiden tytäryhtiöt eivät voi kokonaan tai osittain vähentää näitä korkoja vastaavia menoja sellaisten säännösten vuoksi, joilla maksettujen korkojen vähennysoikeutta rajoitetaan alikapitalisointitilanteessa, seuraa, että yhtäältä sellaisen kotimaisen emoyhtiön tilanne, joka on myöntänyt lainan alikapitalisointia koskevien säännösten soveltamisalaan kuuluvalle kotimaiselle tytäryhtiölle, ja toisaalta sellaisen kotimaisen emoyhtiön tilanne, joka on myöntänyt lainan sellaiselle ulkomaiselle tytäryhtiölle, johon sovelletaan tällaisia säännöksiä siinä jäsenvaltiossa, jossa se asuu verotuksellisesti, ovat mainittuun tavoitteeseen nähden objektiivisesti arvioituina toisiinsa rinnastettavissa. Näissä kahdessa tilanteessa emoyhtiön saamat korkotulot saattavat nimittäin joutua taloudellisen kaksinkertaisen verotuksen tai ketjuverotuksen kohteeksi, mikä korkojen verovapautuksella pyritään välttämään.

Jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan pääasiassa tarkoitettua vapautusta sovelletaan pelkästään kotimaisen tytäryhtiön maksamiin korkoihin, on omiaan säilyttämään verotusvallan tasapainoisen jaon kyseisten jäsenvaltioiden välillä, sillä ilman kyseistä rajoitusta emoyhtiön asuinjäsenvaltio luopuisi keskinäisessä riippuvuussuhteessa olevien yhtiöiden mielensä mukaisesti tekemien valintojen vuoksi oikeudestaan verottaa korkoja, jotka kyseinen emoyhtiö on saanut tytäryhtiöiden asuinjäsenvaltion alikapitalisointia koskevien säännösten vuoksi. Sijoittautumisvapautta ei näin ollen voida ymmärtää siten, että jäsenvaltio olisi pakotettu laatimaan verosääntönsä jonkin toisen jäsenvaltion verosäännöt huomioon ottaen varmistaakseen kaikissa tilanteissa verotuksen, joka poistaa kaikki kansallisista verolainsäädännöistä johtuvat eroavuudet, koska päätökset, jotka yhtiö tekee kaupallisten rakenteiden sijoittamisesta ulkomaille, voivat tapauksen mukaan olla enemmän tai vähemmän edullisia tai epäedullisia tällaiselle yhtiölle. SEUT 49 artikla, luettuna yhdessä SEUT 54 artiklan kanssa, ei siis voi vaikuttaa siten, että lainan toisessa jäsenvaltiossa asuvalle tytäryhtiölleen myöntäneen emoyhtiön asuinjäsenvaltio velvoitettaisiin menemään pidemmälle kuin myöntämään vapautus kyseiselle emoyhtiölle niiden korkomenojen määrän osalta, joita tytäryhtiö ei voisi vähentää, jos sovellettaisiin emoyhtiön asuinjäsenvaltion alikapitalisointiin liittyviä säännöksiä.

Kun jäsenvaltiossa on voimassa järjestelmä ketjuverotuksen tai taloudellisen kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tai vähentämiseksi tapauksessa, jossa tässä jäsenvaltiossa asuvat yhtiöt jakavat osinkoja siellä asuville henkilöille, sen on kohdeltava vastaavalla tavalla ulkomailla asuvien yhtiöiden tässä jäsenvaltiossa asuville henkilöille jakamia osinkoja. Asiayhteydessä, joka liittyy jäsenvaltiossa asuvaan emoyhtiöön, jonka tytäryhtiö asuu toisessa jäsenvaltiossa, jossa sovelletaan alikapitalisointia koskevia ankarampia säännöksiä, sillä, että emoyhtiön asuinjäsenvaltio myöntää verovapautuksen kyseisen tytäryhtiön tälle emoyhtiölle maksamille koroille niiltä osin kuin tytäryhtiö ei olisi voinut vähentää niitä emoyhtiön asuinjäsenvaltion alikapitalisointia koskevien säännösten perusteella, ei vaarannettaisi verotusvallan tasapuolista jakoa, ja se olisi toimenpide, jolla sijoittautumisoikeutta rajoitettaisiin vähemmän kuin pääasiassa kyseessä olevalla lainsäädännöllä.

(ks. 27, 28, 30, 31, 38, 40–43 ja 47 kohta sekä tuomiolauselma)