Riittää, että komissio osoittaa asianomaisen yrityksen osallistuneen kokouksiin, joiden aikana on tehty kilpailunvastaisia sopimuksia, ilman että se olisi selvästi vastustanut niitä, jotta kyseisen yrityksen osallistuminen yhteistoimintajärjestelyyn voidaan osoittaa riittävällä tavalla. Jos osallistuminen tällaisiin kokouksiin on näytetty toteen, kyseisen yrityksen on esitettävä selvitystä siitä, että sen osallistumisella kyseisiin kokouksiin ei ollut kilpailua rajoittavaa tarkoitusta, osoittamalla ilmoittaneensa kilpailijoilleen, että sillä oli näihin kokouksiin osallistuessaan kilpailijoihin nähden eri näkemys. Myöskään se, että yritys ei noudata kokouksessa, jolla on kilpailunvastainen tavoite, sovittua, ei poista sen vastuuta kartelliin osallistumisesta, ellei se ole julkisesti sanoutunut irti siitä, mitä kokouksissa on sovittu. Sillä, että yritys ei ole osallistunut kaikkiin kartellin muodostaviin seikkoihin tai että sen osuus on ollut vähäinen niillä osa-alueilla, joihin se on osallistunut, on merkitystä ainoastaan kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta arvioitaessa ja mahdollisesti sakon määrää määritettäessä. Kun yritysten vastuu kilpailunvastaisista menettelytavoista johtuu komission mukaan siitä, että ne ovat osallistuneet kokouksiin, joiden kohteena ovat olleet tällaiset menettelytavat, unionin tuomioistuinten on varmistettava, että näillä yrityksillä on ollut sekä hallinnollisessa menettelyssä että niissä käydyssä oikeudenkäynnissä tilaisuus kumota näin tehdyt päätelmät ja tarvittaessa näyttää toteen seikkoja, jotka valottavat eri tavalla komission toteennäyttämiä seikkoja ja joiden nojalla voidaan korvata komission tosiasioille antama selitys toisella selityksellä.

Euroopan unionin perusoikeuskirjan 49 artiklan 3 kohdasta ilmenee, että rangaistus ei saa olla epäsuhteessa rikoksen vakavuuteen.

Kilpailusääntöjen rikkomisesta määrättävien sakkojen suuruutta määritettäessä on otettava huomioon kaikki tekijät, jotka voivat vaikuttaa SEUT 101 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdassa sisämarkkinoille soveltumattomiksi todettujen sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen vakavuuden arviointiin, kuten kunkin rikkomisen osapuolen käyttäytyminen ja se vaara, joka tällaisista kilpailusääntöjen rikkomisista aiheutuu unionin tavoitteiden toteuttamiselle. Samoin se, että yritys ei ole osallistunut kaikkiin kartellin muodostaviin seikkoihin tai että sen osuus on ollut vähäinen niillä osa-alueilla, joihin se on osallistunut, on otettava huomioon kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta arvioitaessa ja mahdollisesti sakkoa määritettäessä. Erityisesti kun kyse on yhtenä kokonaisuutena pidettävästä rikkomisesta sellaisen monitahoisen rikkomisen merkityksessä, johon on koottu yhteen useita sopimuksia ja yhdenmukaistettuja menettelytapoja eri markkinoilla, joilla kilpailusääntöjen rikkojat eivät ole kaikki läsnä tai voivat olla vain osittain tietoisia kokonaissuunnitelmasta, seuraamukset on vahvistettava tapauskohtaisesti kyseessä olevien yritysten menettelyn ja ominaispiirteiden perusteella. Tässä yhteydessä suhteellisuusperiaate edellyttää, että sakko vahvistetaan oikeassa suhteessa seikkoihin, jotka on otettava huomioon sekä rikkomisen objektiivisen vakavuuden arvioimiseksi sellaisenaan että sakotetun yrityksen rikkomiseen osallistumisen suhteellisen vakavuuden arvioimiseksi. Kun kyse on seuraamuksen määräämisestä kartelleihin liittyvän kilpailuoikeuden rikkomisen vuoksi, komission on varmistettava sakkojen yksilöllisyys rikkomiseen nähden ottaen huomioon kunkin rikkojan erityistilanne. Kilpailusääntöjen rikkojalla, jonka ei katsota olevan vastuussa yhtenä kokonaisuutena pidettävän rikkomisen tietyistä osista, ei ole voinut olla roolia näiden osien toimeen panemisessa. Koska sen osalta todettu rikkominen on laajuudeltaan rajoitettu, kilpailusääntöjen rikkominen on väistämättä vähemmän vakava kuin rikkominen, joka on luettu rikkomisen kaikkiin osiin osallistuneiden rikkojien syyksi.

Näin ollen suhteellisuusperiaate edellyttää erityisesti, että komission on sakon määrää laskiessaan otettava huomioon se, että yritys osallistui myyntiedustajan välityksellä ainoastaan yhteen yhtenä kokonaisuutena pidettävän rikkomisen osaan, eikä tämän osalta voida katsoa, kun yritys ei osallistunut kartellin eurooppalaiseen tasoon, että sekä tämän osallistumisen kohde että sen vaikutukset olisivat voineet ulottua yhden ainoan jäsenvaltion alueen ulkopuolelle. Kun tällaiselle yritykselle määrätään samansuuruinen sakko kuin se, joka sen olisi pitänyt maksaa, jos sen olisi katsottu olevan vastuussa osallistumisesta kaikkiin yhtenä kokonaisuutena pidettävän rikkomisen osiin, komission päätös on kumottava, koska komissio ei ottanut huomioon kyseessä olevan yrityksen tilanteen ominaispiirteitä. Tältä osin pelkästään se, että tämä yritys on saattanut tietää kartellin yleiseurooppalaisesta ulottuvuudesta, kun tällaista tietämystä ei ole osoitettu, ei voi riittää, jotta sakkoa laskettaessa otetaan huomioon näillä markkinoilla toteutetun myynnin arvo, kun ei ole osoitettu, että kyseinen yritys olisi toiminut niillä kilpailua rajoittavasti.

(ks. 408, 411–415, 437, 442–447 kohta)