Asia T-218/17

HF

vastaan

Euroopan parlamentti

Henkilöstö – Sopimussuhteiset toimihenkilöt – Henkilöstösääntöjen 24 artikla – Avustamispyyntö – Henkilöstösääntöjen 12 a artikla – Työpaikkakiusaaminen – Työpaikkakiusaamista ja sen ehkäisemistä työpaikalla käsittelevä neuvoa-antava komitea – Avustamispyynnön hylkäämistä koskeva päätös – Oikeus tulla kuulluksi – Kontradiktorinen periaate – Neuvoa-antavan komitean lausunnon ja todistajien kuulemisesta laadittujen pöytäkirjojen luovuttamisen epääminen – Hallinnollisen menettelyn kesto – Kohtuullinen aika

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (laajennettu ensimmäinen jaosto) 29.6.2018

Perusoikeuskirjan 48 artiklassa tarkoitettuun puolustautumisoikeuksien kunnioittamiseen voidaan vedota vain menettelyssä, jota käydään tiettyä henkilöä vastaan ja jonka päätteeksi voidaan tehdä hänelle vastainen päätös, jossa hallinto ottaa huomioon kyseiselle henkilölle vastaisia seikkoja. Hallinnollinen tutkintamenettely, joka aloitetaan virkamiehen tai toimihenkilön esitettyä henkilöstösääntöjen 24 artiklassa tarkoitetun avustamispyynnön virkamiehen tai toimihenkilön asemassa olevan kolmannen osapuolen sellaisten tekojen takia, joiden väitetään merkitsevän henkilöstösääntöjen 12 a artiklassa tarkoitettua työpaikkakiusaamista, aloitetaan kieltämättä avustamispyynnön tehneen virkamiehen tai toimihenkilön pyynnöstä mutta sitä ei voida pitää mainittua kolmatta osapuolta vastaan aloitettuna tutkintamenettelynä. Avustamispyynnön tekijän, joka esittää väitteitä kiusaamiseen liittyvistä tosiseikoista, tehtävänä on lähinnä yhteistyöllään edistää hallinnollisen tutkinnan moitteetonta kulkua, jotta tosiseikat voidaan vahvistaa. Näin ollen hallinnollisen viranomaisen noudattamassa menettelyssä, jossa se arvioi henkilöstösääntöjen 12 a artiklan rikkomiseen perustuvaa avustamispyyntöä, tämän pyynnön esittäjä ei voi vaatia perusoikeuskirjan 48 artiklassa tarkoitettujen puolustautumisoikeuksien kunnioittamista sellaisinaan eikä tässä yhteydessä kontradiktorisen periaatteen loukkaamisen perusteella. Avustamispyynnön esittäjällä on kuitenkin katsottava olevan oletettuna uhrina menettelyllisiä oikeuksia, jotka eroavat perusoikeuskirjan 48 artiklassa tarkoitetuista puolustautumisoikeuksista eivätkä ole yhtä laajat kuin nämä viimeksi mainitut oikeudet ja jotka ovat oikeastaan osa nykyisin perusoikeuskirjan 41 artiklassa määrättyä oikeutta hyvään hallintoon. Hyvää hallintoa koskevan oikeuden noudattamiseksi avustamispyynnön esittäjää on siis perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti kuultava tehokkaasti ennen kuin nimittävä viranomainen tai työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen tekee tämän avustamispyynnön hylkäämistä koskevan päätöksen. Tämä edellyttää, että asianomaista henkilöä kuullaan etukäteen niistä perusteista, joihin nimittävä viranomainen tai työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen aikoo vedota tämän pyynnön hylkäämisen tueksi. (ks. 66–68, 70 ja 74 kohta)

Hallinnollisen viranomaisen noudattamassa menettelyssä, jossa se arvioi henkilöstösääntöjen 12 a artiklan rikkomiseen perustuvaa avustamispyyntöä, oletettu kiusaaja ei voi vaatia perusoikeuskirjan 48 artiklassa tarkoitettujen puolustautumisoikeuksien kunnioittamista sellaisinaan eikä tässä yhteydessä kontradiktorisen periaatteen loukkaamisen perusteella. Oletettu kiusaaja nimittäin voidaan kieltämättä asettaa henkilökohtaisesti vastuuseen hallinnollisen tutkintamenettelyn käynnistämiseen johtaneessa avustamispyynnössä ja hän voi jo tässä vaiheessa joutua vastaamaan häntä vastaan esitettyihin syytöksiin, ja tällä perusteella häntä voidaan kuulla mahdollisesti useita kertoja tutkinnan yhteydessä. Vasta menettelyn myöhemmässä vaiheessa, jos oletettua kiusaajaa vastaan aloitetaan kurinpidollisia syytetoimia, tässä tapauksessa saattamalla asia kurinpitolautakunnan käsiteltäväksi, hän voi vedota perusoikeuskirjan 48 artiklassa tarkoitettuihin puolustautumisoikeuksiin ja erityisesti kontradiktoriseen periaatteeseen, ja on tähdennettävä, että henkilöstösäännöissä säädetään vain oikeudesta tulla kuulluksi siitä, onko kurinpitomenettelyn aloittaminen lähtökohtaisesti perusteltua ja että menettelystä tulee luonteeltaan kontradiktorinen vasta sen jälkeen, kun asia on saatettu kurinpitolautakunnan käsiteltäväksi. (ks. 68 ja 69 kohta)

Jollei tutkinnan kohteena olleiden ja siinä todistaneiden henkilöiden etujen suojaamisesta muuta johdu, missään henkilöstösääntöjen säännöksessä ei kielletä toimittamasta tutkinnan loppuraporttia kolmannelle osapuolelle, jolla on perusteltu intressi saada tutustua siihen, kuten henkilöstösääntöjen 24 artiklan nojalla pyynnön esittäneelle henkilölle hänen vedotessaan henkilöstösääntöjen 12 a artiklan rikkomiseen. Jos hallintoviranomainen päättää pyytää lausuntoa neuvoa-antavalta komitealta, jolle se antaa tehtäväksi hallinnollisen tutkinnan suorittamisen, ja ottaa avustamispyyntöä koskevassa päätöksessä huomioon tämän neuvoa-antavan komitean lausunnon, kyseinen lausunto, joka on neuvoa-antava ja josta voidaan laatia ei-luottamuksellinen versio poistamalla siitä todistajien tunnistetiedot, on avustamispyynnön esittäjän kuulluksi tulemista koskevan oikeuden nojalla lähtökohtaisesti saatettava viimeksi mainitun tietoon siitäkin huolimatta, ettei työpaikkakiusaamista koskevissa sisäisissä säännöissä määrätä tällaisesta tiedoksi antamisesta. (ks. 79 ja 80 kohta)

Kaikenlaista kiusaamista tai sukupuolista häirintää työpaikalla koskevan kiellon tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi hallinto voi lähtökohtaisesti määrätä, että niiden todistajien, jotka suostuvat kertomaan oman näkemyksensä väitettyyn työpaikkakiusaamistapaukseen liittyvistä riidanalaisista tosiseikoista, todistajanlausunnot on mahdollista pitää luottamuksellisina sekä suhteessa oletettuun kiusaajaan että oletettuun uhriin ainakin henkilöstösääntöjen 24 artiklassa tarkoitetun avustamispyynnön käsittelyssä noudatettavan menettelyn yhteydessä. Kun nimittäin yhtäältä otetaan huomioon, että yksi avustamispyyntöjen käsittelyn yhteydessä hallinnolle asetetuista tavoitteista on yksikön työrauhan palauttaminen, todistajanlausuntojen sisällön saattaminen sekä oletetun kiusaajan että oletetun uhrin tietoon voi vaarantaa tämän tavoitteen herättämällä uudelleen henkiin mahdollisia henkilöiden välisiä kaunoja yksikössä ja johtamalla tulevaisuudessa siihen, että henkilöt, jotka voisivat antaa merkittäviä todistajanlausuntoja, jättävät sen tekemättä. Toisaalta jos toimielin saa vapaaehtoisesti toimitettuja tietoja, joihin on liittynyt pyyntö tietolähteen henkilöllisyyden salaamiseksi, nämä tiedot vastaanottamaan suostuvan toimielimen on noudatettava tällaista ehtoa. Sama voi päteä silloin, kun virkamiehet tai toimihenkilöt suostuvat todistamaan, jotta hallinto voi selvittää avustamispyynnön kohteena olevat tosiseikat, mutta vaativat vastineena henkilöllisyytensä salaamista oletetulta kiusaajalta ja/tai oletetulta uhrilta, ja on korostettava, että vaikka heidän osallistumisensa on henkilöstösääntöjen näkökulmasta toivottavaa, he eivät välttämättä ole velvollisia avustamaan tutkinnassa antamalla todistajanlausuntonsa. Hallintoviranomainen ei loukannut perusoikeuskirjan 41 artiklassa tarkoitettua oikeutta tulla kuulluksi kieltäytyessään toimittamasta kantelun tekijälle todistajien kuulemisesta laadittuja pöytäkirjoja oikeudenkäyntiä edeltävässä vaiheessa. (ks. 83–85 ja 87 kohta)

Hallinnollisesta tutkinnasta vastaavalla yksiköllä, jonka on tutkittava sen käsiteltäväksi saatetut asiat oikeasuhteisesti, on laaja harkintavalta tutkinnan suorittamisessa ja erityisesti todistajien tekemän yhteistyön laadun ja hyödyllisyyden arvioinnissa. Neuvoa-antava komitea ei siis ole lainkaan velvollinen kutsumaan tutkinnan yhteydessä kuultaviksi kaikkia kantajan ehdottamia todistajia. Tältä osin vaikka toimielimen virkamiesten ja toimihenkilöiden on suotavaa avustaa hallinnollisessa tutkinnassa riippumatta siitä, ovatko he edelleen toimielimen palveluksessa vai eläkkeellä, he eivät henkilöstösääntöjen kannalta tarkasteltuna välttämättä ole velvollisia todistamaan neuvoa-antavan komitean kaltaisessa elimessä. (ks. 97, 99 ja 101 kohta)

Siltä osin kuin on kyse väitettyä työpaikkakiusaamista koskevasta tutkinnasta vastaavasta komiteasta, vaikka hallinnon ja henkilöstön edustajien nimittämien jäsenten määrä ei olekaan täysin tasasuhtainen, ensinnäkin parlamentin asiantuntijalääkärin mukanaolo neuvoa-antavassa komiteassa, toiseksi se, että asianomaisen toimielimen työpaikkakiusaamista koskevissa sisäisissä säännöissä määrätään, että neuvoa-antava komitea toimii täysin itsenäisesti ja riippumattomasti ja luottamuksellisesti, ja kolmanneksi se, että komitean päätöksenteko on luonteeltaan kollegiaalista, antavat riittävät takeet siitä, että mainitun komitean hallintoviranomaista varten muotoilema ja vahvistama lausunto on puolueeton ja objektiivinen. Tältä osin se, että neuvoa-antavan komitean puheenjohtaja on lisäksi henkilöstöasioiden pääosaston resurssiosaston henkilöstöresurssiyksikön päällikkö, ei merkitse, toisin kuin kantaja spekulatiivisesti väittää, että hän käyttää tai voi käyttää valtaa kaikkiin työntekijöihin ja siten neuvoa-antavan komitean ratkaisuihin samoin kuin todistajien antamien todistajanlausuntojen sisältöön nähden. (ks. 103 ja 104 kohta)