21

Koska Fővárosi Bíróság katsoo, että kyseessä olevaa tuotetta voidaan sovellettavien yhteisön direktiivien mukaisesti myydä kaikissa jäsenvaltioissa, se on päättänyt pääasian vastaajan vastaväitteiden johdosta lykätä asian ratkaisua ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Voidaanko – – direktiivin 1999/5 – – 8 artiklaa, joka koskee radio- ja telepäätelaitteiden (jäljempänä laitteet) vapaata liikkuvuutta, tulkita siten, että tällaisten laitteiden markkinoille saattamiselle ei voida asettaa lisävelvoitteita, kun liikkeelle laskettavat laitteet kuuluvat direktiivin soveltamisalaan ja kun valmistaja, jolla on kotipaikka jossakin toisessa jäsenvaltiossa, on varustanut laitteet CE-merkinnällä? 2) Voidaanko – – direktiivin 2001/95 – – 2 artiklan e ja f alakohdan säännöksiä tulkita markkinoille saattamista koskevien velvoitteiden kannalta siten, että laitteet yhdessä jäsenvaltiossa markkinoille saattanut toimija (joka ei ole osallistunut valmistukseen), jonka kotipaikka on muussa kuin tavaran tuottajan kotipaikan jäsenvaltiossa, voidaan myös katsoa tavaran tuottajaksi? 3) Voidaanko – – direktiivin 2001/95 – – 2 artiklan e alakohdan i, ii ja iii alakohdan ja sen f alakohdan säännöksiä tulkita siten, että toisessa jäsenvaltiossa valmistettujen laitteiden jakelija (joka ei ole sama kuin niiden tuottaja) voidaan velvoittaa laatimaan vaatimustenmukaisuutta koskeva vakuutus, johon on merkitty laitteiden toiminnalliset ja tekniset tiedot? 4) Onko – – direktiivin 2001/95 – – 2 artiklan e alakohdan i, ii ja iii alakohdan ja sen f alakohdan säännöksiä tulkittava siten, että yhdessä jäsenvaltiossa ainoastaan tavaran myynnistä vastaavaa toimijaa, jolla on kotipaikka tämän jäsenvaltion alueella, voidaan pitää myös myymiensä laitteiden tuottajana, kun tämän jakelijan toiminta ei vaikuta laitteiden turvallisuusominaisuuksiin? 5) Onko – – direktiivin 2001/95 – – 2 artiklan f alakohtaa tulkittava siten, että myös siinä tarkoitetulta jakelijalta voidaan vaatia niiden vaatimusten noudattamista, jotka on direktiivin perusteella asetettu ainoastaan sen 2 artiklan e alakohdassa tarkoitetulle tuottajalle, ja näin vaatia siltä esimerkiksi laitteiden toiminnallisten ja teknisten tekijöiden vaatimustenmukaisuutta koskevan vakuutuksen laatimista? 6) Voidaanko [asiassa 8/74, Dassonville, 11.7.1974 annetussa tuomiossa (Kok., s. 837, Kok. Ep. II, s. 349)] vahvistetun säännön soveltamisesta perustellusti poiketa EY 30 – – artiklan määräysten ja niin sanottujen pakottavien vaatimusten perusteella, kun otetaan samalla huomioon se, mitä vastaavuusperiaate ja vastavuoroisen tunnustamisen periaate edellyttävät? 7) Voidaanko EY 30 – – artiklaa tulkita siten, että millään muilla kuin siinä luetelluilla perusteilla ei voida rajoittaa kauttakuljetettavien tavaroiden kauppaa tai tuontia? 8) Vastaako CE-merkintä vastaavuusperiaatteen, vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen sekä EY 30 – – artiklan määräysten mukaisia edellytyksiä? 9) Voidaanko CE-merkintää tulkita siten, että kun on kyse tällä merkinnällä varustetuista laitteista, jäsenvaltiot eivät voi vedota minkään muiden teknisten standardien tai laatuvaatimusten soveltamiseen? 10) Voidaanko – – direktiivin 2001/95 – – 6 artiklan 1 kohdan sekä sen 8 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen säännöksiä tulkita siten, että tuottajaa, silloin kun se ei vastaa tuotteiden myynnistä, ja jakelijaa koskevat tavaroita myytäessä samat velvoitteet?”