FI Euroopan unionin virallinen lehti C 256/14

Valitus, jonka sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) on tehnyt 18.8.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-189/07, Frosch Touristik GmbH v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 3.6.2009 antamasta tuomiosta

(Asia C-332/09 P)

2009/C 256/27

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (SMHV) (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: B. Schmidt)

Muut osapuolet: Frosch Touristik GmbH, DSR touristik GmbH

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

— kumoaa valituksen kohteena olevan tuomion ja palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen

— velvoittaa muut osapuolet korvaamaan menettelystä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja yhteisöjen tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Tämä valitus koskee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiota, jolla kumottiin SMHV:n neljännen valituslautakunnan 22.3.2007 tekemä päätös. Kyseisellä päätöksellä valituslautakunta oli hylännyt vastapuolen valituksen mitättömyysosaston ratkaisusta, jolla julistettiin osittain mitättömäksi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”FLUGBÖRSE”. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan valituslautakunta oli soveltanut virheellisesti asetuksen (EY) N:o 40/94 (jäljempänä yhteisön tavaramerkkiasetus) 51 artiklan 1 kohdan a alakohtaa siltä osin kuin valituslautakunta oli sen tutkimiseksi, oliko tavaramerkin rekisteröinti tapahtunut vastoin yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklassa säädettyjä rekisteröinnin esteitä ja olisiko tavaramerkki tämän vuoksi tullut julistaa mitättömäksi, viitannut olosuhteisiin sekä yleisön käsitykseen tavaramerkistä hakemuksen jättämispäivän sijaan hetkellä, jolloin riidanalaisen tavaramerkin rekisteröinti oli tapahtunut. Valituksen kohteena olevan tuomion mukaan ainoa mitättömyysvaatimuksen tutkimisen kannalta ratkaiseva ajankohta on se, jolloin riidanalainen tavaramerkkihakemus on jätetty. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näkemyksensä tueksi viitannut lisäksi siihen argumenttiin, että vain tällaisella tulkinnalla voidaan välttää se, että todennäköisyys tavaramerkin rekisteröintikelpoisuuden menettämisestä kasvaa rekisteröintimenettelyn keston mukaan. Jälkikäteen vedottujen hylkäysperusteiden uuden tutkimisen yhteydessä tutkija saa ottaa huomioon rekisteröintihakemuksen jättämishetken jälkeiset olosuhteet pikemminkin vain silloin, jos johtopäätökset tukevat kyseisenä ajankohtana vallinnutta tilannetta.

Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti yhteisön tavaramerkkiasetuksen 51 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, koska se on katsonut tavaramerkin rekisteröintihakemuksen jättämishetken tutkimisen kannalta ainoaksi ratkaisevaksi ajankohdaksi. Tällainen suppea tulkinta ei ole valittajan mukaan sopusoinnussa säännöksen sanamuodon eikä myöskään sen tarkoituksen ja päämäärän sekä yhteisön tavaramerkkiasetuksen mukaisen suojan myöntämisjärjestelmän ja myönnetyn suojan peruuttamisen kanssa.

Yhteisön tavaramerkkiasetuksen 51 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään yhteisön tavaramerkin julistamisesta mitättömäksi, jos se ”on rekisteröity” yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan säännösten vastaisesti. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätelmä, jonka mukaan säännöksen tällaisella muotoilulla määritellään tyhjentävästi tilanteet, joissa tavaramerkin rekisteröinti voidaan evätä tai tavaramerkki voidaan julistaa mitättömäksi, ja ettei tämä päätelmä (myöskään) ole sidoksissa tutkimuksen ajankohtaan, on jo pelkästään säännöksen sanamuodon perusteella hylättävä. Koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole perustellut ratkaisuaan muilla tavoin, ei ole selvää, mitkä pohdinnat erityisesti ovat johtaneet sen päätelmään. Valittajan esittämä tulkinta, jonka mukaan ilmaisu ”on rekisteröity” merkitsee vähintäänkin ratkaisevaa ajankohtaa, on sen sijaan sanamuodon perusteella selvästi enemmän puolustettavissa.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valituksenalaisessa tuomiossa esittämää tulkintaa vastaan puhuu myös suoja-ajatus, joka on yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan ja 51 artiklan perustana ja jonka mukaisesti yleisen edun vastaiset rekisteröinnit olisi estettävä ensi tilassa, tai mikäli niitä kuitenkin tapahtuu, ne voitaisiin kumota. Vain tällä tavalla voidaan estää yhteisön tavaramerkkiasetuksen säännösten vastaiset tavaramerkin rekisteröinnit ja siten tämän säännöksen taustalla olevan yleisen edun huomioimatta jättäminen. Mikäli ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen näkemys olisi oikea, tavaramerkin hakija ei sitä paitsi saisi suojaa ainoastaan sellaisille tavaramerkeille, joille on rekisteröintihetkellä olemassa ehdoton rekisteröinnin este, vaan näitä tavaramerkkejä ei voitaisi niiden rekisteröinnin jälkeen myöskään enää kumota yhteisön tavaramerkkiasetuksen 51 artiklan nojalla siksi, että ne olivat hakemuksen jättämishetkellä rekisteröintikelpoisia ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei nimenomaisesti ottaisi huomioon muutoksia, jotka ovat tapahtuneet hakemuksen jättämishetken ja tavaramerkin rekisteröintihetken välillä. Tästä koituisi valittajan näkemyksen mukaan perusteetonta etua yksittäiselle toimijalle suhteessa suojattuun yleiseen etuun, mikä ei olisi sopusoinnussa yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan ja 51 artiklan suojelutarkoituksen kanssa.

Lopuksi on todettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen menettelyn kestosta esittämän argumentin osalta, että menettelyn kesto voi riippua hyvin monista tekijöistä, jotka eivät ole ainoastaan valittajan vaan myös hakijan itsensä vaikutuspiirissä tai ovat kolmansien ohjaamia, kuten yhteisön tavaramerkkiasetuksessa säädetyn ennen rekisteröintiä tapahtuvan väitemenettelyn tapauksessa. Myös ehdottomat rekisteröinnin esteet, joihin valittaja ei ole vaikuttanut eikä voi vaikuttaa, voivat esiintyä hyvin lyhytaikaisesti. Tällaisten ”satunnaisissa” tilanteissa vastakkain olevien intressien asianmukaisessa punninnassa yleiselle edulle olisi annettava etusija, etenkin kun hakija ei voi ennen rekisteröintiä ehdottomasti luottaa siihen, että hän lopulta myös saa hakemansa oikeuden suojaan. Näissä tilanteissa on siten asianmukaista ottaa rekisteröintiajankohtaan saakka tapahtuvat muutokset myös huomioon.

Edellä mainituilla perusteilla valituksen kohteena oleva ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio on näin ollen kumottava yhteisön tavaramerkkiasetuksen 51 artiklan rikkomisen vuoksi.