FI Euroopan unionin virallinen lehti C 100/15

Kanne 14.1.2010 — Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta

(Asia C-23/10)

2010/C 100/24

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamies: A. Caeiros)

Vastaaja: Portugalin tasavalta

Vaatimukset

— Unionin tuomioistuimen on todettava, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (1) 68 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen, asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (2) 290 a artiklan ja sen liitteen 38 b sekä asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 (3) ja asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1150/2000 (4) 2, 6, 9, 10 ja 11 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska sen tulliviranomaiset hyväksyvät systemaattisesti tulli-ilmoituksia tuoreiden banaanien luovuttamisesta vapaaseen liikkeeseen, vaikka ne tietävät tai niiden pitäisi kohtuudella tietää, että ilmoitettu paino ei vastaa banaanien todellista painoa, ja koska Portugalin viranomaiset eivät suorita tulojen menetystä vastaavia omia varoja viivästyskorkoineen;

— Portugalin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Asetuksen N:o 2454/93 290 b artiklassa säädetään seuraavaa: ”Tutkimukseen CN-koodiin 0803 00 19 kuuluvien banaanien nettomassan tarkastamiseksi tuonnissa on kuuluttava vähintään 10 prosenttia kutakin vuotta ja tullitoimipaikkaa koskevista ilmoituksista. Banaanien tutkimus on suoritettava silloin, kun banaanit luovutetaan vapaaseen liikkeeseen liitteessä 38 b mainittujen määräysten mukaisesti.”

Liitteessä 38 b säädetään seuraavaa: ”Sovellettaessa 290 a artiklaa on sen tullitoimipaikan tulliviranomaisten, jossa tuoreiden banaanien vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva ilmoitus annetaan, määritettävä nettomassa yksittäistä pakkauksista otetun näytteen perusteella kunkin pakkaustyypin ja alkuperän osalta. – –”

Komissio ottaa huomioon yhteisön lainsäädännön ja erityisesti edellä mainitut asetuksen N:o 2454/1993 290 a artiklan ja liitteen 38 b, joita sovellettiin kyseessä olevalla ajanjaksolla, ja katsoo, että väitteitä, joita Portugalin viranomaiset ovat esittäneet, jotta niiden ei olisi suoritettava asetuksen N:o 1150/2000 11 artiklan mukaista omien varojen määrää viivästyskorkoineen, ei ole hyväksyttävä ja että on kiistatonta, että edellä mainitut 290 a artikla ja liite 38 b olivat täysin selviä sen painon suhteen, jonka perusteella tullimaksut määritetään.

Edellä mainitussa 290 a artiklassa ja liitteessä 38 b määritetään yksiselitteisesti, että banaanien vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevassa ilmoituksessa on ilmoitettava banaanien ”nettomassa” eli ”tosiasiallinen paino” ja että ”tosiasiallisen painon” on tämän jälkeen toimittava tullimaksujen soveltamisen perusteena.

Komissiolla ei ollut oikeudellista velvoitetta julkaista Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa ilmoitusta maahantuojille, jotta ne eivät käyttäisi 18,14 kg:n painoa tai kertamääräistä ja keskimääräistä painoa täyttäessään tulli-ilmoituksia.

Koska edellä mainitut 290 a artikla ja liite 38 b ovat täysin selviä sen painon suhteen, joka on otettava huomioon tullimaksuja laskettaessa, talouden toimijat, jotka tavanomaisesti toimivat banaanien tuonnin alalla ja tämän vuoksi tuntevat tähän toimintaan sovellettavan lainsäädännön, saattoivat helposti tietää, että tulli-ilmoituksessa, joka niiden on tehtävä, on ilmoitettava banaanien ”nettomassa” eli tosiasiallinen paino eikä ”kaupallista” painoa, joka — kuten suurimmassa osassa tapauksia on osoitettu — on fiktiivinen paino.

Portugalin viranomaiset eivät voi vedota siihen, että komissio ei ole täyttänyt mahdollista velvoitettaan varoittaa jäsenvaltioita Italian viranomaisten sille lähettämien tietojen vuoksi. Portugalin tulliviranomaisilla, jotka toimivat tuotujen banaanien tulliselvityspaikassa, oli nimittäin epäilyksettä mahdollisuus havaita ilman mitään komission antamia tietoja, että tulli-ilmoitukset eivät vastanneet todellisuutta, koska suurimmassa osassa tapauksia tosiasiallinen paino oli ilmoitettua ”normipainoa” suurempi. Näin ollen yksinomaan Portugalin viranomaisten asiana oli toimivaltuuksiensa ja valvontavaltuuksiensa puitteissa tarkastaa tulli-ilmoitusten paikkansapitävyys.

Yhteisön tullikoodeksin 13 artiklassa myönnetään tulliviranomaisille toimivalta toteuttaa ”kaikki tullilainsäädännön oikean soveltamisen varmistamiseksi tarpeellisina pitämänsä tarkastustoimenpiteet”.

Portugalin viranomaiset tiesivät, että talouden toimijoiden yleisenä käytäntönä oli esittää banaanien saattamiseksi vapaaseen liikkeeseen tulli-ilmoituksia, jotka perustuivat kaupalliseen painoon, joka oli 18,14 kiloa laatikkoa kohti.

Näissä olosuhteissa Portugalin viranomaiset eivät voi väittää, että edellä mainitussa 290 a artiklassa ne velvoitettiin tutkimaan ainoastaan 10 prosenttia banaanien vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevista ilmoituksista.

Tulliviranomaisille myönnetty mahdollisuus toteuttaa banaanien painon osalta edellä mainitussa 290 a artiklassa edellytetyn 10 prosentin lisäksi ylimääräisiä tarkastuksia muuttuu velvollisuudeksi toteuttaa ylimääräisiä tarkastuksia, jotta yhteisön omia varoja voidaan suojella tehokkaasti, kun tarkastuksissa ilmenee, että on olemassa virheellisten ilmoitusten hyväksymisen vaara.

Mikäli tulliviranomaiset toteavat, että ilmoitettu paino ei vastaa tosiasiallista painoa ja että on olemassa virheellisten ilmoitusten hyväksymisen vaara, ne eivät saa hyväksyä banaanien vapaaseen liikkeeseen luovutusta tarkastamatta painoa, vaikka tarkastusten 10 prosentin vähimmäismäärä on jo saavutettu tullauspaikassa viitevuoden aikana.

Kaupallisen ”normipainon” ilmoittaminen on sellaisenaan riittävä ainoastaan ilmoitetun painon todellisen luonteen kyseenalaistamiseksi ja oikeuttaa sen, että tulliviranomaiset toteuttavat tarkastukset tosiasiallisen painon määrittämiseksi.

Jäsenvaltioiden asiana on päätöksen 94/728/EY, Euratom (5) 8 artiklan ja niille yhteisön omien varojen kattamisen osalta kuuluvan velvollisuuden nojalla luoda asianmukainen järjestelmä tarvittavien tarkastusten toteuttamiseksi, jotta vapaaseen liikkeeseen luovutettavat banaanit tullataan oikein eli tosiasiallisen painonsa perusteella.

Portugalin viranomaisten käytäntö hyväksyä systemaattisesti tulli-ilmoitukset, kun ne tiesivät tai niiden olisi kohtuudella pitänyt tietää, että tulli-ilmoituksessa ilmoitettu paino ei ollut tuotujen banaanien tosiasiallinen paino, toteuttamatta tarkastuksia sekä niiden kieltäytyminen vastaamasta tämän yhteisön talousarviolle aiheutuvista taloudellisista seurauksista ei ole omien varojen tehokkaan suojelemisen eikä unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaista.

(1) Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1).

(2) Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annettu komission asetus (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1).

(3) Yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annettu neuvoston asetus (ETY, Euratom) N:o 1552/89 (EYVL L 155, s. 1).

(4) Yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22.5.2000 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1150/2000 (EYVL L 130, s. 1).

(5) Euroopan yhteisöjen omista varoista 31.10.1994 tehty neuvoston päätös 94/728/EY, Euratom (EYVL L 293, s. 9).