EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO

(kolmas jaosto)

26 päivänä maaliskuuta 2014

Asia F‑8/13

CP

vastaan

Euroopan parlamentti

Henkilöstö – Virkamies – Yksikönpäällikkö – Koeaika – Yksikönpäällikön tehtäviin nimittämisen vahvistamatta jättäminen – Siirtäminen muihin kuin johtotehtäviin – Parlamentin sisäiset säännöt

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa CP vaatii virkamiestuomioistuinta yhtäältä kumoamaan 23.3.2012 tehdyn päätöksen, jolla Euroopan parlamentti ei vahvistanut kantajan yksikönpäällikön tehtäviin nimittämistä ja toisaalta korvaamaan tämän päätöksen lainvastaisuudesta aiheutuneet vahingot.

Ratkaisu: Euroopan parlamentin 23.3.2012 tekemä päätös, jolla jätettiin vahvistamatta CP:n nimittäminen yksikönpäällikön tehtäviin ja jolla hänet siirrettiin virkoineen unionin sisäasioiden pääosastolle, kumotaan. Kanne hylätään muilta osin. Euroopan parlamentti vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan CP:n oikeudenkäyntikulut

Tiivistelmä

1. Henkilöstökanne – Valituksen hylkäämispäätöksestä nostettu kanne – Vaikutus – Riidanalaisen toimen saattaminen tuomioistuimen käsiteltäväksi – Edellytys – Hylkäämispäätöksen perustelut, joiden on vastattava riidanalaista toimea

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)

2. Virkamiehet – Yksikköjen organisointi – Henkilöstön asemapaikkojen määrääminen – Asemapaikan siirto – Hallinnon harkintavalta – Rajat – Yksikön etu – Sen sallittavuus, että yksikönpäällikkö, joka ei täyttänyt odotuksia, siirretään muihin kuin johtotehtäviin

(Henkilöstösääntöjen 7 artiklan 1 kohta ja 51 artikla)

3. Virkamiehet – Avoin virka – Viran täyttö siirron kautta – Koeaika – Toimintaohjelman laatiminen tapauksessa, jossa virkamies on kohdannut vaikeuksia – Asianomaisen velvollisuus osallistua ohjelman laatimiseen – Hallinnon velvollisuus toimia nopeasti heti vaikeuksien ilmenemisen jälkeen

(Henkilöstösääntöjen 21 ja 21 a artikla; Euroopan parlamentin sisäiset säännöt yksikönpäällikön, johtajan ja pääjohtajan nimityksen vahvistamisesta)

4. Virkamiehet – Avoin virka – Viran täyttö siirron kautta – Koeaika – Tavoitteiden vahvistaminen arviointijakson alussa – Noudattamatta jättäminen – Seuraus – Arvioinnin mitätöinti

(Henkilöstösääntöjen 43 artikla; Euroopan parlamentin sisäiset säännöt yksikönpäällikön, johtajan ja pääjohtajan nimityksen vahvistamisesta)

5. Virkamiehet – Periaatteet – Puolustautumisoikeudet – Velvollisuus kuulla asianomaista ennen hänelle vastaisen toimen vahvistamista – Laajuus – Soveltaminen toisiin tehtäviin siirtämistä koskeviin toimenpiteisiin

Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohta )

6. Virkamiehet – Yksikköjen organisointi – Henkilöstön asemapaikkojen määrääminen – Asemapaikan siirto – Hallinnon harkintavalta – Hallinnolle kuuluva huolenpitovelvollisuus – Asianomaisen työntekijän etujen huomioon ottaminen – Tuomioistuinvalvonnna rajat

(Henkilöstösääntöjen 7 artiklan 1 kohta)

1. Valituksen hylkäämisestä tehtyä päätöstä vastaan virallisesti esitetyt kumoamisvaatimukset merkitsevät sitä, että toimi, jota valitus koskee, saatetaan virkamiestuomioistuimen käsiteltäväksi, kun tällaisilla vaatimuksilla ei sellaisenaan ole itsenäistä sisältöä.

Kun otetaan huomioon oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tarkoitus, joka on, että hallinto voi tarkastaa päätöksensä, on kuitenkin todettava, että tämä menettely on luonteeltaan muuttuva, joten hallinto voi henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa säädetyssä muutoksenhakukeinojen järjestelmässä hylätä valituksen, mutta muuttaa riidanalaisen toimenpiteen perusteluja. Kun valituksen hylkäämispäätöksessä olevilla perusteluilla pyritään vain vastaamaan tähän viimeksi mainittuun, tarkastelun kohteena on riidanalaisen alkuperäisen toimenpiteen lainmukaisuus valituksen hylkäämispäätöksessä olevien perusteluiden kannalta.

(ks. 18 ja 21 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 293/87, Vainker v. parlamentti, 17.1.1989, 8 kohta

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑309/03, Camόs Grau v. komissio, 6.4.2006, 43 kohta

Unionin yleinen tuomioistuin: asia T‑377/08 P, komissio v. Birkhoff, 9.12.2009, 55–60 kohta

Virkamiestuomioistuin: asia F‑67/09, Angulo Sánchez v. neuvosto, 15.12.2010, 70 kohta ja asia F‑36/11, BD v. komissio, 28.3.2012, 47 kohta

2. Nimittävän viranomaisen toimivalta siirtää virkamiehiä toisiin tehtäviin yksikön edun nimissä perustuu suoraan henkilöstösääntöjen 7 artiklan 1 kohtaan, eikä tämän toimivallan käyttämisen edellytyksenä ole täytäntöönpanosääntöjen toteuttaminen. Näin ollen olisi yksikön edun vastaista, että virkamies, joka määritelmän mukaisesti ei ole osoittanut kykyjään toimia johtotehtävissä, jatkaisi tällaisten tehtävien hoitamista.

Kyseinen viranomainen voi näin ollen siirtää yksikönpäällikön, joka ei ole täyttänyt odotuksia, muihin kuin johtotehtäviin suoraan henkilöstösääntöjen 7 artiklan 1 kohdan perusteella.

Henkilöstösääntöjen 51 artikla ei lisäksi ole omiaan asettamaan kyseenalaiseksi edellä mainittua. Tässä artiklassa on nimittäin kyse sellaisen virkamiehen erityisestä tilanteesta, joka useiden peräkkäisten arviointikertomusten perusteella on osoittanut olevansa epäpätevä ja on näin ollen vaarassa tulla irtisanotuksi, alennetuksi alempaan palkkaluokkaan tai luokitelluksi palkkaluokkineen tai ilman sitä alempaan tehtäväryhmään. Näin ollen siinä on kyse tilanteesta, joka eroaa yksikönpäällikön tilanteesta, jossa näitä toimenpiteitä ei sovelleta, jos yksikönpäällikkö osoittautuu epäpäteväksi.

(ks. 31–33 kohta)

3. Toimielimen sisäisiä sääntöjä, joiden mukaan arvioijat ja koeajalla oleva virkamies laativat toimintaohjelman kuulemisen yhteydessä, on luettava sen hierarkkisuusperiaatteen valossa, jonka laajuutta täsmennetään henkilöstösääntöjen 21 ja 21 a artiklassa ja jonka mukaisesti esimiehellä on tavallisesti toimivalta asettaa oma tahtonsa etusijalle. Jos erimielisyyksiä ilmenee, toimintaohjelman sisältöä koskeva päätös kuuluu lopullisen arvioijan tehtäviin. Asianomaisen virkamiehen osallistuminen toimintaohjelman laatimiseen on kuitenkin perusteltua, koska tässä ohjelmassa on tarpeen ottaa asianmukaisella tavalla huomioon hänen vaikeutensa ja sen on vastattava hänen tarpeitaan. Toimintaohjelma ei näin ollen täytä tehtäväänsä jos mainitulle virkamiehelle ei ole tarjottu mahdollisuutta osallistua sen toteuttamiseen. Jos sisäisissä säännöissä ei säädetä vain asianomaisen virkamiehen kuulemisesta, vaan siitä, että virkamiehen on toimittava yhteistyössä arvioijien kanssa toimintaohjelmaa laadittaessa, toimintaohjelman on katsottava olevan merkittävä. Tätä muodollisuutta ei ole noudatettu jos arvioijat laativat ja vahvistavat toimintaohjelman, joka tämän jälkeen vain annetaan tiedoksi virkamiehelle.

Vaikka sisäisissä säännöissä säädetään, että toimintaohjelman laatimiseen johtava menettely voidaan käynnistää koska hyvänsä, näistä säännöistä seuraa myös, ettei ohjelmaa voida laatia viime hetkellä. Säännöissä nimittäin säädetään, että menettely, joka johtaa toimintaohjelman laatimiseen koeajalla, on aloitettava viipymättä jos vaikeuksia on ilmennyt, ja se laaditaan jäljellä olevia kuukausia varten, ja että nimittävälle viranomaiselle on ilmoitettava säännöllisesti tilanteen kehittymisestä, koska sen tavoite selvästi on, että tälle ohjelmalle taataan tehokas vaikutus. Tällaisesta säännöksestä seuraa näin ollen, etenkin jos sitä luetaan huolenpitovelvollisuuden valossa, että arvioijien on toimittava ripeästi heti kun vaikeudet ilmenevät.

(ks. 46 ja 48 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C‑291/89, Interhotel v. komissio, 7.5.1991, 17 kohta ja asia C‑304/89, Oliveira v. komissio, 7.5.1991, 21 kohta

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑95/98, Gogos v. komissio, 23.3.2000, 53 kohta

4. Toimielimen uusille yksikönpäälliköille asetetun koeajan olemassaolon syy on riittävän lähellä syytä, jonka vuoksi uusille virkamiehille on perusteltua asettaa koeaika. Koeajan päätteeksi suoritettava arviointi on myös riittävän samankaltainen henkilöstösääntöjen 43 artiklassa tarkoitetun jaksottaisen arvioinnin kanssa. Jotta koeajalla olisi merkitystä, se on suoritettava tavallisissa olosuhteissa. Kun lisäksi on olemassa sääntöjä, joiden mukaan virkamiehelle on vahvistettava arviointijakson alussa tavoitteita, näiden sääntöjen rikkomisella on merkitystä, ja riidanalainen arviointi voidaan sen perusteella mitätöidä.

Näin ollen vaikka toimielimen sisäisistä säännöistä käy ilmi, että päätöksen, jolla yksikönpäällikön tehtäviin nimittäminen vahvistetaan tai jätetään vahvistamatta, on oltava seurausta koko koeaikaa koskevasta arvioinnista, jossa otetaan huomioon tätä jaksoa varten vahvistetut täsmälliset tavoitteet, tällaista päätöstä ei missään tapauksessa voida perustella sillä seikalla, ettei asianomainen täyttänyt toimintaohjelmaa, koska toimintaohjelma laadittiin sääntöjenvastaisesti ja myöhässä.

Virkaan kuuluvista työtehtävistä laadittua kuvausta ei sellaisenaan voida pitää asiakirjana, jossa vahvistetaan virkamiehen tavoitteet, koska näillä kahdella asiakirjojen luokalla on erilaiset tarkoitukset ja ominaisuudet.

(ks. 57, 58, 65 ja 75 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑568/93, Correia v. komissio, 30.11.1994, 34 kohta ja asia T‑214/05, Vounakis v. komissio, 28.11.2007, 43 kohta

Virkamiestuomioistuin: asia F‑42/06, Sundholm v. komissio, 13.12.2007, 39–41 kohta; asia F‑49/08, Giannini v. komissio, 2.7.2009, 65 kohta; asia F‑71/08, N v. parlamentti, 10.11.2009, 56–60 kohta ja asia F‑66/10, AQ v. komissio, 12.5.2011, 68 ja 88 kohta

5. Toisiin tehtäviin siirtämistä koskeva toimenpide ei ole osa asianomaista virkamiestä vastaan aloitettua menettelyä, eikä tämä virkamies voi näissä olosuhteissa vedota toimielimen velvollisuuteen kunnioittaa hänen puolustautumisoikeuksiaan sellaisenaan. Puolustautumisoikeudet kuitenkin kattavat varmuudella kaikille henkilöille kuuluvan menettelyllisen oikeuden tulla kuulluksi ennen häneen kielteisesti vaikuttavan yksittäistoimen toteuttamista hänen osaltaan ja ne ovat tätä oikeutta laajempia.

Oikeus tulla kuulluksi kaikissa menettelyissä on unionin oikeuden perusperiaate, josta määrätään Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa, jossa taataan oikeus hyvään hallintoon. Tältä osin Euroopan unionin perusoikeuskirjan tarkoitus on sen johdanto-osan neljännen perustelukappaleen mukaan vahvistaa perusoikeuksien suojaa tekemällä niistä näkyvämpiä. Perusoikeuskirjan tavoite on Euroopan ihmisoikeussopimuksen tavoin suojata oikeuksia, jotka eivät ole teoreettisia tai kuvitteellisia, vaan konkreettisia ja tosiasiallisia.

(ks. 79–81 kohta)

Viittaukset:

Unionin tuomioistuin: asia C‑277/11, M., 22.11.2012, 81–83 kohta; ja yhdistetyt asiat C‑584/10 P, C‑593/10 P ja C‑595/10 P, komissio v. Kadi, 18.7.2013, 98 ja 99 kohta

Virkamiestuomioistuin: yhdistetyt asiat F‑88/09 ja F‑48/10, Z v. yhteisöjen tuomioistuin, 5.12.2012, 144–147 kohta, valitus vireillä unionin yleisessä tuomioistuimessa, asia T‑88/13 P

6. Virkamiehen toisiin tehtäviin siirtämisen yhteydessä viranomaisen on huolenpitovelvollisuuden nojalla tarkasteltava tilannetta tosiasiallisesti, täydellisesti ja yksityiskohtaisesti yksikön edun ja asianomaisen virkamiehen edun kannalta, ja tämä etu ilmenee tarvittaessa huomautuksista, joita tämä viimeksi mainittu on tehnyt hänelle esitetyistä seikoista.

Kun hallinnolla on laaja harkintavalta, edellyttää tuomioistuinvalvonta, vaikka sille on asetettu rajoja, että toimielimillä on mahdollisuus osoittaa, että riidanalaisen päätöksen tekemisessä on tosiasiallisesti käytetty heille kuuluvaa harkintavaltaa, joka edellyttää kaikkien tilanteeseen liittyvien merkityksellisten tekijöiden ja olosuhteiden huomioon ottamista.

(ks. 82 ja 83 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C‑310/04, Espanja v. neuvosto, 7.9.2006, 122 kohta

Unionin tuomioistuin: asia C‑343/09, Afton Chemical, 8.7.2010, 34 kohta

Unionin yleinen tuomioistuin: asia T‑456/11, ICdA ym. v. komissio, 14.11.2013, 46 kohta

Virkamiestuomioistuin: asia F‑105/05, Wils v. parlamentti, 11.7.2007, 75 kohta; asia F‑93/12, D’Agostino v. komissio, 23.10.2013, 57 kohta, valitus vireillä unionin yleisessä tuomioistuimessa, asia T‑670/13 P