Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Cosmas 28 päivänä maaliskuuta 1996. - Intelligente Systemen, Database toepassingen, Elektronische diensten BV (IDE) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - Välityslauseke - Sopimus ohjelmiston kehittämisestä - Vaatimus jäännöserän maksamisesta ja vahingonkorvauksesta - Vastakanne maksettujen ennakkojen palauttamisesta. - Asia C-114/94.



Oikeustapauskokoelma 1997 sivu I-00803



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

I Alustavat huomautukset

1 Esillä oleva asia koskee riitaa Euroopan yhteisöjen komission ja alankomaalaisen rajavastuuyhtiön Intelligente systemen, Database toepassingen, Elektronische dienstenin (jäljempänä IDE) 31.1.1990 tekemän sopimuksen toteuttamisesta. Asia on saatettu yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi sopimuksessa olevan välityslausekkeen nojalla EY:n perustamissopimuksen 181 artiklan mukaisesti.

2 IDE:n nostamassa kanteessa vaaditaan osapuolten tekemän sopimuksen mukaisen tuen enimmäismäärän jäljelle jääneen erän maksamista sekä vahingonkorvausta. Komission nostamassa vastakanteessa vaaditaan sen IDE:lle maksamien maksujen palauttamista korkoineen.

II Asiaa koskevat säädökset ja tosiseikat

A Yhteisön toiminta, johon tehty sopimus liittyy

3 Komissio julkaisi 17.7.1987 ennakkoilmoituspyynnön ohjausluonteisista/esittelyä varten tehtävistä hankkeista, joilla pyritään tukemaan tiedonvälityspalvelujen yhteisön markkinoiden kehitystä.(1)

4 Komissio julkaisi 12.7.1988 tarjouspyyntöilmoituksen ohjausluonteisista/esittelyä varten tehtävistä hankkeista, joilla pyritään tukemaan tiedonvälityspalvelujen yhteisön markkinoiden kehitystä.(2) Komissio varmisti hankkeille rahoitustukea käytettävissä olevien talousarvioon sisältyvien määrärahojen rajoissa. Yhteisön keskimääräinen rahoitustuki vastasi 25-35 prosenttia hankkeiden kokonaiskustannuksista. Komissio sisällytti valittuihin ensisijaisiin aloihin älykkäät rajapinnat elektronisten tiedon lähteiden kanssa.

5 Euroopan yhteisöjen ministerineuvosto hyväksyi heinäkuussa 1988 tiedonvälityspalvelujen markkinoiden luomiseksi toimintaohjelman,(3) jonka nimi oli "Impact", ja neuvosto päätti (päätöksen 4 artiklan toinen alakohta), että sopimuspuolten oli vastattava olennaisesta osasta rahoituksesta, eli vähintään 50 prosentista kokonaiskustannuksia.

B Riidanalainen sopimus

6 Komissio teki IDE:n kanssa 31.1.1990 sopimuksen, joka sanamuotonsa mukaan koski IDE:n kehittämää ohjelmistoa (software), toisin sanoen tietokoneohjelmaa, joka perustui älykkääseen rajapintaan (intelligent interface), mikä mahdollisti erilaisten tietojen yhdenmukaisen ja ergonomisen haun, ja sellaisen verkon (network) toteuttamista, mikä mahdollistaisi pääsyn keskenään yhteydessä oleviin elektronisen tiedon lähteisiin sopimukseen liitetyn "teknisen liitteen" eritelmien mukaisesti. Hanke oli toteutettava yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden elinten kanssa, ja IDE:n oli vastattava osanottajien töiden järjestämisestä.

7 Sopimuksen mukaan IDE:n ohjelmiston kehittämistä koskevaan velvoitteeseen sisältyi myös velvoite kehittää työkalulaatikko (toolkit) yhteistyössä alankomaalaisen tutkimuskeskuksen TNO:n ja Amsterdamin yliopiston kanssa. Ohjelmiston sopeuttamisesta tiedonlähteiden erityistarpeisiin ja verkon (network) luomisesta vastasivat noin kaksitoista eri jäsenvaltioiden elintä, joista suurin osa omisti maatalouteen liittyviä tietokantoja. Komission mukaan ohjelmiston kehittäminen vastasi noin kolmasosaa hankkeen kokonaisbudjetista, ja loppuosa oli varattu verkon toteuttamiseen ja käyttöönottoon. Teknisellä tasolla verkon kehittäminen saattoi alkaa vasta sitten, kun tietokantojen omistajilla olisi työkalulaatikon toimiva versio hallussaan.

8 Sopimuspuolten oikeudet ja velvollisuudet määritellään sopimuksessa ja sen liitteissä I, II ja III.

9 Sopimuksen 1 artikla, jonka otsikkona on "Sopimuksen kohde", on laadittu seuraavasti:

"Euroopan talousyhteisön IMPACT-ohjelman (26.7.1988 tehty neuvoston päätös) puitteissa sopimuspuoli sitoutuu tällä sopimuksella toteuttamaan liitteessä I kuvatun hankkeen nimeltä 'Domain Independent Intelligent Information Services Network Interface - Disnet',

(jäljempänä hanke).

- - "

Kirjaintunnus Disnet merkitsee "tiedonvälityspalveluiden rajapintaverkkoa, joka on älykäs ja riippumaton kyseisistä alueista".

10 Sopimuksen 2 artikla, jonka otsikkona on "Sopimuksen kesto", sisältää seuraavat määräykset:

"Sopimuspuoli sitoutuu toteuttamaan hankkeen kolmessakymmenessä kuukaudessa töiden aloittamispäivästä, jäljempänä 'todellinen aloittamispäivä', liitteen I aikataulun mukaisesti.

Sopimuspuoli ilmoittaa komissiolle kirjallisesti todellisesta aloittamispäivästä kuukauden kuluessa sopimuksen allekirjoittamisesta."

11 Sopimuksen 3 artikla, jonka otsikkona on "Raportit ja toimitukset", sisältää seuraavat määräykset:

"3.1 Sopimuspuoli toimittaa komissiolle seuraavat töiden edistymistä ja saavutettuja tuloksia koskevat raportit, joihin on liitetty selvitys edeltävän jakson aikana realisoituneista kustannuksista:

- ensimmäinen raportti töiden edistymisestä (3 kappaletta) 6 kuukauden kuluessa todellisesta aloittamispäivästä;

- toinen raportti töiden edistymisestä (3 kappaletta) 12 kuukauden kuluessa todellisesta aloittamispäivästä;

- kolmas raportti töiden edistymisestä (3 kappaletta) 18 kuukauden kuluessa todellisesta aloittamispäivästä;

- neljäs raportti töiden edistymisestä (3 kappaletta) 24 kuukauden kuluessa todellisesta aloittamispäivästä.

Lisäksi sopimuspuoli toimittaa komissiolle:

- hallintoa koskevat raportit (3 kappaletta) joka kolmas kuukausi;

- raportti töiden edistymisestä esitettynä sellaisessa muodossa, että kyseinen raportti voidaan julkaista 12 kuukauden välein todellisesta aloittamispäivästä.

3.2 Töiden päättyessä sopimuspuoli suorittaa esittelyn, josta käy ilmi, että hanke on toteutettu asianmukaisesti, ja tämä esittely pidetään komission toimitiloissa Luxemburgissa tai muussa komission hyväksymässä paikassa.

3.3 Sopimuspuoli toimittaa komissiolle lopullisen, koko hanketta koskevan täydellisen raportin 2 kuukauden kuluessa liitteessä I kuvatun työskentelyohjelman mukaisten töiden päättymisestä, keskeyttämisestä tai päättämisestä. Tähän raporttiin on liitettävä vahvistettu kustannusselvitys, johon on liitettävä lopulliset tositteet, ja tilit katsotaan siten päätetyiksi.

3.4 Toimitettavia tuotteita ovat kaikki merkittävät hankkeesta peräisin olevat osat, jotka on esitettävä liitteen I mukaisesti."

12 Sopimuksen 4 artiklassa, jonka otsikkona on "Rahoitusta koskevat määräykset", määrätään seuraavaa:

"4.1 Hankkeen arvioitu kokonaiskustannus on 2 349 499 ecua - - liitteen I mukaisesta työstä.

4.2 Euroopan talousyhteisö maksaa sopimuspuolelle rahoitustukea, joka vastaa 38,74 prosenttia liitteen I mukaisen työn todellisista toteuttamiskustannuksista ilman veroja, sen jälkeen kun komissio on vahvistanut ja hyväksynyt nämä kustannukset; tämä avustus ei kuitenkaan ylitä 909 900 ecua - - "

13 Sopimuksen 5 artiklassa, jonka otsikkona on "Maksut", määrätään komission maksuvelvoitteiden toteuttamisaikataulusta seuraavaa:

"5.1 Euroopan talousyhteisö maksaa rahoitustuen ecuina, ja maksut porrastetaan seuraavalla tavalla:

a) 136 485 ecun ennakkomaksu (15 prosenttia rahoitustuen enimmäismäärästä) 2 kuukauden kuluessa siitä päivästä, jolloin komissiolle on annettu 2 artiklan mukaisesti tieto todellisesta aloittamispäivästä;

b) jaksoittaiset maksut 2 kuukauden kuluessa kustannusselvityksen tiedoksiantamisesta ja siitä, kun komissio on hyväksynyt esillä olevan sopimuksen 3 artiklan mukaisesti esitettävät työn edistymistä koskevat raportit; jaksoittaiset maksut lasketaan suhteessa edellä mainitun 4.2 artiklan prosentuaaliseen määrään, jota sovelletaan hyväksyttyyn kustannusselvitykseen, josta on vähennetty 15 prosenttia, joka on suhteellinen summa suoritetusta ennakkomaksusta; nämä maksut katsotaan ennakoiksi, kunnes liitteessä I täsmennetyt asianmukaiset toimitukset on vastaanotettu;

c) rahoitustuen kokonaismäärästä pidätetään 20 prosenttia; tämä pidätetty määrä vapautetaan siltä osin kuin rahoitustuen jäännöksen maksaminen tätä edellyttää sen jälkeen, kun komissio on hyväksynyt kaikki esillä olevassa sopimuksessa edellytetyt raportit ja muut toimitukset sekä vahvistetun kustannusselvityksen;

d) koko ennakkomaksu ja jaksoittaiset maksut eivät ylitä komission kokonaismääräistä rahoitustukea, josta on vähennetty pidätetty määrä.

5.2 Komissio voi sopimuspuolelle ilmoitettuaan lykätä tai muuttaa eri maksuja, jos sopimuksen 3 artiklan ja 5 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitetuista asiakirjoista ja tiedoista käy ilmi epäsäännönmukaisuuksia, ja erityisesti jos työtä ei ole toteutettu liitteen I mukaisen ohjelman mukaan tai jos kustannusselvitys ei vastaa todella suoritettua työtä tai eroaa huomattavasti liitteen I kustannusarvioista. Näissä olosuhteissa maksua ei voida suorittaa ennen kuin sopimuspuoli on esittänyt riittävät selvitykset. Kun tarkastamisesta käy ilmi, että sopimuspuolelle on maksettu tiettyjä summia väärin, kyseisen sopimuspuolen on palautettava tällaiset summat välittömästi komissiolle takaisin.

5.3 Kun työ on päättynyt, sopimuspuoli suorittaa komission edustajien läsnäollessa edellä mainitun 3.2 artiklan mukaisen esittelyn näyttäen, että hanke on suoritettu asianmukaisesti loppuun. Jos tällaista esittelyä ei järjestetä, komissio voi vaatia rahoitustukena maksettujen summien palauttamista osittain tai kokonaan korkoineen, jotka alkavat kertyä kuukauden kuluttua vaatimuksen esittämisestä. Sovellettava korkokanta vastaa pankkien keskenään soveltaman ecun korkokannan keskiarvoa 2 prosentilla korotettuna niiden kolmen kuukauden aikana, jotka edeltävät sen kuukauden ensimmäistä päivää, jolloin komissio esitti vaatimuksensa.

5.4 - - "

14 "Työn järjestely ja toteuttaminen" (sopimuksen 6 artiklan otsikko) sisältää seuraavat määräykset:

"6.1 Tekninen ja rahoituksellinen vastuu

Sopimuspuoli on vastuussa liitteessä I kuvatusta työstä teknisesti ja rahoituksellisesti. Sopimuspuoli toimittaa sopimuksen asianmukaiseksi täyttämiseksi tarpeellisen työvoiman, laitteiston, varusteet ja materiaalin. Siltä osin kuin työn toteuttavat tässä tarkoituksessa sopimuspuolen kanssa yhteistyössä olevat elimet, sopimuspuoli vastaa siitä, että yhteisön rahoitustuki jaetaan osallistuvien elinten kesken työn edistymisasteen ja jokaisen osallistumisen perusteella.

6.2 Hankkeen toteuttamiseen osallistuvat kolmannet osapuolet

6.2.1 Sopimuspuoli, joka toimii 6.2.2 artiklan mukaista menettelyä noudattaen, voi luovuttaa liitteessä I kuvatun työohjelman osan toteuttamisen kolmansille, jotka voivat olla joko luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä. Sopimuspuoli ei kuitenkaan vapaudu tämän vuoksi velvoitteistaan, joita sillä on yhteisöä kohtaan tämän sopimuksen perusteella, erityisesti tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun teknisen ja rahoituksellisen vastuun osalta.

6.2.2 Kaikki aliurakkaa koskevat sopimukset, jotka sopimuspuoli aikoo tehdä kolmansien kanssa työn osan toteuttamisesta, on ilmoitettava ehdotusvaiheessa kirjatulla kirjeellä komissiolle, joka voi 15 arkipäivän kuluessa edellä mainitun kirjeen vastaanottamisesta kieltäytyä hyväksymästä aliurakkaa. Jos komissio ei toimi tässä määräajassa, sen katsotaan hyväksyneen aliurakan.

6.2.3 Esillä olevan artiklan edellytykset eivät koske jokapäiväisiä materiaalin, laitteiston tai palvelujen tilauksia, jotka on tehty liitteessä I kuvatun työohjelman mukaisesti.

6.2.4 Ottaen huomion esillä olevassa sopimuksessa komissiolle myönnetyt oikeudet, ja erityisesti työn toteuttamiseen ja tekniseen ja rahoitukselliseen valvontaan liittyvät oikeudet, sopimuspuoli asettaa jokaiselle aliurakoitsijalle samat velvollisuudet kuin mitkä velvoittaisivat sopimuspuolta, jos se suorittaisi työn itse.

6.3 Tiedonantovelvollisuus

Sopimuspuoli ilmoittaa komissiolle viipymättä sellaisista tietyn tapauksen tai tapahtuman yksityiskohdista, jotka voivat vaikuttaa esillä olevan sopimuksen toteuttamiseen.

6.4 Tekninen ja rahoituksellinen valvonta

6.4.1 Sopimuspuoli ilmoittaa komissiolle viipymättä kaikista seikoista, joita komissio saattaa pyytää koskien liitteen I mukaisen työohjelman toteuttamista, ja viiden vuoden ajan työohjelman päättämisen tai keskeyttämisen jälkeen.

6.4.2 Sopimuspuoli toimittaa komissiolle ja Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuimelle sellaiset tekniset ja rahoitusta koskevat asiakirjat, jotka ovat tarpeen sen tarkistamiseksi, että työohjelma on toteutettu. Nämä asiakirjat voidaan tarkistaa tarvittaessa niiden tavallisessa säilytyspaikassa.

6.5 - - "

15 Sopimuksen 7 artiklan otsikkona on "Omistus ja tulosten hyödyntäminen". Liitteen II mukaan, jossa viitataan 7 artiklaan, hankkeen tulosten hyödyntämisestä ja levityksestä vastaa se sopimuspuoli, joka omistaa nämä tulokset.

16 Sopimuksen 8 artiklan otsikkona on "Vastuu", ja se sisältää seuraavat määräykset:

"8.1 Sopimuspuoli on yksin vastuussa kaikista tappioista, vahingoista ja haitasta, joita sille on aiheutunut esillä olevan sopimuksen täytäntöönpanosta tai siihen liittyen.

8.2 Sopimuspuoli on yksin vastuussa kaikista tappioista, vahingoista ja haitasta, joita sen henkilökunnalle tai kolmansille on aiheutunut tämän sopimuksen täytäntöönpanosta. Se korvaa komissiolle kaiken sen vahingon lisättyinä mahdollisesti kuluilla, jota komissiolle on aiheutunut siitä, että kolmas osapuoli korjaa tämän sopimuksen täytäntöönpanosta aiheutuneen tappion, vahingon tai haitan."

17 Sopimuksen 9 artiklaan, jonka otsikkona on "Muutokset ja lisäykset", sisältyvät seuraavat määräykset:

"Sopimuspuolten on sovittava kirjallisesti jokaisesta tämän sopimuksen sopimusmääräyksiin tehtävästä muutoksesta tai lisäyksestä. Liitteen I työohjelmaa ja aikataulua voidaan muuttaa osapuolten suostumuksella hankkeen edistymisen mukaan."

18 Sopimuksen 10 artikla, jonka otsikkona on "Sopimuksen irtisanominen sopimuspuolen laiminlyönnin vuoksi", sisältää seuraavat määräykset:

"Jos sopimuspuoli laiminlyö yhden tai useamman sopimuksenmukaisen velvoitteensa, komissio voi vaatia kirjatulla vastaanottotodistuksin lähetetyllä kirjeellä sopimuspuolta toteuttamaan nämä velvoitteet. Jos sopimuspuoli ei ole toteuttanut velvollisuuksiaan kuukaudessa tästä vaatimuksesta, komissio voi irtisanoa sopimuksen ilman muita muodollisuuksia. Sopimus voidaan irtisanoa myös, kun sopimuspuoli on antanut virheellisiä ilmoituksia tuen saamiseksi, jos sen voidaan perustelluksi katsoa olevan vastuussa näistä virheellisistä ilmoituksista. Näissä kahdessa tapauksessa sopimuspuoli korvaa komissiolle välittömästi vastaanotettujen tukien määrän korkoineen, jotka alkavat kertyä edellä mainitun kuukauden määräajan päättymisestä. Korkokanta vastaa pankkien keskenään soveltaman ecun korkokannan keskiarvoa 2 prosentilla korotettuna niiden kolmen edellisen kuukauden aikana, jotka edeltävät edellä mainitun määräajan päättymiskuukauden ensimmäistä päivää."

19 Sopimuksen 14 artiklaan, jonka otsikkona on "Liitteet", sisältyvät seuraavat määräykset:

"Liitteet I, II ja III sisältyvät tähän sopimukseen."

Liite I, jonka otsikkona on "Disnet tekninen liite", sisältää erityisesti hankkeen yksityiskohtaisen kuvauksen ja työohjelman; liitteen II otsikko on "Hankkeen tulosten omistus, kaupallinen hyödyntäminen ja levittäminen"; liitteessä III luetellaan lopulta "Hyväksyttävät kulut".

20 Sopimuksen 16 artiklassa, jonka otsikkona on "Sovellettava oikeus ja toimivaltainen tuomioistuin" määrätään seuraavaa:

"Tähän sopimukseen samoin kuin sopimuspuolten kaikkiin oikeuksiin ja velvoitteisiin, joita ei ole määritelty sopimuksessa, sovelletaan ainoastaan Luxemburgin suurherttuakunnan lainsäädäntöä.

Mikäli asiassa ei päästä sovintoon, ainoastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on toimivaltainen ratkaisemaan sopimuspuolten tähän sopimukseen liittyvät riidat."

C Riidan kohde

21 Disnet-hankkeen aloittamispäiväksi oli sovittu 15.3.1990. Sopimuksen mukaan työn piti päättyä 15.9.1992.

22 Ensimmäisen puolivuosiraportin mukaan tekninen ohjelma sujui sopimuksen mukaan, mutta komissio katsoi, että IDE:n kanssa yhteistyössä olevien elinten parissa oli tiettyä huolestuneisuutta, koska yhteenliittymän kokoonpano ei ollut vakaa ja lisäksi koska IDE ei ollut maksanut kyseisille elimille niiden osuutta yhteisön tuesta.

23 Asiantuntija, jonka puolueettomuuden IDE kiistää, totesi lokakuussa 1991 suorittamansa tutkimuksen jälkeen 3.12.1991 päivätyssä raportissaan, että toteutettu hanke ei ollut sopimusvelvoitteiden mukainen, ja hän suositti komissiolle, että se pidättää rahoitustukensa.

24 Komissio määräsi toukokuussa 1992 hankkeen rahoituksellisesta tarkastuksesta. Asiaa tutkimaan määrättyjen tilintarkastajien 22.6.1992 päiväämän raportin mukaan IDE oli antanut osan työstä unkarilaisille yrityksille aliurakkana pyytämättä komission hyväksyntää. Hankkeen ensimmäiset 18 kuukautta kattavassa raportissa riitautettiin kustannusselvitys ja tällä perusteella ehdotettiin, että ilmoitettujen kustannusten määrää pienennettäisiin 34 prosentilla.

25 Komissio kutsui IDE:n maalis- ja huhtikuussa 1992 Luxemburgiin keskustelemaan ongelmista, joita komission mukaan oli ilmennyt sopimuksen täytäntöönpanossa. IDE:n kanssa käymässään kirjeenvaihdossa komissio vetosi myös IDE:n kanssa yhteistyössä olevien elinten vaihtelevaan kokoonpanoon, viiveeseen, jolla IDE antoi näille elimille tietoa työn tuloksista, ja erilaisiin teknisiin puutteisiin.

26 Näiden huomautusten jälkeen sopimuksen teknistä liitettä muutettiin.

27 Komissio ja IDE päättivät 12.2.1993 pidentää sopimuksen voimassaoloa kuudella kuukaudella, toisin sanoen 15.3.1993 asti.

28 IDE siirsi komissiolle 11.3.1993 ohjelmiston, jonka se oli sitoutunut luomaan, arvioiden näin täyttäneensä kaikki sopimuksen ja sen liitteiden mukaiset velvollisuutensa. IDE siirsi komissiolle kolme diskettiä nimellä "Disnet final beta release 3", joihin oli liitetty tiettyjä asiakirjoja.

29 Komissio ilmoitti 30.4.1993 päiväämällään kirjeellä, että toimitettu tuote ei ollut teknisen liitteen eritelmien mukainen. Lisäksi komissio korosti, että IDE ei ollut maksanut sen kanssa hankkeen toteuttamiseksi yhteistyössä olleille elimille, joiden kokoonpano komission mukaan vaihtui koko ajan, niille kuuluvia summia, kun taas komissio oli maksanut IDE:lle jo 533 456 ecua. Komissio totesi, ettei se vaatisi lopputuotteen esittelyä, yhtäältä lisäkustannusten välttämiseksi ja toisaalta koska komission mukaan ei ollut ollenkaan varmaa, että tämä esittely vaikuttaisi suotuisasti sen alkuperäisesti kielteiseen arviointiin. Lisäksi komissio ehdotti riidan sovinnollisena ratkaisuna, että se voisi rajoittaa tukensa 75 prosenttiin sopimuksen mukaisesta enimmäismäärästä (eli 682 425 ecuun) eikä se maksaisi jäännöstä (682 425 ecua vähennettynä 533 456 eculla eli 148 969 ecua), ellei IDE esittäisi loppuraporttia ja lopullista kustannusselvitystä ja näyttäisi täyttäneensä kaikki sopimusvelvoitteensa ja rahoitukselliset velvoitteensa nykyisten ja entisten yhteistyökumppaneidensa osalta.

30 IDE hylkäsi komission ehdotuksen 31.5.1993.

31 Komissio päätti 17.6.1993 päiväämällään kirjeellä sopimuslausekkeisiin vedoten kutsua IDE:n toteuttamaan arviointikomitealle esittelyn, josta kävisi ilmi, että hanke oli toteutettu asianmukaisesti.

32 IDE, joka oli kylläkin halukas toteuttamaan hankkeen esittelyn, esitti varauksia sen vuoksi, että komissio oli jo ilmoittanut, ettei se vaatisi Disnet-hankkeen tulosten esittelyä.

33 Arviointikomitea koostui kahdesta komission virkamiehestä, jotka eivät olleet osallistuneet Disnet-hankkeeseen, ja yhdestä asiantuntijasta, joka komission mukaan oli saanut IDE:n hyväksynnän. Arviointikomitean työskentelyä seurasi myös kaksi tarkkailijaa, toinen komission ja toinen IDE:n lukuun.

34 Esittely pidettiin 20.7.1993. Se koski komissiolle 11.3.1993 lähetettyä ohjelmistoversiota. Kuitenkin, kuten arviointikomitean kertomuksesta käy ilmi, myös myöhempi, IDE:n sopimuksen päättymisen jälkeen jättämä versio tutkittiin.

35 Komission arviointikomiteaan osallistuneiden kahden virkamiehen laatimasta, 30.7.1993 päivätystä raportista ja komission osoittaman asiantuntijan laatimasta, 2.8.1993 päivätystä raportista käy ilmi, että huolimatta siitä, mitä versiota pidettäisiin lopullisena versiona, IDE:n esittelemä ohjelmisto oli virheellinen.

36 Arviointikomitean raportin mukaan a) tämä ohjelmisto vastasi ainoastaan 50-75-prosenttisesti sopimuksen teknisen liitteen eritelmiä ja b) Disnet-hankkeen verkkoa koskeva osa puuttui.

37 Komission mukaan arviointikomitean kolmas jäsen hyväksyi 30.7.1993 päivätyn raportin johtopäätökset. Päinvastoin kuin komission määräämä asiantuntija, IDE:n asiantuntija ei esittänyt raporttia.

38 Komissio lähetti 7.9.1993 nämä raportit IDE:lle. Raportteihin liitetyssä kirjeessä se esitti seuraavat huomautukset: a) IDE ei ollut noudattanut hankkeen teknisten eritelmien mukaisia velvoitteitaan; b) komission vastaanottama 17.5.1993 päivätty loppuraportti ei ollut tyydyttävä; c) viidettä vuosipuoliskoa koskeva kustannusselvitys ei ollut sopimuksen mukainen; d) komissio ei ollut saanut kuudetta vuosipuoliskoa koskevaa kustannusselvitystä, ja e) komissio ei ollut saanut tarpeellista aineistoa voidakseen arvioida hankkeen kokonaiskustannuksia. Komissio ilmoitti, ettei se suorita mitään lisämaksuja ja että se aikoi periä jo maksetut summat takaisin.

39 IDE ilmoitti 15. ja 27.9.1993 komissiolle varauksistaan arviointia koskevan raportin johtopäätöksiin korostaen, että esittely oli tapahtunut erittäin vaikeissa olosuhteissa ja kiistäen osan arviointikomitean teknisistä arvioista.

III Asianosaisten vaatimukset

40 Yhteisöjen tuomioistuimeen 15.4.1994 toimittamallaan kanteella IDE vaatii, että komissio täyttää sopimusvelvoitteensa kokonaan ja korvaa IDE:lle näiden velvoitteiden noudattamatta jättämisen vuoksi aiheuttamansa vahingon.

41 Täsmällisemmin IDE vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

- velvoittaa komission maksamaan IDE:lle a) 376 500 ecua(4), b) oikeudenkäynnin ulkopuolisia lainopillisia kuluja 37 650 ecua, c) lakimääräistä korkoa 31.5.1993 alkaen koko maksun suorittamiseen asti ja d) korvaamaan kaiken muun vahingon, jota IDE:lle on aiheutunut komissiolle syyksiluettavasta sopimusvelvoitteidensa vastaisesta menettelystä;

- velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut työjärjestyksen 69 artiklan mukaisesti.

42 Komissio vaati ensiksi 29.6.1994 päivätyssä kirjeessään ja sitten yhteisöjen tuomioistuimessa 7.7.1994 nostamassaan vastakanteessa IDE:lle maksamiensa summien palauttamista korkoineen.

43 Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin - hylkää kanteen perusteettomana;

- velvoittaa kantajan maksamaan komissiolle 533 456 ecua 7,97 prosentin vuotuisella korolla;

- velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

44 Erityisesti komission vastakanteessa esittämien vaatimusten osalta IDE vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

- toteaa, ettei komission vaatimuksia voida ottaa tutkittavaksi tai ainakin hylkää nämä vaatimukset ja velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

IV Vastakanteen tutkittavaksi ottaminen

45 Komission vastakanteeseen esittämässään vastineessa IDE tekee vastakanteen tutkittavaksi ottamista koskevan väitteen. IDE katsookin, ettei yhteisöjen tuomioistuin ole toimivaltainen tutkimaan vastakannetta.

46 Tältä osin viittaan yhteisöjen tuomioistuimen asiaankuuluvaan oikeuskäytäntöön,(5) jonka mukaan a) vastakanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä on arvioitava perustamissopimuksen määräysten perusteella, toisin sanoen kysymystä yhteisöjen tuomioistuimen toimivallasta käsitellä vastakanne ja yleisesti jokaista kysymystä, joka liittyy vastakanteen tutkittavaksi ottamiseen, on arvioitava ainoastaan EHTY:n perustamissopimuksen 42 artiklan, ETY:n perustamissopimuksen 181 artiklan ja Euratomin perustamissopimuksen 153 artiklan ja yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen perusteella, ja b) yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta ottaa tutkittavaksi vaatimukset, jotka johtuvat yhteisön tekemästä sopimuksesta, johon sisältyy välityslauseke, tai jotka ovat suoraan yhteydessä tästä sopimuksesta johtuviin velvoitteisiin, merkitsee sitä, että yhteisöjen tuomioistuin on myös toimivaltainen käsittelemään vastakanteen, joka johtuu samasta sopimuksesta tai tosiseikoista, joihin pääasian vaatimus perustuu.

47 Tämän oikeuskäytännön ja sen seikan huomioon ottaen, että komission kanne johtuu pääasian kanteen kohteena olevasta sopimuksesta, on selvää, että yhteisöjen tuomioistuin on toimivaltainen tutkimaan myös vastakanteen.

V Pääasian kanteen ja vastakanteen pääasialliset vaatimukset

48 Vastakanteessaan komissio vaatii, että IDE palauttaa komission sille jo maksamat summat korkoineen vedoten sopimuksen 5 artiklan 3 kohtaan. Komissio perustaa vaatimuksensa pääasiallisesti arviointikomitean kielteiseen raporttiin, jonka mukaan IDE:n toimittama tuote ei vastaa teknisen liitteen kaikkia eritelmiä. Ottaen huomioon, että IDE ei ole täyttänyt velvoitettaan toimittaa sellaista tuotetta, joka vastaa kokonaisuudessaan teknisen liitteen eritelmiä, tämä riittäisi siihen, että komission vastakanne hyväksyttäisiin. On katsottava, että komission väitteet IDE:n muiden sopimusvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä on esitetty toissijaisesti.

49 IDE esittää, että arviointikomitean raportti ei ole luotettava, yhtäältä koska tämä komitea ei tarjoa mitään takeita puolueettomuudesta ja toisaalta koska sen tekemä tuotteen arviointi on virheellinen. IDE vakuuttaa myös, että se on täyttänyt kaikki velvoitteensa ja tällä perusteella se vaatii, että komissio on velvoitettava maksamaan sille tuen jäännöserä korkoineen ja korvaamaan sen kärsimä muu vahinko.

50 Koska asia on näin, osapuolten vaatimuksia on käsiteltävä seuraavalla tavalla: ensiksi tutkitaan osapuolten arviointikomitean puolueettomuuteen liittyviä väitteitä; toiseksi tutkitaan toimitetun tuotteen arvioinnin edellytyksiä ja kriteereitä koskevia väitteitä; kolmanneksi tutkitaan osapuolten väitteitä siitä, missä määrin IDE on täyttänyt tai laiminlyönyt pääasiallisen velvoitteensa eli määrättyjen eritelmien mukaisen tuotteen toimittamisen, ja lopuksi tutkitaan komission väitteitä IDE:n muiden sopimusvelvoitteiden noudattamatta jättämisen osalta, samoin kuin IDE:n väitteitä komission sopimusvelvoitteiden noudattamatta jättämisen osalta.

A Arviointikomitean puolueettomuus

51 Kirjelmissään, jotka IDE on esittänyt vastauksena komission väitteisiin (kanteen osalta kantajan vastaus ja vastakanteen osalta vastaajan vastaus, 11 kohta) samoin kuin suullisessa käsittelyssä IDE on kiistänyt arviointikomitean puolueettomuuden seuraavilla perusteilla: a) sen perustamisesta ei määrätty sopimuksessa; b) ainoastaan komissio päätti komitean koostumuksesta; c) komissio maksoi palkkion komitean jäsenille; d) arviointikomitea toimi osittain komission eduksi, koska komissio oli nimittänyt sen. Tämä merkitsee sitä, että IDE kiistää arviointikomitean niiden kolmen jäsenen puolueettomuuden, jotka komissio oli nimittänyt arvioimaan IDE:n sille toimittaman Disnet-ohjelman tuloksia, ja tästä syystä IDE vaatii, että suoritettaisiin uusi asiantuntijatutkimus.

52 Sopimuksen 5 artiklan 3 kohdassa määrätään, että kun työ on suoritettu, sopimuspuoli pitää komission edustajien läsnäollessa esittelyn, josta käy ilmi, että hanke on suoritettu asianmukaisesti loppuun. Sopimuksessa komissiolle annetaan oikeus vaatia IDE:ltä, että tämä pitää esittelyn komission edustajien läsnäollessa Disnet-hankkeeseen liittyvien töiden päätyttyä.

53 On selvää, että sopimuksessa ei määrätä siitä elimestä, jolle tämä esittely tulisi pitää. Kuitenkin sopimuksen sanamuodon mukaan tulkittuna Luxemburgin suurherttuakunnan siviililakikirjan(6) 1135 §:n perusteella, jota on sovellettava esillä olevassa asiassa, sopimusmääräys, joka koski komissiota edustavien ja näin ollen komission nimittämien edustajien läsnäollessa komission tiloissa pidettyä esittelyä, merkitsee, että tämän esittelyn piti tapahtua epäviralliselle arviointikomitealle, jolla oli esittelyn kohteen arvioimiseksi välttämättömät tekniset tiedot.

54 Komissio vakuuttaa, että se oli itse nimittänyt arviointikomitean kolmesta jäsenestä kaksi, jotka olivat sen yksiköiden virkamiehiä, ja että IDE oli nimittänyt kolmannen jäsenen riippumattomaksi asiantuntijaksi. IDE kiisti jyrkästi nimittäneensä arviointikomitean kolmannen jäsenen ja väitti, että komissio oli kieltäytynyt hyväksymästä IDE:n nimittämän henkilön osallistumista arviointikomiteaan.

55 Kysymyksellä siitä, oliko IDE nimittänyt yhden komitean jäsenistä, ei kuitenkaan ole erityistä merkitystä, koska sopimuksessa annetaan komissiolle toimivalta nimittää epämuodollisen arviointikomitean kaikki jäsenet.

56 Lisäksi se IDE:n korostama seikka, että komitean kolmas jäsen sai komissiolta palkkion (vastakanteen osalta vastaajan vastaus, 18 kohta) ei ole sinänsä merkityksellinen, koska kun komissio nimitti sopimuksen mukaan komitean jäsenet, sitä suuremmalla syyllä komission oli myös maksettava näille jäsenille palkkio.

57 Lisäksi kysymys siitä, olivatko komitean jäsenet osallistuneet tähän ajankohtaan mennessä Disnet-hankkeeseen, on merkityksetön, koska sopimuksen mukaan komissio nimittää nämä jäsenet ilman mitään rajoituksia.

58 Siten komitean puolueettomuutta ei voida saattaa kyseenalaiseksi ainoastaan siksi, että komissio on yksin nimittänyt sen jäsenet ja maksanut näille palkkion.

59 Komissio korostaa, että komitean kaksi jäsentä laativat raportin, ja kuten komissio huomauttaa, kolmas IDE:n nimittämä jäsen hyväksyi johtopäätökset faksin välityksellä. Tämä käy ilmi itse asiassa 30.7.1993 päivätystä kirjeestä, jonka komitean kaksi muuta jäsentä lähettivät Disnet-hankkeen valvonnasta vastaavalle komission virkamiehelle (kanteen liite XV).

60 Esittämissään väitteissä IDE vastustaa sitä, että komitea on toiminut osittain komission eduksi, ottaen huomioon että 30.4.1993 päivätyssä, komission hankkeesta vastuussa olevaksi määräämän virkamiehen kirjeessä tämä kyseinen virkamies ilmoitti IDE:lle selvästi, ettei komissio enää edellyttänyt lopullisen tuotteen esittelyä.

61 Kuitenkaan näitä IDE:n väitteitä ei ole näytetty toteen, ja ne on tämän vuoksi hylättävä.

62 Se, että komitean puolueettomuutta ei voida saattaa kyseenalaiseksi johtuu myös siitä, että sopimuspuolten esittelyyn osallistumista varten riippumattomiksi edustajiksi nimeämistä henkilöistä ainoastaan komission edustaja laati raportin, joka on päivätty 2.8.1993 (vastineen liite III), jossa edustaja vahvisti arviointikomitean asiaa koskevat johtopäätökset, kun taas IDE:n nimeämä edustaja ei antanut raporttia.

63 IDE:n edustaja vakuutti suullisessa käsittelyssä, että sen edustajalla ei ollut mahdollisuutta osallistua keskusteluun eikä hän ollut tämän vuoksi laatinut raporttia, kun taas IDE oli päinvastoin laatinut raportin keskusteltuaan edustajan kanssa. Kuitenkin komission asiamies vastasi tähän, että esittelyssä käytyjen keskustelujen nauhoituksista kävi ilmi päinvastaista.

64 Siten ne epäselvät ja toteennäyttämättömät väitteet, joilla IDE kiistää arviointikomitean puolueettomuuden, on hylättävä.

65 Lisäksi edeltävän arvioinnin huomioon ottaen myös IDE:n se vaatimus on hylättävä, jossa se pyytää uuden asiantuntijatutkimuksen järjestämistä, koska pelkästään se seikka, että komissio on nimittänyt komitean jäsenet sopimuksenmukaisia oikeuksiaan käyttäessään, ei osoita, että komitea olisi toiminut puolueellisesti.

B Toimitettua tuotetta koskevat edellytykset ja arviointikriteerit

66 Sopimuksen 3 artiklan 2 kohdassa määrätään, että työn päättyessä sopimuspuoli pitää esittelyn komission tiloissa Luxemburgissa tai muussa komission hyväksymässä paikassa ja näyttää, että hanke on päätetty asianmukaisesti.

67 IDE on pyytänyt, että arviointikomitea tutkii toimitetun tuotteen tietyssä paikassa, tiettynä aikana ja sellaisilla edellytyksillä, jotka komissio on hyväksynyt. IDE:n asianajaja ehdotti 12.7.1993 päivätyssä kirjeessä, joka on liitetty kanteeseen, että esittely pidettäisiin Luxemburgissa tietyssä paikassa, jossa hänen mukaansa olisi oikea infrastruktuuri. Hän pyysi myös, että hänen valitsemansa henkilö saisi osallistua komitean työskentelyyn riippumattomana asiantuntijana. Komissio suostui näihin ehdotuksiin lopulta 14.7.1993 päiväämässään kirjeessä.

68 Samassa kirjeessä IDE:n asianajaja ehdotti, että 15.3.1993 toimitettu tuote, samoin kuin sen jälkeinen kyseisen tuotteen parannettu versio tutkittaisiin. Komissio kieltäytyi tästä (ks. komission 16.7.1993 päiväämä kirje), mutta lopulta myös alkuperäisen tuotteen myöhempi versio oli esiteltävänä komitealle, kuten komitea on vahvistanut raportissaan.

69 IDE:n asianajaja täsmentää edellä mainitussa 12.7.1993 päivätyssä kirjeessä tiettyjä olennaisia kohtia, joiden oli oltava esittelyn kohteena. Hän mainitsi myös neljä erilaista menetelmää, joita voitaisiin käyttää esittelyssä, ja ilmoitti tietyistä mahdollisista teknisluonteisista vaikeuksista, joita Luxemburgissa pidettävässä esittelyssä saattaisi esiintyä.

70 Komissio korosti edellä mainitussa 14.7.1993 päivätyssä kirjeessään, että komitean arviointiperusteina sille jaettujen tehtävien toteuttamisessa olisivat teknisessä liitteessä kuvatut asiat ja että arviointi keskittyisi niihin seikkoihin, joiden osalta komission ohjelman valvonnasta vastuussa oleva virkamies oli esittänyt huomautuksia IDE:lle 30.4.1993 päivätyssä kirjeessään (kanteen liitteenä). Komissio sulki nimenomaisesti pois sen seikan, että IDE määrittelisi arviointiperusteet yksipuolisesti. Komissio toimitti myös tiettyjä teknisiä tietoja, joiden avulla tuotteen esittely voisi tapahtua mahdollisimman hyvissä olosuhteissa.

71 IDE:n asianajaja pyysi 15.7.1993 päivätyllä kirjeellään sellaisen erityisen ympäristön luomista Luxemburgiin esittelypaikalle, joka olisi verrattavissa siihen ympäristöön, joka vallitsi IDE:n kanssa Disnetin valmistelussa yhteistyössä olleiden elinten tiloissa asentamismenettelyn aikana. Komission 16.7.1993 päiväämästä kirjeestä käy ilmi, että IDE:lle myönnettiin erityisiä teknisiä laitteita, jotta se voisi toteuttaa tuotteensa esittelyn loppuun.

72 Kuten arviointikomitean raportista käy ilmi, IDE oli hyväksytty asentamaan valmistamansa ohjelmisto (Disnet) esittelyä edeltävänä päivänä. Komitea huomauttaa tässä raportissa myös, että se päätyi lopputulokseensa, IDE:n 20.7.1993 toteuttaman noin viisi tuntia kestäneen esittelyn jälkeen, ja että tämä kesto näytti riittävältä lopullisen tuotteen esittelemiseksi. Komitea huomauttaa myös, että esittelyn alussa todettiin joitakin teknisiä ongelmia, mutta IDE päätti tästä huolimatta jatkaa esittelyä. Komitean raportin mukaan esittelyn aloittamisen jälkeen ja sen aikana ei tapahtunut kuitenkaan yhtään verkosta johtuvaa häiriötä.

73 IDE mainitsi tietenkin esittelyn aikana esittelypaikasta samoin kuin paikallisen verkon (UNIX) ja televiestintäyhteyksien puutteista johtuvista teknisluonteisista ongelmista, samoin kuin muista ongelmista, joilla oli kielteinen vaikutus esittelyyn (ks. IDE:n 15.9.1993 arviointikomitean raportista esittämät huomautukset, s. 4). Komitea syrjäytti kuitenkin nämä huomautukset ja väitti ongelmien aiheutuvan siitä, että IDE:n toimittamaa tuotetta ei ollut sopeutettu UNIX-ympäristöön. IDE katsoi lopuksi, että nämä ongelmat eivät voineet saattaa kyseenalaiseksi tutkimuksen luotettavuutta.

74 Edeltävän huomioon ottaen IDE:n väite siitä, että esittely tapahtui erittäin epäsuotuisissa olosuhteissa, on hylättävä perusteettomana.

C IDE:n pääasiallisen velvoitteen täyttäminen

1) Ratkaisevat sopimusmääräykset

75 Sopimuksen tekstistä ja sen teknisestä liitteestä käy ilmi, että kysymyksessä on komission ja IDE:n tekemä kahdenvälinen sopimus, jonka mukaan komissio sitoutui maksamaan tietyn summan tukena IDE:n suorittamasta työstä, joka koski Disnet-ohjelmiston valmistamista, ja tämän ohjelmiston oli oltava toimintakykyinen markkinoilla ja markkinoitavissa.

76 IDE:n piti järjestää eri jäsenvaltioiden elimistä koostuvan ryhmän työt; tuote, eli näiden töiden tulos, olisi IDE:n ja sen yhteistyöryhmän omaisuutta, kuten liitteessä II selitetään yksityiskohtaisesti.

77 Disnet-hanke piti toteuttaa komission valvonnassa ja tukea maksettaisiin sillä edellytyksellä, että IDE olisi täyttänyt kaikki velvoitteensa. Tämä käy nimenomaisesti ilmi sopimuksen 5 artiklan 1 kohdan c alakohdasta. Tämän tuen ei kuulunut kattaa kaikkia kustannuksia, vaan se vastasi 38,4 prosenttia työn tekemisen todellisista kustannuksista.

78 IDE vakuuttaa (kanteen osalta kantajan vastaus ja vastakanteen osalta vastaajan vastaus, 13 kohta), että komissiolla oli velvollisuus eikä ainoastaan mahdollisuutta maksaa sovittu summa kokonaisuudessaan. Tämä summa piti maksaa vain, jos IDE olisi täyttänyt kaikella huolellisuudella kaikki sopimuksen ja sen liitteiden mukaiset velvoitteensa.

2) IDE:n suorituksen kohde

79 Koska sopimuksen 16 artiklassa sovellettavaksi oikeudeksi määrätään Luxemburgin suurherttuakunnan lainsäädäntö, on tutkittava tämän lainsäädännön säännöksiä, jotka koskevat riidan ratkaisua sopimussuorituksen kohdetta koskevien sopimusmääräysten tulkinnasta. Pääasiaa käsittelevä kansallinen tuomioistuin voi siviililakikirjan 1134 ja 1135 pykälän perusteella(7) sopimusmääräyksiä tutkiessaan tehdä sopimuspuolten velvoitteiden sisällöstä tiettyjä johtopäätöksiä.

80 IDE oli sitoutunut toteuttamaan "tiedonvälityspalvelujen rajapintaverkon, joka olisi älykäs ja riippumaton kyseisistä alueista", eli Disnet-ohjelmiston.

81 Sopimuksen (1 artikla) ja sen teknisen liitteen mukaan sopimuksen kohteena oli ohjelmiston toteuttaminen, eli toisin sanoen sellaisen tietokoneohjelman toteuttaminen, jota voitaisiin hyödyntää eri aloilla erilaisiin tarkoituksiin. Tämä tulisi mahdolliseksi rajapintaverkon asentamisella, ja tämän verkon toteutuminen mahdollistaisi pääsyn toisiinsa yhteydessä oleviin elektronisen tiedon lähteisiin.

82 Teknisessä liitteessä, sekä sen alkuperäisessä että sen muutetussa muodossa (s. 3 ja sitä seuraavat sivut), määrätään, että kolme seuraavaa tuotetta ovat lopputuotteita: a) Disnet-ohjelmisto, jota voidaan markkinoida ja joka toimii DOS-, Windows 3- ja UNIX-ympäristössä; b) verkko (network), joka luotaisiin tiettyjen eurooppalaisten verkkopalvelimien (hosts) ja verkkojen (networks) välille, jotka käyttäisivät Disnet-rajapintaa; c) sovellukset, joita tietyt Disnet-hankkeeseen osallistuvat elimet voisivat luoda Disnet-rajapintaa käyttämällä.

83 Kaikista varsinaiseen kanteeseen ja vastakanteeseen liittyvistä asiakirjoista samoin kuin suullisesta käsittelystä käy ilmi, että esillä olevassa asiassa vallitsee periaatteellinen ero katsantokannoissa sopimuksen kohteesta, ja tästä syystä myös siitä, oliko IDE:n komissiolle toimittama tuote sopimuksen eritelmien mukainen vai ei, sellaisina kuin nämä eritelmät oli määritelty teknisessä liitteessä.

84 Komissio katsoo, että IDE:n toimittama tuote ei täyttänyt sopimuksen eritelmiä, eli toisin sanoen että sillä ei ollut sovittuja ominaisuuksia, koska se ei toiminut odotetulla tavalla eikä se ollut markkinoitavissa teknisen liitteen mukaisesti, toisin sanoen tuote ei ollut kaupallisesti riittävän houkutteleva, jotta sitä olisi voitu hyödyntää markkinoilla (kanteen osalta vastaajan vastaus ja vastakanteen osalta kantajan vastaus, 7 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

85 IDE torjui nämä väitteet korostaen täyttäneensä kaikki velvoitteensa. Se vakuuttaa, että hankkeen kolme päämäärää eli Disnetin toteuttaminen: a) työkalulaatikkona (toolbox); b) verkkona (network) ja c) perustana suurelle määrälle käytännön sovelluksia (applications), joita sen yhteistyökumppanit ovat toteuttaneet on saavutettu (ks. kanteeseen liitetyn 2.5.1993 päivätyn kirjeen s. 2, jonka IDE osoitti komission nimeämälle, hankkeen etenemisen seuraamisesta vastaavalle henkilölle).

86 IDE vakuuttaa (vastakanteen osalta vastaajan vastaus, 9 kohta), että sen toimittama tuote oli kaupallisesti tarpeeksi houkutteleva, jotta sitä voitaisiin hyödyntää markkinoilla ja että myös ulkopuoliset tarkkailijat olivat todenneet tämän. IDE korosti suullisessa käsittelyssä, että toimitettu tuote oli mallituote, joka oli kehityksen etulinjan ohjelmisto ja joka menestyisi kaupallisesti.

87 Samoin IDE katsoo tekniseen liitteeseen vedoten (kanteen osalta kantajan vastaus ja vastakanteen osalta vastaajan vastaus, 1 kohta) sitoutuneensa toimittamaan työkalulaatikon beta-version (beta release toolbox) eikä vakaata ohjelmistoa, jota voitaisiin markkinoida, koska tämä vaatimus olisi sopimuksen itsensä vastainen.

88 Sen väitteensä tueksi, ettei sen tarvinnut esittää edellä mainittuja, komission edellyttämiä ominaisuuksia omaavaa tuotetta, IDE esittää, että vastaavasta yhteisön tuen korottamisesta ei ollut sovittu (kanteen osalta kantajan vastaus ja vastakanteen osalta vastaajan vastaus, 1 kohta).

89 Ottaen huomioon edellä esitetyn arvioinnin niistä tuotteista, jotka IDE oli sitoutunut toimittamaan, on katsottava, että teknisessä liitteessä Disnetin osalta käytetty ilmaisu "markkinoitava tuote" kuvastaa tuotetta, jolla on sellaiset ominaisuudet (esimerkiksi sen vakaus ja sen tarpeellinen toimintakyky), että tuotetta voidaan hyödyntää markkinoilla. Siten se IDE:n väite, jonka mukaan olisi sopimuksen itsensä vastaista edellyttää sitä toimittamaan vakaa ja markkinoitava ohjelmisto, on perusteeton. Kuitenkaan se seikka, että komission IDE:n käyttöön asettamat resurssit eivät olleet IDE:n mukaan riittäviä, ei näytä toteen sen esitettävän tuotteen laatua koskevien väitteiden oikeellisuutta. Sitä paitsi IDE vakuuttaa, että lopputuote siihen jo tehtyine muutoksineen menestyisi kaupallisesti.

90 IDE korostaa myös, että sen oli toimitettava ohjaus/esittelyluonteinen hanke (vastakanteen osalta vastaajan vastaus, 8 kohta) ja se vetoaa tältä osin komission joulukuussa 1992 päivättyyn asiakirjaan, joka on liitetty edellä mainittuun vastaukseen ja jossa komissio luonnehtii Disnet-hanketta ohjaus/esittelyluonteiseksi hankkeeksi.

91 Se seikka, että komissio on luonnehtinut Disnet-hanketta ohjaus/esittelyluonteiseksi hankkeeksi on vailla erityistä merkitystä, koska vain sopimus velvoittaa sopimuspuolia. Se, että varsinaisessa sopimuksessa ja sen teknisessä liitteessä määrätään hankkeen tarkoista edellytyksistä ja yleisemmin hankkeen kuvauksesta, ja se, että komissio luonnehtii hanketta tietyllä tavalla toisessa asiakirjassa, jolla ei ole yhteyttä sopimukseen, ei riitä muuttamaan osapuolten velvoitteita.

92 IDE korosti istunnossa, että on otettava huomioon ohjelmiston kehitys, koska ohjelmisto on erittäin monimutkaisten tietokantojen jatkuvasti kehittyvä kooste. Se mainitsi, että Disnetin lopullinen versio oli erittäin edistyneessä vaiheessa, että sen valmistelu oli juuri päättynyt, että tämä versio täytti sopimuksen eritelmät ja että siinä oli huomioitu tekninen kehitys, ottaen huomioon että sopimus oli allekirjoitettu 31.1.1990. IDE totesi lopuksi, että hanke oli alkuvaiheessaan ja että sitä täydennettäisiin verkon muodossa. Tämän verkon loivat lopulta IDE:n kanssa yhteistyössä toimivien kaikista yhteisön jäsenvaltioista peräisin olevien elinten ryhmä.

93 Nämä IDE:n väitteet ovat kuitenkin perusteettomia. Sitä, onko IDE täyttänyt kaikki velvoitteensa, on arvioitava selvästikin sopimusmääräysten perusteella. Siten ei ole merkityksellistä tietää, onko se täyttänyt nämä velvoitteensa myöhemmin sopimuksessa vahvistetun aikataulun kuluttua umpeen.

94 Lopuksi on viitattava erityisesti siihen seikkaan, josta komissio ja IDE eivät ole yhtä mieltä (kanteen osalta kantajan vastaus ja vastakanteen osalta vastaajan vastaus, 2 kohta). Teknisessä liitteessä määrättiin sen alkuperäisessä muodossa (s. 2) erityisesti, että "luonnollisen kielen osa, jossa hyödynnetään rajallista muotorakennetta ja sanastoa, annettaisiin lisänä" (as extra's),(8) kun taas liitteen myöhemmästä muutetusta versiosta oli poistettu ilmaisu "lisänä" (as extra's) samoin kuin siihen liittyvä lisähuomautus. Katson, että tämä esittämistavan muutos on ratkaiseva seikka, josta käy ilmi, että osapuolet pyrkivät nimenomaisesti siihen, että lopputuotteeseen sisältyy osa "luonnollista kieltä", jossa hyödynnetään rajallista muotorakennetta ja sanastoa.

95 Lisäksi komissio on esittänyt näiden väitteidensä tueksi (kanteen osalta vastaajan vastaus ja vastakanteen osalta kantajan vastaus, liite II) IDE:ltä lähtöisin olevan asiakirjan "System Design", jossa "luonnollisen kielen" osaa tarkastellaan koko hankkeen osana.

96 Siten se IDE:n väite, jonka mukaan sopimuksessa ei määrätty nimenomaisesti siitä, että sen oli kehitettävä luonnollisen kielen käsittelymoduuli, on perusteeton. Kysymys siitä, kuka kehittäisi lopullisesti tämän osan ohjelmasta, oli täysin IDE:n vapaassa harkinnassa, kunhan vain odotettu tulos saavutettaisiin sopimusmääräysten mukaisesti. Sitä paitsi IDE esittää, että tämä osa ohjelmaa toteutettiin lopulta, vaikka komissio ei ollutkaan tyytyväinen lopputulokseen.

3) Arviointikomitean raportti

97 Arviointikomitea toteaa raportissaan, että Disnetin teoreettinen perusta oli uutuus, jolle oli asetettu kunnianhimoisia odotuksia, mutta että esitetty lopputuote ei täyttänyt näitä edellytyksiä, eli toisin sanoen se ei vastannut teknisen liitteen eritelmiä. Komitea korosti, että tämä toteamus pitää paikkansa, huolimatta siitä, mitä Disnetin versioista tarkastellaan.

98 Tarkemmin sanottuna komitean mukaan IDE on täyttänyt pelkästään - eikä edes täydellä menestyksellä - ensimmäisen velvoitteensa eli työkalulaatikon (toolkit) luomisen; tämä työkalulaatikko ei ollut lopullinen ja markkinoitavissa oleva tuote: se täytti ainoastaan rajoitetun määrän tavoitelluista päämääristä erityisesti teoreettisen perustan ja rajapinnan "luonnollisen kielen" osalta; päinvastoin toimitettu tuote oli epävakaa, ja se tarvitsi lisäparannuksia.

99 Lisäksi komitean raportin mukaan IDE oli laiminlyönyt toimittaa kaksi myös sopimukseen sisältynyttä tuotetta, toisin sanoen se ei ollut toteuttanut verkkoa eikä työkalulaatikon joka alan erityissovelluksia.

100 Tästä syystä komitea arvioi, ettei Disnet-hanketta ollut päätetty asianmukaisesti ja että hanke vastasi teknisen liitteen eritelmiä vaihtelevasti

50-75-prosenttisesti.

101 Komissiolle 2.8.1993 toimittamassaan raportissa (liitetty vastineeseen) komission nimeämä asiantuntija esitti samanlaisia kielteisiä arvioita esittelyn tuloksista.

102 Myöhemmässä 15.9.1993 päivätyssä raportissaan IDE kiisti komitean raporttiin sisältyneet johtopäätökset ja erityisesti ne perusteet, joihin komitea oli perustanut IDE:n sille esittämän tuotteen arvioinnin. IDE kiisti myös laiminlyöneensä toimittaa kaksi sopimukseen sisältyneestä kolmesta tuotteesta, toisin sanoen verkkoa ja työkalulaatikon joka alan erityissovelluksia, ja se katsoi, että myös nämä osat kattava esittely olisi edellyttänyt enemmän aikaa, mutta että oli myönnetty, että esittelyyn lopulta käytetty aika oli ollut riittävä.

103 Edellä esitetyistä huomioista seuraa, että arviointikomitean raportti oli puolueeton ja että raportissa tehdyt johtopäätökset on hyväksyttävä, eli että IDE ei ole noudattanut velvoitteitaan. Lisäksi IDE ei ole esittänyt väitteidensä tueksi vastaavia todisteita, jotta se olisi osoittanut vääräksi komitean asian epäsuotuisan arvioinnin, jonka mukaan esitetty tuote ei vastannut teknisen liitteen määritelmiä, eikä IDE:n nimittämä asiantuntijakaan esittänyt kirjallisesti eriävää mielipidettä.

4) Arviointi siitä, onko IDE jättänyt noudattamatta pääasiallisen velvoitteensa

104 Komission ja IDE:n tekemän sopimuksen tarkoituksena oli toteuttaa markkinoitavissa oleva "tiedonvälityspalveluiden rajapintaverkko - joka oli älykäs ja riippumaton kyseisistä alueista". Kuten olen edellä esittänyt, teknisessä liitteessä määrätään sekä sen alkuperäisessä muodossa että sen muutetussa muodossa (s. 3 ja sitä seuraavat sivut), että lopulliset tuotteet, jotka sisältyisivät IDE:n komissiolle esittelemään ja toimittamaan hankkeeseen, olivat seuraavia: a) Disnet työkalulaatikkona (toolkit); b) verkko (network), joka luotaisiin tietyn määrän verkkopalvelimia (hosts) ja Disnet-rajapintaa käyttävien eurooppalaisten verkkojen (network) välille ja c) sovellukset (applications), joita Disnet-hankkeeseen osallistuvat elimet voisivat toteuttaa Disnet-rajapintaa soveltamalla. Siten IDE:n suoritus koskee kolmea erilaista tuotetta, joiden voidaan arvioida olevan yhtä tärkeitä työn toteuttamisen kannalta.

105 Sopimuksen 5 artiklan 3 kohdassa todetaan, että jos kehitetyn hankkeen osalta ei pidetä mitään esittelyä tai tämä esittely ei onnistu, komissio voi vaatia rahoitustukena maksettujen summien palauttamista kokonaan tai osittain korkoineen. Tästä määräyksestä voidaan mielestäni tehdä seuraavat päätelmät:

a) Komissio voi vaatia maksettujen summien palauttamista kokonaan vain, jos mitään esittelyä ei ole pidetty tai jos lopullinen esitelty tuote ei vastaisi ollenkaan (tai vastaisi ainoastaan vähäisessä määrin) sopimuksen ja teknisen liitteen eritelmiä.

b) Jos lopullisen tuotteen esittelyssä todetaan, että hanke vastaa vain osittain sopimuksen eritelmiä, komissio ei voi vaatia rahoitustukena maksettujen summien palauttamista kokonaan vaan ainoastaan osittain. Tässä tapauksessa se tarkka summa, jonka palauttamista komissio voi vaatia, on riippuvainen siitä suhteesta, missä määrin esitetty tuote vastaa sopimuksen ja teknisen liitteen eritelmiä.(9)

106 Arviointikomitean johtopäätöksien mukaan IDE toimitti vain ensimmäisen niistä kolmesta tuotteesta, jotka sen olisi pitänyt toimittaa. Lisäksi valmis tuote, Disnet työkalulaatikko (Disnet toolkit), joka oli esittelyn kohteena, vastasi teknisen liitteen eritelmiä vaihtelevasti 50-75-prosenttisesti. Tämän vuoksi komissio ei voi vaatia maksamansa tuen palauttamista kokonaan vaan ainoastaan osittain.

107 Sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaan tuen määrä, joka komission piti maksaa Disnet-hankkeen toteuttamiseksi, oli 909 900 ecua. IDE:n esittelemästä työstä puuttui kaksi kolmesta lopputuotteesta. Siten yhteisön tuen määrää on vähennettävä kaksi kolmasosaa. Lisäksi siltä osin kuin esitelty lopputuote vastasi, vaikkakin osittain, sopimusmääräyksiä, IDE voi pitää vastaavan osan yhteisön tuesta. Koska esittelyssä ollut tuote vastasi teknisen liitteen määritelmiä noin 50-75-prosenttisesti, IDE:llä on oikeus 75 prosenttiin yhteisön tuesta Disnet-hankkeen ensimmäisen osan osalta, ja sen on palautettava vastaanottamansa tämän määrän ylittävä summa.

108 Koska olen jo todennut, että kolmella lopputuotteella oli yhtäläinen merkitys koko hankkeen valmistumisen kannalta, kolmasosa 909 900 ecusta, toisin sanoen 303 300 ecua, vastaa jokaisen lopputuotteen valmistumista. Ottaen huomioon, että toimitettu tuote vastasi tavoiteltua tuotetta 75-prosenttisesti IDE:lle suotuisimman arvion mukaan, IDE voi pitää vain summan, joka jää jäljelle, kun 303 300 ecusta, joka vastasi ensimmäistä hankkeen kolmesta tuotteesta, vähennetään 25 prosenttia (toisin sanoen 75 825 ecua). Siten IDE voi pitää itsellään 227 475 ecua (303 300 ecua - 78 825 ecua), ja sen on palautettava komissiolle 305 981 ecua (533 456 ecua - 227 475 ecua) korkoineen. Sopimuksen 5 artiklan 3 kohdassa (lopussa) määrätty sovellettava korkokanta on komission mukaan 7,97 prosenttia vuodelta (mitä IDE ei ole kiistänyt). Lisäksi korko alkaa kertyä kuukauden kuluttua siitä päivästä, jolloin komissio esitti maksettujen summien palautusvaatimuksen (29.6.1994), toisin sanoen koron kertyminen alkaa 29.7.1994.

D Muiden sopimusvelvoitteiden rikkominen

109 Perusteellisuuden vuoksi tutkin myös komission toissijaisesti esittämiä väitteitä IDE:n muiden sopimusvelvoitteiden noudattamatta jättämisen osalta.

110 Näillä väitteillään komissio yhtäältä tukee toissijaisesti vastakannettaan jo maksettujen summien palauttamiseksi ja toisaalta kiistää ne IDE:n väitteet, joissa se on katsonut täyttäneensä kaikki velvoitteensa ja että komission täytyy maksaa sille tällä perusteella jäännös tuesta. Tutkin myös IDE:n väitteitä komission sopimusvelvoitteiden noudattamatta jättämisen osalta.

1) IDE ei ole noudattanut velvoitteitaan säännönmukaisen hallinnon ja komissiolle tiedottamisen osalta

111 Sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan mukaan sopimuspuolen on koko työn ajan esitettävä komissiolle säännöllisin väliajoin raportit työn edistymisestä ja saaduista tuloksista samoin kuin selostus edeltävän ajanjakson kustannuksista.

112 Komissio vakuuttaa, ettei se ole kyennyt seuraamaan hankkeen kehittymistä, koska IDE ei ole noudattanut sopimuksenmukaista tiedonantovelvollisuuttaan. Se vakuuttaa IDE:lle osoittamassaan 7.9.1993 päivätyssä kirjeessä (kanteen liite XV), ettei sen ajanjaksolta 15.3.1992-15.9.1992 vastaanottama kustannusselvitys ollut sopimuksenmukainen eikä se voinut hyväksyä tätä selvitystä, koska se oli sopimuksen liitteen III määräysten vastainen. Komissio ei saanut tämän jälkeen korjattua versiota tästä kustannusselvityksestä.

113 Komissio huomauttaa tässä samassa kirjeessä, ettei se ole saanut kustannusselvitystä ajanjaksolta 15.9.1992-15.3.1993.

114 Komission vaatimista, sekä riippumattoman asiantuntijan että tilintarkastustoimiston laatimista raporteista (vastineen liitteet I ja II) käy ilmi, että IDE:n hankkeen valmistelussa oli havaittu tiettyjä hallinnollisia epäsäännönmukaisuuksia.

115 Komission nimittämän asiantuntijan 3.12.1991 laatimasta sopimuksen noudattamista ensimmäisten 18 kuukauden aikana koskevasta raportista (s. 7 ja 8) käy ilmi sellaisia merkittäviä poikkeamia alkuperäiseen kustannussuunnitelmaan ja myös projektin kokonaiskulkuun, jotka eivät olleet IDE:n sopimusvelvoitteiden mukaisia. Samassa asiakirjassa todetaan myös, että yhtymän jäsenet ovat vakuuttaneet, ettei hankkeen toteuttamisen määräaikaa eikä kustannuksia ollut arvioitu asianmukaisesti. Näiden toteamusten perusteella arvioitiin, että hanke oli suuressa määrin vaarassa myöhästyä sovituista määräajoista ja että sen tavoitteiden uudelleenmäärittely oli tarpeen siltä osin kuin sovitut määräajat tai käytettävissä oleva budjetti eivät olleet riittäviä. Raportissa ehdotettiin lisäksi, että komissio pidättäytyy maksamasta rahoitustukeaan siltä osin kuin IDE ei ehdottanut selkeää suunnitelmaa korvaavan ratkaisun aikaansaamiseksi.

116 Toiseksi tilintarkastustoimiston laatima, 22.6.1992 päivätty raportti koski hankkeen etenemisen valvomista 1, 2 ja 3 ajanjakson (15.3.1990-15.9.1991) osalta. Valvontatoimenpiteet alkoivat 18.5.1992. Tässä raportissa todetaan, että IDE ei ollut esittänyt kyseisiä ajanjaksoja koskevia tilikirjoja, kustannuksia koskevien selvitysten tarkkuuden osalta esitettiin varauksia ja ehdotettiin kustannusten alentamista 34 prosentilla.

117 IDE kiistää kyseisen tilintarkastustoimiston tekemän arvioinnin tulokset (kanteen osalta kantajan vastaus ja vastakanteen osalta vastaajan vastaus, 8 kohta) ja vakuuttaa, että se on hoitanut tarkasti kaikki kustannuksensa ja pitänyt päivän tarkkuudella rekisteriä koko hankkeen ajan.

118 IDE ei ole myöskään esittänyt puolivuosittaisia kustannusselvityksiä koko hankkeen ajalta, ja siten se ei voi näyttää toteen noudattaneensa sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan. Komission nimeämän toimiston kielteinen arvio IDE:n kirjanpidon tilasta todistaa komission väitteiden oikeellisuuden, kun taas IDE:n vastakkaisia väitteitä ei ole näytetty toteen.

2) IDE ei ole esittänyt komissiolle lopullista täydellistä koko hankkeen kattavaa raporttia eikä vahvistettua kustannusselvitystä

119 Sopimuksen 3 artiklan 3 kohdan mukaan sopimuspuolen eli IDE:n olisi pitänyt esittää komissiolle koko hankkeen kattava raportti vahvistettuine kustannusselvityksineen kahden kuukauden kuluttua työn päättymisestä, ja tähän raporttiin olisi tullut liittää lopulliset tositteet.

120 Komissio vakuuttaa, että IDE:n toimittama, 17.5.1993 päivätty hankkeen valmistumista koskeva täydellinen loppuraportti ei ole sopimuksen vaatimusten mukainen, koska siinä ei selvitetä selkeästi hankkeen tavoitteita ja tuloksia ja siihen sisältyy arvioita, jotka ovat ristiriidassa osaraporttien kanssa (ks. kanteeseen liitetty komission 7.9.1993 IDE:lle osoittama kirje).

121 Komissio huomauttaa myös, ettei se ole saanut vahvistettua kustannusselvitystä vaadittavine tositteineen. Komissio toteaa, että se keskeytti rahoitustuen maksamisen IDE:lle näiden syiden vuoksi.

122 IDE esittää vastaan (kanteen osalta kantajan vastaus ja vastakanteen osalta vastaajan vastaus, 16 kohta), ettei jo toimitetun kustannusselvityksen muuttamisella ja täydellisen loppuraportin esittämisellä ollut merkitystä, koska komissio oli jo tehnyt selväksi aikomuksensa olla maksamatta tuen jäännöstä. IDE oli kuitenkin valmis täyttämään nämä vaatimukset.

123 Siltä osin kuin IDE ei ole toimittanut kahden kuukauden kuluessa työnsä luovuttamisesta koko hankkeen kattavaa täydellistä loppuraporttia eikä vahvistettua kustannusselvitystä tai lopullisia tositteita, on selvää, että se ei ole noudattanut sopimuksen 3 artiklan 3 kohdan mukaisia velvoitteitaan.

3) IDE:n kanssa yhteistyössä olevien elinten ryhmän kokoonpanoa on muutettu ilman komission hyväksyntää

124 Sopimuksen 6 artiklan 2 kohdan mukaan sopimuspuoli voi uskoa osan työohjelman suorittamisesta kolmannelle osapuolelle sillä edellytyksellä, että kaikki aliurakkaa koskevat sopimukset annetaan niiden ehdotusvaiheessa komissiolle tiedoksi kirjatulla kirjeellä, ja komissio voi viidessätoista päivässä kirjeen vastaanottamisesta kieltäytyä hyväksymästä aliurakkaa. Jos komissio ei toimi mainitussa määräajassa, sen oletetaan hyväksyneen aliurakan.

125 Komissio väittää, että IDE ei ole noudattanut sopimusvelvoitteitaan, koska a) se on tehnyt aliurakkaa koskevia sopimuksia ilman komission etukäteistä hyväksyntää ja b) se on turvautunut unkarilaisiin yrityksiin työohjelman osan toteuttamisessa.

126 Vastauksena komission siihen väitteeseen, että IDE:n kanssa yhteistyössä olevan elinten ryhmän kokoonpanoa oli muutettu hankkeen toteuttamisen aikana jatkuvasti, IDE myöntää tällaisia muutoksia tapahtuneen, mutta se kieltää olevansa tältä osin vastuussa. Se selittää, että nämä muutokset johtuivat (ks. edellä mainitun komissiolle 2.5.1993 osoitettu kirje, s. 7) joko taloudellisista syistä, joiden vuoksi alkuperäisen ryhmän jotkin jäsenet vetäytyivät, tai alkuperäisten osapuolten epäjohdonmukaisesta menettelystä.

127 Kuitenkin IDE korostaa, että komissio oli hyväksynyt nimenomaisesti tai hiljaisesti nämä muutokset sopimuksen 6 artiklan 2 kohdan 2 alakohdan mukaan, ja että vetäytyvien osapuolten oikeudet ja velvollisuudet siirrettiin kokonaisuudessaan sen uusille sopimuspuolille. Tämä osoittaa IDE:n mukaan, ettei aliurakoiden hyväksymisessä eikä töiden valvonnassa, josta komission oli vastattava ryhmän töiden koordinoijana, ollut mitään ongelmia.

128 Missään sopimusmääräyksessä ei velvoiteta IDE:tä varmistamaan, että ryhmä pysyy samana hankkeen alusta sen toteuttamiseen saakka. Tämä merkitsee sitä, että IDE saattoi komission nimenomaisella tai hiljaisella suostumuksella muuttaa kanssaan yhteistyössä olevan elinten ryhmän kokoonpanoa harkintansa mukaan. Siten komission vastakkaiset väitteet ovat perusteettomia.

129 Komissio vetoaa siihen, että IDE on sopimusmääräysten vastaisesti ilman sen etukäteistä hyväksyntää antanut osan töistä aliurakkana unkarilaisille yrityksille (vastineen s. 9). Komissio korostaa, että Impact-ohjelma koskee yhteisön tiedonvälityspalvelujen markkinoita ja, tällä perusteella, antaessaan osan töistä unkarilaisille yrityksille IDE ei ole noudattanut sopimusvelvoitteitaan.

130 Riidanalainen sopimus tehtiin sopimuksen 1 artiklan mukaisesti komission ja IDE:n välillä yhteisön Impact-ohjelman puitteissa 26.7.1988 tehdyn neuvoston päätöksen perusteella,(10) joka koskee tiedonvälityspalvelujen sisämarkkinoiden luomiseksi laaditun toimintaohjelman toteuttamista. Tämän päätöksen perustelukappaleista ja säännöksistä käy ilmi, että kyseinen toimintaohjelma oli osoitettu Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioiden elimille ja että sillä pyrittiin tiedonvälityspalvelujen yhteisön markkinoiden luomiseen.

131 Lisäksi teknisessä liitteessä (alkuperäisen version s. 3 ja muutetun version s. 2) todetaan, että Disnet-hankkeen valmistelun aikana IDE on tiiviissä yhteistyössä seitsemän (alkuperäinen versio) tai kymmenen (muutettu versio) jäsenvaltion tiettyjen elinten kanssa. Kuten komissio on aivan oikein todennut, liitteessä suljettiin siten Disnet-hankkeen valmistelevasta ryhmästä pois yhteisön ulkopuoliset elimet.

132 IDE toteaa käyttäneensä ainoastaan muutamia unkarilaisia työntekijöitä, ja se lisää, että Unkarin lainsäädännön mukaisesti työntekijöiden väliaikaisesta palvelukseenotosta on annettava tieto määrätylle elimelle, joka rekisteröi tällaisen palvelukseenoton (vastakanteen osalta vastaajan vastaus, 17 kohta). Kumotakseen komission sen väitteen, että IDE olisi turvautunut sopimuksenvastaiseen aliurakointiin, IDE toteaa, että se on antanut aliurakkaa koskevat sopimukset tiedoksi joka kerran sopimuksen 6 artiklan mukaisesti, ja se esittää kirjatun kirjeen kuuden uuden osapuolen osalta, mutta tähän ei sisälly riidanalainen unkarilaisen yhtiön aliurakka (kanteen osalta kantajan vastaus ja vastakanteen osalta vastaajan vastaus, liite VIII).

133 Komission väite on näytetty toteen ainoastaan unkarilaisen yhtiön osalta komission esittämällä 29.8.1990 päivätyllä kopiolla sopimuksesta (kanteen osalta vastaajan vastaus ja vastakanteen osalta kantajan vastaus, liite VI). Tämän sopimuksen kohteena oli Disnet-hankkeen sen osan toteuttaminen, joka koski "luonnollista kieltä" (natural language). Siten IDE:n väite siitä, ettei se ole tehnyt sopimusta unkarilaisen yrityksen kanssa, on hylättävä perusteettomana.

4) IDE:n suhteet yhteenliittymän muihin jäseniin

134 Sopimuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaan sopimuspuolella on tekninen ja rahoituksellinen vastuu työstä, ja tämä sopimuspuoli toimittaa henkilökunnan, laitteet, varusteet ja materiaalin, jotka ovat tarpeellisia työn asianmukaiseksi toteuttamiseksi. Siltä osin kuin työstä vastaavat tässä tarkoituksessa sopimuspuolen kanssa yhteistyössä olevat elimet, sopimuspuoli vastaa siitä, että yhteisön rahoitustuki jaetaan osallistuvien järjestöjen kesken työn edistymisen ja järjestöjen osallistumisen perusteella.

135 Teknisen liitteen (alkuperäisen version s. 16 ja muutetun version s. 10) mukaan hankkeen toteuttaminen muodostuu kahdesta vaiheesta: a) älykkään rajapinnan toteuttaminen (intelligent interface) ja b) tämän rajapinnan integroiminen (integration) tiettyyn määrään sovelluksia eri alueilla ja eri tehtävissä.

136 Teknisen liitteen mukaan nämä kaksi osaa on toteutettava tavallisesti peräkkäin. Tämä merkitsee sitä, että kun älykkään rajapinnan toteuttaminen on päättynyt, sitä voitaisiin käyttää erityissovelluksiin. Koska tämä edellyttäisi kuitenkin paljon aikaa ja Impact I -hankkeen määräaika oli kaksi vuotta, tiettyjä toisen vaiheen toimintoja oli tehtävä samaan aikaan, kun ensimmäinen vaihe oli aloitettu, jotta osapuolet valmistautuisivat älykkään rajapinnan myöhempään soveltamiseen ja integroimiseen työkalulaatikkona (toolkit) erityistarpeidensa perusteella koskien käyttäjien välistä rajapintaa (special human interfacing needs).

137 Komissio väittää, että IDE on sopimuksen 6 artiklan 1 kohdan ja teknisen liitteen määräysten vastaisesti - ja koska se on vastuussa työn toteuttamisesta teknisesti - laiminlyönyt lähettää asianmukaisessa ajassa yhteistyökumppaneilleen työkalulaatikon toimivan version. Tämä laiminlyönti esti niitä aloittamasta määräajassa kyseisen työkalulaatikon sopeuttamisen tietokantojensa erityisedellytyksiin.

138 Tukeakseen vaatimustaan komissio vetoaa yhtymän erään jäsenen IDE:lle 4.6.1993 osoittamaan kirjeeseen (kanteen osalta vastaajan vastaus ja vastakanteen osalta kantajan vastaus, liite V), jossa kuvataan yksityiskohtaisesti IDE:n laiminlyönnit ohjelmiston luovuttamisessa; ohjelmiston luovuttaminen oli edellytyksenä sille, että kyseinen jäsen voi aloittaa omat työnsä.

139 Komissio viittaa myös IDE:n seitsemäntoista yhteistyökumppanin 18.5.1993 Luxemburgissa Disnet-hankkeen puitteissa pitämän kokouksen pöytäkirjaan (kanteen osalta vastaajan vastaus ja vastakanteen osalta kantajan vastaus, liite III), jonka mukaan hankkeen eteneminen oli viivästynyt perusteettomasti IDE:n vuoksi. Samasta asiakirjasta käy lisäksi ilmi, että IDE:n yhteistyökumppanit saivat vasta helmikuussa 1993 työkalulaatikon täydellisen version (release of the toolbox), jonka olisi pitänyt olla valmis marraskuussa 1992, ja että heinäkuussa 1993 vain pieni osa näistä yhteistyökumppaneista oli kyennyt luomaan toimivia sovelluksia tähän työkalulaatikkoon.

140 Päinvastoin IDE katsoo lähettäneensä hyvissä ajoin, eli vuotta ennen koko hankkeen valmistumismääräaikaa, toimivan version työkalulaatikosta, joka sen oli annettava tiedoksi yhtymän muille jäsenille, jotta nämä voisivat ryhtyä toteuttamaan niille kuuluvaa osaa hankkeesta.

141 IDE vetoaa myös siihen, että suunnittelemattomat lisätyöt, jotka liittyivät luonnollisen kielen käsittelymoduliin, televiestintäverkkoon ja tähän viimeksi mainittuun liittyviin tehtäviin, ylikuormittivat töiden toteuttamisaikataulun.

142 Sen selvittäminen, lähettikö IDE vuotta ennen koko hankkeen toteuttamiseksi varatun määräajan päättymistä yhtymän muille jäsenille toimivan version työkalulaatikosta ja oliko vuoden aika riittävä näille, jotta ne voisivat toteuttaa osansa työstä, edellyttää todisteita. IDE ei näytä väitettään tältä osin toteen ja tyydyn näin ollen arviointiin, joka sisältyy edellä mainittuun IDE:n yhteistyökumppaneiden kokouksen pöytäkirjaan.

143 Komissio väittää samoin, että IDE ei ole noudattanut myöskään velvoitettaan jakaa yhteisön tuki kumppaneidensa kesken, toisin sanoen se ei ole noudattanut sopimuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaisia rahoitusluonteisia velvoitteitaan.

144 Väitteensä tueksi komissio esittää a) edellä mainitun 18.5.1993 järjestetyn kokouksen kokouspöytäkirjan Disnet-hankkeen edistymisestä, jossa mainitaan (3.3 kohta), että IDE ei ole maksanut yhteistyökumppaneilleen niille kuuluvaa osaa yhteisön tuesta, ja myös b) IDE:lle osoitettuja kirjeitä, joissa on kahden sen yhteistyökumppanin valitukset (kanteen osalta vastaajan vastaus ja vastakanteen osalta kantajan vastaus, liitteet IV ja V). Ensimmäisessä 29.9.1993 päivätyssä kirjeessä yhtiö ilmoittaa IDE:lle, ettei se toimita tälle tuotetta, jonka se on velvollinen toimittamaan, ennen kuin IDE on maksanut sille kuuluvan osan yhteisön tuesta. Toisessa 4.6.1993 päivätyssä kirjeessä mainitaan myös yhteisön tuesta peräisin olevien summien maksamatta jättäminen.

145 IDE kiistää laiminlyöneensä velvoitteensa maksaa yhteistyökumppaneilleen niille kuuluvan osan yhteisön tuesta, ja se esittää tältä osin useita luetteloja (kanteen osalta kantajan vastaus ja vastakanteen osalta vastaajan vastaus, liite XI). Kuitenkin näistä luetteloista käy ilmi pelkästään se seikka, että on olemassa juokseva tili IDE:n ja sen yhteistyökumppaneiden välisille siirroille. Lisäksi IDE perustelee menettelyään korostaen (vastakanteen osalta vastaajan vastaus, 16 kohta), että sen kanssa yhteistyössä olleet ryhmän muut jäsenet eivät ole vastaanottaneet mitään summia, koska maksetut ennakot korvaavat IDE:n lisäkustannukset, joita sillä oli ollut koko yhtymän puolesta, ja joka tapauksessa koska komissio ei ollut maksanut IDE:lle koko tuen määrää.

146 Erityisesti IDE pitää näiden kahden yhtymän jäsenen esittämiä valituksia perusteettomina, koska toisessa tapauksessa yhteistyökumppani ei ollut luovuttanut ohjelmaa, joka sen olisi pitänyt luovuttaa, kun taas toisessa tapauksessa maksettavat maksut käytettiin niihin koulutuksesta aiheutuneisiin kustannuksiin, joita IDE:lle oli aiheutunut tämän elimen yhteistyökumppanin koulutuksesta, jotta elin voisi täyttää tehtävänsä ohjelman toteuttamiseksi.

147 IDE:n esillä olevassa asiassa esittämät perustelut, sen lisäksi, että ne ovat ristiriitaisia, eivät näytä sen väitteitä täysin toteen, joten nämä perustelut on hylättävä tämän vuoksi.

5) IDE:n väite komission sopimusvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä

148 Sopimuksen 6 artiklan 3 kohdan mukaan sopimuspuolen on annettava komissiolle tiedoksi viipymättä kaikki yksityiskohdat, jotka liittyvät seikkoihin tai tapahtumiin, jotka ovat omiaan vaikuttamaan sopimuksen noudattamiseen.

149 IDE:n mukaan (ks. edellä mainitun 2.5.1993 komissiolle osoitetun kirjeen s. 3) komissio on laiminlyönyt velvoitteensa, koska se ei vastannut IDE:n toistuviin varoituksiin hankkeen toteutumista uhkaavista vaikeuksista ennalta arvaamattomien lisätöiden tarpeen vuoksi, mistä aiheutui myöhästyksiä yhteisölle osoitettavien Disnet-hankkeeseen liittyvien raporttien laadinnassa.

150 Komission IDE:n kanssa tekemässä sopimuksessa ei määrätty komissiolle erityistä velvoitetta ryhtyä tiettyihin toimenpiteisiin, jos sen sopimuspuoli ilmoittaisi ohjelman jatkamiseen liittyvistä rahoituksellisista tai teknisistä ongelmista.

151 Yleisemmin sopimuksen tarkoituksen mukaan ainoastaan IDE on vastuussa hankkeen toteuttamisesta yhteisön sopimuspuolena, mikä käy selvästi ilmi sopimuksen 1 ja 6 artiklan 1 kohdasta.(11)

152 Siten se edellä mainittu IDE:n väite, että komissio ei ole noudattanut sopimusvelvoitteitaan, on perusteeton. Lisäksi IDE:n väite siitä, että komission laiminlyönnit olisivat estäneet IDE:tä toteuttamasta asianmukaisesti velvoitteitaan ei perustu mitenkään sopimukseen, ja myös tämä väite on hylättävä perusteettomana.

153 Vaikka IDE:n väitteissä ei näytetä toteen, että komissio olisi toiminut sopimusmääräysten vastaisesti, toisin sanoen vaikka nämä väitteet eivät mitenkään perustu sopimukseen, ne jättävät kuitenkin avoimeksi kysymyksen siitä, missä määrin ne voivat olla perustana tuomioistuimen tekemälle vastuunjaolle, ja tätä kysymystä tutkitaan jäljempänä.

VI Kanteen muut vaatimukset

154 Siltä varalta, että yhteisöjen tuomioistuin hyväksyisi IDE:n kanteen pääasiallisen vaatimuksen ja velvoittaisi komission maksamaan IDE:lle jäännösosan tuesta, tutkin välittömästi jäljempänä kanteessa esitetyt muut vaatimukset.

1) Vaatimus muiden kuin oikeudenkäyntiin liittyvien lainopillisten kulujen maksamisesta

155 IDE vaatii 37 650 ecun maksamista muiden kuin oikeudenkäyntiin liittyvien sellaisten lainopillisten kulujen korvaamiseksi, joita sillä on ollut "oikeusavun" vuoksi.

156 Koska IDE:n on näytettävä toteen, että sille on aiheutunut edellä mainittuja kuluja, mutta se ei esitä tästä mitään todistetta, kyseinen vaatimus on hylättävä sillä perusteella, että sitä ei ole näytetty toteen.

2) Vaatimus korkojen maksamisesta

1

157 IDE vaatii lakisääteisten korkojen maksamista 31.5.1993 alkaen, jolloin IDE oli hylännyt kirjeitse komission ehdotuksen maksettavan tuen vähentämisestä ja vaatinut koko summan eli 376 435 ecun maksamista.

158 Koska edellä mainittu vaatimus on puhtaasti liitännäinen, jos IDE:n pääasiallinen vaatimus hyväksyttäisiin, on sille myönnettävä myös lakisääteiset korot.

3) Vahingonkorvausvaatimus

159 Tarkastelen seuraavaksi IDE:n sen vaatimuksen tutkittavaksi ottamista ja oikeellisuutta, jossa vaaditaan korvausta siitä vahingosta, jota IDE:lle on aiheutunut sen mukaan komission sopimusmääräysten vastaisesta menettelystä eli siitä, että komissio ei ole maksanut kokonaisuudessaan IDE:lle sopimuksen mukaan kuuluvaa tukea.

a) Tutkittavaksi ottaminen

160 On huomattava, että oikeudenkäynnin aloittavassa kanteessaan IDE vaatii korvausta siitä vahingosta, jonka se on kärsinyt, koska a) se on joutunut melkein konkurssiin epäedulliseksi muodostuneen markkinatilanteensa vuoksi, se on menettänyt hyvän maineensa (goodwill), se on rajoittanut kaupallista toimintaansa ja se on joutunut myymään alhaiseen hintaan suuren määrän varoihinsa kuuluvista osista (rakennus ja autoja); b) se on irtisanonut suurimman osan henkilökunnastaan, mikä on lamaannuttanut sen toimintaa ja aiheuttanut vahingollisia myöhästymisiä siksi, että sen henkilökunnan uudet jäsenet on koulutettava, ja c) se on kärsinyt tappiota ecun arvon alentumisesta guldeniin nähden. Se varaa kuitenkin itselleen oikeuden määritellä myöhemmin yksityiskohtaisesti kärsityn vahingon tarkan määrän.

161 IDE on määritellyt myöhemmin vastauksessaan kyseiset summat seuraavasti: a) 27 332,61 ecua yrityksen rakennuksen myynnistä alhaiseen hintaan ja muutosta, jonka se joutui tekemään, b) 3 188,80 ecua yhtiön kahden auton myynnistä, c) 54 554,35 ecua sen henkilökunnan enemmistön irtisanomisesta ja velvoitteesta kouluttaa uutta henkilökuntaa ja d) 68 331,52 ecua sen huomattavasta myöhästymisestä markkinoille tulossa, mistä aiheutui asiakkaiden ja goodwillin menetystä. IDE ei kuitenkaan määritellyt sen vahingon määrää, jota sille aiheutui ecun arvon alentumisesta guldeniin nähden.

162 Koska IDE ei ollut määritellyt kanteessaan kärsimänsä vahingon määrää, sen vaatimuksen tutkittavaksi ottaminen on ongelmallista. Yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia tämän kysymyksen viran puolesta(12) nojautuen tietenkin työjärjestykseensä, siltä osin kuin riidanalaisen sopimuksen 16 artiklan sopimusmääräys Luxemburgin oikeuden soveltamisesta on katsottava sellaiseksi, että siinä viitataan ainoastaan aineellisen oikeuden säännöksiin.(13)

163 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 38 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaan kanteessa on mainittava muun muassa kantajan vaatimukset. Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että jos kantaja on esittänyt kanteessaan vaatimuksen sen toteamisesta, että kanteen kohteena olevasta toimenpiteestä on aiheutunut mahdollisesti vahinkoa ja jos kantaja täsmentää tämän vaatimuksen oikeudenkäynnin kirjallisen ja suullisen menettelyn aikana ja arvioi kyseisen vahingon määrän, vahingonkorvauskanteen vastauksessa esitettyjä vaatimuksia voidaan pitää kanteeseen sisältyneiden vaatimusten kehittämisenä ja ne on siten otettava tutkittavaksi.(14)

164 Nostamassaan kanteessa IDE on jo alusta alkaen määritellyt tyydyttävällä tavalla vaatimuksensa kohteen. Tämä tarkoittaa sitä, että se seikka, että IDE on esittänyt vahingonkorvausvaatimuksensa oikeudenkäynnin aloittavassa kanteessa täsmentämättä vahingon määrää, minkä se on tehnyt kantajan vastauksessa, ei aiheuta sitä, että kyseinen vaatimus olisi jätettävä tutkimatta tämän vaatimuksen sitä osaa lukuunottamatta, joka koskee vahinkoa ecun arvon alentumisesta guldeniin nähden ja jonka vahingon määrää IDE ei ole määritellyt.

b) Asian perusteltavuus

165 Sen kysymyksen osalta, onko vaatimus perusteltu, komissio korostaa a) että IDE:n on vastattava kärsimästään vahingosta, koska sopimuksen 8 artiklan 1 kohdassa määrätään tästä nimenomaisesti ja b) IDE:n kärsimän vahingon ja komission menettelyn välillä ei ole syy-yhteyttä (vastineen s. 6 ja 7). Näillä perusteilla komissio vaatii, että IDE:n vaatimus on hylättävä.

166 Komission ensimmäisen perustelun osalta katson, että sopimuksen 8 artiklan 1 kohdassa määrätään, että IDE on yksin vastuussa kaikesta vahingosta ja haitasta, joka sille aiheutuu sopimuksen toteuttamisessa tai siihen liittyen. Tämä sopimusmääräys tarkoittaa kuitenkin vahinkoa, joka aiheutuu sopimuksen ulkopuolisesta vahinkoa aiheuttavasta seikasta. Esillä olevassa asiassa IDE vaatii sellaisen vahingon korvaamista, jonka se väittää aiheutuneen siitä, että komissio ei ole täyttänyt pääasiallista sopimusvelvoitettaan eli velvoitettaan maksaa sovittu tuki kokonaisuudessaan. Sopimuksessa ei selvästikään suljeta pois a priori komission vastuuta tällaisessa tapauksessa.

167 Jotta voitaisiin katsoa, että komissio on vastuussa ja että sen on täten korvattava vahinko IDE:lle, kolmen sopimussuhteeseen liittyvän vastuun edellytyksen on täytyttävä(15): a) komissio ei ole täyttänyt yhtä sopimusvelvoitteistaan; b) IDE:lle on aiheutunut vahinkoa ja c) komission sopimuksenvastaisen menettelyn ja IDE:n kärsimän vahingon välillä on syy-yhteys.

168 Ensimmäinen edellytys ei täyty, koska komissio ei ole laiminlyönyt noudattaa yhtään sopimusvelvoitteistaan. Vaikka yhteisöjen tuomioistuin päätyisi toisenlaiseen ratkaisuun, myöskään toinen edellytys ei täyty, koska IDE väittää kärsineensä vahinkoa ja määrittelee vahingon määrän mutta ei esitä mitään todisteita vahingon todellisuudesta ja sen laajuudesta. Tämän todisteiden puuttumisen vuoksi ei voida arvioida, missä määrin IDE:n kärsimä vahinko ja komission menettely ovat syy-yhteydessä toisiinsa.

169 Siten vaikka yhteisöjen tuomioistuin hyväksyisi IDE:n kanteen pääasiallisen vaatimuksen eli että komissio on velvoitettava maksamaan tuen maksamatta oleva osa, IDE:n toinen vaatimus vahingonkorvauksen osalta on hylättävä, koska yhtäältä se ei ole perusteltu, ja toisaalta koska sitä ei ole millään tavalla näytetty toteen.

VII Mahdollisuus jakaa vastuu komission ja IDE:n välillä

170 Tarkastelen seuraavaksi kysymystä siitä, että jos yhteisöjen tuomioistuin ei hyväksyisi edellä esittämääni sopimuksen 5 artiklan 3 kohdan tulkintaa, onko kuitenkin asiaan soveltuvan kansallisen oikeuden eli tässä tapauksessa Luxemburgin suurherttuakunnan oikeuden mukaan mahdollista, että vastuu jaetaan kahden osapuolen eli komission ja IDE:n välillä.

A Vastuun jakamisen edellytykset

171 Sopimusoikeudellista vastuuta koskevan lainsäädännön nojalla se sopimuspuoli, joka ei ole täyttänyt sopimusvelvoitteitaan ollenkaan tai on täyttänyt ne vain osittain, on velvollinen korvaamaan vahingon, joka sopimuksen kokonaisesta tai osittaisesta täyttämättä jättämisestä on aiheutunut toiselle sopimuspuolelle. Tarkemmin Luxemburgin siviililakikirjan 1147 ja 1148 §:ssä säädetään siitä, milloin se osapuoli, joka ei ole noudattanut sopimusvelvoitteitaan, ei joudu maksamaan vahingonkorvausta.(16)

172 Ranskalaisen oikeusopin ja oikeuskäytännön mukaan tästä johtuu analogisesti, että ongelma vastuunjaosta ratkeaa Ranskan siviililakikirjan niiden pykälien nojalla, jotka ovat sisällöltään vastaavia kuin viittaamani Luxemburgin siviililakikirjan pykälät. Täsmennettynä, täytyy: a) olla olemassa velvoite maksaa vahingonkorvausta; b) vahingonkorvausta vaativa on vaikuttanut virheellään (teko tai laiminlyönti) velallisen sopimusvelvoitteiden täyttämättä jättämiseen,(17) ja c) olla olemassa syy-yhteys velkojan ja hänen kärsimänsä vahingon syntymisen tai laajenemisen välillä.

173 Jos vahinkoa kärsineen osapuolen käytös muodostaa ylivoimaisen esteen eli on siis ennakoimaton ja välttämätön, toiminta tai laiminlyönti, joka ei ole ollut moitittavaa, riittää vapauttamaan velallisen. Kuitenkin jos näytetään, että velkojan menettely, joka ei ollut ennakoimatonta tai välttämätöntä, on vaikuttanut vahingon laajenemiseen, tämä tilanne voi vaikuttaa velallisen osittaiseen vapautumiseen, jos kyseinen menettely on virheellistä.(18)

174 Suurimmassa osassa tapauksia tämä velkojan menettely (toiminta tai laiminlyönti) on luonteeltaan virheellinen; useimmiten kysymyksessä on "varomattomuus", "jonkinlainen laiminlyönti".(19) Jos kuitenkin tämä virheestä aiheutuva seikka ei ole vahingon aiheuttava syy, vaan se on ainoastaan vaikuttanut vahingon syntymiseen, tuomioistuimet vapauttavat velallisen osittain.(20) Sopimusasioissa oikeuskäytännössä ei näytetä myönnettävän velallisen osittaista vapauttamista, jos velkojan puolella ei ole virheellistä menettelyä.(21) Kun velkojan, joka on vaikuttanut vahingon aiheutumiseen, virhe on näytetty toteen, pääasian tuomioistuin päättää vastuun jaosta joko sekä velallisen että velkojan virheiden vakavuuden perusteella tai näiden välisen syy-yhteyden ja vahingon aiheutumisen perusteella. Pääasian tuomioistuin arvioi siten itsenäisesti virheen olemassaolon ja vakavuuden ja vastuun jaon.

175 Sellaisessa tilanteessa, jossa velallisen on saavutettava tietty tulos (tulosvelvoite)(22), toisin sanoen hänen on luovutettava tietty tuote, vastuu jaetaan tavallisesti, kun velallisen osalta ei ole osoitettu mitään virhettä, sen syy-yhteyden perusteella, joka vallitsee vahingon ja velkojan virheen välillä, mutta tuomioistuimet ottavat yleensä huomioon myös virheen vakavuuden.(23)

B Ehdotettu ratkaisu

176 Kuten olen jo todennut, komissio ja IDE ovat tehneet kahdenvälisen sopimuksen, jonka perusteella komission on maksettava tietty summa tukena työstä, jonka IDE tekee, eli Disnetin valmistamisesta. Tämä merkitsee sitä, että kysymyksessä on sopimus, jossa velallisen, IDE:n, on saavutettava määrätty tulos (tulosvelvoite), toisin sanoen IDE:n pääasiallinen velvoite on tietyn tuotteen luovuttaminen. Tämän sopimuspuolen oli toteutettava samanaikaisesti toissijaisesti useita muita velvoitteita, joita, kuten on osoitettu, se ei ole toteuttanut.

177 Komissio on maksanut IDE:lle suuren osan maksettavasta tuesta. Se seikka, että työtä ei tehty asianmukaisesti loppuun asti, aiheutti sen, että komissio päätti vaatia maksettujen ennakkojen palauttamista korkoineen sopimuksen 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

178 Esillä olevassa asiassa komissio on kärsinyt vahinkoa, joka on IDE:n vastaavan korvausvelvollisuuden perustana, koska komissiolle on aiheutunut vahinkoa sen vuoksi, että se on maksanut suurimman osan tuesta saamatta kuitenkaan sopimuspuoleltaan sovittua vastinetta. Tämä tarkoittaa sitä, että komission kärsimän vahingon ja IDE:n sopimusvelvoitteiden noudattamatta jättämisen välillä on syy-yhteys.

179 Tästä ei voida kuitenkaan päätellä, että komissio olisi vaikuttanut virheellään (teko tai laiminlyönti) siihen, että IDE ei ole täyttänyt sopimusvelvoitteitaan, mikä on vahingon perusteena, eli toisin sanoen vahingollisen seikan muodostava tarpeellinen syy-yhteys komission menettelyn ja IDE:n velvoitteiden laiminlyönnin väliltä puuttuu. Lisäksi maksaessaan tukiennakkoja komissio pyrki loppujen lopuksi hankkeen päämäärän saavuttamiseen, eikä tästä syystä voida perustellusti päätellä, että se on syyllistynyt virheelliseen menettelyyn, mikä oikeuttaisi vastuunjaon sen ja IDE:n välillä.

180 IDE vetoaa komission olennaiseen laiminlyöntiin. Se väittää, että komission sen käyttöön sovitun työn toteuttamiseksi asettamat varat olivat riittämättömiä, koska nämä varat eivät vastanneet kustannuksia komission vaatimien töiden toteuttamisesta (kanteen osalta kantajan vastaus ja vastakanteen osalta vastaajan vastaus, 1 kohta). Vastaavasti IDE huomauttaa, että alkuperäiset varat kuluivat kokonaisuudessaan suunnittelemattomiin lisätöihin luonnollisen kielen käsittelymodulin, televiestinnän alan yhteyden ja tähän liittyvien tehtävien osalta (em. komissiolle 2.5.1993 osoitetun kirjeen s. 3).

181 Näillä IDE:n väitteillä, jotka ovat kuitenkin perusteettomia, pyritään näyttämään toteen komission virheellinen menettely. Siltä osin kuin IDE on esittänyt hankkeen tehdäkseen sopimuksen komission kanssa komission rahoitusavusta IDE:n työlle, IDE:n oli otettava huomioon kaikki muuttujat tässä hankkeessa, joka saattoi mahdollisesti muodostua suunniteltua kalliimmaksi, ja siten pyydettävä jo alusta alkaen sopimuksessa määrättyjen summien muuttamista, eli hankkeen toteuttamisen kokonaiskustannuksen ja komission vastaavan tuen muuttamista. Tämä yksinkertainen seikka ei kuitenkaan näytä komission virheellisen menettelyn olemassaoloa, mikä olisi estänyt IDE:tä toteuttamasta velvoitteitaan ja mikä olisi otettava huomioon sopimuspuolten välisessä vastuunjaossa.

182 Vaikka, kuten IDE korostaa, komissio sai usein todisteita siitä virheellisestä tavasta, jolla IDE täytti velvoitteensa, ja se tiesi itse määräämiensä asiantuntijoiden raporttien, erityisesti 3.12.1991 laaditun raportin vuoksi (vastineen liite I), että koko ohjelma ei edennyt sopimuksenmukaisella tavalla, komissio ei toteuttanut aikaisemmin tiettyjä toimenpiteitä eikä erityisesti irtisanonut sopimusta, minkä se olisi voinut tehdä sopimuksen 10 artiklan nojalla; komissio odotti, että IDE olisi lopulta toteuttanut hankkeen kokonaisuudessaan.

183 Olisi kuitenkin perusteetonta päätellä tästä, että esillä olevassa asiassa on olemassa syy-yhteys toisaalta IDE:n sopimusvelvoitteiden noudattamatta jättämisen ja siitä komissiolle aiheutuneen vahingon ja toisaalta komission menettelyn välillä, eli tuen maksamisen jatkamisen välillä, vaikka toinen sopimuspuoli täytti virheellisesti sopimusvelvoitteitaan.

184 Katson siten, että vastuunjaon edellytykset eivät täyty esillä olevassa asiassa, koska komissio ei ole tehnyt mitään virhettä, joka olisi vaikuttanut IDE:n sopimusvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen, josta aiheutui komission kärsimä vahinko.

VIII Oikeudenkäyntikulut

185 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan, jos asiassa osa vaatimuksista ratkaistaan toisen asianosaisen hyväksi ja osa toisen asianosaisen hyväksi, yhteisöjen tuomioistuin voi määrätä, että kukin asianosaisista vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan. Kuten edellä on käynyt ilmi, koska komission vaatimukset hyväksytään vain osittain, asianosaisten on vastattava omista oikeudenkäyntikuluistaan.

IX Ratkaisuehdotus

186 Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee asian seuraavalla tavalla:

1) IDE:n kanne hylätään.

2) Komission vastakanne hyväksytään osittain ja kantajana oleva IDE velvoitetaan maksamaan komissiolle 305 981 ecua 7,97 prosentin vuotuisine korkoineen; tämä korko alkaa kertyä kuukauden kuluttua päivästä (29.6.1994), jolloin komissio vaati maksettujen summien palauttamista, eli koron kertyminen alkaa 29.7.1994.

3) Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

1 Esitin alun perin ratkaisuehdotukseni esillä olevassa asiassa 28.3.1996. Yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) määräsi yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 61 artiklan mukaisesti 12.9.1996 antamallaan määräyksellä suullisen käsittelyn aloitettavaksi uudestaan; tämä johtui esittelevän tuomarin F. A. Schockweilerin 1.6.1996 tapahtuneesta ennenaikaisesta kuolemasta.

2 Koska kukaan asianosaisista, jotka olisivat olleet oikeutettuja esittämään huomautuksia tässä vaiheessa oikeudenkäyntiä, ei ollut halukas esittämään niitä, yhteisöjen tuomioistuin päätti olla määräämättä uutta istuntoa.

3 Näissä olosuhteissa en lisää mitään 28.3.1996 antamaani ratkaisuehdotukseen.

(1) - EYVL C 188, s. 2.

(2) - EYVL C 182, s. 4.

(3) - Tiedonvälityspalvelujen markkinoiden luomiseksi kehitetyn toimintaohjelman täytäntöönpanosta 26 päivänä heinäkuuta 1988 tehty neuvoston päätös 88/524/ETY (EYVL L 288, s. 39).

(4) - IDE:n vaatima summa on 376 500 ecua. Kun tähän summaan lisätään jo vastaanotettu summa, kokonaissummaksi saadaan 909 956 ecua. IDE vaatii selvästikin, että sille maksetaan kokonaisuudessaan sopimuksen 4 artiklan 1 kohdan mukainen tuen enimmäismäärä (909 900 ecua).

(5) - Ks. asia 426/85, komissio v. Zoubek, tuomio 18.12.1986 (Kok. 1986, s. 4057, 10 ja 11 kohta).

(6) - Kyseisen 1135 §:n mukaan sopimukset eivät velvoita pelkästään sanamuotonsa perusteella, vaan myös sen perusteella, mitä kohtuullisuus, tapa tai laki antavat velvoitteelle sen luonnon mukaan.

(7) - Siviililakikirjan 1134 §:n mukaan laillisesti tehdyt sopimukset velvoittavat niiden osapuolia. Siinä toistetaan siten roomalaisen oikeuden pacta sunt servanda -periaate. Siinä säädetään myös, että sopimuksia on noudatettava vilpittömässä mielessä. Lain 1135 §:ää on käsitelty jo edellä alaviitteessä 6.

(8) - " - - as well as a natural language facility using a limited syntax and vocabulary will be offered as extra's".

(9) - Tätä käsitystä vahvistaa se, että sopimuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaan toimitettavat tuotteet ovat kaikki Disnet-hankkeen toteuttamisesta syntyviä merkittäviä osia.

(10) - Mainittu edellä alaviitteessä 3.

(11) - Ks. julkisasiamies Lenzin ratkaisuehdotus vastaavanlaisessa asiassa C-209/90, komissio v. Feilhauer, tuomio 8.4.1992 (Kok. 1992, s. I-2613, ratkaisuehdotuksen 41 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

(12) - Yhdistetyt asiat 19/60, 21/60, 2/61 ja 3/61, Fives Lille Cail ym. v. korkea viranomainen, tuomio 15.12.1961 (Kok. 1961, s. 559).

(13) - Ks. edellä alaviitteessä 5 mainittu asia komissio v. Zoubek, tuomion 4 ja 10 kohta. Ks. myös julkisasiamies Tesauron ratkaisuehdotus asiassa C-330/88, Grifoni v. Euratom, tuomio 5.3.1991 (Kok. 1991, s. I-1045, ratkaisuehdotuksen 7 kohta).

(14) - Asia 25/62, Plaumann v. komissio, tuomio 15.7.1963 (Kok. 1963, s. 197). Ks. myös asia 74/74, CNTA v. komissio, tuomio 14.5.1975 (Kok. 1975, s. 533, 47 kohta) ja asia 90/78, Granaria v. neuvosto ja komissio, tuomio 28.3.1979 (Kok. 1979, s. 1081, 6 kohta).

(15) - Näiden sopimussuhteeseen perustuvan vastuun edellytyksistä Ranskan oikeudessa, joiden säännökset ovat aivan vastaavat Luxemburgin oikeuteen verrattuna, katso Gérard Légierin analyysi artikkelissaan "Responsabilité contractuelle", Dalloz: Encyclopédie juridique. Répertoire de droit civil, t. VIII, 2. painos, 1992, 17 kohta ja sitä seuraavat kohdat.

(16) - Lain 1147 §:n mukaan velallinen velvoitetaan maksamaan tarvittaessa vahingonkorvausta, joko velvoitteen laiminlyönnin vuoksi tai myöhästymisen vuoksi velvoitteen täytäntöönpanossa, aina kun velallinen ei näytä, että laiminlyönti johtui seikasta, jota ei voida lukea hänen syykseen ja kun hän on vilpittömässä mielessä. Lain 1148 §:n mukaan vahingonkorvausta ei ole maksettava, jos pakottavan tai ennakoimattoman seikan vuoksi velallinen ei voi antaa tai tehdä sitä, mitä hänen olisi pitänyt tehdä, tai on tehnyt sen, mikä oli kiellettyä.

(17) - Ks. esim. Weil, A. ja Terré, F: "Droit civil: les obligations", Paris, Dalloz, kolmas painos, 1980, 415 kohta, s. 483.

(18) - Ks. edellinen.

(19) - Ks. Gérard Légierin analyysi tutkimuksessa "Responsabilité contractuelle" (em. alaviitteessä 15), 186 kohta, ja Geneviève Vineyn analyysi tutkimuksessa "Les obligations. La responsabilité: conditions" teoksessa Traité de droit civil (J. Ghestinin johdolla), t. IV, Pariisi, LGDJ, 1982, 426 kohta ja sitä seuraavat kohdat. Ks. myös Henri, Léon ja Jean Mazeaudin analyysi teoksessa "Traité théorique et pratique de la responsabilité civile délictuelle et contractuelle", t. II, Paris, Montchrestien, 6. painos, 1970, 1447 kohta ja sitä seuraavat kohdat.

(20) - Luxemburgin tuomioistuimen tekemästä vastuunjaosta, ks. Diekirchin alueellisen tuomioistuimen tuomio nro 5687, 10.5.1988, Luxemburgin alueellisen tuomioistuimen tuomiot nro 776/83, 21.10.1983, nro 259/84, 1.3.1984, nro 832/84, 19.12.1984, nro 37251, 10.12.1987 ja 14.11.1991, samoin kuin muutoksenhakutuomioistuimen tuomiot nro 7235, 12.12.1984, 13.12.1984 (kaksi tuomiota) ja lopuksi nro 7403, 25.4.1985.

(21) - Ks. Gérard Légierin tutkimuksessaan "Responsabilité contractuelle" (mainittu edellä alaviitteessä 15) tekemän analyysin 187 kohta.

(22) - Keinoja koskevan velvoitteen ja tulosvelvoitteen välisestä erottelusta ks. ohjeellisesti Alex Weilin ja François Terrén analyysi alaviitteessä 17 mainitussa teoksessa, 396 kohta ja sitä seuraavat kohdat; ks. myös Gérard Légierin alaviitteessä 15 mainittu tutkimus, 188 kohta, ja Fernand Derridan analyysi artikkelissa "Obligations" teoksessa: Dalloz: Encyclopédie juridique. Répertoire de droit civil, t. VII, 2. painos, 1992, 47 kohta ja sitä seuraavat kohdat.

(23) - Ks. edellä alaviitteessä 15 mainittu Gérard Légierin analyysi, 188 kohta.