Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kumoamiskanne - Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt - Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet - Polkumyyntitullin käyttöönottamista koskeva asetus - Tuotanto- ja vientiyritykset, jotka on yksilöity komission tai neuvoston säädöksissä tai joita valmistelevat tutkimukset ovat koskeneet - Yritykset, joilla on etuyhteys viejän kanssa ja joiden kysymyksessä olevan tuotteen osalta soveltamaa myyntihintaa on käytetty vientihinnan laskemisen perusteena - Tutkittavaksi ottaminen

(EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan neljäs kohta)

2 Yhteisön oikeus - Periaatteet - Puolustautumisoikeuksien noudattaminen hallinnollisissa menettelyissä - Polkumyynti - Toimielinten velvollisuus varmistaa, että kyseiset yritykset saavat tiedon - Ulottuvuus - Ilmoittamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt - Tiedot, joista on ilmoitettava - Lopullisen polkumyyntitullin määrän kuuluminen ilmoitettaviin tietoihin - Asianomaisille yrityksille myönnetty määräaika esittää havaintonsa - Asetuksen N:o 384/96 20 artiklan 5 kohdan, jossa vahvistetaan kymmenen päivän vähimmäismääräaika, välitön oikeusvaikutus

(Neuvoston asetuksen N:o 384/96 20 artiklan 2, 4 ja 5 kohta)

3 Oikeudenkäyntimenettely - Oikeudenkäyntikulut - Kuittaus - Erityiset syyt - Komission asenne polkumyynnin vastaisessa menettelyssä

(Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta ja 4 kohdan ensimmäinen ja kolmas alakohta)

Tiivistelmä

1 Vaikka polkumyyntitullin käyttöönottamista koskevat asetukset ovatkin perustamissopimuksen 173 artiklan neljännessä kohdassa määrättyjen edellytysten kannalta luonteeltaan ja ulottuvuudeltaan normatiivisia, koska niitä sovelletaan yleisesti asianomaisiin taloudellisiin toimijoihin, tämä ei silti ole esteenä sille, että niiden säännökset voivat koskea suoraan ja erikseen tiettyjä taloudellisia toimijoita.

Säädökset, joilla otetaan käyttöön polkumyyntitulleja, koskevat erikseen tuotanto- ja vientiyrityksiä, jotka voivat osoittaa, että ne on yksilöity komission ja neuvoston säädöksissä tai että valmistelevat tutkimukset ovat koskeneet niitä.

Lisäksi nämä säädökset koskevat erikseen yritystä, joka on sijoittautunut kolmanteen maahan ja jolla on etuyhteys viejien kanssa ja jonka kysymyksessä olevan tuotteen osalta soveltamaa myyntihintaa yhteisössä on käytetty vientihinnan laskemisen perusteena.

2 Puolustautumisoikeuksien kunnioittamista koskeva periaate on yhteisön oikeuden perusperiaatteita, jonka noudattamista yhteisöjen tuomioistuimet valvovat. Tämän periaatteen mukaan yrityksille, joita polkumyyntiasetusta edeltävä tutkimusmenettely koskee, on hallinnollisen menettelyn aikana annettava mahdollisuus tehokkaasti esittää kantansa asiassa väitettyjen tosiseikkojen ja olosuhteiden todenmukaisuudesta ja merkityksellisyydestä ja niistä todisteista, joita komissio on käyttänyt polkumyynnin ja siitä aiheutuvan vahingon olemassaoloa koskevan väitteensä tukena.

Sillä, että komission kyseisille yrityksille peruspolkumyyntiasetuksen N:o 384/96 20 artiklan 2 kohdan mukaisesti lähettämässä ilmoittamisasiakirjassa ei mainita sitä, että niiden tuotteisiin sovellettava polkumyyntitulli nousee yhdelle niistä myönnetyn yksilöllisen kohtelun takia, eikä lopullisen tullin täsmällistä määrää, ei loukata näiden yritysten puolustautumisoikeuksia, koska on näytetty, että ne ovat saaneet tietoonsa nämä seikat komission virkamiehen kanssa käydyn puhelinkeskustelun johdosta sellaisena ajankohtana, että ne pystyivät vielä esittämään tehokkaasti kantansa niiden osalta ennen kuin komissio antoi ehdotuksensa lopullista polkumyyntitullia koskevan asetuksen antamista varten.

Vaikka peruspolkumyyntiasetuksen 20 artiklan 4 kohdan sanamuodon mukaan toisaalta kyseinen lopullinen ilmoittaminen on tehtävä kirjallisesti ja toisaalta saman artiklan 3 kohdassa säädetään myös, että pyynnöt lopullisesta ilmoittamisesta on osoitettava kirjallisesti komissiolle, viimeksi mainittua säännöstä noudattamattomat yritykset eivät voi syyttää yhteisön toimielimiä siitä, että ne eivät ole vahvistaneet kirjallisesti puhelinkeskustelun kuluessa yritysten tietoonsaamia tietoja. Lisäksi koska peruspolkumyyntiasetuksen 20 artiklalla pyritään suojaamaan hallinnollisen menettelyn aikana asianomaisten osapuolten puolustautumisoikeuksia, 20 artiklan 4 kohdan noudattamatta jättäminen voi johtaa lopullista polkumyyntitullia koskevan asetuksen kumoamiseen ainoastaan silloin, kun on näytetty, että tämä asianhaara vaikuttaa kyseisten yritysten puolustautumiseen.

Lisäksi koska peruspolkumyyntiasetuksen 20 artiklan 5 kohdan säännös, jossa vahvistetaan vähimmäismääräaika mahdollisten havaintojen jättämistä varten, on selvä ja täsmällinen säännös, jonka soveltamisen suhteen yhteisön toimielimillä ei ole harkintavaltaa, yrityksellä, jolle on ilmoitettu kyseisen asetuksen 20 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista olennaisista tosiasioista ja huomioista hallinnollisen menettelyn kuluessa, on käytössään silloin, kun yhteisöjen toimielimet eivät ole ilmoittaneet millään tavoin yritysten mahdollisten havaintojen jättämistä varten asetetusta määräajasta, kymmenen päivän pituinen vähimmäismääräaika 20 artiklan 5 kohdan välittömän oikeusvaikutuksen perusteella.

3 Asiassa on syytä soveltaa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa ja 87 artiklan 4 kohdan ensimmäistä ja kolmatta alakohtaa ja määrätä, että kaikkien osapuolien on vastattava omista oikeudenkäyntikuluistaan, vaikka kanne on hylätty, koska osoittautuu, että oikeusriita olisi pystytty välttämään, jos komissio - jolle kantaja oli ilmoittanut sen ilmoittamisasiakirjan epätäydellisyydestä, joka oli toimitettava kyseisille yrityksille, joita polkumyyntiasetuksen edeltävä tutkimusmenettely koskee - olisi toimittanut viipymättä ilmoittamisasiakirjan täydellisen version ja asettanut asianomaiselle yritykselle määräajan mahdollisten havaintojen esittämistä varten.