Henkilöstöasian tiivistelmä



Henkilöstöasian tiivistelmä

Tiivistelmä

1. Tuomioistuinmenettely – Kannekirjelmä – Vaatimukset – Muuttaminen oikeudenkäynnin aikana – Edellytys

(Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 50 artikla)

2. Henkilöstökanne – Virkamiehelle vastainen toimi – Käsite – Muistio, jossa vain ilmoitetaan työntekijälle päivämäärä, josta alkaen vanhuuseläke maksetaan, ei ole virkamiehelle vastainen toimi

(Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohta ja 91 artiklan 3 kohta)

3. Virkamiehet – Eläkkeelle jääminen ilman eri toimenpiteitä – Palveluksessa jatkamista koskevan hakemuksen tarkastelu – Arviointiperusteet – Yksikön etu – Hallinnon harkintavalta – Tuomioistuinvalvonnan rajat – Ilmeisen arviointivirheen käsite – Todistustaakka

(Henkilöstösääntöjen 52 artiklan toinen kohta)

4. Virkamiehet – Hallinnolle kuuluva huolenpitovelvollisuus – Soveltamisala – Palveluksessa jatkamista koskeva hakemus – Päätöksenteossa huomioon otettavat seikat

(Henkilöstösääntöjen 52 artiklan toinen kohta)

1. Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 35 artiklassa, josta on muutettuna tullut työjärjestyksen 50 artikla, säädetään, että vain kannekirjelmässä esitetyt vaatimukset voidaan ottaa huomioon. Näin ollen asianosainen ei oikeudenkäynnin kohdetta muuttamatta voi lähtökohtaisesti oikeudenkäyntimenettelyn aikana esittää uusia vaatimuksia tai laajentaa jo esitettyjen vaatimusten kohdetta. Kantajan voidaan sallia mukauttaa vaatimuksiaan vain, jos on olemassa uusi seikka, joka saattaa vaikuttaa kanteen kohteeseen, kuten erityisesti se, että oikeudenkäynnin aikana annetaan toimi, jolla kumotaan ja korvataan riidanalainen toimi.

(ks. 22 kohta)

Viittaukset:

Virkamiestuomioistuin: tuomio Glantenay ym. v. Commission (F‑23/12 ja F‑30/12, EU:F:2013:127, 34 kohta)

2. Muistiolla, jossa vain ilmoitetaan työntekijälle, mistä päivästä alkaen hänelle maksetaan eläkettä sen seurauksena, että palveluksessa jatkamista koskevan päätöksen voimassaolon päättyi, ei ole sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin suoraan ja välittömästi muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi.

(ks. 26 kohta)

Viittaukset:

Virkamiestuomioistuin: tuomio Pimlott v. Europol (F‑52/06, EU:F:2007:210, 48 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)

3. Kun nimittävä viranomainen ottaa huomioon yksikön edun lausuakseen virkamiehen hakemuksesta, joka koskee tehtävissä jatkamista sen jälkeen, kun virkamies on saavuttanut iän, jonka perusteella hänet olisi henkilöstösääntöjen 52 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohdan mukaisesti siirrettävä eläkkeelle ilman eri toimenpiteitä, sillä on laaja harkintavalta ja virkamiestuomioistuin voi kumota kyseisen virkamiehen arvioinnin vain jos on tapahtunut ilmeinen arviointivirhe tai jos harkintavaltaa on käytetty väärin.

Tältä osin virhe voidaan luonnehtia ilmeiseksi vain, jos se on helposti havaittavissa niiden perusteiden avulla, joita lainsäätäjä on halunnut asettaa hallinnon laajan harkintavallan käytölle. Tästä seuraa, että osoittaakseen, että tosiseikkojen arvioinnissa on tapahtunut ilmeinen virhe, jonka perustella riidanalainen päätös voidaan kumota, kantajan on esitettävä riittävää näyttöä, jotta hallinnon päätöksessään tosiseikoista tekemä arviointi voidaan todeta epäuskottavaksi. Ilmeistä arviointivirhettä koskeva peruste on toisin sanoen hylättävä, jos kyseenalaistettua arviointia voidaan kantajan esittämistä seikoista huolimatta pitää totena tai pätevänä.

(ks. 36 ja 37 kohta)

Viittaukset:

Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio komissio v. Macchia (T‑368/12 P, EU:T:2014:266, 49 kohta)

Virkamiestuomioistuin: tuomio BB v. komissio, (F‑17/11, EU:F:2013:14, 60 kohta) ja tuomio DG v. ENISA (F‑109/13, EU:F:2014:259, 44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)

4. Hallinnolla työntekijöitään kohtaan oleva huolenpitovelvollisuus heijastaa niiden vastavuoroisten oikeuksien ja velvollisuuksien tasapainoa, jotka henkilöstösäännöillä on luotu viranomaisten ja julkishallinnon työntekijöiden välisiin suhteisiin. Tämä velvollisuus merkitsee muun muassa, että lausuessaan virkamiehen tai toimihenkilön tilanteesta, viranomainen ottaa huomioon kaikki seikat, jotka saattavat vaikuttaa sen päätökseen ratkaisevasti, ja että viranomainen ottaa tässä yhteydessä huomioon paitsi yksikön edun, myös asianomaisen virkamiehen edun. Virkamiesten oikeuksien ja etujen suojan on kuitenkin aina rajoituttava voimassaolevien normien noudattamiseen.

Yksikön etu ja virkamiehen etu ovat siis kaksi erilaista käsitettä. Henkilöstösääntöjen 52 artiklan toisen alakohdan erityisessä tapauksessa asianomaisen virkamiehen etu on jo otettu huomioon siinä, että hänen on haettava mahdollisuutta jatkaa tehtävissään sen iän saavuttamisen jälkeen, joka henkilöstösäännöissä on säädetty ilman eri toimenpiteitä toteutettavaa eläkkeelle siirtämistä varten. Tämän säännöksen sanamuodon mukaan nimittävän viranomaisen, joka on toimivaltainen lausumaan tällaisesta hakemuksesta, tekemä päätös riippuu yksinomaan yksikön edusta ilman, että kyseisen viranomaisen tulee ottaa huomioon hakemuksen tehneen virkamiehen etuja. Virkamiehen ei siis tarvitse osoittaa nimittävälle viranomaiselle, mikä henkilökohtainen etu hänellä on jatkaa tehtävissään, koska tällaisella edulla ei ole merkitystä hänen hakemuksensa kannalta.

(ks. 53 ja 54 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio Angelidis v. parlamentti, (T‑416/03, EU:T:2006:375, 117 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)