Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Eurooppalainen maksamismääräysmenettely – Asetus N:o 1896/2006 – Menettely ei ole kontradiktorinen

(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1896/2006 1 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 12 artiklan 3 kohta)

2. Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Eurooppalainen maksamismääräysmenettely – Asetus N:o 1896/2006 – Eurooppalaiseen maksamismääräykseen annettu vastine, jossa ei kiistetä määräyksen antaneen jäsenvaltion tuomioistuimen toimivaltaa – Vaikutukset – Se, että vastaaja ei vastaa asiassa asetuksen N:o 44/2001 24 artiklassa tarkoitetulla tavalla – Vastineella, jossa esitetään asian aineellisia kysymyksiä koskevia väitteitä, ei ole vaikutusta

(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1896/2006 6 ja 17 artikla; neuvoston asetuksen N:o 44/2001 24 artikla)

Tiivistelmä

1. Eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta annetun asetuksen N:o 1896/2006 tarkoituksena on muun muassa yksinkertaistaa ja nopeuttaa oikeudenkäyntiä ja pienentää oikeudenkäyntikuluja riitauttamattomia rahamääräisiä saatavia koskevissa valtion rajat ylittävissä asioissa. Tällä asetuksella perustettu yksinkertaistettu yhtenäinen menettely ei ole kontradiktorinen. Vastaaja saa nimittäin tiedon eurooppalaisesta maksamismääräyksestä vasta, kun se annetaan hänelle tiedoksi. Vastaajalla on tällöin mahdollisuus joko maksaa määräyksessä ilmoitettu määrä hakijalle tai vastustaa maksamismääräystä antamalla vastine määräyksen antaneelle tuomioistuimelle.

(ks. 28 ja 29 kohta)

2. Eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta annetun asetuksen N:o 1896/2006 6 artiklaa, luettuna yhdessä asetuksen 17 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että sellaista eurooppalaiseen maksamismääräykseen annettua vastinetta, jossa ei kiistetä määräyksen antavan jäsenvaltion tuomioistuinten toimivaltaa, ei voida pitää tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun asetuksen N:o 44/2001 24 artiklassa tarkoitettuna vastaamisen asiassa, eikä tältä osin merkitystä sillä seikalla, että vastaaja on vastineessaan esittänyt asian aineellisia kysymyksiä koskevia väitteitä.

Yhtäältä nimittäin silloin, kun vastaaja ei eurooppalaiseen maksamismääräykseen antamassaan vastineessa kiistä määräyksen antavan jäsenvaltion tuomioistuinten toimivaltaa, vastine voi kuitenkin johtaa tähän vastaajaan nähden ainoastaan asetuksen N:o 1896/2006 17 artiklan 1 kohdasta ilmeneviin vaikutuksiin. Näitä vaikutuksia ovat eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn päättäminen ja – jollei hakija ole nimenomaisesti pyytänyt, että menettely tässä tapauksessa päätetään – riita-asian siirtäminen ilman eri toimenpiteitä tavanomaiseen siviiliprosessiin.

Toisaalta tällaista vastinetta, jossa esitetään mainittuja väitteitä, ei kuitenkaan voida pitää asetuksen N:o 44/2001 24 artiklan perusteella toimivaltaisen tuomioistuimen määrittämiseksi puolustuksen aloituspuheenvuorona eurooppalaista maksamismääräysmenettelyä seuranneessa tavanomaisessa siviiliprosessissa. Jos tällaisen vastineen katsottaisiin vastaavan puolustuksen aloituspuheenvuoroa, tällä tunnustettaisiin, että eurooppalainen maksamismääräysmenettely ja sitä seuraava tavanomainen siviiliprosessi muodostavat lähtökohtaisesti yhden ja saman menettelyn. Tällaista tulkintaa on kuitenkin vaikea sovittaa yhteen sen seikan kanssa, että kyseisistä menettelyistä ensimmäinen käydään asetuksen N:o 1896/2006 säännösten mukaan ja toinen puolestaan – kuten saman asetuksen 17 artiklan 1 kohdasta ilmenee – käydään tavanomaista siviiliprosessia koskevien sääntöjen mukaisesti. Tämä tulkinta olisi ristiriidassa myös sen seikan kanssa, että siviiliprosessia ei välttämättä käydä siinä tuomioistuimessa, jossa eurooppalaista maksamismääräystä käsitellään. Tällainen tulkinta olisi lisäksi vastoin eurooppalaisen maksamismääräyksen tarkoitusta. Missään asetuksen N:o 1896/2006 säännöksessä – eikä erityisesti sen 16 artiklan 3 kohdassa – ei edellytetä vastaajalta, että tämä täsmentäisi vastineensa perusteet, eikä tätä vastinetta siten ole tarkoitettu käytettäväksi aineellisten puolustusperusteiden esittämiseen vaan siihen, että vastaajalla on mahdollisuus riitauttaa saatava.

(ks. 31, 38–40 ja 43 kohta sekä tuomiolauselma)