Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kumoamiskanne - Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt - Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet - Tupakkatuotteiden mainontaa ja niiden hyväksi tapahtuvaa sponsorointia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annettu direktiivi - Sellaisten yritysten nostamaa kannetta, jotka toimivat kyseisten tuotteiden mainosmarkkinoilla, ei oteta tutkittavaksi

(EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan neljäs kohta (josta on muutettuna tullut EY 230 artiklan neljäs kohta); neuvoston direktiivi 98/43/EY)

Tiivistelmä

$$Kannetta, jonka ovat nostaneet tupakkatuotteiden nimillä muita kuin tupakkatuotteita markkinoille saattavat yritykset ja tupakkatuotteiden mainosmarkkinoilla toimivat yritykset ja jossa vaaditaan tupakkatuotteiden mainontaa ja niiden hyväksi tapahtuvaa sponsorointia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 98/43/EY kumoamista, ei oteta tutkittavaksi.

Perustamissopimuksen 173 artiklan neljännessä kohdassa (josta on muutettuna tullut EY 230 artiklan neljäs kohta) ei anneta yksityisille oikeutta nostaa direktiivejä koskevia suoria kanteita yhteisöjen tuomioistuimissa. Vaikka katsottaisiinkin, että direktiivit voidaan perustamissopimuksen 173 artiklan neljännen kohdan sanamuodon vastaisesti rinnastaa asetuksiin ja että direktiivin "muodossa" tehdyt päätökset voidaan näin ollen riitauttaa, direktiivi 98/43/EY ei ole "verhottu" päätös eikä siinä ole sellaisia erityisiä säännöksiä, jotka olisivat kantajia erikseen koskevia päätöksiä. Todellisuudessa on kyse lainsäädäntötoimesta, sillä direktiivi koskee yleisesti ja abstraktisti kaikkia sellaisia jäsenvaltioiden taloudellisia toimijoita, jotka tietystä ajankohdasta lähtien täyttävät siinä mainitut edellytykset, ja sen soveltamisen edellytyksenä jäsenvaltioissa on lisäksi, että se pannaan kansallisin toimenpitein täytäntöön kaikissa kansallisissa oikeusjärjestyksissä.

Vaikka useimpiin asianomaisiin taloudellisiin toimijoihin sovellettava lainsäädäntötoimi voikin tietyissä olosuhteissa koskea suoraan ja erikseen tiettyjä niistä, tämä ei koske nyt kyseessä olevaa direktiiviä. Jotta yhteisön riidanalainen toimi koskisi suoraan kantajia, edellytetään, että sillä on välittömiä vaikutuksia kantajien oikeusasemaan ja ettei se jätä niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen täytäntöönpano, ollenkaan harkintavaltaa, koska täytäntöönpano on luonteeltaan puhtaasti automaattista ja perustuu yksinomaan yhteisön lainsäädäntöön eikä muita välittäviä sääntöjä sovelleta. Vaikka jäsenvaltiot velvoitetaan direktiivillä 98/43/EY asettamaan velvollisuuksia taloudellisille toimijoille, sillä ei sinänsä voida asettaa velvollisuuksia kantajille, joten se ei siis koske kantajia suoraan. Lisäksi direktiivillä jäsenvaltioille annettu harkintavalta on sen kaltainen, että sen perusteella on mahdotonta, että direktiivi koskisi kantajia suoraan. Tästä seuraa, ettei se sellaisenaan vaikuta kantajien oikeudelliseen asemaan.

Kantajien nostamaa kumoamiskannetta ei näet voida ottaa tutkittavaksi riittävän oikeussuojan puuttumisen vuoksi sillä perusteella, että olemassa ei ole sellaisia kansallisia oikeussuojakeinoja, joiden avulla riidanalaisen direktiivin pätevyys voitaisiin tarvittaessa tutkia EY:n perustamissopimuksen 177 artiklaan (josta on tullut EY 234 artikla) perustuvassa ennakkoratkaisumenettelyssä, koska periaate, jonka mukaan kaikilla oikeussubjekteilla on oltava yhdenvertainen mahdollisuus nostaa kumoamiskanne yhteisöjen tuomioistuimissa, edellyttää sitä, että kanteen nostamisen edellytykset eivät riipu kunkin jäsenvaltion oikeusjärjestyksen ominaispiirteistä; kumoamiskannetta ei voida ottaa myöskään tutkittavaksi sillä perusteella, että ennakkoratkaisumenettely on suhteellisen tehoton verrattuna suoraan kumoamiskanteeseen, sillä vaikka tällainen seikka näytettäisiinkin toteen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei voi asettua yhteisön perustamissopimusten tekijöiden paikalle ja muuttaa EY:n perustamissopimuksen 173, 177 ja 178 artiklassa (josta on tullut EY 235 artikla) määrättyä oikeussuojakeinoja ja oikeudenkäyntiä koskevaa järjestelmää, jonka mukaan toimielinten toimien laillisuusvalvonta kuuluu yhteisöjen tuomioistuimelle ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle.

Ei myöskään vaikuta siltä, ettei kantajilla olisi mitään oikeussuojakeinoja direktiivin 98/43/EY mahdollisia vaikutuksia vastaan. Asianomaiset voivat näet joka tapauksessa riitauttaa sen EY:n perustamissopimuksen 178 ja 215 artiklassa (josta on tullut EY 288 artikla) määrätyssä sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevassa oikeudenkäynnissä, jos ne katsovat, että direktiivistä aiheutuu niille suoraan vahinkoa.

(ks. 27-28, 30, 52, 70-71, 74-75 ja 77 kohta)