Puolustautumisoikeudet, sellaisina kuin ne on nykyisin vahvistettu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa, joka on yleisesti sovellettava määräys, kattavat – vaikka ovatkin laajemmat – kyseisen artiklan 2 kohdan a alakohdassa määrätyn jokaiselle kuuluvan menettelyllisen oikeuden tulla kuulluksi ennen kuin häntä vastaan ryhdytään yksittäiseen toimenpiteeseen, joka vaikuttaa häneen epäedullisesti.

Kuulluksi tulemista koskeva oikeus, joka on varmistettava silloinkin, kun sovellettavaa lainsäädäntöä ei ole, edellyttää, että asianomaiselle henkilölle annetaan mahdollisuus esittää asianmukaisesti kantansa niistä seikoista, joihin voitaisiin vedota häntä vastaan tulevassa päätöksessä.

Koska työsopimusten tekemiseen toimivaltaisella viranomaisella ei ole työsopimusten uusimista koskevissa asioissa sääntömääräistä velvollisuutta käyttää muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehdoissa säädettyä mahdollisuutta jatkaa toimihenkilön työsopimusta tai ilmoittaa asianomaiselle tietyssä määräajassa aikomuksestaan tältä osin, mainitun viranomaisen ei voida katsoa työsopimuksen päättymispäivänä tehneen implisiittistä päätöstä luopua tästä mahdollisuudesta.

Jotta työsopimusten tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen päätöksen työsopimuksen uusimisesta voidaan katsoa syntyneen, edellytetään, että se on seurausta kyseisen viranomaisen suorittamasta yksikön edun ja asianomaisen edun uudelleen tarkastelusta ja että tämä sama viranomainen on tehnyt uuden arvioinnin suhteessa alkuperäisen sopimuksen ehtoihin, joissa jo määrättiin sopimuksen päättymispäivä.

Kun toimihenkilö esittää henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan nojalla henkilöstösäännöissä tarkoitettuna henkilönä vaatimuksen työsopimuksensa uusimisesta ennen kyseisen työsopimuksen päättymistä tai kun toimielin määrää sisäisissä säännöissään, että hyvissä ajoin ennen toimihenkilön työsopimuksen päättymistä on aloitettava tämän työsopimuksen uusimista koskeva erityinen menettely, on katsottava, että tällaisen menettelyn päätteeksi tai vastauksena tällaiseen henkilöstösääntöjen mukaiseen vaatimukseen asianomaiselle henkilölle vastaisen päätöksen, joka koskee tämän henkilön työsopimuksen uusimista, tekee työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen ja että siltä osin kuin tämä päätös on asianomaiselle henkilölle vastainen, mainitun viranomaisen on täytynyt kuulla tätä henkilöä ennen kyseisen päätöksen tekemistä, minkä lisäksi tämän päätöksen täytyy olla perusteltu, kuten edellytetään henkilöstösääntöjen 25 artiklassa, jota sovelletaan soveltuvin osin avustavia tehtäviä hoitaviin sopimussuhteisiin toimihenkilöihin palvelussuhteen ehtojen 92 artiklan nojalla.

Tilanteessa, jossa työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen päättää – siltä osin kuin palvelussuhteen ehdoissa on määrätty tällaisesta mahdollisuudesta – olla käyttämättä kyseisten palvelussuhteen ehtojen mukaista mahdollisuutta jatkaa toimihenkilön työsopimusta, mainittu viranomainen tekee täten asianomaiselle vastaisen päätöksen, ja tällainen työsopimuksen uusimatta jättämistä koskeva päätös voidaan tehdä vasta sen jälkeen kun asianomaiselle henkilölle on annettu mahdollisuus esittää asianmukaisesti kantansa, tarvittaessa siten, että työsopimuksista vastaava viranomainen pelkästään ilmoittaa kirjallisen tai suullisen yhteydenpidon, joka voi olla lyhytaikainenkin, kuluessa aikomuksestaan ja syistä olla käyttämättä kyseistä mahdollisuutta. Kyseisen viranomaisen, jolla on todistustaakka, on aloitettava tämä yhteydenpito.

Tältä osin puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen on sitäkin tärkeämpää, kun päätös työsopimuksen uusimatta jättämisestä on tehty tilanteessa, jossa henkilösuhteisiin liittyy vaikeuksia, jolloin on kuitenkin huomattava, että sitä, onko oikeutta tulla kuulluksi loukattu, on arvioitava muun muassa tarkastelemalla asiaa koskevia oikeussääntöjä.

(ks. 59, 60, 149, 150 ja 152–154 kohta)