Tämän perusteella kyseinen päätös, jolla pyritään auttamaan kolmannen maan viranomaisia estämään valtion varojen väärinkäyttö, perustuu YUTP:aan ja on SEU 21 artiklan 2 kohdan b ja d alakohdassa mainittujen tavoitteiden mukainen, eikä se edellytä siviili- tai sotilastoimintaa samalla kun se on toteutettu kolmannessa valtiossa vallitsevan tilanteen johdosta.

Egyptin tilanteen johdosta määrättävistä tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annettu asetus N:o 270/2011 voidaan laillisesti antaa SEUT 215 artiklan 2 kohdan ja päätöksen 2011/172 nojalla. SEUT 215 artiklan 2 kohdassa ei näet rajata sen soveltamisalaa päätöksiin, jotka koskevat kolmansien valtioiden johtajia tai heitä lähellä olevia henkilöitä. Sitä voidaan käyttää oikeudellisena perustana kehen tahansa henkilöön kohdistettavien rajoittavien toimenpiteiden toteuttamiseksi heidän asemastaan riippumatta, kunhan kyseisistä toimenpiteistä on säädetty YUTP:n yhteydessä annetussa päätöksessä. Tämän perusteella mainittu asetus, jonka sanamuoto vastaa päätöksen 2011/172 sanamuotoa, täyttää SEUT 215 artiklan 2 kohdassa asetetut edellytykset.

Koska Egyptin tilanteen johdosta määrättävistä tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/172 1 artiklan 1 kohdan englannin- ja ranskankieliset versiot poikkeavat toisistaan, kyseistä säännöstä tulkittaessa on otettava huomioon kaikki kieliversiot ja asiayhteys ja tavoite, joihin kyseinen säännös liittyy. Yhtäältä suurimmassa osassa muista kuin englannin- ja ranskankielisestä unionin kieliversioista mainittu säännös on laadittu samalla tavalla kuin englanninkielinen versio. Toisaalta kyseessä olevan päätöksen tehokas vaikutus vaarantuisi vakavasti, jos sen 1 artikla koskisi vain henkilöitä, joiden osalta on annettu rikostuomiot, koska kyseisillä henkilöillä olisi rikosoikeudenkäynnin kuluessa riittävästi aikaa siirtää varansa valtioihin, jotka eivät tee mitään yhteistyötä Egyptin viranomaisten kanssa. Päätöksen 2011/172 1 artiklan 1 kohtaa on siis tulkittava siten, että se kattaa muun muassa henkilöt, jotka ovat voineet mahdollisesti tietämättään hyötyä Egyptin valtion varojen väärinkäytön tuotosta ja joihin on tämän johdosta kohdistettu tuomioistuimen määräämiä turvaamistoimia, joiden tarkoituksena on turvata mainittuun väärinkäyttöön perustuvat varat.

Lisäksi yhtäältä kyseinen varojen jäädyttäminen ei ole hallinnollinen seuraamus eikä se kuulu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 49 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen soveltamisalaan, joten periaate, jonka mukaan säännöksiä, joilla otetaan käyttöön hallinnollisia seuraamuksia, on tulkittava suppeasti, ei estä tulkitsemasta laajasti päätöksen 2011/172 1 artiklan 1 kohtaa. Toisaalta kun neuvosto antoi päätöksen 2011/172, se ei itse katsonut 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden syyllistyneen tekoihin, joista on määrätty seuraamus Egyptin rikosoikeudessa tai jonkin unionin jäsenvaltion oikeudessa. Se ei myöskään saanut yleisöä uskomaan virheellisesti kyseisten henkilöiden syyllisyyteen, eikä se menetellyt niin, että toimivaltaisella tuomioistuimella olisi ennakkokäsitys tosiseikkoja arvioidessaan. Tästä seuraa, ettei myöskään syyttömyysolettaman periaate estä tulkitsemasta kyseistä säännöstä laajasti.

(ks. 64, 66, 67, 80, 81, 83 ja 84 kohta)