36.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, ettei lausunnon antaminen kumoamisvaatimuksista ollut enää tarpeen seuraavin perustein: ”27 On yhtäältä huomautettava, että vaikka oikeussuojan tarvetta, jota kanteen tutkittavaksi ottaminen edellyttää, arvioidaan kanteen nostamisen ajankohtana,[ ( 10 ) ] tämä ei kuitenkaan voi estää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta toteamasta, että lausunnon antaminen kanteesta raukeaa tilanteessa, jossa kantaja, jolla oli aikaisemmin oikeussuojan tarve, on menettänyt kokonaan henkilökohtaisen intressin saada riidanalainen päätös kumotuksi mainitun kanteen nostamisen jälkeen tapahtuneen seikan vuoksi. Jotta kantaja voi ajaa kannetta, jolla pyritään päätöksen kumoamiseen, hänellä on näet oltava edelleen henkilökohtainen intressi saada riidanalainen päätös kumotuksi.[ ( 11 ) ] Kantajan on lisäksi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perusteltava se, että hänellä on jo syntynyt ja edelleen olemassa oleva intressi riidanalaisen toimen kumoamiseen siten, että jos kantajan intressi koskee tulevaisuuteen sijoittuvaa oikeudellista tilannetta, hänen on näytettävä, että tämän tilanteen loukkaaminen osoittautuu jo nyt varmaksi.[ ( 12 ) ] 28 Toisaalta urakehitystä koskevan kertomuksen kumoamista koskevan kanteen osalta on huomattava, että urakehitystä koskeva kertomus on sisäinen asiakirja, jonka ensimmäisenä tehtävänä on varmistaa hallinnolle säännöllisin väliajoin tietoa siitä, miten sen virkamiehet suorittavat tehtävänsä,[ ( 13 ) ] ja jolla on näin ollen virkamiehen kannalta merkittävä rooli sen suhteen, miten hänen uransa edistyy lähinnä toisiin tehtäviin siirtymisen ja ylentämisen osalta. Tästä seuraa, että urakehitystä koskeva kertomus vaikuttaa lähtökohtaisesti arvioidun henkilön intressiin vain siltä osin kuin hänen uransa on vielä hänen edessään eli siihen saakka, kunnes hänen palvelussuhteensa päättyy lopullisesti. Palvelussuhteen päättymisen jälkeen virkamiehellä ei näin ollen ole intressiä nostaa tai ajaa kannetta hänestä laaditusta urakehitystä koskevasta kertomuksesta, jollei hän osoita, että on olemassa sellainen erityinen seikka, joka perustelee hänen henkilökohtaisen ja edelleen olemassa olevan intressinsä kyseisen kertomuksen kumoamiseen.[ ( 14 ) ] 29 Esillä olevassa asiassa komissio väittää, että kantajan, joka on siirretty henkilöstösääntöjen 78 artiklan nojalla eläkkeelle pysyvän, täydelliseksi katsotun työkyvyttömyyden vuoksi, palvelussuhde on päättynyt lopullisesti ja hän on edellä esitetyn oikeuskäytännön mukaisesti menettänyt intressinsä ajaa kannettaan. Kantaja katsoo kuitenkin, että mainittua oikeuskäytäntöä ei voida soveltaa esillä olevassa asiassa kahdesta eri syystä. Ensinnäkin tässä tapauksessa ei ole kyse palvelussuhteen lopullisesta päättymisestä, koska henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 14 artiklan mukaan hänet voitaisiin sijoittaa uudelleen yksikköön heti, kun hänen terveydentilansa sen sallii. Toiseksi hänen eläkkeelle siirtämisensä on ollut sitova, ja se on tapahtunut käsiteltävänä olevan kanteen nostamisen jälkeen. Kantaja katsoo, että tässä tilanteessa hänen oikeutensa saada oikeussuojaa olisi oltava ensisijainen muihin seikkoihin nähden ja hänellä olisi sen johdosta oltava mahdollisuus saada ratkaisu riitautetun urakehitystä koskevan kertomuksen laillisuudesta. Hän on näin ollen sitä mieltä, että hänellä on vielä henkilökohtainen ja edelleen olemassa oleva intressi mainitun urakehitystä koskevan kertomuksen kumoamiseen. 30 Ensinnäkin siltä osin kuin on kyse palvelussuhteen päättymisen lopullisuudesta siinä tapauksessa, että virkamies siirretään eläkkeelle pysyvän, täydelliseksi katsotun työkyvyttömyyden vuoksi, on huomautettava, että vaikka henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevassa 14 artiklassa säädetään mahdollisuudesta sijoittaa uudelleen virkamies, jolle on myönnetty työkyvyttömyyseläke, lainsäätäjän käsityksen mukaan pysyvä, täydelliseksi katsottu työkyvyttömyys on sellainen, että se päättää asianomaisen virkamiehen uran. Henkilöstösääntöjen 53 artiklassa säädetään siten, että ”virkamies, jonka työkyvyttömyyslautakunta on todennut täyttävän 78 artiklassa säädetyt edellytykset, siirretään ilman eri toimenpiteitä eläkkeelle sen kuukauden viimeisenä päivänä, jona nimittävä viranomainen toteaa virkamiehen olevan pysyvästi kykenemätön hoitamaan tehtäviään”. Henkilöstösääntöjen 47 artiklassa puolestaan kaikki eläkkeelle siirtämiset, mukaan lukien eläkkeelle siirtäminen pysyvän, täydelliseksi katsotun työkyvyttömyyden vuoksi, luokitellaan syiksi, jotka johtavat palvelussuhteen lopulliseen päättymiseen. Lainsäätäjä tarkastelee siten mainittua työkyvyttömyyttä siltä osin kuin on kyse siitä, onko sen sisältämä palvelussuhteen päättyminen luonteeltaan lopullista vai ei, samalla tavalla kuin muita sellaisia palvelussuhteen päättymisen syitä, joiden lopullisuus ei ole kyseenalaista, kuten irtisanoutuminen, irtisanominen epäpätevyyden vuoksi tai viraltapano. 31 Tästä seuraa, että henkilöstösääntöjen järjestelmässä eläkkeelle siirtämisen 53 ja 78 artiklassa tarkoitetun pysyvän, täydelliseksi katsotun työkyvyttömyyden vuoksi katsotaan lähtökohtaisesti päättävän virkamiehen uran. Se eroaa siten henkilöstösääntöjen 59 artiklassa säädetystä sairauslomasta, joka ei vaikuta sellaisen virkamiehen uran jatkuvuuteen, joka on tilapäisesti kykenemätön hoitamaan tehtäviään. 32 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo näin ollen, että edellä mainitun oikeuskäytännön mukaan kantajan siirtäminen eläkkeelle henkilöstösääntöjen 78 artiklan perusteella vaikuttaa hänen intressiinsä saada riitautettu urakehitystä koskeva kertomus kumotuksi, koska hänen uransa hänen toimielimessään on keskeytetty lähtökohtaisesti lopullisesti. 33 Tätä päätelmää ei kumoa kantaja väite, joka koskee mahdollista uudelleen sijoittamista yksikköön henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 14 artiklan perusteella. On näet huomautettava, että kantajan on perusteltava se, että hänellä on jo syntynyt ja edelleen olemassa oleva intressi, riidanalaisen toimen kumoamiseen, ja jos hänen intressinsä koskee tulevaisuuteen sijoittuvaa oikeudellista tilannetta, hänen on näytettävä, että tämän tilanteen loukkaaminen osoittautuu jo nyt varmaksi. On kuitenkin todettava, että kantajan uudelleen sijoittaminen komission palvelukseen on ainoastaan mahdollinen tapahtuma, jonka toteutuminen on tällä hetkellä vain epävarmaa. Kyse on siten pelkästä hypoteettisesta intressistä, jonka perusteella ei siis yksin voida todeta, että sillä, että riitautettua urakehitystä koskevaa kertomusta ei kumota, olisi vaikutusta kantajan oikeusasemaan. [ ( 15 ) ] 34 Sen seikan osalta, että kantajan eläkkeelle siirtäminen on ollut sitovaa ja se on tapahtunut käsiteltävänä olevan kanteen nostamisen jälkeen, on korostettava ensinnäkin, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella on jo ollut tilaisuus katsoa, että virkamiehellä, jonka palvelussuhde on päättynyt irtisanomiseen epäpätevyyden vuoksi tai sellaisen viraltapanon vuoksi, josta on tullut lainvoimainen tuomioistuimessa nostetun kanteen johdosta, ei ole intressiä arviointikertomuksensa kumoamiseen. [ ( 16 ) ] Oikeuskäytännöstä ilmenee siten, että sillä, onko palvelussuhteen päättyminen vapaehtoista vai ei, ei ole merkitystä arvioitaessa oikeussuojan tarpeen olemassaoloa. Toiseksi siltä osin kuin on kyse eläkkeelle siirtämisen ajankohdasta suhteessa kanteen nostamisen ajankohtaan, on huomautettava, että edellä 27 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä seuraa, että se, että oikeussuojan tarve on kadonnut, sen jälkeen kun kanne nostettiin, ei voi estää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta toteamasta, että lausunnon antaminen kanteesta raukeaa. [ ( 17 ) ] 35 Edellä olevan perusteella on todettava, että riitautetun urakehitystä koskevan kertomuksen muuttamisesta, johon kantaja pyrkii, ei lähtökohtaisesti olisi mitään seurauksia kantajan uralle, joka on päättynyt 28.2.2005 lukien. Kantajan on näin ollen osoitettava sellaisen erityisen seikan olemassaolo, joka perustelee hänen henkilökohtaisen ja edelleen olemassa olevan intressinsä vaatia kyseisen kertomuksen kumoamista. [ ( 18 )] 36 On huomautettava, että kantaja ei vetoa, siltä osin kuin hän kiistää palvelussuhteen päättymisen lopullisuuden, mihinkään edellä mainitussa asiassa N vastaan komissio annetussa määräyksessä tarkoitettuun erityiseen seikkaan. Hän sitä vastoin väittää, että hänellä on katsottava olevan intressi vaatia riitautetun urakehitystä koskevan kertomuksen kumoamista, jotta voidaan taata se, että hänen oikeuttaan tehokkaaseen oikeussuojaan kunnioitetaan. 37 Tältä osin riittää, kun korostetaan, että oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan sisältää oikeuden alistaa tuomioistuimien tutkittavaksi ainoastaan sellaiset yhteisön toimielinten toimet, jotka ovat kantajalle epäedullisia siltä osin kuin niillä vaikutetaan hänen intresseihinsä. [ ( 19 ) ] Esillä olevassa asiassa on kuitenkin todettava, että koska kantaja on siirretty eläkkeelle, riidanalainen päätös ja riitautettu urakehitystä koskeva kertomus eivät tällä hetkellä ole kantajalle epäedullisia siltä osin kuin häntä ei ole sijoitettu uudelleen. Tästä seuraa – ilman, että tässä vaiheessa on tarpeen ottaa kantaa kantajan väitteen merkityksellisyyteen, jos se esitetään mahdollisen kanteen tueksi tilanteessa, jossa kantaja sijoitetaan uudelleen yksikköön – että on katsottava, että kantajalla ei voi olla tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden perusteella oikeutta saada ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ratkaisemaan käsiteltävänä oleva kumoamisvaatimus. 38 Kaikista edellä olevista seikoista ilmenee, että kantaja ei ole näyttänyt, että hänellä on jo syntynyt ja edelleen olemassa oleva oikeussuojan tarve. Lausunnon antaminen kyseisen urakehitystä koskevan kertomuksen kumoamista koskevista vaatimuksista siis raukeaa. 39 Niiden vaatimusten osalta, joiden mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on todettava 43 artiklan yleiset täytäntöönpanosäännökset ja siirtymäkauden opas tai tällä hetkellä voimassa olevat säännökset lainvastaisiksi, on huomautettava, että kuten kantaja itse toteaa, kyseiset vaatimukset ovat kumoamisvaatimuksen yhteydessä esitettyjä lainvastaisuusväitteitä. Myöskään tältä osin ratkaisun antamiseen ei ole tarvetta.”