Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Tulliliitto - Yhteisön tullialueelle tuotujen tavaroiden luovutus vapaaseen liikkeeseen - San Marinoon tarkoitettujen tavaroiden tuonnin erityisjärjestely - Tullivelka ei synny - Yhteisön omista varoista ei ole kyse

(Neuvoston asetuksen N:o 2144/87 2 artiklan 1 kohdan a alakohta; neuvoston direktiivin 79/623/ETY 2 artiklan a alakohta)

2. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteennäyttäminen - Komission todistustaakka - Vakava omien varojen menettämisuhka - Jäsenvaltion velvollisuus toimia lojaalisti yhteistyössä komission kanssa

(EY:n perustamissopimuksen 5 ja 155 artikla (joista on tullut EY 10 ja EY 211 artikla))

Tiivistelmä

1. Vaikka yhteisön tullilainsäädännön mukaan San Marinon tasavallan alue kuuluu yhteisön tullialueeseen ja vaikka yhteisön tullilainsäädäntöä lähtökohtaisesti sovellettiin San Marinoon tarkoitettujen tai sieltä peräisin olevien tavaroiden siirtoihin, ja vaikka toisaalta tavaroiden saapumisesta yhteisön tullialueelle seurasi, että nämä tavarat tulivat tullivalvonnan alaisiksi, kunnes ne saavat yhteisön oikeuden mukaisen tullikohtelun, kolmansista maista peräisin olevien San Marinoon tarkoitettujen tavaroiden tuonnit olivat saaneet yhteisön oikeuden mukaisen erityisen tullikohtelun, toisin sanoen San Marinon ja Italian sopimuksessa määrätyn kohtelun. San Marinoon tarkoitettujen tavaroiden saapuminen yhteisön tullialueelle ja niiden saattaminen tätä määränpäätä koskevien tullimuodollisuuksien alaisiksi ei sinänsä synnytä tullivelkaa. Tullivelkaa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 79/623/ETY 2 artiklan a alakohdasta ja tullivelasta annetun asetuksen N:o 2144/87 2 artiklan 1 kohdan a alakohdasta nimittäin seuraa, että jotta tullivelka syntyisi säännöksissä tarkoitetulla tavalla, tuontitullin alaiset tavarat on saatettava vapaaseen liikkeeseen yhteisön tullialueella. San Marinoon tarkoitettuihin tavaroihin sovellettavan tullikohtelun erityinen luonne, jonka mukaan tavarat nimenomaan eivät tulleet vapaaseen liikkeeseen saavuttuaan yhteisön tullialueelle, ei puolla näiden tullivelan syntyä koskevien yhteisön säännösten soveltamista.

Tästä seuraa, että San Marinoon tarkoitettujen tavaroiden saapuminen yhteisön tullialueelle ja tätä määränpäätä koskevien tullimuodollisuuksien täyttäminen ei sellaisenaan tee yhteisen tullitariffin mukaisista tulleista tai muista saatavista, jotka toimielimet ovat vahvistaneet tai vahvistavat, yhteisön omia varoja.

( ks. 74-80 kohta )

2. Sen kysymyksen osalta, kenellä on todistustaakka San Marinoon tuonnista kannettujen tullien kuulumisesta yhteisön omiin varoihin, on muistettava, että jäsenvaltioiden on perustamissopimuksen 5 artiklan (josta on tullut EY 10 artikla) nojalla autettava komissiota suorittamaan tehtävänsä, joihin kuuluu perustamissopimuksen 155 artiklan (josta on tullut EY 211 artikla) mukaan muun muassa huolehtiminen siitä, että perustamissopimuksen määräyksiä sekä toimielinten sen nojalla antamia säännöksiä ja määräyksiä noudatetaan. San Marinoon suuntautuvaa tuontia koskevan kohtelun soveltaminen luo Italian tasavallalle velvoitteen ryhtyä lojaalissa yhteistoiminnassa komission kanssa toimiin, joilla voidaan taata mahdollisten omien varojen toteamista koskevan yhteisön säännösten soveltaminen. Kyseisestä säännöksestä seuraa, että kun komissio on suurelta osin riippuvainen asianomaisen jäsenvaltion antamista tiedoista ja kun se on osoittanut, että asianomaisen jäsenvaltion viranomaisten valvonnan riittämättömyys on saattanut aiheuttaa yhteisölle vakavan omien varojen menettämistä koskevan uhan, tämän jäsenvaltion on annettava komissiolle tositteet ja muut tarpeelliset asiakirjat kohtuullisin ehdoin, jotta tämä voi todentaa, onko - ja jos on, niin missä määrin - summien osalta ollut kyse yhteisön varoista.

( ks. 87-89 ja 91 kohta )