ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6

Komissio ilmoitti Espanjan viranomaisille 17.8. ja 29.9.1999 päivätyillä kirjeillä päätöksestään aloittaa SEUT 108 artiklan 2 kohdassa määrätty muodollinen tutkintamenettely kuuden verojärjestelmän osalta, jotka olivat yrityksille myönnettävä veronhyvitys, jonka suuruus oli 45 prosenttia yrityksen investoinneista, Biskajan ja Guipúzcoan maakunnissa (EYVL 1999, C 351, s. 29), uusien yritysten veron perusteen nelivuotinen degressiivinen alentaminen Álavan, Biskajan ja Guipúzcoan maakunnissa (EYVL 2000, C 55, s. 2) ja yrityksille myönnettävä veronhyvitys, jonka suuruus oli 45 prosenttia yrityksen investoinneista, Álavan maakunnassa (EYVL 2000, C 71, s. 8).
Puolan tasavalta ottaa tässä yhteydessä esille käytännön ongelmat, joita tällaisen kumoamisen vaikutusten täytäntöönpanossa on, niiden oikeudellisten esteiden lisäksi, joita ei voida kuitenkaan katsoa olevan olemassa, kuten edellä 44 kohdassa on muistutettu. Myöskään kyseistä väitettä ei voida kuitenkaan hyväksyä. Kuten komissio nimittäin korostaa 16.1.2017 antamissaan vastauksissa unionin yleisen tuomioistuimen presidentin 23.12.2016 esittämiin kysymyksiin, jos unionin yleinen tuomioistuin kumoaa riidanalaisen päätöksen, vuotuisten kapasiteettia koskevien tuotteiden varaus unionin yleisen tuomioistuimen tuomion antopäivän jälkeiselle ajalle on mitätöitävä, koska kyseessä olevat vuotuiset tuotteet eivät ole samat, ja ne voidaan varata jopa 15 vuodeksi vain, jos ne yhdistetään toisiin tuotteisiin, ja koska kyseessä ovat siis toisistaan riippumattomat tuotteet. Lisäksi komission toimittaman OPAL-kaasuputken kautta tapahtuvaa kaasun siirtoa koskevan sopimuksen sopimusehdoista käy ilmi, että verkon käyttäjien ja OGT:n välillä tehty siirtosopimus voidaan purkaa välittömästi huutokaupalla hankittua kapasiteettia koskevien tuotteiden osalta, jos tähän on tärkeä syy, jollainen unionin yleisen tuomioistuimen antama ratkaisu riidanalaisen päätöksen kumoamisesta eittämättä olisi. Komissio lisää aiheellisesti, että päätöksen kumoaminen on sattumanvarainen seikka, jolla on sopimukseen sellainen oikeudellinen vaikutus, että sen perusteella voidaan muuttaa kyseisen sopimuksen ehtoja. Lisäksi yleisissä sopimusehdoissa annetaan OGT:lle mahdollisuus muuttaa sopimusehtoja jatkossa, jos oikeudellisessa tilanteessa tapahtuvat muutokset on tarpeen ottaa huomioon, esimerkiksi jos kansainvälinen tuomioistuin on antanut asiaan liittyvän tuomion. Ei kuitenkaan vaikuta lähtökohtaisesti mahdottomalta lisätä – kun otetaan huomioon unionin yleisessä tuomioistuimessa käsiteltävä asia – tuleviin huutokauppoihin liittyviin kaikkiin sopimuksiin (esimerkiksi Gazpromin toimittaman kaasun siirtoon, jakeluun ja toimitukseen osallistuvien toimijoiden tuotantoketjun loppupäässä tekemiin sopimuksiin sekä kaasukauppaa koskeviin kaupallisiin sopimuksiin) suojalauseke, jossa määrätään, mitä seuraa, jos riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanoa lykätään jälleen tai se kumotaan. Joka tapauksessa koska riidanalainen päätös on riitautettu unionin yleisessä tuomioistuimessa, kaupallinen riski on kiistatta olemassa, eivätkä markkinatoimijat voi olla ottamatta sitä huomioon.
7

Sen vuoksi riidanalaisen päätöksen 1 artiklassa määrätään, että ylisuurten voittojen verojärjestelmä on SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea, jonka Belgian kuningaskunta on toteuttanut sääntöjenvastaisesti ja rikkonut siten SEUT 108 artiklan 3 kohtaa. Päätöksen 2 artiklan 1–4 kohdassa Belgian kuningaskunta velvoitetaan perimään tuensaajilta takaisin myöntämänsä sisämarkkinoille soveltumaton ja sääntöjenvastainen tuki ja täsmennetään, että takaisinperittävistä summista on maksettava korkoa, jolle lasketaan korkoa, ja että kaikki summat, joita tuensaajat eivät ole vielä palauttaneet, on perittävä takaisin siltä konsernilta, johon tuensaaja kuuluu. Riidanalaisen päätöksen 3 artiklassa säädetään, että takaisinperintä on tehtävä välittömästi ja tehokkaasti ja että Belgian kuningaskunnan on varmistettava, että päätös pannaan täysimääräisesti täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta. Riidanalaisen päätöksen 4 artiklassa Belgian kuningaskunta velvoitetaan yhtäältä toimittamaan kahden kuukauden kuluessa päätöksen tiedoksi antamisesta komissiolle muun muassa luettelo tuensaajista ja kultakin tuensaajalta perittävä kokonaismäärä (pääoma ja korko) sekä toisaalta ilmoittamaan komissiolle päätöksen täytäntöön panemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kun myönnetyn tuen takaisinperintä on saatettu loppuun.
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.2.2019 – Aresu vastaan komissio

(asia T‑524/16 R)

(Väliaikainen oikeussuoja – Henkilöstö – Virkamiehet – Henkilöstösääntöjen uudistus 1.1.2014 – Vuosilomasta vähennettyjen päivien määrä – Matkapäivien korvaaminen perhelomalla – Välitoimihakemus – Kiireellisyysedellytys ei täyty)

1. Väliaikainen oikeussuoja – Täytäntöönpanon lykkääminen – Välitoimet – Myöntämisedellytykset – Fumus boni juris – Kiireellisyys – Vakava ja korjaamaton vahinko – Yhtäaikaisuus – Tutkimisjärjestys ja tarkastustapa – Välitoimista päättävän tuomioistuimen harkintavalta – Kaikkien kyseessä olevien intressien vertailu (SEUT 256 artiklan 1 kohta, SEUT 278 ja SEUT 279 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 156 artiklan 4 kohta) (ks. 19–22 kohta)

2. Väliaikainen oikeussuoja – Täytäntöönpanon lykkääminen – Välitoimet – Myöntämisedellytykset – Kiireellisyys – Vakava ja korjaamaton vahinko – Todistustaakka – Puhtaasti hypoteettinen vahinko, joka perustuu tulevien ja epävarmojen tapahtumien ilmenemiseen, ei riitä perusteeksi kiireellisyydelle (SEUT 278 ja SEUT 279 artikla) (ks. 32 ja 33 kohta)

Aihe

SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus yhtäältä siitä, että on keskeytettävä sellaisen päätöksen täytäntöönpano, jolla vähennetään kantajan ylimääräisten lomapäivien määrää viidestä kahteen ja puoleen Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen, sellaisena kuin ne ovat muutettuina parlamentin ja neuvoston 22.10.2013 antamalla asetuksella (EU, Euratom) N:o 1023/2013 (EUVL 2013, L 287, s. 15), liitteessä V olevan 7 artiklan perusteella, ja toisaalta siitä, että on toteuttava välitoimia, joilla mahdollistetaan se, että kantaja voi edelleen – väliaikaisesti – nauttia samasta määrästä ylimääräisiä lomapäiviä, joita hänellä oli matkapäivien perusteella käytössään ennen 1.1.2014, taannehtivin vaikutuksin 1.1.2014 alkaen pääasiassa annettavan ratkaisun julistamispäivään saakka tai, jos kantaja jää eläkkeelle ennen kyseisen ratkaisun julistamista, kantajan eläkkeelle jäämisen päivään saakka

Ratkaisu

1) Välitoimihakemus hylätään.
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 15.5.2017 – Dominator International vastaan EUIPO (DREAMLINE)

(asia T-285/16)

(EU-tavaramerkki - Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Sanamerkki DREAMLINE - Ehdottomat hylkäysperusteet - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta - Kuvailevuus - Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta - Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 2 kohta - Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton - Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 126 artikla)

1. Tuomioistuinmenettely–Kannekirjelmä–Muotovaatimukset–Oikeudenkäynnin kohteen yksilöinti–Yhteenveto kanneperusteista–Kanneperusteen tueksi esitettyjä väitteitä koskevat analogiset vaatimukset (Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 76 artiklan d alakohta) (ks. 43 ja 44 kohta)

2. EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Ehdottomat hylkäysperusteet–Erilaisten hylkäysperusteiden erillinen tutkinta–Hylkäysperusteiden tulkitseminen niiden taustalla olevan yleisen edun valossa (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohta) (ks. 49 kohta)

3. EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Ehdottomat hylkäysperusteet–Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia–Tarkoitus–Vapaana pitämisen tarve (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 56 ja 57 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 4.3.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 1669/2015-2), joka koskee sanamerkin DREAMLINE Euroopan unionin nimeävää kansainvälistä rekisteröintiä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
3.

Välitoimet–Täytäntöönpanon lykkääminen–Myöntämisedellytykset–Kaikkien kysymyksessä olevien intressien vertailu–Sellaisen komission päätöksen täytäntöönpanon lykkääminen, jolla kolmannelle henkilölle on myönnetty oikeus tutustua jäsenvaltiolta peräisin oleviin asiakirjoihin–Intressi, joka koskee kyseessä olevien tietojen luottamuksellisuutta, on ensisijainen suhteessa yleisön intressiin saada tutustua asiakirjoihin välittömästi (SEUT 256 artiklan 1 kohta ja SEUT 278 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 4 artikla) (ks. 76–79 kohta)
2.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sanamerkit RESPIMER ja RESPIMAT (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24, 26, 27, 37–41, 46 ja 47 kohta)
33

Toisaalta on muistutettava, että tällainen väitetty uhka edellyttää vielä sitä, että jäsenvaltio sallii sulfoksafloria sisältävän kasvinsuojeluaineen. Kuten komissio on perustellusti korostanut, tällaisen luvan myöntäminen ei kuitenkaan ole automaattinen seuraus sulfoksaflorin hyväksymisestä. Jäsenvaltioilla nimittäin on asetuksen N:o 1107/2009 29 artiklassa säädettyjen lupaedellytysten tutkinnan yhteydessä huomattavaa harkintavaltaa ja liikkumavaraa. Lisäksi täytäntöönpanoasetuksen N:o 540/2011 liitteen, sellaisena kuin se on muutettuna riidanalaisella toimella, kohta ”Erityiset säännökset” sisältää lisä- ja erityiskriteerejä, joita lupahakemusta käsittelevän jäsenvaltion on arvioitava. Kuten komissio on todennut, mehiläisille aiheutuva riski riippuu erityisen aineen käyttöedellytyksistä, jotka määritellään jäsenvaltioiden myöntämissä luvissa. Niinpä riidanalaisen toimen vaikutusta Unaapin jäsenten omaisuudensuojaan ja elinkeinotoimintaan ei missään tapauksessa voida pitää välittömänä, vaikka sitä pidettäisiinkin oikeudellisena.
79

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta ”toteamaan [EIOPA:n] olevan vastuussa” vahingoista, jotka se on aiheuttanut kantajalle laiminlyömällä päätöksen tekemisen ja tekemällä riidanalaiset päätökset. Muun muassa laiminlyönti- ja kumoamiskanteissa esittämiinsä perusteluihin viitaten kantaja väittää, että EIOPA on rikkonut riittävän vakavasti asetuksen N:o 1094/2010 17 ja 60 artiklaa ja kolmannen vahinkovakuutusdirektiivin säännöksiä, joiden tarkoituksena on antaa sille oikeuksia. Näistä lainvastaisuuksista on aiheutunut kantajalle aineellisia vahinkoja, jotka muodostuvat sen Italiassa antamista vakuutuksista kertyvän liikevaihdon pienenemisestä 59 prosentilla vuosina 2013 ja 2014, tulonmenetyksestä ja sen Italiaan perustettavan sivukonttorin avaamisen kieltämisestä aiheutuneista kustannuksista, ja lisäksi ne ovat vahingoittaneet sen mainetta tai yrityskuvaa. Syy-yhteydestä kantaja toteaa, että vaikka syy-yhteysketju alkoi IVASS:n päätöksestä, EIOPA on kuitenkin vaikuttanut ratkaisevasti tämän päätöksen vaikutusten voimassa pysymiseen.
Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen) (EIOPA) perustamisesta annetun asetuksen N:o 1094/2010 17 artiklan 2 kohdasta, jonka mukaan EIOPA voi tutkia unionin oikeuden väitettyä rikkomista tai soveltamatta jättämistä jonkin kyseisessä kohdassa nimenomaisesti mainitun elimen pyynnöstä taikka omasta aloitteestaan, käy ilmi, että mainitulla viranomaisella on harkintavaltaa tutkimusten aloittamisen osalta sekä silloin, kun mainitut elimet esittävät sille pyynnön, että silloin, kun se toimii omasta aloitteestaan. Tästä seuraa yhtäältä, että kyseisellä viranomaisella ei ole velvollisuutta toimia asetuksen N:o 1094/2010 17 artiklan mukaisesti, ja toisaalta, että päätöksellä, jossa kieltäydytään aloittamasta tutkimusta, ei ole sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voisivat vaikuttaa pyynnön esittäjän etuihin.

Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen) (EIOPA) perustamisesta annetun asetuksen N:o 1094/2010 17 artiklassa säädetään mekanismista, jota EIOPA voi käyttää tapauksissa, joissa kansalliset viranomaiset ovat rikkoneet unionin oikeutta valvontakäytännössään. Asetuksen N:o 1094/2010 17 artiklan 2, 3 ja 6 kohdassa määritetään kyseisen mekanismin kolme vaihetta.

Tästä säännöksestä ilmenee, että EIOPA:lla on harkintavaltaa tutkimusten aloittamisen osalta sekä silloin, kun asetuksen N:o 1094/2010 17 artiklan 2 kohdassa nimenomaisesti mainitut elimet eli yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen, Euroopan parlamentti, neuvosto, komissio tai osallisryhmät esittävät sille pyynnön, että silloin, kun se toimii omasta aloitteestaan. Tästä seuraa, että EIOPA:lla ei ole velvollisuutta toimia asetuksen N:o 1094/2010 17 artiklan mukaisesti.

Tämä tulkinta on lisäksi EIOPA:n tavoitteiden ja tehtävien sekä asetuksen N:o 1094/2010 17 artiklassa perustetun mekanismin systematiikan mukainen. Tämän asetuksen 1 artiklan 6 kohdan mukaan EIOPA:n tavoitteena on suojella yleistä etua edistämällä finanssijärjestelmän lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin vakautta sekä tehokkuutta unionin talouden, sen kansalaisten ja yritysten kannalta. Lisäksi mainitun asetuksen johdanto-osan 26 perustelukappaleesta ilmenee, että sen 17 artiklassa käyttöön otetulla mekanismilla pyritään varmistamaan finanssimarkkinoiden eheys, avoimuus, tehokkuus ja moitteeton toiminta, finanssijärjestelmän vakaus sekä finanssilaitosten tasapuoliset kilpailuolosuhteet unionissa. Tämän keskeinen edellytys on se, että unionin oikeutta sovelletaan kaikilta osin asianmukaisesti. Mainitun mekanismin tavoitteena ei siis ole taata yksityisille suojaa tai vahingonkorvausta luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön ja toimivaltaisen kansallisen viranomaisen välisissä riidoissa.

(ks. 51–55 kohta)
1.

Kumoamiskanne — Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt — Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet — Komission asetus, jossa tehoaine on merkitty korvattavien aineiden luetteloon asetuksen N:o 1107/2009 mukaisesti — Kyseisen aineen tuottajaorganisaation nostama kanne — Tutkittavaksi ottaminen — Edellytykset (SEUT 263 artiklan neljäs kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1107/2009 80 artiklan 7 kohta ja liitteessä II oleva 4 kohta; komission asetuksen 2015/408 johdanto-osan toinen perustelukappale ja 1 artikla; neuvoston direktiivin 91/414 liite I) (ks. 19–32 kohta)
3.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia — Kuviomerkki WORLD OF BINGO (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 18–20 kohta)
15

Kantaja ilmoitti unionin yleiseen tuomioistuimeen 28.10.2016 toimittamassaan asiakirjassa, että EUIPO:n mitättömyysosasto oli julistanut edellä 5 kohdassa mainitut aikaisemmat kuviomerkit joko menetetyiksi (numerolla 1683986 rekisteröidystä tavaramerkistä 3.3.2016 tehty päätös nro 10958 C) tai mitättömiksi (numeroilla 4073334, 4077236 ja 4077251 rekisteröidyistä tavaramerkeistä 7.7.2016 tehdyt päätökset nrot 12041 C, 12042 C ja 12040 C) päätöksillä, joista kaikista on tullut lopullisia.
22

Kun on kyse yhteisön tavaramerkkiä koskevasta hakemuksesta, jossa on kyse useista tavaroista, unionin yleinen tuomioistuin on jo tulkinnut tavaramerkin hakijan sille esittämää pyyntöä, joka on näin ollen tehty valituslautakunnan päätöksen jälkeen ja jolla hakija peruuttaa hakemuksensa vain tiettyjen alkuperäisen hakemuksen kohteena olevien tavaroiden osalta, joko siten, että hakijan katsotaan ilmoittaneen riitauttavansa riidanalaisen päätöksen ainoastaan siltä osin kuin se koskee muita hakemuksen kohteena olevia tavaroita tai, mikäli tällainen pyyntö tehdään unionin yleisessä tuomioistuimessa käytävän menettelyn myöhäisessä vaiheessa, siten, että hakijan katsotaan luopuneen osittain vaatimuksistaan. Jos tavaramerkin hakijan tarkoituksena ei kuitenkaan ole yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksensa kohteena olevien tavaroiden luettelon rajoittamista koskevalla pyynnöllään poistaa yhtä tai useampaa tavaraa kyseisestä luettelosta vaan ainoastaan muuttaa yhtä ominaisuutta, kuten niiden käyttötarkoitusta tai kuvausta, ei voida sulkea pois sitä, että tällainen muutos vaikuttaa jonkin SMHV:n elimen hallinnollisen menettelyn aikana suorittamaan yhteisön tavaramerkkiä koskevaan tutkintaan. Näin tällaisen muutoksen hyväksyminen silloin, kun asia on käsiteltävänä unionin yleisessä tuomioistuimessa, merkitsisi työjärjestyksen 188 artiklassa kiellettyä riidan kohteen muuttamista asian käsittelyn aikana. Näin ollen tällainen muuttaminen ei voi vaikuttaa riidanalaisen päätöksen lainmukaisuuteen eikä unionin yleinen tuomioistuin voi ottaa sitä huomioon tutkiessaan, onko kanne perusteltu (ks. vastaavasti edellä 19 kohdassa mainittu tuomio TEK, EU:T:2007:349, 23–25 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 20.2.2013, Caventa v. SMHV – Anson’s Herrenhaus (B BERG), T‑631/11, EU:T:2013:85, 22–25 kohta).
46

Lisäksi on huomattava, että ilmoituksen, joka koskee rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden nimien merkitsemistä luetteloon, julkaisemista Euroopan unionin virallisessa lehdessä ei voida rinnastaa näiden toimenpiteiden tiedoksi antamiseen suoraan asianomaisille henkilöille ja yhteisöille. Kun toimi on annettu tiedoksi suoraan, voidaan olettaa, että se on toimitettu adressaatin saataville tiedoksiantopäivänä. Näin ei kuitenkaan ole, kun yksittäistapausta koskevat toimet, kuten rajoittavat toimenpiteet, annetaan asianomaisille henkilöille ja yhteisöille tiedoksi epäsuorasti julkaisemalla ilmoitus Euroopan unionin virallisessa lehdessä. On nimittäin niin, että 2.5.1991 tehdyn työjärjestyksen 102 artiklan 1 kohdassa määrätään 14 päivän määräajasta, jonka päätyttyä voidaan kohtuudella olettaa, että Euroopan unionin virallinen lehti on tosiasiassa saatavilla kaikissa jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa. Näin ollen kyseisessä määräyksessä tarkoitettua määräajan pidentämistä 14 päivällä on voitava soveltaa kaikkiin toimiin, jotka on annettu tiedoksi julkaisemalla ne Euroopan unionin virallisessa lehdessä, myös yksittäistapausta koskeviin toimiin, jotka on annettu asianomaisille tiedoksi julkaisemalla ilmoitus Euroopan unionin virallisessa lehdessä (tuomio 3.7.2014, Zanjani v. neuvosto, T‑155/13, ei julkaistu, EU:T:2014:605, 42 ja 43 kohta ja tuomio 3.7.2014, Sorinet Commercial Trust Bankers v. neuvosto, T‑157/13, ei julkaistu, EU:T:2014:606, 44 ja 45 kohta).
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 27.11.2015 – Italia vastaan komissio

(asia T‑636/14)

”Kieliä koskevat järjestelyt — Ilmoitus avoimesta unionin elinten käännöskeskuksen johtajan toimesta — Sähköisissä hakulomakkeissa olevat kieliä koskevat vaatimukset — Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistun avointa tointa koskevan ilmoituksen on väitetty eroavan sisällöltään sähköisistä hakulomakkeista — Selvästi täysin perusteeton kanne”

Virkamiehet — Palvelukseen ottaminen — Ilmoitus avoimesta toimesta — Julkaiseminen Euroopan unionin virallisessa lehdessä viittauksin internet-sivustoon hakemusten jättämistä varten — Internet-sivustolla on rajoitettu käytettävien kielten valikoimaa huolimatta avointa tointa koskevassa ilmoituksessa olevasta maininnasta jonkin virallisen kielen käyttämisestä — Kyseessä ei ole seikka, jonka perusteella avointa tointa koskeva ilmoitus olisi kumottava (Neuvoston asetus N:o 1 ja neuvoston asetuksen N:o 2965/94 4 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 9 artiklan 1 kohta) (ks. 21 ja 25–27 kohta)

Aihe

Vaatimus avoimesta Euroopan unionin elinten käännöskeskuksen johtajan toimesta julkaistun ilmoituksen COM/2014/10356 (EUVL 2014, C 185 A, s. 1) kumoamiseksi

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Italian tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.
3.

Kumoamiskanne — Kannekelpoiset toimet — Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia — Komission päätös aloittaa muodollinen tutkintamenettely sellaisen valtion toimenpiteen osalta, jonka täytäntöönpano on aloitettu, ja tähän liittyvä toimenpiteen alustava luokitteleminen uudeksi tueksi on kannekelpoinen toimi (SEUT 107 artiklan 1 kohta, SEUT 108 artiklan 3 kohta ja SEUT 263 artikla; neuvoston asetuksen N:o 659/1999 6 ja 7 artikla) (ks. 26–28, 30, 31 ja 48 kohta)
18

Kyproksen keskuspankin pääjohtaja saattoi 25.3.2013 BoC:n ja Laikin tervehdyttämismenettelyyn. Tätä varten julkaistiin 29.3.2013 seuraavat kaksi asetusta 22.3.2013 annetun lain nojalla: — to peri diasosis me idia mesa tis Trapezas Kyprou Dimosias Etaireias Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 103 (vuoden 2013 asetus BoC:n tervehdyttämisestä sen omalla pääomalla, hallintotoimi nro 103, jäljempänä asetus nro 103, EE, liite III(I), nro 4645, 29.3.2013, s. 769–780) — to Peri tis Polisis Orismenon Ergasion tis Cyprus Popular Bank Public Co Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 104 (vuoden 2013 asetus Laikin tiettyjen toimintojen myynnistä, hallintotoimi nro 104, jäljempänä asetus nro 104, EE, liite III(I), nro 4645, 29.3.2013, s. 781–788).
On syytä todeta, että kun on kyse luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa mainittujen toisen ja kolmannen edellytyksen nojalla nostamasta kanteesta, edellytys, jonka mukaan toimen, jonka kumoamista vaaditaan, on koskettava kantajaa suoraan, vaatii kahden kumulatiivisen edellytyksen yhtäaikaista täyttymistä eli yhtäältä sitä, että toimella, jonka kumoamista kantajat vaativat, on välittömiä vaikutuksia niiden oikeusasemaan, ja toisaalta sitä, ettei se jätä niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen toimeenpano, ollenkaan harkintavaltaa, jolloin toimeenpano on puhtaasti automaattista ja perustuu yksinomaan unionin lainsäädäntöön eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista. Näitä edellytyksiä ei voida kyseenalaistaa yksityishenkilöiden oikeudella tehokkaaseen oikeussuojaan.

Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta annetun asetuksen N:o 1225/2009 8 artiklan 1 kohdan perusteella tehdystä päätöksestä, jolla hyväksytään sellaisten tavaroiden viejän tarjoama sitoumus, joista komission ja neuvoston antamien asetusten nojalla kannetaan väliaikaiset ja lopulliset polkumyyntitullit, ei aiheudu sellaisia oikeudellisia vaikutuksia, jotka olisivat omiaan vaikuttamaan suoraan unionin tuottajien oikeudelliseen tilanteeseen. Asetuksella N:o 1225/2009 säädetystä järjestelmästä ilmenee, ettei sitoumusten hyväksymisestä tehdyllä päätöksellä vapauteta kyseisissä sitoumuksissa tarkoitettuja tuonteja polkumyyntitulleista. Vapauttaminen on seurausta joko väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöönotosta annetussa komission asetuksessa tai lopullisten polkumyyntitullien käyttöönotosta annetussa neuvoston lopullisessa polkumyyntiasetuksessa annetuista säännöksistä, joilla kyseiset sitoumukset pannaan toimeen.

Vaikka onkin totta, että asetuksen N:o 1225/2009 8 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä säädetään, että kun komissio hyväksyy tällaisen tarjouksen, käyttöön otettuja väliaikaisia tai lopullisia tulleja ei sitoumusten voimassaoloaikana sovelleta niiden yritysten valmistamien asianomaisten tuotteiden tuonnissa, jotka mainitaan sitoumusten hyväksymisestä tehdyssä komission päätöksessä, kyseisessä säännöksessä vaaditaan kuitenkin, että tuotteet vapautetaan polkumyyntitulleista sitoumuksen voimassaoloaikana joko väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöönotosta annetussa komission asetuksessa tai lopullisten polkumyyntitullien käyttöönotosta annetussa neuvoston asetuksessa annetuilla säännöksillä.

(ks. 40, 48, 51, 52 ja 54 kohta)