YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (muutoksenhakujaosto)

28 päivänä syyskuuta 2009

Asia T-46/08 P

Luigi Marcuccio

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Muutoksenhaku – Henkilöstö – Virkamiehet – Tiedonsaantipyyntö, joka koski asemapaikasta asuinpaikkaan lähetettyjä henkilökohtaisia tavaroita – Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton

Aihe: Valitus, jossa vaaditaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-40/06, Marcuccio vastaan komissio, 6.12.2007 antaman määräyksen (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) kumoamista.

Ratkaisu: Valitus hylätään. Luigi Marcuccio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut tässä oikeusasteessa.

Tiivistelmä

1. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman arvioinnin piiriin ei kuulu selvitysaineiston arviointi, paitsi jos se on otettu huomioon vääristyneellä tavalla

(EY 225 artikla; Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta)

2. Kumoamiskanne – Oikeussuojan tarve – Oikeussuojan tarpeen häviäminen kanteen nostamisen jälkeen tapahtuneen seikan vuoksi – Lausunnon antamisen raukeaminen

3. Virkamiehet – Sopimussuhteen ulkopuolinen toimielinten vastuu – Vastuun syntymisen edellytykset – Lainvastaisuus – Vahinko – Syy-yhteys

(EY 288 artiklan 2 kohta)

4. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Valitusperuste, joka koskee virkamiestuomioistuimen oikeudenkäyntikuluista antamaa ratkaisua

(Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön liitteessä I olevan 11 artiklan 2 kohta)

1. Ainoastaan virkamiestuomioistuin on toimivaltainen yhtäältä määrittämään ratkaisun perustaksi asetettavan tosiseikaston, lukuun ottamatta sellaisia tapauksia, joissa määritetyn tosiseikaston paikkansapitämättömyys käy ilmi virkamiestuomioistuimelle toimitetusta aineistosta, ja toisaalta arvioimaan tätä tosiseikastoa. Lukuun ottamatta sitä tapausta, että virkamiestuomioistuimelle esitetty selvitysaineisto on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tosiseikkojen arviointi ei näin ollen ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin muutoksenhakuasiassa. Tällaisen vääristyneellä tavalla huomioon ottamisen on ilmettävä toimitetusta aineistosta selvästi ilman, että olisi tarpeen ryhtyä arvioimaan tosiseikastoa ja selvitysaineistoa uudelleen.

(ks. 44 ja 45 kohta)

Viittaukset: asia C‑8/95 P, New Holland Ford v. komissio, 28.5.1998 (Kok., s. I‑3175, 72 kohta); asia C‑449/99 P, EIP v. Hautem, 2.10.2001 (Kok., s. I‑6733, 44 kohta); asia C‑240/03 P, Comunità montana della Valnerina v. komissio, 10.1.2006 (Kok., s. I‑731, 63 kohta); asia C‑551/03 P, General Motors v. komissio, 6.4.2006 (Kok., s. I-3173, 54 kohta) ja asia C‑167/04 P, JCB Service v. komissio, 21.9.2006 (Kok., s. I‑8935, 108 kohta)

2. Hyvän oikeudenhoidon edistämiseksi virkamiestuomioistuin voi omasta aloitteestaan todeta, että lausunnon antaminen kanteesta raukeaa, jos kantaja, jolla alun perin oli oikeussuojan tarve, on kyseisen kanteen nostamisen jälkeen tapahtuneen seikan vuoksi menettänyt kokonaan henkilökohtaisen intressin saada riidanalainen päätös kumotuksi. Jotta kantaja voisi ajaa kannetta, jolla pyritään päätöksen kumoamiseen, hänellä on nimittäin kanteen nostamisen jälkeenkin oltava edelleen henkilökohtainen intressi saada riidanalainen päätös kumotuksi.

Sen toteamisesta, että lausunnon antaminen virkamiestuomioistuimessa nostetusta kanteesta raukeaa, seuraa se, ettei virkamiestuomioistuin voi lausua siitä, onko kyseinen kanne perusteltu.

(ks. 50–52 kohta)

Viittaukset: asia C‑362/05 P, Wunenburger v. komissio, 7.6.2007 (Kok., s. I‑4333, 39 kohta); asia T‑28/02, First Data ym. v. komissio, 17.10.2005 (Kok., s. II‑4119, 36 ja 37 kohta) ja asia T‑339/03, Clotuche v. komissio, 7.2.2007 (39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa)

3. Se, että päätös on lainvastainen esimerkiksi perustelujen puutteellisuuden vuoksi, ei ole riittävä edellytys sille, että yhteisölle syntyisi sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu sen toimielinten lainvastaisista toimista, koska yhteisöllä on tällainen vastuu ainoastaan seuraavien kumulatiivisten edellytysten täyttyessä: vastaajana olevan toimielimen moitittu toiminta on lainvastaista, väitetty vahinko on todella syntynyt ja arvostelun kohteena olevan toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys.

Väitetyn vahingon aineettomuus ja väitetty ”eksistentiaalisuus” eivät käännä vahingon olemassaoloa ja laajuutta koskevaa todistustaakkaa, joka on kantajalla. Yhteisön vastuu nimittäin syntyy vain, jos kantajan on onnistunut näyttää toteen, että hänelle aiheutunut vahinko on todellinen.

(ks. 66 ja 67 kohta)

Viittaukset: asia T‑116/03, Montalto v. neuvosto, 9.11.2004 (Kok. H., s. I‑A‑339 ja II‑1541, 126 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja asia T‑156/03, Pérez‑Díaz v. komissio, 8.6.2006 (Kok. H., s. I‑A‑2‑135 ja II‑A‑2‑649, 72 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)

4. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön liitteessä I olevan 11 artiklan 2 kohdasta ilmenee, että muutosta ei voida hakea vain oikeudenkäyntikulujen korvausvelvollisuuden ja niiden määrän osalta. Tästä seuraa, että jos kaikki muut virkamiestuomioistuimen päätöksestä tehdyn valituksen perusteet on hylätty tai jätetty tutkimatta, vaatimukset, jotka koskevat virkamiestuomioistuimen päätöksen väitettyä sääntöjenvastaisuutta oikeudenkäyntikulujen korvausvelvollisuuden osalta, on näin ollen jätettävä tutkimatta, koska niiden tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

(ks. 84 kohta)

Viittaukset: asia C‑301/02 P, Tralli v. EKP, 26.5.2005 (Kok., s. I‑4071, 88 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)