ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
26

EUIPO väittää seuraavaksi, että tarvittavat edellytykset väitteen tekemiseksi eivät rajoitu asetuksen N:o 207/2009 8 artiklassa säädettyihin edellytyksiin. Sen mukaan väitteen tekijän on niin ikään noudatettava edellytyksiä, jotka vahvistetaan yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 (EYVL 1995, L 303, s. 1) 19 säännön 2 kohdan b alakohdassa (josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 täydentämisestä ja asetusten N:o 2868/95 ja (EY) N:o 216/96 kumoamisesta 18.5.2017 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2017/1430 (EUVL 2017, L 205, s. 1) 7 artiklan 2 kohdan b alakohta) ja asetuksen N:o 207/2009 41 artiklan 1 kohdan a alakohdassa (josta on tullut asetuksen 2017/1001 46 artiklan 1 kohdan a alakohta), joiden mukaan väitteen tekijän on esitettävä todisteet oikeudestaan väitteen tekemiseen. Väitteen tekijän ei näin ollen pidä osoittaa yksinomaan sitä, että aikaisempi tavaramerkki on yleisesti tunnettu, vaan myös se, että hän on kyseisen tavaramerkin haltija.
50

Viittauksesta yksilöityihin tavaroihin on todettava toiseksi, että koska on kiistatonta, että asian kannalta merkityksellisenä päivänä saksan kielen sana ”Manufaktur” viittasi ajatukseen manuaalisesta työstä, se ilmaisi ajatuksen siitä, että tuotanto oli yksilöidympää kuin tehdastuotannossa ja liukuhihnalla. On lisäksi todettava, että 7.6.2013 esitettyjen huomautusten liitteessä 10, joka muodostuu 15.6.2009 julkaistusta lehtiartikkelista, saksankielinen sanayhdistelmä ”Finanzmanufakturen” mainitaan sellaisen konnotaation kera, joka viittaa yhtäältä tehdas- ja liukuhihnatuotannon ja toisaalta manuaalisen tuotannon väliseen eroon. Ajatus kehityksestä manuaalisesta tuotannosta tehdastuotantoon ja siis liukuhihnatuotantoon ja vähemmän yksilölliseen tuotantoon ilmenee myös 7.6.2013 esitettyjen huomautusten liitteestä 21, joka on peräisin vuodelta 2007 ja jossa mainitaan saksankieliset ilmaisut ”Industrialisierung der Kreditprozesse (krediittiprosessien teollistuminen), ”Die Kreditmanufaktur als Ausgangbasis” (krediittimanufaktuuri lähtökohtana) ja ”Von der Kreditmanufaktur zur Kreditfabrik” (krediittimanufaktuurista krediittitehtaaseen). Lopuksi on todettava, että ajatus pankeilta edellytetystä yksilöllisemmästä tuotannosta ilmenee 7.6.2013 esitettyjen huomautusten liitteistä 18 ja 19, jotka sisältävät tietoja, jotka ovat peräisin vuosilta 1927 ja 1981 ja joiden mukaan on lähinnä niin, että pankkien ei pidä olla rahoituksen välityskeskuksia vaan krediittimanufaktuureja.
67

Unionin yleinen tuomioistuin on 17.7.1998 annetun tuomion ITT Promedia v. komissio (T-111/96, EU:T:1998:183) 60 ja 61 kohdassa, luettuina yhdessä sen 55 kohdan kanssa, muistuttanut, että oikeus saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimissa on myös määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen perusoikeus ja lainalaisuuden takaava yleinen periaate ja että näin ollen se, että määräävässä markkina-asemassa oleva yritys nostaa kanteen kilpailijaa vastaan, voi vain täysin poikkeuksellisissa olosuhteissa merkitä määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä SEUT 102 artiklassa tarkoitetussa merkityksessä. Jotta kanteen nostamista voitaisiin pitää tosiasiallisena määräävän markkina-aseman väärinkäyttönä, kahden edellytyksen on täytyttävä samanaikaisesti. Ensinnäkin nimittäin vaaditaan, että kyseisen kanteen tarkoituksena ei kohtuudella voida pitää yrityksen oikeuksien toteuttamista, minkä vuoksi sitä on pidettävä vain vastapuolen ahdistelemisena, ja toiseksi, että kyseistä kannetta on pidettävä osana suunnitelmaa, jonka tarkoituksena on kilpailun eliminoiminen. Näitä kahta edellytystä on tulkittava ja sovellettava suppeasti siten, ettei pääperiaatetta, jona on oikeus saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa, loukata (tuomio 13.9.2012, Protégé International v. komissio, T-119/09, ei julkaistu, EU:T:2012:421, 49 kohta).
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 26–28 ja 57 kohta)
5.

Euroopan unionin toimielimet–Yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin–Asetus N:o 1049/2001–Poikkeukset oikeudesta tutustua asiakirjoihin–Taloudellisten etujen suoja–Soveltamisala–Tarjoajien julkista hankintaa koskevaa sopimusta varten jättämät tarjoukset–Kuuluminen soveltamisalaan–Yleinen olettama, joka koskee tutustumista koskevasta oikeudesta tehtävän poikkeuksen soveltamista (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäinen luetelmakohta ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 966/2012 113 artiklan 2 kohta) (ks. 56 kohta)
Kun on kyse yleisön oikeudesta tutustua asiakirjoihin, unionin tuomioistuin on todennut sellaisten yleisten olettamien olemassaolon, joita sovelletaan asiakirjojen luokkiin niiden luonteen perusteella useissa tapauksissa, mukaan lukien tarjoajien tarjoukset julkisten hankintojen toteuttamisen yhteydessä. Kun on kyse tarjouspyynöistä, jotka toimielin on lähettänyt tarjoajille, joiden kanssa se on tehnyt puitesopimuksen, yleistä olettamaa taloudellisten etujen vahingoittamisesta ei voida kuitenkaan perustaa tarjoajien tarjouksiin tutustumista koskevaan oikeuskäytäntöön eikä yleisemmin valtiontukien valvontamenettelyä ja yrityskeskittymiä koskevaan oikeuskäytäntöön. Tapauksilla, jotka ovat valtiontukien ja yrityskeskittymien alan oikeuskäytännön taustalla, on nimittäin yhteinen piirre eli se, että Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetusta asetuksesta N:o 1049/2001 erillisessä erityissääntelyssä oli sääntöjä, jotka rajoittivat nimenomaan asiakirja-aineistoon tai pyydettyihin asiakirjoihin tutustumista sekä henkilöiden että itse tietojen osalta.

Tämän osalta on todettava, että hankintaviranomaisen puitesopimuksen täytäntöönpanemiseksi esittämää tarjouspyyntöä – päinvastoin kuin hankintailmoitusta tai jälki-ilmoitusta – ei koske mikään unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun asetuksen N:o 966/2012 tai asetuksen N:o 966/2012 soveltamissäännöistä annetun asetuksen N:o 1268/2012 erityissäännös, jossa määriteltäisiin tai rajoitettaisiin nimenomaan sitä, mitkä tähän sisältyvät tiedot hankintaviranomaisen on ilmoitettava tai mitkä tiedot se saa ilmoittaa tarjoajille tai muille hakijoille.

Sitä paitsi asianomainen toimielin ei voi väittää, että tarjouspyyntöjen sisältämien tietojen ilmaiseminen vahingoittaisi sen omia etuja siltä osin kuin se voisi paljastaa sen ”profiilin ostajana” markkinoilla. Vaikka suoritettavien tehtävien ja niiden loppuun saattamiseksi tarvittavien työpäivien välisen suhteen ilmaiseminen voisi mahdollistaa tarjoajille tulevien julkisten hankintojen yhteydessä asianomaisen toimielimen kustannuslaskentatekniikan paljastamisen, se seikka, että nämä tarjoajat voisivat tietää hinnan, jota on sovellettu aikaisemmin vastaavan palvelun osalta, näyttää pikemminkin voivan johtaa todelliseen kilpailutilanteeseen kuin tilanteeseen, jossa kilpailu olisi vääristynyt.

(ks. 62–65 ja 71 kohta)
8.

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet–Perustelut–Perusteluvelvollisuuden laajuus–Kongon demokraattista tasavaltaa koskevaa aseidenvientikieltoa rikkoneiden henkilöiden varojen jäädyttäminen–Päätös, joka on tehty asianomaisen tuntemassa asiayhteydessä, jonka perusteella asianomainen voi ymmärtää hänen osaltaan toteutetun toimenpiteen ulottuvuuden–Suppeiden perustelujen hyväksyttävyys–Rajat–Perusteluja ei voida esittää yleisin ja stereotyyppisin sanamuodoin (SEUT 296 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan c alakohta; neuvoston päätös 2014/862/YUTP ja neuvoston päätös (YUTP) 2015/620; neuvoston asetus N:o 1275/2014 ja neuvoston asetus N:o 2015/614) (ks. 111–113 kohta)
1.

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet–Perustelut–Perusteluvelvollisuuden laajuus–Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet–Varojen jäädyttäminen–Päätös, joka on tehty asianomaisen tuntemassa asiayhteydessä, jonka perusteella asianomainen voi ymmärtää hänen osaltaan toteutetun toimenpiteen ulottuvuuden–Suppeiden perustelujen hyväksyttävyys–Rajat–Perusteluja ei voida esittää yleisin ja stereotyyppisin sanamuodoin (SEUT 296 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan c alakohta; neuvoston päätökset (YUTP) 2015/364 ja (YUTP) 2016/318; neuvoston asetukset N:o 2015/357 ja N:o 2016/311) (ks. 52–54 kohta)
3.

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka–Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet–Varojen jäädyttämisestä tehty päätös–Puolustautumisoikeudet–Asianomaiselle vastaisten seikkojen ilmoittaminen–Myöhempi päätös, jolla säilytettiin kantajan nimi rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden luettelossa–Kyseinen päätös perustuu uusiin seikkoihin, jotka eivät sisältyneet alkuperäiseen päätökseen–Kuulluksi tulemista koskevaa oikeutta ei ole loukattu (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan a alakohta; neuvoston päätös 2014/119/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksillä (YUTP) 2015/143 ja (YUTP) 2015/364; neuvoston asetus N:o 208/2014, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksilla 2015/138 ja 2015/357) (ks. 68, 69, 72 ja 74 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22, 23 ja 60 kohta)
(SEUT 296 artiklan toinen kohta; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohta; neuvoston päätökset (YUTP) 2012/432,2015/1524 ja 2016/359; neuvoston asetukset N:o 2015/427, N:o 2015/1514 ja 2016/353)

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet tiettyjä henkilöitä ja yhteisöjä kohtaan – Pääsy- ja kauttakulkukielto sekä varojen jäädyttäminen – Velvollisuus antaa perustelut tiedoksi asianomaiselle samaan aikaan kun hänelle vastainen päätös tehdään tai niin pian kuin mahdollista tämän jälkeen – Rajat – Unionin ja sen jäsenvaltioiden turvallisuus tai niiden kansainvälisten suhteiden hoitaminen – Päätös, joka on tehty asianomaisen tuntemassa asiayhteydessä, jonka perusteella asianomainen voi ymmärtää hänen osaltaan toteutetun toimenpiteen ulottuvuuden – Suppeiden perustelujen hyväksyttävyys

Euroopan unioni – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet – Valvonnan laajuus – Näyttö toimenpiteen perusteltavuudesta – Unionin toimivaltaisen viranomaisen velvollisuus osoittaa kyseessä olevien henkilöiden tai yhteisöjen osalta vahvistettujen perusteiden perusteltavuus siinä tapauksessa, että ne riitautetaan

(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla; neuvoston päätökset (YUTP) 2015/432,2015/1524 ja 2016/359; neuvoston asetukset N:o 2015/427, N:o 2015/1514 ja N:o 2016/353)
2.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 27–30 ja 82 kohta)
Äänimerkit eivät ole luonnostaan sopimattomia erottamaan yrityksen tavaroita tai palveluja toisen yrityksen tavaroista tai palveluista. Näissä olosuhteissa Euroopan unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 4 artiklaa on tulkittava siten, että äänet voivat muodostaa tavaramerkin sillä edellytyksellä, että ne voidaan lisäksi esittää graafisesti. Ei ole riidanalaista, että nuottien ilmoittaminen nuottiviivastolla, johon on merkitty nuottiavain, tauot ja etumerkit, on asetuksen N:o 207/2009 4 artiklassa tarkoitettu ”graafinen esitys”. Vaikka tällainen esitys ei ole välittömästi helppotajuinen, on kuitenkin niin, että esitys voidaan helposti ymmärtää, joten toimivaltaiset viranomaiset ja yleisö, erityisesti taloudelliset toimijat, voivat saada täsmällisen tiedon merkistä, jonka rekisteröintiä tavaramerkkinä on haettu.

(ks. 32–35 kohta)
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki — Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin tuottaman suojan ulottaminen tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia — Edellytykset — Tavaramerkin laaja tunnettuus jäsenvaltiossa tai unionissa — Käsite — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta) (ks. 35–38 ja 45 kohta)
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 21–23 ja 80 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin laajalti tunnettu tavaramerkki-Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin tuottaman suojan ulottaminen tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia-Suoja, jota annetaan myös kun merkkiä käytetään samoille tai samankaltaisille tavaroille tai palveluille (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta) (ks. 25 ja 26 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15, 16, 60 ja 65 kohta)
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17 ja 48 kohta)
2.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22, 23 ja 74 kohta)
2.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia — Kuviomerkki THE SNACK COMPANY (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 29–33 ja 36 kohta)
4.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa vahvistettujen perusteiden soveltamisalojen päällekkäisyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) (ks. 36 kohta)
267

Kun otetaan huomioon vakiintunut oikeuskäytäntö, jonka mukaan tuomioistuimen ollessa epävarma sen on ratkaistava asia sen yrityksen eduksi, jolle päätös, jolla kilpailusääntöjen rikkominen todetaan, on osoitettu (tuomio 8.7.2004, JFE Engineering ym. v. komissio, T‑67/00, T‑68/00, T‑71/00 ja T‑78/00, EU:T:2004:221, 177 kohta ja tuomio 12.7.2011, Hitachi ym. v. komissio, T‑112/07, EU:T:2011:342, 58 kohta), on todettava, ettei komissio ole esittänyt näyttöä siitä, että kantajan hintaruuviin johtanut menettelytapa oli alkanut ennen 1.1.2006. Koska riidanalaisessa päätöksessä on tältä osin tehty arviointivirhe, ei ole tarpeen tutkia, onko tällä lähestymistavalla rikottu myös asetuksen N:o 1/2003 23 artiklaa, kuten kantaja väittää.
3.

Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen – Komission on näytettävä toteen rikkominen ja sen kesto – Todistustaakan laajuus – Näyttö, joka on johdettu tietyistä indisioista ja yhteensattumista, jotka osoittavat jatkuvan kilpailunvastaisen toiminnan olemassaolon ja keston – Hyväksyttävyys (SEUT 101 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 2 artikla) (ks. 57, 58 ja 64 kohta)
133

Tässä yhteydessä on todettava, että asetuksen N:o 833/2014 5 artiklan 3 kohdan a alakohdassa säädettyä poikkeusta sovelletaan tosiaan, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 960/2014 (ks. edellä 19 kohta), ainoastaan niihin lainoihin tai luottoihin, joiden erityisenä ja dokumentoituna tavoitteena on tarjota rahoitusta sellaiseen unionin ja Venäjän väliseen – ei siis unionin ja Turkin kaltaisen kolmannen maan väliseen – tavaroiden ja muiden kuin rahoituspalveluiden tuontiin tai vientiin, jota kiellot eivät koske. On kuitenkin tuotava esille, että kyseinen säännös on ollut voimassa alkuperäisessä versiossaan ainoastaan 8.9.2014–6.12.2014 eli asetuksen N:o 1290/2014 voimaantulopäivään saakka. Neuvosto päätti nimittäin muuttaa kyseisen säännöksen tekstiä viimeksi mainitulla asetuksella siten, että sen soveltamisalaa laajennettiin ja siihen sisällytettiin myös lainat tai luotot, joiden erityisenä ja dokumentoituna tavoitteena on tarjota rahoitusta sellaiseen unionin ja jonkin kolmannen valtion väliseen tavaroiden ja muiden kuin rahoituspalvelujen tuontiin tai vientiin, jota kiellot eivät koske. Vaikka oletettaisiin, että kyseinen säännös on voinut olla asetuksessa N:o 960/2014 säädetyssä muodossaan syrjivä tai suhteeton, kantaja ei kuitenkaan selitä, miten sen soveltaminen alle kolmen kuukauden ajan saattaisi johtaa asianomaisten riidanalaisten toimien säännösten kumoamiseen, sillä nämä säännökset ovat tavoiteltujen päämäärien mukaisia ja oikeasuhteisia niihin nähden (ks. edellä 121–130 kohta). Kyseinen väite on siis joka tapauksessa hylättävä tehottomana.
7

Neuvosto pysytti kantajaan kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet muun muassa tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä täytäntöönpanoasetuksen N:o 714/2013 kumoamisesta 10.2.2014 antamallaan täytäntöönpanoasetuksella (EU) 125/2014 (EUVL 2014, L 40, s. 9). Asetukseen N:o 125/2014 liitetyt perustelut perustuivat erityisesti seuraaviin asiakirjoihin: Home Secretaryn (sisäministeri, Yhdistynyt kuningaskunta) 29.3.2001 antama määräys, jolla kiellettiin PKK terrorismin torjunnasta vuonna 2000 annetun Yhdistyneen kuningaskunnan lain (UK Terrorism Act 2000) nojalla (jäljempänä Yhdistyneen kuningaskunnan sisäministerin määräys), sellaisena kuin se on täydennettynä 14.7.2006 annetulla ja 14.8.2006 voimaan tulleella määräyksellä, jossa todetaan, että PKK:sta käytetään myös nimiä ”KADEK” ja ”Kongra Gel Kurdistan” (jäljempänä 14.7.2006 annettu määräys); Amerikan yhdysvaltojen hallituksen päätös, jossa määritetään PKK ulkomaiseksi terroristijärjestöksi (foreign terrorist organisation, jäljempänä FTO) Yhdysvaltojen maahanmuutto- ja kansallisuuslain (US Immigration and Nationality Act), sellaisena kuin se on muutettuna, 219 §:n nojalla (jäljempänä päätös FTO:ksi määrittämisestä), sekä Amerikan yhdysvaltojen hallituksen päätös, jossa määritetään PKK ”erityisluokitelluksi globaaliterrorismin edustajaksi” (specially designated global terrorist, jäljempänä SDGT) presidentin asetuksen nro 13224 (Executive Order No. 13224) nojalla (jäljempänä päätös SDGT:ksi määrittämisestä). Kyseisissä perusteluissa viitattiin myös useisiin marraskuun 2003 ja lokakuun 2011 välisenä aikana sattuneisiin välikohtauksiin, jotka on luokiteltu terroriteoiksi ja joiden takana on väitetysti PKK, sekä eräisiin Turkin tasavallan turvallisuusasioita käsittelevien tuomioistuinten antamiin tuomioihin. Tämä kanne koski alun perin asetusta N:o 125/2014.
97

Kansalaisaloitteesta tehdyn esityksen rekisteröintiä seuraavan menettelyn osalta asetuksessa N:o 211/2011 on lisäksi säännöksiä, joita voidaan pitää järjestäjien turvaksi säädettyinä menettelyllisinä takeina, mikä merkitsee näin sitä, että asetuksen N:o 211/2011 10 artiklan mukaisesti annetulla tiedonannolla on sitovia oikeusvaikutuksia heihin nähden (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 12.9.2002, DuPont Teijin Films Luxembourg ym. v. komissio, T-113/00, EU:T:2002:214, 47–55 kohta ja määräys 14.12.2005, Arizona Chemical ym. v. komissio, T-369/03, EU:T:2005:458 72 ja 82 kohta). Todettakoon näistä tarkemmin ensiksi, että komissio ottaa asetuksen N:o 211/2011 9 artiklan ja 10 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla aloitteen järjestäjät vastaan ”asianmukaisella tasolla” antaakseen näille mahdollisuuden esittää yksityiskohtaisen selvityksen kysymyksistä, jotka kansalaisaloitteella tuodaan esiin. Toiseksi asetuksen N:o 211/2011 10 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetään nimenomaisesti, että komissiolla on velvollisuus esittää perustelut toimille, jotka se aikoo toteuttaa kansalaisaloitteen johdosta, tai jos se ei aio toteuttaa toimia, niistä pidättymiselle. Tätä komissiolle asetettua velvollisuutta tarkennetaan asetuksen johdanto-osan 20 perustelukappaleessa, jossa todetaan muun muassa, että komission on osoittaakseen, että kansalaisaloitetta tutkitaan huolellisesti, selitettävä selvästi, helppotajuisesti ja yksityiskohtaisesti kaavailemiensa toimien perusteet tai perusteensa sille, ettei se aio toteuttaa mitään toimia. Kolmanneksi asetuksen N:o 211/2011 10 artiklan 2 kohdassa säädetään, että 10 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu tiedonanto on julkaisemisen lisäksi annettava myös tiedoksi, muun muassa sen järjestäjille.
181

Tässä tilanteessa on pääteltävä, että komissio on perustellusti katsonut, että tällainen tuki tai osa siitä voidaan oikeuttaa vain arvioimalla se erikseen. On lisäksi todettava, että tällaisen tutkinnan tarpeellisuus vastaa SEUT 107 artiklan – jonka tarkoitus kilpailusääntönä on lähtökohtaisesti estää jäsenvaltioiden myöntämiä tukia vääristämästä kilpailua tai vaikuttamasta kaupankäyntiin sisämarkkinoilla – tavoitetta. Tämä lähestymistapa on myös 6.3.2002 annetusta tuomiosta Diputación Foral de Álava ym. v. komissio (T‑127/99, T‑129/99 ja T‑148/99, EU:T:2002:59, 228 ja 229 kohta) ilmenevien periaatteiden mukainen, koska tukia, jotka ylittävät tukijärjestelmässä – kyseessä on vieläpä yleinen tukijärjestelmä, josta on tehty hyväksymispäätös – asetetut enimmäismäärät, ei voida pitää täysin viimeksi mainitun järjestelmän mukaisena.