17

Kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevissa kolmessa asiassa Finanzgericht Köln esittää, että jos asioihin sovelletaan pelkästään kansallista lainsäädäntöä, valitukset on hylättävä. Kyseinen kansallinen tuomioistuin kuitenkin epäilee EStG:n 44 d pykälän 2 momentin yhteensopivuutta direktiivin 3 artiklan 2 kohdan kanssa, jossa ei näytetä vaadittavan sitä, että vähimmäisaika, jonka ajan emoyhtiöllä on oltava hallussaan osuus tytäryhtiön osakepääomasta, on täyttynyt jo silloin, kun ennakonpidätyksen pienentämistä koskeva hakemus tehdään. Tämän vuoksi Finanzgericht Köln on päättänyt lykätä asian ratkaisua ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: Asia C-283/94: ”1) Onko eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23 päivänä heinäkuuta 1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/435/ETY (EYVL 1990 L 225, 20.8.1990, s. 6) ja erityisesti sen 3 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltiot voivat olla soveltamatta emoyhtiöön, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, 5 artiklassa säädettyjä veroetuja silloin, kun kyseisiä voittoja jaettaessa emoyhtiöllä ei vielä ole ollut välittömästi hallussaan vähintään neljännestä ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa sijaitsevan tytäryhtiön nimellispääomasta keskeytyksettä vähintään 12 kuukauden ajan mutta kun emoyhtiö on kuitenkin antanut tytäryhtiön sijaintivaltion toimivaltaisille veroviranomaisille sitoumuksen siitä, että se säilyttää hallussaan vähintään neljänneksen osuuden tuossa jäsenvaltiossa sijaitsevan tytäryhtiön nimellispääomasta keskeytyksettä vähintään kahden vuoden ajan osuuden hankkimisesta lähtien? 2) Siinä tapauksessa, että ensimmäiseen kysymykseen vastattaisiin kieltävästi: onko eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23 päivänä heinäkuuta 1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/435/ETY (EYVL 1990 L 225, 20.8.1990, s. 6) tulkittava siten, että emoyhtiö, joka täyttää direktiivin 2 ja 3 artiklassa säädetyt edellytykset, voi välittömästi vedota tytäryhtiön sijaintivaltiota vastaan direktiivin 5 artiklaan perustellakseen oikeuttaan saada kyseisessä artiklassa säädetty vapautus tai huojennus ennakonpidätyksestä, ja jos vastaus tähän on myöntävä, onko tytäryhtiön sijaintivaltion kansallisten tuomioistuinten turvattava tämä oikeus? 3) Siinä tapauksessa, että ensimmäiseen kysymykseen vastattaisiin kieltävästi: silloin kun tytäryhtiön sijaintivaltio on pannut kansallisessa oikeudessa virheellisesti täytäntöön direktiivin 3 artiklan 2 kohdan siten, että kansallisen lainsäädännön mukaan kyseisessä direktiivin kohdassa osuuden hallussapidolle säädetyn vähimmäisajan on pitänyt täyttyä ennen kuin ne voitot, joihin direktiivin 5 artiklan mukaista veroetua on sovellettava, jaetaan, onko kysymyksissä 1) ja 2) kuvaillulla emoyhtiöllä yhteisöjen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-6/90 ja C-9/90, Francovich ja Bonifaci, 19.11.1991 antamassaan tuomiossa toteamat perusteet huomioon ottaen sellainen oikeus saada vahingonkorvausta, joka perustuu joko yhteisön oikeuteen tai joka on välttämätön yhteisön oikeuden perusteella, tältä jäsenvaltiolta niistä korkotappioista, jotka emoyhtiö on kärsinyt siitä syystä, että se on lykännyt tytäryhtiön sellaisen voitonjaon toteuttamista, josta oli päätetty ennen kuin kansallisen lain mukainen osuuden hallussapidon vähimmäisaika oli täyttynyt, siihen saakka, kun tämä määräaika täyttyy?” Asia C-291/94 ja asia C-292/94: ”1) Onko eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23 päivänä heinäkuuta 1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/435/ETY (EYVL 1990 L 225, 20.8.1990, s. 6) ja erityisesti sen 3 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltiot voivat olla soveltamatta emoyhtiöön, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, 5 artiklassa säädettyjä veroetuja silloin, kun kyseisiä voittoja jaettaessa emoyhtiöllä ei tosin vielä ole ollut välittömästi hallussaan vähintään neljännestä ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa sijaitsevan tytäryhtiön osakepääomasta keskeytyksettä vähintään kahden vuoden ajan mutta kun tämä osuuden hallussapidolle säädetty vähimmäisaika kuitenkin myöhemmin täyttyy? 2) Siinä tapauksessa, että ensimmäiseen kysymykseen vastattaisiin kieltävästi: onko kyseistä direktiiviä tullattava siten, että emoyhtiö, joka täyttää direktiivin 2 ja 3 artiklassa säädetyt edellytykset, voi välittömästi vedota tytäryhtiön sijaintivaltiota vastaan direktiivin 5 artiklaan perustellakseen oikeuttaan saada kyseisessä artiklassa säädetty vapautus tai huojennus ennakonpidätyksestä, ja jos vastaus tähän on myöntävä, onko tytäryhtiön sijaintivaltion kansallisten tuomioistuinten turvattava tämä oikeus?”