Kyseistä keskinäistä luottamusta näet heikennettäisiin, jos jonkin jäsenvaltion tuomioistuin voisi kieltäytyä tunnustamasta päätöksen, jossa toisen jäsenvaltion tuomioistuin on oikeuspaikkalausekkeen perusteella todennut, ettei sillä ole toimivaltaa. Sen myöntäminen, että jonkin jäsenvaltion tuomioistuin voi kieltäytyä tunnustamasta tällaista päätöstä, olisi ristiriidassa asetuksella N:o 44/2001 käyttöön otetun järjestelmän kanssa, sillä tällaisella kieltäytymisellä voitaisiin vaarantaa kyseisen asetuksen II luvussa vahvistettujen jäsenvaltioiden tuomioistuimien välistä toimivallan jakoa koskevien sääntöjen tehokas toimivuus.

Tällaisen itsenäisesti suoritettavan päätöksen käsitteen tulkinnan tarve saa tukea yhtäältä asetuksen N:o 44/2001 tavoitteista, sellaisina kuin ne esitetään kyseisen asetuksen johdanto-osan 2 ja 6 perustelukappaleessa, jotka koskevat tuomioiden tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon liittyvien muodollisuuksien yksinkertaistamista ja tuomioiden vapaata liikkuvuutta, ja toisaalta tuomioistuimien keskinäisen luottamuksen periaatteesta, joka 16 ja 17 perustelukappaleen mukaan on asetuksella N:o 44/2001 käyttöön otetun järjestelmän taustalla.

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun asetuksen N:o 44/2001 32 artiklaa on tulkittava siten, että se koskee myös päätöstä, jossa jäsenvaltion tuomioistuin toteaa oikeuspaikkalausekkeen perusteella, ettei sillä ole toimivaltaa, riippumatta siitä, miten tällainen päätös luonnehditaan toisen jäsenvaltion oikeudessa.

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun asetuksen N:o 44/2001 32 ja 33 artiklaa on tulkittava siten, että tuomioistuinta, jossa vaaditaan sellaisen päätöksen tunnustamista, jossa toisen jäsenvaltion tuomioistuin on oikeuspaikkalausekkeen perusteella todennut, ettei sillä ole toimivaltaa, sitoo kyseisen lausekkeen pätevyyttä koskeva toteamus, joka sisältyy ratkaisun, josta on tullut lainvoimainen ja jonka mukaan kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi, perusteluihin.

Sen hyväksyminen, että sen jäsenvaltion, missä tunnustamista pyydetään, tuomioistuin voi pitää pätemättömänä oikeuspaikkalauseketta, jonka tuomiojäsenvaltion tuomioistuin on tunnustanut päteväksi, olisi ristiriidassa asetuksen N:o 44/2001 36 artiklassa säädetyn, päätöksen asiaratkaisun muuttamista koskevan kiellon kanssa etenkin olosuhteissa, joissa jälkimmäinen tuomioistuin olisi voinut todeta olevansa toimivaltainen, jos kyseistä lauseketta ei olisi ollut. Tässä tilanteessa jäsenvaltion, missä tunnustamista pyydetään, tuomioistuimen esittämällä tällaisella toteamuksella ei kyseenalaistettaisi pelkästään tuomiojäsenvaltion tuomioistuimen välipäätelmää oikeuspaikkalausekkeen pätevyydestä vaan myös kyseisen tuomioistuimen oman toimivaltansa epäämisestä tekemä päätös sellaisenaan.

Oikeusvoiman käsite, joka on merkityksellinen määritettäessä tällaisella päätöksellä olevia vaikutuksia, ei myöskään liity unionin oikeudessa vain kyseisen tuomioistuimen tuomion tuomiolauselmaan vaan se ulottuu sen perusteluihin, jotka ovat tuomiolauselman tarpeellinen tuki ja joita ei tämän takia voida tuomiolauselmasta erottaa.

(ks. 38, 40 ja 43 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)