ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Määrälliset rajoitukset – Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet – Kansallista lainsäädäntöä, jossa maahantuodun esittelyauton rekisteröinnissä vaaditaan ympäristöbonuksen myöntämistä varten, että ensimmäisessä rekisteröintitodistuksessa on maininta ”esittelyajoneuvo”, ei voida hyväksyä – Sitä ei voida oikeuttaa ympäristönsuojelulla eikä petoksentorjunnalla

(SEUT 34 ja SEUT 36 artikla)

Tiivistelmä

SEUT 34 ja SEUT 36 artikla ovat esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa kyseisessä jäsenvaltiossa tapahtuvassa maahantuotujen esittelyautojen rekisteröinnissä vaaditaan ”bonus écologique – Grenelle de l’environnement” ‑nimisen tuen (ympäristöystävällisten ajoneuvojen hankkimista varten myönnettävä tuki) myöntämistä varten, että esittelyajoneuvojen ensimmäisessä rekisteröintitodistuksessa on oltava maininta ”esittelyajoneuvo”.

Vaikka tällaisessa lainsäädännössä vaaditaan kaikkien esittelyajoneuvojen osalta ja siitä riippumatta, mistä ne ovat peräisin, edellä mainitun maininnan sisältävän rekisteröintitodistuksen esittämistä ympäristöbonuksen myöntämistä varten, vaatimus vaikuttaa eri tavalla muista jäsenvaltioista tuotuihin ajoneuvoihin sen mukaan, ovatko ne peräisin jäsenvaltiosta, jossa säädetään sellaisen maininnan sisällyttämisestä rekisteröintitodistukseen. Se voi täten vaikuttaa ostajien käyttäytymiseen ja näin ollen vaikuttaa näiden ajoneuvojen pääsyyn kyseisen jäsenvaltion markkinoille.

On selvää, että kansalliset toimenpiteet, jotka saattavat rajoittaa jäsenvaltioiden välistä kauppaa, voidaan perustella ympäristönsuojelua ja petoksentorjuntaa koskevilla tavoitteilla, kunhan nämä toimenpiteet ovat oikeassa suhteessa niillä tavoiteltuun tavoitteeseen nähden. Kuitenkin maininnan ”esittelyajoneuvo” vaatiminen tällaisen ajoneuvon rekisteröintitodistuksessa on vain yksi toimivaltaisten viranomaisten käytettävissä olevista keinoista petosten torjuntaa ja ympäristön suojelua varten. Sellainen toimenpide on siten liiallinen ja näin ollen suhteeton tavoiteltuihin päämääriin nähden.

(ks. 29, 30, 34, 37, 38 ja 39 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Sosiaalipolitiikka – Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä – Direktiivin 79/7 asiallinen soveltamisala – Eläkkeiden vuositarkistus kuuluu tähän soveltamisalaan

(Neuvoston direktiivin 79/7 3 artiklan 1 kohta ja 4 artiklan 1 kohta)

2. Sosiaalipolitiikka – Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä – Direktiivi 79/7 – Eläkkeiden vuositarkistusta koskeva kansallinen järjestelmä

(Neuvoston direktiivin 79/7 4 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä annetun direktiivin 79/7 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että eläkkeen vuositarkistusjärjestelmä kuuluu direktiivin soveltamisalaan, joten siihen sovelletaan direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa säädettyä syrjintäkieltoa.

Kuten itse eläkkeen, myös sen myöhemmän tarkistuksenkin tarkoituksena on nimittäin turvata lakisääteisen eläkeiän saavuttaneita henkilöitä vanhuuden varalta takaamalla, että heillä voi olla käytössään varat, jotka ovat välttämättömät, kun otetaan huomioon muun muassa heidän tarpeensa eläkeläisinä.

(ks. 44 ja 53 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä annetun direktiivin 79/7 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka seurauksena huomattavasti suurempi prosenttimäärä nais- kuin miespuolisia eläkkeensaajia ei saa eläkkeiden vuositarkistusta koskevassa järjestelmässä säädettyä eläkkeiden poikkeuksellista korotusta.

Ero on niin huomattava, että se riittää tässä yhteydessä merkittäväksi viitteeksi, silloin, kun 75 prosenttia miespuolisista mutta vain 43 prosenttia naispuolisista eläkkeensaajista saa mainitun poikkeuksellisen korotuksen. Kansallisen tuomioistuimen asiana on tehdä tällainen päätelmä sille esitettyjen tietojen perusteella.

Jos kansallinen tuomioistuin päätyy tässä tutkinnassa päätelmään, jonka mukaan tosiasiassa huomattavasti suurempi prosenttimäärä nais- kuin miespuolisia eläkkeensaajia on saatettu asettaa epäedulliseen asemaan, koska pieneläkkeille ei ole myönnetty kyseistä poikkeuksellista korotusta, tällaista epäedullista asemaa ei voida oikeuttaa sillä, että työssä olleilla naisilla on varhaisempi eläkeikä ja he saavat eläkettään kauemmin, tai sillä, että myös korvauslisän viitetasoa on korotettu poikkeuksellisesti samaksi vuodeksi.

(ks. 60, 62, 63, 68 ja 104 kohta sekä tuomiolauselman 2 ja 3 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Pääoman hankinnasta suoritettavat välilliset verot – Pääomayhtiöiltä kannettava pääoman hankintavero

(Neuvoston direktiivin 69/335 4 artiklan 2 kohta ja 7 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

Pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista annetun direktiivin 69/355 4 artiklan 2 kohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 85/303, on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio ottaa uudelleen käyttöön pääoman hankintaveron, jota kannetaan pääomayhtiön lainanotosta, jos velkojalla on oikeus osuuteen yhtiön voitosta, kun kyseinen jäsenvaltio oli aiemmin luopunut tämän veron kantamisesta.

Direktiivin 69/335 4 artiklan 2 kohdan ilmaisua ”voidaan edelleen kantaa pääoman hankintaveroa” on siis tulkittava siten, että jäsenvaltiot voivat kantaa pääoman hankintaveroa edellyttäen, että kyseisessä kohdassa tarkoitetut liiketoimet ovat 1.7.1984 voimassa olleen kansallisen oikeuden nojalla olleet veronalaisia kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla ja että liiketoimet ovat lisäksi myöhemmin olleet jatkuvasti veronalaisia.

(ks. 37 ja 40 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi – Tullinimikkeet – ”Malt beer base”, jonka alkoholipitoisuus on 14 prosenttia ja joka valmistetaan panemalla valmistetusta oluesta, joka kirkastetaan ja sitten ultrasuodatetaan, jolloin oluelle ominaisten ainesosien pitoisuus pienenee

(Neuvoston asetuksen N:o 2658/87 liite I)

Tiivistelmä

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annettua asetusta N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2587/91, on tulkittava siten, että ”malt beer base” -niminen neste, jonka alkoholipitoisuus on 14 prosenttia ja joka valmistetaan panemalla valmistetusta oluesta, joka kirkastetaan ja sitten ultrasuodatetaan, jolloin ainesosien, kuten katkeroaineiden ja proteiinien, pitoisuus pienenee, on luokiteltava tämän asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, liitteeseen I sisältyvän yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 2208.

Yhtäältä on niin, että koska ”malt beer base” ei ole nautittavaksi tarkoitettu lopputuote vaan välituote, jota käytetään sekoitejuoman valmistamiseen, sitä ei pidä katsoa alkoholijuomaksi. Toisaalta ”malt beer basea” ei ole missään tapauksessa saatu pelkästään käyttämällä, vaan se on ultrasuodatettu käymisen jälkeen. Lisäkäsittelyn seurauksena kyseinen panemalla valmistetusta oluesta valmistettu tuote on menettänyt nimikkeeseen 2203 kuuluvan oluen objektiivisesti todettavat erityiset ominaisuudet ja ominaispiirteet. ”Malt beer basen” ominaispiirteet ja ominaisuudet vastaavat sen sijaan nimikkeeseen 2208 kuuluvan etyylialkoholin ominaispiirteitä ja ominaisuuksia tai joka tapauksessa ovat samankaltaisia kuin nämä.

(ks. 34, 37 ja 41 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Unionin tuomioistuimen arviointi siitä, onko kanne perusteltu – Huomioon otettava tilanne – Tilanne perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä (SEUT 258 artikla) (ks. 27 kohta)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Kemikaalien rekisteröinti, arviointi ja lupamenettelyt – REACH-asetus – Täytäntöönpano jäsenvaltioissa – Asetuksen noudattamatta jättämisen seuraamukset – Jäsenvaltiolla, joka on liittovaltio, ei ole velvollisuutta tehdä yhteistyösopimusta hallintoalueidensa kanssa asetuksen panemiseksi täytäntöön (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1907/2006 126 artikla) (ks. 37 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (EUVL L 396, s. 1) 126 artiklan rikkominen – REACH-asetuksen rikkomisen seuraamukset

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006 126 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen asetuksen rikkomisiin sovellettavien seuraamusten täytäntöönpanon edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

2) Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Asia C-11/10

Staatssecretaris van Financiën

vastaan

Marishipping and Transport BV

(Hoge Raad der Nederlandenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (ETY) N:o 2658/87 — Yhteinen tullitariffi — Tullit — Tullittomuus — Farmaseuttiset tuotteet — Koostumus — Rajoitukset”

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 17.2.2011 I - 679

Tuomion tiivistelmä

Yhteinen tullitariffi – Tuontitullittomuus – Farmaseuttiset tuotteet

(Neuvoston asetuksen N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksilla N:o 2031/2001 ja N:o 1832/2002, liitteessä I olevan ensimmäisen osan II osaston C osan 1 kohdan i alakohta ja kolmannen osan liite 3)

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen (N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksilla N:o 2031/2001 ja N:o 1832/2002, liitteessä I olevan ensimmäisen osan II osaston C osan 1 kohdan i alakohtaa on tulkittava siten, että samassa liitteessä I olevan kolmannen osan liitteessä 3 tarkoitettujen aineiden luettelossa olevaan farmaseuttiseen aineeseen, johon on lisätty muita – etenkin farmaseuttisia – aineita, ei voida soveltaa enää tullittomuutta, jota olisi sovellettu, jos tällainen aine olisi ollut puhdasta.

Säännös, jossa säädetään tullittomuuden soveltamisesta, on näet poikkeus periaatteeseen, jonka mukaan unioniin tuoduista tuotteista kannetaan pääsääntöisesti tullit, ja sitä on näin ollen poikkeussäännöksenä tulkittava suppeasti. Nimenomaisen maininnan tai sellaisen seikan puuttuessa, jonka perusteella voitaisiin päätellä, että unionin lainsäätäjän tarkoituksena on ollut soveltaa tullittomuutta liitteessä 3 lueteltuihin farmaseuttisiin aineisiin, jotka eivät ole puhtaita, niihin mahdollisesti jääneitä epäpuhtauksia lukuun ottamatta, asetusta N:o 2658/87 ei siis voida tulkita siten, että kyseistä tullittomuutta voitaisiin soveltaa farmaseuttisiin aineisiin, joihin on lisätty muita aineita.

Tällaisella tulkinnalla voidaan turvata kaikkein parhaiten kyseisen asetuksen säännösten yhdenmukainen soveltaminen, koska sillä jätetään kansallisille tulliviranomaisille vain rajallinen harkintavalta määrittää, onko farmaseuttinen aine puhdasta.

(ks. 16, 17, 25 ja 26 kohta sekä tuomiolauselma)
92

Lopuksi siitä, soveltaako Yhdistynyt kuningaskunta asianmukaisesti yleissopimuksen 25 artiklan 1 kohtaa, on muistettava, että määräyksessä velvoitetaan jäsenvaltiot osallistumaan Eurooppa-koulujen talousarvioon siten, että ne suorittavat osuudet siirretyn tai nimetyn henkilökunnan palkkojen maksusta. Saman artiklan 2 kohdan mukaan, kun se luetaan yhdessä henkilöstöä koskevan säännöstön 49 artiklan kanssa, unioni osallistuu talousarvioon suorittamalla Eurooppa-lisän. Tältä osin komissio on esittänyt – Yhdistyneen kuningaskunnan tätä kiistämättä – lukuja, jotka osoittavat uskottavasti, että Eurooppa-kouluihin nimettyjen tai lähetettyjen englantilaisten ja walesilaisten opettajien palkkojen jäädyttämisen seurauksena on se, että unionin on pitänyt maksaa näille opettajille korkeampaa Eurooppa-lisää, minkä vuoksi unionin vuosittainen osallistuminen näiden koulujen talousarvioon on kasvanut.
1)

Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut SEUT 45 artiklan eikä työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68, sellaisena kuin se on muutettuna 27.7.1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2434/92, 7 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on asettanut siirtotyöläisille ja heistä edelleen riippuvaisille perheenjäsenille asumisedellytyksen eli niin sanotun ”kolme vuotta kuudesta” -säännön, jotta he voivat saada opintotukea Alankomaiden ulkopuolella suoritettavia korkeakouluopintoja varten.
26

Koska näin on, on muistutettava, että jotta toiminta voidaan katsoa tavaroiden luovutukseksi, sen on täytettävä kuudennen direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa vahvistetut arviointiperusteet, sellaisina kuin ne on esitetty tämän tuomion 16 kohdassa.
Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja direktiivin 90/313 kumoamisesta annetun direktiivin 2003/4 2 artiklan 2 alakohdan toisen alakohdan ensimmäistä virkettä on tulkittava siten, ettei tässä säännöksessä jäsenvaltioille annettua mahdollisuutta olla katsomatta viranomaisiksi elimiä tai laitoksia silloin kun ne toimivat lainsäädäntövallan käyttäjinä voida enää käyttää, kun kyseinen lainsäädäntömenettely on päättynyt.

Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja direktiivin 90/313 kumoamisesta annetun direktiivin 2003/4 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että siinä säädetyn edellytyksen, jonka mukaan viranomaisten toiminnan salassapidosta täytyy olla säädetty laissa, voidaan katsoa täyttyvän, kun kyseisen jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa on sääntö, jossa säädetään yleisesti, että viranomaisten toiminnan luottamuksellisuus on peruste evätä näiden viranomaisten hallussa olevien ympäristötietojen saatavuus, jos toiminnan käsite määritellään selkeästi kansallisessa oikeudessa, mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava.

(ks. 65 kohta ja tuomiolauselman 3 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ympäristö – Tiettyjen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi – Direktiivi 85/337 – Soveltamisala – Hanke, joka on hyväksytty kansallisella säädöksellä – Soveltamisalan ulkopuolelle jättämisen edellytykset

(Neuvoston direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, 1 artiklan 5 kohta)

2. Ympäristö – Tiettyjen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi – Direktiivi 85/337 – Hanke, joka on hyväksytty kansallisella säädöksellä, joka kuuluu direktiivin soveltamisalaan – Säädöstä koskeva kanneoikeus – Ulottuvuus

(Neuvoston direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, 10 a artikla; neuvoston päätös 2005/370)

Tiivistelmä

1. Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, 1 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jäävät ainoastaan hankkeet, joista on yksityiskohtaisesti säädetty erityisellä säädöksellä siten, että direktiivin tavoitteet on saavutettu lainsäädäntömenettelyssä. Kansallisen tuomioistuimen on varmistettava, että näitä kahta edellytystä on noudatettu, ottaen huomioon annetun säädöksen sisältö ja koko lainsäädäntömenettely, joka on johtanut säädöksen antamiseen, ja erityisesti valmisteluasiakirjat ja parlamentissa käydyt keskustelut. Siten säädöstä, jolla yksinkertaisesti vahvistetaan olemassa oleva hallinnollinen toimi viittaamalla yleisen edun mukaisiin pakottaviin syihin ilman, että tätä ennen olisi aloitettu asiasisältöä koskeva lainsäädäntömenettely, joka mahdollistaa kyseisten edellytysten noudattamisen, ei voida pitää säännöksessä tarkoitettuna erityisenä säädöksenä, eikä se siis ole riittävä, jotta hanke jäisi direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna, soveltamisalan ulkopuolelle.

(ks. 48 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)

2. Tiedon saatavuudesta, yleisön osallistumisesta päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuudesta ympäristöasioissa tehdyn Århusin yleissopimuksen, joka allekirjoitettiin ja hyväksyttiin Euroopan yhteisön puolesta päätöksellä 2005/370, 9 artiklan 2 kappaletta ja tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, 10 a artiklaa on tulkittava siten, että

– kun kyseisen määräyksen ja säännöksen soveltamisalaan kuuluvasta hankkeesta on säädetty säädöksellä, kysymys siitä, onko kyseinen säädös direktiivin 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen edellytysten mukainen, on voitava saattaa kansallisten menettelysääntöjen mukaisesti tuomioistuimen tai muun lailla perustetun riippumattoman ja puolueettoman elimen tutkittavaksi

– tilanteessa, jossa tällaisen säädöksen osalta ei ole käytettävissä oikeussuojakeinoa, joka on edellä kuvatun luonteinen ja laajuinen, jokaisen kansallisen tuomioistuimen, joka käsittelee asiaa toimivaltansa rajoissa, on suoritettava edellisessä luetelmakohdassa mainittu valvonta ja tehtävä tästä tarvittaessa johtopäätökset jättämällä kyseinen säädös soveltamatta.

(ks. 57 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Yhteinen tietojenvaihtojärjestelmä – Hallinnollinen yhteistyö arvonlisäverotuksen alalla – Tilintarkastustuomioistuimen tarkastustoimivalta – Laajuus

(EY 248 artiklan 1–3 kohta; neuvoston asetus N:o 1798/2003)

Tiivistelmä

Jäsenvaltio, joka kieltäytyy antamasta Euroopan unionin tilintarkastustuomioistuimelle mahdollisuutta tehdä sen alueella tarkastuksia, jotka koskevat hallinnollisesta yhteistyöstä arvonlisäverotuksen alalla annetussa asetuksessa N:o 1798/2003 sekä sen täytäntöönpanosäännöksissä tarkoitettua hallinnollista yhteistyötä, ei noudata EY 248 artiklan 1–3 kohdan mukaisia velvoitteitaan.

EY 248 artiklassa, jossa täsmennetään, millä tavalla tilintarkastustuomioistuimen on hoidettava tilintarkastustehtäväänsä, määrätään, että tilintarkastustuomioistuin tarkastaa yhteisön kaikkia tuloja ja menoja koskevat tilit, näiden tulojen ja menojen laillisuuden ja asianmukaisuuden sekä sen, että varainhoito on ollut moitteetonta. Kyseisen määräyksen 3 kohdassa tilintarkastustuomioistuimelle annetaan toimivalta toteuttaa tarkastus asiakirjojen perusteella ja tarvittaessa paikan päällä muun muassa jäsenvaltioissa.

Perustamissopimuksen mukaisesti perustetun omia varoja koskevan järjestelmän tarkoituksena on saada aikaan jäsenvaltioille arvonlisäverovarojen osalta velvollisuus tulouttaa yhteisölle omina varoina osa niiden arvonlisäverona kantamista määristä. Koska niiden yhteistyömekanismien, jotka velvoittavat jäsenvaltioita kyseisen asetuksen N:o 1798/2003 nojalla, tarkoituksena on torjua veropetoksia ja veronkiertoa arvonlisäveron alalla, ne ovat itse omiaan vaikuttamaan suoraan ja olennaisesti arvonlisäverotulojen tehokkaaseen keräämiseen ja näin ollen arvonlisäverovarojen tulouttamiseen yhteisön talousarvioon. Siten se, että jäsenvaltio soveltaa tehokkaasti asetuksella N:o 1798/2003 perustettuja yhteistyösääntöjä, vaikuttaa sekä kyseisen jäsenvaltion kykyyn torjua tehokkaasti veropetoksia ja veronkiertoa alueellaan että myös muiden jäsenvaltioiden kykyyn torjua niitä omilla alueillaan, erityisesti silloin, kun arvonlisäveron asianmukainen soveltaminen muissa jäsenvaltioissa riippuu tiedoista, jotka ovat kyseisen jäsenvaltion hallussa.

Koska tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen kohteena on asetuksessa N:o 1798/2003 tarkoitettu hallinnollinen yhteistyö, se koskee näin ollen yhteisön tuloja niiden laillisuuden ja niihin liittyvän moitteettoman varainhoidon näkökulmasta ja liittyy näin ollen suoraan kyseiselle toimielimelle EY 248 artiklassa annettuun toimivaltaan.

(ks. 59–61, 71, 77, 79 ja 81 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sosiaalipolitiikka – Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Työntekijöiden suoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa – Direktiivi 80/987 – Muussa jäsenvaltiossa kuin työnantajan sijoittautumisjäsenvaltiossa työskennelleen työntekijän saatavien maksaminen – Toimivaltainen palkkaturvajärjestelmä

(Neuvoston direktiivin 80/987 3 artikla)

Tiivistelmä

Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 80/987, sellaisena kuin se oli ennen kuin sitä muutettiin direktiivillä 2002/74, 3 artiklaa on tulkittava siten, että työntekijän, joka on tavallisesti työskennellyt muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa hänen ennen 8.10.2005 maksukyvyttömäksi todetun työnantajansa kotipaikka on, maksamattomien saatavien maksamisen osalta on niin, että kun tämä työnantaja ei ole sijoittautunut kyseiseen toiseen jäsenvaltioon ja täyttää velvollisuutensa osallistua kotipaikkansa jäsenvaltion palkkaturvajärjestelmän rahoitukseen, tämä järjestelmä vastaa kyseisessä artiklassa määritellyistä velvoitteista.

Direktiivi 80/987 ei ole esteenä sille, että jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaan työntekijä voi vedota kyseisen jäsenvaltion oikeuden mukaisesti kansallisen palkkaturvajärjestelmän palkkaturvaan, joka on täydentävä tai vaihtoehtoinen suhteessa sen järjestelmän palkkaturvaan, joka on määritetty toimivaltaiseksi kyseisen direktiivin perusteella, kunhan tällainen turva parantaa työntekijän suojan tasoa.

(ks. 34 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Sovellettava lainsäädäntö

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1390/81, 13 artiklan 2 kohdan d alakohta)

Tiivistelmä

Se, mitä asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1390/81, 13 artiklan 2 kohdan d alakohdassa olevilla käsitteillä ”virkamies” ja ”sellaisina pidettävät henkilöt” tarkoitetaan, määritetään yksinomaan sen jäsenvaltion kansallisen oikeuden perusteella, johon työnantajana toimiva hallinto kuuluu. Niinpä henkilö, joka kuuluu jäsenvaltiossa osittain virkamiesten sosiaaliturvajärjestelmään ja osittain palkattujen työntekijöiden sosiaaliturvajärjestelmään, voi olla mainitun asetuksen 13 artiklan 2 kohdan d alakohdan säännösten mukaisesti ainoastaan sen jäsenvaltion lainsäädännön alainen, johon hänen työnantajanaan toimiva hallinto kuuluu.

(ks. 31 kohta ja tuomiolauselma)