Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus – Sisäinen verotus – Valmistevero, joka kannetaan käytetyistä ajoneuvoista tuotaessa ne kansalliselle alueelle

(Neuvoston direktiivin 92/12 3 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta)

2. Verotus – Sisäinen verotus – Tuontituotteiden ja samanlaisten kotimaisten tuotteiden välisen syrjinnän kielto – Samankaltaiset tuotteet

(SEUT 110 artiklan ensimmäinen kohta)

3. Verotus – Sisäinen verotus – Käytettyihin moottoriajoneuvoihin sovellettava valmisteverojärjestelmä

(SEUT 110 artiklan ensimmäinen kohta)

Tiivistelmä

1. Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetun direktiivin 92/12 3 artiklan 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta kansalliseen käytettyjen moottoriajoneuvojen valmisteverojärjestelmään, eikä se täten voi olla esteenä sille, että jäsenvaltio ottaa käyttöön sellaisen valmisteverojärjestelmän, jonka mukaan valmisteveroa kannetaan käytettyjen moottoriajoneuvojen jäsenvaltion alueelle tapahtuvan tuomisen yhteydessä, vaikka tätä valmisteveroa ei ole maksettava välittömästi myytäessä edelleen sellaisia moottoriajoneuvoja, jotka ovat jo kyseisen jäsenvaltion alueella ja joista tällainen valmistevero on jo maksettu silloin, kun ajoneuvot on tuotu ensimmäisen kerran kyseisen jäsenvaltion alueelle, kunhan tällainen järjestelmä ei aiheuta rajojen ylitykseen liittyviä muodollisuuksia jäsenvaltioiden välisessä kaupassa.

Tältä osin kansallisen tuomioistuimen asiana on tarkastaa, voidaanko kyseessä olevaa lainsäädäntöä kokonaisuutena tulkita siten, että velvollisuus tehdä ilmoitus ajoneuvon tuonnista kansalliselle alueelle ei liity rajan ylitykseen vaan paremminkin myöhempään valmisteveromäärän määrittämiseen hetkellä, jolloin velvollisuus sen maksamiseen syntyy. Vaikka ilmoitus olisi tehtävä ajoneuvon yhteisöhankinnan yhteydessä ja siis rajan ylityksen yhteydessä, tällainen muodollisuus ei kuitenkaan liittyisi direktiivin 92/12 3 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun ylitykseen vaan velvollisuuteen maksaa valmistevero. Koska kyseisen ilmoituksen tarkoituksena olisi varmistaa valmisteveroa vastaavan velan maksaminen, tällaisessa tilanteessa tällainen muodollisuus liittyisi täten valmisteveron verotettavaan tapahtumaan.

(27 ja 28 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. SEUT 110 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltioon tuotavia käytettyjä ajoneuvoja on pidettävä samanlaisina tuotteina kuin niitä käytettyjä ajoneuvoja, jotka on jo rekisteröity kyseisen jäsenvaltion alueella ja jotka on tuotu mainitun jäsenvaltion alueelle uusina ajoneuvoina, niiden alkuperästä riippumatta.

(33 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)

3. SEUT 110 artiklan ensimmäinen kohta on esteenä jäsenvaltion moottoriajoneuvoihin soveltamalle eriytetylle valmisteverojärjestelmälle, jos tämä järjestelmä kohdistuu eri tavalla muista jäsenvaltioista tuotuihin käytettyihin ajoneuvoihin kuin kyseisen jäsenvaltion alueella jo rekisteröityihin käytettyihin ajoneuvoihin, jotka on tuotu tälle alueelle uusina ajoneuvoina.

Erityisesti on mainittava, että valmisteverojärjestelmä, jossa jätetään toisista jäsenvaltioista tuotujen käytettyjen ajoneuvojen valmisteveroa laskettaessa huomiotta sekä valmistusvuosi että niillä ajettu kilometrimäärä hetkellä, jolloin ne tuodaan kansalliselle alueelle, ja säädetään tämän sijasta valmisteveron peruste ja verokanta laskettavaksi ainoastaan moottoritehon perusteella, joka on ajoneuvon sellainen muuttumaton ominaisuus, joka ei riipu sen todellisesta kulumisasteesta, vaikka käytettyjen ajoneuvojen verotuksen yksityiskohdat eroavat uusien ajoneuvojen verotuksesta, ei mahdollista maahantuotujen käytettyjen ajoneuvojen valmisteveron neutraalia laskemista. Vaikka otetaan huomioon se seikka, että valmistevero kannetaan tuoduista tavaroista edellä mainitun järjestelmän mukaisesti vain kerran, uusien ajoneuvojen valmisteveron laskentatapa on aina edullisempi kuin käytettyjen ajoneuvojen. Koska jäsenvaltion alueella jo käytössä olevia käytettyjä ajoneuvoja, eli uusina maahantuotuja ajoneuvoja, verotetaan niiden jäsenvaltion alueelle tulohetkellä uusina ajoneuvoina, on suhteellisesti kalliimpaa tuoda toisesta jäsenvaltiosta käytetty ajoneuvo kuin ostaa samantyyppinen ja moottoriteholtaan ja ajokilometrilukemaltaan vastaava – eli toisin sanottuna samassa määrin käytetty – ajoneuvo kyseisen jäsenvaltion alueelta, millä voi olla vaikutusta kuluttajien valintaan.

(43–47 kohta ja tuomiolauselman 3 kohta)