Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisukysymykset — Asian saattaminen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi — EY 234 artiklassa tarkoitettu kansallinen tuomioistuin — Rikosasian esitutkintatuomari — Tuomari, joka johtaa rikosasian tutkintaa — (EY 234 artikla)

2. Ennakkoratkaisukysymykset — Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta — Rajat — Direktiivin tulkinta kansallisen täytäntöönpanosäännöksen rikkomista koskevassa rikosoikeudenkäynnissä — Syytetoimiin johtaneiden tosiseikkojen rikosoikeudellisen luonteen myöhemmän poistamisen seurausten määrittäminen — Ulkopuolelle jääminen — (EY 234 artikla)

3. Ennakkoratkaisukysymykset — Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta — Rajat — Kysymykset, joilla ei ilmiselvästi ole merkitystä, ja hypoteettiset kysymykset, joihin ei voida antaa hyödyllistä vastausta — Kysymykset, joilla ei ole yhteyttä pääasian oikeudenkäynnin kohteeseen — (EY 234 artikla)

4. Ympäristö — Jätteet — Direktiivi 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY — Käsite — Hävitettävä aine — Arviointiperusteet — (Neuvoston direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY, 1 artiklan a alakohta)

5. Ympäristö — Jätteet — Direktiivi 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY — Käsite — Hävitettävä aine — Poikkeus — Öljynjalostamossa tuotettu öljykoksi — Mainitun aineen käyttäminen varmasti jalostamon energiantarpeisiin — (Neuvoston direktiivi 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY)

Tiivistelmä

1. Rikosasian esitutkintatuomari tai tuomari, joka johtaa rikosasian tutkintaa, on EY 234 artiklassa tarkoitettu tuomioistuin, jonka tehtävänä on ratkaista itsenäisesti ja lain perusteella asiat, joiden ratkaisemiseen se on lain mukaan toimivaltainen, menettelyssä, jonka tarkoituksena on tuottaa lainkäyttöpäätös.

(ks. 23 kohta)

2. Vaikka on totta, että direktiivi ei voi sellaisenaan luoda velvoitteita yksityisille ja ettei siihen siis voida sellaisenaan vedota yksityisiä vastaan, eikä sen vaikutuksena sen täytäntöönpanemiseksi annetusta jäsenvaltion lainsäädännöstä riippumatta voi olla, että direktiivin säännösten vastaisesti toimiville henkilöille syntyy rikosoikeudellinen vastuu tai että tällainen vastuu ankaroituu, yhteisöjen tuomioistuimen, jolle on esitetty direktiivin tulkintaa koskeva ennakkoratkaisupyyntö, tehtävänä ei ole tulkita tai soveltaa kansallista oikeutta sen ratkaisemiseksi, minkälaisia seurauksia johtuu siitä, että kansallisessa tuomioistuimessa syytetoimiin johtaneiden tosiseikkojen rikosoikeudellinen luonne on poistettu kansallisella säännöksellä, vaikka on riidatonta, että toteamishetkellä tällaiset tosiseikat saattoivat täyttää kansallisessa oikeudessa rikosoikeudellisesti rangaistavan teon tunnusmerkit.

(ks. 25 ja 26 kohta)

3. EY 234 artiklassa määrätyn yhteisöjen tuomioistuimen ja kansallisen tuomioistuimen yhteistyön osalta on muistettava, että yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Jos esitetyt kysymykset koskevat yhteisön oikeuden tulkintaa, yhteisöjen tuomioistuimen on siten yleensä ratkaistava ne. Oman toimivaltaisuutensa arvioimiseksi yhteisöjen tuomioistuimen on kuitenkin poikkeustapauksissa tutkittava ne olosuhteet, joiden vallitessa kansallinen tuomioistuin esitti ennakkoratkaisukysymyksen. Kansallisen tuomioistuimen esittämään ennakkoratkaisukysymykseen on mahdollista kieltäytyä vastaamasta vain, jos on ilmeistä, että yhteisön oikeuden tulkitsemisella, jota kansallinen tuomioistuin on pyytänyt, ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen tai jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen, eikä yhteisöjen tuomioistuimella ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin.

(ks. 28 ja 29 kohta)

4. Jätteen käsitteen ala riippuu jätteistä annetun direktiivin 75/442/ETY 1 artiklan a alakohdassa käytetyn hävittämis-termin sisällöstä. Pelkästään sen perusteella, että aineeseen tai esineeseen kohdistetaan mainitun direktiivin liitteessä II A tai liitteessä II B mainittu toimenpide, ei voida päätellä, että aine tai esine on luokiteltava jätteeksi, vaan päinvastoin, ettei jätteen käsitteen ulkopuolelle suinkaan suljeta aineita, joiden kaupallinen uudelleenkäyttö on mahdollista. Tällä direktiivillä käyttöön otetulla valvonta- ja hallintajärjestelmällä pyritään kattamaan kaikki esineet ja aineet, jotka niiden omistaja hävittää, vaikka niillä olisi kaupallista arvoa ja niitä kerättäisiin kaupallisiin tarkoituksiin kierrätystä, talteenottoa ja uudelleenkäyttöä varten.

Tietyt seikat voivat sitä vastoin olla indisioita direktiivin 75/442/ETY 1 artiklan a alakohdassa tarkoitetusta aineen tai esineen hävittämisestä, hävittämisaikomuksesta tai hävittämisvelvollisuudesta. Tilanne on tämä erityisesti silloin, kun käytetty aine on tuotantoprosessin yhteydessä syntyvä jäämä, eli tuote, jota ei ole pyritty tuottamaan sellaisenaan. Sellaista ainetta, jonka uudelleenkäyttö ilman edeltäviä muuntamistoimia ja tuotantoprosessin jatkeena on varmaa, ei kuitenkaan voida pitää jätteenä. Muitakin indisioita siitä, että kyseessä on mainitussa säännöksessä tarkoitettu jäte, voidaan saada tapauksen mukaan siitä, että kyseessä olevan aineen käsittelymenetelmä on yleisesti jätteiden käsittelemisessä käytetty menetelmä, tai siitä, että yhtiö pitää ainetta jätteenä, ja siitä, että jos kyseessä on tuotantojäämä, ainetta ei voida käyttää muulla tavoin kuin siten, että se häviää ja että sen käytön on tapahduttava erityisiä ympäristön suojelun edellyttämiä varotoimia noudattaen. Näitä seikkoja ei välttämättä kuitenkaan voida pitää ratkaisevina, ja jätteen olemassaoloa on todellisuudessa tarkasteltava kaikki vallitsevat olosuhteet huomioon ottaen unohtamatta direktiivin tavoitteita ja sitä, ettei direktiivin tehokasta oikeusvaikutusta saa vaarantaa.

(ks. 33, 34, 36, 39 ja 40 kohta)

5. Tarkoituksellisesti tuotettu öljykoksi tai öljykoksi, joka syntyy muiden öljypolttoaineiden rinnalla öljynjalostamossa ja jota käytetään varmasti polttoaineena jalostamon tai muiden teollisuusyritysten energiantarpeisiin, ei ole jätteistä annetussa direktiivissä 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY, tarkoitettua jätettä.

(ks. 47 kohta ja tuomiolauselma)