Yhteisöjen tuomioistuimen lausunto 15 päivänä marraskuuta 1994. - Yhteisön toimivalta tehdä kansainvälisiä sopimuksia palvelujen sekä teollis- ja tekijänoikeuksien alalla - EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan 6 kohdan mukainen menettely. - Lausunto 1/94.



Oikeustapauskokoelma 1994 sivu I-05267

Ruotsink. erityispainos sivu I-00233

Suomenk. erityispainos sivu I-00237



Tiivistelmä

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

1. Kansainväliset sopimukset - Kansainvälisten sopimusten tekeminen - Yhteisöjen tuomioistuimen ennalta antama lausunto - Lausunnon kohde - Toimivallan jako yhteisön ja jäsenvaltioiden välillä

(EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan 6 kohta)

2. Kansainväliset sopimukset - Yhteisöjen tuomioistuimen ennalta antama lausunto - Suunnitellun sopimuksen käsite

(EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan 6 kohta)

3. Kansainväliset sopimukset - Yhteisön sopimukset - Jäsenvaltiosta riippuvaiset alueet, jotka eivät ole osa yhteisöä - Osallistuminen sopimuksiin - Kyseisen jäsenvaltion toimimisella alueen edustajana ei ole vaikutusta toimivallan jakoon yhteisön ja jäsenvaltioiden välillä

(EY:n perustamissopimuksen 228 artikla)

4. Kansainväliset sopimukset - Yhteisön ja jäsenvaltioiden toimivaltuudet - Kansainvälisten sopimusten tekemistä koskevilla kansallisilla oikeussäännöillä ei ole vaikutusta näihin toimivaltuuksiin

5. Kansainväliset sopimukset - Yhteisön ja jäsenvaltioiden toimivaltuudet - Sillä, että sopimukseen liittyy jäsenvaltioiden rahoitusvelvollisuus, ei ole merkitystä

6. Yhteinen kauppapolitiikka - Kansainvälisten sopimusten tekeminen - Euratomin perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden mukaan lukeminen

(EY:n perustamissopimuksen 113 artikla ja 232 artiklan 2 kohta; Euratomin perustamissopimus)

7. Yhteinen kauppapolitiikka - Kansainvälisten sopimusten tekeminen - EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden mukaan lukeminen - Rajat

(EY:n perustamissopimuksen 113 artikla ja 232 artiklan 1 kohta; EHTY:n perustamissopimuksen 71 artikla)

8. Kansainväliset sopimukset - Se, että yhteisö on tehnyt Maailman kauppajärjestön perustamissopimukseen liitetyt, maataloudesta sekä terveys- ja kasvinsuojelutoimista tehdyt sopimukset - Yhteisen kauppapolitiikan piiriin kuuluvat sopimukset - Oikeudellinen perusta

(EY:n perustamissopimuksen 43 ja 113 artikla)

9. Kansainväliset sopimukset - Yhteisön ja jäsenvaltioiden toimivaltuudet - Maailman kauppajärjestön perustamissopimukseen liitetyn, kaupan teknisiä esteitä koskevan sopimuksen tekeminen - Yhteisen kauppapolitiikan piiriin kuuluva sopimus

(EY:n perustamissopimuksen 113 artikla)

10. Yhteinen kauppapolitiikka - Yhteisen kauppapolitiikan käsite - Maailman kauppajärjestön perustamissopimukseen liitetyssä palvelukaupan yleissopimuksessa (GATS) tarkoitetut palvelut - Yhteisen kauppapolitiikan ulkopuolelle jääminen, lukuun ottamatta rajat ylittävää palvelujen tarjoamista, johon ei liity henkilöiden liikkumista

(EY:n perustamissopimuksen 113 artikla)

11. Yhteinen kauppapolitiikka - Liikenne - Yhteisen kauppapolitiikan ulkopuolelle jääminen

(EY:n perustamissopimuksen 113 artikla)

12. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Oikeudellisen perustan valinta - Valintaperusteet - Toimielimen käytäntö - Merkityksettömyys suhteessa perustamissopimuksen määräyksiin

13. Yhteinen kauppapolitiikka - Yhteisen kauppapolitiikan käsite - Maailman kauppajärjestön perustamissopimukseen liitetty, teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehty sopimus (TRIPS) - Yhteisen kauppapolitiikan ulkopuolelle jääminen, lukuun ottamatta määräyksiä, jotka koskevat kieltoa luovuttaa vapaaseen liikkeeseen tuoteväärennöksiä

(EY:n perustamissopimuksen 113 artikla)

14. Kansainväliset sopimukset - Kansainvälisten sopimusten tekeminen - Liikenne - Yhteisön toimivalta - Yhteisön toimivalta ei ole yksinomainen, koska tätä alaa koskevat yhteisön sisäiset säännöt eivät vielä ole kattavia

15. Kansainväliset sopimukset - Kansainvälisten sopimusten tekeminen - Sijoittautumisoikeus ja palvelujen tarjoamisen vapaus - Yhteisön toimivalta - Yhteisön toimivalta ei ole yksinomainen, koska kolmansien maiden kansalaisten kohtelua koskevat yhteisön sisäiset säännöt eivät vielä ole kattavia

16. Kansainväliset sopimukset - Kansainvälisten sopimusten tekeminen - Alat, joilla yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 100 a ja 235 artiklan nojalla - Yhteisön toimivalta - Toimivallan yksinomaisuus - Arviointiperusteet

(EY:n perustamissopimuksen 100 a ja 235 artikla)

17. Kansainväliset sopimukset - Kansainvälisten sopimusten tekeminen - Immateriaalioikeuksien suojaaminen - Yhteisön toimivalta - Toimivalta ei ole yksinomainen, kun otetaan huomioon yhteisössä toteutetun kansallisten oikeussääntöjen yhdenmukaistamisen nykyinen vaihe

18. Kansainväliset sopimukset - Kansainvälisten sopimusten tekeminen - Yhteisön toimivalta - Toimivallan yksinomaisuus - Arviointiperusteet - Vaikeudet, joita aiheutuu sopimuksen hallinnoinnin osalta siitä, että yhteisö ja jäsenvaltiot osallistuvat hallinnointiin yhdessä - Merkityksettömyys

19. Kansainväliset sopimukset - Sopimus, joka kuuluu osittain yhteisön toimivaltaan ja osittain jäsenvaltioiden toimivaltaan - Velvollisuus olla läheisessä yhteistyössä sopimusneuvottelujen, sopimuksen tekemisen ja sen täyttämisen osalta

Tiivistelmä

1. Yhteisöjen tuomioistuimen lausuntoa voidaan perustamissopimuksen 228 artiklan 6 kohdan nojalla pyytää erityisesti kysymyksistä, jotka koskevat yhteisön ja jäsenvaltioiden toimivallan jakoa tietyn sopimuksen tekemiseksi kolmansien maiden kanssa.

2. Yhteisöjen tuomioistuimelta voidaan perustamissopimuksen 228 artiklan 6 kohdan nojalla pyytää ratkaisua minä ajankohtana tahansa ennen kuin yhteisön suostumus sitoutua sopimukseen on lopullisesti ilmaistu. Niin kauan kuin tätä suostumusta ei ole annettu, sopimus on suunniteltu sopimus, vaikka se olisi jo allekirjoitettukin.

3. Jäsenvaltioista riippuvaiset alueet, joiden kansainvälisten suhteiden hoitamisesta kyseiset jäsenvaltiot vastaavat, ovat, siltä osin kuin ne eivät kuulu ETY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan, suhteessa yhteisöön samassa asemassa kuin kolmannet maat. Näin ollen jäsenvaltioilla on oikeus osallistua tiettyyn kansainväliseen sopimukseen niistä riippuvaisten alueiden, joihin ei sovelleta yhteisön oikeutta, kansainvälisistä suhteista vastuullisina, eikä yhteisön jäsenvaltioina. Näiden jäsenvaltioiden erityisasema ei kuitenkaan voi vaikuttaa sen ongelman ratkaisemiseen, joka koskee toimivallan alojen rajaamista yhteisön sisällä.

4. Kansallisen oikeusjärjestyksen oi-keussäännöt eivät voi muuttaa jä-senvaltioiden ja yhteisön välistä kansainvälisen toimivallan jakoa, sellaisena kuin siitä perustamissopimuksessa määrätään, vaikka kyse olisi valtiosääntöoikeuteen kuuluvista kansallisista oikeussäännöistä.

5. Koska kysymyksessä on kansainvälinen järjestö, jolla on vain toiminnallinen budjetti eikä rahoitustoiminnan välineenä käytettävää budjettia, se seikka, että jäsenvaltiot ottavat vastatakseen osasta Maailman kauppajärjestön kuluja, ei voi yksin oikeuttaa jäsenvaltioiden osallistumista sopimuksen tekemiseen.

6. Koska EY:n perustamissopimuksen 232 artiklan 2 kohdassa määrätään, että tällä perustamissopimuksella ei poiketa Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen määräyksistä, ja koska Euratomin perustamissopimus ei sisällä määräyksiä ulkomaankaupasta, mikään ei estä EY:n perustamissopimuksen 113 artiklan nojalla tehtyjen sopimusten ulottamista Euratomin perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvia tuotteita koskevaan kansainväliseen kauppaan.

7. Kun EHTY:n perustamissopimuksen - jota EY:n perustamissopimuksella ei sen 232 artiklan 1 kohdan mukaan ole tarkoitus muuttaa - 71 artiklassa määrätään, että tämän sopimuksen so-veltamisella ei rajoiteta jäsenvaltioiden toimivaltaa kauppapolitiikassa, tällä määräyksellä on voitu tarkoittaa vain nimenomaisesti hiili- ja terästuotteita. Näin ollen yhteisö on EY:n perustamissopimuksen 113 artiklan nojalla yksin toimivaltainen tekemään ulkosuhteita koskevan yleisen sopimuksen, toisin sanoen sopimuksen, joka kattaa kaikenlaiset tava-ralajit, vaikka niihin kuuluisi

EHTY:n tuotteita. On poissuljettua, että EHTY:n perustamissopimuksen 71 artikla voisi tehdä ETY:n perustamissopimuksen 113 ja 114 artiklan tehottomaksi ja vaikuttaa toimivaltaan, joka yhteisölle on annettu yhteisen kauppapolitiikan alaan kuuluvien kansainvälisten sopimusten neuvottelemista ja tekemistä varten.

8. Maailman kauppajärjestön perustamissopimukseen liitetty maataloudesta tehty sopimus, jolla pyritään luomaan maailmanlaajuisella tasolla tasapuolinen ja markkinatalouteen perustuva maatalouskauppajärjestelmä, ja samaan perustamissopimukseen liitetty terveys- ja kasvinsuojelutoimista tehty sopimus, jolla pyritään luomaan monenkeskiset, sääntöjen ja periaatteiden muodostamat puitteet terveys- ja kasvinsuojelutoimien käyttöön ottamiselle, kehittämiselle ja täytäntöönpanolle niiden kauppaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten minimoimiseksi, on voitu tehdä pelkästään EY:n perustamissopimuksen 113 artiklan nojalla, vaikka kyseisistä sopimuksista aiheutuvien sitoumusten täyttämiseksi tarpeelliset täytäntöönpanotoimenpiteet toteutettaisiin EY:n perustamissopimuksen 43 artiklan nojalla.

9. Maailman kauppajärjestön perustamissopimukseen liitettyä, kaupan teknisiä esteitä koskevaa sopimusta on pidettävä yhteiseen kauppapolitiikkaan kuuluvana, koska sopimuksen määräysten tarkoituksena on yksinkertaisesti estää se, että tekniset määräykset ja standardit sekä teknisten määräysten ja standardien vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt aiheuttavat tarpeettomia esteitä kansainväliselle kaupalle. Näin ollen yhteisö on toimivaltainen tekemään yksin tämän sopimuksen, vaikka voimassa olevan yhteisön oikeuden perusteella jäsenvaltiolla onkin edelleen tätä alaa koskevia toimivaltuuksia.

10. Kansainvälisen kaupan kehitys - jota ilmentävät Maailman kauppajärjestön perustamissopimus (WTO) ja sen liitteet eli erityisesti palvelukaupasta tehty sopimus, jotka ovat olleet sekä tavaroita että palveluja koskevien yhteisneuvottelujen kohteena - huomioon ottaen perustamissopimuksessa tarkoitettu yhteisen kauppapolitiikan avoimuus on esteenä sille, että palvelut jätettäisiin automaattisesti kokonaisuudessaan 113 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle.

Sellaisessa rajat ylittävässä palvelujen tarjonnassa, johon ei liity henkilöiden liikkumista, palvelun tarjoaa määrättyyn maahan sijoittautunut palvelujen tarjoaja toisessa maassa asuvalle palvelujen vastaanottajalle. Palvelujen tarjoaja ei siirry palvelujen vastaanottajan maahan eikä myöskään palvelujen vastaanottaja siirry palvelujen tarjoajan maahan. Tämä tilanne ei siis eroa tavaroiden kaupasta, joka ilman muuta kuuluu perustamissopimuksessa tarkoitettuun yhteiseen kauppapolitiikkaan. Ei siis ole mitään erityistä syytä, joka estäisi tämänkaltaisen palvelujen tarjoamisen kuulumisen yhteisen kauppapolitiikan käsitteeseen.

Sama ei koske seuraavaa kolmea muuta GATS-sopimuksessa tarkoitettua palvelujen tarjoamisen muotoa:

- ulkomaalaisille suunnatut palvelut, joihin sisältyy palvelujen vastaanottajan siirtyminen sen WTO:n jäsenen alueelle, johon palvelujen tarjoaja on sijoittautunut

- kaupallinen läsnäolo, toisin sanoen tytäryhtiön tai sivuliikkeen sijainti sen WTO:n jäsenen alueella, jossa palvelua on määrä tarjota

- WTO:n jäsenten sellaisten luonnollisten henkilöiden läsnäolo, joiden välityksellä jonkin jäsenen palvelujen tarjoaja tarjoaa palveluja jonkin muun jäsenen alueella.

Luonnollisten henkilöiden osalta EY:n perustamissopimuksen 3 artiklasta - jossa tehdään ero b alakohdan "yhteisen kauppapolitiikan" ja d alakohdan "henki-löiden tuloa sisämarkkinoille ja liikkumista siellä koskevien toimenpiteiden" välillä - ilmenee, että sen, miten kolmansien maiden kansalaisia kohdellaan jäsenvaltioiden ulkorajan ylittämisen osalta, ei voida katsoa kuuluvan yhteiseen kauppapolitiikkaan. Yleisemmin ottaen se, että perustamissopimuksessa on erityisiä lukuja, jotka koskevat henkilöiden, sekä luonnollisten että oikeushenkilöiden, vapaata liikkuvuutta, on osoituksena siitä, että nämä asiat eivät kuulu yleiseen kauppapolitiikkaan.

Tästä seuraa, että yhteinen kauppapolitiikka ei kata niitä palvelujen tarjoamisen muotoja, joita GATS-sopimuksessa kutsutaan "ulkomaalaisille suunnatuiksi palveluiksi", "kaupalliseksi läsnäoloksi" ja "luonnollisten henkilöiden läsnäoloksi".

11. Liikennettä koskevista erityispalveluista määrätään perustamissopimuksen erityisessä osastossa eli erillään yhteistä kauppapolitiikkaa koskevasta VII osastosta, minkä vuoksi liikennettä koskevat kansainväliset sopimukset eivät kuulu perustamissopimuksen 113 artiklan soveltamisalaan, vaikka tiettyihin neuvoston ja komission 113 artiklan nojalla toteuttamiin kauppasulkutoimiin onkin liittynyt liikennepalvelujen keskeyttäminen. Ensisijaisesti vienti- ja tuontitavaroita koskeva kauppasulku ei olisi voinut tehota, jos samanaikaisesti ei olisi päätetty liikennepalvelujen keskeyttämisestä, jolla täydennetään välttämättömällä tavalla päätoimenpidettä.

12. Pelkkä neuvoston käytäntö ei voi olla perusteena perustamissopimuksen määräyksistä poikkeami-selle eikä tämän vuoksi voi luoda ennakkotapausta, joka sitoisi yhteisön toimielimiä määritettäessä toimielinten toimen asianmukaista oikeudellista perustaa.

13. Siltä osin kuin teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen (TRIPS) luku, joka koskee teollis- ja tekijänoikeuksien täytäntöönpanokeinoja, sisältää erityismääräyksiä, jotka koskevat toimenpiteitä rajalla, tälle luvulle on vastineensa tuoteväärennösten luovutuksen vapaaseen liikkeeseen kieltävistä toimenpiteistä annetun neuvoston asetuksen N:o 3842/86 säännöksissä. Koska yhteisön toimielimet voivat itsenäisesti toteuttaa tämän tyyppisiä toimenpiteitä EY:n perustamissopimuksen 113 artiklan perusteella, yhteisölle yksin kuuluu tätä koskevien kansainvälisten sopimusten tekeminen.

TRIPS-sopimuksen muiden kuin niiden määräysten osalta, jotka koskevat kieltoa luovuttaa tuoteväärennöksiä vapaaseen liikkeeseen, henkisen omaisuuden ja tavarakaupan välinen yhteys - eli se, että immateriaalioikeuksien haltijat voivat kieltää tietyt kauppaan vaikuttavat toimet - ei riitä perusteeksi immateriaalioikeuksien kuulumiselle 113 artiklan soveltamisalaan.

Tosin yhteisö käyttää kansallisen lainsäädännön tasolla toimivaltaa henkisen omaisuuden alalla kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistamiseksi 100 ja 100 a artiklan mukaisesti, ja se voi 235 artiklan perusteella antaa uusia oikeuksia, jotka menevät kansallisten oikeuksien edelle. Näitä säännöksiä annettaessa äänestyssäännöt tai eri menettelytapasäännöt eroavat kuitenkin 113 artiklan yhteydessä sovellettavista säännöistä. Jos yhteisölle myönnettäisiin yksinomainen toimivalta tehdä sopimuksia kolmansien maiden kanssa henkisen omaisuuden suojan yhdenmukaistamiseksi ja samanaikaisesti yhdenmukaistamisen toteuttamiseksi yhteisötasolla, yhteisön toimielimet voisivat välttää ne velvoitteet, jotka niille on yhteisön sisäisesti asetettu äänestysmenettelyn ja äänestystavan osalta. Tällaista tulkintaa ei siksi voida hyväksyä.

Tätä johtopäätöstä ei voida muuttaa vetoamalla toimielinten käytäntöön sisällyttää kauppasopimuksiin henkistä omaisuutta koskevia liitännäismääräyksiä tai toteuttaa kauppapolitiikkaan kuuluvia itsenäisiä toimenpiteitä yhteisön intressien puolustamiseksi henkisen omaisuuden alalla; tällaisia toimenpiteitä ovat menettelyjen vireille saattaminen uuden kauppapoliittisen instrumentin nojalla sekä yleisen tullietuuskohtelun lykkääminen.

14. Edes liikenteen alalla yhteisön yksinomainen ulkoinen toimivalta ei sinänsä johdu yhteisön toimivallasta antaa sääntöjä yhteisön sisäisesti. Jäsenvaltiot - toimivatpa ne yksin tai yhdessä - menettävät oikeutensa sopia velvoitteista kolmansien maiden suhteen ainoastaan sitä mukaa kuin yhteisiä sääntöjä, joihin nämä velvoitteet voivat vaikuttaa, otetaan käyttöön. Vain siltä osin kuin sisäisesti otetaan käyttöön yhteisiä sääntöjä, yhteisön ulkoinen toimivalta tulee yksinomaiseksi. Kuitenkaan kaikista liikennettä koskevista kysymyksistä ei ole vielä annettu yhteisiä sääntöjä, minkä vuoksi jäsenvaltiot eivät ole menettäneet täysin toimivaltaansa tehdä tätä alaa koskevia kansainvälisiä sopimuksia.

Vaikka katsottaisiin, että tämän toimivallan käytön vuoksi palveluvirrat voivat vääristyä ja sisämarkkinoiden yhtenäisyydelle voi aiheutua vahinkoa, mikään perustamissopimuksessa ei estä toimielimiä järjestämästä antamissaan yhteisissä säännöissä yhteisiä toimia suhteessa kolmansiin maihin tai määräämästä jäsenvaltioiden määrätynlaisesta käyttäytymisestä ulkosuhteissa.

15. Sijoittautumisoikeutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevat perustamissopimuksen luvut eivät sisällä määräystä, jossa yhteisön toimivalta nimenomaisesti ulotettaisiin kansainvälisoikeudellisiin suhteisiin. Näiden lukujen ainoana tavoitteena on taata sijoittautumisoikeus ja palvelujen tarjoamisen vapaus jäsenvaltioiden kansalaisille. Ne eivät sisällä määräyksiä kolmansien maiden kansalaisten ensisijaisesta sijoittautumisesta eikä heidän ryhtymisestään itsenäisiksi ammatinharjoittajiksi. Näistä luvuista ei siis voida johtaa sitä, että yhteisöllä olisi yksinomainen toimivalta tehdä kolmansien maiden kanssa sopimus, jonka tarkoituksena on vapauttaa ensisijainen sijoittautuminen ja pääsy muille palvelumarkkinoille kuin niille, jotka ovat GATS-sopimuksessa tarkoitetuin tavoin rajat ylittävien palvelujen tarjoamisen kohteena ja jotka kuuluvat 113 artiklan soveltamisalaan.

Sisämarkkinoiden yhtenäisyyden turvaaminen ei voi myöskään olla perusteena yhteisön yksinomaiselle toimivallalle. Jäsenvaltioiden kansalaisia koskeva sijoittautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden toteuttaminen ei ole erottamattomasti sidoksissa kolmansien maiden kansalaisille varattuun kohteluun yhteisössä tai yhteisön jäsenvaltioiden kansalaisten kohteluun kolmansissa maissa.

Siitä, että sijoittautumisoikeutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevissa luvuissa ainoa nimenomaisesti mainittu tavoite on näiden vapauksien toteuttaminen yhteisön jäsenvaltioiden kansalaisten hyväksi, ei tosin johdu, että yhteisön toimielimiä kiellettäisiin käyttämästä niille tässä yhteydessä myönnettyjä toimivaltuuksia päättää kolmansien maiden kansalaisten kohtelusta. Lisäksi jos yhteisö on sisällyttänyt sisäisiin lainsäädäntötoimiinsa kolmansien maiden kansalaisten kohtelua koskevia lausekkeita tai on antanut toimielimilleen nimenomaisesti valtuudet neuvotella kolmansien maiden kanssa, sillä on yksinomainen ulkoinen toimivalta näiden toimien kattamalla alalla. Tämä pätee joka tapauksessa - myös nimenomaisen lausekkeen puuttuessa - silloin, kun yhteisö on täydellisesti yhdenmukaistanut säännöt, jotka koskevat itsenäiseen ammattiin ryhtymistä.

Koska tilanne ei kuitenkaan ole tällainen kaikilla palvelun aloilla, toimivalta GATS-sopimuksen tekemiseen kuuluu yhdessä yhteisölle ja jäsenvaltioille.

16. On riidatonta, että kun perustamissopimuksen 100 a artiklassa annettua yhdenmukaistamistoimivaltaa on käytetty, näin toteutetut yhdenmukaistamistoimet voivat rajoittaa jäsenvaltioiden vapautta neuvotella kolmansien maiden kanssa tai jopa poistaa sen. On kuitenkin poissuljettua, että sisäinen yhdenmukaistamistoimivalta, jota ei ole käytetty tietyllä alalla, voisi sellaisenaan luoda perustan yhteisön yksinomaiselle ulkoiselle toimivallalle tällä alalla.

Sama koskee perustamissopimuksen 235 artiklaa, jonka perusteella yhteisöllä on mahdollisuus kor-jata sille nimenomaisesti tai imp-lisiittisesti annetun toimivallan puutteet tavoitteidensa toteutta-miseksi; tämä artikla ei sellaisenaan luo yhteisölle yksinomaista toimivaltaa kansainvälisellä tasolla.

17. Henkisen omaisuuden osalta tie-tyillä teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen (TRIPS) so-veltamisalaan kuuluvilla aloilla yhdenmukaistaminen on toteutettu yhteisössä vain osittain ja muilla aloilla yhdenmukaistamisesta ei ole säädetty lainkaan. Niiden toi-menpiteiden osalta, jotka toteutetaan teollis- ja tekijänoikeuksien tehokkaan suojan takaamiseksi, yhteisöllä on toimivalta yhdenmukaistaa kansallisia sääntöjä, mutta yhteisön toimielimet eivät ole tä-hän mennessä juurikaan käyttäneet toimivaltuuksiaan tällä alalla.

Tästä seuraa, että yhteisöllä ja sen jäsenvaltioilla on jaettu toimivalta TRIPS-sopimuksen tekemiseksi.

18. Kun kansainvälinen sopimus kuu-luu osittain yhteisön toimivaltaan ja osittain jäsenvaltioiden toimivaltaan, tarve säilyttää yhtenäisyys yhteisön kansainvälisen edustamisen osalta edellyttää tii-vistä yhteistyötä jäsenvaltioiden ja yhteisön toimielinten välillä se-kä sopimusneuvottelujen ja sopimuksen tekemisen yhteydessä että sopimussitoumusten täyttämisen yhteydessä.

Tämä yhteistyövelvollisuus on Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen liitteinä olevien kaltaisten sopimusten kyseessä ollessa erityisen merkittävä sen vuoksi, että näiden sopimusten välillä on erottamaton yhteys ja että niiden osalta on toteutettu riitojenratkaisujärjestelmä, johon kuuluu ristikkäisten vastatoimien mekanismi.

Tuomion perustelut

Komissio on EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan 6 kohdan mukaisella pyynnöllään pyytänyt yhteisöjen tuomioistuimen lausuntoa Euroopan yhteisön toimivallasta tehdä Maailman kauppajärjestön perustamissopimus ja erityisesti toimivallasta tehdä palvelukaupan yleissopimus (GATS) ja sopimus teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista, mukaan lukien tuoteväärennösten kauppa (TRIPS).

SELVITYS LAUSUNTOPYYNNÖSTÄ

I. Uruguayn kierrokseen perustuvat sopimukset

II. Euroopan yhteisöjen asema WTO:ssa

III. WTO-sopimusta koskevat neuvottelut ja sopimuksen allekirjoittaminen

IV. Komission esittämät kysymykset ja menettely

A. Komission esittämät kysymykset

B. Menettely

V. Lausuntopyynnön tutkittavaksi ottaminen

VI. Kysymysten muotoilu

VII. Keskeiset erimielisyydet

VIII. Kohdat, joista osapuolet ovat yksimielisiä

IX. Monenkeskiset tavarakauppaa koskevat sopimukset

X. GATS- ja TRIPS-sopimusten tarkastelu

A. GATS

1. GATS-sopimuksen merkitys

2. GATS-sopimuksen sisältö

3. Palvelujen määrittely ja palvelujen tarjoamisen muodot

4. GATSin kaksinkertainen "universaalisuus"

5. Tehtyjen sitoumusten luonne

a) Yleiset sitoumukset

b) Erityiset sitoumukset

6. Sopimuksen dynaaminen luonne

B. TRIPS

1. Tavoitteet ja merkitys

2. Soveltamisala ja asetettujen tavoitteiden

saavuttamiseksi valitut keinot

3. Asiasisältöä koskevat erityismääräykset

a) Tekijänoikeudet ja lähioikeudet

b) Teollisoikeudet

i) Tavaramerkit

ii) Maantieteelliset merkinnät

iii) Mallit

iv) Patentit

v) Integroitujen piirien piirimallit (topografiat)

vi) Julkistamattoman teknisen tiedon suoja

vii) Sopimusperusteisiin lisensseihin liittyvän

kilpailua rajoittavan käytännön valvonta

4. Menettelyä koskevat erityismääräykset (teollis- ja tekijänoikeuksien täytäntöönpano)

a) Oikeuskeinot

b) Menettelylliset takeet

XI. Yhteinen kauppapolitiikka, GATS ja TRIPS: osapuolten näkökannat

A. GATS

B. TRIPS

XII. GATS, TRIPS ja implisiittinen toimivalta

A. Yleisiä huomioita implisiittisestä toimivallasta

B. GATS

1. Komission kanta

* Sisäisen toimivallan olemassaolo

i) EY:n perustamissopimuksen erityismääräyksiin perustuva toimivalta

ii) Yleisistä säännöistä johdettu toimivalta (EY:n perustamissopimuksen 100 a ja 235 artikla)

* Yhteisön ulkopuolisen toiminnan tarpeellisuus

2. Huomautuksensa esittäneiden osapuolten kanta

i) EY:n perustamissopimuksen erityisistä määräyksistä johdettu toimivalta

ii) Toimivalta, joka voidaan johtaa perustamissopimuksen yleisluonteisista määräyksistä (EY:n perustamissopimuksen 100 a ja 235 artikla)

C. TRIPS

1. Komission kanta

* Sisäisen toimivallan olemassaolo

i) Johdetusta oikeudesta johdettavissa oleva toimivalta

ii) Toimivalta, joka voitaisiin johtaa perustamissopimuksen yleisluonteisista määräyksistä (EY:n perustamissopimuksen 100 a ja 235 artikla)

* Yhteisön ulkoisen toimivallan tarpeellisuus

2. Huomautuksensa esittäneiden osapuolten kannat

XIII. Jäsenvaltioista riippuvaisten mutta yhteisöön kuulumattomien alueiden edustukseen liittyvät ongelmat

XIV. Toimivaltakysymyksen vaikutus näkökohtien esittämistapoihin WTO:ssa

XV. Budjetti- ja rahoituskysymykset

XVI. Komission, neuvoston ja huomautuksensa esittäneiden valtioiden vastausehdotukset lausuntopyynnössä esitettyihin kysymyksiin

XVII. Yhteisöjen tuomioistuimen komissiolle, neuvostolle ja jäsenvaltioille tekemät kysymykset ja niihin annetut vastaukset

A. Ensimmäinen kysymys

B. Toinen kysymys

C. Kolmas kysymys

D. Neljäs kysymys

E. Viides kysymys

F. Kuudes kysymys

G. Seitsemäs kysymys

H. Kahdeksas kysymys

I. Yhdeksäs kysymys

J. Kymmenes kysymys

K. Yhdestoista kysymys

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN KANNANOTTO

I. Johdanto

II. Lausuntopyynnön tutkittavaksi ottaminen

III. Komission kysymysten muotoilu

IV. Jäsenvaltioista riippuvaisten tiettyjen alueiden edustus

V. Budjetti- ja rahoituskysymykset

VI. Tavarakauppaa koskevat monenkeskiset sopimukset

VII. EY:n perustamissopimuksen 113 artikla, GATS- ja TRIPS-sopimukset

A. GATS

B. TRIPS

VIII. Euroopan yhteisön implisiittinen ulkoinen toimivalta, GATS- ja TRIPS-sopimukset

A. GATS

B. TRIPS

IX. Jäsenvaltioiden ja yhteisön toimielinten välinen yhteistyövelvollisuus

I. Uruguayn kierrokseen perustuvat sopimukset

"Maailmanhistorian monitahoisimmat talousneuvottelut" (neuvoston sanojen mukaan) päättyivät Marrakechissa 15.4.1994 Uruguayn kierroksen monenkeskisten kauppaneuvottelujen tuloksia koskevan päätösasiakirjan allekirjoittamiseen. Neuvottelut kestivät seitsemän vuotta: Punta del Esten ministerikokouksen julkilausuma käynnisti ne 20.9.1986. Hallitusten ja Euroopan yhteisöjen edustajat, jotka laativat päätösasiakirjan, sopivat, että se olisi suositeltavaa saattaa voimaan 1.1.1995 tai niin pian kuin mahdollista sen jälkeen.

Päätösasiakirja sisältää Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen (jäljempänä WTO-sopimus). Siinä luodaan yhteiset rakenteet järjestön jäsenten välisten kauppasuhteiden hoitamista varten. Kyseinen sopimus ei sisällä asiasisältöä koskevia määräyksiä, vaan ne ovat liitteissä, jotka käsittävät erilaisia "monenkeskisiä kauppasopimuksia", jotka ovat WTO-sopimuksen erottamaton osa.

Näihin kuuluvat:

- monenkeskiset tavarakauppaa koskevat sopimukset mukaan lukien GATT 1994 -sopimus (liite 1A);

- Palvelukaupan yleissopimus (GATS, liite 1B)();

- Sopimus teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista (TRIPS, liite 1C)();

- Riitojen ratkaisusta annettuja sääntöjä ja menettelyjä koskeva sopimus (liite 2);

- Kauppapoliittinen maatutkinta (liite 3).

WTO-sopimus ja sen liitteet muodostavat yhtenäisen "sopimuskokonaisuuden". Valtion, joka haluaa liittyä WTO:n jäseneksi, on hyväksyttävä kaikki Uruguayn kierroksen yhteydessä neuvotellut monenkeskiset sopimukset. Riitojen ratkaisua koskeva menettely pätee kaikkien monenkeskisten sopimusten osalta. Kyseisessä menettelyssä sallitaan viimeisenä keinona "ristikkäiset vastatoimet" (cross-retaliation). Sopimuskokonaisuuden yhden osatekijän loukkaaminen (olipa kysymyksessä tavaroiden, palvelujen tai teollista omaisuutta koskevien oikeuksien alasta) voidaan kompensoida vastatoimella saman sopimuksen eri alalla (riitojen ratkaisua koskevan sopimuksen 22 artiklan 3 kohdan b alakohta) tai muun sopimuksen alalla (riitojen ratkaisua koskevan sopimuksen 22 artiklan 3 kohdan c alakohta). Lisäksi kuten komissio esittää, "kompensaatio voidaan samoin tarjota samalla alalla tai muun kuin sen sopimuksen yhteydessä, jonka loukkaaminen tapahtui".

Kyseisellä yhtenäisellä "sopimuskokonaisuus"-järjestelmällä lopetetaan se, mikä tunnetaan nimellä "GATT à la carte". Osallistuminen Tokion kierrokseen perustuviin sopimuksiin vaihteli. Lisäksi jokaisella sopimuksella oli oma menettelynsä riita-asioiden ratkaisemiseksi.

WTO-sopimuksen liitteenä on myös neljä useammankeskistä sopimusta (jotka koskevat julkisia hankintoja, siviili-ilma-alusten kauppaa, maitoalaa ja naudanlihaa). Näillä aloilla on hyväksytty poikkeus yhtenäiseen "sopimuskokonaisuuteen": sopimukset sitovat vain niitä WTO:n jäseniä, jotka ovat ne hyväksyneet. Riitojen ratkaisua koskevia menettelyjä sovelletaan kuitenkin niiden osapuolten välisiin suhteisiin, jotka ovat ne hyväksyneet.

II. Euroopan yhteisöjen asema WTO:ssa

WTO:n kaksi määräystä koskevat nimenomaan Euroopan yhteisöjä. Päätöksentekoa koskevassa IX artiklassa määrätään, että äänestettäessä päätöksestä "ministeri-kokouksessa ja yleisneuvostossa jokaisella jäsenellä on yksi ääni" ja että "kun Euroopan yhteisöt käyttävät äänioikeuttaan, sen äänten lukumäärän on oltava yhtä suuri kuin niiden yhteisöjen jäsenvaltioiden lukumäärä, jotka ovat WTO:n jäseniä".

WTO:n perustajajäseniä koskevassa XI artiklan 1 kohdassa määrätään lisäksi:

"GATT 1947 -sopimuksen sopimuspuolet tämän sopimuksen voimaantulopäivänä ja Euroopan yhteisöt, jotka hyväksyvät tämän sopimuksen ja monenkeskiset kauppasopimukset sekä joiden sidonta- ja myönnytysluettelot on liitetty GATT 1994 -sopimukseen ja joiden erityissidontaluettelot on liitetty GATS-sopimukseen, tulevat WTO:n alkuperäisiksi jäseniksi."

III. WTO-sopimusta koskevat neuvottelut ja sen allekirjoittaminen

Punta del Esten julkilausuman, joka käynnisti neuvottelut, hyväksyivät neuvosto ja jäsenvaltioiden hallitusten edustajat "siinä laajuudessa kuin se niitä koskee". Komissio yksin kävi neuvotteluja yhteisön ja jäsenvaltioiden nimissä. Neuvosto esittää, että "päätettiin, että mahdollisimman suuren yhdenmukaisuuden takaamiseksi neuvotteluissa komissio toimii yhteisön ja sen jäsenvaltioiden ainoana neuvottelijana". Pöytäkirjassa siitä kokouksesta, jossa neuvosto hyväksyi Punta del Esten julkilausuman, todetaan kuitenkin että, "tämä päätös (valtuuttaa komissio aloittamaan julkilausumassa tarkoitetut neuvottelut) ei vaikuta yhteisön ja sen jäsenvaltioiden toimivaltaa koskevaan kysymykseen erityisaiheita käsiteltäessä".

WTO-sopimuksen allekirjoittivat neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen Sir Leon Brittan Euroopan unionin neuvoston nimissä sekä sen valtioiden edustajat hallitustensa nimissä. Kyseistä menettelyä noudatettiin komission ja jäsenvaltioiden 7.-8.3.1994 pidetyssä kokouksessa tehdyn päätöksen mukaisesti. Neuvoston muistiosta käy ilmi, että komissio antoi omasta puolestaan merkitä kokouksen pöytäkirjaan, että "päätösasiakirja - - sekä siihen liittyvät sopimukset kuuluvat Euroopan yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan".

IV. Komission esittämät kysymykset ja menettely

A. Komission esittämät kysymykset

6.4.1994, toisin sanoen muutama päivä ennen päivämäärää, jona WTO-sopimus oli määrä allekirjoittaa Marrakechissa, mutta joitakin viikkoja sen jälkeen, kun kauppaneuvottelukomitea (Punta del Esten konferenssin perustama elin Uruguayn kierroksen neuvottelujen läpiviemiseksi) oli hyväksynyt päätösasiakirjan, komissio esitti lausuntopyynnön yhteisöjen tuomioistuimelle EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan 6 kohdan mukaan.

Kysymysten sanamuoto on seuraava:

Ottaen huomioon 15.12.1993 tehtyyn päätösasiakirjaan sisältyvät GATTin Uruguayn kierroksen kauppaneuvottelujen tulokset:

1) Onko Euroopan yhteisöllä EY:n perustamissopimuksen ja erityisesti sen 113 artiklan perusteella yksin tai yhdessä 100 a artiklan ja/tai mainitun sopimuksen 235 artiklan kanssa toimivalta tehdä kaikki ne WTO:n perustamissopimuksen osat, jotka koskevat palvelukauppaa (GATS) ja teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyviä näkökohtia, mukaan lukien tuoteväärennösten kauppa (TRIPS)?

2) Onko Euroopan yhteisöllä yksin toimivalta tehdä ne WTO-sopimuksen osat, jotka koskevat yksinomaisesti EHTY:n ja Euratomin perustamissopimusten soveltamisalaan kuuluvia tuotteita ja/tai palveluja?

3) Jos edellä esitettyihin kysymyksiin annettava vastaus on myöntävä, vaikuttaako se jäsenvaltioiden oikeuteen tehdä WTO-sopimus silloin, kun jo on sovittu, että niistä tulee WTO:n perustajajäseniä?

B. Menettely

Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 107 artiklan 1 kohdan mukaisesti lausuntopyyntö annettiin tiedoksi Euroopan unionin neuvostolle (jäljempänä neuvosto) ja jäsenvaltioille. Neuvosto sekä Tanskan, Saksan, Kreikan, Espanjan, Ranskan, Alankomaiden, Portugalin ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukset ovat esittäneet kirjalliset huomautukset. Pyyntönsä mukaisesti Euroopan parlamentin on sallittu esittää huomautuksensa.

V. Lausuntopyynnön tutkittavaksi ottaminen

Esittämättä virallisesti, että lausuntopyyntö tulisi jättää tutkimatta, neuvosto muistuttaa, että kaikissa tapauksissa, joissa 228 artiklan 6 kohdan mukaista menettelyä on sovellettu, "pyyntö on esitetty ennen sopimuksen allekirjoittamista". Neuvoston mukaan "voidaan - - vakavasti epäillä, onko ennakkolausuntomenettely (suhteessa 'suunniteltuun' sopimukseen) - - mahdollinen sen jälkeen, kun kansainvälisellä tasolla on luotu velvoitteita". Alankomaiden hallitus yhtyy esitettyihin epäilyihin.

Espanjan hallitus esittää virallisesti, että lausuntopyyntöä ei tulisi ottaa tutkittavaksi. Lausuntomenettely voidaan aloittaa vain silloin, kun yhteisö ei ole vielä tehnyt kansainvälistä sitoumusta. Espanjan hallitus korostaa, että allekirjoituksen tarkoituksena on autentifioida neuvottelujen tuloksena syntyneet tekstit ja allekirjoitukseen sisältyy velvoite saattaa ne asianomaisten viranomaisten hyväksyttäväksi.

Ranskan hallituksen komissiolle esittämä moite on poliittisempi. Puhumatta lausuntopyynnön tutkimatta jättämisestä se esittää kantanaan, että komission odottaessa viime hetkeen, toisin sanoen hetkeen, jona WTO-sopimus pitäisi allekirjoittaa ja saada valmiiksi, vaikka erimielisyys kansallisesta toimivallasta oli ilmeistä vuodesta 1992 alkaen, komissiolta puuttuu yhteistyöhenkeä ja se on omaksunut yhteisön ja sen jäsenvaltioiden yhtenäiselle toiminnalle vastaisen lähestymistavan. Jäsenvaltiot voivat tuskin saattaa WTO-sopimusta parlamenttiensa hyväksyttäväksi, kun toimivaltaa koskevaa kysymystä ei ole ratkaistu. Mitä neuvostoon tulee, tuskin sekään voi esittää Euroopan parlamentille päätösehdotusta sopimuksen tekemiseksi silloin, kun kyseisen päätöksen oikeudelliset perusteet, kuten myös toimivaltaa koskeva kysymys, ovat ratkaisematta.

VI. Kysymysten muotoilu

Neuvosto arvostelee tapaa, jolla komissio on kysymyksensä muotoillut.

Koska menettely koskee sopimusta, jonka yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet kukin toimivaltuuksiensa nojalla, kysymys ei neuvoston mukaan ole siitä, voiko yhteisö yksin tehdä kyseisen sopimuksen (neuvoston mielestä hypoteettinen kysymys), vaan siitä, onko "yhteensoveltuvaa Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksissa vahvistetun toimivallanjaon kanssa se, että yhteisö ja jäsenvaltiot yhdessä tekevät Uruguayn kierrokseen perustuvat sopimukset".

Portugalin hallituksen mukaan komission laatimat kysymykset vastaavat sopimuksen tekomenettelyssä ohitettua vaihetta. Tosiasiassa on tärkeää määritellä, onko jaetun toimivallan sopimuksen muoto yhteensoveltuva EY:n ja EHTY:n perustamissopimusten yhteisön ja jäsenvaltioiden välistä toimivallanjakoa koskevien periaatteiden ja sääntöjen kanssa.

Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus tutkii kysymyksiä komission valitsemasta järjestyksestä poiketen. Se selvittää ensin yhteisön toimivaltaa implisiittistä toimivaltaa koskevan teorian nojalla korostaen jäsenvaltioiden rinnakkaista toimivaltaa ja osoittaa sitten, miksi 113 artikla ei voi muodostaa perustaa sopimusten tekemiselle.

VII. Keskeiset erimielisyydet

Kaikki ratkaistavana olevat kysymykset eivät koske monenkeskisiä WTO-sopimukseen liitettyjä sopimuksia eivätkä myöskään WTO:n perustamissopimusta.

Kuten neuvosto korostaa, kysymys on ensisijaisesti asiasisältöä koskevista määräyksistä. Institutionaaliset määräykset eivät toimivallan kannalta tarkasteltuna tuo esiin mitään erityisongelmaa: toimivalta osallistua institutionaalisiin järjestelyihin on välttämätön seuraus toimivallasta, joka on olemassa asiasisältöä koskeviin määräyksiin nähden: institutionaalisten järjestelyjen päämääränä on varmistaa asiasisältöä koskevien järjestelyjen "hoito". Näin ollen ei ole välttämätöntä tässä selvittää institutionaalisia järjestelyjä.

Neuvoston mukaan asiasisältöä koskevien määräysten joukosta on otettava tarkasteltaviksi kolme suurta sopimusta, jotka koskevat tavaroita (GATT, vuoden 1994 versio), palveluja (GATS) ja teollis- ja tekijänoikeuksia (TRIPS).

Mitä tulee tavarakauppaan (joka on GATT 1994:n ja tulkintaa koskevien eri pöytäkirjojen kohde), huomautuksensa esittäneet neuvosto ja jäsenvaltioiden hallitukset sekä Euroopan parlamentti ovat yksimielisiä siitä, että yhteisö on toimivaltainen. Ainoat varaukset koskevat EHTY:n alaisuuteen kuuluvia tuotteita (neuvoston ja kaikkien huomautuksensa esittäneiden hallitusten tekemä varaus), kaupan teknisiä esteitä koskevaa sopimusta (yksinomaan Alankomaiden hallituksen tekemä varaus) ja tarvetta maatalouden osalta käyttää täydentävästi EY:n perustamissopimuksen 43 artiklaa oikeudellisena perustana (tämä viimeksi mainittu neuvoston, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Euroopan parlamentin tekemä varaus ei kuitenkaan aseta kyseenalaiseksi yhteisön yksinomaista toimivaltaa).

Erimielisyys vallitsee ennen kaikkea palvelujen sekä teollis- ja tekijänoikeuksien suhteen. Komission kanta poikkeaa tässä kahdeksan jäsenvaltion (kaikki muut paitsi Belgian kuningaskunta, Luxemburgin suurherttuakunta) ja Euroopan parlamentin kannasta. Mielipide-ero on lyhyesti sanoen seuraava:

Komission mukaan yhteisöllä on yksinomainen toimivalta (joko yhteisen kauppapolitiikan nojalla tai toissijaisesti implisiittisen toimivallan nojalla tai, tarkemmin, sisäisen ja ulkoisen toimivallan rinnakkaisuuden nojalla). Huomautuksensa esittäneiden jäsenvaltioiden mielestä toimivalta on jaettu jäsenvaltioiden ja yhteisön välillä. Huomautuksensa esittäneet jäsenvaltiot ja parlamentti sulkevat joka tapauksessa pois yhteiseen kauppapolitiikkaan perustuvan toimivallan. Parlamentti ei ota virallisesti kantaa siihen, onko komission toissijainen väite perusteltu.

VIII. Kohdat, joista osapuolet ovat yksimielisiä

Ennen mielipide-erojen ja asianosaisten kantansa tueksi esittämien perustelujen selvittelyä on tärkeää tuoda esiin kohdat, joista osapuolet näyttävät olevan yksimielisiä.

- Se seikka, että neuvosto ja kaikki jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet WTO-sopimuksen ja sen liitteet, on osoitus siitä, että kyseisen sopimuksen tekemisen tarkoituksenmukaisuudesta, jopa välttämättömyydestä, ollaan yksimielisiä.

- Yksimielisyys vallitsee siitä, että WTO-sopimuksen tekeminen vaatii perustamissopimuksen 228 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaisesti Euroopan parlamentin puoltavan lausunnon, koska kyseisessä sopimuksessa määrätään erityisten toimielinjärjestelmien luomisesta.

- Komissio korosti, että "poliittisista, jollei oikeudellisista syistä, - - Uruguayn kierroksen päättäminen kokonaisuutena edellyttää yksimielisyyttä". Ei neuvosto eivätkä huomautuksensa esittäneet jäsenvaltiot ole kiistäneet tätä.

IX. Monenkeskiset tavarakauppaa koskevat sopimukset

Monenkeskiset tavarakauppaa koskevat sopimukset käsittävät pääasiallisesti GATT 1994 -sopimuksen, jonka tulkintaa on täsmennetty sopimuksen eri pöytäkirjoissa, tiettyjä tuotteita koskevat sopimukset (maatalous ja tekstiilituotteet) ja sopimukset rajoittavien määräysten kuten kaupan teknisten esteiden käytöstä, terveys- ja kasvinsuojelutoimien soveltamisesta sekä TRIMseistä ("Trade related investment measures").

Komissio katsoo, että kaikki edellä mainitut sopimukset "koskevat tavarakauppaa ja niiden tarkoituksena on kansainvälisen kaupan laajentaminen poistamalla kaupan esteet ja kaupan vääristymät" ja että ne kaikki kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 113 artiklan soveltamisalaan.

Neuvosto lisää, että "yhteisön yksinomainen toimivalta kattaa lähes kaikki GATTin ja sen liitteiden määräykset" ja että kyseinen toimivalta "johtuu pääasiallisesti EY:n perustamissopimuksen 113 artiklasta". Neuvosto korostaa kuitenkin, että maataloutta ja terveys- ja kasvinsuojelutoimia koskevien sopimusten osalta on välttämätöntä soveltaa 43 artiklaa, sillä kyseiset sopimukset "eivät koske ainoastaan maataloustuotteiden kansainväliseen kauppaan sovellettavia kaupallisia toimenpiteitä, vaan - - ennen kaikkea maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn sisäisiä sääntöjä".

Maatalouden osalta Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus yhtyy neuvoston kantaan tukemalla sitä perusteluin, jotka perustuvat konkreettisiin esimerkkeihin.

Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus antaa "kaksi esimerkkiä WTO-sopimuksen liitteeseen 1A sisältyvien sopimusten vaikutuksista maataloustuotteita koskeviin yhteisön sisäisiin sääntöihin. Ensiksikin maataloutta koskevan sopimuksen 'kotimaista tukea' rajoittavilla määräyksillä tulee olemaan suora vaikutus viljelijöiden ja maataloustuotteiden jalostajien sellaisen tuen määrään, jota ne saavat perustamissopimuksen 43 artiklan mukaan perustettujen maatalouden yhteisten markkinajärjestelyjen mukaisesti, ja siten nämä määräykset vaikuttavat suoraan kyseisten markkinajärjestelyjen toimintaan. Toiseksi maataloutta koskevan sopimuksen vientitukien alennussitoumuksia koskevat määräykset tulevat vaikuttamaan perustamissopimuksen 43 artiklan mukaan perustetun ja hallinnoidun yhteisön maataloustuotteita koskevaan yhteisön vientitukijärjestelmään. Käytännöllisesti katsoen kaikki yhteiset markkinajärjestelyt sisältävät vientitukia koskevia määräyksiä ja järjestelmää johdetaan yhteisiä järjestelyjä säätelevien määräysten perusteella annettujen neuvoston ja komission täytäntöönpanoasetusten mukaan".

Yhdistynyt kuningaskunta korostaa, että kyseiset toimenpiteet koskevat yhteisöstä peräisin olevia maataloustuotteita, kun taas tavalliset kauppapoliittiset keinot (määrälliset rajoitukset, tariffimääräykset) koskevat tuontituotteita eivätkä kotimaisia tuotteita. Tästä johtuu, että kyseiset toimenpiteet kuuluvat 43 artiklan soveltamisalaan.

Nämä maataloutta koskevat huomautukset eivät aseta kyseenalaiseksi yhteisön yksinomaista toimivaltaa.

Myös Euroopan parlamentti on sitä mieltä, että perustamissopimuksen 43 artiklaan turvautuminen on välttämätöntä ottaen huomioon maataloutta koskevan sopimuksen tärkeä merkitys. Se huomauttaa, että yleinen tullietuusjärjestelmä perustuu sekä perustamissopimuksen 113 että 43 artiklaan (neuvoston asetus (ETY) N:o 3917/92, 21.12.1992 (EYVL L 396, s. 1), ja neuvoston asetus (EY) N:o 3668/93, 20.12.1993 (EYVL L 338, s. 22).

Alankomaiden hallitus kohdistaa huomionsa erityisesti sopimukseen kaupan teknisistä esteistä. Päinvastoin kuin komissio, joka vaatii yhteisön yksinomaista toimivaltaa tämän uuden sopimuksen suhteen, Alankomaiden hallitus arvioi, että yhteisö on hankkinut laajassa mitassa yksinomaisen toimivallan kaupan teknisten esteiden alalla, mutta että "jäsenvaltioilla on edelleen oma toimivaltansa määrättyjen direktiivien luonteen vuoksi, mutta myös sen vuoksi, että täydellistä yhdenmukaistamista ei ole toteutettu eikä siihen ole tällä alalla pyritty".

Yhtäältä komission ja toisaalta huomautuksensa esittäneiden neuvoston ja jäsenvaltioiden välillä erimielisyyden ydinkysymyksen tavarakaupan alalla muodostavat EHTY:n alaisuuteen kuuluvat tuotteet.

Komission mukaan monenkeskiset tavarakauppaa koskevat sopimukset eivät vaadi mitään muuta oikeudellista perustaa kuin 113 artiklan, eivätkä myöskään siltä osin kuin kysymyksessä ovat EHTY:n ja Euratomin alaisuuteen kuuluvat tuotteet.

Komissio pyrkii vähentämään muiden osapuolten EHTY:n perustamissopimuksen 71 artiklalle antamaa merkitystä. 71 artiklan määräyksessä, jonka mukaan jäsenvaltioiden hallitusten toimivaltaa ei rajoiteta, ei varata jäsenvaltioille mitään EY:n perustamissopimuksen 232 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja oikeuksia.

Komissio vetoaa 11.11.1975 annettuun lausuntoon 1/75 (Kok. 1975, s. 1355, ja erityisesti s. 1365), jonka mukaan:

"missään tapauksessa ei ole mahdollista, että (EHTY:n perustamissopimuksen 71 artikla) voisi tehdä ETY:n perustamissopimuksen 113 ja 114 artiklan tehottomaksi ja vaikuttaa toimivallan antamiseen yhteisölle yhteisen kauppapolitiikan alaan kuuluvien kansainvälisten sopimusten neuvottelemista ja tekemistä varten".

Komissio katsoo lopuksi, että toinen laillinen keino tehdä kauppasopimuksia EHTY:n nojalla on soveltaa 95 artiklan määräyksiä.

Sitä vastoin neuvoston arvion mukaan "on ilmeisen yhteensoveltuvaa perustamissopimuksen kanssa, että jäsenvaltiot tekevät GATT-sopimuksen liitteineen siltä osin kuin niissä olevat määräykset kuuluvat EHTY:n perustamissopimuksen 71 artiklassa jäsenvaltioille varattuun toimivaltaan kauppapolitiikan alalla".

Espanjan hallitus vaatii jäsenvaltioiden yksinomaista toimivaltaa EHTY:n alaisuuteen kuuluvien tuotteiden osalta. Kreikan hallitus yhtyy tähän mielipiteeseen. Sama koskee Portugalin hallitusta.

Myös Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus nojautuu EHTY:n perustamissopimuksen 71 artiklaan esittäessään mielipiteensä jäsenvaltioiden toimivallan puolesta, mutta se myöntää, että kuten komissio on esittänyt, EHTY:n perustamissopimuksen 95 artiklan soveltaminen on toinen laillinen keino tehdä sopimus.

Ranskan hallitus puolestaan katsoo, että "EHTY:n alaisuuteen kuuluvien tuotteiden kaupan sääntelyä koskevien sopimusten tekeminen EHTY:n toimesta ei ole johtanut kyseisen sopimuksen 71 artiklassa jäsenvaltioille myönnetyn toimivallan siirtymiseen EHTY:lle" ja että "tämän vuoksi jäsenvaltiot voivat päättää itse GATT-sopimuksesta ja sen liitteistä siltä osin kuin EHTY:n alaisuuteen kuuluvien tuotteiden kauppaa koskevat määräykset kuuluvat jäsenvaltioille EHTY:n perustamissopimuksen 71 artiklassa varattuun toimivaltaan".

X. GATS- ja TRIPS-sopimusten tarkastelu

A. GATS

1. GATS-sopimuksen merkitys

Miksi tarvitaan palvelukaupan yleissopimusta? Määrätyissä kehittyneissä maissa palvelualasta on tullut talouden johtava ala. Komission mukaan jotkut taloustieteilijät näkevät tässä kehityksessä "ennusmerkit perustavanlaatuisesta rakennemuutoksesta maailmantaloudessa, jossa varsinainen tavaratuotanto yhä selvemmin siirtyy kehittyville kansantalouksille, joista tulee tästä syystä teollisuustuotteiden pääasiallisia viejiä." "Kehittyneet kansantaloudet vievät pääasiallisesti palveluja sekä tuotteita, joilla on korkea arvonlisä (ja tietotaidon osuus suuri)". "Kansainvälisen palvelukaupan laajentuminen oli jäljessä yksittäisten kansantalouksien kasvusta kyseisellä sektorilla siitä syystä, että ei ollut olemassa kansainvälisiä sääntöjä, jotka olisivat tarjonneet taloudellisille toimijoille välttämättömän varmuuden ja ennustettavuuden. Tämä johti ajatukseen luoda järjestelmä, joka mahdollistaa liberalisoinnin uusien sääntöjen neuvottelemisen kautta."

2. GATS-sopimuksen sisältö

GATS-sopimuksessa pyritään siirtämään GATTin periaatteet palvelujen alalle, missä kaupan esteitä eivät muodosta tulli tai tuontikiintiöt, vaan säännöt, jotka koskevat markkinoille pääsyä ja palvelujen tarjoajilta vaadittavia ominaisuuksia. Kaikkia noudatettavia sääntöjä ei ole vielä lopullisesti päätetty. Kuten Ranskan hallitus suhteessa WTO:hon yleisesti ottaen totesi, GATS muodostaa neuvottelukehyksen jo sovittujen sääntöjen syventämiseksi ja sopimusten tekemiseksi uusilla alueilla.

3. Palvelujen määrittely ja palvelujen tarjoamisen muodot

Palvelukäsite on varsin laaja, sillä se sisältää "kaikkien palvelualojen kaikki palvelut lukuun ottamatta julkista valtaa käytettäessä tarjottavia palveluita", ilmaisu "julkista valtaa käytettäessä" käsittää "kaikki palvelut, joita ei tarjota kaupallisesti eikä kilpailtaessa yhden tai useamman palvelujen tarjoajan kanssa" (GATS-sopimuksen 1 artiklan 3 kohdan b ja c alakohta).

Palvelukauppa sisältää GATS-sopimuksen 1 artiklan 2 kohdan mukaan neljä palvelujen tarjoamisen muotoa:

- "cross-border supply" ("rajat ylittävä palvelujen tarjonta"): palvelujen tarjoaminen jäsenen alueelta toisen jäsenen alueelle. Neuvosto antaa tästä seuraavan esimerkin: maahan A sijoittautunut arkkitehtitoimisto toimittaa sähköasennussuunnitelman maahan B sijoittautuneelle insinööritoimistolle.

- "consumption abroad" ("ulkomaalaiseen kulutukseen suunnatut palvelut"): palvelujen tarjoaminen jäsenen alueella toisen jäsenen palvelun kuluttajalle. Esimerkki: maasta B tuleville turisteille tarjotaan palveluja maassa A.

- "commercial presence" ("kaupallinen läsnäolo" tai "oikeushenkilön läsnäolo"): palvelujen tarjoaminen jäsenen palvelujen tarjoajan toimesta toisen jäsenen alueella tapahtuvan kaupallisen läsnäolon välityksellä. Kaupallinen läsnäolo tarkoittaa XXVIII artiklan d alakohdan mukaan "millaista tahansa kaupallista tai ammatillista läsnäoloa mukaan lukien:

i) oikeushenkilön perustaminen, hankinta tai ylläpitäminen, tai

ii) sivuliikkeen tai edustajiston perustaminen tai ylläpitäminen

jonkin jäsenmaan alueella palvelun tarjoamiseksi".

Kuten neuvosto huomauttaa, kysymyksessä on siis maan A yritysten tai ammatinharjoittajien toimesta tapahtuva sijoittautuminen tai palvelujen tarjoaminen maassa B. Kyseinen palvelumuoto käsittää esimerkiksi pankkipalvelut.

- "movement of persons" ("henkilöiden liikkuvuus" tai "luonnollisten henkilöiden läsnäolo"): palvelujen tarjoaminen jäsenen palvelujen tarjoajan toimesta toisen jäsenen alueella tapahtuvan jäsenen luonnollisten henkilöiden läsnäolon välityksellä. Neuvoston mukaan kysymyksessä on maan A yritys, joka toimittaa palveluja maassa B maasta A tulevien työntekijöiden välityksellä. Selvä esimerkki tästä on rakennustöiden suorittaminen.

4. GATSin kaksinkertainen "universaalisuus"

Neuvosto korostaa, että GATS on kahdella tavalla yleismaailmallinen. Toisaalta se kattaa kaikki palvelualat (katso edellä palvelun määritelmä kohdassa X., A., 3.): toisin sanoen se koskee kuljetuksia, raha- ja vakuutuspalveluja, televiestintää, tietotekniikka- ja audiovisuaalipalveluja, matkailualaa, hotelli- ja ravintola-alaa, rakentamista, vapaita ammatteja ja jopa koulutusta ja terveydenhoitoa, jne. Toisaalta GATS kattaa kaikki sijoittautumiseen ja palvelujen tarjoamiseen liittyvät näkökohdat. GATSia sovelletaan "jäsenmaiden toimenpiteisiin, jotka vaikuttavat palvelukauppaan", sellaisena kuin se on määritelty. GATS käsittää siis:

- kaikki sijoittautumiseen liittyvät edellytykset (perustamalla tai hankkimalla yhtiö tai perustamalla sivuliike),

- kaikki edellytykset, jotka liittyvät kysymyksessä olevien toiminnan muotojen harjoittamista koskevaan säännöstöön (konkurssisäännöistä verotusta ja henkilöstöä koskeviin sääntöihin).

5. Tehtyjen sitoumusten luonne

On syytä tehdä ero yleisten ja erityisten sitoumusten välillä.

a) Yleiset sitoumukset

Tärkein sitoumuksista on suosituimmuuskohtelun periaate (II artiklan 1 kohta). Kuitenkin ajanjaksona, jonka ei kestoltaan tulisi ylittää kymmentä vuotta (katso liite), maa voi ylläpitää sen kauppakumppaneiden välillä syrjivästi vaikuttavaa toimenpidettä sikäli kuin kyseinen toimenpide on merkitty liitteessä olevaan luetteloon poikkeuksista ja sikäli kuin toimenpide täyttää liitteessä asetetut ehdot. V artiklassa määrätään lisäksi pysyvästä poikkeuksesta suosituimmuuskohtelun periaatteeseen alueellisen yhdentymisen hyväksi GATTin XXIV artiklan mallin mukaisesti.

Toinen yleinen sitoumus koskee avoimuutta: jokainen jäsen on nimenomaisesti velvollinen julkaisemaan palveluja koskevat toimenpiteet tai määräykset (III artiklan 1 kohta), joita sopimuksessa nimitetään "asiaankuuluviksi yleisesti sovellettaviksi toimenpiteiksi, jotka liittyvät tai vaikuttavat tämän sopimuksen toimintaan".

On myös mainittava sitoumus määrätä menettelytavoista (oikeudelliset menettelytavat, välimiesmenettely tai hallinnolliset menettelytavat), jotka koskevat muutoksenhakua palvelukauppaa koskevia hallinnollisia päätöksiä vastaan (VI artiklan 2 kohta).

Lisäksi on kiinnitettävä huomiota jokaista jäsentä koskevaan sitoumukseen estää monopoliasemassa olevaa palvelujen tarjoajaa toimimasta sen alueella tavalla, joka on yhteensoveltumaton suosituimmuuskohtelun periaatteen kanssa tai kyseisen jäsenen erityisten sitoumusten kanssa (VIII artiklan 1 kohta).

Lopuksi tehdään sitoumukset, jotka koskevat palvelujen tarjoajien oikeuttamista ja luvan tai tutkinnon myöntämistä (VII artikla).

b) Erityiset sitoumukset

Erityiset sitoumukset, jotka ovat sopimuksen ja liitteiden osassa III ja IV, muodostavat jäsentä sitovan velvoitteen sallia markkinoille pääsy toisen jäsenen palveluille ja palvelujen tarjoajille ja täten myöntää toisen jäsenen palveluille ja palvelujen tarjoajille kaikkien palvelujen tarjoamiseen vaikuttavien toimenpiteiden osalta vähintään yhtä hyvä kohtelu kuin se myöntää omille vastaaville palveluille ja palvelujen tarjoajille (kansallinen kohtelu).

Markkinoillepääsysitoumuksen kattamat rajoitukset on lueteltu XVI artiklan 2 kohdassa: kysymyksessä on pääasiallisesti sitoumus luopua asettamasta määrällisiä rajoituksia, jotka koskevat toisten jäsenten palvelujen tarjoajien toimintaa. Neuvosto antaa seuraavat esimerkit tällaisista rajoituksista:

- kolmansien maiden yritysten tai kansalaisten valvomien televisio- tai kuljetusyritysten määrän rajoittaminen;

- "ulkomaisten" lääkäreiden määrän rajoittaminen;

- prosentuaalinen "ulkomaalais"-osuuden rajoittaminen televisio-, kuljetus-, jne. yritysten pääomasta;

- tiettyjen toimintojen kieltäminen ulkomaalaisten valvonnassa olevilta pankeilta tai vakuutusyhtiöiltä;

- "kiintiöiden" asettaminen audiovisuaalisella alalla kolmansien maiden tuotannolle.

Kyseiset sitoumukset, jotka eivät ole ehdottomia eikä absoluuttisia, on esitetty kirjallisesti jäsenmaittain laadituissa luetteloissa. Jäsen voi ilmoittaa luettelossaan, että se ei salli täydellistä pääsyä markkinoilleen tai että se asettaa ehtoja (esimerkiksi kaupallinen läsnäolo) tai rajoituksia. Kysymyksessä olevat ehdot ja rajoitukset on eritelty sen luettelossa. Sama koskee kansallisen kohtelun sitoumusta.

Euroopan yhteisön osalta luettelon ovat laatineet yhteisö ja jäsenvaltiot: kuitenkin luetteloon kirjatut sitoumukset koskevat yksittäisiä jäsenvaltioita nimeltä mainiten eivätkä ehdot ja rajoitukset ole samoja kaikkien jäsenvaltioiden osalta.

Kysymyksessä olevat erityiset sitoumukset ovat monenvälisten neuvottelujen tulos, jossa vastavuoroisuuteen ei pyritty aloittain vaan kokonaisuutena.

6. Sopimuksen dynaaminen luonne

Neuvosto korostaa, että koska GATSin tarkoituksena on toimia neuvottelupohjana, GATS on luonteeltaan dynaaminen. Neuvosto ottaa esiin GATSin XIX artiklan, joka koskee velvoitetta aloittaa peräkkäiset neuvottelut päämääränä asteittain suurempi palvelukaupan vapauttaminen. On myös huomattava X artikla, jossa määrätään poikkeuksellisia suojatoimia koskevista syrjimättömyyteen perustuvista monenkeskisistä neuvotteluista. Edelleen voidaan mainita XIII artikla, jonka mukaan suosituimmuuskohtelun periaatetta eikä markkinoillepääsyä ja kansallisen kohtelun myöntämistä koskevia erityisiä sitoumuksia sovelleta palvelujen julkisiin hankintoihin mutta jossa määrätään kyseisiä hankintoja koskevat monenväliset neuvottelut aloitettaviksi tietyn määräajan kuluessa. Lopuksi on mainittava XV artikla, jossa määrätään neuvottelujen aloittamisesta pyrkimyksenä tarpeellisten monenkeskisten sääntöjen kehittäminen valtiontuista johtuvan kauppaa vääristävän vaikutuksen välttämiseksi.

B. TRIPS

1. Tavoitteet ja merkitys

Kuten Ranskan hallitus korostaa, TRIPS:n ensisijainen tavoite on maailmanlaajuisesti vahvistaa ja yhdenmukaistaa teollis- ja tekijänoikeuksien suojaa.

Ranskan hallitus toteaa, että koska tässä tarkoituksessa muissa yhteyksissä suoritetut ponnistelut ja erityisesti vuosina 1980-1984 tehty työ teollisoikeuden suojelemisesta tehdyn Pariisin liittosopimuksen uudistamiseksi ovat rauenneet tyhjiin, teollisuusmaat vaativat, että teollis- ja tekijänoikeudet liitetään Uruguayn kierrokseen siten, että ne pääsevät osalliseksi GATTin toiminnallisesta kokonaisuudesta (neuvottelumahdollisuuksineen) ja sen riitojenratkaisumekanismista.

Kuten komissio toteaa, tuoteväärennösten kauppa määrätyissä kolmansissa maissa (tavaramerkkien luvaton käyttö, tuotteiden muodon jäljitteleminen, tuotteiden ja menetelmien patenttioikeuksien loukkaaminen ja lisäksi kirjojen, äänilevyjen tai videotallenteiden piraattikopiot) aiheuttaa huomattavaa vahinkoa yhteisön kaupalle. Tehokkaan teollis- ja tekijänoikeuksien suojaamisen puuttumisella määrätyissä kolmansissa maissa on katsottu olevan sama vaikutus teollis- ja tekijänoikeuksien kohteena oleviin tuotteisiin kuin millä tahansa muulla tuonninrajoituksella.

Komissio toteaa, että sekä Yhdysvallat että yhteisö ovat soveltaneet kaupan vastatoimia sellaisia maita kohtaan, jotka ovat joko taanneet vain riittämättömän teollis- ja tekijänoikeuksien suojaamisen tai toteuttaneet syrjiviä toimenpiteitä kauppakumppaneidensa välillä. Kyseiset vastatoimet ovat osaltaan saaneet kehitysmaat hyväksymään ajatuksen teollis- ja tekijänoikeuksien suojaamisen vahvistamisesta vaikka ne tähän asti olivat olleet taipuvaisia näkemään tämän oikeudenalan teollistuneiden kansantalouksien käsissä olevana hyötymisen välineenä. Lisäksi kehitysmaat ovat komission mukaan yhä selvemmin tietoisia teollis- ja tekijänoikeuksien vahvistetun suojaamisen mahdollisista eduista paikallisen innovaation kannustamisessa.

2. Soveltamisala ja asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi valitut keinot

TRIPS-sopimuksen ala on varsin laaja, sillä se käsittää sekä kirjallisia ja taiteellisia teoksia koskevat oikeudet (tekijänoikeus ja lähioikeudet) että teollisoikeudet (tavaramerkki, lähtöisyys- ja alkuperämerkinnät, patentit, mallit, tietotaito) lukuun ottamatta kuitenkaan kasvinlajioikeuksia (TRIPS, 1 artiklan 2 kohta).

TRIPS-sopimuksen osa I (1-8 artikla) sisältää yleiset määräykset ja perusperiaatteet. Osassa II (9-40 artikla) vahvistetaan teollis- ja tekijänoikeuksien saatavuutta, laajuutta ja käyttöä koskevat vaatimukset. Osa III (41-61 artikla) koskee teollis- ja tekijänoikeuksien täytäntöönpanoa. Osassa IV (62 artikla) määritellään teollis- ja tekijänoikeuksien hankintaa ja voimassapitoa koskevat menettelyt. Osa V (63 ja 64 artikla) koskee riitojen ratkaisua. Osa VI (65-67 artikla) sisältää siirtymäkauden määräykset ja osa VII (68-73 artikla) institutionaaliset määräykset ja loppumääräykset.

TRIPS-sopimuksen tavoitteena olevalla teollis- ja tekijänoikeuksien suojaamisella on vähimmäisluonne. TRIPS:n mukaan se jäsenillä on vapaus luoda laajempi suoja ja valita tarkoituksenmukaiset keinot sopimuksen määräysten täytäntöönpanemiseksi (TRIPS, 1 artiklan 1 kohta).

Sopimuksen sovellettavuus määräytyy henkilöllisen kriteerin mukaan (tiettyihin kolmansien maiden luonnollisiin henkilöihin ja oikeushenkilöihin sovellettava oikeus; TRIPS, 1 artiklan 3 kohta).

TRIPS-sopimuksessa määrätään sekä kansallisen kohtelun (3 artikla) että suosituimmuuskohtelun (4 artikla) periaatteesta. Näihin kahteen periaatteeseen sisältyy poikkeuksia. Niinpä kansallisen kohtelun periaate on voimassa vain poikkeuksin, joista jo on määrätty teollisoikeuksien suojaamisen osalta Pariisin yleissopimuksessa, kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisen osalta Bernin yleissopimuksessa, esittävien taiteilijoiden, äänitteiden valmistajien sekä radioyritysten suojaamisen osalta Rooman yleissopimuksessa ja integroituihin piireihin liittyvän henkisen omaisuuden suojaamisen osalta Washingtonin sopimuksessa. Lopuksi mitä tulee esittäviin taiteilijoihin, äänitteiden valmistajiin ja yleisradio-organisaatioihin, kansallisen kohtelun velvoite rajoittuu ainoastaan itse TRIPS-sopimuksessa tarkoitettuihin oikeuksiin (TRIPS, 3 artiklan 1 kohta).

Kuten neuvosto toteaa, TRIPS-sopimuksen tavoitteisiin pyritään kahdella tavoin: ensin viittaamalla kansainvälisiin yleissopimuksiin, joissa komission ilmauksen mukaan "on suhteellisen suuri jäsenmäärä", toisin sanoen teollisoikeuksia koskevaan Pariisin yleissopimukseen ja kirjallisia ja taiteellisia teoksia koskevaan Bernin yleissopimukseen - omalta osaltaan näissä sopimuksissa pyritään myös yhdenmukaistamaan oikeuksia sekä myöntämään kansallinen kohtelu myös sellaisilla aloille, joita ei ole yhdenmukaistettu; edelleen tavoitteisiin pyritään asiasisältöä koskevilla erityismääräyksillä ("plus-elements") "niillä teollis- ja tekijänoikeuksien aloilla", komissio korostaa, "joilla osallistuvien maiden näkemyksen mukaan on tarve välittömästi laajentaa oikeuksien suojaa".

Viittaus Pariisin yleissopimukseen käsittää kaikki tämän sopimuksen asiasisältöä koskevat määräykset: sen ulkopuolelle jäävät vain institutionaaliset määräykset, loppumääräykset ja siirtymäkauden määräykset (TRIPS, 2 artiklan 1 kohta). Myös viittaus Bernin yleissopimukseen koskee kaikkia yleissopimuksen asiasisältöä koskevia määräyksiä lukuun ottamatta tekijän moraalisia oikeuksia koskevia määräyksiä (TRIPS-sopimuksen 9 artiklan 1 kohta).

Asiasisältöä koskevat erityismääräykset on esitetty TRIPS-sopimuksen II, III ja IV osassa.

Asiasisältöä koskevien erityismääräysten alalla ei käsitellä oikeuksien sammumista koskevaa tärkeää ongelmaa. TRIPS-sopimuksen 6 artiklassa, joka kuuluu sopimuksen yleisiin määräyksiin, on määritelmä:

"Tässä sopimuksessa tarkoitetun riitojen ratkaisun osalta minkään tässä sopimuksessa ei voida katsoa, ellei 3 artiklan (kansallinen kohtelu) ja 4 artiklan (suosituimmuuskohtelu) määräyksistä muuta johdu, liittyvän teollis- ja tekijänoikeuksien sammumiseen."

Muistutettakoon, että sammumisperiaatteessa kielletään teollis- ja tekijänoikeuksien haltijalta oikeus vedota kyseisiin oikeuksiin sellaisten tuotteiden vaihdannan valvomiseksi, jotka ne itse ovat saattaneet markkinoille tai jotka on heidän suostumuksellaan saatettu markkinoille. Komission mukaan TRIPS-sopimuksen 6 artiklasta seuraa, että "jos jäsen soveltaa 'kansallista' sammumisen periaatetta (tai 'alueellista' raukeamisen periaatetta tulliliiton tai vapaakauppa-alueen osalta), TRIPS-sopimuksen riitojen ratkaisua koskeviin määräyksiin (mukaan lukien kanteet, joissa on kysymys sopimuksen rikkomisesta sekä kanteet, joissa ei ole kysymys rikkomisesta) ei voida vedota".

Yhteisön jäsenvaltiot, jotka ovat velvollisia soveltamaan sammumisperiaatetta yhteisön sisäisissä suhteissa, voivat vapaasti olla soveltamatta tätä periaatetta, jos maahantuotu tuote on lähtöisin kolmannesta maasta: sama koskee myös yhteisöä itseään.

Kuitenkin, jos jäsenvaltio soveltaa kansalaisiinsa sammumisperiaatetta rajoittamatta sitä vaihdantaan saattamiseen yhteisön jäsenvaltiossa, sen on sovellettava kyseistä periaatetta samalla tavoin myös kolmansien maiden kansalaisiin kansallisen kohtelun periaatteen nojalla. Samoin suosituimmuuskohtelun periaate estää jokaista TRIPS:n jäsenmaata soveltamasta erilaisia määräyksiä eri henkilöihin riippuen siitä, minkä kolmannen maan kansalaisia he ovat.

Komission mukaan TRIPS-sopimuksen 6 artiklassa sallitaan jäsenen "estää edelleen sellaisten tavaroiden rinnakkaistuonti - - joita ulkomailla (toisin sanoen kolmansissa maissa) pitää kaupan teollis- ja tekijänoikeuksien haltija tai niitä pidetään siellä kaupan hänen suostumuksellaan. Komissio katsoo, että sammumisperiaatteen rajoittaminen yhteisön sisäisiin suhteisiin "on välttämätöntä yhteisön oikeuden määräysten noudattamiseksi ja sen mahdollistamiseksi, että yhteisön oikeudenhaltijat pääsevät ulkomaan markkinoille (toisin sanoen kolmansien maiden markkinoille) säilyttäen samalla tietyn valvonnan yhteisöön suuntautuvan teknologiaan pohjautuvien tavaroiden tuonnin (tai uudelleentuonnin) osalta".

3. Asiasisältöä koskevat erityismääräykset

a) Tekijänoikeudet ja lähioikeudet

Tekijänoikeuden suoja ulottuu ilmaisuihin, mutta ei ideoihin, menettelyihin, toimintamenetelmiin tai matemaattisiin käsitteisiin sellaisenaan (TRIPS, 9 artiklan 2 kohta). Vähimmäissuoja-aika määrätään sopimuksessa (12 artikla).

Tietokoneohjelmat tulee suojata kirjallisina teoksina Bernin yleissopimuksen nojalla (TRIPS, 10 artiklan 1 kohta).

Lähioikeudet, jotka ovat esittäjille, äänitteiden tuottajille sekä yleisradio-organisaatioille myönnettyjä oikeuksia, tunnustetaan ja määritellään sopimuksessa (TRIPS, 14 artikla).

Tietokoneohjelmien tekijöille on myönnettävä vuokrausoikeus. Elokuvateosten tekijöille tämä oikeus myönnetään vain, jos vuokraaminen (a) "johtaa laajamittaiseen kyseisten teosten kopiointiin ja haittaa merkittävästi tekijöille ja niiden oikeudenhaltijoille (kysymyksessä olevassa jäsenmaassa) myönnettyä kopiointioikeutta".

b) Teollisoikeudet

i) Tavaramerkit

Tavaramerkeille myönnettävä suoja koskee sekä tavara- että palvelumerkkejä.

TRIPS-sopimuksessa määritellään merkit, jotka voivat muodostaa tavaramerkin, sekä määritellään tavaramerkistä johtuvat oikeudet (TRIPS, 15 artiklan 1 kohta ja 16 artiklan 1 kohta).

Tavaramerkin rekisteröiminen voidaan säätää riippuvaiseksi käytöstä, mutta ei rekisteröintihakemuksen jättämisestä (15 artiklan 3 kohta). Rekisteröinnin ja sen uudistamisen voimassaolon vähimmäisaika määrätään sopimuksessa (18 artikla). Käyttöä koskevan vaatimuksen osalta TRIPS-sopimuksessa määrätään käyttämättömyyden vähimmäisaika, joka voi johtaa tavaramerkin poistamiseen rekisteristä (19 artikla).

Yleisesti tunnettujen tavaramerkkien suojaa Pariisin liittosopimuksen 6 bis artiklan tarkoittamassa merkityksessä laajennetaan palvelumerkkeihin (16 artiklan 2 kohta) ja samanlaisten tuotteiden piirin ulkopuolelle (16 artiklan 3 kohta).

TRIPS:n jäsenillä on oikeus päättää lisensointia ja luovuttamista koskevista ehdoista. Pakkolisensointi on kuitenkin poissuljettu ja tavaramerkin luovuttaminen voi tapahtua erillään liiketoiminnasta, johon tavaramerkki kuuluu.

ii) Maantieteelliset merkinnät

TRIPS-sopimuksen osan II luvussa 3 annetaan hyvin yksityiskohtaiset määräykset suojasta, joka myönnetään maantieteellisille merkinnöille, joilla tarkoitetaan "merkintöjä, jotka osoittavat tavaran olevan peräisin tietyn jäsenen alueelta tai tietyltä seudulta taikka paikkakunnalta tuolla alueella, ja tavaran tunnettu laatu, maine tai muu luonteenpiirre liittyy olennaisella tavalla sen maantieteelliseen alkuperään" (TRIPS, 22 artiklan 1 kohta).

Yleisesti ottaen tarkoituksena on, että asianosaiset voivat estää:

"a) minkä tahansa tavan merkitä tai esittää tavara, joka osoittaa tai antaa ymmärtää, että kyseessä oleva tavara on peräisin muulta maantieteelliseltä alueelta kuin sen todelliselta lähtöpaikalta tavalla, joka johtaa yleisöä harhaan tavaran maantieteellisen alkuperän osalta,

b) minkä tahansa sellaisen Pariisin yleissopimuksen (1967) 10 bis artiklan tarkoittaman epäreilun kilpailun" (TRIPS, 22 artiklan 2 kohta).

Viinejä ja väkeviä alkoholijuomia koskeville maantieteellisille merkinnöille on myönnettävä laajennettu suoja: keinoja estää sellaisten maantieteellisten merkintöjen käyttö viineille tai väkeville alkoholijuomille, jotka eivät ole kyseessä olevan alkuperämerkinnän osoittamasta paikasta, on voitava käyttää myös "niissä tilanteissa, joissa todellinen tuotteiden alkuperä osoitetaan, tai kun maantieteellistä merkintää käytetään käännöksenä taikka sellaisen ilmaisun yhteydessä kuten 'laatuinen', 'tyyppinen', 'tyylinen', 'jäljitelmä' tai vastaava" (TRIPS, 23 artiklan 1 kohta).

Näitä sääntöjä sovelletaan kuitenkin vasta tulevaisuudessa, sillä

"mikään tässä luvussa ei velvoita jäsentä estämään toisen jäsenen tietyn maantieteellisen merkinnän jatkuvaa ja samanlaista käyttöä, joka osoittaa viinin tai väkevän alkoholijuoman sellaisten kansalaistensa tai maan alueella kotipaikkaa pitävien tavaroiden tai palvelusten osalta, jotka ovat käyttäneet maantieteellistä merkintää katkeamatta samojen tai niihin läheisesti liittyvien tavaroiden tai palvelusten yhteydessä tuon jäsenen alueella joka (a) vähintään kymmenen edeltävää vuotta laskettuna ministerikokouksen päivästä, jolloin monenvälisten kauppaneuvottelujen Uruguayn kierros päättyi, tai (b) vilpittömässä mielessä ennen tuota päivää" (TRIPS, 24 artiklan 4 kohta).

iii) Mallit

TRIPS-sopimus kattaa myös mallit. Suoja on myönnettävä uusille tai omaperäisille teollismalleille (TRIPS, 25 artiklan 1 kohta). Suojan laajuus ja vähimmäissuoja-aika määrätään sopimuksessa (26 artikla).

Erityisesti tekstiilituotteiden osalta suojaa koskevat perusteet eivät saa olla sellaisia, että ne heikentävät kohtuuttomasti suojan saantimahdollisuutta (TRIPS, 25 artiklan 2 kohta).

iv) Patentit

Sopimuksen II osan patentteja koskevassa luvussa 5 on ensiksi patentoitavuutta koskevia määräyksiä (27 artikla). Niiden mukaan mitä tahansa tuotetta tai menetelmää koskevan keksinnön tulee olla patentoitavissa mitään teknologian alaa syrjimättä (sama artikla). Kehitysmaille myönnetään kuitenkin oikeus lykätä tietyllä ajanjaksolla velvoitetta ulottaa patenttisuoja sellaisille teknologian aloille, jotka niiden lainsäädännön mukaan on suljettu patenttisuojan ulkopuolelle sopimuksen yleisenä voimaantulopäivänä (65 artiklan 4 kohta). Sopimuksessa määritellään patentilla myönnetyt oikeudet (28 artikla), ja niiden voimassaolon vähimmäisaika on kaksikymmentä vuotta (33 artikla). 31 artikla sisältää lopuksi määräykset pakkolisensoinnin myöntämisedellytysten rajoituksista.

v) Integroitujen piirien piirimallit (topografiat)

Integroitujen piirien topografioita koskevien määräysten tarkoituksena on korjata Washingtonin sopimuksessa olevia puutteita integroitujen piirien alalla immateriaalioikeudessa. Niissä määrätään sekä myönnettävän oikeuden soveltamisala (36 artikla), että suoja-ajan pituus (28 artikla).

vi) Julkistamattoman teknisen tiedon suoja

TRIPS:n jäsenet ovat velvollisia antamaan julkistamattomalle tiedolle suojan vilpillisen kilpailun yhteydessä (39 artiklan 1 kohta). Henkilöillä, joiden hallussa tieto laillisesti on, on oltava mahdollisuus estää "tiedon ilmaiseminen, hankkiminen tai käyttäminen ilman heidän lupaansa muiden toimesta tavalla, joka on vastoin rehellistä kaupallista käytäntöä." Tämän suojan edellytyksenä on, että tällainen tieto on salaista, tiedolla on kaupallista arvoa, koska se on salaista, ja henkilö, jolla laillisesti on tällainen tieto, on ryhtynyt toimenpiteisiin pitääkseen tiedon salassa (39 artiklan 2 kohta).

vii) Sopimusperusteisiin lisensseihin liittyvän kilpailua rajoittavan käytännön valvonta

Jäsenet ovat yksimielisiä siitä, että määrätyillä kilpailua rajoittavilla teollis- ja tekijänoikeuksiin liittyvillä lisensointikäytännöillä tai -ehdoilla voi olla kielteisiä vaikutuksia kaupankäyntiin ja ne voivat estää teknologian siirtoa ja levitystä (40 artikla). Sen vuoksi jäsenille tunnustetaan TRIPS-sopimuksessa oikeus täsmentää käytäntöä ja ehtoja, jotka voivat merkitä teollis- ja tekijänoikeuksien väärinkäyttöä, ja toteuttaa tarkoituksenmukaisia toimenpiteitä tällaisen käytännön estämiseksi tai valvomiseksi.

4. Menettelyä koskevat erityismääräykset (teollis- ja tekijänoikeuksien täytäntöönpano)

Teollis- ja tekijänoikeuksia koskevan yhtenäisen vähimmäissuojan saavuttamiseksi ei riitä se, että tunnustettavien eri oikeuksien sisältö määritellään. Tämän lisäksi on päätettävä "tehokkaista ja tarkoituksenmukaisista keinoista" niiden täytäntöönpanemiseksi. Tätä tarkoitusta varten on TRIPS-sopimuksen osa III, joka koskee menettelyjä, jotka jäsenmaiden on luotava siten, että ne mahdollistavat tehokkaat toimet tässä sopimuksessa tarkoitettujen teollis- ja tekijänoikeuksien loukkauksia vastaan (41 artiklan 1 kohta). Yhtäältä osassa III luetellaan ne toimenpiteet, joita teollis- ja tekijänoikeuksien haltijoiden on voitava vaatia oikeus-, hallinto- ja tulliviranomaisilta sekä heidän oikeuksiensa loukkaamista että heidän oikeuksiinsa kohdistuvaa loukkausuhkaa vastaan (a), ja toisaalta siinä vaaditaan, että menettelyt, joiden avulla sellaiset toimenpiteet voidaan saavuttaa, täyttävät tietyt vaatimukset (b).

a) Oikeuskeinot

TRIPS-sopimuksessa määrätään toimenpiteistä teollis- ja tekijänoikeuksien loukkauksien lopettamiseksi ja rankaisemiseksi (kieltotuomio, vahingonkorvaukset, tuoteväärennösten takavarikkoon asettaminen tai tuhoaminen, rikosoikeudelliset seuraamukset) sekä toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on ehkäistä teollis- ja tekijänoikeuksien loukkaukset (turvaamistoimenpiteet, tulliviranomaisten valvonnasta päästämisen lykkääminen).

Oikeusviranomaisilla on oltava oikeus määrätä osapuoli lopettamaan hakijan teollis- ja tekijänoikeuksia loukkaava toimi (44 artiklan 1 kohta).

Oikeusviranomaisilla on oltava oikeus tuomita oikeudenloukkaaja maksamaan oikeudenhaltijalle riittävä vahingonkorvaus, jos oikeudenloukkaaja tiesi tai hänellä oli riittävät perusteet tietää, että hän oli ryhtynyt loukkaavaan tekoon (45 artiklan 1 kohta).

Oikeusviranomaisilla on edelleen oltava oikeus määrätä teollis- ja tekijänoikeutta loukkaavat tavarat poistettaviksi korvauksetta markkinoilta tai tuhottaviksi, jollei tuhoaminen ole vastoin olemassa olevia perustuslaillisia säännöksiä (46 artikla).

Rangaistusseuraamuksia, jotka voivat ulottua vankeusrangaistukseen saakka, on sovellettava tapauksiin, joissa on kysymys oikeudenhaltijan oikeutta loukkaavasta kaupallisessa laajuudessa tapahtuvasta harkitusta tavaramerkkiväärennösten kaupasta tai tekijänoikeuspiratismista (61 artikla).

Ehkäiseviä toimenpiteitä on kahdenlaisia.

Ensiksikin oikeusviranomaisilla on oltava oikeus määrätä nopeista ja tehokkaista turvaamistoimenpiteistä, joilla estetään teollis- ja tekijänoikeuden loukkaaminen (50 artiklan 1 kohta). Tarvittaessa toimenpiteistä tulee voida päättää toista osapuolta kuulematta (50 artiklan 2 kohta), tämä voi kuitenkin pyytää myöhemmin asian uudelleenkäsittelyä (50 artiklan 4 kohta).

Lisäksi jäsenvaltioiden on säädettävä menettelymuodoista, joiden mukaisesti oikeudenhaltijalla, jolla on perusteltua syytä epäillä, että tavaramerkkioikeutta loukkaava tuoteväärennös tai tekijänoikeutta loukkaava piraattitavara aiotaan tuoda maahan, on oikeus tehdä kirjallinen hakemus toimivaltaiselle hallinnolliselle tai oikeusviranomaiselle, jotta tulliviranomaiset lykkäisivät sellaisten tavaroiden päästämistä vapaaseen kaupankäyntiin. Jäsenet voivat säätää samanlaisista menettelymuodoista muiden teollis- ja tekijänoikeuksiin kohdistuvien loukkaamisten osalta (51 artikla).

Luonteeltaan väliaikaisia ovat myös edellä mainitut lykkäämistoimenpiteet, jotka koskevat tavaroiden päästämistä vapaaseen kaupankäyntiin. Niiden voimassapitäminen riippuu asian perusteita koskevan menettelyn vireillepanosta (55 artikla).

b) Menettelylliset takeet

Teollis- ja tekijänoikeuksien täytäntöönpanoa koskevien menettelyjen on oltava oikeudenmukaisia ja tasapuolisia (41 artiklan 2 kohta). Menettelyjen oikeudenmukaisuuden ja tasapuolisuuden vaatimus määritellään useammalla tavalla.

Oikeudenhaltijoilla on oltava mahdollisuus turvautua siviilioikeudenkäyntiin teollis- ja tekijänoikeuksien täytäntöönpanemiseksi ja vastaajilla on oltava oikeus saada riittävän ajoissa kirjallinen haaste, jossa tiedot asiasta, mukaan lukien vaatimusten perusteet, on riittävästi yksilöity (42 artikla). Asianosaisille tulee sallia, että riippumaton oikeudenkäyntiavustaja edustaa heitä, eivätkä määräykset pakollisesta henkilökohtaisesta läsnäolosta saa olla liian raskaita. Asianosaisilla tulee olla oikeus näyttää toteen vaatimuksensa ja esittää asiaan vaikuttavat todisteet (42 artikla), ja oltava oikeus vaatia vastapuolta esittämään tämän hallussa olevat todisteet (43 artikla). Päätösten on perustuttava vain sellaiseen näyttöön, josta asianosaisille on annettu mahdollisuus tulla kuulluiksi, ja on suotavaa, että päätökset tehdään kirjallisesti ja että ne perustellaan (41 artiklan 3 kohta).

Asianosaisilla on oltava oikeus saattaa lopullinen hallinnollinen päätös ja tuomioistuimen ensimmäisen asteen antama tuomio tuomioistuimen tutkittavaksi (41 artiklan 4 kohta).

Sellainen teollis- ja tekijänoikeuksien haltija, joka on käyttänyt väärin tai perusteettomasti käytettävänä olevaa menettelyä, on voitava määrätä korvaamaan aiheuttamansa vahinko (48 artiklan 1 kohta).

XI. Yhteinen kauppapolitiikka, GATS ja TRIPS: osapuolten näkökannat

Kuten jo on mainittu, yhtäältä komissio ja toisaalta neuvosto, huomautuksensa esittäneet valtiot ja Euroopan parlamentti ovat täysin eri mieltä GATS- ja TRIPS-sopimusten alaan kuuluvien asioiden sisällyttämisestä yhteiseen kauppapolitiikkaan, joka EY:n perustamissopimuksen 113 artiklan mukaan kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan.

Osapuolten GATS- ja TRIPS-sopimuksia koskevia näkökantoja tarkastellaan peräkkäin.

A. GATS

Pääväitteessään komissio katsoo, että GATS-sopimuksen alaan kuuluvat palvelut kuuluvat yhteisön yhteiseen kauppapolitiikkaan. Tätä kauppapolitiikkaa ei voida rajata tavaroihin. Komission olennaisena ajatuksena on, että jokainen sopimus, jossa pyritään vaikuttamaan suoraan tai välillisesti kaupankäynnin laajuuteen tai rakenteeseen, on kauppapoliittinen sopimus ja se on päätettävä 113 artiklan perusteella.

Mitkä ovat komission pääväittämät?

- Ensiksi, yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan "kauppapolitiikan käsitteen sisältö on sama riippumatta siitä, käytetäänkö käsitettä jäsenvaltion vai yhteisön kansainvälisen toiminnan yhteydessä" (edellä mainittu lausunto 1/75, erityisesti s. 1362, neljäs kohta). Komission mukaan mikään jäsenvaltio ei voi vakavasti väittää, että palvelukauppa ei kuulu kaupan alaan ja että sopimukset, jotka se tekee tällä alalla, eivät kuulu kauppapolitiikkaan.

- Taloustieteilijöiden korostamat yhteydet tai samankaltaisuudet tavaroiden ja palvelujen välillä näiden kahden alan kuuluessa kauppataseeseen.

- Oikeustieteen viimeisimmän käsityksen mukaan palvelukauppaa pidetään lähes yksimielisesti yhteisen kauppapolitiikan osana. Komissio lisää kuitenkin, että "maltillisemman" oppisuunnan edustajat sulkevat kauppapolitiikan ulkopuolelle sellaiset palvelut, jotka jäsenvaltiossa sijaitsevan toimipaikan välityksellä on suoritettu maassa, jossa palvelut tarjotaan. Komission mielestä ei ole mitään syytä tehdä tällä tavoin eroa välittömän rajat ylittävän palvelujen suorittamisen, joka yksin on osa yhteistä kauppapolitiikkaa, ja kaupallisen läsnäolon kautta tapahtuvan palvelujen suorittamisen välillä, joka on osa yhteisön ulkoista sijoittautumispolitiikkaa.

- GATS-sopimuksen päämääränä oleva palvelukaupan vapauttaminen.

- Käytetyt keinot (suosituimmuuskohtelu, avoimuus), jotka ovat perinteisiä kauppapolitiikan keinoja. Sama koskee määräyksiä, jotka koskevat markkinoille pääsyä tai kansallista kohtelua. Erityissidontalistat ovat verrattavissa jäsenten tulliluetteloihin tavarakaupan alalla, vaikka ne pääasiallisesti viittaavat lainsäädännöllisiin kaupan esteisiin.

Lisäksi komissio pyrkii osoittamaan GATS-sopimuksen määräysten vastaavuuden GATT-sopimuksen vastaaviin määräyksiin nähden.

Mahdollisuus ristikkäisiin vastatoimiin osoittaa lisäksi tavaroiden ja palvelujen lomittaisuuden ja tämä lomittaisuus vahvistaa tavaroiden ja palvelujen olevan osa samaa kauppapolitiikkaa.

Myöhempiä neuvotteluja koskevat kohdat (katso edellä X., A,. 6., GATS-sopimuksen dynaaminen luonne) "eivät voi muuttaa parhaillaan tarkasteltavana olevan sopimuksen oikeudellista perustaa". "Kaikki kyseisten määräysten perusteella tehtävät sopimukset tulee myöhemmin arvioida erikseen niiden oikeudellisen perustan määrittelemiseksi."

Se, että yhteisön oikeudessa ei ole yhdenmukaistettu kaikkia GATS-sopimuksen alaan kuuluvien palvelujen alueita ja että niitä edelleen säännellään kansallisten lainsäädäntöjen mukaan, ei komission mielestä aseta kyseenalaiseksi yhteisön toimivaltaa. "GATT-sopimus ja erityisesti sen kansallista kohtelua koskeva määräys ovat vaikuttaneet usean vuoden ajan jäsenvaltioiden kansallisiin lainsäädäntöihin ja säännöksiin (esimerkiksi verolainsäädäntöön) ilman, että GATTin olisi koskaan väitetty osittain kuuluvan jäsenvaltioiden toimivaltaan".

Lopuksi komissio esittää kaksi huomautusta EY:n perustamissopimuksen 59 ja 75 artiklasta.

Eikö EY:n perustamissopimuksen 59 artiklan toinen kohta, jossa neuvostolle annetaan valtuudet ulottaa palveluja koskevassa luvussa tarkoitettu etu koskemaan kolmansien maiden kansalaisuutta olevia ja yhteisön alueelle sijoittautuneita palvelujen tarjoajia, ole esteenä palvelukaupan sisällyttämiselle EY:n perustamissopimuksen 113 artiklaan kuuluvaksi? Komission mukaan vastaus on ei. Kysymyksessä on yhteisön sisäinen määräys eikä yhteisen kauppapolitiikan määräys. "Kyseinen määräys ei voi muodostaa oikeudellista perustaa sellaiselle sopimuspolitiikalle, jonka oletetaan GATS-sopimuksen tavoin kattavan kaikki palvelujen kansainvälisen tarjonnan muodot".

Siltä osin kuin kysymyksessä on myös liikenne, eikö GATS-sopimus kuulu 75 artiklan alaisuuteen, jossa toimielimille myönnetään sisäinen toimivalta (katso 31.3.1971 annettu tuomio asiassa 22/70, "ERTA", komissio v. neuvosto, Kok. 1971, s. 263 yhteisön sisäisen ja ulkoisen toimivallan rinnakkaisuudesta)? Komission vastaus on kielteinen. ERTA:n tapaukseen voidaan vedota silloin, kun tehdään sopimuksia sellaisilla liikennepolitiikan aloilla, jotka eivät ole luonteeltaan kaupallisia. Sitäpaitsi neuvosto on liikenteen alalla toteuttanut erilaisia kauppaa rajoittavia toimenpiteitä, erityisesti 113 artiklaan perustuvia taloudellisia seuraamuksia, jotka sisälsivät myös liikenteen alaan kuuluvien palvelujen kaupan keskeyttämisen.

Kaikki muut menettelyn osapuolet ovat päättäväisesti vastustaneet komission puolustamaa näkökantaa.

Neuvoston mukaan yhteisen kauppapolitiikan käsitteen tulkitseminen komission esittämällä tavalla johtaisi yhteisen kauppapolitiikan muuttumiseksi yhteiseksi politiikaksi talouden ulkosuhteiden alalla. Maailmantaloudessa valuuttakurssiheilahtelut ja palkkakustannusten väliset eroavuudet vaikuttavat kansainväliseen kaupankäyntiin ja kansainvälisen kaupan laajuuteen merkittävämmin kuin esimerkiksi tullitariffien muutokset. "Jos komission väite hyväksyttäisiin, siitä olisi välttämättä vedettävä se johtopäätös, että yhteisöllä on 113 artiklan mukaan yksinomainen toimivalta säännellä jäsenvaltioiden valuuttakursseja tai panna täytäntöön palkkojen vahvistamista koskeva politiikka. Tällainen tulkinta mitätöisi täydellisesti jäsenvaltioiden toimivallan sisällön talouspolitiikan alalla ainakin siltä osin kuin kysymyksessä ovat ulkosuhteet".

Poliittista unionia koskevassa hallitusten välisessä kokouksessa komissio oli ehdottanut tällaista yhteisön toimivallan laajentamista. Yhteisen kauppapolitiikan käsite olisi korvattu talouden ulkosuhteita koskevan yhteisen politiikan käsitteellä, johon olisivat sisältyneet erityisesti taloudelliset ja kaupalliset toimenpiteet palvelujen, pääomien, teollis- ja tekijänoikeuksien, investointien, sijoittautumisen ja kilpailun alalla, eli rajoiltaan laajennettavissa olevilla aloilla. Tämä politiikka olisi kuulunut yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan (komission ehdotuksen Y 17 artiklan 2 kohta). Komissio yksinomaan olisi edustanut yhteisöä suhteissa kolmansiin maihin ja kansainvälisiin järjestöihin sekä kansainvälisissä konferensseissa.

Neuvoston mukaan komissio pyrkii lausuntopyynnössään saamaan hyväksynnän poliittista unionia koskevassa hallitusten välisessä kokouksessa hylätyille ehdotuksille oikeudellisen tulkinnan keinoin. Kyseinen argumentti esiintyy myös Ranskan, Tanskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusten muistioissa.

Neuvosto ei oikeastaan tee eroa niiden argumenttien, joita se esittää palvelujen jättämiseksi kauppapolitiikan ulkopuolelle, ja niiden argumenttien, joita se esittää sisäisen ja ulkoisen toimivallan rinnakkaisuutta koskevan teorian tutkimisen perusteella, välillä, päätyäkseen yhteisön jaettuun toimivaltaan.

Neuvoston mukaan GATS tarkoittaa pääasiallisesti palvelujen tarjoamista palvelujen vastaanottajamaassa kaupallisen läsnäolon kautta. Tämä on seurausta itse palvelujen luonteesta. Kyseisten palvelujen kulutus ja käyttäminen tapahtuu samanaikaisesti niiden tarjoamisen kanssa eikä niitä voi varastoida tai siirtää; tämän vuoksi ne on kulutettava samassa paikassa kuin missä niitä tarjotaan. Kuitenkin kaupallisen läsnäolon säänteleminen merkitsee kolmansien maiden yhtiöiden sijoittautumista koskevien edellytysten ja näihin yhtiöihin sijoittautumisen jälkeen sovellettavan oikeudellisen järjestelmän sääntelemistä.

Neuvoston mukaan kyseistä järjestelmää, joka koskee ensisijaista sijoittautumista, säädellään kansallisella lainsäädännöllä eikä se kuulu yhteisen kauppapolitiikan käsitteen alaan. Samoin ulkomailla tapahtuvan palvelujen kuluttamisen osalta (esimerkkinä Ranskaan tutustuvat intialaiset matkailijat) neuvosto huomauttaa, että matkailun alalla toimivalta kuuluu edelleen jäsenvaltioille ja että ehdotus toimivallan antamisesta yhteisölle tällä alalla hylättiin poliittista unionia koskevassa hallitusten välisessä kokouksessa. "Henkilöiden liikkumisen" osalta neuvosto toteaa, että sellaisten luonnollisten henkilöiden, jotka ovat kolmansien maiden kansalaisia ja kolmannesta maasta olevan palvelujen tarjoajan palveluksessa, pääsy yhteisön valtioiden alueelle ja siellä oleskelu kuuluvat kansallisten lainsäädäntöjen alaisuuteen ja yksinomaan jäsenvaltioiden toimivaltaan. Mitä tulee rajat ylittäviin palvelusuorituksiin, neuvosto korostaa, että jäsenvaltioiden toimivaltaa säännellä tätä "kansainvälistä palvelukauppaa" ei ole milloinkaan kiistetty. "Jäsenvaltio voi ottaa käyttöön 'valkokangaskiintiöt', joiden tarkoituksena on velvoittaa elokuvateatterit varaamaan näytännöistään vähimmäisosan yhteisössä tuotettujen elokuvien esittämiselle ja siten rajoittaa yhteisön ulkopuolelta tulevien elokuvien levitysmahdollisuutta". Kaiken kaikkiaan kansainvälinen palvelukauppa kuuluu neuvoston mukaan 113 artiklan alaisuuteen vain siltä osin kuin kysymyksessä olevat palvelut liittyvät suoraan tavaroiden toimittamiseen (esimerkiksi koneen asennus).

Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus esittää yksityiskohtaisempia väitteitä Yhteisen kauppapolitiikan käsitteen laajuudesta.

Se esittää ensiksi, että palvelujen osalta perustamissopimuksen sijoittautumista ja palveluja koskevat luvut koskevat vain jäsenvaltioiden kansalaisia. Vain jäsenvaltion kansalaisella on lupa perustaa pääasiallinen toimipaikka johonkin jäsenvaltioon. Vain sellainen jäsenvaltion kansalainen, joka on sijoittautunut jäsenvaltioon, voi perustaa toimipaikan toissijaisen sijoittautumisen keinoin johonkin muuhun jäsenvaltioon. Lisäksi vain jäsenvaltioiden kansalaiset voivat käyttää hyväkseen palvelujen tarjoamisen vapautta, vaikkakin 59 artiklan toisessa kohdassa määrätään mahdollisuudesta ulottaa palvelujen tarjoamisen vapaus koskemaan jäsenvaltioon sijoittautuneita kolmansien maiden kansalaisia.

Seuraavaksi Yhdistynyt kuningaskunta väittää, että 113 artiklan sanatarkka tulkinta, jonka mukaan tämä määräys rajoittuu tavarakauppaan, on täysin yhdenmukainen perustamissopimuksen järjestelmän kanssa. Itse asiassa "jos valtiot voisivat säilyttää erilaisen kauppapolitiikkansa, toisin sanoen soveltaa kolmansista maista tuleviin tuontitavaroihin erilaisia sääntöjä tariffien ja kiintiöiden alalla, tämä johtaisi kaupankäynnin vääristymiseen". Sitä vastoin tätä vaaraa ei ole olemassa palvelujen osalta. Ei ole "vaaraa siitä, että palvelujen tarjoajat tai henkilöt, joiden tarkoituksena on sijoittautua sellaiseen jäsenvaltioon, joka asettaa rajoituksia kolmansien maiden kansalaisille, toteuttaisivat sen sellaisen jäsenvaltion välityksellä, jonka säännöt ovat sallivampia. Jos jäsenvaltio sallii kolmannen maan kansalaisen harjoittaa palvelutoimintaa alueellaan, kyseinen kansalainen ei saa sen avulla oikeutta harjoittaa palvelutoimintaa muussa jäsenvaltiossa, koska hän ei ole jäsenvaltion kansalainen". "Siten ei ole mitään järkevää syytä - - vaatia yksinomaista yhteistä kauppapolitiikkaa palvelualalla, kun sen sijaan on olemassa pakottava syy, joka edellyttää yksinomaista yhteistä kauppapolitiikkaa tavaroiden alalla".

Vaikka puhutaan "palvelukaupasta", sen asettamat ongelmat eroavat huomattavasti tuotteiden aiheuttamista ongelmista. Palvelujen osalta olennaiset kysymykset ovat ulkomaisten yhtiöiden sijoittautuminen, niiden suorat investoinnit, palvelujen tarjoamiselle välttämätön henkilökunnan vapaa liikkuvuus sekä palveluammatteihin pääsyä koskeva sääntely.

Yhdistynyt kuningaskunta muistuttaa vielä, että GATS-sopimuksen alaan kuuluvat myös liikennepalvelut ja että sen liitteet kattavat lentoliikenteen sekä vesiliikennettä koskevat neuvottelut. Se viittaa EY:n perustamissopimuksen 61 artiklan 1 kohtaan ja 74 artiklaan sekä oikeuskäytäntöön (edellä mainittu tuomio asiassa ERTA ja 26.4.1977 annettu lausunto 1/76, Kok. 1977, s. 741, sopimusehdotuksesta, joka koskee sisävesialusten liikenteestä poistamista koskevan Euroopan rahaston perustamista (Fonds européen d'immobilisation de la navigation intérieure) tehden johtopäätöksen, että "osasto 'liikenne' ja vain tämä osasto on se, joka perustamissopimuksessa muodostaa perustan kolmansien maiden kanssa tehtäville sopimuksille liikennepalvelujen tarjoamisen alalla".

Tässä yhteydessä Yhdistynyt kuningaskunta viittaa vielä neuvoston käytäntöön. Silloin kun neuvosto on toteuttanut ulkoisia toimenpiteitä, joiden olennaisena tarkoituksena on säännellä liikennettä, neuvosto on tehnyt sen osaston "liikenne" perusteella. Yhdistynyt kuningaskunta mainitsee aiheeseen liittyen: jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisiä suhteita lentoliikenteen alalla ja lentoliikenteen alaan liittyvää toimintaa kansainvälisissä järjestöissä koskevasta neuvottelumenettelystä 20 päivänä joulukuuta 1979 tehty neuvoston päätös 80/50/ETY (EYVL 1980, L 18, s. 24); linja-autoilla tapahtuvaa satunnaista kansainvälistä matkustajaliikennettä koskevasta sopimuksesta (ASOR) 12 päivänä heinäkuuta 1982 tehty neuvoston päätös 82/505/ETY (EYVL L 230, s. 38), Euroopan talousyhteisön ja Itävallan, Espanjan, Suomen, Norjan, Portugalin, Ruotsin, Sveitsin sekä Turkin välillä tehty sopimus; palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta jäsenvaltioiden väliseen meriliikenteeseen sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliseen meriliikenteeseen 22 päivänä joulukuuta 1986 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4055/86 (EYVL L 378, s. 1); Euroopan talousyhteisön, Norjan kuningaskunnan ja Ruotsin kuningaskunnan välisen sopimuksen tekemisestä siviili-ilmailun alalla 22 päivänä kesäkuuta 1992 tehty neuvoston päätös 92/384/ETY (EYVL L 200, s. 20); Euroopan talousyhteisön ja Itävallan tasavallan välisen tavaroiden rautatie- ja maantiekuljetuksia koskevan sopimuksen tekemisestä 27 päivänä marraskuuta 1992 tehty neuvoston päätös 92/577/ETY (EYVL 373, s. 4); Euroopan talousyhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen tavaroiden rautatie- ja maantiekuljetuksia koskevan sopimuksen tekemisestä 30 päivänä marraskuuta 1992 tehty neuvoston päätös 92/578/ETY (EYVL L 373, s. 26). Kahden viimeisen päätöksen osalta Yhdistynyt kuningaskunta korostaa, että komissio oli ehdottanut oikeudelliseksi perustaksi ETY:n perustamissopimuksen 113 artiklaa, mutta että neuvosto oli tehnyt päätöksen ETY:n perustamissopimuksen 75 artiklan perusteella.

Ranskan hallitus kiinnittää ensin huomiota WTO-sopimuksen varsin laajaan soveltamisalaan:

"se voi ulottua koskemaan kaikkia taloudellisia kaupan kehittämiseen liittyviä seikkoja. Soveltamisala voi siten kattaa kaikki yhteisön politiikat. Tämä ei tietenkään tarkoita sitä, että silloin kun yhteisön politiikkoja WTO:n yhteydessä projisoidaan ulospäin, niiden olisi täydellisesti sulauduttava yhteiseen kauppapolitiikkaan sen näennäisen syyn vuoksi, että niillä on kaupallinen vaikutus. Tällainen sulautuminen aiheuttaisi vakavia yhtenäisyysongelmia esimerkiksi ympäristön alalla: samat toimenpiteet kuuluisivat, jos niitä tarkasteltaisiin yhteisön sisäisellä tasolla tai muissa kansainvälissä yhteyksissä, osana ympäristöpolitiikkaa jaetun toimivallan piiriin, kun taas WTO:n yhteydessä ne kuuluisivat yhteiseen kauppapolitiikkaan ja siten yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan".

Komission palvelujen alalla puolustamaa kantaa vastaan Ranskan hallitus vetoaa sen jälkeen muutamiin jo edellä viitattuihin väitteisiin kuten niihin, jotka koskevat hallitusten välisen kokouksen poliittista unionia koskevia neuvotteluja, tulliliiton ja yhteisen kauppapolitiikan välistä yhteyttä liikenteen vinoutumisen vaara huomioon ottaen ja lisäksi väitteeseen siitä, että GATS kattaa vielä muita palvelujen tuottamisen muotoja kuin rajat ylittävät palvelusuoritukset. Mitä tulee kauppapolitiikan klassisten keinojen käyttämiseen (kuten suosituimmuuskohtelu tai kansallisen kohtelun periaate), jotka komissio asettaa etusijalle, Ranskan hallitus tyytyy toteamaan, että jäsenvaltioiden välillä kyseisiin keinoihin on turvauduttu kauppasuhteiden ulkopuolella, ja mainitsee tässä yhteydessä pakolaisten asemaa koskevan yleissopimuksen. Neuvoston tavoin Ranska päätyy lopuksi toteamaan, että ainoastaan suoraan tavaran toimittamiseen liittyvät palvelut kuuluvat yhteiseen kauppapolitiikkaan.

GATS-sopimuksen kattamia neljää palvelujen tarjoamisen muotoa tarkasteltuaan Espanjan hallitus tuli siihen tulokseen, että kolme viimeistä (palvelujen kuluttaminen ulkomailla, kaupallinen läsnäolo ja henkilöiden liikkuvuus) kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan: EY:n perustamissopimuksen 48, 52 ja 59 artikla säätelevät työntekijöiden vapaata liikkuvuutta, sijoittautumisoikeutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta vain yhteisön muiden jäsenvaltioiden kansalaisten osalta.

Portugalin hallitus korostaa yleisesti, että komission ja jäsenvaltioiden välisen vastakkainasettelun ydin ei ole käytettäviä keinoja ja WTO-sopimuksen tarkoitusta koskeva kysymys, vaan ennemminkin WTO-sopimuksen säätelemien alojen luonne. Kansantalouksien nykyisessä kansainvälistymisvaiheessa kaikki taloudellisissa suhteissa sovelletut kahdenvälisiä tai monenvälisiä aloja koskevat sisäiset tai ulkoiset keinot voivat vaikuttaa suoraan tai välillisesti kaupankäynnin laajuuteen ja rakenteeseen. Tämän vuoksi kyseinen kriteeri ei itsessään voi muodostaa perustaa yhteisöjen yksinomaisen toimivallan rajoittamiselle yhteisessä kauppapolitiikassa - - . Tällainen tulkinta aiheuttaisi kauppaan liittyviä veroja, kansallista valuuttaa ja välittömiä ja välillisiä palkkamenoja koskevien asioiden siirtymisen kohti yhteisön yksinomaisen toimivallan alaa".

Erityisesti palvelujen osalta Portugalin hallitus korostaa, että vaikka rajat ylittävät palvelujen tarjoamiset kuuluvat kiistattomasti 113 artiklan soveltamisalaan, tilanne ei ole sama muiden palvelujen tarjoamismuotojen kuten palvelujen kuluttamisen ulkomailla ja henkilöiden liikkuvuuden osalta: itse asiassa matkailua koskeva sääntely, kolmansien maiden kansalaisten maahantulo ja oleskelu samoin kuin yhteisön ulkopuolelta tulevien työntekijöiden asema kuuluvat valtioiden omaan toimivaltaan. Mitä tulee kaupalliseen läsnäoloon, Portugalin hallitus huomauttaa, että EY:n perustamissopimuksen 52 artiklassa ei yhteisölle myönnetä omaa toimivaltaa kolmansien maiden kansalaisten sijoittautumisen alalla.

Helleenien tasavalta katsoo, että GATS-sopimuksen tekeminen edellyttää välttämättä yhteisön ja valtioiden yhteistä menettelyä sopimuksen luoman institutionaalisen rakenteen dynaamisen ja kehittyvän luonteen vuoksi. Jäsenvaltioiden osallisuus on perusteltua niiden oman toimivallan perusteella, joka on "rinnakkainen yhteisön toimivallan kanssa, menee yhteisön toimivallan edelle tai on yksinomaista toimivaltaa". Helleenien tasavalta ei tuo esiin muita seikkoja.

Alankomaiden hallitus nostaa esiin sen seikan, että rajat ylittävien palvelujen tarjoamisella ei ole olennaista merkitystä GATS:ssa ja että todellisuudessa GATS:ssa on kysymys kolmansien maiden kansalaisuutta olevien palvelujen tarjoajien sijoittautumisesta ja heidän toimintansa harjoittamisesta jäsenvaltioissa. Esimerkkinä tapauksesta, jossa jäsenvaltioilla on yksinomainen toimivalta, Alankomaiden hallitus mainitsee luonnollisten henkilöiden (kolmansien maiden kansalaisten) siirtymisen jäsenvaltion alueelle.

Se korostaa vielä, että kauppapolitiikka ja liikennepolitiikka on pidetty nimenomaisesti erillisinä alueina ja että 113 artikla ei muodosta perustaa toiminnalle ulkosuhteille liikenteen alalla.

Mitä tulee rahoituspalvelujen kauppaan, Alankomaiden hallitus kiinnittää yhteisöjen tuomioistuimen huomion määrättyihin yhteisön toimenpiteisiin, nimittäin neuvoston toiseen pankkialaa koskevaan direktiiviin, jonka eräs osasto on omistettu suhteille kolmansien maiden kanssa(), neuvoston ensimmäiseen vahinkovakuutusalaa koskevaan direktiiviin, jossa säädetään yhteisön mahdollisuudesta tehdä sopimuksia kolmansien maiden kanssa() ja neuvoston päätökseen, jossa annetaan lupa sopimuksen tekemiseen Sveitsin kanssa vakuutusalalla(). Kaksi ensimmäistä säädöstä perustuvat 57 artiklan 2 kohtaan ja kolmas sekä 57 artiklan 2 kohtaan että 235 artiklaan. Kysymys ei siis ole ollut 113 artiklasta.

Myös Saksan hallitus yhtyy neuvoston esittämiin huomautuksiin. Se korostaa, että GATS-sopimuksella säädellään liikennepalveluja, alaa, jota yhteisötasolla koskevat EY:n perustamissopimuksen 74 artikla ja sitä seuraavat artiklat. Saksan hallituksen mukaan "EY:n perustamissopimuksen 113 artikla ei ole riittävä perustelemaan Euroopan unionin toimivaltaa, koska GATS:n kattama laaja ala ulottuu selvästi laajemmalle kuin palveluihin, jotka liittyvät tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen". Lisäksi se huomauttaa, että tietyillä aloilla - kuten esimerkiksi opetus ja kulttuuri - yhteisöllä on vain hyvin rajoitettu toimivalta, koska varsinainen kulttuuripolitiikka pysyy jäsenvaltioiden asiana kuten EY:n perustamissopimuksen 128 artiklasta ilmenee. Yhteisöllä ei myöskään muilla aloilla ole ylipäätään mitään toimivaltaa. Saksan hallitus mainitsee tässä yhteydessä sellaiset seikat kuin kolmansien maiden työntekijöiden oikeus tulla maahan, oleskella ja tehdä työtä palvelujen tarjoamiseen liittyen sekä kolmansien maiden yritysten asema.

Tanskan hallitus katsoo omalta osaltaan yleisesti, että perustamissopimuksen 113 artikla ei koske ulkomaista talouspolitiikkaa ja se viittaa tässä yhteydessä neuvoston ja muiden hallitusten tavoin hallitusten välisen kokouksen poliittista unionia koskeviin neuvotteluihin. Erityisesti GATS-sopimuksen suhteen Tanskan hallitus on sitä mieltä, että 113 artiklaa ei tule käyttää perusteena palveluja koskevan sopimuksen tekemiseen etenkään liikenteen alalla. Sen mukaan on välttämätöntä turvautua perustamissopimuksen muihin määräyksiin (sijoittautumista koskevaan lukuun tai perustamissopimuksen liikennettä koskevaan neljänteen osastoon).

Euroopan parlamentti katsoo, että komissio pyrkii erottamaan kaikki kansainväliset taloudelliset suhteet yhteisestä kauppapolitiikasta ja näin ollen asettamaan perustamissopimuksen 113 artiklan soveltamisalaan kuuluviksi seikat, jotka kuuluvat palvelujen vapaaseen liikkuvuuteen, liikenteeseen, verotukseen, lainsäädäntöjen lähentämiseen jne. Euroopan parlamentin mukaan komission esittämät väitteet, joissa vedotaan taloudellisiin olettamuksiin, ovat kiistanalaisia. Kysymyksessä ei ole talousnäkymien tutkiminen tai talousteorioiden pohdiskelu, vaan kysymyksen käsitteleminen sen nykyisessä oikeudellisessa yhteydessä.

Euroopan parlamentti lisää tosin, että suvereenin valtiollisen rakenteen näkökulmasta tarkasteltuna kaupankäynnin käsite ei koske ainoastaan lopputuotteita vaan kaikkia niitä edeltäviä ja niiden jälkeen tulevia vaiheita, jotka ulottuvat ideasta aina kuluttajalle tapahtuvaan myyntiin saakka. Niin mielenkiintoinen kuin tämä lähtökohta onkin, sen on kuitenkin väistyttävä niiden kysymysten tieltä, jotka koskevat laillisuutta sellaisena kuin se tällä hetkellä käsitetään yhteisön piirissä.

Yhteisen kauppapolitiikan käsitteen laaja tulkinta vahingoittaisi Euroopan parlamentin oikeuksia, mikä olisi yhteensoveltumatonta parlamentaarista osallistumista koskevan perustuslaillisen periaatteen kanssa, kuten on esitetty "titaanioksidi"-tuomiossa (asia C-300/89, komissio v. neuvosto, tuomio 11.6.1991, Kok. 1991, s. I-2867).

Euroopan parlamentti väittää, että yhteisöjen tuomioistuin ei ole 4.10.1979 antamassaan lausunnossa 1/78 ("kumi") eikä muissa sitä ennen käsitellyissä tapauksissa soveltanut perustamissopimuksen 113 artiklaa muualla kuin tavaroiden alalla.

Euroopan parlamentti korostaa, että EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan 3 kohdan toinen alakohta - sellaisena kuin se on muutettuna Maastrichtissa