ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Apteekkialan ammatillisen järjestön määräämät toimenpiteet

(ETY:n perustamissopimuksen 30 artikla)

2. Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Käsite - Sellaisista kansallisista säännöksistä johtuvat esteet, joilla säännellään myyntijärjestelyjä ketään syrjimättä - Perustamissopimuksen 30 artiklaa ei voida soveltaa - Kielto mainostaa lääkkeenomaisia tuotteita apteekin ulkopuolella

(ETY:n perustamissopimuksen 30 artikla)

Tiivistelmä

$$1. Apteekkialan ammatillisen järjestön toimet ovat perustamissopimuksen 30 artiklassa tarkoitettuja "toimenpiteitä", jos ne voivat vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, siltä osin kun kansallisen lainsäädännön mukaan

- kyseinen järjestö on julkisoikeudellinen elin, joka on valtion valvonnan alainen oikeushenkilö ja jonka jäsenyys on pakollinen kaikille sen alueen apteekkareille;

- järjestö vahvistaa apteekkareihin sovellettavat eettiset säännöt ja valvoo, että sen jäsenet noudattavat ammatillisia velvollisuuksiaan;

- järjestön alaiset kurinpitolautakunnat, joiden jäsenet nimitetään sen ehdotuksesta, voivat määrätä eettisiä sääntöjä rikkoneille apteekkareille kurinpidollisia seuraamuksia, kuten sakkoja, jäsenyysoikeuden menettämisen järjestön elimissä tai äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden menettämisen näitä elimiä valittaessa.

2. Tiettyjä myyntijärjestelyjä rajoittavien tai ne kieltävien kansallisten oikeussääntöjen soveltaminen muista jäsenvaltioista tuotuihin tuotteisiin ei tosiasiallisesti tai mahdollisesti rajoita jäsenvaltioiden välistä kauppaa suoraan tai välillisesti, eikä näin ollen ole perustamissopimuksen 30 artiklassa tarkoitettu tuonnin määrällistä rajoitusta vastaava toimenpide, jos oikeussääntöjä sovelletaan kaikkiin jäsenvaltion alueella toimiviin toimijoihin ja jos niillä on oikeudellisesti ja tosiasiallisesti sama vaikutus sekä kotimaisten tuotteiden että muista jäsenvaltioista maahantuotujen tuotteiden markkinointiin. Jos nämä edellytykset täyttyvät, tällaisten oikeussääntöjen soveltaminen sellaisten toisesta jäsenvaltiosta tulevien tuotteiden myyntiin, jotka ovat tämän valtion oikeussääntöjen mukaisia, ei ole omiaan estämään näiden tuotteiden markkinoille pääsyä tai rajoittamaan sitä enempää kuin kotimaisten tuotteiden markkinoille pääsyä. Tällaiset oikeussäännöt eivät näin ollen kuulu perustamissopimuksen 30 artiklan soveltamisalaan.

Tästä seuraa, että ETY:n perustamissopimuksen 30 artiklaa on tulkittava siten, ettei sitä sovelleta jäsenvaltion apteekkariliiton asettamaan eettiseen sääntöön, jolla kielletään kaikkia sen alueen apteekkareita mainostamasta apteekin ulkopuolella sellaisia apteekissa tavanomaisesti myytäviä tuotteita, joita heillä on oikeus myydä, siltä osin kuin tämä säännöstö, jota sovelletaan tuotteiden alkuperästä riippumatta, ei vaikuta muista jäsenvaltioista tulevien tuotteiden markkinointiin eri tavoin kuin kotimaisten tuotteiden markkinointiin.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Palvelujen tarjoamisen vapaus - Syrjintäkiellon periaate - Kansallisen säännöksen, jolla edellytetään oikeudessa esiintyvien ulkomaalaisten asettavan vakuuden oikeudenkäyntikulujen maksamisesta, soveltaminen toisen jäsenvaltion kansalaiseen, joka käyttää palvelujen tarjoamisen vapautta - Ei voida hyväksyä

(ETY:n perustamissopimuksen 59 ja 60 artikla)

2. Yhteisön oikeus - Periaatteet - Yhdenvertainen kohtelu - Syrjintä kansalaisuuden perusteella - Vastavuoroisuussopimuksen olemassaolon asettaminen edellytykseksi kansallisen kohtelun myöntämiselle toisen jäsenvaltion kansalaiselle - Ei voida hyväksyä

3. Yhteisön oikeus - Tehokkuus suhteessa valtionsisäiseen oikeuteen - Eri alojen erottelua ei voida hyväksyä - Palvelujen tarjoamisen vapauteen liittyvien sääntöjen soveltaminen perintöoikeutta koskevassa asiassa ammatinharjoittajaan, joka on toisen jäsenvaltion kansalainen

Tiivistelmä

$$1. Perustamissopimuksen 59 artiklassa määrättyä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta sovelletaan aina silloin, kun ammatinharjoittaja tarjoaa palvelujaan, joista tavallisesti maksetaan korvaus, muun jäsenvaltion alueella kuin sen, johon hän on sijoittautunut, riippumatta kyseisten palvelujen vastaanottajien sijoittautumispaikasta.

Perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklassa kiellettyä kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää on se, että jäsenvaltio edellyttää toisen jäsenvaltion kansalaisen, joka on testamentin toimeenpanijana nostanut kanteen jossain ensin mainitun valtion tuomioistuimessa, asettavan vakuuden oikeudenkäyntikulujen maksamisesta ainoastaan sillä perusteella että hän on ulkomaalainen.

2. Yhteisön oikeudessa annetun yhdenvertaista kohtelua koskevan oikeuden edellytyksenä ei voi olla jäsenvaltioiden välisten vastavuoroisuusperiaatteeseen perustuvien kansainvälisten yleissopimusten olemassaolo.

3. Yhteisön oikeuden tehokkuus ei voi vaihdella aina sen mukaan, mistä kansallisen oikeuden alasta, jolla yhteisön oikeus tuottaa vaikutuksia, kulloinkin on kyse. Se, että kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä oleva asia kuuluu jäämistöoikeuden soveltamisalaan, ei voi estää yhteisön oikeudessa vahvistetun palvelujen tarjoamisen vapautta koskevan oikeuden soveltamista siihen ammatinharjoittajaan, jolle kyseinen toimeksianto on annettu.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sosiaalipolitiikka - Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät - Mahdollisuudet työhön ja työolot - Tasa-arvoinen kohtelu - Direktiivi 76/207/ETY - 5 artikla - Välitön oikeusvaikutus - Naisten yötyökieltoa ei voida hyväksyä, kun miehille ei ole asetettu samanlaista kieltoa - Kansallisen tuomioistuimen velvollisuudet silloin kun kolmansia valtioita kohtaan on ETY:n perustamissopimusta aiemmista sopimuksista johtuvia velvollisuuksia, jotka ovat ristiriidassa 5 artiklasta johtuvien velvollisuuksien kanssa - Perustamissopimuksen 234 artiklan etusijasäännön soveltaminen

(ETY:n perustamissopimuksen 234 artiklan ensimmäinen kohta; neuvoston direktiivin 76/207/ETY 5 artikla)

Tiivistelmä

$$Kansallinen tuomioistuin on velvollinen varmistamaan miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY 5 artiklan täydellisen noudattamisen niin, ettei se sovella tämän säännöksen kanssa ristiriidassa olevia kansallisia säädöksiä, ellei sellaisen säännöksen soveltaminen ole tarpeen sen varmistamiseksi, että kyseinen jäsenvaltio täyttää sille kuuluvat velvollisuudet, jotka johtuvat kolmansien valtioiden kanssa ennen ETY:n perustamissopimuksen voimaantuloa tehdyistä sopimuksista.

Vaikka miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu on yhteisön oikeusjärjestyksessä tunnustettu perusoikeus, sen toteuttaminen on yhteisönkin tasolla edennyt asteittain ja edellyttänyt neuvostolta direktiivien antamista. Direktiiveillä on myönnetty tilapäisiä poikkeuksia tasa-arvoisen kohtelun periaatteesta. Näin ollen vetoaminen tasa-arvoisen kohtelun periaatteeseen ei ole riittävä peruste sellaisten jäsenvaltiolle aiemman kansainvälisen sopimuksen mukaan kuuluvien asiaa koskevien velvollisuuksien noudattamatta jättämiselle, joiden noudattaminen turvataan perustamissopimuksen 234 artiklan ensimmäisessä kohdassa.

Ennakkoratkaisumenettelyn yhteydessä ei ole yhteisöjen tuomioistuimen vaan kansallisen tuomioistuimen asiana selvittää, mitkä ovat kyseiselle jäsenvaltiolle aiemmalla kansainvälisellä sopimuksella asetetut velvollisuudet, ja rajata ne sen määrittämiseksi, miltä osin kyseiset velvollisuudet estävät direktiivin 5 artiklan soveltamisen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Yhteisön säännöstö - Asiallinen ulottuvuus - Soveltamisalaan kuuluvat ja siitä pois suljetut etuudet - Erotteluperusteet - Etuudet, joita työnantaja maksaa työntekijälle jatkamalla palkanmaksua sairaustapauksessa - Soveltamisalaan kuuluminen - Työnantajan vastaamisella etuuksien rahoituksesta ei vaikutusta

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 4 artiklan 1 kohta)

2. Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Sairausvakuutus - Muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa oleskeleva työntekijä - Työkyvyttömyys - Oleskelupaikan laitoksen toteamus - Pakollinen tunnustaminen - Rajoitukset - Työntekijän tutkiminen toimivaltaisen laitoksen valitsemalla lääkärillä

(Neuvoston asetuksen N:o 574/72 18 artiklan 1-5 kohta)

Tiivistelmä

1. Asetuksen N:o 1408/71 soveltamisalaan kuuluvien ja kuulumattomien etuuksien erottaminen toisistaan perustuu ennen kaikkea kunkin etuuden oleellisiin tekijöihin, etenkin etuuden tarkoitukseen ja myöntämisedellytyksiin, eikä siihen, luokitellaanko etuus kansallisessa lainsäädännössä sosiaaliturvaetuudeksi.

Sellaiset etuudet, joita työnantaja antaa työntekijälle jatkamalla palkanmaksua sairaustapauksessa ja joiden maksaminen enintään kuuden viikon ajan keskeyttää kansallisessa sosiaaliturvalaissa säädettyjen päivittäisten avustusten maksamisen, ovat asetuksen N:o 1408/71 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja sairausetuuksia. Se, että kyseisten etuuksien rahoituksesta vastaa työnantaja, ei estä etuuksia kuulumasta asetuksen soveltamisalaan, sillä etuuden luokittelu kyseisen asetuksen soveltamisalaan kuuluvaksi sosiaaliturvaetuudeksi ei riipu etuuden rahoitustavasta.

2. Asetuksen N:o 574/72 18 artiklan 1-4 kohtaa on tulkittava siten, että toimivaltaista laitosta, silloinkin kun se on työnantaja eikä sosiaaliturvalaitos, sitovat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti asuin- tai oleskelupaikan laitoksen lääketieteelliset toteamukset työkyvyttömyyden ilmenemisen ja keston suhteen silloin kun laitos ei ole tutkituttanut asianomaista henkilöä itse valitsemallaan lääkärillä, mihin sille annetaan mahdollisuus saman artiklan 5 kohdassa.

Sellaisilla käytännön hankaluuksilla, joihin on vedonnut työnantaja, jolla ei ollut mahdollisuutta käyttää tehokkaasti asetuksen N:o 574/72 18 artiklan 5 kohdassa säädettyä mahdollisuutta, ei voida kyseenalaistaa asetuksen säännöksen sellaista tulkintaa, joka perustuu säännöksen sanamuotoon ja tarkoitukseen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi - Tuontitullittomuus - Tieteelliset kojeet ja laitteet - Komission päätös - Harkintavalta, joka edellyttää tullittomuuden hakijoille annettavia menettelyllisiä takeita - Yhteisöjen tuomioistuimen suorittama valvonta - Menettelyllisten takeiden noudattamatta jättäminen - Lainvastaisuus

(Neuvoston asetus (ETY) N:o 1798/75; komission asetuksen (ETY) N:o 2784/79 7 artikla; komission päätös 83/348/ETY)

Tiivistelmä

Päätökseen, joka komission on tehtävä opetus-, tieteellis- tai kulttuuriluonteisten tavaroiden tuonnista yhteisen tullitariffin tulleista vapautettuna annetun asetuksen (ETY) N:o 1798/75 soveltamissäännösten vahvistamisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 2784/79 7 artiklassa säädetyn menettelyn päätteeksi, liittyy monimutkaisia teknisiä arviointeja. Voidakseen suorittaa tehtävänsä komissiolla on oltava harkintavalta, joka itsessään tekee perustavan tärkeäksi niiden takeiden noudattamisen, joita yhteisön oikeusjärjestyksessä edellytetään hallinnollisten menettelyjen yhteydessä annettavan. Näihin takeisiin kuuluvat erityisesti toimivaltaisen toimielimen velvoite tutkia huolellisesti ja puolueettomasti kaikki käsiteltävänä olevan tapauksen kannalta merkitykselliset seikat sekä sen, jota asia koskee, oikeus tulla kuulluksi ja oikeus siihen, että päätöksessä esitetään riittävät perustelut. Ainoastaan tällä tavoin yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia, ovatko harkintavallan käytön tosiasialliset ja oikeudelliset edellytykset täyttyneet.

Koska päätöstä 83/348/ETY tehtäessä ei ole noudatettu näitä periaatteita, jotka kyseisessä tapauksessa olisivat edellyttäneet, että asiantuntijaryhmä, jonka lausuntoa komissio noudatti, olisi ollut kokoonpanoltaan asianmukainen, että tullittomuutta hakenut elin olisi voinut

esittää mielipiteensä asiaan liittyvien tosiseikkojen merkityksestä ja tarvittaessa komission käyttämistä asiakirjoista ja ettei päätöksen, joka lopulta tehtiin, perusteluissa olisi tyydytty ainoastaan toistamaan erään aiemman päätöksen perusteluja, kyseinen päätös on julistettava pätemättömäksi.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Teollisoikeudet ja kaupalliset oikeudet - Tavaramerkkioikeus - Eri jäsenvaltioissa samanlaisilla tai sekoitettavissa olevilla tavaramerkeillä suojatut samankaltaiset tuotteet, jotka kuuluvat kahdelle täysin erilliselle yritykselle - Yhdessä jäsenvaltiossa suojatun tavaramerkin haltijan esittämä kielto tuoda maahan tuotetta, jota toinen yritys pitää kaupan hänen tavaramerkkiään käyttäen - Hyväksyttävyys - Kahden tavaramerkin yhteinen alkuperä ennen pakkolunastustoimenpidettä, josta seurasi, että tavaramerkkiä saa käyttää kaksi erillistä haltijaa - Ei vaikutusta

(ETY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artikla)

Tiivistelmä

Perustamissopimuksen 30 ja 36 artikla ei estä sitä, että kansallisessa lainsäädännössä sallitaan, että yritys, joka on tavaramerkin haltija yhdessä jäsenvaltiossa, kieltää yritystä, joka on siitä oikeudellisesti ja taloudellisesti riippumaton ja jolle se ei ole antanut suostumustaan, tuomasta samanlaisella tavaramerkillä tai suojattuun tavaramerkkiin sekoitettavissa olevalla tavaramerkillä toisessa jäsenvaltiossa laillisesti varustettuja samankaltaisia tuotteita viimeksi mainitusta jäsenvaltiosta. Tämä koskee myös tapauksia, joissa tuotujen riidanalaisten tuotteiden tavaramerkki alun perin kuului tuonnin kieltävän yrityksen tytäryhtiölle, jonka kolmas yritys on saanut haltuunsa tämän tytäryhtiön pakkolunastuksen jälkeen.

Pakkolunastuksesta lähtien ja tavaramerkkien yhteisestä alkuperästä huolimatta kumpikin tavaramerkki on omalla alueellaan itsenäisesti täyttänyt tehtävänsä sen takaamiseksi, että tavaramerkillä

varustettujen tuotteiden alkuperä on sama.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Julkisten hankintojen osan varaaminen valtion alueen tiettyyn osaan sijoittautuneille yrityksille - Hylättävyys - Toimenpide, joka hyödyttää ainoastaan osaa kansallisesta tuotannosta - Ei vaikutusta

(ETY:n perustamissopimuksen 30 artikla)

2. Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Toimenpide, jota voidaan pitää perustamissopimuksen 92 artiklan mukaisena tukena - Ei estä vaikutukseltaan vastaavia toimenpiteitä koskevan kiellon soveltamista

(ETY:n perustamissopimuksen 30 ja 92 artikla)

Tiivistelmä

1. Perustamissopimuksen 30 artiklaa on tulkittava siten, että sillä kielletään kansallinen lainsäädäntö, jossa varataan valtion alueen tiettyihin osiin sijoittautuneille yrityksille prosenttimääräinen osuus julkisista tavaranhankinnoista.

Vaikka tällainen etuusmenettelyn rajoittava vaikutus kohdistuu samoin edellytyksin tuotteisiin, jotka on valmistettu kyseisen jäsenvaltion yrityksissä, jotka eivät sijaitse kyseisellä alueella, ja tuotteisiin, jotka on valmistettu muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneissa yrityksissä, kaikki tuotteet, joita etuusmenettely hyödyttää, ovat kuitenkin kotimaisia tuotteita. Lisäksi valtiolliseen tuontia rajoittavaan toimenpiteeseen ei voida soveltaa poikkeusta 30 artiklassa määrätystä kiellosta vain sen perusteella, että toimenpiteen rajoittava vaikutus ei hyödytä kaikkia kotimaisia tuotteita, vaan ainoastaan osaa niistä.

2. Valtiontukea koskevia perustamissopimuksen määräyksiä ei

missään tapauksessa saa käyttää tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien perustamissopimuksen määräysten tyhjäksi tekemiseen. Niillä on kaikilla sama tavoite, joka on jäsenvaltioiden välisen tavaroiden vapaan liikkuvuuden varmistaminen. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt edellä mainitussa oikeuskäytännössä, se seikka, että kansallista toimenpidettä voidaan mahdollisesti pitää 92 artiklassa tarkoitettuna tukena, ei ole riittävä peruste sille, että 30 artiklassa määrätty kielto ei koskisi tätä toimenpidettä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Yksityishenkilön muista jäsenvaltioista maahantuomista tavaroista kannettava arvonlisävero - Laskentamenetelmä

(ETY:n perustamissopimuksen 95 artikla; neuvoston direktiivi 77/388/ETY)

2. Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Kansallinen seuraamuskäytäntö veron kiertämisestä - Erottelu maahantuonnin ja kotimaisten toimien välillä - Hyväksyttävyys - Edellytys - Seuraamusten välistä suhteetonta eroa ei ole

(ETY:n perustamissopimuksen 95 artikla; neuvoston direktiivi 77/388/ETY)

Tiivistelmä

1. Perustamissopimuksen 95 artiklaa on tulkittava siten, että kun yksityishenkilö tuo maahan toisesta jäsenvaltiosta tavaran, ilman että sitä on vapautettu verorasituksesta viennin yhteydessä tai sille on myönnetty verottomuutta tuontijäsenvaltiossa, on maahantuonnista kannettavaa arvonlisäveroa määrättäessä otettava huomioon tavaran arvoon maahantuonnin ajankohtana edelleen sisältyvä vientijäsenvaltiossa maksetun arvonlisäveron jäljellä oleva määrä siten, että tätä määrää ei sisällytetä veron perusteeseen ja että se vähennetään maahantuonnista maksettavasta verosta.

2. Vaikka maahantuonnista kannettavaan arvonlisäveroon ja tavaroiden kotimaisesta luovutuksesta kannettavaan arvonlisäveroon kohdistuvat lainvastaisuudet eroavat toisistaan tiettyjen seikkojen osalta, jotka koskevat sekä lainvastaisuuden tunnusmerkkejä että sen paljastumisen helppoutta tai vaikeutta ja joista seuraa, että jäsenvaltioiden ei tarvitse soveltaa samanlaista järjestelmää molempiin lainvastaisuuksien ryhmiin, ei näiden lainvastaisuuksien ryhmien seuraamusten ankaruuden välinen selvästi suhteeton ero kuitenkaan ole perusteltu. Tällainen epäsuhde de on kyseessä silloin, kun maahantuonnin osalta määrätty seuraamus yleensä käsittää vankeusrangaistuksen ja tavaran tuomitsemisen valtiolle menetetyksi salakuljetuksen ehkäisemistä koskevan sääntelyn nojalla, kun taas vastaavia seuraamuksia ei ole säädetty tai niitä ei yleisesti sovelleta kotimaisista liiketoimista kannettavaa veroa koskevien lainvastaisuuksien osalta. Tällainen tilanne, joka on omiaan vaarantamaan tavaroiden vapaan liikkuvuuden yhteisössä, on ristiriidassa perustamissopimuksen 95 artiklan kanssa.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Tuottajien tai kuluttajien syrjintä - Kielto - Ulottuvuus - Maidon lisämaksu - Jäsenvaltioiden mahdollisuus valita viitevuosi - Jäsenvaltion tekemästä valinnasta aiheutuva syrjintä - Ei hyväksyttävissä

(ETY:n perustamissopimuksen 40 artiklan 3 kohdan toinen alakohta; neuvoston asetuksen (ETY) N:o 857/84 2 artiklan 1 kohta)

2. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Maito ja maitotuotteet - Maidon lisämaksu - Maksusta vapautettavien viitemäärien vahvistaminen - Jäsenvaltio valinnut viitevuodeksi vuoden 1981 - Ostajien viitemäärien mukauttaminen maksuvelvollisten ryhmien mukaan - Kielto

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68 5 c artikla ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 857/84 2 artiklan 1 ja 2 kohta)

3. Yhteisön oikeus - Tulkinta - Menetelmät

4. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Maito ja maitotuotteet - Maidon lisämaksu - Menettelyn B valinta - Toiminnastaan luopuvan tuottajan tilakohtainen viitemäärä - Lisääminen kansalliseen varantoon

(Neuvoston asetus (ETY) N:o 857/84)

Tiivistelmä

1. Perustamissopimuksen 40 artiklan 3 kohdassa esitetty syrjintäkielto on ainoastaan yhteisön oikeuden perusperiaatteisiin kuuluvan yleisen yhdenvertaisuusperiaatteen erityinen ilmaisu, ja kyseinen periaate edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia ei kohdella eri tavalla, ellei tällaista eroa voida objektiivisesti perustella. Syrjintäkielto on tarkoitettu koskemaan kaikkia yhteiseen maatalouden markkinajärjestelyyn liittyviä toimenpiteitä riippumatta viranomaisesta, joka ne toteuttaa, minkä vuoksi se sitoo myös jäsenvaltioita näiden pannessa kyseistä järjestelyä täytäntöön. Erityisesti kyseinen kielto estää jäsenvaltiota valitsemasta vuotta 1981 maidon lisämaksun soveltamisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 857/84 2 artiklassa tarkoitetuksi viitevuodeksi, jos tämän vaihtoehdon soveltamisesta kyseisen jäsenvaltion alueella aiheutuu sen markkinoilla vallitsevien erityisolosuhteiden vaikutuksesta tuottajien syrjintää yhteisössä.

2. On maidon lisämaksun soveltamisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 857/84 2 artiklan vastaista, että jäsenvaltio, joka on valinnut kyseisessä säännöksessä tarkoitetuksi viitevuodeksi vuoden 1981, vahvistaa ostajien viitemäärät muissa kuin säännöstössä nimenomaan määrätyissä tapauksissa soveltamalla näiden kyseisen vuoden aikana ostamiin maitomääriin prosenttia, joka on mukautettu tiettyjen maksuvelvollisten ryhmien toimitusten suuruuden mukaan.

3. Kun johdettuun yhteisön oikeuteen kuuluva oikeussääntö edellyttää tulkintaa, tätä oikeussääntöä on tulkittava mahdollisuuksien mukaan niin, että se on sopusoinnussa perustamissopimuksen määräysten kanssa.

4. On maidon lisämaksun soveltamisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 857/84 vastaista, että jäsenvaltio, joka on valinnut menetelmän B, päättää lisätä toiminnastaan luopuneen tuottajan tilakohtaisen viitemäärän sen ostajan viitemäärään, jolle kyseinen tuottaja toimitti maitoa luopumisajankohtanaan, sen sijaan, että se lisäisi kyseisen määrän kansalliseen varantoon.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Poikkeukset - Julkisen moraalin peruste - Säädyllisyyttä loukkaaviksi tai epäsiveellisiksi luokiteltujen tavaroiden tuontikielto - Hyväksyttävyys - Edellytys - Kielto valmistaa ja pitää kaupan samoja tavaroita kansallisella alueella - Saman jäsenvaltion alueella voimassa olevien säännösten väliset erot - Kokonaisharkinta

(ETY:n perustamissopimuksen 36 artikla)

2. Kansainväliset sopimukset - Jäsenvaltioiden sopimukset - Ennen ETY:n perustamissopimuksen voimaantuloa tehdyt sopimukset - Perustamissopimuksen 234 artikla - Tavoite - Soveltamisala - Yhteisön sisäisen kaupan rajoituksia koskevat perustelut - Perustelujen hylkääminen

(ETY:n perustamissopimuksen 234 artikla)

Tiivistelmä

1. Jäsenvaltio ei voi perustamissopimuksen 36 artiklassa tarkoitettuun julkiseen moraaliin vetoamalla kieltää tiettyjen tavaroiden tuontia sillä perusteella, että ne ovat säädyllisyyttä loukkaavia tai epäsiveellisiä, jos sen lainsäädännössä ei kielletä samojen tavaroiden valmistamista tai kaupan pitämistä sen omalla alueella. Kysymys tällaisen kiellon voimassaolosta sellaisessa useasta osasta muodostuvassa valtiossa, jonka osilla on oma sisäinen lainsäädäntönsä, voidaan ratkaista ainoastaan ottamalla huomioon kaikki nämä säännökset. Vaikka 36 artiklan soveltamisen kannalta ei ole välttämätöntä, että tuontikiellon kohteena olevien tavaroiden valmistus ja kaupan pitäminen olisi kiellettävä kaikkien valtioon kuuluvien osien alueella, on sovellettavista säännöistä kokonaisuudessaan kuitenkin voitava päätellä, että niiden olennainen tavoite on tällaisten tuotteiden valmistuksen ja kaupan pitämisen kieltäminen.

Näin ei ole kun kyseessä on järjestely, jonka mukaan kyseisiä tavaroita saa vapaasti valmistaa, mutta kaupan pitämistä tällä alueella koskee ainoastaan postitse lähettämistä koskeva ehdoton kielto, yleisillä paikoilla esittelyä koskeva rajoitus ja tietyillä alueilla niiden liikkeiden luvanvaraisuus, joilla on oikeus myydä kyseisiä tavaroita vähintään 18 vuotta täyttäneille asiakkaille.

2. Perustamissopimuksen 234 artiklaa on tulkittava siten, että jäsenvaltioiden välisen kaupan rajoittamista ei voida perustella vetoamalla ennen perustamissopimuksen voimaantuloa tehtyyn sopimukseen. Itse asiassa tässä määräyksessä tarkoitetaan ainoastaan jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisiä oikeuksia ja velvollisuuksia ja sen tavoitteena on varmistaa, että perustamissopimuksen soveltaminen ei vaikuta kolmansien maiden sellaisten oikeuksien kunnioittamiseen, jotka johtuvat jäsenvaltion kanssa aikaisemmin tehdyistä sopimuksista, eikä tällaisesta sopimuksesta johtuvien kyseisen jäsenvaltion velvollisuuksien noudattamiseen.