Kanne 2.4.2021 – RH v. komissio

(Asia T-175/21)

(2021/C 206/43)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: RH (edustajat: asianajajat L. Levi ja M. Vandesbussche)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan komission 18.2.2021 tekemän päätöksen sulkea pois kantaja 18 kuukaudeksi Euroopan unionin yleisestä talousarviosta ja yhdennestätoista Euroopan kehitysrahastosta rahoitettujen julkisten hankintojen ja avustusten myöntämismenettelyjen ulkopuolelle tai sulkea se asetuksen (EU, Euratom) N:o 2018/1046 mukaisen varojen hoitamista koskevan valintamenettelyn ulkopuolelle tai asetuksen (EU) 2018/1877 mukaisen Euroopan kehitysrahaston varojen hoitamista koskevan valintamenettelyn ulkopuolelle ja julkaista poissulkeminen komission nettisivuilla

— korvaamaan kantajalle 17 385 832 euron suuruisen vahingon

— velvoittamaan vastaajan maksamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seitsemään kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen ammattitoiminnassa tehdyn vakavan virheen oikeudellisessa luonnehdinnassa. — Kantaja väittää, että vastaajan koko argumentaatio perustuu hypoteettiseen olettamaan, jonka mukaan kantaja olisi päässyt edunsaajia tavatessaan tutustumaan luottamuksellisiin tietoihin. Näin tehdessään vastaaja on tehnyt oikeudellisen virheen neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (1) 93 artiklan 1 kohdassa, asetuksen (EY, Euratom) N:o 966/2012 (2) 106 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja asetuksen (EU, Euratom) N:o 2018/1046 (3) 136 artiklan 1 kohdan c alakohdan v alakohdassa tarkoitetun ammattitoiminnassa tehdyn vakavan virheen oikeudellisessa luonnehdinnassa.

2) Toinen kanneperuste, joka perustuu rikkomukseen syyttömyysolettamaa ja käännettyä todistustaakkaa vastaan — Sen lisäksi, että riidanalaisessa päätöksessä ei luonnehdittu oikein ”vakavaa virhettä ammattitoiminnassa”, vastaajalla on todistustaakka väitteidensä todistamisen osalta, koska kantaja jää syyttömäksi siihen asti, kunnes sen syyllisyys näytetään toteen.

3) Kolmas kanneperuste: Tosiseikkojen virheellinen arviointi ja ammattitoiminnassa tehdyn vakavan virheen, erityisesti asetuksen 2018/1046 136 artiklan 1 kohdan c alakohdan v alakohdassa tarkoitetussa merkityksessä, ilmeinen puuttuminen (joka muodostaa jota tapauksessa ilmeisen virheen) ja OLAFin kertomuksessa ja riidanalaisessa päätöksessä olevat sääntöjenvastaisuudet — Kantaja kiistää tiukasti komission väitteet ja ammattitoiminnassa tehtyä virhettä koskevan päätelmän ja toistaa, ettei se yrittänyt saada eikä ole saanut luottamuksellisia tietoja eräästä sen hankkeesta. Sekä OLAF että PO NEAR olivat välittäneet tosiseikaston eteenpäin virheellisesti, vääristäneet kantajan esittämiä todisteita ja tehneet näiden tosiseikkojen ja todisteiden perusteella virheellisiä oikeudellisia toteamuksia.

4) Neljäs kanneperuste, joka perustuu huolellisuusvelvoitteen ja hyvän hallinnon velvollisuuden noudattamatta jättämiseen sellaisina kuin ne käyvät ilmi Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklasta. — Vastaaja ei ole toiminut huolellisesti OLAFin suorittaman tutkimuksen yhteydessä eikä myöskään PO NEAR:n päätöksen osalta

5) Viides kanneperuste, joka perustuu puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen — OLAFin suorittaessa kantajan tiloissa paikan päällä tehtyä tutkimusta, kantajalle ei ilmoitettu selvästi, että hänet nähdään/häntä pidetään asianomaisena henkilönä. Kantaja tajusi ensimmäisen kerran vasta tosiseikaston yhteenvedon tiedoksiantamisen perusteella, että hänet katsottiin asianomaiseksi henkilöksi. Koska OLAF oli katsonut kantajan asianomaiseksi henkilöksi, on vieläkin vähemmän ymmärrettävää, että kantajan johdolle ei ollut esitetty kysymyksiä/kuulusteltu tosiseikkojen yhteenvetoon johtaneen tutkimuksen aikana.

6) Kuudes kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämiseen. — Nyt esillä olevassa asiassa vastaaja syyttää kantajaa siitä, että tämä oli yrittänyt saada luottamuksellisia tietoja, mutta se ei ollut yksilöinyt, mistä tiedoista oli kyse eikä konkretisoinut olosuhteita, jotka oikeuttivat laillisen luonnehdinnan ”vakava virhe ammattitoiminnassa”. Kantaja ei pysty tämän takia ymmärtämään riidanalaista päätöstä eikä tutkimaan sen laillisuutta kaikilta osin, koska se ei voi varmistautua siitä, olivatko tiedot todella luottamuksellisia, eikä esittämään näyttöä sen vahvistamiseksi, että tiedot olivat julkisesti saatavilla kaikille potentiaalisille kilpailijoille. — Vastaaja ei ole siten kantajan mielestä selittänyt, miksi ammattitoiminnassa tehdyksi väitetty virhe, olettaen, että se näytetään toteen (quad non), katsottaisiin vakavaksi tämän asian olosuhteiden valossa. Myöskään julkistamista koskevaa seuraamusta ei ole perustelu asianmukaisesti.

7) Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen poissulkemista koskevan seuraamuksen ja sen julkaisemisen osalta. — Vastaaja on tehnyt suhteellisuusperiaatteen loukkaamisesta koostuvan oikeudellisen virheen arvioidessaan kriteereitä, joilla poissulkemistoimenpide oikeutetaan. Toissijaisesti esitetään, että siinä tapauksessa, että tosiseikasto olisi luokiteltava ammattitoiminnassa tehdyksi vakavaksi virheeksi (quad non), 18 kuukauden pituinen poissulkemisseuraamus ja tämän seuraamuksen julkaiseminen ovat suhteettomia asetuksen (EU, Euratom) N:o 2018/1046 136 artiklan 3 kohdassa olevien konkreettisten kriteereiden arvioinnin valossa.

(1) Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25.6.2002 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (EYVL 2002, L 248, s. 1).

(2) Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL 2012, L 298, s. 1).

(3) Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 18.7.2018 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) 2018/1046 /EUVL 2018, L 193, s. 1).