ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu perustelujen puuttumiseen. Kantaja väittää, että päätöstä ei ole perusteltu, koska siinä todetaa, että vaikka katsottaisiin, että toimenpide on SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuki, se soveltuu sisämarkkinoille SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla, ilman, että tätä toteamusta on perusteltu.
3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio on selvästi loukannut suhteellisuusperiaatetta. Tämä perustu jakautuu kolmeen osaan. — Ensinnäkin riidanalaisen päätöksen nojalla velvoittaviksi tulleet sitoumukset eivät vastaa komission kilpailun osalta edeltäkäsin esittämiä huolia. — toiseksi riidanalaisen päätöksen nojalla velvoittaviksi tulleissa sitoumuksissa ei oteta huomioon kolmansien intressejä, mikä on näiden toimenpiteiden oikeasuhteisuuden vastaista ja on peruste niiden kumoamiselle. — Kolmanneksi unionin yleisen tuomioistuimen pitäisi myöntää, että komission on välttämätöntä valvoa sitoumusten oikeasuhteisuutta ulkopuolisiin asianomaisiin nähden.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 22/41

Kanne 14.11.2016 – N & C Franchise v. EUIPO – Eschenbach Optik (ojo sunglasses)

(Asia T-792/16)

(2017/C 022/56)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: N & C Franchise Ltd (Nikosia, Kypros) (edustajat: asianajajat C. Crysanthis, P.-V. Chardalia ja A. Vasilogamvrou)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Eschenbach Optik GmbH (Nürnberg, Saksa)

Menettely EUIPO:ssa

Hakija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: Kuviomerkki, joka sisältää sanaosat ”ojo sunglasses” – EU-tavaramerkki nro 13 224 761

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 9.9.2016 asiassa R 32/2016-5 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, jonka Euroopan keskuspankki on tehnyt luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (EUVL 2013, L 176, s. 1; jäljempänä asetus N:o 575/2013) säännösten tulkinnassa. Näin ollen kantaja väittää muun muassa, että EKP:n 24.8.2016 tekemä päätös, jolla hylättiin sen esittämä vaatimus saada lupa jättää julkisen sektorin vastuut pois vähimmäisomavaraisuusasteen laskemisesta (jäljempänä riidanalainen päätös), — on Euroopan unionin lainsäätäjän tarkoituksen ja asetuksella N:o 575/2013 tavoiteltujen päämäärien vastainen — poistaa mainitun asetuksen 429 artiklan 14 kohdalta tehokkaan vaikutuksen — tarkoittaa sitä, että EKP loukkaa Euroopan unionin lainsäätäjän toimivaltaa.
2)

Toinen kanneperuste, joka koskee sitä, että vastaaja ei ole noudattanut luottamuksensuojan periaatetta eikä hyvän hallinnon periaatetta (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan a, b ja c alakohta) ja että vastaaja on loukannut kantajan menettelyllisiä oikeuksia, kun se on perustanut päätöksensä vääristyneellä tavalla huomioon otetuille tosiseikoille.
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan suhteellisuusperiaatetta on loukattu. Kantaja katsoo, että jos oletetaan, että hylkääminen perustui muotoseikkoihin, riidanalainen päätös on kumottava sen vuoksi, että se on suhteellisuusperiaatteen ja hyvän hallinnon periaatteen vastainen.
—

Kantajana oleva yhtiö kiistää asetuksen N:o 1370/2007 soveltamisen pääasiassa niin kuin siitä on määrätty riidanalaisessa päätöksessä. Pääasiassa on näet kyse vuosiin 1997–98 ajoittuvista tosiseikoista, minkä vuoksi ne kuuluvat toisen asetuksen (N:o 1191/1969) soveltamisalaan.
—

velvoittamaan Europol tiedustelemaan Ateenan (Kreikka) muutoksenhakutuomioistuimen syyttäjältä, kuka syyttäjistä määräsi pitämään voimassa eurooppalaisen pidätysmääräyksen, mikä johti kantajan mielivaltaiseen vapaudenriistoon 23.3.2016 lähtien, ja tiedustelemaan edelleen, kumpi kahdesta kansallisesta määräyksestä (eurooppalainen pidätysmääräys on kummankin jäljennös) on pätevä. Syyttäjän on myös vastattava kysymykseen siitä, miten on mahdollista, että vaikka kantajan Saksan osoite esiintyy eurooppalaisessa pidätysmääräyksessä, kumpikin kansallinen pidätysmääräys (eurooppalainen pidätysmääräys on niiden jäljennös) annettiin kantajasta sen perusteella, että Kreikan viranomaiset eivät ilmeisesti tunteneet kantajan osoitetta
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 392/47

Kanne 2.9.2016 – Remag Metallhandel ja Jaschinsky v. komissio

(Asia T-631/16)

(2016/C 392/62)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Remag Metallhandel GmbH (Steyr, Itävalta) ja Werner Jaschinsky (St. Ulrich bei Steyr, Itävalta) (edustaja: asianajaja M. Lux)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat, ottaen huomioon OLAFin pyynnön ja sitä seuranneen vaatimuksen siitä, että jäsenvaltioiden viranomaiset kantavat polkumyyntitullit kaikista Taiwanista EU:hun tuoduista piimetallilähetyksistä lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan piin tuonnissa 2.3.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 398/2004 (EUVL 2004, L 66) ja lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan piin tuonnissa, sellaisena kuin se on laajennettu koskemaan piin tuontia Korean tasavallasta riippumatta siitä, onko tuotteen alkuperämaaksi ilmoitettu Korean tasavalta, 25.5.2010 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 467/2010 (EUVL 2010, L 131) mukaisesti, vaikkei OLAF ole esittänyt tai esittänyt riittäviä todisteita siitä, että Remagin Taiwanista tuoma pii on kiinalaista alkuperää, että unionin yleinen tuomioistuin

— velvoittaa vastaajan korvaaman kantajille aiheutuneet hakemuksessa määritetyt vahingot 8 prosentin vuotuisine viivästyskorkoineen ja

— velvoittaa vastaajan korvaamaan unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

1. Ensimmäinen kanneperuste perustuu väitteeseen, jonka mukaan OLAF ohjeisti ja yllytti kansallisia hallintoviranomaisia rikkomaan yhteisön tullikoodeksin 220 artiklan 1 kohtaa ja 221 artiklan 1 kohtaa pyytämällä jäsenvaltioita kantamaan polkumyyntitullit ennen kuin tavaroiden alkuperää koskeva tutkimus oli vahvistettu väitettyjen tullien vanhentumisen välttämiseksi.

2. Toinen kanneperuste perustuu väitteeseen, jonka mukaan kun OLAF ei ottanut polkumyyntitullien kantamispyynnössään huomioon sitä tosiseikkaa, että piin uudelleenlastaus Kiinassa ei ole todiste siitä, että pii on kiinalaista alkuperää, se rikkoi hyvän hallinnon periaatetta ja velvollisuutta perustaa päätelmänsä perusteltuihin todisteisiin.

3. Kolmas kanneperuste perustuu väitteeseen, jonka mukaan kun OLAF väitti, että kaikessa piin tuonnissa Taiwanista oli kyse Kiinasta peräisin olevasta tavarasta, se ei ottanut huomioon muuta kuin etuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevaa todistustaakkaa.

4. Neljäs kanneperuste perustuu väitteeseen, jonka mukaan väittämällä, että Taiwanissa käyty menettely oli riittämätön vahvistamaan taiwanilaisen alkuperän ottamatta huomioon käsitellyn piin käyttöä, OLAF ei ottanut huomioon alkuperäsääntöjä sellaisina kuin Euroopan unionin tuomioistuin on niitä tulkinnut.
1)

Ensimmäinen kanneperuste koskee puolueettomuusvaatimusta, syyttömyysolettamaa ja puolustautumisoikeuksia. Vastaaja on katsonut Pometonin syyllistyneen 2.4.2014 annetussa komission päätöksessä C(2014) 2047 final (sovintopäätös), jonka kohteena olivat Ervin Industries Inc. ja Ervin Amasteel, Winoa SA ja WHA Holding SAS, Metalltechnik Schmidt GmbH & Co. KG sekä Eisenwerk Würth GmbH (jäljempänä osapuolet), tiettyyn menettelyyn ja tehnyt riidanalaisen päätöksen kykenemättä arvioimaan selkeästi ja ennakkoluulottomasti Pometonin asemaa ja sen puolustuksekseen esittämiä lausumia. — Sovintopäätöksessä – eli siis ennen kuin Pometonille oli annettu mahdollisuus puolustautua – komissio on nimenomaisesti katsonut kantajan syyllistyneen menettelyyn, johon muiden osapuolten oli katsottu syyllistyneen, ja näiden oli kyseisessä päätöksessä kyseisen menettelyn vuoksi katsottu rikkoneen SEUT 101 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa. Tämä on tietenkin vaikuttanut komission kykyyn arvioida asiaa kantajan osalta puolueettomasti.
C 364/16

Kanne 25.7.2016 – Omnicom International Holdings v. EUIPO – eBay (DATABAY)

(Asia T-394/16)

(2016/C 364/13)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Omnicom International Holdings, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustaja: solicitor D. Farnsworth)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: eBay, Inc. (San Jose, Kalifornia, Yhdysvallat)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”DATABAY” – EU-tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 12 353 975

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 12.5.2016 asiassa R 925/2015-1 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperuste
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalaisilla toimilla rikotaan harvinaislääkkeistä annetun asetuksen (EY) N:o 141/2000 (1) 5 artiklan 12 kohdan b alakohtaa ja loukataan suhteellisuusperiaatetta. — Ensinnäkin harvinaislääkkeistä annetun asetuksen (EY) N:o 141/2000 5 artiklan 12 kohdan b alakohdan mukaan lääkettä, jolle on myönnetty markkinoille saattamista koskeva lupa harvinaislääkettä koskevan markkinoille saattamista koskevan luvan hakemisen jälkeen, ei voida ottaa huomioon harvinaislääkkeistä annetun asetuksen (EY) N:o 141/2000 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla. — Toiseksi harvinaislääkkeistä annetun asetuksen (EY) N:o 141/2000 5 artiklan 12 kohdan mukaan harvinaislääkkeeksi määritteleminen voidaan perua ainoastaan, jos harvinaislääkkeistä annetun asetuksen (EY) N:o 141/2000 3 artiklassa asetetut arviointiperusteet eivät enää täyty. — Kolmanneksi harvinaislääkkeistä annetun asetuksen (EY) N:o 141/2000 5 artiklan 12 kohdan b alakohdan mukaan EMA:n ja komission on sovellettava todistustaakkaa, joka tukee asetuksen tavoitetta.
—

toteamaan, että saatava, joka on vastaajan 26.5.2016 päivätyssä veloitusilmoituksessa nro 3241606289, jossa vaaditaan, että Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis palauttaa osan MINATRAN-hanketta varten saamastaan tuesta, jonka suuruus on 245 525,43 euroa, on perusteeton ja että tämä summa vastaa tukikelpoisia kuluja
6)

Kuudennella kanneperusteella, johon on vedottu lainvastaisuuden toteamisen tueksi, kantaja väittää, että jos 5.3.2014 annetun neuvoston päätöksen 2014/119/YUTP (sellaisena kuin se on muutettuna) 1 artiklan 1 kohtaa ja 5.3.2014 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 208/2014 (sellaisena kuin se on muutettuna) 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava toisessa kanneperusteessa esitettyjen väitteiden vastaisesti siten, että ne kattavat (a) minkä tahansa Ukrainan viranomaisen aloittaman tutkinnan siitä riippumatta, onko se johtanut tuomioistuinratkaisuun tai menettelyyn taikka onko sen lainmukaisuus selvitetty tai onko se kumottu, ja/tai (b) minkä tahansa ”julkisessa tehtävässä olevan henkilön aseman väärinkäytön perusteettoman hyödyn tuottamiseksi” siitä riippumatta, onko julkisia varoja väitetty käytetyn väärin, luetteloon lisäämisen kriteereille ei ole – kun otetaan huomioon näin laajan tulkinnan mielivaltaisuus – asianmukaista oikeusperustaa ja/tai että ne eivät ole oikeassa suhteessa 5.3.2014 annetun neuvoston päätöksen 2014/119/YUTP ja 5.3.2014 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 208/2014 tavoitteisiin nähden, ja ne on siksi katsottava lainvastaisiksi.
—

määräämään esitettäviksi ne hankinta-asiakirjoihin kuuluvat asiakirjat, jotka koskevat parlamentin ja tarjoajien välisiä yhteydenottoja ja joita säilytetään unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 29.10.2012 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 160 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen sopimus on tosiasiassa sitova yleissopimus tai ”toimi”, jolla on oikeusvaikutuksia kantajaan nähden, ja jonka mukaan SEUT 218 artiklan ja/tai SEUT 78 artiklan 3 kohdan noudattamatta jättäminen yhdessä tai erikseen merkitsee sitä, että riidanalainen sopimus on pätemätön.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa ja 7 artiklan 2 kohtaa on rikottu.
—

toteamaan, että asetuksen N:o 2454/93 (1) 909 artikla on vaikuttanut täysimääräisesti nykyisen kantajan eduksi unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-324/10 antaman tuomion jälkeen, jossa yleinen tuomioistuin kumosi (nykyisen ja silloisen) kantajan eduksi alkuperäisen päätöksen K(2010) 2858 1 artiklan 3 kohdan, joten tullivelka on peruutettava nykyisen kantajan osalta asetuksen N:o 2454/93 909 artiklan nojalla kokonaisuudessaan eli myös siihen välillisesti tai välittömästi liittyvät korot tai kustannukset
4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan on tehty oikeudellinen virhe, koska jäsenvaltio ei voi käyttää asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa kieltäytyäkseen asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaisemisesta, jos päätös, joka voisi vaarantua, on Euroopan unionin toimielimen päätös.
1.

Kantajan väittää, että päätös on tehty lainvastaisesti käyttämällä rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21.6.1999 tehdyn neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (EYVL L 161, s. 1) 30 artiklassa säädettyjä tarkastuksia, jotka on aloitettu uudelleen ja toistettu vuoden 2008 tilintarkastuksessa sen jälkeen, kun ne oli toteutettu ja päätetty ainakin 31.12.2006 todennettujen kaikkien menojen osalta vuosien 2005 ja 2006 tilintarkastuksissa.
4)

Neljännessä kumoamisperusteessa, joka koskee komission virheellisenä pitämää asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (1) 31 artiklan 5 kohdan mukaisen 50/50-kriteerin mukaisesti maksettujen korkojen laskentaa ja siis niiden mainitsematta jättämistä liitteessä III, väitetään, että komissio on tulkinnut ja soveltanut virheellisesti asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 1 ja 5 kohdan säännöksiä.
—

Komissio on päättänyt jättää menot unionin rahoituksen ulkopuolelle, vaikka ei ole tapahtunut unionin oikeuden tai kansallisen oikeuden rikkomista. Komissio on nimittäin katsonut virheellisesti, että tilan jatkajaan sovellettava alhaisempi enimmäisikä varhaiseläkettä tuettaessa edellyttää Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20.9.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 19 artiklassa tarkoitetun maaseudun kehittämisohjelman muuttamista.
—

kumoamaan Valko-Venäjää koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 765/2006 muuttamisesta 29.10.2015 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 2015/1948 (EUVL L 284, s. 62) siltä osin kuin siinä laajennetaan rajoittavien toimenpiteiden sovellettavuutta kantajaan nähden, vaikka ne on keskeytetty määräajaksi
—

toteamaan mitättömäksi Euroopan komission ympäristöasioista vastaavan pääosaston 19.8.2015 päivätyn päätöksen, jonka viitenumero on Ref GestDem nro 2015/4284 ja jolla on evätty tietojen saamista koskeva pyyntö, ja pääsihteerin Euroopan komission nimissä 15.10.2015 tekemän päätöksen, jonka viitenumero on Ares(2015)4311297 ja jolla on hylätty vahvistava hakemus
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 59/38

Kanne 4.12.2015 – komissio v. CINAR

(Asia T-720/15)

(2016/C 059/44)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: S. Delaude, L. Di Paolo ja J. Estrada de Solà, avustajinaan asianajajat D. Waelbroeck ja A. Duron)

Vastaaja: CINAR Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta)

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— velvoittaa vastaajan maksamaan kantajalle takaisin 25 616 Englannin puntaa (GBP)

— velvoittaa vastaajan maksamaan korkoa 25 616 punnan suuruiselle pääomalle sen korkokannan mukaan, jota Euroopan keskuspankki sovelsi perusrahoitusoperaatioihinsa 1.12.2005 (2,09 %), korotettuna puolellatoista prosenttiyksiköllä 6.12.2005 alkaen siihen päivään asti, jona palautettavat varat on saatu takaisin, ja

— velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen, jonka mukaan vastaaja on rikkonut sopimusvelvoitteitaan siltä osin kuin kyse on korvattaviksi vaadittujen kulujen perustelemisesta. Kantaja väittää, että koska vastaajalle maksettava rahoitustuki on kantajan ennakkomaksuna maksamaa kokonaismäärää pienempi, vastaaja on sopimuksen mukaan velvollinen palauttamaan kyseisen summan.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että ECHA on soveltanut virheellisesti sääntöjä, jotka koskevat vaatimusta siitä, että yhtiön on toimitettava asetuksen (EU) N:o 528/2012 95 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu täydellinen asiakirja-aineisto.
—

Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 2 kohtaa ja 15 artiklan 2 kohtaa, direktiivin N:o 2008/95 10 artiklan 2 kohtaa ja TRIPS-sopimuksen 19 artiklan 2 kappaletta on rikottu, päätös on perusteltu puutteellisesti ja tosiseikat on esitetty virheellisesti.
—

kumoamaan Euroopan kemikaaliviraston päätöksen, joka koskee sitä, että Oxea-niminen yritys, jonka toimipaikka on Saksassa, on sisällytetty tehoaineen toimittajaksi biosidivalmisteiden asettamisesta saataville markkinoilla ja niiden käytöstä 22.5.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 528/2012 95 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon
3)

Kolmas kanneperuste: SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkominen, koska komissio on soveltanut väärin markkinataloudessa toimivaa yritystä koskevaa kriteeriä — komissio on perustellut riittämättömästi, miksi se on soveltanut kannattavuutta koskevaa kriteeriä markkinahinnan vertailun sijasta — komissio on soveltanut virheellisesti kannattavuutta koskevaa kriteeriä, koska se on jättänyt tarkastelun ulkopuolelle ne taustalla vaikuttaneet syyt, joiden perusteella Paun lentokenttä teki sopimuksen kantajan kanssa, ja käyttänyt liian lyhyttä ajanjaksoa eikä tehnyt selväksi, mitä Paun lentokentän saamia tuloja ja etuja se on ottanut huomioon
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan rikkomiseen ja/tai virheelliseen soveltamiseen. — Kantaja väittää, että käsiteltävänä olevassa asiassa ei ole arvioitu asianmukaisesti asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan lopussa tarkoitetun ilmaisemista edellyttävän ylivoimaisen edun olemassaolosta johtuvaa rajoitusta komission oikeuteen vedota poikkeukseen rikkomismenettelyä nro 2009/4426 koskevien asiakirjojen tutustuttaviksi antamisesta kieltäytymisen perusteeksi. — Cengion maa-alueen kunnostamissuunnitelma, johon on myönnetty lupa ja joka on sittemmin toteutettu (alueen omistajan) Syndialin itse suorittamilla toimenpiteillä, on täysin yhdenmukainen aiemmin pilaantuneiden alueiden kunnostamista ja puhdistamista koskevien yhteisön periaatteiden kanssa. — Italian tasavallan edustama kanta menettelyssä nro 2009/4426 merkitsee yllättävää luopumista kansallisissa viranomaisissa tavoitelluista yleisistä eduista yhtymällä kritiikittömästi komission esittämiin väitteisiin sivuuttaen tällöin sen, että menettelyssä, joka on koskenut luvan myöntämistä alueen kunnostussuunnitelmaa varten, on noudatettu kansallisissa viranomaisissa noudatettaviksi säädettyjä lupamenettelyjä juuri siinä ministeriössä, joka nyt pyrkii kiistämään niiden pätevyyden. Mahdollisuuden antaminen Syndialille sen selvittämiseen, pyritäänkö asiassa edelleen konkreettisesti tutkimaan yhteensoveltuvuus yhteisön periaatteiden kanssa, on sen vuoksi 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu asianmukainen ja ylivoimainen yleinen etu. — Syndialin vaatimukset eivät johdu – sinänsä hyväksyttävistä – yksityisistä eduista, vaan näihin etuihin sisältyy vielä tärkeämpi yleinen etu, joka edellyttää meneillään olevan yhteisön menettelyn ja kansallisen hallintomenettelyn oikeudenmukaisuuden ja asianmukaisen kulun turvaamista (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan ja Italian tasavallan perustuslain 97 §:n mukainen nimenomainen turvaamiskohde) ja joka ei ainoastaan liity yksityisen oikeussubjektin (jota rikkomismenettelyssä tehtyjen päätöksen vaikutukset koskevat suoraan) puolustautumisoikeuksiin vaan ympäristötiedon saatavuutta koskevaan perusoikeuteen, joka on vahvistettu unionin oikeuden periaatteissa (SEUT 191 artiklan 2 kohta ja 3 kohdan ensimmäinen alakohta luettuina yhdessä SEUT 11 artiklassa ilmaistun periaatteen kanssa; toteutettu myös Euroopan unionin liittymisellä 27.6.1998 tehtyyn Århusin yleissopimukseen).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 381/47

Kanne 2.9.2015 – Unkari v. komissio

(Asia T-505/15)

(2015/C 381/57)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Asianosaiset

Kantaja: Unkari (asiamiehet: Z. Fehér, G. Koós ja A. Pálty)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan osittain Euroopan maatalouden tukirahastosta ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 22.6.2015 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2015/4076 siltä osin kuin siinä määrätään Unkarin osalta, että tilintarkastukseen liittynyt 6 3 24 349,33 euron suuruinen menoerä jätetään unionin rahoituksen ulkopuolelle, ja

— velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja riitauttaa komission tekemät arviot.

Kantajan mukaan komissio on todennut, että tuen hyväksyttävyyden valvonnassa sovellettavien perusperiaatteiden mukaan on niin, että jos seuraamuksia ei ole määrätty joko sen vuoksi, ettei paikan päällä tehtäviä, edellytyksiä koskevia tarkastuksia (pakolliset hoitoperusteet ja maatalouteen sekä ympäristöön liittyvät asianmukaiset edellytykset) ole ollenkaan suoritettu tai niiden suorittaminen ei ole ollut asianmukaista, taikka seuraamuksista on säädetty, mutta niillä ei ole ehkäisevää vaikutusta sen vuoksi, ettei niitä ole sovellettu tai niitä on sovellettu väärin, valvontaa on pidettävä perustavanlaatuisesti riittämättömänä. Tähän komissio on lisännyt, että asetuksen (EY) N:o 73/2009 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun nk. ”vähäisen noudattamatta jättämisen” suhteen Unkarin viranomaiset ovat soveltaneet sietomarginaalia, mistä syystä seuraamuksia ei ole määrätty eikä huomioon ole otettu ihmisten ja eläinten terveyteen liittyviä seikkoja, mikä on unionin oikeuden vastaista.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu
—

kumoamaan neuvoston päätöksen, joka sisältyi kantajan asianajajille osoitettuun, 26.6.2015 päivättyyn kirjeeseen, joka koskee sellaisen henkilöiden ja yhteisöjen nimiä sisältävän luettelon uudelleentarkastelua, joka on Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP (1) – sellaisena kuin se on muutettuna 15.10.2012 annetulla neuvoston päätöksellä 2012/635/YUTP – liitteessä II ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 (2) – sellaisena kuin se on pantu täytäntöön 15.10.2012 annetulla neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 945/2012 – liitteessä IX, siltä osin kuin kanteen kohteena oleva päätös merkitsee sitä, ettei kantajan nimeä suostuta poistamaan rajoittavien toimenpiteiden kohteina olevien henkilöiden ja yhteisöjen luettelosta
—

asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan k alakohtaa ja asetuksen N:o 1151/2012 6 artiklan 1 kohtaa on rikottu
2.

Toinen kanneperuste: SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan virheellinen soveltaminen – ydinvoimalan virheellinen luonnehtiminen ”uudeksi teknologiaksi” Kantaja väittää tässä, että päätös on mitätön myös, koska komissio vetoaa virheellisesti siihen, että kyseessä oleva teknologia on uutta teknologiaa.