Unionin yleinen tuomioistuin voi Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön liitteessä I olevan 9 artiklan mukaista valitusta käsitellessään tutkia työjärjestyksen 129 artiklan mukaisesti viran puolesta missä vaiheessa tahansa, onko asia jätettävä tutkimatta ehdottoman prosessinedellytyksen puuttumisen vuoksi. Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklaan perustuvan kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset ovat ehdottomia prosessinedellytyksiä, minkä vuoksi unionin yleisen tuomioistuimen on tutkittava ne tarvittaessa viran puolesta edellyttäen, että se on ensin kehottanut asianosaisia esittämään huomautuksensa.

Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa ja 91 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun asianomaiselle vastaisen toimenpiteen olemassaolo on ehdoton edellytys sille, että unionin virkamiehen tai toimihenkilön sitä unionin toimielintä tai virastoa, jonka palveluksessa hän työskentelee, vastaan nostama kanne voidaan ottaa tutkittavaksi. Tässä yhteydessä asianomaiselle vastaisiksi toimenpiteiksi katsotaan ainoastaan toimivaltaisen viranomaisen toteuttamat ja viranomaisen lopullisen kannanoton sisältävät toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka vaikuttavat valittajan etuihin suoraan ja välittömästi muuttaen hänen oikeusasemaansa selvästi.

Unionin viraston kotipaikan siirtäminen johtuu jäsenvaltioiden välisestä sopimuksesta ja unionin lainsäätäjän toimesta. Työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen on siis vain muistuttanut kotipaikan siirtämistä koskevassa päätöksessä henkilöstönsä asemapaikan määräämistä koskevasta periaatteesta sellaisena, kuin siitä on päätetty jäsenvaltioiden yhteisellä sopimuksella. Kyseinen viranomainen ei ole näin tehdessään muuttanut valittajien oikeudellista asemaa merkittävästi, vaan oikeudellinen asema on perustunut tässä yhteydessä jäsenvaltioiden yhteiseen sopimukseen.

Siltä osin kuin on kyse valittajien henkilöstösääntöjen mukaisista taloudellisluonteisista oikeuksista, viraston henkilöstöön sovellettavan korjauskertoimen määrittäminen ei ole viraston työsopimusten tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen harkittavissa, vaan se perustuu suoraan asemapaikan elinolosuhteisiin. Tästä seuraa, että uudelle kotipaikalle vahvistetun korjauskertoimen soveltaminen valittajiin johtuu vain automaattisesti yhtäältä jäsenvaltioiden yhteisestä sopimuksesta ja toisaalta henkilöstösääntöjen 64 artiklan ensimmäisestä alakohdasta.

Lisäksi riidanalaisessa päätöksessä annetaan mahdollisuus työskentelyn aloittamista viraston uudessa kotipaikassa koskeviin yksilöllisiin neuvotteluihin ja irtisanomisaikaa koskeviin yksilöllisiin neuvotteluihin viraston johtajan ja niiden henkilöstön jäsenten välillä, jotka eivät halua siirtyä uuteen kotipaikkaan. Näin ollen työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen määritteli kyseisen päätöksen antaessaan yleisen toimintalinjan, jonka mukaisesti se aikoi asiaankuuluvia säännöksiä soveltaen tehdä myöhemmin yksittäispäätöksiä, joissa todetaan tarvittaessa niiden toimihenkilöiden irtisanoutuminen, jotka eivät aloittaisi työskentelyään haluttuna ajankohtana uudessa kotipaikassa, ottaen huomioon kunkin henkilöstön jäsenen yksittäisen tilanteen.

(ks. 49, 50, 60, 61, 64, 69, 72 ja 75 kohta)