Asia T-445/05

Associazione italiana del risparmio gestito ja

Fineco Asset Management SpA

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Valtiontuet — Tukiohjelma, jonka Italian viranomaiset ovat toteuttaneet markkina-arvoltaan pieniin ja keskisuuriin yrityksiin erikoistuneiden yhteissijoitusyritysten hyväksi — Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi — Kumoamiskanne — Päätös koskee kantajia suoraan ja erikseen — Tutkittavaksi ottaminen — Perusteluvelvollisuus — Toimenpiteen valikoivuus — Takaisinperimisvelvollisuus”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 4.3.2009 II ‐ 295

Tuomion tiivistelmä

Muut oikeussubjektit kuin ne, joille päätös on osoitettu, voivat väittää päätöksen koskevan niitä erikseen ainoastaan silloin, kun tämä päätös vaikuttaa niihin niille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella ne erottuvat kaikista muista, ja ne voidaan yksilöidä samalla tavalla kuin se, jolle päätös on osoitettu. Näin ollen yritys ei voi pääsääntöisesti vaatia toimialakohtaisen tukijärjestelmän kieltämisestä tehdyn komission päätöksen kumoamista, jos päätös koskee tätä yritystä vain siten, että yritys toimii kyseessä olevalla alalla ja on mahdollisesti kyseisen järjestelmän edunsaaja. Tällainen päätös on nimittäin kantajana olevan yrityksen kannalta yleisesti sovellettava toimenpide, joka koskee objektiivisesti määriteltyjä tilanteita ja jonka oikeusvaikutukset kohdistuvat yleisesti ja abstraktisti määriteltyyn henkilöryhmään. Silloin kun on kyse komission päätöksestä, jossa ei yksilöidä riidanalaisen tuen saajana olevaa yritystä tai saajina olevia yrityksiä ja jota sovelletaan siten objektiivisesti määriteltyihin tilanteisiin ja jonka oikeusvaikutukset kohdistuvat yleisesti ja abstraktisti määriteltyyn henkilöryhmään, päätös ei koske yritystä ainoastaan siksi, että se oli kyseisellä alalla toimiva yritys, joka voisi mahdollisesti saada etua tukijärjestelmästä, vaan myös siksi, että se on todellisuudessakin saanut tämän järjestelmän mukaisesti myönnettyä tukea, jonka komissio on määrännyt perittäväksi takaisin. Kyseinen päätös koskee tätä yritystä erikseen, ja sen päätöksestä nostama kanne on tutkittava. (ks. 45–48 kohta)

EY 253 artiklassa edellytetyt perustelut riippuvat kyseessä olevasta toimenpiteestä, ja niistä pitää selkeästi ja yksiselitteisesti ilmetä riidanalaisen toimenpiteen tehneen toimielimen päättely siten, että niille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt ja että toimivaltainen tuomioistuin voi tutkia toimenpiteen laillisuuden. Perusteluvelvollisuutta on arvioitava asian olosuhteet huomioon ottaen. Perusteluissa ei tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevia yksityiskohtia, koska tutkittaessa sitä, täyttävätkö päätöksen perustelut EY 253 artiklan vaatimukset, on otettava huomioon päätöksen sanamuodon lisäksi myös asiayhteys ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt. Komissio ei ole velvollinen ottamaan kantaa kaikkiin asianomaisten sille esittämiin väitteisiin, vaan sen on ainoastaan esitettävä sellaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joilla on olennainen merkitys päätöksen systematiikan kannalta. Tämän lisäksi komissio voi valtiontukijärjestelmän osalta tyytyä tutkimaan asianomaisen järjestelmän yleispiirteitä, eikä se ole velvollinen tutkimaan jokaista yksittäistä soveltamistapausta. (ks. 67 ja 68 kohta)

Vaikka komissiolla on päätöksen perusteluissa velvollisuus tuoda esille ainakin ne olosuhteet, joissa tuki on myönnetty, jos niiden perusteella on mahdollista osoittaa, että tuki saattaa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, sillä ei ole velvollisuutta esittää jo myönnettyjen tukien todellista vaikutusta. Jos näin olisi, tällä vaatimuksella päädyttäisiin suosimaan jäsenvaltioita, jotka maksavat sääntöjenvastaisia tukia, niiden vahingoksi, jotka ilmoittavat tuista niiden valmisteluvaiheessa. Komissiolla ei ole velvollisuutta tehdä taloudellista erittelyä todellisesta markkinatilanteesta, tuensaajayritysten markkinaosuudesta, kilpailijayritysten tilanteesta ja kyseisten palvelujen tarjoamisesta jäsenvaltioiden välillä, koska se on esittänyt, miten riidanalainen tuki vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kun kyseessä on ilmoittamatta jätetty tuki, komissiolla ei ole velvollisuutta esittää näyttöä sen todellisista vaikutuksista. (ks. 102 ja 109 kohta)

EY 87 artiklassa kielletään valtion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki siitä riippumatta, onko tukiin liittyvät edut myönnetty suoraan vai välillisesti. Tästä syystä tietyille luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille, joiden ei välttämättä tarvitse olla yrityksiä, suoraan myönnettyä etua voidaan pitää välillisenä etuna ja näin ollen tukena muille luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille, jotka ovat yrityksiä. Jotta yritykselle voidaan todeta myönnetyn tukea valtion varoista, ei ole tarpeen, että tämä yritys olisi tuen välitön edunsaaja. Vaikka erikoistuneet sijoitusvälineet eivät suoraan hyödy niihin sijoittaneille myönnettävästä veronalennuksesta, tämä ei sulje pois sitä, että ne saavat kuitenkin epäsuoraa taloudellista hyötyä. (ks. 127 ja 131 kohta)

Kun kyse on tukijärjestelmästä, komissio voi, tarkistaessaan, sisältyykö tuohon järjestelmään tukea, tyytyä tutkimaan asianomaisen järjestelmän yleispiirteitä, eikä sillä ole velvollisuutta tutkia jokaista yksittäistä soveltamistapausta. Silloin kun on kiistatonta, että jokin tukijärjestelmä hyödyttää tiettyjä yrityksiä, sillä seikalla, että se hyödyttää myös sellaisia tuensaajia, jotka eivät ole yrityksiä, ei voida asettaa kyseenalaiseksi tätä toteamusta, joka on riittävä peruste EY 87 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi tukijärjestelmään. (ks. 136 kohta)

Valtion toimenpiteellä, jolla myönnetään veronalennus pelkästään erikoistuneille sijoitusvälineille ja niitä hallinnoiville yhtiöille ja joka on näin rajattu koskemaan tarkasti määriteltyjä sijoitusvälineitä, jotka täyttävät erityiset edellytykset, vaihtoehtoisia sijoitusmuotoja tarjoavien muiden yritysten vahingoksi, suositaan tiettyjä sijoitusvälineitä verrattuna toisiin samankaltaisessa tosiasiallisessa tai oikeudellisessa tilanteessa oleviin yrityksiin. Tällainen toimenpide, jota ei voida pitää yleisenä vero- tai talouspoliittisena toimenpiteenä, vaan toimenpiteenä, jolla poiketaan yleisestä verosääntelystä, on näin EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla valikoiva. Lisäksi pelkästään se, että kaikki vahvistetut edellytykset täyttävät sijoitusvälineet voivat hyötyä edusta, ei sellaisenaan osoita toimenpiteen yleistä sovellettavuutta eikä estä sitä, että se on valikoiva. Tuki voi olla EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuin tavoin valikoiva silloinkin, kun se koskee kokonaista talouden alaa. (ks. 150, 152, 155 ja 156 kohta)

Valtion toimenpide, jonka avulla asianomaiset yritykset kykenevät lisäämään varallisuuttaan suosiollisemmissa olosuhteissa, esimerkiksi vain maksukyvyn parantumisella, voidaan katsoa EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi eduksi. (ks. 163 kohta)

Jos olisi katsottava, että investointien rohkaisemisen kaltaiseen talous- tai teollisuuspoliittiseen tavoitteeseen pyrkiminen voi johtaa siihen, ettei valikoivaan valtion toimenpiteeseen sovelleta EY 87 artiklan 1 kohtaa, kyseinen määräys ei olisi enää vaikutuksiltaan tehokas. Tällaista toimenpidettä ei näin ollen voida jättää katsomatta EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi yksinomaan sen tavoitteiden perusteella. (ks. 170 kohta)