ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 2.7.2008 – Ashoka vastaan SMHV (DREAM IT, DO IT !)

(asia T-186/07)

”Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin DREAM IT, DO IT ! rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta”

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 37 ja 38 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 15.3.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 635/2006-1), joka koskee sanamerkin DREAM IT, DO IT! rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi.

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Ashoka Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki DREAM IT, DO IT ! luokkiin 35, 36, 41 ja 45 kuuluvia palveluja varten – hakemus nro 3844792 Tutkijan päätös: Rekisteröinnin epääminen Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Ashoka velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 2.7.2008 – Ashoka vastaan SMHV (DREAM IT, DO IT !)

(asia T-186/07)

”Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin DREAM IT, DO IT ! rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta”

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 37 ja 38 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 15.3.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 635/2006-1), joka koskee sanamerkin DREAM IT, DO IT! rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi.

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Ashoka Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki DREAM IT, DO IT ! luokkiin 35, 36, 41 ja 45 kuuluvia palveluja varten – hakemus nro 3844792 Tutkijan päätös: Rekisteröinnin epääminen Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
30

Kantaja katsoo, että komission omaksuma lähestymistapa on Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa tunnustetun syyttömyysolettaman vastainen. Asetuksen N:o 1/2003 2 artiklan, joka heijastaa Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 2 kohdassa tunnustettua syyttömyysolettamaa, mukaan EY 81 artiklan 1 kohdan rikkomista koskeva todistustaakka kuuluu viranomaiselle, joka väittää määräyksiä rikottavan. Kuten julkisasiamies Kokott on korostanut edellä 25 kohdassa mainitussa asiassa Akzo Nobel ym. v. komissio antamassaan ratkaisuehdotuksessa (Kok., s. I-8241), vetoaminen mainitun kaltaiseen olettamaan siitä, että emoyhtiö todella vaikuttaa ratkaisevasti tytäryhtiöönsä, josta se omistaa 100 prosenttia, ei johda todistustaakan kääntymiseen, mikä olisi kyseisten määräysten kannalta ongelmallista, vaan näin vahvistetaan ainoastaan näyttökynnys, jonka on täytyttävä määritettäessä, onko kilpailusääntöjen rikkomisesta vastuussa emo- vai tytäryhtiö. Koska sillä perusteella, että emoyhtiö omistaa tytäryhtiönsä koko osakepääoman, voidaan olettaa, että se käyttää vaikutusvaltaansa, mainitun olettaman katsotaan täyttävän todistustaakkaa koskevat vaatimukset, jos emoyhtiö ei kumoa sitä esittämällä pitäviä vastatodisteita (ks. vastaavasti edellä 24 kohdassa mainittu asia Aalborg Portland ym. v. komissio, tuomion 79 kohta). Kyseessä on toisin sanoen todistustaakan jakaminen, jossa kaikkia asianosaisia kehotetaan noudattamaan velvollisuuttaan esittää väitteensä (julkisasiamies Kokottin ratkaisuehdotus asiassa C-105/04 P, Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied v. komissio, tuomio 21.9.2006, Kok., s. I-8725, I-8730, 73 kohta ja edellä mainittu asia Akzo Nobel ym. v. komissio, ratkaisuehdotuksen 74 kohta).
90

Nyt käsiteltävässä tapauksessa Ranskan tasavallan vaatimukset eivät ole menestyneet. Edellä 77 kohdasta kuitenkin ilmenee, että komissio on loukannut kohtuullisessa ajassa toimimista koskevaa periaatetta riidanalaista päätöstä tehdessään, mikä on voinut rohkaista Ranskan tasavaltaa nostamaan nyt käsiteltävän kanteen mainitun loukkaamisen toteamiseksi. Unionin yleinen tuomioistuin katsoo tässä tilanteessa, että asioiden T‑56/06, T‑56/06 RENV I ja T‑56/06 RENV II osalta on oikeutettua ja kohtuullista velvoittaa Ranskan tasavalta vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kolme neljäsosaa komissiolle aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista ja velvoittaa komissio vastaamaan yhdestä neljäsosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan. Asioiden C‑89/08 P ja C‑272/12 P osalta – siltä osin kuin komission vastapuolina on kussakin niistä ollut viisi osapuolta – Ranskan tasavalta on asioissa T‑56/06, T‑56/06 RENV I ja T‑56/06 RENV II vahvistetun jakoperusteen mukaisesti velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja kolmesta kahdeskymmenesosasta eli yhdestä viidesosasta kolmesta neljäsosasta komissiolle aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista ja velvoittaa komissio vastaamaan yhdestä viidesosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 16.9.2009 – Hipp & Co vastaan SMHV – Laboratorios Ordesa (Bebimil)

(asia T-221/06)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin Bebimil rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisemmat yhteisön ja kansalliset sanamerkit BLEMIL – Aikaisempi kansallinen sanamerkki BLEMIL 1 – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) – Sekaannusvaara

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 39–42 ja 70–74 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 2.6.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 571/2005-1), joka koskee Laboratorios Ordesa, SL:n ja Hipp & Co. KG:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Hipp & Co. KG Haettu yhteisön tavaramerkki: Yhteisön sanamerkki Bebimil luokkiin 5, 29, 30 ja 32 kuuluville tavaroille Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Laboratorios Ordesa, SL Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön sanamerkki BLEMIL luokkiin 5 ja 29 kuuluville tavaroille ja kansalliset sanamerkit BLEMIL ja BLEMIL 1 Väiteosaston ratkaisu: Väitteen osittainen hyväksyminen Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
102

Lisäksi on todettava, että koska kantaja on voinut, kuten muut tuottajat, hyötyä direktiivin 2005/53 antamista seuranneesta siirtymäajasta ja näin ollen klorotaloniilin sisällyttämisestä direktiivin 91/414 liitteeseen I, ja erityisesti, koska kantaja on voinut esittää tässä yhteydessä kansallisille viranomaisille direktiivin 91/414 liitteen II vaatimusten mukaisen asiakirja-aineiston, se ei voi vedota siihen, että sitä on kohdeltu epäyhdenvertaisesti verrattuna muihin kyseisen aineen tai muiden aineiden tuottajiin silloin, kun kantajan aine sisällytettiin kyseisen direktiivin liitteeseen I. Kantaja ei ole myöskään osoittanut, että komissio olisi säätänyt siirtymäajoista muiden tuottajien hyväksi silloin kun jo direktiivin 91/414 liitteeseen I sisällytetyn aineen määritelmää muutettiin.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 19.11.2008 – Ercros vastaan SMHV – Degussa (TAI CROS)

(asia T-315/06)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus kuviomerkin TAI CROS rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisemmat kansalliset sanamerkit CROS, SOCIEDAD ANÓNIMA CROS ja ERCROS – Aikaisemmat kansalliset kuviomerkit CROS – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaaran puuttuminen – Merkkien samankaltaisuuden puuttuminen – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 29, 42, 43 ja 47 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 20.9.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 29/2006-1), joka liittyy Ercros, SA:n ja Degussa GmbH:n väliseen väitemenettelyyn

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Degussa GmbH Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki TAI CROS luokkaan 1 kuuluvia tavaroita varten (hakemus nro 2768851) Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Ercros, SA Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansalliset sanamerkit CROS, SOCIEDAD ANÓNIMA CROS ja ERCROS ja kansalliset kuviomerkit CROS luokkaan 1 kuuluvia tavaroita varten Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
18

Väliintulija väittää, että riitauttaessaan riidanalaisen päätöksen menettämisvaatimusta koskevan osan kantaja ei ole maininnut, mistä valituslautakunnan väitetty asetuksen N:o 40/94 50 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen muodostuu. Väliintulija toteaa, että kantaja ei ole vedonnut virheeseen kyseisen säännöksen tulkinnassa tai soveltamisessa vaan että se on paremminkin moittinut lopputulosta, johon kyseisen säännöksen soveltamisessa on riidanalaisessa päätöksessä päädytty. Väliintulijan mukaan kanteen kohteena on ainoastaan se, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tutkisi uudestaan asian tosiseikat ja että tällä tutkinnalla korvattaisiin SMHV:n valituslautakunnan tutkinta. Esillä oleva kanne on kuitenkin esitetty tuomioistuimelle, joka asetuksen N:o 40/94 63 artiklan 1 kohdan mukaan on toimivaltainen ainoastaan valvomaan riidanalaisen päätöksen laillisuutta. Väliintulijan mukaan tämä riittää sen toteamiseen, että kantajan vaatimus kyseessä olevan tavaramerkin menettämiseksi on jätettävä tutkimatta.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 10.12.2008 – Vitro Corporativo vastaan SMHV – VKR Holding (Vitro)

(asia T-412/06)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus kuviomerkin Vitro rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi yhteisön sanamerkki VITRAL – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23 ja 31 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan asiassa R 1364/2005-2 13.10.2006 tekemästä päätöksestä, joka koskee VKR Holding A/S:n ja Vitro Corporativo, SA de CV:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Vitro Corporativo, SA de CV Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki Vitro luokkiin 1, 7, 8, 9, 11, 12, 16, 17, 19, 20, 21, 22, 27, 30, 35, 39, 40, 41, 42 ja 43 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten – rekisteröintihakemus nro 2669521 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: VKR Holding A/S Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Tanskassa rekisteröity sanamerkki (nro 19561415 VR), Saksassa rekisteröity sanamerkki (nro 725452), Yhdistyneessä kuningaskunnassa rekisteröity sanamerkki (nro 1436897) ja yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki (nro 651745) VITRAL muiden muassa luokkaan 19 kuuluvia tavaroita varten, joita vastaan väite on suunnattu Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen ja yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen hylkääminen luokkaan 19 kuuluvien tavaroiden osalta Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 25.6.2008 – Otto vastaan SMHV – L’Altra Moda (l’Altra Moda)

(asia T-224/06)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus kuviomerkin l’Altra Moda rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi kansallinen kuviomerkki Alba Moda – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaaran puuttuminen – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta – Asetuksen N:o 40/94 73 artikla ja 74 artiklan 1 ja 2 kohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 32–36 ja 46 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 16.6.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 793/2005-2), joka koski Otto GmbH & Co. KG:n ja l’Altra Moda SpA:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: L’Altra Moda SpA Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki l’Altra Moda luokkiin 3, 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Otto GmbH & Co. KG Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansallinen kuviomerkki Alba Moda luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten Väiteosaston ratkaisu: Väite hylätään Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylätään





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
210

Aivan aluksi on korostettava, että suuntaviivojen 64 ja 65 kohdassa esitetään, että edes yritykset, joiden markkinaosuudet ovat erittäin suuret, eivät ehkä ole sulautuman jälkeen sellaisessa asemassa, että ne estäisivät olennaisesti tehokasta kilpailua, jos niiden asiakkailla on tasapainottavaa neuvotteluvoimaa. Tämä on ymmärrettävä neuvotteluvoimaksi, joka ostajalla on myyjään nähden kauppaneuvotteluissa sen perusteella, kuinka suuri se on, mikä on sen kaupallinen merkitys myyjälle ja millaiset mahdollisuudet sillä on uhata uskottavasti siirtyvänsä kohtuullisen ajan kuluessa käyttämään vaihtoehtoisia toimituslähteitä, jos sen toimittaja päättää korottaa hintoja tai muulla tavoin heikentää laatua tai toimitusehtoja. Näin olisi myös silloin, kun ostaja voi uhata uskottavasti integroituvansa vertikaalisesti tuotantoketjun alkupään markkinoilla tai tukevansa toiminnan laajentamista niillä tai uuden tuottajan tuloa niille. Lisäksi suurilla ja paljon taitotietoa omaavilla asiakkailla on tällaista neuvotteluvoimaa todennäköisemmin kuin pienemmillä yrityksillä, jotka toimivat hajanaisella toimialalla.
6.

Kilpailu — Sakot — Sakkojen määrä — Sakkojen suuruuden määrittäminen — Sakon määräämättä jättäminen tai alentaminen rikkomiseen syyllistyneen yrityksen yhteistyön perusteella — On välttämätöntä, että käyttäytyminen on auttanut komissiota toteamaan kilpailusääntöjen rikkomisen — Sillä, että tietojen antaminen oli mahdotonta sen takia, ettei asian kannalta merkityksellisiä asiakirjoja ole säilytetty tytäryhtiön myymisen takia, ei ole merkitystä (EY 81 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohta; komission tiedonanto 96/C 207/04) (ks. 115–117 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Oikeudenkäyntimenettely – Vireilläoloväite – Kahdessa kanteessa on samat asianosaiset, sama kohde ja samat kanneperusteet – Myöhemmin nostetun kanteen tutkimatta jättäminen (ks. 29 kohta)

2. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Sakkojen suuruuden määrittäminen – Komission harkintavalta – Rajat – Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattaminen (Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta) (ks. 40–42 kohta)

3. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Sakkojen suuruuden määrittämisperusteet – Rikkomisen kesto – Pitkäkestoiset rikkomiset – Sakon laskentapohjan korottaminen 10 prosentilla vuotta kohti – Komission harkintavalta (Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta; komission tiedonannon 98/C 9/03 1 B kohta) (ks. 57 ja 58 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Vaatimus [EY] 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia COMP/F-1/38.121 – Putken liittimet) 20.9.2006 tehdyn komission päätöksen K(2006) 4180 kumoamiseksi osittain sekä toissijaisesti vaatimus kantajille kyseisessä päätöksessä määrätyn sakon määrän alentamiseksi

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) IMI plc, IMI Kynoch Ltd, Yorkshire Fittings Ltd, VSH Italia Srl, Comap SA ja Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Näin ollen kannetta ei ole jätettävä tutkimatta työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan noudattamatta jättämisen johdosta silloin, kun kannekirjelmässä esitetään lyhyesti kyseessä olevat kanneperusteet ja kun vastaajan – joka on vastineessaan vastannut esitettyihin väitteisiin – ja yhteisöjen tuomioistuinten ei ole mahdotonta ymmärtää tältä osin esitettyjä väitteitä.

Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan liitteenä oleva Puolan terästeollisuuden rakenneuudistuksesta tehty pöytäkirja N:o 8 on EY 87 ja EY 88 artiklaan nähden erityismääräys. Tällä pöytäkirjalla laajennetaan komission EY:n perustamissopimuksen nojalla suorittama valtiontukien valvonta tukiin, joita Puolan terästeollisuuden uudelleenjärjestelyyn on myönnetty tiettynä ajanjaksona ennen Puolan tasavallan liittymistä Euroopan unioniin. Pöytäkirjan N:o 8 sanamuodosta ilmenee, että sitä sovelletaan ennen liittymistä myönnettyihin tukiin. Pöytäkirjan N:o 8 tarkoituksena oli nimittäin luoda kattava järjestelmä Puolan terästeollisuuden rakenneuudistukseen tarkoitettuja tukia varten, eikä ainoastaan estää se, että tukea saavat yritykset saavat useita tukia.

(ks. 43 ja 44 kohta)
Asia T-187/06

Ralf Schräder

vastaan

yhteisön kasvilajikevirasto (YKLV)

”Yhteisön kasvinjalostajanoikeudet — Kasvilajike SUMCOL 01 — Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksia koskevan hakemuksen hylkääminen — Lajike, jonka rekisteröintiä on haettu, ei ole erotettava”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 19.11.2008 II ‐ 3154

Tuomion tiivistelmä

Vaikka yhteisöjen tuomioistuimet tunnustavat hallintoviranomaisilla olevan harkintavaltaa taloudellisissa tai teknisissä asioissa, se ei kuitenkaan tarkoita sitä, että yhteisöjen tuomioistuinten on pidättäydyttävä valvomasta sitä, miten kyseiset viranomaiset ovat tulkinneet tällaisia seikkoja. Yhteisöjen tuomioistuinten on nimittäin paitsi tutkittava esitettyjen todisteiden aineellinen paikkansapitävyys, luotettavuus ja johdonmukaisuus myös tarkistettava, muodostavatko nämä todisteet merkityksellisten seikkojen kokonaisuuden, joka on otettava huomioon monitahoisen tilanteen arvioinnissa, ja voivatko kyseiset todisteet tukea päätelmiä, jotka niistä on tehty. Tässä valvonnassa yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä ei kuitenkaan ole korvata omalla taloudellisia tai teknisiä seikkoja koskevalla arvioinnillaan hallintoviranomaisten arviointia. Kasvilajikkeen erotettavuuden arviointi yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun asetuksen N:o 2100/94 7 artiklan 1 kohdassa säädettyjen kriteerien perusteella on siinä määrin tieteellisesti ja teknisesti monitahoinen tehtävä, että tuomioistuinvalvonnan ulottuvuuden rajoittaminen on tämän vuoksi perusteltua. Tällainen erotettavuuden arviointi vaatii nimittäin asiantuntemusta ja erityistä teknistä osaamista muun muassa kasvitieteen ja perinnöllisyystieteen alalla. Sitä vastoin sen seikan arvioiminen kyseisen asetuksen 7 artiklan 2 kohdassa lueteltujen kriteerien perusteella, onko olemassa jokin toinen yleisesti tunnettu lajike, ei edellytä asiantuntemusta ja erityistä teknistä osaamista eikä ole sillä tavoin monitahoinen tehtävä, että tuomioistuinvalvonnan rajoittaminen olisi sen perusteella oikeutettua. (ks. 61 ja 63–65 kohta)

Kasvilajikkeen yksityiskohtaisen kuvauksen julkaiseminen tieteellisessä teoksessa on suoraan uusien kasvilajikkeiden suojaamista koskevan kansainvälisen yleissopimuksen (UPOV-sopimus) määräysten mukaan seikka, joka voidaan ottaa huomioon sen osoittamiseksi, että lajike on yleisesti tunnettu. Tämä seikka voidaan ottaa huomioon myös yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun asetuksen N:o 2100/94 7 artiklan 2 kohdan nojalla. Yhtäältä kyseisessä säännöksessä ei nimittäin luetella tyhjentävästi seikkoja, jotka voivat osoittaa, että vertailulajike on yleisesti tunnettu, minkä vahvistaa myös se, että sen ranskankielisessä versiossa käytetään adverbiä ”notamment” (muun muassa). Toisaalta asetuksen N:o 2100/94 toiseksi viimeisessä perustelukappaleessa mainitaan, että asetuksessa otetaan huomioon muun muassa UPOV-sopimus. (ks. 94, 97 ja 99 kohta)
Kysymys teollisoikeuden suojelemista koskevan Pariisin yleissopimuksen 6 ter artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisesta palvelumerkkeihin on kysymys, jonka ratkaiseminen ensiksi on välttämätöntä, jotta voidaan varmistaa yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 asianmukainen soveltaminen mainitun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan h alakohdan rikkomiseen liittyvään kanneperusteeseen nähden. Nimittäin sen määrittelemiseksi, onko haetun tavaramerkin, siltä osin kuin se koskee palveluja, rekisteröinti mahdollisesti Pariisin yleissopimuksen 6 ter artiklan 1 kohdan a alakohdan vastaista, on välttämätöntä määritellä, sovelletaanko tätä määräystä palvelumerkkeihin. Mikäli sitä ei sovelleta niihin, se, että sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) on kieltäytynyt rekisteröimästä kyseessä olevan tavaramerkin palveluja varten, tarkoittaa todellakin asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan h alakohdan rikkomista, eikä tällöin ole tarpeellista tutkia, sisältääkö haettu tavaramerkki Pariisin yleissopimuksen 6 ter artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja osia.

Näin ollen mainittu kysymys kuuluu valituslautakunnalle esitettyihin oikeudellisiin seikkoihin, vaikka tavaramerkin hakija ei ole esittänyt kantaansa siitä ja vaikka valituslautakunta ei ole lausunut tästä seikasta. Tämä kysymys voidaan näin ollen esittää ensimmäisen kerran ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Se kuuluu myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitettyihin oikeudellisiin seikkoihin, ja viimeksi mainitun on tutkittava se, koska tämä tutkiminen on välttämätöntä, jotta asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan h alakohdan rikkomiseen liittyvään kanneperusteeseen voidaan vastata. On nimittäin todettava, että vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei tarvitse ottaa kantaa kuin asianosaisten vaatimuksiin, joihin asian laajuus on rajoitettava, se ei ole sidottu pelkästään niihin väitteisiin, jotka asianosaiset vaatimustensa tueksi esittävät, sillä päinvastainen käytäntö voisi johtaa päätöksiin, jotka pohjautuvat virheellisiin oikeusperusteisiin.

(ks. 22–25 kohta)
256

Komission mukaan on itsestään selvää, että hyvitysjärjestelmä vaikuttaa piirimyyjien kaupallisiin ratkaisuihin vientiä syrjivästi, vaikka kantajat ovat kiistäneet tämän. Kantajat tarkastelevat asiaa ulkomaisen ostajan näkökulmasta korostaakseen, että hyvityksen puuttuminen on väitetysti yhdentekevä viimeksi mainitulle. Sen lisäksi, että tämä kanta on virheellinen eikä sitä ole näytetty toteen, komissio katsoo, että asiaa on tarkasteltava piirimyyjän näkökulmasta sen toteamiseksi, että kun kaikki muut seikat pysyvät muuttumattomina, piirimyyjältä evätään hyvitys viennistä, ja näin ollen korvausjärjestelmä kannustaa tavalla tai toisella suosimaan paikallista myyntiä.