Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Ajokortti - Velvollisuus vaihtaa ajokortin haltijan kotimaan viranomaisten myöntämä ajokortti vastaanottavan jäsenvaltion ajokorttiin - Hyväksyttävyys siihen asti, kunnes direktiivi 91/439/ETY tulee voimaan

(EY:n perustamissopimuksen 52 artikla; neuvoston direktiivi 91/439/ETY)

2 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Ajokortti - Ajokortin haltijan kotimaan viranomaisten myöntämän ajokortin vaihtamista vastaanottavan jäsenvaltion ajokorttiin koskevan velvollisuuden laiminlyönti - Rinnastaminen ajokortitta ajoon - Rikosoikeudelliset seuraamukset - Suhteettomat seuraamukset, joita ei voida hyväksyä

(EY:n perustamissopimuksen 52 artikla; neuvoston direktiivi 80/1263/ETY)

Tiivistelmä

3 Yhteisön oikeuden nykytilassa, ja ennen yhteisön ajokortista annetun direktiivin 91/439/ETY voimaantuloa, perustamissopimuksen 52 artiklan määräysten vastaista ei ole se, että jäsenvaltio vaatii toisen jäsenvaltion myöntämän ajokortin haltijaa moottoriajoneuvon kuljettamisoikeuden säilyttämiseksi vastaanottavassa jäsenvaltiossa vaihtamaan ajokorttinsa vastaanottavan jäsenvaltion ajokorttiin vuoden määräajassa siitä, kun kyseisen ajokortin haltija on hankkinut vakituisen asuinpaikkansa tämän valtion alueelta.

Neuvoston asiana oli toteuttaa ajokorttien myöntämisedellytysten yhdenmukaistaminen ja säätää siitä, että jäsenvaltiot tunnustavat ajokortit vastavuoroisesti, jotta poistettaisiin vastaanottavan jäsenvaltion ajokortin hankkimisvelvollisuudesta aiheutuvat henkilöiden vapaan liikkuvuuden esteet; ottaen huomioon aihepiirin monimutkaisuuden ja jäsenvaltioiden lakien säännöksissä vielä olevat erot neuvostolla oli tällöin toimivalta toteuttaa tämä yhdenmukaistaminen asteittain, ja se on voinut siten pätevästi sallia sen, että jäsenvaltiot asettavat väliaikaisesti tämän vaihtamisvelvollisuuden.

4 Perustamissopimuksen 52 artiklan vastaista on se, että jos moottoriajoneuvoa kuljettaa henkilö, joka olisi voinut saada vastaanottavalta valtiolta ajokortin vaihtamalla sen toisen jäsenvaltion myöntämään ajokorttiin mutta on laiminlyönyt ajokorttinsa vaihtamisen asetetussa määräajassa, hänen tekonsa rinnastetaan ajokortitta ajoon, josta voidaan tuomita vankeuteen tai sakkoon, ottaen huomioon rikosrekisterimerkinnöistä itsenäisen ammatin harjoittamiselle tai palkkatyön tekemiselle aiheutuvat vaikutukset erityisesti ryhdyttäessä harjoittamaan toimintaa tietyillä aloilla tai pyrittäessä hoitamaan tiettyjä tehtäviä; kyseessä on ylimääräinen ja pysyvä rajoitus henkilöiden vapaalle liikkuvuudelle.

Kun alaa koskevia yhteisön säännöksiä ei ole, ja vaikka jäsenvaltioilla on sen vuoksi edelleen toimivalta määrätä ajokortin vaihtamisvelvollisuuden, jonka ne ovat voineet asettaa yhteisön ajokortin käyttöönotosta annetun direktiivin 80/1263 perusteella, laiminlyönnistä aiheutuvat seuraamukset, jäsenvaltiot eivät voi säätää suhteetonta seuraamusta, jolla rajoitettaisiin henkilöiden vapaata liikkuvuutta, kun otetaan huomioon se merkitys, joka moottoriajoneuvoa koskevalla ajo-oikeudella on henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvien oikeuksien tosiasialliselle käyttämiselle. Rinnastaminen ajokortitta ajoon siten, että tähän sovelletaan rikosoikeudellisia seuraamuksia - vaikka kyseessä olisivat ainoastaan rahassa määrättävät seuraamukset - on kahdella tavalla suhteetonta. Se on yhtäältä suhteetonta, koska se seikka, että jäsenvaltio myöntää ajokortin vaihtaen sen toisen jäsenvaltion myöntämää ajokorttia vastaan, ei luo oikeutta ajaa moottoriajoneuvoa vastaanottavan jäsenvaltion alueella, vaan tällä uudella ajokortilla ainoastaan todistetaan tällaisen oikeuden olemassaolo, sillä tämä oikeus syntyy suoraan yhteisön oikeuden perusteella; vaihtamisvelvollisuus, jonka jäsenvaltiot voivat asettaa direktiivin perusteella, johtuu siten olennaisesti hallinnollisista vaatimuksista. Toisaalta mainittu rinnastaminen on suhteetonta niiden vaikutusten vuoksi, joita siitä aiheutuu asianomaisen henkilön ammatin harjoittamiselle.