FI Euroopan unionin virallinen lehti C 32/6

Valitus, jonka Commune de Millau ja Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) ovat tehneet 23.11.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-168/10 ja T-572/10, Euroopan komissio v. SEMEA ja Commune de Millau, 19.9.2012 antamasta tuomiosta

(Asia C-531/12 P)

2013/C 32/08

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittajat: Commune de Millau (Millaun kunta) ja Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) (edustaja: asianajaja F. Bleykasten)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

— Unionin yleisen tuomioistuimen 19.9.2012 antama tuomio on kumottava.

On annettava uusi ratkaisu, jossa

— todetaan, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole toimivaltainen tutkimaan komission Millaun kuntaa vastaan nostamaa kannetta asiassa T-572/10

— ohjataan komissio saattamaan asia toimivaltaisten ranskalaisten tuomioistuinten käsiteltäväksi

— jätetään tutkimatta komission SEMEAa vastaan nostama kanne asiassa T-168/10.

Asiakysymyksen osalta

— on todettava, että velvollisuus, johon komission vaatimus perustuu, on Ranskan lainsäädännön mukaan vanhentunut

— on hylättävä komission Millaun kuntaa ja SEMEAa vastaan esittämät vaatimukset.

Toissijaisesti

— on todettava, että komissio on loukannut oikeusvarmuuden ja hyvän hallinnon periaatteita

— on todettava, että unionille on näin syntynyt sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu Millaun kuntaan ja SEMEAan nähden

— on velvoitettava komissio suorittamaan Millaun kunnalle ja SEMEAlle 41 012 euron suuruinen pääoma Ranskan lain mukaisine korkoineen siihen päivään saakka, kun tässä asiassa annetaan tuomio.

Joka tapauksessa

— on todettava, että komissio vastaa tässä oikeusasteessa aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittajat esittävät unionin yleisen tuomioistuimen tuomiota vastaan neljä valitusperustetta.

Millaun kunta väittää ensiksi, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole toimivaltainen tutkimaan sitä vastaan nostettua kannetta. Valittajan mukaan Ranskan julkisoikeudessa tarkoitettu oikeushenkilö ei voi sopia välityslausekkeesta kolmannen hyväksi tehdyn sopimusehdon avulla. Valittaja katsoo, että ei ole olemassa sellaista sopimusta, jonka puitteissa Millaun kunta olisi voinut tehdä välityslausekkeen komission hyväksi.

SEMEA toteaa toiseksi, että siirtämällä omaisuutensa osakkeenomistajalle, joka on maksukykyinen julkisoikeudellinen oikeushenkilö (Millaun kunta), kun se itse oli maksukyvytön, se on pätevästi täyttänyt yhtiöasemaan perustuvat oikeutensa ja velvollisuutensa.

Valittajat toteavat kolmanneksi, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen jättäessään ottamatta huomioon vanhentumiseen sovellettavan lain säännöksen. Riidanalainen saatava syntyi SEMEAn ja komission välisen liiketoimen yhteydessä. Huolimatta siitä, että SEMEAn ja komission välinen sopimus oli luonteeltaan hallinnollinen, asiassa sovellettava vanhentumista koskeva säännös on valittajien mukaan Ranskan kauppalain 189 bis §, josta on tullut 110-4 §. Valittajien mukaan komission saatava on vanhentunut.

Valittajat arvostelevat unionin yleistä tuomioistuinta lopuksi siitä, ettei se tunnustanut komission vastuuta, vaikka se, ettei komissio toiminut 12 vuoteen saatavansa perimiseksi, on virhe ja vastoin Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 3 kohtaa. Komission vaatimien korojen suuruus liittyy myös siihen, ettei se perinyt saatavaansa, joten väitetyn vahingon ja komission menettelyn välillä on syy-yhteys. Valittajat väittävät vielä, että vahinko liittyy siihen, että niiden oli mahdotonta toteuttaa ajoissa toimenpiteitä komission vaatimuksiin vastaamiseksi.