Valitus, jonka Public.Resource.Org, Inc. ja Right to Know CLG ovat tehneet 23.9.2021 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu viides jaosto) asiassa T-185/19, Public.Resource.Org, Inc. ja Right to Know CLG v. komissio, 14.7.2021 antamasta tuomiosta

(Asia C-588/21 P)

(2022/C 11/21)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittajat: Public.Resource.Org, Inc. ja Right to Know CLG (edustajat: F. Logue, solicitor, J. Hackl, Rechtsanwalt, ja C. Nüßing, Rechtsanwalt)

Muut osapuolet: Euroopan komissio, Comité européen de normalisation (CEN), Asociación Española de Normalización (UNE), Asociaţia de Standardizare din România (ASRO), Association française de normalisation (AFNOR), Austrian Standards International (ASI), British Standards Institution (BSI), Bureau de normalisation/Bureau voor Normalisatie (NBN), Dansk Standard (DS), Deutsches Institut für Normung eV (DIN), Koninklijk Nederlands Normalisatie Instituut (NEN), Schweizerische Normen- Vereinigung SNV, Standard Norge, Suomen Standardisoimisliitto ry (SFS), Svenska institutet för standarder (SIS) ja Institut za standardizaciju Srbije (ISS)

Vaatimukset

Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin

— kumoaa valituksenalaisen tuomion ja myöntää oikeuden tutustua pyydettyihin asiakirjoihin (EN 71-4:2013, EN 71-5:2015, EN 71-12:2013 ja EN 12472:2005+A1:2009),

— toissijaisesti palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen ja

— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

1. Arviointivirhe, joka koskee asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (1) 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetyn poikkeuksen soveltamista. a. Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se arvioi tekijänoikeussuojaa väärin, kun se: — ei tunnustanut, että pyydettyjä yhdenmukaistettuja standardeja ei voida suojata tekijänoikeudella, koska ne ovat osa unionin oikeutta ja koska oikeusvaltioperiaate edellyttää oikeuden saatavuutta; — ei tunnustanut, että vaikka pyydettyjä yhdenmukaistettuja standardeja voitaisiin suojata tekijänoikeudella, oikeuden saatavuudelle on annettava etusija tekijänoikeussuojaan nähden; — katsoi virheellisesti, että komissiolla ei ollut toimivaltaa tutkia, suojattiinko pyydettyjä yhdenmukaistettuja standardeja tekijänoikeudella, ja — katsoi virheellisesti, että pyydetyt yhdenmukaistetut standardit olivat henkinen luomus ja siten tekijänoikeudella suojattava ”teos”. b. Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen arvioidessaan taloudellisiin etuihin kohdistuvia vaikutuksia, kun se: — sovelsi virheellisesti olettamaa, jonka mukaan pyydetyt yhdenmukaistetut standardit vahingoittaisivat asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa suojattua etua, ja — ei arvioinut kaupallisiin etuihin kohdistuvia erityisiä vaikutuksia.

2. Oikeudellinen virhe, joka koskee ylivoimaisen yleisen edun tunnustamatta jättämistä. Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se ei tunnustanut ylivoimaisen yleisen edun olemassaoloa, kun se: — katsoi virheellisesti, että kantajat eivät esittäneet erityisiä syitä pyyntönsä perustelemiseksi; — otti huomioon merkityksettömän seikan, eli eurooppalaisen standardointijärjestelmän toiminnan; — katsoi, että ratkaisulla asiassa James Elliott (C-613/14) (2) ei luoda velvoitetta välittää tietoja ennakoivasti yhdenmukaistetuista standardeista, ja — katsoi, että yhdenmukaistetuilla standardeilla on oikeusvaikutuksia ainoastaan asianomaisiin henkilöihin nähden.

(1) Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL 2001, L 145, s. 43).

(2) Unionin tuomioistuimen tuomio 27.10.2016 (asia C-613/14, James Elliott Construction, EU:C:2016:821).