YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)

23 päivänä helmikuuta 1995

Asia T-535/93

F

vastaan

Euroopan unionin neuvosto

”Henkilöstö — Palvelukseen ottaminen — Palvelukseen ottamisesta kieltäytyminen fyysisen soveltumattomuuden takia — Puolustautumisoikeus — Ilmeinen arviointivirhe”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-163

Aihe:

Kanteella vaaditaan neuvoston sellaisen päätöksen kumoamista, jolla kantajaa ei otettu palvelukseen konekirjoittajaksi fyysisen soveltumattomuuden takia.

Lopputulos:

Kanne hylätään.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja on menestynyt avoimessa kilpailussa, jonka perusteella laadittiin varallaololuettelo konekirjoittajista. Hänet kutsuttiin työhönoton yhteydessä tehtävään lääkärintarkastukseen, jolloin hän esitti lääkärintodistuksen vuodelta 1992 eli hänen päästessään sairaalasta. Tämän todistuksen mukaan hänellä on toisen asteen täysin kehittynyt rustosyöpä oikeassa lapaluussa. Neuvoston työterveyslääkäri antoi tämän todistuksen lausuntoa varten erikoissairaalaan, minkä jälkeen hän antoi lausunnon fyysisestä soveltumattomuudesta.

Kantaja vetosi lääketieteelliseen komiteaan henkilöstösäännön 33 artiklan toisen kohdan mukaisesti, ja antoi sille oman hoitavan lääkärinsä lääkärintodistuksen, jonka päätelmät eivät olleet samat kuin työterveyslääkärin. Kokouksessaan lääketieteellinen komitea kutsui kantajan konekirjoituskokeeseen arvioidakseen hänen liikuntakykyään ja ryhtiään. Se antoi tämän jälkeen lausuntonsa, joka vahvisti työterveyslääkärin lausunnon.

Tämän jälkeen kantaja pyysi neuvostoa täsmentämään tieteelliset, objektiiviset seikat, joihin lääketieteellinen komitea perusti käsityksensä. Työterveyslääkäri ilmoitti hoitavalle lääkärille, että komitea nojautui toisaalta ennusteeseen ja toisaalta leikkauksen jälkiseurauksiin, jotka ovat vammauttavia lähes jatkuvasti koneella kirjoittamaan joutuville konekirjoittajille.

Puolustautumisoikeutta koskeva ensimmäinen oikeudellinen peruste

a) Lääketieteellisen komitean kokoonpanoa ja toimintaa koskevan henkilöstösäännön 33 artiklan toisen kohdan laittomuus

Perusoikeudet kuuluvat olennaisella tavalla yleisiin oikeusperiaatteisiin, joiden noudattamista yhteisöjen tuomioistuimet valvovat. Kun yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin valvoo näiden oikeuksien toteutumista, se hakee vaikutteita jäsenvaltioiden yhteisistä perustuslaillisista perinteistä ja kansainvälisistä ihmisoikeuksia koskevista sopimuksista, joiden syntyyn jäsenvaltiot ovat vaikuttaneet tai joihin ne ovat liittyneet, ja näistä sopimuksista Euroopan ihmisoikeussopimus on tältä osin erityisen tärkeä (32 kohta).

Viittaukset: asia 4/73, Mold v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 14.5.1974 (Kok. 1974, s. 491, 13 kohta); asia 222/84, Johnston, yhteisöjen tuomioistuin 15.5.1986 (Kok. 1986, s. 1651, 18 kohta); asia 5/88, Wachauf, yhteisöjen tuomioistuin 13.7.1989 (Kok. 1989, s. 2609, 19 kohta); asia C-260/89, ERT, yhteisöjen tuomioistuin 18.6.1991 (Kok. 1991. s. I-2925).

Kantaja vetoaa Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaan sen toteamiseksi, että edellä mainittu henkilöstösääntöjen 33 artiklan toinen kohta on laiton; tätä artiklaa voidaan kuitenkin soveltaa ainoastaan tuomioistuimiin eikä lääketieteelliseen komiteaan, joka tässä toimii valituselimenä, jonka tehtävänä on hallinnollisessa nimitysmenettelyssä antaa toimielimen työterveyslääkärin jälkeen pelkästään lääketieteellinen lausunto (35 kohta).

Hakijan puolustautumisoikeuksien osalta on todettava, että soveltumattomuuustodistuksen antanut lääkäri ei kuulu lääketieteelliseen komiteaan, eikä komiteassa ole pelkästään kyseisen toimielimen lääkäreitä, ja se toimii siten, että asianosaiselle annetaan tietoja hänen hoitavan lääkärinsä välityksellä, että hän esittää valitsemansa lääkärin lausunnon, että on mahdollista ryhtyä täydentäviin tutkimuksiin ja että on mahdollista hankkia asiantuntijoiden lausuntoja, mitkä seikat varmistavat hakijan tilanteen täydellisen ja puolueettoman tutkimisen (35 ja 36 kohta).

Viittaukset: asia 75/77. Mollet v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 13.4.1978 (Kok. 1978, s. 897); asiat T-121/89 ja T-13/90. X v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 18.9.1992 (Kok. 1992. s. II-2195); asia T-10/93, A v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 14.4.1994 (Kok. 1994. s. II-179. 23-27 kohta)

b) Sen velvollisuuden rikkominen, joka toimielimellä on tiedoilaa kantajalle ja häntä hoitavalle lääkärille soveltumattomuuden perusteluja koskevat olennaiset tiedot

Kieltäytyminen hakijan palvelukseen ottamisesta fyysisen soveltumattomuuden takia on perusteltava, minkä on sovittava yhteen lääkärin vaitiolovelvollisuuden kanssa. Tämä toteutuu siten, että asianosainen voi pyytää ja saada soveltumattomuuden perustelut toimitetuksi valitsemalleen hoitavalle lääkärille, jotta tämä voisi kertoa hänelle mahdollisuuksista kiistää työhönotosta kieltäytymisen perusteet (37 kohta).

Viittaukset: asia 121/76. Moli v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 27.10.1977 (Kok. 1977, s. 1971); edellä mainittu asia Mollet v. komissio; asia 155/78. M. v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 10.6.1980(Kok. 1980. s 1797); edellä mainittu asia X v. komissio; edellä mainittu asia A v. komissio.

Tässä asiassa neuvosto ei ole laiminlyönyt velvollisuuttaan ilmoittaa kantajalle ja häntä hoitavalle lääkärille kaikkia olennaisia tietoja, jotka koskivat soveltumattomuuslausunnon perusteita (40 kohta).

c) Sen väitetyn velvollisuuden rikkominen, joka toimielimellä on tiedottaa kantajalle henkilöstösääntöjen 33 artiklan laajuudesta

Neuvosto ei ole laiminlyönyt velvollisuuttaan avustaa kantajaa ja toimia hyvän hallintotavan mukaisesti, koska se ilmoitti hänelle niistä toimenpiteistä, joilla hän voi puolustaa oikeuksiaan, ja koska henkilöstösääntöjen 33 artiklassa ei velvoiteta toimielintä ilmoittamaan hakijalle kyseisen menettelyn kaikista seurauksista (42 kohta).

Ilmeistä arviointivirhettä koskeva toinen oikeudellinen peruste

Yhteisöjen tuomioistuimet eivät voi omalla harkinnallaan korvata lääkäreiden tai etenkään lääketieteellisen komitean käsitystä, jota täytyy pitää lopullisena, koska se on säännönmukaisesti annettu. Yhteisöjen tuomioistuinten kuuluu kuitenkin oikeudellisen valvontatehtävänsä yhteydessä tutkia sitä, onko työhönottomenettely ollut laillinen, ja erityisesti sitä, nojautuuko nimittävän viranomaisen päätös, jolla se kieltäytyi ehdokkaan nimityksestä fyysisen soveltumattomuuden takia, perusteltuun lääkärin lausuntoon, jossa vahvistetaan sen lääketieteellisten toteamusten ja niistä tehtävän päätelmän yhteys (50 kohta).

Viittaukset: edellä mainittu asia A v. komissio; asia T-94/92, X v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 9.6.1994 (Kok. 1994, s. II-481).

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on sitä mieltä, että yhtä hyvin toimielimen neuvottelevan lääkärin kuin lääketieteellisen lautakunnankin lausunnossa vahvistetaan yhteys niiden sisältämien lääketieteellisten toteamusten ja päätelmien välillä. Lääketieteellisen lautakunnan lausunnossa ei ole arviointivirhettä pelkästään sen takia, että se on erilainen kuin kantajaa hoitavan lääkärin käsitys. Kyseessä on pelkästään lääketieteellisen arvioinnin ero, jonka tämä komitea on ratkaissut, kun sen säännösten mukaisena tehtävänä on tutkia toimielimen neuvottelevan lääkärin antaman lääkärintodistuksen perustelut (51-54 kohta).

Oikeudenkäyntikulut

Vaikka neuvosto ei ole hallinnollisen menettelyn aikana rikkonut mitään menettelyllistä säännöstä, se on vaikuttanut merkittävällä tavalla F:n päätökseen nostaa kanne. Kiistaa koskevan menettelyn aikana yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin pyysi neuvostoa toimittamaan lääketieteellisen komitean lausunnon, ja se antoi lausunnon, jonka kantaja oli jo toimittanut, eikä tämän komitean kokouksen pöytäkirjaa, vaikka oli selvää, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin halusi liittää asiakirjoihin komitean lausunnon perustelut. Pöytäkirjan olemassaolo selvisi vasta ensimmäisessä suullisessa käsittelyssä. Niinpä käsittely piti aloittaa alusta. Edellä esitetyn perusteella vastaaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan mukaan lukien kantajan oikeudenkäyntikulut (58-60 kohta).

Koska neuvoston toiminta on vaikuttanut myös väliintulijan päätökseen osallistua menettelyyn ja hänen toimintaansa sen aikana, neuvosto velvoitetaan korvaamaan puolet hänen oikeudenkäyntikuluistaan (61 kohta).

Ratkaisu:

1) Kanne hylätään.

2) Vastaaja velvoitetaan korvaamaan omat oikeudenkäyntikulunsa, kantajan oikeudenkäyntikulut ja puolet väliintulijan oikeudenkäyntikuluista.