Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 23 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltio, jossa on jätetty uusi kansainvälistä suojelua koskeva hakemus, on vastuussa hakemuksen käsittelystä, kun tämä jäsenvaltio ei ole esittänyt takaisinottopyyntöä tämän asetuksen 23 artiklan 2 kohdassa säädetyssä määräajassa, vaikka yhtäältä toinen jäsenvaltio on ollut vastuussa aikaisemmin jätettyjen kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten käsittelystä ja toisaalta yhdestä näistä hakemuksista annettua hylkäävää päätöstä koskeva muutoksenhaku oli vireillä viimeksi mainitun jäsenvaltion tuomioistuimessa näiden määräaikojen päättyessä.

Takaisinottomenettelyn soveltamisala määritellään Dublin III -asetuksen 23 ja 24 artiklassa. Tämän asetuksen 23 artiklan 1 kohdasta käy ilmi, että tätä menettelyä sovelletaan muun muassa kyseisen asetuksen 18 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuihin henkilöihin (ks. vastaavasti määräys 5.4.2017, Ahmed, C-36/17, EU:C:2017:273, 26 ja 27 kohta ja tuomio 25.1.2018, Hasan, C-360/16, EU:C:2018:35, 42 ja 43 kohta). Tämä viimeksi mainittu säännös koskee erityisesti kolmannen maan kansalaista tai kansalaisuudetonta henkilöä, jonka kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on hylätty ja joka on jättänyt uuden hakemuksen toisessa jäsenvaltiossa. Dublin III -asetuksen 23 artiklassa säädettyä takaisinottomenettelyä sovelletaan siis kolmannen maan kansalaiseen, joka on jättänyt uuden kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen jäsenvaltiossa, vaikka aikaisemmin toisessa jäsenvaltiossa jätetty kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on hylätty hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan viranomaisen päätöksellä, siinäkin tapauksessa, että tästä päätöksestä ei vielä ole tullut lopullinen sen vuoksi, että siihen on kohdistettu muutoksenhaku, joka on vireillä viimeksi mainitun jäsenvaltion tuomioistuimessa.

Näin ollen pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa jäsenvaltion, jossa tämä uusi hakemus on jätetty, viranomaisilla on ollut tämän asetuksen 23 artiklan 1 kohdan nojalla mahdollisuus tehdä kyseessä olevaa henkilöä koskeva takaisinottopyyntö. Niiden on kuitenkin kyseisen asetuksen 23 artiklan 2 kohdan mukaisesti pitänyt tehdä tämä pyyntö mahdollisimman nopeasti ja joka tapauksessa tässä säännöksessä säädettyjen määräaikojen puitteissa, koska tällaista pyyntöä ei voida pätevästi tehdä näiden määräaikojen päättymisen jälkeen (ks. analogisesti tuomio 26.7.2017, Mengesteab, C-670/16, EU:C:2017:587, 67 kohta). Sekä Dublin III -asetuksen 23 artiklan 3 kohdan sanamuodosta että sen yleisestä rakenteesta ja tavoitteista käy ilmi, että jos mainitut määräajat ovat päättyneet, vastuu siirtyy suoraan lain nojalla jäsenvaltiolle, jossa kansainvälistä suojelua koskeva uusi hakemus on jätetty (ks. analogisesti tuomio 26.7.2017, Mengesteab, C-670/16, EU:C:2017:587, 61 kohta ja tuomio 25.10.2017, Shiri, C-201/16, EU:C:2017:805, 30 kohta).

(ks. 27, 28, 32–35 ja 40 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta )