Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Asetukset - Kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan, kansallisesta täytäntöönpanotoimenpiteestä tehdyn valituksen yhteydessä liitännäisasiana käsiteltävä asetuksen laillisuuden kiistäminen - Kansallisen toimen täytäntöönpanon lykkääminen - Hyväksyttävyys - Edellytykset - Fumus boni juris - Asian saattaminen ennakkoratkaisupyynnöllä yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi pätevyyden arvioimista varten - Vakava ja korjaamaton vahinko - Yhteisön edun huomioon ottaminen

(ETY:n perustamissopimuksen 177 ja 185 artikla ja 189 artiklan toinen kohta)

2. Euroopan yhteisöjen omat varat - Maksut, joista on määrätty sokerialan yhteisessä markkinajärjestelyssä - Käsite - Erityinen poistomaksu - Sisällyttäminen

(ETY:n perustamissopimuksen 201 artikla; neuvoston asetus (ETY) N:o 1914/87; neuvoston päätöksen 85/257/ETY 2 artikla)

3. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Ajallinen sovellettavuus - Taannehtivuuskiellon periaate - Poikkeukset - Edellytykset - Käsiteltävänä oleva tapaus

(Neuvoston asetus (ETY) N:o 1914/87)

4. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Sokeri - Erityinen poistomaksu - Periaatteen, jonka mukaan tuottajat rahoittavat yhteisen järjestelyn kokonaisuudessaan itse, soveltaminen - Kohtuuttomien taloudellisten rasitusten aiheuttaminen - Niiden puuttuminen - Omaisuudensuojan ja ammatin harjoittamisen vapauden loukkaus - Sen puuttuminen

(Neuvoston asetus (ETY) N:o 1914/87)

5. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Tuottajien tai kuluttajien syrjintä - Sokerialan erityinen poistomaksu - Rasituksen kohdistuminen raskaampana A-kiintiön ylittävän sokerintuotannon osalle - Puolueettomasti perusteltu erilainen kohtelu - Syrjinnän puuttuminen

(ETY:n perustamissopimuksen 40 artiklan 3 kohdan toinen alakohta; neuvoston asetus (ETY) N:o 1914/87)

Tiivistelmä

1. Perustamissopimuksen 189 artiklalla ei estetä sitä, että kansalliset tuomioistuimet määräävät yhteisön asetuksen perusteella toteutettavan kansallisen hallintotoimen täytäntöönpanon lykättäväksi.

Ensinnäkin kumoamiskanteen yhteydessä perustamissopimuksen 185 artiklassa annetaan kantajalle mahdollisuus hakea kanteen kohteena olevan säädöksen täytäntöönpanon lykkäämistä ja yhteisöjen tuomioistuimelle toimivalta kyseisen lykkäyksen myöntämiseen. Väliaikaista oikeussuojaa koskevan järjestelmän johdonmukaisuus edellyttää näin ollen, että kansallisen tuomioistuimen tehdessä ennakkoratkaisupyynnön kyseisen kansallisen tuomioistuimen on myös voitava määrätä sellaiseen yhteisön asetukseen, jonka laillisuus kiistetään ja jonka ainoastaan yhteisöjen tuomioistuin voi todeta pätemättömäksi, perustuvan kansallisen hallintotoimen täytäntöönpano lykättäväksi.

Toiseksi yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut, että perustamissopimuksen 177 artiklan tehokkaan vaikutuksen (effet utile) varmistamiseksi kansallisilla tuomioistuimilla, jotka ovat saattaneet yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi tulkintaa koskevia ennakkoratkaisukysymyksiä saadakseen ratkaisun kansallisen lain ja yhteisön säännön välistä yhteensopivuutta koskevaan kysymykseen, on oltava mahdollisuus määrätä kyseisen lain soveltamisen lykkäämisestä. Kansallisissa tuomioistuimissa oikeussubjekteille annettava väliaikainen oikeussuoja ei voi vaihdella sen mukaan, kiistävätkö nämä kansallisen lainsäädännön säännösten yhteensopivuuden yhteisön oikeuden kanssa vai johdettuun oikeuteen kuuluvien yhteisön säädösten pätevyyden, koska molemmissa tapauksissa kiistäminen perustuu yhteisön oikeuteen sinänsä.

Jotta kansallinen tuomioistuin voisi myöntää tällaisen lykkäyksen, sillä on oltava vakavia epäilyksiä yhteisön säädöksen pätevyydestä, ja jollei kiistanalaisen säädöksen pätevyyttä koskevaa kysymystä ole vielä saatettu yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, kyseisen kansallisen tuomioistuimen on itse esitettävä se yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntönä; edelleen on oltava kyse kiireellisestä tapauksesta, jossa hakijalle on vaarassa aiheutua vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa, ja yhteisön etu on otettava asianmukaisesti huomioon. Tämä yhteisön edun huomioon ottaminen edellyttää kansalliselta tuomioistuimelta sen varmistamista, ettei kyseinen yhteisön säädös ole sellainen, jonka tehokas vaikutus jää kokonaan toteutumatta, jollei sitä heti sovelleta. Edellytyksenä on lisäksi, että kyseisen kansallisen tuomioistuimen on mahdollista vaatia hakijalta riittäviä vakuuksia, jos täytäntöönpanon lykkäämisestä voidaan otaksua aiheutuvan yhteisölle taloudellisia riskejä.

2. Asetuksella (ETY) N:o 1914/87 sokerialalla käyttöön otettu erityinen poistomaksu on luettava kuuluvaksi yhteisöjen omien varojen järjestelmästä tehdyssä neuvoston päätöksessä 85/257/ETY tarkoitettuihin "maksuihin, joista on määrätty sokerialan yhteisessä markkinajärjestelyssä", koska se on luonteeltaan mainitun päätöksen tekoajankohtana jo käytössä olleita maksuja täydentävä. Vaikka se olisi ollut päätöksessä 85/257/ETY tarkoitetun rahoitusmaksun luonteinen, ei sen käyttöön ottamiseksi olisi ollut tarpeen käyttää perustamissopimuksen 201 artiklan mukaista menettelyä. Tosiasiassa kyseisen päätöksen tarkoituksena on talousarviolainsäädäntöön liittyvänä toimenpiteenä määritellä yhteisöjen talousarvioon otettavat omat varat; sen tarkoituksena ei ole määritellä niitä yhteisön toimielimiä, joilla on toimivalta tullien, maksujen ja muun muotoisten tulojen vahvistamiseen.

3. Vaikka on pääsääntöisesti oikeusvarmuuden periaatteen vastaista vahvistaa yhteisön säädöksen ajallisen sovellettavuuden alkamispäivä sen julkaisupäivää aikaisemmaksi, asia voi olla poikkeuksellisesti toisin, jos tavoiteltu päämäärä sitä edellyttää ja jos niiden, joita asia koskee, perusteltua luottamusta asianmukaisesti kunnioitetaan.

Juuri näin asia oli, kun sokerialan yhteisessä markkinajärjestelyssä otettiin 2.7.1987 annetulla asetuksella (ETY) N:o 1914/87 käyttöön erityinen poistomaksu markkinointivuodeksi, joka oli päättynyt asetuksen antopäivää edeltäneenä 30. päivänä kesäkuuta.

Periaatteen, jonka mukaan tuottajat rahoittavat yhteisen järjestelyn kokonaisuudessaan itse, noudattamiseksi tuottajien oli tosiasiassa vastattava itse kaikista meneillään olleen markkinointivuoden kustannuksista, mukaan lukien sellaisista poikkeuksellisista tapahtumista aiheutuneet kustannukset, joiden vaikutus voitiin tarkasti todeta vasta markkinointivuoden päätyttyä. Lisäksi tuottajille oli ilmoitettu, että näiden oli annettava lisärahoitusta kyseiseksi markkinointivuodeksi.

4. Sokerialan yhteinen markkinajärjestely perustuu periaatteelle, jonka mukaan tuottajat rahoittavat sen kokonaisuudessaan itse. Juuri tämän periaatteen mukaisesti otettiin markkinointivuodeksi 1986/1987 käyttöön erityinen poistomaksu vastauksena menojen poikkeukselliseen lisääntymiseen, joka johtui heilahteluista maailmanmarkkinoilla, joille yhteisön tuottajien on myytävä osa tuotannostaan, ja joka toisaalta oli yhteydessä vientituista aiheutuneisiin suuriin kustannuksiin. Kyseisestä maksusta, joka on vastapainona mainitusta yhteisestä järjestelystä saataville eduille, ei aiheutunut tuottajille kohtuuttomia taloudellisia rasituksia, koska näillä oli oikeus vaatia sokerijuurikkaan tai -ruo'on toimittajilta korvausta suurimmasta osasta maksua. Maksua ei sinänsä voida pitää omaisuudensuojan loukkauksena. Sekä maksun tarkoitus että sen ominaispiirteet estävät pitämästä maksua suhteettomana ja sietämättömänä puuttumisena, jolla vahingoitettaisiin kyseisten tuottajien taloudellisen toiminnan harjoittamisen vapauden keskeistä sisältöä.

5. Sokerialan yhteisessä markkinajärjestelyssä markkinointivuodeksi 1986/1987 käyttöön otetun erityisen poistomaksun tarkoituksena oli niiden poikkeuksellisen suurten tappioiden kattaminen, jotka olivat aiheutuneet suurten vientitukien myöntämisestä sen edistämiseksi, että yhteisön ylijäämät voitaisiin myydä kolmansien maiden markkinoille. Sitä, että kyseisestä maksusta aiheutui suhteellisesti suurempi rasitus A-kiintiön ylittävän sokerintuotannon osalle, ei voida pitää perustamissopimuksen 40 artiklan 3 kohdan toisessa ala-kohdassa kiellettynä syrjintänä. Tosiasiassa kaikesta A-kiintiön ylittävästä sokerintuotannosta aiheutuu ylijäämiä. Koska nämä ylijäämät voidaan tavanomaisesti saada kaupaksi ainoastaan viemällä ne kolmansiin maihin, niiden seurauksena joudutaan myöntämään yhteisön talousarviota rasittavia tukia.