Asia T-141/08

E.ON Energie AG

vastaan

Euroopan komissio

Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Päätös, jolla todetaan sinetin murtaminen – Asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 1 kohdan e alakohta – Todistustaakka – Syyttömyysolettama – Oikeasuhteisuus – Perusteluvelvollisuus

Tuomion tiivistelmä

1. Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen – Näyttö, joka on esitettävä – Tarvittavan todistusvoiman määrä

(EY 81 artiklan 1 kohta)

2. Unionin oikeus – Periaatteet – Perusoikeudet – Syyttömyysolettama – Kilpailumenettely – Soveltaminen

(EU 6 artiklan 2 kohta; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla)

3. Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen, joka muodostuu kilpailunvastaisen sopimuksen tekemisestä – Päätös, joka perustuu suoriin todisteisiin rikkomisesta – Kilpailusääntöjen rikkomisen kiistävien yritysten todistusvelvollisuudet.

(EY 81 ja EY 82 artikla)

4. Kilpailu – Sakot – Edellytykset, joilla komissio voi määrätä sakkoja – Tahallisesti tai tuottamuksellisesti tehty rikkominen – Päätös, jolla todetaan sinetin murtaminen – Komission todistustaakka – Rajat

(Neuvoston asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 1 kohdan e alakohta)

1. Silloin kun kyse on kilpailusääntöjen rikkomista koskevasta oikeusriidasta kilpailuoikeuden alalla, komission on näytettävä toteamansa rikkominen toteen ja esitettävä oikeudellisesti riittävä näyttö rikkomisen perustana olevista tosiseikoista. Tällöin komission tehtävänä on hankkia riittävän täsmällistä ja yhtäpitävää näyttöä, jonka perusteella voidaan vakuuttua siitä, että väitetty rikkominen on tapahtunut.

(ks. 48 kohta)

2. Syyttömyysolettaman periaate, sellaisena kuin se ilmenee muun muassa Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 2 kappaleesta, on yksi niistä perusoikeuksista, joita unionin tuomioistuimen – myös Euroopan yhtenäisasiakirjan johdanto-osassa ja EU 6 artiklan 2 kohdassa sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistetun – vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan suojataan yhteisön oikeudessa. Kun otetaan huomioon kyseessä olevien kilpailusääntöjen rikkomisten luonne sekä niihin liittyvien seuraamusten luonne ja ankaruus, syyttömyysolettaman periaatetta sovelletaan erityisesti yrityksiä koskevien kilpailusääntöjen rikkomiseen liittyviin menettelyihin, jotka voivat johtaa sakkojen tai uhkasakkojen määräämiseen.

Tilanteessa, jossa esiintyy epätietoisuutta, tuomioistuimen on ratkaistava asia sen yrityksen hyväksi, jolle rikkomisen toteamista koskeva päätös on osoitettu. Erityisesti käsitellessään sakkopäätöksen kumoamista koskevaa kannetta tuomioistuin ei näin ollen voi todeta, että komissio on näyttänyt kyseisen rikkomisen toteen oikeudellisesti riittävällä tavalla, jos sillä on tämän seikan osalta yhä epäilyksiä.

(ks. 51, 52 ja 238 kohta)

3. Jos komissio toteaa kyseessä olevien yritysten käyttäytymiseen tukeutuen, että kilpailusääntöjä on rikottu, unionin tuomioistuimen on kumottava kyseessä oleva päätös, jos nämä yritykset esittävät perustelut, jotka valaisevat komission toteamia tosiseikkoja eri tavalla ja joiden perusteella komission esittämä tosiseikkojen selitys, jonka perusteella se totesi kilpailusääntöjä rikotun, voidaan korvata toisella uskottavalla selityksellä.

Silloin kun komissio tukeutuu suoriin todisteisiin, jotka lähtökohtaisesti ovat riittäviä osoittamaan kilpailusääntöjen rikkomisen, ei kuitenkaan riitä, että kyseessä oleva yritys vetoaa sellaisen seikan mahdollisuuteen, joka voisi vaikuttaa kyseisten todisteiden todistusvoimaan, jotta komission olisi todistettava, että tämä seikka ei ole voinut vaikuttaa todisteiden todistusvoimaan. Päinvastoin muutoin kuin tapauksissa, joissa kyseessä oleva yritys ei voinut toimittaa tällaista todistetta komission käyttäytymisen vuoksi, kyseisen yrityksen tehtävänä on osoittaa oikeudellisesti riittävällä tavalla yhtäältä sen seikan olemassaolo, johon se vetoaa, ja toisaalta se, että tämä seikka kyseenalaistaa niiden todisteiden todistusvoiman, joihin komissio tukeutuu.

(ks. 54, 56 ja 199 kohta)

4. Komissio voi EY 81 ja EY 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaan määrätä sakkoja, kun komission valtuuttamien virkamiesten tai muiden mukana olevien henkilöiden asettamat sinetit on murrettu tahallisesti tai tuottamuksellisesti. Tämän säännöksen mukaan komission on siis todistettava sinetin murtaminen. Sen sijaan sen tehtävänä ei ole osoittaa, että sinetöityyn huoneeseen on tosiasiallisesti menty tai että siellä säilytettyihin asiakirjoihin on koskettu.

(ks. 85 ja 256 kohta)

UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kahdeksas jaosto)

15 päivänä joulukuuta 2010 ( )

Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Päätös, jolla todetaan sinetin murtaminen – Asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 1 kohdan e alakohta – Todistustaakka – Syyttömyysolettama – Oikeasuhteisuus – Perusteluvelvollisuus

Asiassa T‑141/08,

E.ON Energie AG, kotipaikka München (Saksa), edustajinaan asianajajat A. Röhling, C. Krohs, F. Dietrich ja R. Pfromm,

kantajana,

vastaan

Euroopan komissio, asiamiehinään A. Bouquet, V. Bottka ja R. Sauer,

vastaajana,

jossa on kyse neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 1 kohdan e alakohdan perusteella sinetin murtamisen vuoksi määrättävän sakon vahvistamisesta 30.1.2008 tehdyn komission päätöksen K(2008) 377 lopullinen (Asia COMP/B-1/39.326 – E.ON Energie AG) kumoamisvaatimuksesta,

UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kahdeksas jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja E. Martins Ribeiro (esittelevä tuomari) sekä tuomarit S. Papasavvas ja N. Wahl,

kirjaaja: hallintovirkamies K. Andová,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 14.4.2010 pidetyssä istunnossa esitetyn,

on antanut seuraavan

tuomion

Asiaa koskevat oikeussäännöt

1 [EY] 81 ja [EY] 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1) 20 artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädetään, että ”virkamiehillä ja muilla mukana olevilla henkilöillä, jotka komissio on valtuuttanut tekemään tarkastuksen, on oikeus sinetöidä kaikki yrityksen tilat ja kirjanpito tai asiakirjat siksi ajaksi ja siltä osin kuin on tarpeen tarkastuksen suorittamiseksi”.

2 Asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 1 kohdan e alakohdan nojalla ”komissio voi päätöksellään määrätä yrityksille tai yritysten yhteenliittymille sakon, joka on enintään yksi prosentti edellisen tilikauden liikevaihdosta, jos tahallisesti tai tuottamuksellisesti – – komission valtuuttamien virkamiesten tai muiden mukana olevien henkilöiden 20 artiklan 2 kohdan d alakohdan nojalla asettamat sinetit on murrettu”.

Asian tausta

3 Euroopan yhteisöjen komissio määräsi 24.5.2006 tekemällään päätöksellä asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan mukaisesti tarkastuksesta E.ON AG:n ja tämän määräysvallassa olevien yritysten tiloissa tutkiakseen niiden osallistumista kilpailua rajoittaviin sopimuksiin koskevien epäilyjen paikkansapitävyyden. Tarkastus kantajana olevan E.ON Energie AG:n, joka on E.ON:n kokonaan omistama tytäryhtiö, Münchenissä sijaitsevissa tiloissa alkoi 29.5.2006 iltapäivällä. Saatuaan tiedon tarkastuspäätöksestä kantaja ilmoitti, ettei se vastusta tarkastusta.

4 Tarkastuksen toteuttivat neljä komission edustajaa ja kuusi Bundeskartellamtin (Saksan kilpailuviranomainen) edustajaa. Asiakirjoja, jotka kyseiset edustajat valitsivat 29.5.2006 toteutetun tarkastuksen aikana yksityiskohtaisempaa tutkintaa varten, säilytettiin huoneessa G.505, jonka kantaja antoi komission käyttöön. Koska tarkastusta ei saatu päätökseen saman päivän aikana, tarkastusryhmän vastuuhenkilö sulki avaimella kyseisen huoneen oven, joka koostui lakatuista äänieristetyistä levyistä ja eloksoidusta alumiinista valmistetusta karmista, ja kiinnitti siihen virallisen turvasinetin, jonka koko oli 90 x 60 mm (jäljempänä riidanalainen sinetti). Sen pinta-alasta noin kaksi kolmasosaa oli kiinnitetty ovilevyn ja loput oven karmin päälle. Sinetin kiinnittämisestä laadittiin pöytäkirja, jonka allekirjoittivat komission, Bundeskartellamtin ja kantajan edustajat. Tämän jälkeen tarkastajat poistuivat kantajan tiloista ottaen mukaansa heille annetun huoneen G.505 avaimen. Vastauksena tiedusteluun kantaja totesi, että käytössä oli komissiolle annetun avaimen lisäksi 20 yleisavainta, joilla pääsi huoneeseen G.505 (riidanalaisen päätöksen 19 perustelukappale).

5 Riidanalainen sinetti oli sininen tarra, jonka ylä- ja alareunassa oli keltaisia viivoja ja Euroopan lipun keltaisia tähtiä. Alemmassa keltaisessa alueessa oli teksti, jonka mukaan komissio voi määrätä sakon, jos sinetti murretaan. Riidanalaisessa sinetissä käytetyn turvakalvon oli valmistanut 3M Europe SA -niminen yhtiö (jäljempänä 3M) joulukuussa 2002. Komission tilauksesta eräs kirjapaino painoi edellä mainitut tiedot turvakalvolle vuoden 2004 ensimmäisellä neljänneksellä.

6 Jos riidanalaisen sinetin kaltainen muovista valmistettu sinetti murretaan, valkoinen liima, jolla sinetti kiinnitetään alustaan, muodostaa sinetin pinnalle tekstejä ”VOID”, jotka ovat kooltaan noin 12 Didot-pistettä (noin 5 mm) ja jotka jakautuvat tasaisesti tarran koko pinnalle. Irrotettu sinetti tulee näiltä alueilta läpinäkyväksi, jolloin tekstit ”VOID” näkyvät myös sinetin päältä.

7 Tarkastusryhmä totesi palattuaan paikalle 30.5.2006 aamulla noin kello 8.45, että riidanalainen sinetti, joka oli edelleen kiinnitettynä huoneen G.505 oveen, oli muuttunut.

8 Noin kello 9.15 tarkastusryhmän vastuuhenkilö avasi huoneen G.505 oven. Oven avaaminen aiheutti riidanalaisen sinetin ovilevyyn liimatun osan irtoamisen, kun taas toinen osa pysyi liimattuna oven karmiin.

9 Sinetin murtamisesta laadittiin pöytäkirja, jossa todetaan muun muassa seuraavaa:

”– –

– Sinetti oli kokonaisuudessaan liikkunut noin 2 mm pysty- ja sivusuunnassa, ja liimajälkiä näkyi sinetin alapuolella ja oikealla puolella.

– Teksti ’VOID’ oli selvästi nähtävissä sinetin koko pinnalla, ja sinetti oli edelleen oven karmin päällä eikä ollut repeytynyt.

– Sen jälkeen, kun komission [virkamies] (M. K.) oli avannut oven, minkä aikana sinetti säilyi ennallaan eli se ei repeytynyt, tekstistä ’VOID’ näkyi valkoisia jälkiä sinetin takapuolella (liimapinta).

– Kun sinetti irtoaa, valkoinen teksti ’VOID’ jää yleensä alustaan, mikä tapahtui suurelta osin käsiteltävässä tapauksessa, sillä teksti näkyi todellakin oven pinnassa.

– Useita valkoisia jälkiä oli kuitenkin myös sinetin liimapinnalla, ei niillä sinetin takapuolen läpinäkyvillä alueilla, joilla näkyi tekstejä ’VOID’, vaan näiden alueiden vieressä.”

10 Sinetin murtamisesta laaditun pöytäkirjan allekirjoittivat komission edustaja ja Bundeskartellamtin edustaja. Kantaja kieltäytyi allekirjoittamasta sitä.

11 Riidanalaisesta sinetistä otettiin 30.5.2006 iltapäivällä digitaalisia kuvia matkapuhelimen kameralla.

12 Kantaja antoi 31.5.2006 ”sinetin kiinnittämisestä 30.5.2006 laadittuun pöytäkirjaan lisäselvityksen”, jonka sanamuoto on seuraava:

”1. Oven avaamisen jälkeen mitään muutoksia ei todettu huoneeseen varastoitujen asiakirjojen osalta.

2. Kun sinetti poistettiin 30.5.2006 illalla ennen sen korvaamista uudella, karmin päällä oleva teksti ’VOID’ ei ollut lainkaan pyyhkiytynyt pois.

3. K oli läsnä sinettiä kiinnitettäessä edellisiltana, ja hänestä vaikutti siltä, että sinetin kiinnittäminen kesti huomattavan kauan.”

13 Komissio esitti 9.8.2006 kantajalle tietojensaantipyynnön asetuksen N:o 1/2003 18 artiklan mukaisesti. Kantaja vastasi siihen 23.8.2006 päivätyllä kirjeellä. Tietojensaantipyyntöjä osoitettiin lisäksi 29.8.2006 3M:lle, 31.8.2006 kantajan palveluksessa olevalle siivousyritykselle (jäljempänä siivousyritys) ja 1.9.2006 kantajan vartiointiyksikölle.

14 Tarkastusryhmän kymmenen jäsentä täyttivät kyselylomakkeet, jotka liittyivät heidän havaintoihinsa riidanalaisen sinetin kiinnittämisestä ja sen tilasta 30.5.2006 aamulla.

15 Komissio osoitti 2.10.2006 kantajalle väitetiedoksiannon. Käytettävissään olleiden tietojen perusteella se totesi muun muassa, että riidanalainen sinetti oli murrettu ja että kantajan oli katsottava olevan siitä vastuussa, koska kyseinen rakennus oli sen määräysvallassa.

16 Kantaja esitti 13.11.2006 huomautuksensa väitetiedoksiannosta.

17 Kantajan pyynnöstä kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja toteutti 6.12.2006 suullisen kuulemisen, johon myös 3M osallistui.

18 Komission pyynnöstä 3M vahvisti 21.12.2006 kirjallisesti tiettyjä suullisessa kuulemisessa esitettyjä toteamuksia.

19 Hallinnollisen menettelyn aikana kantaja toimitti komissiolle kolme luonnontieteellisen ja lääketieteellisen instituutin (jäljempänä instituutti) asiantuntijalausuntoa.

20 Instituutti laati 21.3.2007 ensimmäisen asiantuntijalausunnon (jäljempänä instituutin lausunto I), jossa analysoitiin riidanalaisen sinetin reaktioita leikkaaviin ja kuoriviin voimiin.

21 Komissio antoi 11.4.2007 Kr:lle, joka on liimaustekniikoiden ja muovien käyttäytymisen valantehnyt asiantuntija, tehtäväksi laatia kertomuksen tietyistä riidanalaisen sinetin toiminnan ja käsittelyn yksityiskohdista. Hän laati ensimmäisen kertomuksensa (jäljempänä Kr:n kertomus I) 8.5.2007.

22 Instituutti laati 15.5.2007 toisen asiantuntijalausunnon (jäljempänä instituutin lausunto II), jossa analysoitiin riidanalaisen sinetin reaktioita leikkaaviin voimiin vedettäessä ja puristettaessa sekä kuoriviin voimiin Synto-nimisen siivousaineen (jäljempänä Synto) vaikutuksen jälkeen.

23 Komissio antoi 6.6.2007 päivätyllä kirjeellä kantajalle tiedon väitetiedoksiannon jälkeen vahvistetuista uusista tosiseikoista tukeutuen 3M:n toteamuksiin ja Kr:n kertomukseen I ja antoi sille mahdollisuuden esittää tältä osin kirjallisia huomautuksia.

24 Kantaja toimitti 6.7.2007 komissiolle kirjalliset huomautukset ja pyysi uutta suullista kuulemista. Tämä pyyntö hylättiin.

25 Kantaja toimitti 1.10.2007 komissiolle instituutin kolmannen asiantuntijalausunnon, joka oli päivätty 27.9.2007 (jäljempänä instituutin lausunto III) ja jossa analysoitiin riidanalaisen sinetin reaktioita kuoriviin voimiin vanhentumisen, Synton ja ilmankosteuden vaikutuksesta.

26 Komissio antoi tämän jälkeen Kr:n tehtäväksi kommentoida kantajan 6.7.2007 päivättyyn kirjeeseen ja instituutin lausuntoihin II ja III sisältyviä väitteitä ja huomautuksia. Kr. laati toisen kertomuksensa 20.11.2007 (jäljempänä Kr:n kertomus II).

27 Komissio antoi 23.11.2007 päivätyllä kirjeellä kantajalle tiedon komission 6.6.2007 päivätyn kirjeen lähettämisen jälkeen vahvistetuista uusista tosiseikoista. Se antoi samalla kantajalle oikeuden tutustua merkityksellisiin asiakirjoihin ja erityisesti Kr:n kertomukseen II.

28 Kantaja otti 10.12.2007 kantaa 23.11.2007 lähetettyihin asiakirjoihin.

29 Komissio vastaanotti 15.1.2008 kantajalta toisen kirjeen, johon oli liitetty niiden 20 henkilön valaehtoiset ilmoitukset, joiden hallussa kantajan mukaan oli avain, jolla oli mahdollista päästä huoneeseen G.505 29.5.2006 illalla (jäljempänä avainten haltijat). Nämä henkilöt vahvistivat näissä ilmoituksissa, että kyseisellä ajanjaksolla (29.5.2006 kello 19:n ja 30.5.2006 kello 9.30:n välisenä aikana) joko he eivät olleet rakennuksessa G tai he eivät olleet avanneet kyseisen huoneen ovea (riidanalaisen päätöksen 42 perustelukappale).

30 Komissio teki 30.1.2008 päätöksen K(2008) 377 lopullinen sakon vahvistamisesta neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 1 kohdan perusteella sinetin murtamisen vuoksi (Asia COMP/B-1/39.326 – E.ON Energie AG) (jäljempänä riidanalainen päätös), josta tehty tiivistelmä on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä 19.9.2008 (EUVL C 240, s. 6).

31 Riidanalaisen päätöksen päätösosassa todetaan seuraavaa:

”1 artikla

E.ON Energie AG on murtanut komission virkamiesten asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti kiinnittämän sinetin ja on vähintään tuottamuksellisesti rikkonut saman asetuksen 23 artiklan 1 kohdan e alakohtaa.

2 artikla

1 artiklassa mainitun kilpailusääntöjen rikkomisen vuoksi E.ON Energie AG:lle määrätään 38 000 000 euron suuruinen sakko.

– –”

Menettely ja asianosaisten vaatimukset

32 Kantaja nosti esillä olevan kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 15.4.2008 toimittamallaan kannekirjelmällä.

33 Kantaja vaatii, että

– riidanalainen päätös on kumottava

– toissijaisesti sakon määrää on alennettava asianmukaiseen määrään

– komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

34 Komissio vaatii, että

– kanne on kumottava kokonaisuudessaan

– kantaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

35 Esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella unionin yleinen tuomioistuin (kahdeksas jaosto) päätti aloittaa suullisen käsittelyn. Asianosaisten lausumat ja vastaukset unionin yleisen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin kuultiin 14.4.2010 pidetyssä istunnossa.

Oikeudellinen arviointi

36 Kantaja esittää kanteen tueksi yhdeksän kanneperustetta. Seitsemän ensimmäistä kanneperustetta koskevat sinetin murtamisen toteamista ja kaksi viimeistä liittyvät sakon määrään.

37 Ensimmäinen kanneperuste koskee todistustaakan huomioon ottamista virheellisellä tavalla, toinen ”viran puolesta tapahtuvan tutkimuksen periaatteen” noudattamatta jättämistä, kolmas väitteen mukaan virheellistä olettamaa sääntöjenmukaisesta sinetin kiinnittämisestä, neljäs väitteen mukaan virheellistä olettamaa riidanalaisen sinetin ”ilmeisestä tilasta” tarkastusta seuraavana päivänä, viides virheellistä olettamaa turvakalvon sopivuudesta komission sinettien viralliseen kiinnittämiseen, kuudes sitä, että komissio ei ole ottanut huomioon ”muita mahdollisia tapahtumankulkuja”, jotka ovat voineet aiheuttaa riidanalaisen sinetin tilan, seitsemäs syyttömyysolettaman periaatteen loukkaamista, kahdeksas asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 1 kohdan rikkomista, koska kantajan ei ole näytetty tehneen mitään virhettä, ja yhdeksäs EY 253 artiklan rikkomista ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamista sakon määrää vahvistettaessa.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan todistustaakka on otettu huomioon virheellisellä tavalla

Asianosaisten lausumat

38 Kantaja väittää, että in dubio pro reo -opin, syyttömyysolettaman periaatteen, joka on vahvistettu Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen (jäljempänä Euroopan ihmisoikeussopimus) 6 artiklan 2 kohdassa, ja asetuksen N:o 1/2003 2 artiklan ensimmäisen virkkeen mukaan komissiolla on todistustaakka menettelyissä, joiden päätteeksi voidaan määrätä sakkoja kartellioikeuden nojalla. Komissiolla oli velvollisuus kunnioittaa rikosoikeuden perustavanlaatuisia takeita ja todistaa oikeudellisesti riittävällä tavalla kilpailusääntöjen rikkominen, jolloin mahdollisen epävarmuuden on koiduttava kyseessä olevan yrityksen hyväksi. Kantajan mukaan oikeuskäytännöstä ilmenee, että kun komissio tukeutuu olettamaan siitä, että todettuja tosiseikkoja ei voida selittää muulla tavoin kuin siten, että ne ovat seurausta kilpailusääntöjen rikkomisesta, on riittävää osoittaa olosuhteet, jotka selittävät komission toteamat tosiseikat eri tavalla ja joiden perusteella komission kilpailusääntöjen rikkomisen toteamiseksi käyttämä tosiseikkojen selitys voidaan siis korvata toisella selityksellä.

39 Komission väitteestä, jonka mukaan riidanalaisen sinetin muuttuminen on joka tapauksessa ”ilmeinen todiste” sinetin murtamisen aineellisesta osatekijästä, kantaja esittää, että tällainen todiste ei ole in dubio pro reo -opin mukainen. Kantajan mukaan ”ilmeinen todiste” ei asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 1 kohdan mukaisessa menettelyssä ole todiste, joka voitaisiin ottaa huomioon, eikä missään tapauksessa riitä osoittamaan sellaista rikkomusta, jonka seuraamuksena on sakko. Vaikka viitatessaan ”ilmeiseen todisteeseen” komissio tarkoittaisi tosiasiallisesti aihetodistetta, se ei kantajan mukaan ole esittänyt yhtään todistetta, koska se ei ole näyttänyt toteen yhtään aihetodistetta.

40 Lisäksi komission todistustaakkaa lisää kantajan mukaan käsiteltävässä asiassa sen oma toiminta.

41 Ensinnäkään käyttäessään riidanalaista sinettiä komissio ei toteuttanut asianmukaisia toimenpiteitä rajoittaakseen ”väärien positiivisten reaktioiden” (eli tekstien ”VOID” ilmestymisen riidanalaiseen sinettiin huolimatta siitä, että sitä ei ole irrotettu) vaaraa, joka johtuu erityisesti siitä, että sinetin säilyvyysaikaa ei ole noudatettu. Kantajan mukaan komission olisi pitänyt todistaa, että riidanalaisen sinetin maksimaalisen säilyvyysajan kulumisesta huolimatta sinetti oli asianmukainen ja toimiva 29. ja 30.5.2006 välisenä yönä. Valmistajan toteamukset eivät ole tältä osin riittäviä, koska 3M mainitsi turvakalvoa koskevassa selosteessa (jäljempänä tekninen seloste) ainoastaan kahden vuoden maksimaalisen säilyvyysajan eikä se vastauksessaan komission kyselylomakkeeseen antanut lopullista lausuntoa tuotteen täsmällisestä toimivuusajasta. Kantajan mukaan komissio ei ole toimittanut tällaista todistetta myöskään Kr:n kokeiden avulla, joita ei ole edes toteutettu itse riidanalaisella sinetillä. Instituutin asiantuntijalausunnoista ilmenee kantajan mukaan lisäksi, että tarrasinetit ovat herkempiä niiden kiinnittämisolosuhteista ja ilmankosteudesta riippuen.

42 Toiseksi komissio ei kantajan mukaan toteuttanut paikan päällä tarvittavia toimenpiteitä todisteiden säilyttämiseksi ottamalla valokuvia riidanalaisesta sinetistä ennen oven avaamista, erityisesti kun otetaan huomioon kantajan edustajien komission virkamiehille 30.5.2006 aamulla riidanalaisen sinetin tilasta esittämät huomiot. Tältä osin sinetin murtamista koskeva pöytäkirja ei sellaisenaan ole riittävä todiste riidanalaisen sinetin tilasta, koska tämä on laadittu tarkastuksen jälkeen.

43 Kun otetaan huomioon in dubio pro reo -oppi ja komission toiminnasta kantajan mukaan johtuva todistustaakan lisääntyminen, kantajan mukaan ei ole mahdollista todeta kantajan syyksi luettavaa sinetin murtamista. Komissio ei ole osoittanut rikkomisen aineellista osatekijää niin, ettei siitä jäisi järkevää epäilystä.

44 Kantaja katsoo, että, toisin kuin komissio toteaa, esillä oleva kanneperuste ei ole abstrakti vaan siinä väitetään konkreettisesti, ettei ole todisteita siitä, että kantajan syyksi luettavat olosuhteet olisivat aiheuttaneet riidanalaisen sinetin tilan muuttumisen. Jopa ilman kantajan esittämiä asiantuntijalausuntoja voidaan siis todeta, ettei sakkoseuraamuksen määrääminen ole oikeutettua. Menettelyssä, jonka päätteeksi tehdään päätös sakon määräämisestä, kyseessä olevan yrityksen asiana ei ole esittää näyttöä sen puolesta puhuvista seikoista tai ”muista mahdollisista tapahtumankuluista”. Komission pitää päinvastoin tutkia kokonaisvaltaisesti kaikki yritystä vastaan ja sen puolesta puhuvat seikat ja esittää absoluuttiset todisteet, joiden perusteella ei jää järkevää epäilystä siitä, että kantajan syyksi luettavat olosuhteet ovat aiheuttaneet riidanalaisen sinetin tilan muuttumisen. Pelkkä kilpailusääntöjen rikkomisen todennäköisyys ei riitä sakon määräämiseksi varsinkaan, kun kantaja on esittänyt tarpeeksi epäilyjä näytön esittämisen osalta.

45 Vaikka olisi myönnettävä, että ensi näkemältä komissio on toimittanut riittävän vakuuttavan näytön sinetin murtamisen osoittavista seikoista, kantaja toimitti kuitenkin omien sanojensa mukaan menestyksellisesti vastanäyttöä. Se kykeni joka tapauksessa herättämään epäilyjä siitä, olivatko komission todisteet riittäviä rikkomisen toteamiseksi. Toisin kuin komissio esittää riidanalaisen päätöksen 44 perustelukappaleessa, kantaja ei omien sanojensa mukaan sinetin murtamisen osalta ”pelkästään maininnut mahdollista muuta selitystä” tai ”maininnut epätyypillisen tapahtumankulun teoreettista mahdollisuutta” vaan tukeutui instituutin useisiin asiantuntijalausuntoihin todistaakseen, että tietyt olosuhteet eli vanhentuneen sinetin käyttäminen, ilmankosteus, oven ja oven karmin värähtely ja tästä aiheutuneet leikkaavat voimat sekä Synton vaikutus saattoivat aiheuttaa riidanalaisen sinetin liukumisen, joka aiheutti tarkastusryhmän havaitseman ”vaikutelman vahingoittumisesta”. Kantajan mukaan menettelyssä, jonka päätteeksi tehdään päätös sakon määräämisestä, ei voida katsoa, että sinetin välittävän aineen (käsiteltävässä asiassa turvakalvon) valinnassa, säilytyksessä ja käytössä esiintyvät mahdolliset erityispiirteet olisivat täysin merkityksettömiä.

46 Esillä olevan kanneperusteen yhteydessä kantaja ehdottaa unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 65 artiklan c alakohdan mukaisesti, että sen asianajajaa sekä E.ON:n toimihenkilöä kuullaan todistajina sen osalta, mikä oli riidanalaisen sinetin tila 30.5.2006 aamulla.

47 Komissio vaatii, että ensimmäinen kanneperuste hylätään, koska se on muotoiltu abstraktisti eikä siinä ole tutkittu todisteiden arvioimiseen ja riidanalaiseen päätökseen kohdistuvia konkreettisia vaikutuksia. Toissijaisesti komissio myös kiistää kantajan väitteet.

Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta

48 Asetuksen N:o 1/2003 2 artiklasta sekä EY 81 ja EY 82 artiklan soveltamista koskevasta vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että kilpailuoikeuden alalla silloin, kun kyse on kilpailusääntöjen rikkomista koskevasta oikeusriidasta, komission on näytettävä toteamansa rikkominen toteen ja esitettävä oikeudellisesti riittävä näyttö rikkomisen perustana olevista tosiseikoista (asia C-185/95 P, Baustahlgewebe v. komissio, tuomio 17.12.1998, Kok., s. I‑8417, 58 kohta; yhdistetyt asiat C-2/01 P ja C-3/01 P, BAI ja komissio v. Bayer, tuomio 6.1.2004, Kok., s. I‑23, 62 kohta ja asia T-201/04, Microsoft v. komissio, tuomio 17.9.2007, Kok., s. II‑3601, 688 kohta). Tällöin komission tehtävänä on hankkia riittävän täsmällistä ja yhtäpitävää näyttöä, jonka perusteella voidaan vakuuttua siitä, että väitetty rikkominen on tapahtunut (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat 29/83 ja 30/83, CRAM ja Rheinzink v. komissio, tuomio 28.3.1984, Kok., s. 1679, 20 kohta; yhdistetyt asiat C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 ja C‑125/85–C‑129/85, Ahlström Osakeyhtiö ym. v. komissio, tuomio 31.3.1993, Kok., s. I‑1307, Kok. Ep. XIV, s. I-123, 127 kohta ja yhdistetyt asiat T‑185/96, T‑189/96 ja T‑190/96, Riviera Auto Service ym. v. komissio, tuomio 21.1.1999, Kok., s. II‑93, 47 kohta).

49 Tämän jälkeen on huomautettava, että EY 230 artiklaan perustuvan kumoamiskanteen yhteydessä unionin tuomioistuimen on valvottava ainoastaan riidanalaisen toimen lainmukaisuutta (yhdistetyt asiat T-67/00, T‑68/00, T‑71/00 ja T‑78/00, JFE Engineering ym. v. komissio, tuomio 8.7.2004, Kok., s. II‑2501, 174 kohta).

50 Tuomioistuimen, joka käsittelee kumoamiskannetta sellaisesta komission päätöksestä, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen ja määrätään päätöksen adressaateille sakkoa, on arvioitava, ovatko komission päätöksessään esittämät todisteet ja muut seikat riittäviä osoittamaan väitetyn rikkomisen (edellä 49 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat JFE Engineering ym. v. komissio, tuomion 175 kohta).

51 Lisäksi tilanteessa, jossa esiintyy epätietoisuutta, tuomioistuimen on ratkaistava asia sen yrityksen hyväksi, jolle rikkomisen toteamista koskeva päätös on osoitettu (ks. vastaavasti asia 27/76, United Brands v. komissio, tuomio 14.2.1978, Kok., s. 207, Kok. Ep. IV, s. 9, 265 kohta). Erityisesti käsitellessään sakkopäätöksen kumoamista koskevaa kannetta tuomioistuin ei näin ollen voi todeta, että komissio on näyttänyt kyseisen rikkomisen toteen oikeudellisesti riittävällä tavalla, jos sillä on tämän seikan osalta yhä epäilyksiä (edellä 49 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat JFE Engineering ym. v. komissio, tuomion 177 kohta).

52 Tällaisessa tilanteessa on otettava huomioon syyttömyysolettaman periaate, joka –sellaisena kuin se ilmenee muun muassa Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 2 kappaleesta – on yksi niistä perusoikeuksista, joita unionin tuomioistuimen – myös Euroopan yhtenäisasiakirjan johdanto-osassa ja EU 6 artiklan 2 kohdassa sekä 7.12.2000 Nizzassa annetun Euroopan unionin perusoikeuskirjan (EYVL C 364, s. 1) 47 artiklassa vahvistetun – vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan suojataan yhteisön oikeudessa. Kun otetaan huomioon kyseessä olevien kilpailusääntöjen rikkomisten luonne sekä niihin liittyvien seuraamusten luonne ja ankaruus, syyttömyysolettaman periaatetta sovelletaan erityisesti yrityksiä koskevien kilpailusääntöjen rikkomiseen liittyviin menettelyihin, jotka voivat johtaa sakkojen tai uhkasakkojen määräämiseen (ks. vastaavasti mm. asia Öztürk, Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 21.2.1984, A-sarja, nro 73; asia Lutz, Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 25.8.1987, A-sarja, nro 123-A; asia C-199/92 P, Hüls v. komissio, tuomio 8.7.1999, Kok., s. I-4287, 149 ja 150 kohta; asia C-235/92 P, Montecatini v. komissio, tuomio 8.7.1999, Kok., s. I-4539, 175 ja 176 kohta ja edellä 49 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat JFE Engineering ym. v. komissio, tuomion 178 kohta).

53 Kantaja tukeutuu oikeuskäytäntöön, joka koskee EY 81 artiklassa kiellettyjä yhdenmukaistettuja menettelytapoja ja jonka mukaan kyseessä olevien yritysten samansuuntaista käyttäytymistä voidaan pitää todisteena kyseisen artiklan vastaisesta yhdenmukaisesta menettelytavasta ainoastaan, jos yhdenmukaistettu menettelytapa on tämän ainoa uskottava selitys (edellä 48 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat CRAM ja Rheinzink v. komissio, tuomion 16 kohta). Yhdenmukaistettujen menettelytapojen osalta komission tehtävänä on siis kyseessä olevien yritysten hallinnollisen menettelyn aikana esittämien väitteiden valossa tutkia kaikki kyseessä olevan käyttäytymisen mahdollisen selitykset ja todeta kilpailusääntöjen rikkominen ainoastaan, jos kilpailusääntöjen rikkominen on tämän ainoa uskottava selitys.

54 Jos näin ollen komissio toteaa kyseessä olevien yritysten käyttäytymiseen tukeutuen, että kilpailusääntöjä on rikottu, unionin tuomioistuimen on kumottava kyseessä oleva päätös, jos nämä yritykset esittävät perustelut, jotka valaisevat komission toteamia tosiseikkoja eri tavalla ja joiden perusteella komission esittämä tosiseikkojen selitys, jonka perusteella se totesi yhteisön kilpailusääntöjä rikotun, voidaan korvata toisella uskottavalla selityksellä (edellä 48 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat CRAM ja Rheinzink v. komissio, tuomion 16 kohta ja edellä 48 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat Ahlström Osakeyhtiö ym. v. komissio, tuomion 126 ja 127 kohta).

55 Samoin kuin silloin, kun komissio todetessaan EY 81 ja EY 82 artiklan rikkomisen tukeutuu asiakirjatodisteisiin, kyseessä olevien yritysten tehtävänä ei ole kuitenkaan pelkästään esittää vaihtoehtoista uskottavaa selitystä komission teorialle, vaan niiden on myös vedottava siihen, että riidanalaisessa päätöksessä mainitut todisteet olivat riittämättömiä rikkomisen olemassaolon toteen näyttämiseksi (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat T-305/94–T-307/94, T-313/94–T‑316/94, T-318/94, T-325/94, T-328/94, T-329/94 ja T-335/94, Limburgse Vinyl Maatschappij ym. v. komissio, tuomio 20.4.1999, Kok., s. II‑931, 725–728 kohta ja edellä 49 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat JFE Engineering ym. v. komissio, tuomion 187 kohta), on todettava, että esillä olevan tapauksen kaltaisessa tapauksessa, kun komissio tukeutuu välittömiin todisteisiin, kyseessä olevien yritysten tehtävänä on osoittaa, että komission esittämät todisteet ovat riittämättömiä. Oikeuskäytännössä on jo todettu, että tällainen käännetty todistustaakka ei loukkaa syyttömyysolettaman periaatetta (ks. vastaavasti edellä 52 kohdassa mainittu asia Montecatini v. komissio, tuomion 181 kohta).

56 Lisäksi on korostettava, että yritys ei voi siirtää todistustaakkaa komissiolle vetoamalla seikkoihin, joita se ei voi näyttää toteen (ks. vastaavasti asia T-44/00, Mannesmannröhren-Werke v. komissio, tuomio 8.7.2004, Kok., s. II‑2223, 262 kohta ja edellä 49 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat JFE Engineering ym. v. komissio, tuomion 343 kohta). Toisin sanoen kun komissio tukeutuu todisteisiin, jotka lähtökohtaisesti ovat riittäviä osoittamaan kilpailusääntöjen rikkomisen, ei riitä, että kyseessä oleva yritys vetoaa sellaisen seikan mahdollisuuteen, joka voisi vaikuttaa kyseisten todisteiden todistusvoimaan, jotta komission olisi todistettava, että tämä seikka ei ole voinut vaikuttaa todisteiden todistusvoimaan. Päinvastoin muutoin kuin tapauksissa, joissa kyseessä oleva yritys ei voinut toimittaa tällaista todistetta komission käyttäytymisen vuoksi (ks. vastaavasti em. asia Mannesmannröhren-Werke v. komissio, tuomion 261 ja 262 kohta ja edellä 49 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat JFE Engineering ym. v. komissio, tuomion 342 ja 343 kohta), kyseisen yrityksen tehtävänä on osoittaa oikeudellisesti riittävällä tavalla yhtäältä sen seikan olemassaolo, johon se vetoaa, ja toisaalta se, että tämä seikka kyseenalaistaa niiden todisteiden todistusvoiman, joihin komissio tukeutuu.

57 Tämän kanneperusteen yhteydessä kantaja katsoo, että komission piti riidanalaisessa päätöksessä osoittaa siten, ettei siitä ole järkevää epäilystä, että 30.5.2006 todettu riidanalaisen sinetin tilan muutos johtui kantajan toiminnasta, osoitettuaan ensin, että kantajan väittämät eri seikat eivät voineet selittää kyseistä olomuotoa. Kantajan mukaan sen tehtävänä ei ole näyttää toteen sen puolesta puhuvia seikkoja tai ”muita mahdollisia tapahtumankulkuja”. Pelkkä rikkomisen todennäköisyys ei riitä sakon määräämiseksi varsinkaan, kun kantaja oli esittänyt riittävästi epäilyjä todistelun suhteen. Ensimmäisessä kanneperusteessaan kantaja viittaa siis siihen, että riidanalainen sinetti oli vanhentunut, ilmankosteuteen, oven ja sen karmin värähtelyihin ja tästä seuranneisiin leikkaaviin voimiin sekä Synton vaikutukseen, jotka kantajan mukaan saattoivat aiheuttaa riidanalaisen sinetin liukumisen, joka aiheutti tarkastusryhmän havaitseman ”vaikutelman vahingoittumisesta”.

58 Tältä osin on todettava, että toisin kuin komissio väittää, kantajan esittämä kanneperuste ei ole abstrakti, koska kantaja väittää lähinnä, että kun otetaan huomioon se, ettei komissio noudattanut periaatteita, jotka sääntelevät todistustaakkaa yhteisön kilpailuoikeudessa, komissio ei ole todistanut oikeudellisesti riittävällä tavalla, että kantajan syyksi luettavat seikat ovat aiheuttaneet riidanalaisen sinetin tilan muutoksen, minkä vuoksi riidanalainen päätös on kumottava.

59 Riidanalaisesta päätöksestä ilmenee kuitenkin, että komissio ei ole jättänyt noudattamatta todistustaakkaa säänteleviä periaatteita. Ensinnäkin riidanalaisen päätöksen 44 perustelukappaleessa todetaan nimittäin nimenomaisesti, että ”komission asiana on esittää tarvittavat tosiseikat sinetin väitetyn murtamisen todistamiseksi”. Toiseksi komissio perusteli toteamustaan sinetin murtamisesta riidanalaisen sinetin tilalla 30.5.2006 aamulla eli sillä, että komission mukaan sen koko pinnalla esiintyi tekstejä ”VOID” ja sen takapuolella oli liimajäämiä, kuten komission ja Bundeskartellamtin tarkastajien ilmoituksista ja sinetin murtamista koskevassa pöytäkirjassa esitetyistä toteamuksista ilmenee (riidanalaisen päätöksen 75 ja 76 perustelukappale).

60 Komissio viittasi näin ollen kuuden paikan päällä olleen tarkastajan ilmoituksiin ja siihen, että kantaja on allekirjoittanut sinetin kiinnittämistä koskevan pöytäkirjan, ja totesi aluksi, että riidanalainen sinetti on kiinnitetty 29.5.2006 illalla säännönmukaisesti (riidanalaisen päätöksen 50 ja 51 perustelukappale). Komissio totesi tämän jälkeen, kuten edellä 59 kohdassa todetaan, että kyseisen sinetin tila oli 30.5.2006 aamulla muuttunut, mikä sen mukaan osoittaa, että sinetti oli murrettu säännösten vastaisesti.

61 Riippumatta niiden todisteiden todistusvoimasta, joihin komissio tukeutuu ja joita on arvioitava tarkasteltaessa kolmatta, neljättä ja viidettä kanneperustetta, on todettava, että komissio on oikeutetusti todennut riidanalaisen päätöksen 44 perustelukappaleessa, että ”pelkkä maininta epätyypillisen tapahtumankulun teoreettisesta mahdollisuudesta ei voi olla riittävä” kilpailusääntöjen rikkomisen poissulkemiseksi. Edellä 55 ja 56 kohdassa esitettyjen periaatteiden mukaisesti kantajan tehtävänä ei ole nimittäin pelkästään näyttää toteen niitä eri seikkoja, joita se on esittänyt selittääkseen riidanalaisen sinetin tilan 30.5.2006, vaan näyttää toteen myös se, että nämä seikat saattavat kyseenalaiseksi komission esittämien todisteiden todistusvoiman.

62 Riidanalaisessa päätöksessä komissio tutki kuitenkin kantajan hallinnollisen menettelyn aikana esittämiä vaihtoehtoisia selityksiä, jotka koskevat riidanalaisen sinetin tilaa 30.5.2006. Komissio katsoi kuitenkin, että nämä selitykset eivät osoittaneet, että kyseinen tila johtui muista seikoista kuin sinetin murtamisesta (riidanalaisen päätöksen 62–68 ja 77–98 perustelukappale). Näissä olosuhteissa ei voida todeta, että todistustaakkaa koskevia periaatteita ei olisi noudatettu.

63 Kantaja ei voi myöskään väittää, että komission todistustaakka olisi tullut raskaammaksi kahden seikan vuoksi eli sen, että riidanalainen sinetti oli väitteen mukaan vanhentunut, ja sen vuoksi, ettei ole otettu valokuvia, jotka todistavat riidanalaisen sinetin tilan ennen oven avaamista. Vaikka oletettaisiin, että nämä seikat olisi näytetty toteen riittävällä tavalla, olisi tutkittava kantajan näitä seikkoja koskevien argumenttien valossa, tukevatko komission esittämät todisteet oikeudellisesti riittävällä tavalla toteamusta asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetusta sinetin murtamisesta. Tämä tutkimus toteutetaan kolmannen, neljännen ja viidennen kanneperusteen arvioinnin yhteydessä.

64 Edellä esitetyn perusteella ensimmäinen kanneperuste on hylättävä.

Toinen kanneperuste, jonka mukaan ”viran puolesta tapahtuvan tutkimuksen periaatetta” ei ole noudatettu

Asianosaisten lausumat

65 Kantaja viittaa yhdistetyissä asioissa 56/64 ja 58/64, Consten ja Grundig vastaan komissio, 13.7.1966 annettuun tuomioon (Kok., s. 429, Kok. Ep. I, s. 275) ja asiassa C-269/90, Technische Universität München, 21.11.1991 annettuun tuomioon (Kok., s. I‑5469, Kok. Ep. XI, s. I-485) ja huomauttaa, että ”viran puolesta tapahtuvan tutkimuksen periaatteen” mukaan komission tehtävänä on viran puolesta selvittää tosiseikat ja tutkia huolellisesti ja puolueettomasti kaikki asiaankuuluvat seikat. Kantajan mukaan tätä ”periaatetta” on loukattu käsiteltävässä asiassa.

66 Ensinnäkin komission olisi pitänyt korjata Synton koostumukseen liittyvät ”ilmeiset epävarmuudet”. Komission ei olisi pitänyt tyytyä toteamaan, ettei se tiennyt, mitä tuotetta instituutti oli käyttänyt kokeidensa yhteydessä (riidanalaisen päätöksen 85 perustelukappale). Instituutti osoitti instituutin lausunnossa II Synton sisältävän 2-(2-butoksietoksi)etanolia. Tämä aine vaikuttaa vahingollisesti lukuisiin orgaanisiin aineisiin. Kr. puolestaan ei analysoinut Synton koostumusta mutta katsoi, että puhdistusaine oli ”vesiliukoinen pintajännitystä alentava aine, joka sisältää 2-butoksietanolia ja 2-propanolia (isopropyylialkoholi)”. Hänen mukaansa tällainen aine aiheuttaa ainoastaan alkoholin vaikutusten kaltaisia vaikutuksia, kun taas instituutin analysoima aine aiheuttaa myös samoja vaikutuksia kuin eetteri ja näin ollen ylimääräisen liuotusvaikutuksen muun muassa liimoihin ja huopakynän jälkiin nähden. Kantajan mukaan instituutin kokeiden tulosten olisi pitänyt antaa komissiolle kimmokkeen analysoida Synton koostumusta tarkemmin. Komissio ei voi välttyä tältä yksinomaan sillä perusteella, että Synton ainoaa suureksi osaksi vedetöntä versiota (jäljempänä Synto Forte) ei valmistajan ilmoituksen mukaan myydä litran pulloissa, joita siivousyritys käytti (riidanalaisen päätöksen 85 perustelukappale). Kantajan mukaan ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että valmistaja olisi antanut virheellisiä tietoja ja/tai Synton pakkaustapa olisi myöhemmin muuttunut.

67 Kantajan mukaan komissio ei myöskään ottanut huomioon sitä, että siivousyrityksen aiemmin käyttämä puhdistusaine (Synto Forte) oli korvattu Syntolla vähän ennen tarkastusta, mistä ilmoitettiin komissiolle kantajan vastauksessa 19.10.2007 lähetettyyn tietojensaantipyyntöön. Tältä osin ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että siivousyrityksellä oli vielä hallussaan Synto Forten jäämiä. Komissio olisi voinut helposti analysoida käytettyä puhdistusainetta, koska kantaja oli ehdottanut, että se lähettäisi sille osan pulloon jääneestä aineesta.

68 Toiseksi kantaja katsoo, että komissio laiminlöi tutkintavelvoitettaan, koska se ei tutkinut sitä väitettyä mahdollisuutta, että avainten haltijat olisivat päästäneet huoneeseen G.505 kolmansia henkilöitä, eikä sitä väitettyä mahdollisuutta, että joku olisi tunkeutunut tähän huoneeseen muulla tavoin. Komissio ei riidanalaisen päätöksen 98 ja 100 perustelukappaleessa ottanut huomioon sitä, että kyseisen huoneen ovi oli paitsi sinetöity, myös lukittu sisäänpääsyn estämiseksi. Avainten haltijoiden valaehtoisista ilmoituksista ilmenee kantajan mukaan, että kyseisen yön aikana kyseessä olevan huoneen ovessa olevaa lukkoa ei ole avattu eikä ovea ole avattu. Kantaja vaatii, että tämä todistetaan kuulemalla näitä henkilöitä todistajina työjärjestyksen 65 artiklan c alakohdan mukaisesti.

69 Sikäli kuin komissio väittää, että muut henkilöt ovat voineet hankkia huoneen G.505 avaimen avainten haltijoilta (riidanalaisen päätöksen 98 perustelukappale), kantaja väittää, että kun otetaan huomioon komission velvoite selvittää tosiseikat täydellisesti, komission olisi pitänyt vaatia, että valaehtoisia ilmoituksia täydennetään, tai tutkia itse avainten sijoituspaikkaa.

70 Sikäli kuin komissio väittää, että valaehtoiset ilmoitukset eivät sulje pois sitä, että ”ovi on avattu muilla keinoin” (riidanalaisen päätöksen 98 perustelukappale), komission olisi pitänyt tutkia huoneen G.505 lukkoa ja ovea voidakseen näyttää toteen murtautumisen tai jonkinlaisen käsittely-yrityksen. Oven pinnan analysoinnin perusteella olisi voitu todeta, että oven avaaminen muilla keinoin voidaan sulkea pois.

71 Kantaja toteaa lisäksi, ettei voida olettaa, että se olisi tietoisesti kannustanut jotakuta avaimen haltijoista vahingoittamaan riidanalaista sinettiä ja/tai avaamaan oven. Se katsoo, että tälle mahdolliselle kolmannelle henkilölle voidaan Saksan oikeuden mukaan määrätä virheellisen valaehtoisen ilmoituksen vuoksi rikosoikeudellinen seuraamus ja mahdollisesti suuri vahingonkorvausvelvollisuus.

72 Kolmanneksi kantaja väittää, että komissio loukkasi ”viran puolesta tapahtuvan tutkimuksen periaatetta” tarkastajien kyselylomakkeen kysymyksen numero 6 muotoilulla, joka esti tarkastajien omien toteamusten toistamisen tai vaikutti siihen.

73 Komissio huomauttaa, että ensimmäinen kanneperuste on hylättävä, koska kantaja ainoastaan esittää yleisiä toteamuksia osoittamatta sitä, miten esitetyt väitteet voisivat vaikuttaa riidanalaisen päätöksen laillisuuteen. Toissijaisesti se kiistää kantajan väitteet.

Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta

74 Kuten edellä 48 ja 49 kohdassa huomautetaan, kilpailuoikeuden alalla komission on näytettävä toteamansa rikkominen toteen ja sen on esitettävä oikeudellisesti riittävä näyttö siitä, että tämän rikkomisen perustana olevat tosiseikat ovat olemassa. Tällöin komission tehtävänä on hankkia riittävän täsmällistä ja yhtäpitävää näyttöä, jonka perusteella voidaan vakuuttua siitä, että väitetty rikkominen on tapahtunut.

75 Lisäksi on todettava, että komission on hyvän hallintotavan mukaisesti turvauduttava omiin menetelmiinsä aiheellisten tosiseikkojen ja olosuhteiden selvittämiseksi (edellä 65 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat Consten ja Grundig, s. 501).

76 Eräs yhteisön oikeusjärjestykseen luoduista takeista on toimivaltaisen toimielimen velvollisuus yksittäistapauksessa tutkia huolellisesti ja puolueettomasti kaikki asiaankuuluvat seikat (ks. vastaavasti edellä 65 kohdassa mainittu asia Technische Universität München, tuomion 14 kohta ja asia T-167/94, Nölle v. neuvosto ja komissio, tuomio 18.9.1995, Kok., s. II‑2589, 73 kohta).

77 Tältä osin on aluksi todettava, että kantajan kanneperusteella pyritään osoittamaan, että komissio ei ole tutkinut esillä olevassa tapauksessa kaikkia asiaankuuluvia seikkoja erityisesti, kun se ei korjannut Synton koostumukseen liittyviä epävarmuuksia eikä tutkinut riittävästi mahdollista pääsyä huoneeseen G.505. Jos oletetaan, että tällaiset puutteet voivat mahdollisesti alentaa komission riidanalaisessa päätöksessä käyttämien todisteiden todistusvoimaa, ne voivat vaikuttaa tämän päätöksen laillisuuteen.

78 Ensinnäkin kantajan väitteestä, jonka mukaan komissio antoi epävarmuuden vallita 30.5.2006 käytetyn puhdistusaineen koostumuksen osalta, on todettava ensiksi, että toisin kuin kantaja väittää, riidanalaisen päätöksen 85 perustelukappaleessa komissio ei pelkästään totea, ettei se tiedä, mitä ainetta instituutti käytti kokeissaan. Komissio totesi kyseisessä perustelukappaleessa yhtäältä, että Kr:n kertomuksista I ja II ilmeni, että Synton vaikutus riidanalaisen sinetin pinnalla ei voinut vaikuttaa millään tavoin sinetin toimintaan. Toisaalta se kiisti kantajan väitteen, jonka mukaan Kr. ei käyttänyt kokeissaan alkuperäistä puhdistusainetta.

79 Komissio totesi nimittäin pyytäneensä siivousyritystä itseään toimittamaan sille täsmälleen samaa puhdistusainetta kuin se, jota kantajan tiloissa käytettiin 29. ja 30.5.2006 välisenä yönä, ja että koesarjoissa käytettiin ainoastaan tätä puhdistusainetta. Tämän jälkeen on todettava, että riidanalaisen päätöksen 85 perustelukappaleessa mainitulla toteamuksella, jonka mukaan komissio ei tiennyt, mitä ainetta instituutti käytti kokeissaan, vastataan kantajan väitteeseen, jonka mukaan instituutti testasi ainetta, jonka kantaja oli lähettänyt sille, ja totesi, että kyseessä oli vedetön liuotin, jonka pääainesosa on 2-(2-butoksietoksi)etanoli. Valmistajan ilmoitusten mukaan Synto Fortea, joka on Synton ainoa suureksi osaksi vedetön versio, ei myydä litran pulloissa, joita väitteen mukaan käytettiin huoneen G.505 oven puhdistamiseen, eikä sitä käytetä puhdistusaineena vaan tahranpoistoaineena.

80 Toiseksi on todettava, ettei komissiolla ollut velvollisuutta analysoida Synton koostumusta, koska se käytti kokeissaan Syntoa, jota siivousyritys käytti huoneen G.505 oveen ja jonka se lähetti suoraan komissiolle, mitä kantaja ei kiistänyt, kun siltä kysyttiin tästä istunnossa. Lisäksi siivousyrityksen komissiolle lähettämästä 5.9.2006 päivätystä kirjeestä ja erityisesti tämän yrityksen komission toiseen kysymykseen antamasta vastauksesta ilmenee, että Syntoa on tosiasiallisesti käytetty kyseisen huoneen oven puhdistamiseen. Myöskään Synton turvallisuutta koskevassa tuoteselosteessa ei mainita, että Synto sisältäisi 2-(2-butoksietoksi)etanolia.

81 Kolmanneksi on todettava, ettei kantaja kiistä sitä, että valmistajan internetsivulla olevien tietojen mukaan Synto Fortea ei myydä litran pulloissa, joita siivousyritys käytti. Tältä osin kantajan väitteet, joiden mukaan ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että valmistaja olisi antanut virheellisiä tietoja tai että pakkaustapa olisi myöhemmin muuttunut, eivät ole vakuuttavia, eikä niiden tueksi ole missään tapauksessa esitetty todisteita.

82 Neljänneksi on todettava, että myös kantajan väitteet, joiden mukaan ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että siivousyrityksellä olisi ollut hallussaan väitteen mukaan aiemmin käytetyn Synton aggressiivisemman version jäämiä, on hylättävä. Yhtäältä kantaja ei nimittäin selitä, miksi tätä versiota, joka on haitallisempi puupinnoille, olisi käytetty sen tilojen ovien puhdistukseen. Toisaalta riidanalaisen päätöksen 85 perustelukappaleesta ilmenee, että komissio pyysi siivousyritystä itseään toimittamaan sille täsmälleen samaa siivousainetta kuin se, jota käytettiin kantajan tiloissa 30.5.2006, ja se käytti ainoastaan tätä ainetta lukuisissa koesarjoissaan. Kantaja ei ole kiistänyt tätä toteamusta.

83 Koska komission valtuuttama asiantuntija toteutti kokeensa nimenomaan sillä puhdistusaineella, jota siivousyritys käytti 29. ja 30.5.2006 välisenä yönä, komissiolla ei ollut mitään syytä analysoida sen koostumusta.

84 Toiseksi kantaja väittää, että komissio ei noudattanut ”viran puolesta tapahtuvan tutkimuksen periaatetta”, kun se ei tutkinut sitä mahdollisuutta, että avainten haltijat olisivat päästäneet huoneeseen G.505 kolmansia henkilöitä tai että joku olisi tunkeutunut tähän huoneeseen muulla tavoin.

85 Asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaan komissio voi määrätä sakkoja, kun ”komission valtuuttamien virkamiesten tai muiden mukana olevien henkilöiden – – asettamat sinetit on murrettu” tahallisesti tai tuottamuksellisesti. Tämän säännöksen mukaan komission on siis todistettava sinetin murtaminen. Sen sijaan sen tehtävänä ei ole osoittaa, että sinetöityyn huoneeseen on tosiasiallisesti menty tai että siellä säilytettyihin asiakirjoihin on koskettu. Käsiteltävässä asiassa riidanalaisen päätöksen 74–76 perustelukappaleesta ilmenee, että komissio on todellakin katsonut, että riidanalainen sinetti oli murrettu. Tältä osin komissio totesi (riidanalaisen päätöksen 74 perustelukappaleessa) erityisesti, että ”sinetin tila 30.5.2006 aamulla ant[oi] aiheen päätellä, että se oli poistettu työhuoneen ovesta yön aikana ja että tämä ovi oli näin ollen voitu avata sillä välin”. Edellä esitetyn valossa kantajan väitteet, joiden mukaan kyseisen huoneen oven lukkoa ei ole avattu eikä ovea ole avattu kyseisen yön aikana ja joita väitteen mukaan tukevat avainten haltijoiden valaehtoiset ilmoitukset, ovat vaikutuksettomia.

86 Kuten komissio toteaa, avainten haltijoiden valaehtoiset ilmoitukset, jotka on tehty 2.9. ja 22.12.2007 välisenä aikana eli lähes puolitoista vuotta tapahtumien jälkeen, eivät missään tapauksessa voi muuttaa komission riidanalaisessa päätöksessä esittämää toteamusta sinetin murtamisesta, koska kuten kantajan komission tietojensaantipyyntöön antamista vastauksista ilmenee, muilla henkilöillä oli potentiaalisesti mahdollisuus käyttää avainta, jolla huoneen G.505 ovi voidaan avata. Komissiolla ei näin ollen ollut velvollisuutta tutkia sitä mahdollisuutta, että avainten haltijat olivat päästäneet huoneeseen kolmansia henkilöitä tai että joku oli tunkeutunut huoneeseen G.505 muilla tavoin.

87 Kolmanneksi kantaja väittää, että komissio ei noudattanut ”viran puolesta tapahtuvan tutkimuksen periaatetta” tarkastajien kyselylomakkeen kysymyksen numero 6 muotoilulla, joka esti tarkastajien omien toteamusten toistamisen tai vaikutti siihen.

88 Tällainen väite on hylättävä. Tällä kysymyksellä kysyttiin nimittäin tarkastusryhmän jäseniltä aihetodisteista, jotka puhuivat sinetin murtamisen toteamisen puolesta, erityisesti kun otetaan huomioon sinetin murtamista koskevaan pöytäkirjaan kirjatut havainnot eli tekstien ”VOID” esiintyminen riidanalaisen sinetin koko pinnalla sekä liiman esiintyminen sen ympärillä ja takapuolella. Kyselylomakkeen muotoilu ei näin ollen estänyt tarkastajien omien toteamusten toistamista.

89 Tarkastajien kyseiseen kyselylomakkeeseen antamista vastauksista ilmenee sitä paitsi, että kysymyksen numero 6 yhteydessä he todellakin mainitsivat seikkoja, joita he henkilökohtaisesti muistivat tältä osin. Esimerkiksi Kl. totesi, että hänelle tuli välittömästi se vaikutelma, että ”sinetti oli muuttunut sen kiinnittämisen jälkeen, [ja että hän kirjasi] kirjallisesti tähän päätelmään johtavat huomio[nsa] ja [liitti] ne sinetin murtamista koskevan pöytäkirjan liitteiksi”. Ko. totesi ”huoma[nneensa], että sinetti oli ’siirtynyt’ ja että teksti ’VOID’ oli näkyvissä”, mutta että hän ”ei katsonut sinetin takapuolelle”. L puolestaan totesi, että hän ”varmisti henkilökohtaisesti sinetin tilan seuraavana päivänä” ja huomasi, että se ”oli siirtynyt noin 2 mm”, mutta että hän ei ”kiinnittänyt erityistä huomiota tekstin ’VOID’ esiintymiseen sinetin päällä”. N totesi myös ”muista[vansa] hyvin huoma[nneensa] henkilökohtaisesti, että teksti ’VOID’ näkyi sinetin koko pinnalla” ja että ”sinetin murtamisesta vaikuttivat todistavan myös liimajäämät ovessa sinetin reunan välittömässä läheisyydessä”. M totesi, että ”pöytäkirjassa esitetty kuvaus [piti] paikkansa” ja että hän ”muotoili[si] b kohdan konkreettisemmin seuraavasti: liimajäämiä sinetin kahdella reunalla; kyse oli tekstin ’VOID’ 1–2 mm:n suuruisista palasista”.

90 Tämän seurauksena toinen kanneperuste on hylättävä.

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan oletus sinetin säännönmukaisesta kiinnittämisestä on virheellinen

Asianosaisten lausumat

91 Kantaja väittää, että komissio katsoi riidanalaisen päätöksen viidennessä perustelukappaleessa virheellisesti, että oli vahvistettu, että riidanalainen sinetti oli vahingoittumaton, kun se kiinnitettiin huoneeseen G.505 29.5.2006, ja että se oli täysin kiinnittynyt oveen ja sen karmiin, kun tarkastusryhmä poistui paikalta noin kello 19.30.

92 Ensinnäkään riidanalaisen sinetin säännönmukainen kiinnittäminen ei ole kiistatonta. Jo vastauksessaan väitetiedoksiantoon kantaja kiisti sen, että riidanalainen sinetti olisi kiinnittynyt täydellisesti kyseessä olevan alustan pintaan. Asiakirjoista voidaan kantajan mukaan päätellä korkeintaan, että sinettiä kiinnitettäessä läsnä olleiden tarkastajien pintapuolisen vaikutelman mukaan riidanalainen sinetti oli liimattu kyseessä olevan alustan pintaan, mikä ei ole riittävää perustelemaan toteamusta säännönmukaisesta kiinnittämisestä. Kantaja huomauttaa, että teknisessä selosteessa selvitetään, että tämäntyyppinen sinetti kiinnittyy tiettyihin eri pintoihin sillä edellytyksellä, että ne on aiemmin puhdistettu. Tällaista puhdistamista ei kuitenkaan toteutettu. Lisäksi kyseessä oleva ovi koostuu lakatuista äänieristävistä levyistä ja eloksoidusta alumiinista valmistetusta karmista, joita ei mainita teknisessä selosteessa.

93 Kantajan mukaan ei ole myöskään osoitettu, että riidanalainen sinetti olisi irrotettu suojakalvostaan valmistajan ohjeiden mukaisesti. Jopa 3M myönsi aiemman vahingoittumisen mahdollisuuden, jos sinettiä käsitellään virheellisesti (riidanalaisen päätöksen 60 perustelukappale). Instituutin lausunnosta III ilmenee kantajan mukaan, että sinetin kiinnittäminen valmistajan ohjeiden vastaisesti ei välttämättä aiheuta tekstien ”VOID” välitöntä ilmestymistä sinettiin. Näin ollen väitteellä, jonka mukaan sinettiä kiinnitettäessä läsnä olleet henkilöt olisivat huomanneet välittömästi merkit riidanalaisen sinetin riittämättömästä kiinnittymisestä (riidanalaisen päätöksen 54 perustelukappale), ei kantajan mielestä ole merkitystä. Lisäksi kantaja kiistää sen, että riidanalainen sinetti oli irrotettu säännönmukaisesti suojakalvostaan, että se voitiin kiinnittää ongelmitta, että se kiinnittyi huoneen G.505 oveen ja sen karmiin vahingoittumattomana ja ilman näkyvissä olevia tekstejä ”VOID” ja että tietyt tarkastajat olivat havainnoineet sitä tarkkaavaisesti. Kantaja ei voinut tarkistaa tätä, eikä komissio ole todistanut tätä. Kantaja toteaa lisäksi, että tarkastajien ilmoitukset riidanalaisen sinetin kiinnittämisen sujumisesta ovat ristiriitaisia.

94 Niiden väitteiden osalta, jotka esitetään riidanalaisen päätöksen 56 perustelukappaleessa, kantaja väittää olevan epätodennäköistä, että valmistaja antaisi niin yksityiskohtaisia ohjeita tuotteen käsittelystä, jos ne olisivat joka tapauksessa tarpeettomia. Tuotteen valmistajana 3M:llä ei ole myöskään mitään intressiä kyseenalaistaa tuotteensa luotettavuutta. Tämän vuoksi komissio ei kantajan mukaan voinut riittävällä varmuudella todeta, että riidanalainen sinetti oli ”vahingoittumaton” ja että ”se oli kiinnittynyt huoneen G.505 oveen ja karmiin” (riidanalaisen päätöksen viides perustelukappale).

95 Toiseksi kantaja katsoo sen, että kantajan edustaja allekirjoitti sinetin kiinnittämistä koskevan pöytäkirjan 29.5.2006, vahvistavan yksinomaan sinetin virallisen kiinnittämisen muttei sen asianmukaista kiinnittämistä, koska kantajalla ei ollut mahdollisuutta huomata välittömästi riidanalaisen sinetin aiempaa vahingoittumista tai virheitä sen kiinnittämisessä.

96 Kolmanneksi kantaja katsoo, toisin kuin komissio väittää, että komission väitetyllä kokemuksella ja Kr:n kokeilla ei ole merkitystä. Pelkästään sen seikan, ettei muiden vuoden 2004 jälkeen käytettyjen ja samasta erästä peräisin olevien sinettien kiinnittymisessä ole väitteen mukaan ollut ongelmia eikä ”vääriä positiivisia reaktioita” (riidanalaisen päätöksen 55 perustelukappale), perusteella ei voida päätellä, että tällainen reaktio olisi poissuljettu tai epätodennäköinen. Kr. itsekin myönsi, ettei hänen analyysiensä perusteella voida määrittää, missä määrin hänen huomionsa voidaan yleistää. Kr:n toteuttamien analyysien tulokset olisi kantajan mukaan pitänyt ”vahvistaa tilastollisesti”.

97 Neljänneksi kantaja katsoo, että komission toteamuksella, jonka mukaan käytettäessä (lakatusta) alumiinista valmistettuja tavanomaisia toimistonovia sinettien asianmukainen toiminta on todennäköistä (riidanalaisen päätöksen 56 perustelukappale), ei ole merkitystä, koska ei ole todettu, että huoneen G.505 ovi olisi valmistettu alumiinista. Myöskään kyseessä olevan oven karmia ei ole valmistettu lakatusta alumiinista vaan eloksoidusta alumiinista, eli siihen on lisätty hapetettu suojakerros korroosion estämiseksi.

98 Komissio vaatii kanneperusteen hylkäämistä.

Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta

99 On kiistatonta, että 29.5.2006 noin kello 19.15 huone G.505 sinetöitiin komission virallisella sinetillä. Kantajan mukaan ei kuitenkaan ole osoitettu, että tämä sinetti kiinnitettiin säännönmukaisesti. Kantajan mukaan sinettiä kiinnitettäessä läsnä olleiden tarkastajien pintapuolisesta vaikutelmasta voidaan päätellä yksinomaan, että riidanalainen sinetti oli liimaantunut kyseessä olevan alustan pintaan. Kantajan mukaan ei kuitenkaan voida todeta riittävällä varmuudella, että riidanalainen sinetti oli kiinnittynyt tiukasti ja vahingoittumattomana huoneen G.505 oveen ja sen karmiin 29.5.2006 illalla.

100 On todettava, että komissio totesi riidanalaisessa päätöksessä, että ”sinetin kiinnittäminen tapahtui asianmukaisesti”, että ”sinetti oli kiinnittynyt täydellisesti alustaan, joka muodostui ovesta ja sen karmista, eikä sen kelta-sinisellä pinnalla ollut näkyvissä yhtään merkkiä ’VOID’ sen kiinnittämisen jälkeen” (riidanalaisen päätöksen 50 perustelukappale).

101 Komissio tukeutui tältä osin riidanalaisessa päätöksessä (riidanalaisen päätöksen 5, 50 ja 51 perustelukappale) sinetin kiinnittämistä koskevaan pöytäkirjaan ja kuuden tarkastajan, jotka olivat läsnä riidanalaista sinettiä kiinnitettäessä, tarkastajille osoitetun kyselylomakkeen kysymykseen numero 3 antamiin vastauksiin.

102 Aluksi on näin ollen tutkittava, voitiinko riidanalaisessa päätöksessä mainittujen todisteiden perusteella todeta, että riidanalainen sinetti oli kiinnitetty säännönmukaisesti.

103 Ensimmäiseksi on todettava, että sinetin kiinnittämistä koskevassa pöytäkirjassa esitetään yhtäältä, että 29.5.2006 kello 19.15 huoneeseen G.505 kiinnitettiin sinetti asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti, ja toisaalta, että kantajan edustajalle P:lle annettiin tiedoksi asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 2 kohdan d alakohdan ja 23 artiklan 1 kohdan e alakohdan säännökset sekä mahdollisuus määrätä kyseisen asetuksen 23 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukainen sakko, jos sinetit murretaan tahallisesti tai tuottamuksellisesti. Pöytäkirjan allekirjoittivat komission virkamies ja tarkastusryhmän vastuuhenkilö Kl., Bundeskartellamtin virkamies J ja kantajan edustaja P.

104 Toisin kuin kantaja väittää, sinetin kiinnittämistä koskevassa pöytäkirjassa osoitetaan riittävällä tavalla, että riidanalainen sinetti on kiinnitetty säännönmukaisesti. Kyseinen pöytäkirja todistaa nimittäin, että sinetti on kiinnitetty ”asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti”, minkä kantajan edustaja on allekirjoituksellaan myöntänyt sen jälkeen, kun hänelle on ilmoitettu merkityksellisistä säännöksistä. Ainoastaan sinetin säännönmukaisen kiinnittämisen voidaan katsoa tapahtuneen asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti.

105 Joka tapauksessa, jos kantaja olisi illalla 29.5.2006 todennut riidanalaisen sinetin kiinnittämisen tapahtuneen säännöstenvastaisesti tai olisi todennut sinettiin ilmestyneen merkkejä ”VOID”, voidaan katsoa, että se olisi esittänyt välittömästi huomioita tältä osin, koska se tiesi varsin hyvin tällaisten merkkien merkityksen (ks. myös riidanalaisen päätöksen 51 perustelukappale). Kuten komissio esitti, kantajan vartiointiyksikkö totesi, että tarkistettuaan riidanalaisen sinetin useita tunteja sen kiinnittämisen jälkeen se ei havainnut siinä mitään muutoksia kahden rakennuksessa G tehdyn kierroksen aikana. Näin ollen on hylättävä kantajan väite, jonka mukaan tekstit ”VOID” saattoivat ilmestyä vasta myöhemmin riidanalaisen sinetin virheellisen käsittelyn aiheuttaman sinetin aiemman vahingoittumisen vuoksi.

106 Toiseksi on todettava, että sinettiä kiinnitettäessä läsnä olleiden kuuden komission ja Bundeskartellamtin tarkastajan vastaukset, joihin komissio viittaa riidanalaisen päätöksen 5 ja 50 perustelukappaleessa, vahvistavat sen, että riidanalainen sinetti kiinnitettiin säännönmukaisesti.

107 Komission virkamies ja tarkastusryhmän vastuuhenkilö Kl. totesi, että hän oli ”ehdottoman varma, että sinetti oli vahingoittumaton [ja että hän] varmist[i] tämän henkilökohtaisesti erityisen huolellisesti”. Hän totesi myös, että riidanalainen sinetti ”oli kiinnittynyt tiukasti oveen ja karmiin [eikä] siinä näkynyt yhtään tekstiä ’VOID’”.

108 Samoin komission virkamies L ilmoitti, että hän on ”varma siitä, että sinetti oli vahingoittumaton, kun [tarkastajat poistuivat] rakennuksesta ja [että he] katsoi[vat] vielä tarkasti sinettiä ja tarkisti[vat], että se oli asetettu hyvin”.

109 Komission virkamies W puolestaan vahvisti, että ”oli varmaa, [että sinetti] oli kiinnittynyt oveen asianmukaisesti[, että] kiinnittäminen toteutettiin asianmukaisesti – – [ja että] sinetti vaikutti ’normaalilta’”. Hän totesi lisäksi, että riidanalainen sinetti ”oli sijoitettu asianmukaisesti oveen, [että sen] väreinä olivat normaalit tummansininen ja keltainen [eikä] siinä näkynyt yhtään tekstiä ’VOID’”.

110 Bundeskartellamtin virkamies N selitti, että hän oli ”henkilökohtaisesti havainnut, että sinetti oli vahingoittumaton, kun tarkastusryhmä poistui rakennuksesta, [ja että hän oli] havainnoinut sinettiä tarkkaavaisesti”.

111 Bundeskartellamtin virkamies M ilmoitti, että ”sen jälkeen, kun [Kl. oli] kiinnittänyt sinetin, useat virkamiehet, [hän] mukaan lukien, oli[vat] varmistaneet, että sinetti oli kiinnitetty asianmukaisesti”. Hän totesi lisäksi, että ”kun tarkastusryhmä, Bundeskartellamtin virkamiehet mukaan lukien, poistuivat käytävältä, jonka varrella sinetöity huone sijaitsee, sinetti oli vahingoittumaton”. Hän vahvisti ”tode[nneensa] sen silmämääräisesti”.

112 Bundeskartellamtin virkamies B totesi, että ”[Kl.] ja [hänen] lisäkse[en] muut ryhmän jäsenet oli[vat] varmistaneet, että sinetti oli kiinnitetty asianmukaisesti, [ja että hän oli] henkilökohtaisesti havainnut, että sinetti oli vahingoittumaton, kun tarkastusryhmä poistui rakennuksesta”.

113 Kolmanneksi on todettava, että neljän muun kantajan tiloissa toteutettuun tarkastukseen osallistuneen tarkastajan vastaukset komission kyselylomakkeen kysymykseen numero 3 eivät kyseenalaista edellä mainittujen todisteiden todistusvoimaa. Yksi tarkastaja vahvisti nimittäin, ettei hän osallistunut sinetin kiinnittämiseen, kun taas kolme tarkastajaa esitti muita aihetodisteita riidanalaisen sinetin kiinnittämisen säännönmukaisuudesta ja näin ollen vahvisti niiden todisteiden sisällön, joihin komissio tukeutui riidanalaisessa päätöksessä.

114 K ilmoitti, että ”kun [hän näki] sinetin viimeisen kerran, se oli vahingoittumaton”. Me. vahvisti puolestaan ”varmista[neensa] vähintään konemaisesti, että sinetti oli vahingoittumaton”. J vahvisti, että hänen ”muistikuva[nsa] mukaan sinetti oli vahingoittumaton, kun tarkastusryhmä poistui rakennuksen tästä siivestä 29.5.2006”.

115 Edellä esitetystä seuraa, että niiden todisteiden perusteella, joihin komissio tukeutui riidanalaisessa päätöksessä, on mahdollista todeta, että riidanalainen sinetti oli kiinnitetty säännönmukaisesti 29.5.2006, että se oli siis kiinnittynyt huoneen G.505 oveen ja sen karmiin ja että se oli vahingoittumaton siinä mielessä, että siinä ei näkynyt tekstejä ”VOID” silloin, kun tarkastusryhmä poistui kantajan tiloista.

116 Toiseksi on tutkittava, ovatko kantajan mainitsemat olosuhteet omiaan kyseenalaistamaan edellä mainittujen todisteiden todistusvoiman. Kantaja viittaa tältä osin siihen, että ensinnäkään huoneen G.505 ovea ja sen karmia ei puhdistettu ennen riidanalaisen sinetin kiinnittämistä, toiseksi kyseisen oven ja sen karmin materiaaleja ei mainita teknisessä selosteessa ja kolmanneksi ei ole osoitettu, että riidanalainen sinetti irrotettiin suojakalvostaan valmistajan ohjeiden mukaisesti.

117 Ensimmäiseksi on todettava, että komissio selitti riidanalaisessa päätöksessä, että sen ja Bundeskartellamtin edustajat olivat ”varmistaneet oven puhtauden, vaikka kyseessä olevaa ovea ja karmia ei ollut välttämätöntä puhdistaa erityisesti” (riidanalaisen päätöksen 49 perustelukappale).

118 Vaikka on totta, että teknisessä selosteessa suositellaan kyseessä olevan alustan pinnan puhdistamista ennen sinetin kiinnittämistä, tämä suositus liittyy kuitenkin siihen, että likainen pinta voi vaikuttaa sinetin kiinnittymiseen siten, että merkit ”VOID” eivät mahdollisesti ilmesty siinä tapauksessa, että sinetti murretaan. Teknisessä selosteessa mainitaan nimittäin nimenomaisesti, että ”pinnalla oleva lika vaikuttaa negatiivisesti [sinetin] kiinnittymiseen ja vahingoittumisviestiin”. Sinettien valmistaja 3M vahvisti lisäksi nimenomaisesti, että kyseessä olevien alustojen pinnan aiempaa puhdistamista koskeva suositus koskee pääasiallisesti tapauksia, joissa tällainen pinta on öljyinen tai rasvainen. Toimistossa tavanomaisesti esiintyvä pöly ei valmistajan mukaan vaikuta millään tavoin sinettien toimintaan.

119 Kantaja, jolla on todistustaakka niiden olosuhteiden osalta, joihin se vetoaa, ei ole kuitenkaan osoittanut, että 29.5.2006 illalla huoneen G.505 oven ja sen karmin pinnalla olisi ollut muuta likaa kuin toimistossa tavanomaisesti esiintyvää pölyä. Se ei ole myöskään osoittanut, että 29.5.2006 illalla kyseessä olevan oven ja karmin pinnan kunto olisi ollut sellainen, että se olisi normaalisti voinut vaikuttaa riidanalaisen sinetin toimintaan. Päinvastoin on pikemminkin mahdollista katsoa, että siivousyritys on puhdistanut huoneen G.505 ovea säännöllisesti. Näissä olosuhteissa kantajan ensimmäinen väite on hylättävä.

120 Toiseksi kantajan väitteistä, jotka koskevat materiaaleja, joista huoneen G.505 ovi ja sen karmi on valmistettu, on todettava, että komissio mainitsi riidanalaisen päätöksen 56 perustelukappaleessa, että ”kun sinettejä käytettiin tavanomaisissa [lakatusta] alumiinista valmistetuissa toimistonovissa, niiden asianmukainen toiminta [oli] todennäköistä”. Komissio täsmensi, että ”[sen] valtuuttaman asiantuntijan paikan päällä ja laboratoriossa toteuttamat sinettejä ja niiden kiinnittymistä tosiasialliseen alustaansa koskevat analyysit vahvistivat tämän selvästi”.

121 Kantaja väittää, että kyseessä olevan oven karmia ei ollut valmistettu lakatusta alumiinista vaan eloksoidusta alumiinista. Kantaja, jolla on todistustaakka niiden seikkojen osalta, joihin se vetoaa, ei esitä mitään seikkaa, jonka perusteella voitaisiin katsoa sen, että oven karmi on valmistettu eloksoidusta eikä lakatusta alumiinista, voineen vaikuttaa jollain tavoin riidanalaisen sinetin toimintaan.

122 Joka tapauksessa 3M ilmoitti vastauksessaan komission tietojensaantipyyntöön, että tämäntyyppisessä sinetissä käytetty liima sopi käytännössä kaikille alustoille, joten teknisessä selosteessa esitetty mahdollisten alustojen luettelo (ruostumaton teräs, akryylinitriili-butadieeni-styreeni-(ABS), polypropeeni, maalattu metalli, polyesteri, suurtiheyspolyeteeni (PEHD), nylon, lasi, polykarbonaatti) ei ollut tyhjentävä, vaan sillä annettiin pääpiirteittäinen tieto sellaisten alustojen luonteesta ja valikoimasta, joilla tuotetta voidaan käyttää. 3M ilmoitti myös, että tällainen sinetti toimi asianmukaisesti alumiinista ja lakatusta alumiinista valmistetuilla ovilla, mutta täsmensi, että jos sinetti ei ole kiinnittynyt riittävästi alustaan, on mahdollista, että tekstit ”VOID” eivät ilmesty, jos sinetti poistetaan paikaltaan, mistä ei ollut kyse käsiteltävässä asiassa. Myös Kr:n kertomuksessa I esitetyt huomiot ja Kr:n 9.7.2008 esittämät huomiot vahvistavat nämä väitteet. Näissä olosuhteissa kantajan toinen väite on hylättävä.

123 Kolmanneksi siitä, että väitteen mukaan ei ole osoitettu, että riidanalainen sinetti on irrotettu suojakalvostaan valmistajan ohjeiden mukaisesti, on riittävää todeta, ettei kantaja ole esittänyt minkäänlaista osoitusta väitetyn seikan olemassaolosta, joten tämä väite on hylättävä. Joka tapauksessa 3M:n mukaan sen, että tuote vahingoittuu, kun sitä irrotetaan suojakalvostaan, seurauksena olisi ollut tekstien ”VOID” ilmestyminen jo ennen tuotteen kiinnittämistä alustaan, kun taas myöhemmin tapahtuva ”väärä positiivinen reaktio” on poissuljettu. Kr:n kertomuksessa I todettiin myös, ettei riidanalaisen sinetin ja suojakalvon toisistaan irrottamisen nopeudella ole merkitystä tekstien ”VOID” ilmestymisen tai sen kannalta, että nämä tekstit voivat ilmestyä vasta tietyn ajan kuluttua. Näissä olosuhteissa myös kantajan kolmas väite on hylättävä.

124 Kaiken edellä esitetyn perusteella kolmas kanneperuste on hylättävä.

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisen sinetin ”ilmeistä tilaa” tarkastusta seuraavana päivänä koskeva olettama on virheellinen

Asianosaisten lausumat

125 Kantaja väittää, että komissio katsoi riidanalaisessa päätöksessä (riidanalaisen päätöksen 9, 24, 55, 61 ja 75 perustelukappale) virheellisesti, että 30.5.2006 tekstit ”VOID” olivat näkyvissä riidanalaisen sinetin koko pinnalla.

126 Ensinnäkin kantajan edustajien havainnon mukaan tekstit ”VOID” näkyivät erittäin himmeästi eivätkä varmastikaan riidanalaisen sinetin koko pinnalla. Myös yksi Bundeskartellamtin virkamies totesi komission kyselylomakkeeseen antamassaan vastauksessa, että ”paikoitellen merkki ’void’ näkyi himmeästi paperin läpi”. Tarkastusryhmän jäsenet ja kantajan edustajat olivat aluksi epävarmoja siitä, oliko riidanalainen sinetti muuttunut. Kantaja ehdottaa tältä osin työjärjestyksen 65 artiklan c alakohdan mukaisesti asianajajansa kuulemista todistajana.

127 Kantajan mukaan se, että tarkastajat halusivat verrata riidanalaisen sinetin tilaa rakennuksen muihin osiin kiinnitettyjen sinettien tiloihin (riidanalaisen päätöksen 76 perustelukappale), vahvistaa sen, että tekstit ”VOID” eivät missään tapauksessa olleet selvästi näkyvissä riidanalaisen sinetin koko pinnalla. Missään tapauksessa tässä ei ole kyse kaikkien läsnä olleiden virkamiesten täysin yhdenmukaisesta havainnosta. Tietyt tarkastajien ilmoitukset ovat lisäksi ristiriidassa sinetin murtamista koskevan pöytäkirjan kanssa.

128 Toiseksi kantaja katsoo, että komissio tukeutui virheellisesti huoneen G.505 oven karmiin jääneestä osasta otettuihin valokuviin, jotka otettiin matkapuhelimella vasta 30.5.2006 iltapäivällä. Tältä osin komission väite, jonka mukaan 30.5.2006 aamulla tarkastusryhmän vastuuhenkilö avasi huoneen G.505 oven vahingoittamatta riidanalaista sinettiä lisää (riidanalaisen päätöksen kymmenes perustelukappale), on kantajan mukaan virheellinen. Riidanalaisen sinetin irrottaminen ovesta vahingoitti kantajan mukaan väistämättä sinetin liimapintaa. Koska tarkastus jatkui intensiivisesti klo 9.30 lähtien ja koska huoneen G.505 ovea tämän vuoksi avattiin ja suljettiin säännöllisesti, riidanalaista sinettiä irrotettiin ja laitettiin uudelleen paikoilleen useaan otteeseen. Kantajan mukaan on väistämätöntä, että tästä seuranneet jännitteet ja leikkaavat voimat ovat aiheuttaneet riidanalaisen sinetin tietyn siirtymisen, jonka seurauksena tekstit ”VOID” ilmestyivät. Tarkastuksen jatkuessa riidanalaista sinettiä ei myöskään enää valvottu jatkuvasti, eikä voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että siihen olisi koskettu tai sitä olisi käsitelty jollain muulla tavoin.

129 Kantajan mukaan tässä yhteydessä on ristiriitaista, että komissio yhtäältä arvioi, että pelkkä tekstien ”VOID” ilmestyminen riittää sen toteamiseksi, että sinetti on murrettu, ja toisaalta väittää, ettei se olisi voinut todeta lopullisesti sinetin murtamista ilman sitä, että riidanalaista sinettiä irrotettiin lisää. On lisäksi ristiriitaista, että tiettyjen tarkastajien ilmoitusten mukaan tekstit ”VOID” olivat näkyvissä riidanalaisen sinetin koko pinnalla, mutta vasta sen irrottamisen jälkeen.

130 Kantaja korostaa komission tietojensaantipyynnön kysymykseen numero 15 antamansa vastauksen osalta, johon komissio vetoaa, että se koskee yksinomaan tekstien ”VOID” näkymistä huoneen G.505 ovessa ja sen karmissa sen jälkeen, kun tarkastajat olivat avanneet oven, eikä tekstien ”VOID” näkymistä riidanalaisessa sinetissä, kun sitä havainnoitiin ensimmäisen kerran 30.5.2006 aamulla. Kun komissio totesi, että tekstit ”VOID” erottuivat selvästi tai vähemmän selvästi alustasta riippuen ja samanvärisenä kuin riidanalainen sinetti, minkä vuoksi tarkkaavainen havainnointi oli tarpeen, se vahvisti kantajan mukaan, että tekstit ”VOID” näkyivät ainoastaan erittäin heikosti, paikoitellen eivätkä riidanalaisen sinetin koko pinnalla.

131 Kantajan mukaan 30.5.2006 päivättyyn pöytäkirjaan tehdyllä lisäyksellä ei ole minkäänlaista todistusvoimaa sikäli kuin kyse on riidanalaisen sinetin tilasta 30.5.2006 aamulla. Lisäys ei sisällä yhtään tätä koskevaa ilmoitusta, ja se täydentää yksinomaan komission omia huomioita riidanalaisen sinetin tilasta huoneen G.505 oven avaamisen jälkeen.

132 Komissio ei kantajan mukaan myöskään selitä, miten tekstit ”VOID” ilmestyivät riidanalaisen sinetin koko pinnalle, vaikka huoneen G.505 oven karmiin kiinnitetty riidanalaisen sinetin osa ei kantajan mukaan missään tapauksessa ollut irronnut. Komission selvityksen mukaan tekstit ”VOID” voivat nimittäin ilmestyä vasta sinetin irrottamisen jälkeen (riidanalaisen päätöksen 75 perustelukappale). Samalla on käytännössä mahdotonta asettaa sinettiä takaisin täsmälleen samaan paikkaan, joten irrottaminen aiheuttaa väistämättä liimajäämiä sinetin takapuolelle (riidanalaisen päätöksen 74 perustelukappale). Tällaisia liimajäämiä ei kuitenkaan löytynyt riidanalaisen sinetin siitä osasta, joka oli kyseessä olevan oven karmin puolella. Päinvastoin sen jälkeen, kun riidanalainen sinetti oli irrotettu lopullisesti, tekstit ”VOID” olivat tässä kohdassa vahingoittumattomia eikä tässä osassa ollut liimajäämiä (riidanalaisen päätöksen 13 perustelukappale). Jos riidanalaisen sinetin oven karmiin liimattu osa ei kuitenkaan ollut irronnut, kantajan mukaan on mahdotonta selittää, miten tekstit ”VOID” olivat ilmestyneet siihen. Kantajan mukaan komission selitys, jonka mukaan tekstit ”VOID” näkyivät riidanalaisen sinetin koko pinnalla, merkitsi näin ollen välttämättä sitä, että kyseessä oli ”väärä positiivinen reaktio”.

133 Komissio kiistää kantajan väitteet.

Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta

134 On todettava, että komissio katsoi riidanalaisessa päätöksessä, että ”sinetin tila 30.5.2006 aamulla ant[oi] aiheen päätellä, että se oli poistettu työhuoneen ovesta yön aikana ja että tämä ovi oli näin ollen voitu avata sillä välin” (riidanalaisen päätöksen 74 perustelukappale).

135 Komissio tukeutui riidanalaisessa päätöksessä tältä osin sinetin murtamista koskevaan pöytäkirjaan ja niiden kahdeksan tarkastajan vastauksiin, jotka olivat läsnä sinetin murtamista todettaessa (riidanalaisen päätöksen 8, 12, 75 ja 76 perustelukappale). Komissio totesi riidanalaisen päätöksen 13 perustelukappaleessa myös, että tarkastuksessa tuona päivänä läsnä olleet kantajan sisäiset ja ulkoiset edustajat eivät kiistäneet riidanalaisen sinetin tilan muuttumista, vaan he kieltäytyivät allekirjoittamasta sinetin murtamista koskevaa pöytäkirjaa.

136 Ensiksi on näin ollen tutkittava, voidaanko komission riidanalaisessa päätöksessä esittämien todisteiden perusteella todeta, että sinetti oli murrettu.

137 Ensimmäiseksi on todettava, että kuten riidanalaisen päätöksen seitsemännestä perustelukappaleesta ilmenee, kun sinetti on riidanalaisen sinetin tapaan valmistettu muovista, sinetin murtaminen ei ilmene repeytymänä, toisin kuin on paperista valmistetun sinetin kohdalla. Kun sinetti on liimattu, muovista sinettiä ei voi enää poistaa alustastaan ilman, että poistamisesta jää jälki. Sitä on mahdotonta kiinnittää uudelleen jättämättä jälkiä. Poistamisen jälkeen valkoinen liima jää alustaan tekstien ”VOID” muodossa, jotka ovat kooltaan noin 12 Didot-pistettä (noin 5 mm) ja jotka jakautuvat tasaisesti tarran koko pinnalle. Irrotettu sinetti tulee näiltä kohdin läpinäkyväksi, jolloin tekstit ”VOID” näkyvät myös sinetin päältä. Kun otetaan huomioon erityisesti tekstien ”VOID” suuri lukumäärä ja koko, on lopulta mahdotonta kiinnittää sinettiä täsmälleen samaan paikkaan kuin se, jossa se oli aiemmin. Tällöinkin merkit ”VOID” ovat yhä selvästi näkyvissä.

138 Tältä osin on todettava, että sinetin murtamista koskevassa pöytäkirjassa (ks. edellä 9 kohta) mainitaan yhtäältä, että riidanalainen sinetti kokonaisuudessaan oli siirtynyt noin 2 mm pysty- ja sivusuunnassa ja liimajälkiä näkyi sinetin alapuolella ja oikealla puolella, ja toisaalta, että teksti ”VOID” oli selvästi näkyvissä sinetin koko pinnalla ja että sinetti oli edelleen huoneen G.505 oven ja sen karmin päällä eikä ollut repeytynyt. Toisin kuin kantaja väittää, tässä pöytäkirjassa, jonka ovat allekirjoittaneet komission virkamies ja tarkastusryhmän vastuuhenkilö Kl. ja Bundeskartellamtin virkamies J, esitetyt toteamukset osoittavat riittävällä tavalla, että sinetti oli murrettu.

139 Toiseksi on todettava, että sinetin murtamista todettaessa läsnä olleiden kahdeksan tarkastajan vastaukset, joihin komissio viittaa riidanalaisen päätöksen 75 perustelukappaleessa, vahvistavat tämän päätelmän.

140 Komission virkamies ja tarkastusryhmän vastuuhenkilö Kl. totesi, että ”tämä aiheutti välittömästi sen vaikutelman, että sinetti oli muuttunut sen kiinnittämisen jälkeen”. Hän ilmoitti ”kirja[nneensa] kirjallisesti tähän päätelmään johtavat huomio[nsa]” ja ”liit[täneensä] ne sinetin murtamista koskevan pöytäkirjan liitteiksi”.

141 Komission virkamies Ko. totesi ”huoma[nneensa], että sinetti oli ’siirtynyt’ ja että teksti ’VOID’ oli näkyvissä”.

142 Myös komission virkamies W vahvisti huomanneensa, että ”sinetin ulkonäkö ei ollut enää sama kuin edellisiltana”, että teksti ”VOID” oli luettavissa riidanalaisen sinetin koko pinnalla ja että riidanalaisen sinetin reunassa ja takapuolella tekstien ”VOID” vieressä oli 2 mm:n liimajäämiä. Hän lisäsi, että ”sinetin väri ei ollut enää sama tummansininen kuin aiemmin, koska tekstit ’VOID’ olivat näkyvissä”.

143 Bundeskartellamtin virkamies N selitti ”muista[vansa] hyvin, että teksti ’VOID’ näkyi sinetin koko pinnalla [ja että] sinetin murtamisesta vaikuttivat todistavan myös liimajäämät ovessa sinetin reunan välittömässä läheisyydessä”.

144 Bundeskartellamtin virkamies M totesi, että ”pöytäkirjassa esitetty kuvaus [piti] paikkansa [ja että hän] muotoili[si] b kohdan konkreettisemmin seuraavasti: liimajäämiä sinetin kahdella reunalla; kyse oli tekstin ’VOID’ 1–2 mm:n suuruisista palasista”.

145 Samankaltaisia toteamuksia esittivät Bundeskartellamtin virkamiehet Me., J ja B.

146 Edellä esitetystä seuraa, että niiden todisteiden perusteella, joihin komissio tukeutui riidanalaisessa päätöksessä (8, 9, 74 ja 75 perustelukappale), voidaan todeta, että riidanalainen sinetti oli irrotettu huoneen G.505 ovesta 29. ja 30.5.2006 välisenä yönä ja että tämä ovi oli näin ollen voitu avata tällä välin, kun otetaan huomioon tekstit ”VOID” riidanalaisen sinetin koko pinnalla sekä liimajäämät sinetin läheisyydessä ja takapuolella 30.5.2006 aamulla. Näin ollen ei ole aihetta lausua kantajan väitteestä, jonka mukaan tekstit ”VOID” oven karmissa eivät olleet lainkaan pyyhkiytyneet pois ja olivat ”vahingoittumattomia”, mikä merkitsee sitä, että riidanalaisen sinetin siinä osassa, joka on oven karmin päällä, vaikka se ei ollut irronnut, näkyi tekstejä ”VOID”, mikä osoittaa ”väärän positiivisen reaktion” tapahtuneen. Kuten komissio totesi, se ei ole missään tapauksessa milloinkaan hyväksynyt kantajan 30.5.2006 esittämän lisäselvityksen 2 kohdassa esittämiä toteamuksia (ks. edellä 12 kohta). Myöskään pelkkä kantajan väite, jonka mukaan ”teksti ’VOID’ oven karmissa ei ollut lainkaan pyyhkiytynyt pois”, ei sellaisenaan voi osoittaa riidanalaisen sinetin ”väärää positiivista reaktiota”.

147 Toiseksi on tutkittava, ovatko kantajan mainitsemat olosuhteet omiaan kyseenalaistamaan edellä mainittujen todisteiden todistusvoiman. Kantaja viittaa tältä osin siihen, että tekstit ”VOID” näkyivät ainoastaan erittäin himmeästi eivätkä varmastikaan riidanalaisen sinetin koko pinnalla, ja siihen, että komissio tukeutui virheellisesti 30.5.2006 iltapäivällä otettuihin valokuviin riidanalaisen sinetin siitä osasta, joka oli yhä liimattuna huoneen G.505 oven karmiin.

148 Ensiksi on todettava, että sen tueksi, että tekstit ”VOID” näkyivät ainoastaan erittäin himmeästi ja vain osassa riidanalaista sinettiä, kantaja tukeutuu siihen, että Bundeskartellamtin virkamies totesi, että paikoitellen paikoitellen merkki ”VOID” näkyi himmeästi paperin läpi, ja siihen, että kantajan mukaan tarkastusryhmän jäsenet ja kantajan edustajat olivat aluksi epävarmoja siitä, oliko riidanalainen sinetti muuttunut, mistä on osoituksena se, että riidanalaisen sinetin tilaa ja rakennuksen muihin osiin kiinnitettyjen sinettien tilaa verrattiin toisiinsa silmämääräisesti. Lisäksi tarkastajien tietyt ilmoitukset ovat kantajan mukaan ristiriidassa sinetin murtamista koskevan pöytäkirjan kanssa.

149 Aluksi on todettava, että kantaja ei kiistä, että tekstit ”VOID” todellakin näkyivät riidanalaisessa sinetissä tai ainakin osassa sitä 30.5.2006 aamulla. Kantaja ei kiistä myöskään sitä, että sinetin alapuolella ja sen oikealla puolella oli liimajälkiä. Kuten 3M vahvisti vastauksessaan komission 5.9.2006 päivättyyn tietojensaantipyyntöön, tekstien ”VOID” ilmestyminen merkitsee sitä, että tarra on liikkunut. Tästä seuraa, että komissio saattoi sinetin murtamista koskevassa pöytäkirjassa oikeutetusti todeta, että riidanalainen sinetti oli murrettu. Lisäksi kuten komissio totesi, vaikka tekstien ”VOID” ilmestymiseen liittyvät toteamukset on esitetty sinetin murtamista koskevassa pöytäkirjassa, kantaja ei ole lisäselityksessään sinetin murtamista koskevaan pöytäkirjaan esittänyt yhtään huomiota tältä osin (riidanalaisen päätöksen 13 perustelukappale).

150 Riidanalaisen sinetin tilan vahvistavat paikalla olleiden kahdeksan tarkastajan ilmoitukset (ks. edellä 139 kohta). Tältä osin kantajan väitettä, jonka mukaan tiettyjen tarkastajien ilmoitukset ovat ristiriidassa sinetin murtamista koskevassa pöytäkirjassa esitettyjen toteamusten kanssa, ei voida hyväksyä. P:n ilmoitus, jonka mukaan ”paikoitellen merkki ’VOID’ näkyi himmeästi paperin läpi”, tai L:n toteamukset, joiden mukaan hän näki neliönmuotoisia tahroja ovessa riidanalaisen sinetin vasemmalla puolella eikä hän kiinnittänyt erityistä huomiota siihen, että merkki ”VOID” ilmestyi riidanalaiseen sinettiin, eivät kyseenalaista toteamusta tekstien ”VOID” ilmestymisestä riidanalaiseen sinettiin, eivätkä ne ole omiaan horjuttamaan sinetin murtamista koskevassa pöytäkirjassa esitettyjä toteamuksia tai muiden tarkastajien kaikkia toteamuksia, joihin viitataan edellä 140–145 kohdassa.

151 Riidanalaisen sinetin tilan ja rakennuksen muihin osiin kiinnitettyjen sinettien tilan vertailusta, joka kantajan mukaan osoittaa, että riidanalaisen sinetin muuttumisesta oli epäilyjä, on todettava, että kuten komissio selitti riidanalaisen päätöksen 76 perustelukappaleessa, koska tämä sinetin murtamistapaus oli ensimmäinen ja koska kyse ei ollut sinetin murtumisesta repeämällä, on perusteltua, että tarkastajat ovat vakuuttuneet asiasta vertaamalla sinettiä muihin sinetteihin. Se, että tarkastusryhmä on verrannut riidanalaista sinettiä rakennuksen muihin osiin kiinnitettyihin sinetteihin, ei missään tapauksessa voi kyseenalaistaa toteamuksia, jotka liittyvät riidanalaisen sinetin fyysiseen tilaan ja jotka on kirjattu sinetin murtamista koskevaan pöytäkirjaan, ja näin ollen kantajan väitteellä ei ole merkitystä.

152 Toiseksi on todettava, että väite, jonka mukaan komissio on riidanalaisen sinetin tilan toteamiseksi tukeutunut virheellisesti matkapuhelimella 30.5.2006 iltapäivällä otettuihin valokuviin, perustuu virheelliseen olettamaan.

153 Riidanalaisen päätöksen 74 ja 75 perustelukappaleesta nimittäin ilmenee, että todetakseen riidanalaisen sinetin murtamisen komissio on tukeutunut riidanalaisen sinetin tilaan 30.5.2006 aamulla, jolloin sinetin koko pinnalla oli tekstejä ”VOID”. Tämän toteamuksen todistamisen osalta komissio totesi riidanalaisen päätöksen 76 perustelukappaleessa, että tarkastusryhmän vastuuhenkilö ja Bundeskartellamtin edustaja laativat sinetin murtamista koskevan pöytäkirjan kantajan edustajien läsnä ollessa. Komissio totesi lisäksi, että tarkastusryhmä, jolta kysyttiin asiasta, vahvisti yksimielisesti pöytäkirjassa kuvatun riidanalaisen sinetin tilan eli muun muassa tekstien ”VOID” ilmestymisen suurelle osalle sinetin pintaa. Kuten edellä 146 kohdassa todetaan, nämä seikat ovat riittäviä kilpailusääntöjen rikkomisen osoittamiseksi.

154 Tässä yhteydessä ilman, että on tarpeen lausua riidanalaisesta sinetistä otettujen valokuvien todistusvoimasta, kantajan väitteet, joiden mukaan komissio otti nämä valokuvat huoneen G.505 oven avaamisen jälkeen, eivät ole omiaan kyseenalaistamaan edellä 153 kohdassa mainittujen seikkojen todistusvoimaa, ja ne on hylättävä.

155 Edellä esitetyn perusteella kantaja, jolla on todistustaakka niiden olosuhteiden osalta, joihin se vetoaa, ei ole osoittanut, että 30.5.2006 aamulla esitetty toteamus sinetin murtamisesta olisi säännöstenvastainen.

156 Näissä olosuhteissa kantajan neljäs kanneperuste on hylättävä.

Viides kanneperuste, jonka mukaan turvakalvon sopivuutta komission sinettien viralliseen kiinnittämiseen koskeva olettama on virheellinen

Asianosaisten lausumat

157 Kantaja huomauttaa, että komissio on tehnyt virheen, kun se on katsonut, että turvakalvo soveltui sinettien viralliseen kiinnittämiseen tarkastusmenettelyn yhteydessä.

158 Ensinnäkin turvakalvo on valmistettu osoittamaan, että ”turvattua tilaa tai tuotetta” ei ole missään tapauksessa avattu. Tältä osin turvakalvon käyttäjä hyväksyy sen, että jos turvakalvo antaa positiivisen reaktion, jälkikäteen ei ole mahdollista tietää, onko kyseessä ”väärä positiivinen reaktio” vai onko kyseessä olevaa tuotetta todella käsitelty.

159 Sen sijaan asetuksen N:o 1/2003 nojalla käydyssä menettelyssä ei ole asianmukaista jättää ”väärän positiivisen reaktion” vaaraa kyseessä olevan yrityksen kannettavaksi, kun otetaan huomioon erityisesti sinetin murtamisesta maksettavat sakot. Kantajan mukaan komission pitää käyttää kalvoa, jonka osalta ”väärän positiivisen reaktion” ilmestyminen on lähtökohtaisesti poissuljettu.

160 Kantajan mukaan komissio ei voi tukeutua 3M:n toteamukseen, jonka mukaan tähän mennessä se ei ole saanut tietoonsa yhtään valitusta turvakalvon tyyppisten kalvojen puutteellisesta toimivuudesta (riidanalaisen päätöksen 55 perustelukappale), sillä tällaisten kalvojen käyttäjillä on motiivi tehdä valitus ainoastaan ”väärän negatiivisen reaktion” tapauksessa.

161 Toiseksi kantaja väittää, että riidanalaisen sinetin viimeinen käyttöpäivä oli ohitettu. Instituutin asiantuntijalausunnoista ilmenee, että mitä vanhempi turvakalvo on, sitä epäluotettavampi se on ja sitä herkemmäksi se tulee ”ulkoisille vaikutuksille”.

162 Vaikka vastauksessaan 8.12.2006 päivättyyn tietojensaantipyyntöön 3M antoi ensimmäistä kertaa ymmärtää, että turvakalvo voi toimia oikein yli kahden vuoden varastoinnin jälkeen, 3M välttää lausumasta lopullisesti turvakalvon säilyvyydestä. Lisäksi kun 3M vähättelee ajan vaikutusta turvakalvoon, se ei kantajan mukaan ota huomioon tieteen ja tekniikan nykytilaa puristusherkkien tarrojen vanhentumisen merkkien alalla. Valmistajan ilmoittamat tiedot eivät missään tapauksessa voi todistaa mitenkään riidanalaisen sinetin tehokkuutta tietyllä hetkellä eivätkä voi korvata ”neutraalin asiantuntijan” arviota. Kr:n asiantuntijalausuntojen tulokset eivät poista epäilyjä riidanalaisen sinetin tehokkuudesta, koska niissä ei oteta huomioon ajan tai Synton vaikutusta sinettiin eikä myöskään vaikutuksia, joita aiheutuu siihen oven raon alueella kohdistuvasta pitkäaikaisesta jännitteestä oven pitkäkestoisen värähtelyn ja samanaikaisten leikkaavien voimien vuoksi.

163 Instituutin käyttämää vanhentumissimulaatiota koskevan komission arvostelun osalta kantaja väittää, että tämä täyttää tieteelliset edellytykset. Lämpötilan pienen nousun nopeuttama vanhentuminen oli tarpeen, sillä muuten vanhentumista ei olisi voitu mitata.

164 Kolmanneksi kantaja katsoo, ettei sillä, että 3M kieltäytyi myöntämästä ”väärien positiivisten reaktioiden” mahdollisuutta (riidanalaisen päätöksen 68 perustelukappale), ole merkitystä eikä sen tueksi ole missään tapauksessa esitetty seikkoja. Se, etteivät asiakkaat mahdollisesti ole valittaneet ”vääristä positiivisista reaktioista”, ei kantajan mukaan riitä perusteluksi tällaisten reaktioiden mahdottomuudelle. 3M:n ilmoitukset sinetin rajoittamattomasta säilyvyydestä eivät myöskään ole uskottavia, ja ne ovat ristiriidassa teknisen selosteen sisältämien tietojen kanssa. Kyseisestä teknisestä selosteesta ilmenee lisäksi kantajan mukaan, että silloin, kun on olemassa huomattavien taloudellisten vahinkojen vaara, pelkkä turvakalvo ei ole asianmukainen turvakeino. Tältä osin kantaja toteaa, että 3M suosittelee ylimääräisten turvakeinojen käyttämistä, jos seuraukset voivat olla vakavia, ja komissio olisi siis voinut käyttää useampaa sinettiä ovea kohti. Sen seuraukset, että komissio ei käyttänyt ylimääräisiä keinoja, ja tästä aiheutuvat todistamisongelmat on kantajan mukaan asetettava komission vastuulle.

165 Komissio kiistää kantajan väitteet.

Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta

166 Kantaja pyrkii kanneperusteellaan osoittamaan, että turvakalvo on valmistettu osoittamaan, että ”turvattua tilaa tai tuotetta” ei ole missään tapauksessa avattu. Kantajan mukaan se ei kuitenkaan sovellu sinettien viralliseen kiinnittämiseen komission kilpailuoikeuden alalla toteuttaman tarkastuksen yhteydessä.

167 Ensiksi on todettava, että teknisestä selosteesta ilmenee, että tämä tuotelinja on luotu osoittamaan käsittelyn siten, että se vahingoittuu, kun etikettiä on yritetty poistaa. Komissio on käyttänyt tämäntyyppistä turvakalvoa tarkastuksissaan juuri tällä tavalla. On totta, että otsikon ”Käyttökohteita” alla 3M ehdottaa tällaiselle turvakalvolle seuraavia käyttötapoja: ”autojen, kodinkoneiden ja sähkölaitteiden etiketit, joita ei voida siirtää, käsikauppalääkkeille tarkoitetut etiketit ja sinetit ja muut pakkaustavat”. Sitä, että komission turvakalvon käyttöä tarkastuksissaan ei mainita nimenomaisesti teknisessä selosteessa, ei kuitenkaan voida tulkita siten, että turvakalvon tällainen käyttötapa olisi poissuljettu, koska valmistajan ehdottamien käyttötapojen luettelo ei ole rajoittava. Kantaja ei missään tapauksessa esitä todisteita siitä, että tämäntyyppisen turvakalvon käyttäminen tällaisten tarkastusten yhteydessä ei olisi asianmukaista.

168 Vaikka on totta, kuten kantaja korostaa, että valmistaja suosittelee ylimääräisten turvakeinojen käyttämistä, kun sen tuotetta käytetään tilanteissa, joissa ”käsittelyllä voi olla erittäin vakavia seurauksia, kuten huomattavia taloudellisia menetyksiä”, on todettava, että kuten teknisestä selosteesta ilmenee, tätä suositellaan, koska 3M ei voi sulkea pois ”väärän negatiivisen reaktion” mahdollisuutta.

169 Toiseksi kuten edellä 103 kohdassa todetaan, sinetin kiinnittämistä koskevassa pöytäkirjassa ilmaistaan, että riidanalainen sinetti on kiinnitetty asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti, ja mainitaan mahdollisuudesta määrätä sakko kyseisen asetuksen 23 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisesti, jos sinetti murretaan tahallisesti tai tuottamuksellisesti. Lisäksi kantajan edustaja on allekirjoittamalla sinetin kiinnittämistä koskevan pöytäkirjan myöntänyt sen, että sinetti on kiinnitetty asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti. Kuten edellä 104 kohdassa todetaan, ainoastaan tällaiseen tarkoitukseen soveltuvan sinetin kiinnittämisen voidaan katsoa tapahtuneen asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisesti. Jos kantaja olisi epäillyt komission käyttämän turvakalvon soveltuvuutta sinettien kiinnittämiseen edellä mainitun säännöksen mukaisesti, on mahdollista katsoa, että se olisi välittömästi esittänyt vastalauseita tältä osin riidanalaista sinettiä kiinnitettäessä, jonka merkityksen se tiesi varsin hyvin. Kantaja ei kuitenkaan esittänyt tällaisia huomioita.

170 Kolmanneksi kantajan väitteistä, jotka koskevat riidanalaisen sinetin vanhentumispäivän ylittämistä, joka vaikutti sen herkkyyteen ”ulkoisille vaikutuksille”, oven pitkäkestoiselle värähtelylle ja samanaikaisille leikkaaville voimille sekä Synton käyttämiselle, on todettava, että ne eivät koske turvakalvon soveltuvuutta sinettien viralliseen kiinnittämiseen vaan pikemminkin sitä väitettä, ettei komissio ottanut huomioon ”muita mahdollisia tapahtumankulkuja”, jotka ovat voineet aiheuttaa riidanalaisen sinetin 30.5.2006 todetun tilan, joka on kantajan kuudennen kanneperusteen kohteena. Sitä käsitellään näin ollen kyseisen kanneperusteen tarkastelun yhteydessä.

171 Edellä esitetystä seuraa, että viides kanneperuste on hylättävä.

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio ei ottanut huomioon ”muita mahdollisia tapahtumankulkuja”, jotka ovat voineet aiheuttaa riidanalaisen sinetin tilan

Asianosaisten lausumat

172 Kantaja väittää, ettei komissio ole esittänyt sinetin murtamisesta riittäviä todisteita, kun otetaan huomioon in dubio pro reo -oppi.

173 Ensimmäiseksi kantaja väittää, että kun otetaan huomioon instituutin asiantuntijalausunnot, se on osoittanut, että muut ”ulkoiset vaikutukset” kuin sinetin murtaminen ovat voineet aiheuttaa tekstien ”VOID” ilmestymisen sinettiin.

174 Ensinnäkin kantaja tuo esiin sen, että riidanalaisen sinetin maksimaalinen säilyvyysaika oli ylitetty. Kantajan asiantuntijat ovat osoittaneet, että turvakalvon luotettavuus vähenee ajan kuluessa ja tämän seurauksena sen herkkyys ”ulkoisille vaikutuksille” kasvaa. Käsiteltävässä asiassa on kantajan mukaan osoitettu, että valmistajan mainitsema riidanalaisen sinetin maksimaalinen säilyvyysaika ylittyi vähintään puolellatoista vuodella.

175 Toiseksi kantaja vetoaa Synton merkittävään vaikutukseen. Kantaja ilmoitti omien sanojensa mukaan jo vastauksessaan 9.8.2006 päivättyyn tietojensaantipyyntöön, että siivousyrityksen työntekijä ei voinut sulkea pois sitä mahdollisuutta, että hän olisi pyyhkinyt riidanalaista sinettiä Syntoon kastellulla pyyhkeellä. Instituutin lausunnon III avulla voidaan kantajan mukaan osoittaa turvakalvon rajoitettu toiminta ja sen lisääntynyt taipumus tuottaa ”vääriä positiivisia reaktioita”, kun kyseistä kalvoa on aiemmin pyyhitty Syntolla. Instituutin lausunnossa II mainitaan Synton vaikutuksesta turvakalvoon myös sen ilmiön mahdollisuus, että turvakalvo liukuu jännitteestä ja puristuksesta johtuvien leikkaavien voimien vaikutuksesta.

176 Kantaja korostaa myös, että käytetty mikrokuitupyyhe oli siivousyrityksen työntekijän ilmoituksen mukaan erittäin märkä, kun sillä pyyhittiin riidanalaista sinettiä, joten ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että riidanalaiseen sinettiin vaikutti suuri määrä Syntoa. Toisin kuin komissio esittää, instituutin kokeet tehtiin Syntolla eikä Synto Fortella. Kyseisen tuotteen nimi ei anna tältä osin mitään viitteitä sen tosiasiallisesta koostumuksesta. Vaikka on totta, että instituutin lausunto II sisältää viittauksia Synto Forteen, käytetty puhdistusaine oli kantajan mukaan Synto. Kantaja kiistää Kr:n kertomusten tuloksen, jonka mukaan Synto ei vaikuttanut sinetin tehokkuuteen. Kantajan mukaan Kr. ei tutkinut, miten Synton sivusuuntainen tunkeutuminen kalvoon vaikuttaisi pidemmällä aikavälillä tangenttivoimien esiintyessä, mikä voi aiheuttaa liimajäämiä sinetin vieressä. Ei ole poissuljettua, että Synton vaikutus kosteudelle herkän sinetin akryyliliimaan ja heikon mekaanisen rasituksen samanaikainen vaikutus on voinut aiheuttaa tekstien ”VOID” muodostumisen riidanalaisen sinetin pinnalle.

177 Kolmanneksi kantaja viittaa ilmankosteuden ratkaisevaan vaikutukseen. Instituutin lausunnosta III nimittäin seuraa, että yli 60 prosentin ilmankosteus vaikuttaa huomattavasti turvakalvon toimintaan ja aiheuttaa ”väärien positiivisten reaktioiden” mahdollisuuden lisääntymisen. Münchenin ilmankosteus 29. ja 30.5.2006 välisenä yönä oli yli 80 prosenttia.

178 Kantajan rakennukseen G asennettu ilmastointi ei lähtökohtaisesti käynnisty, jos ilmankosteus on merkittävä, viilentäville katoille muodostuvan kondensaation välttämiseksi. Kyseisellä ajanjaksolla ilmastointilaitteiden säätelytekniikka oli lisäksi usein aiheuttanut ongelmia, joiden vuoksi järjestelmä, joka sulkee automaattisesti ilmastointilaitteeseen sisältyvän lisäkosteutuslaitteen, kun ulkoilman ilmankosteus saavuttaa tietyn asteen, oli epäkunnossa, mitä komissio ei ole kiistänyt.

179 Tässä yhteydessä komission toteamuksella, jonka mukaan kantaja ei ole maininnut eikä varsinkaan osoittanut, miksi riidanalainen sinetti altistui korkealle ilmankosteudelle, ei kantajan mukaan ole merkitystä (riidanalaisen päätöksen 94 perustelukappale). Komissio piti menettelyn aikana ilmankosteutta ratkaisevan tärkeänä. Komissio pyysi 19.10.2007 päivätyssä tietojensaantipyynnössään yksityiskohtaisia tietoja ilmankosteudesta kyseisen yön aikana.

180 Neljänneksi kantaja vetoaa värähtelyjen merkittävään vaikutukseen. Instituutin lausunnosta I ilmenee, että riidanalaisen sinetin väitetty tila voisi selittyä riittävällä todennäköisyydellä myös huoneen G.505 oven ja seinien värähtelyllä, joka johtui viereisten tilojen käytöstä, sekä oven riittävän merkittävällä liikkumisella, vaikka se on lukittuna. Näitä tuloksia kuvaavat lisäksi kantajan kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan 6.12.2006 järjestämässä kuulemistilaisuudessa esittämät filmit. Huoneen G.505 viereinen huone oli varattu kokouskäyttöön seuraavana päivänä. Huoneessa oli käyty jatkuvasti, jolloin viereisen huoneen ovi oli saattanut paiskautua kiinni, mikä oli saattanut aiheuttaa värähtelyä. Kantajan mukaan ei voida sulkea pois myöskään mahdollisuutta, että huoneesta erehtyneet henkilöt tai henkilöt, joille ei ollut tiedotettu huoneen G.505 käyttötarkoituksen muuttumisesta, vetivät kyseisen huoneen ovea. Kantajaa ei voida moittia siitä, ettei se estänyt tällaisia tapahtumia, kun otetaan huomioon se, että turvakalvon yliherkkyyttä ja sen taipumusta tuottaa ”vääriä positiivisia reaktioita” ei voitu ennakoida ja se saattoi näin ollen olla varma siitä, että oven lukitseminen suojasi riittävästi riidanalaista sinettiä. Kantaja ehdottaa tältä osin työjärjestyksen 65 artiklan c alakohdan mukaisesti E.ON Facility Management GmbH:n työntekijän kuulemista todistajana.

181 Viidenneksi kantaja korostaa, että riidanalaisen sinetin maksimaalisen säilyvyysajan ylittyminen, Synton vaikutus, ilmankosteus ja värähtelyt yhdessä ovat todennäköisesti aiheuttaneet turvakalvon yliherkkyyden, josta riidanalaisen sinetin tila johtui.

182 Kuudenneksi tutkimuksista, jotka koskevat huoneen G.505 oven avainten säilytyspaikkaa, ja avainten haltijoiden käyttäytymisestä seuraa ka