Asia C‑431/12

Agenția Națională de Administrare Fiscală

vastaan

SC Rafinăria Steaua Română SA

(Înalta Curte de Casație și Justițien esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Verotus — Arvonlisävero — Arvonlisäveron ylimenevän osuuden palauttaminen kuittaamalla — Kuittauspäätösten kumoaminen — Velvollisuus maksaa verovelvolliselle viivästyskorkoja”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 24.10.2013

Verolainsäädännön yhdenmukaistaminen – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen – Ylimenevän osuuden palauttaminen – Kansallinen säännöstö, jolla evättiin palautus ja joka myöhemmin kumottiin tuomioistuimen ratkaisulla – Sitä, ettei mainitun säännöstön voimassaolon ajalta ole maksettava viivästyskorkoja, ei voida hyväksyä

(Neuvoston direktiivin 2006/112 183 artikla)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112 183 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, ettei verovelvollinen, joka on vaatinut sen arvonlisäveromäärän palauttamista, jolla sen ostoihin sisältyvä arvonlisävero ylittää sen maksettavaksi tulleen arvonlisäveron, voi saada jäsenvaltion veroviranomaiselta tämän myöhässä suorittaman palautuksen johdosta viivästyskorkoja siltä ajalta, jolloin hallintopäätökset, joilla palautus evättiin ja jotka myöhemmin kumottiin tuomioistuimen ratkaisulla, olivat voimassa.

Näin on siksi, että vaikka mainitun direktiivin 183 artiklassa tarkoitettu arvonlisäveron ylimenevän osuuden palauttamista koskevan oikeuden toteuttaminen kuuluu lähtökohtaisesti jäsenvaltioiden menettelyllisen itsemääräämisoikeuden piiriin, vastaavuusperiaate ja tehokkuusperiaate rajaavat tätä itsemääräämisoikeutta.

Silloin kun arvonlisäveron ylimenevää osuutta ei palauteta verovelvolliselle kohtuullisessa ajassa, arvonlisäverojärjestelmän neutraalisuuden periaate edellyttää tässä yhteydessä, että verovelvolliselle näin aiheutunut taloudellinen menetys siitä, ettei kyseessä oleva rahamäärä ollut hänen käytettävissään, korvataan maksamalla viivästyskorkoja.

Verovelvollisen kannalta myöskään sillä, miksi arvonlisäveron ylimenevä osuus palautettiin myöhässä, ei ole merkitystä. Tässä tilanteessa palautuksen myöhästymisen, joka johtui vaatimuksen hallinnollisesta käsittelystä määräajan päättymisen jälkeen, ja sen palautuksen myöhästymisen välillä, joka johtui hallintopäätöksistä, joilla palautus evättiin lainvastaisesti ja jotka myöhemmin kumottiin tuomioistuimen ratkaisulla, ei ole merkittävää eroa.

(ks. 20, 23, 25 ja 26 kohta sekä tuomiolauselma)

Asia C‑431/12

Agenția Națională de Administrare Fiscală

vastaan

SC Rafinăria Steaua Română SA

(Înalta Curte de Casație și Justițien esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Verotus — Arvonlisävero — Arvonlisäveron ylimenevän osuuden palauttaminen kuittaamalla — Kuittauspäätösten kumoaminen — Velvollisuus maksaa verovelvolliselle viivästyskorkoja”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 24.10.2013

Verolainsäädännön yhdenmukaistaminen — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen — Ylimenevän osuuden palauttaminen — Kansallinen säännöstö, jolla evättiin palautus ja joka myöhemmin kumottiin tuomioistuimen ratkaisulla — Sitä, ettei mainitun säännöstön voimassaolon ajalta ole maksettava viivästyskorkoja, ei voida hyväksyä

(Neuvoston direktiivin 2006/112 183 artikla)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112 183 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, ettei verovelvollinen, joka on vaatinut sen arvonlisäveromäärän palauttamista, jolla sen ostoihin sisältyvä arvonlisävero ylittää sen maksettavaksi tulleen arvonlisäveron, voi saada jäsenvaltion veroviranomaiselta tämän myöhässä suorittaman palautuksen johdosta viivästyskorkoja siltä ajalta, jolloin hallintopäätökset, joilla palautus evättiin ja jotka myöhemmin kumottiin tuomioistuimen ratkaisulla, olivat voimassa.

Näin on siksi, että vaikka mainitun direktiivin 183 artiklassa tarkoitettu arvonlisäveron ylimenevän osuuden palauttamista koskevan oikeuden toteuttaminen kuuluu lähtökohtaisesti jäsenvaltioiden menettelyllisen itsemääräämisoikeuden piiriin, vastaavuusperiaate ja tehokkuusperiaate rajaavat tätä itsemääräämisoikeutta.

Silloin kun arvonlisäveron ylimenevää osuutta ei palauteta verovelvolliselle kohtuullisessa ajassa, arvonlisäverojärjestelmän neutraalisuuden periaate edellyttää tässä yhteydessä, että verovelvolliselle näin aiheutunut taloudellinen menetys siitä, ettei kyseessä oleva rahamäärä ollut hänen käytettävissään, korvataan maksamalla viivästyskorkoja.

Verovelvollisen kannalta myöskään sillä, miksi arvonlisäveron ylimenevä osuus palautettiin myöhässä, ei ole merkitystä. Tässä tilanteessa palautuksen myöhästymisen, joka johtui vaatimuksen hallinnollisesta käsittelystä määräajan päättymisen jälkeen, ja sen palautuksen myöhästymisen välillä, joka johtui hallintopäätöksistä, joilla palautus evättiin lainvastaisesti ja jotka myöhemmin kumottiin tuomioistuimen ratkaisulla, ei ole merkittävää eroa.

(ks. 20, 23, 25 ja 26 kohta sekä tuomiolauselma)