EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO (yhden tuomarin kokoonpano)

28 päivänä kesäkuuta 2016

Marcin Kotula

vastaan

Euroopan komissio

”Henkilöstö — Virkamiehet — Henkilöstösääntöjen 45 artikla — Vuoden 2014 ylennyskierros — Henkilöstösääntöjen 45 artiklan yleiset täytäntöönpanosäännöt — Pääjohtajien ja osastopäälliköiden luettelo ylennettäviksi ehdotettavista virkamiehistä — Kantajan nimen poistaminen luettelosta — Toimielinten välinen siirto — Edellisen toimielimen laatimien arviointikertomusten huomioon ottaminen — Mahdollisuus riitauttaa ylennyskomiteassa luettelo ylennettäviksi ehdotetuista virkamiehistä — Ylennyskelpoisten virkamiesten ansioiden vertailu”

Aihe:

SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Marcin Kotula vaatii virkamiestuomioistuinta kumoamaan Euroopan komission nimittävän viranomaisen päätöksen, joka annettiin 14.11.2014 tiedoksi tämän toimielimen henkilöstölle ja jossa hänet jätettiin ylentämättä palkkaluokkaan AD 9 vuoden 2014 ylennyskierroksella.

Ratkaisu:

Kanne hylätään. Osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Tiivistelmä

Arviointikertomus on arvioinnissa huomioon otettava välttämätön seikka joka kerta kun esimiehet arvioivat virkamiehen uraa, joten ylentämättä jättämistä koskeva päätös on sääntöjenvastainen kun nimittävä viranomainen ei ole voinut vertailla ylennyskelpoisten virkamiesten ansioita sen vuoksi, että hallinnon virheen vuoksi yhtä tai useaa arviointikertomusta, joka koskee viitejaksoa, jossa on kyse asianomaisen virkamiehen nimittämisen tai viimeisimmän ylennyksen jälkeisestä jaksosta, ei ollut saatavilla. Se, että arviointikertomusta ei ole saatavilla, ei välttämättä ole sellaisenaan omiaan estämään nimittävää viranomaista tekemästä päätöstä ylennyksiä koskevassa asiassa, ja tällainen sääntöjenvastaisuus on joka tapauksessa omiaan johtamaan ylennyksiä koskevassa asiassa tehdyn päätöksen kumoamiseen vain jos kyseisen kertomuksen huomioon ottamatta jättämisellä on ollut ratkaiseva vaikutus menettelyyn. (ks. 38 ja 43 kohta) Viittaukset: Yhteisöjen tuomioistuin: tuomio 27.1.1983, List v. komissio (263/81, EU:C:1983:17, 25 ja 26 kohta) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio 3.3.1993Vela Palacios v. TSK (T-25/92, EU:T:1993:17, 43 kohta); tuomio 12.12.2002, Morello v. komissio (T-338/00 ja T-376/00, EU:T:2002:314, 111 kohta) ja tuomio 11.7.2007, Konidaris v. komissio (T-93/03, EU:T:2007:209, 88 ja 90 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) Virkamiestuomioistuin: tuomio 15.12.2015, Bonazzi v. komissio (F-88/15, EU:F:2015:150, 84 kohta)

Toimielimestä toiseen siirtyneiden virkamiesten urakehitysmahdollisuuksien suojaamiseksi unionin toimielinten on yhtäältä varmistettava, etteivät siirtymiset ole esteenä asianomaisten virkamiesten uralla etenemiseen ja toisaalta arvioitava siirtyneen virkamiehen tilannetta tarkistaakseen, ettei tälle toimielimestä toiseen siirtyneelle virkamiehelle ole aiheutunut haittaa ylennyskierroksen yhteydessä. Siltä osin kuin erityisesti on kyse siitä, millä tavalla nimittävän viranomaisen on otettava huomioon virkamiehen alkuperäisen toimielimen laatimat arviointikertomukset siinä yhteydessä, kun tämä virkamies siirtyy toimielimestä toiseen, nimittävää viranomaista ei voida arvostella siitä, että se sille ylennyksiä koskevissa asioissa kuuluvan laajan harkintavaltansa puitteissa perustaa kyseisen virkamiehen ansioista tekemänsä arvion tiivistelmälle kaikista hänestä laadituista arviointikertomuksista, jotka koskevat kokonaan tai osittain virkamiehen ylentämisen jälkeistä arviointijaksoa ja jotka ovat sekä uuden toimielimen että virkamiehen alkuperäisen toimielimen nimittävien viranomaisten laatimia. Nimittävää viranomaista ei voida arvostella myöskään siitä, että se on vertaillut kyseisen virkamiehen ansioita soveltamalla yleistä menettelyä ja menetelmiä, jotka uusi toimielin oli vastikään ottanut käyttöön harkintavaltansa puitteissa kaikkia ylennyskelpoisia virkamiehiä varten; on korostettava, ettei tällä uudella toimielimellä ole velvollisuutta ottaa käyttöön sääntöjä, joita sovelletaan erityisesti niiden virkamiesten tilanteeseen, jotka ovat siirtyneet toimielimestä toiseen. (ks. 39 ja 46 kohta) Viittaukset: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio 3.10.2000, Cubero Vermurie v. komissio (T-187/98, EU:T:2000:225, 68 ja 69 kohta) Virkamiestuomioistuin: tuomio 7.11.2007, Hinderyckx v. neuvosto (F-57/06, EU:F:2007:50, 55, 58 ja 59 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)

Vaikka ylennyskelpoisten virkamiesten henkilökansioiden on oltava nimittävän viranomaisen käytettävissä, tältä viranomaiselta ei sitä vastoin edellytetä, että se perustelee käytettävissään olleiden tietojen käyttämistä kussakin tapauksessa. (ks. 48 kohta) Viittaukset: Yhteisöjen tuomioistuin: tuomio 17.3.1983, Hoffmann v. komissio (280/81, EU:C:1983:82, 7 kohta) Virkamiestuomioistuin: tuomio 15.12.2015, Bonazzi v. komissio (F-88/15, EU:F:2015:150, 52 kohta)

Toimielimen eri yksiköiden virkamiesten arvioinnit ovat keskenään hyvin erilaisia, mikä aiheuttaa vaikeuksia kun nimittävä viranomainen suorittaa kaikkien asianomaisten virkamiesten ansioiden vertailun yhdenvertaisen kohtelun periaatetta noudattaen. Velvollisuus toteuttaa ansioiden vertailu yhdenvertaiselta perustalta ja keskenään vertailtavissa olevien tietolähteiden avulla, mikä kuuluu olennaisesti henkilöstösääntöjen 45 artiklaan, edellyttää näin ollen menettelyä tai menetelmää, joka on omiaan neutralisoimaan subjektiivisuutta, joka on seurausta siitä, että eri arvioijat suorittavat arviointeja kertomuksissa, jotka on laadittava henkilöstösääntöjen 43 artiklan mukaisesti ja otettava huomioon henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Nimittävällä viranomaisella on kuitenkin toimivalta suorittaa ansioiden vertailu sopivimmaksi katsomansa menettelyn tai menetelmän avulla. Toimielin ei nimittäin ole velvollinen ottamaan käyttöön erityistä arviointi- ja ylennysjärjestelmää, kun otetaan huomioon laaja harkintavalta, joka sillä on henkilöstösääntöjen 45 artiklan tavoitteiden täytäntöönpanossa omien organisointitarpeidensa ja henkilöstöhallintonsa mukaisesti. (ks. 50 ja 51 kohta) Viittaukset: Yhteisöjen tuomioistuin: tuomio 1.7.1976, de Wind v. komissio (62/75, EU:C:1976:103, 17 kohta) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio 19.10.2006, Buendía Sierra v. komissio (T-311/04, EU:T:2006:329, 169 kohta) ja tuomio 14.2.2007, Simões Dos Santos v. SMHV (T-435/04, EU:T:2007:50, 132 kohta) Virkamiestuomioistuin: tuomio 14.7.2011, Praskevicius v. parlamentti (F-81/10, EU:F:2011:120, 53 kohta); tuomio 18.3.2015, Ribeiro Sinde Monteiro v. SEAE, (F-51/14, EU:F:2015:11, 41 kohta, valitus vireillä unionin yleisessä tuomioistuimessa, asia T-278/15 P); tuomio 3.6.2015, Gross v. EUH (F-78/14, EU:F:2015:52, 44 kohta, valitus vireillä unionin yleisessä tuomioistuimessa, asia T-472/15 P); tuomio 22.9.2015, Silvan v. komissio (F-83/14, EU:F:2015:106, 24 kohta, valitus vireillä unionin yleisessä tuomioistuimessa, asia T-698/15 P) ja tuomio 15.12.2015, Bonazzi v. komissio (F-88/15, EU:F:2015:150, 62 kohta)

Ylennyspäätökset ja henkilöstösääntöjen 45 artiklassa säädetty ansioiden vertailu kuuluvat vain nimittävän viranomaisen tehtäviin. Ensinnäkin jos henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohdassa asetetaan kyseiselle viranomaiselle velvollisuus vertailla kaikkien ylennyskelpoisten virkamiesten ansioita ennen ylennyspäätösten tekemistä, voi tämä viranomainen kuitenkin käyttää apunaan virkahierarkian eritasoisia hallinnollisia yksiköitä kaikkien hierarkkisten hallinnollisten järjestelmien toimintaan kuuluvien periaatteiden mukaisesti. Näin ollen nimittävä viranomainen voi päättää, että ylennyskelpoisten virkamiesten asiakirja-aineistot tarkastellaan ennalta jokaisella pääosastolla, vaikka tällaisen ennakkotarkastelun vaikutuksena ei voi olla, että se korvaa ansioiden vertailun, joka sen jälkeen on suoritettava, silloin kun siitä on säädetty, ylennyskomiteassa ja tämän jälkeen ansioiden vertailun, joka nimittävälle viranomaiselle kuuluu joka tapauksessa ylennyskierroksen päätteeksi ylennystä tai ylentämättä jättämistä koskevien päätösten tekemisen yhteydessä. Komission voimaan saattamissa yleisissä täytäntöönpanosäännöksissä säädetyn ylennysmenettelyn yhteydessä ei voida hyväksyä, että nimittävä viranomainen tyytyy tarkastelemaan niiden virkamiesten ansioita, joka sijoittuvat parhaiten pääosastoilla ja eri yksiköissä laadituissa luetteloissa. Se, että virkamiehet, joita pääjohtaja ei ole ehdottanut ylennettäviksi, käyttävät yleisissä täytäntöönpanosäännöksissä säädettyä oikeuttaan hakea ylennyskomitealta muutosta pääjohtajan päätökseen olla ehdottamatta heitä ylennettäviksi, mahdollistaa näille virkamiehille sen, että heidän ansioitaan vertaillaan tässä pariteettikomiteassa paitsi pääosaston tasolla, myös koko toimielimen tasolla. Toiseksi nimittävä viranomainen voi ylennyksiä koskevissa asioissa tekemiensä päätösten valmisteluvaiheessa kuulla ylennyskomitean kaltaista neuvoa-antavaa pariteettielintä, ja se voi myös päättää, että sitä avustaa toinen elin, joka myös on pariteettielin ja jonka antamat perusteltua lausuntoa koskevat ehdotukset se voi ottaa huomioon. Valituksia tehdessään ylennyskelpoisilla virkamiehillä, joita heidän pääjohtajansa ja yksikönpäällikkönsä eivät ehdottaneet ylennettäviksi, on mahdollisuus kiinnittää nimittävän viranomaisen huomio omaan tapaukseensa vaatimalla nimittävää viranomaista tarkastelemaan vaatimustensa, mainittujen perusteluja lausuntoja koskevien ehdotusten ja mahdollisesti ylennyskomitean ehdotusten perusteella heidän tilanteitaan yksityiskohtaisella tavalla kaikkia ylennyskelpoisia virkamiehiä koskevan sen ansioiden vertailun yhteydessä, jonka nimittävä viranomainen suorittaa ylennysmenettelyn päätteeksi viimeisenä tehdäkseen ylennystä koskevat päätökset. (ks. 54–57 kohta) Viittaukset: Yhteisöjen tuomioistuin: tuomio 4.2.1987, Broe v. komissio (324/85, EU:C:1987:59, 11 kohta) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio 30.11.1993, Tsirimokos v. parlamentti (T-76/92, EU:T:1993:106, 17 kohta) Virkamiestuomioistuin: tuomio 22.9.2015Silvan v. komissio (F-83/14, EU:F:2015:106, 48 ja 50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, josta on vireillä valitus unionin yleisessä tuomioistuimessa, asia T-698/15 P) ja tuomio 15.12.2015, Bonazzi v. komissio (F-88/15, EU:F:2015:150, 83 ja 89 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)