ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.7.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Centrale Raad van Beroep – Alankomaat) – AFMB Ltd ym. v. Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

(Asia C-610/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Siirtotyöläiset - Sosiaaliturva - Sovellettava lainsäädäntö - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - 14 artiklan 2 kohdan a alakohta - Käsite ”matkustavan henkilökunnan jäsen yrityksessä” - Asetus (EY) N:o 883/2004 - 13 artiklan 1 kohdan b alakohta - Käsite ”työnantaja” - Kuorma-autonkuljettajat, jotka työskentelevät tavallisesti kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa tai Euroopan vapaakauppajärjestön (EFTA) jäsenvaltiossa - Kuorma-autonkuljettajat, jotka ovat tehneet työsopimuksen tietyn yrityksen kanssa mutta jotka työskentelevät tosiasiallisesti toisen, kyseisten kuljettajien asuinpaikkavaltioon sijoittautuneen yrityksen alaisuudessa - Työnantajan asemassa olevan yrityksen määrittäminen)

(2020/C 297/09)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Centrale Raad van Beroep

Pääasian asianosaiset

Valittajat: AFMB Ltd ym.

Vastapuoli: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmän soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 631/2004, 14 artiklan 2 alakohdan a alakohtaa ja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004, sellaisena kuin se on muutettuna 22.5.2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 465/2012, 13 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisissä säännöksissä tarkoitettu kansainvälisen liikenteen kuorma-autonkuljettajan työnantaja on yritys, joka käyttää mainittuun kuljettajaan nähden tosiasiallista työnjohtovaltaa, jonka kannettavaksi hänestä aiheutuvat palkkakustannukset tosiasiassa tulevat ja jolla on tosiasiallinen toimivalta irtisanoa kyseinen kuljettaja, eikä yritys, jonka kanssa kyseinen kuljettaja on muodollisesti tehnyt työsopimuksen ja joka esitetään kyseisessä sopimuksessa muodollisesti tämän saman kuljettajan työnantajana.

(1) EUVL C 455, 17.12.2018.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 30.4.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein oikeus – Suomi) – A v. B

(Asia C-772/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Tavaramerkit - Direktiivi 2008/95/EY - 5 artiklan 1 kohta - 5 artiklan 3 kohdan b ja c alakohta - Tavaramerkin loukkaus - Käsite ”käyttäminen elinkeinotoiminnassa” - Vapaaseen liikkeeseen luovutettu tavara - Maahantuonti - Varastointi - Tavaroiden säilyttäminen markkinoille saattamista varten - Vienti)

(2020/C 240/16)

Oikeudenkäyntikieli: suomi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Korkein oikeus

Pääasian asianosaiset

Valittaja: A

Vastapuoli: B

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY 5 artiklan 1 kohtaa on tulkittava yhdessä sen 5 artiklan 3 kohdan b ja c alakohdan kanssa siten, että henkilön, joka ei harjoita kaupallista toimintaa ammattimaisesti ja joka vastaanottaa, luovuttaa jäsenvaltiossa vapaaseen liikkeeseen ja säilyttää tavaroita, joita ei selvästikään ole tarkoitettu yksityiskäyttöön ja jotka on lähetetty hänen osoitteeseensa kolmannesta maasta ja jotka on varustettu tavaramerkillä ilman tämän haltijan suostumusta, on katsottava käyttävän tavaramerkkiä elinkeinotoiminnassa ensin mainitussa säännöksessä tarkoitetulla tavalla.

(1) EUVL C 72, 25.2.2019.
2)

Yhteisön vesipolitiikan puitteista 23.10.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY 4 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että toimivaltainen viranomainen tarkastaa siinä asetettujen velvollisuuksien, joihin kuuluu velvollisuus ehkäistä niiden pinta- ja pohjavesimuodostumien tilan huononeminen, joita hanke koskee, noudattamisen vasta sen jälkeen, kun hanke on hyväksytty. Direktiivin 2011/92 6 artiklaa on tulkittava siten, että tietoihin, jotka on annettava yleisön saataville hanketta koskevan lupamenettelyn aikana, on sisällyttävä tiedot, jotka ovat tarpeen hankkeella veteen olevien vaikutusten arvioimiseksi etenkin direktiivin 2000/60 4 artiklan 1 kohdassa säädettyjen perusteiden ja velvollisuuksien kannalta.
C 222/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 2.4.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Koblenz – Saksa) – Stadtwerke Neuwied GmbH v. RI

(Asia C-765/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2003/55/EY - Maakaasun sisämarkkinoita koskevat yhteiset säännöt - Kuluttajansuoja - 3 artiklan 3 kohta ja liitteessä A oleva b alakohta - Sopimusehtojen avoimuus - Velvollisuus ilmoittaa kuluttajalle ajoissa ja suoraan tariffinkorotus)

(2020/C 222/14)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Koblenz

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Stadtwerke Neuwied GmbH

Vastaaja: RI

Tuomiolauselma

Maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26.6.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY 3 artiklan 3 kohtaa, luettuna yhdessä liitteessä A olevien b ja c alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että kun toimituksista viime kädessä vastaava kaasuntoimittaja suorittaa tariffimuutokset, joista ei ilmoiteta asiakkaille henkilökohtaisesti, ainoastaan vyöryttääkseen maakaasun hankintakustannusten nousun voittoa tavoittelematta, se, että kyseinen toimittaja noudattaa näissä säännöksissä tarkoitettua avoimuus- ja ilmoitusvelvollisuutta, ei ole edellytys kyseessä olevien tariffimuutosten pätevyydelle edellyttäen, että asiakkaat voivat irtisanoa sopimuksen milloin tahansa ja heillä on käytettävissään asianmukaiset oikeussuojakeinot korvauksen saamiseksi vahingosta, joka heille mahdollisesti aiheutuu siitä, että muutoksista ei ole ilmoitettu heille henkilökohtaisesti.

(1) EUVL C 112, 25.3.2019.
C 230/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 23.4.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesarbeitsgericht – Saksa) – WN v. C

(Asia C-710/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - SEUT 45 artiklan 1 kohta - Palkkaus - Luokittelu palkkajärjestelmän palkkatasoihin - Palkkajärjestelmä, jossa yhdistetään korkeampi palkka saman työnantajan palveluksessa kertyneisiin palvelusvuosiin - Muuhun jäsenvaltioon kuin lähtöjäsenvaltioon sijoittautuneen työnantajan palveluksessa kertyneiden aikaisempien merkityksellisten työskentelykausien huomioon ottamisen rajoittaminen)

(2020/C 230/08)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesarbeitsgericht

Pääasian asianosaiset

Revision-menettelyn valittaja: WN

Revision-menettelyn vastapuoli: C

Tuomiolauselma

SEUT 45 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa alueellisen yhteisön koulun opettajana työskentelevän työntekijän palkan määrän määrittämiseksi otetaan huomioon mainitun työntekijän toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen muun työnantajan kuin tämän yhteisön palveluksessa kertyneet aikaisemmat työskentelykaudet yhteensä enintään vain kolmen vuoden ajalta, kun kyseinen työskentely vastaa sitä työskentelyä, jota kyseinen työntekijä on velvollinen suorittamaan mainitussa tehtävässään koulun opettajana.

(1) EUVL C 182, 27.5.2019.
2)

Asetuksen N:o 1484/95, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 248/2010, 3 artiklan 5 kohtaa ja 4 artiklaa on tulkittava siten, että jos maahantuoja ei kykene todistamaan tulli-ilmoituksessa mainitun cif-tuontihinnan todenmukaisuutta, tulliviranomaisten on lisätulleja soveltaakseen jätettävä kyseinen hinta huomiotta ja käytettävä yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 19.12.1996 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 82/97, 29–31 artiklassa säädettyjä maahantuotujen tavaroiden tullausarvon määritysmenetelmiä.
2)

Asetuksen N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että vapautuakseen korvausvelvollisuudestaan lentoliikenteen harjoittaja ei voi vedota kyseisessä säännöksessä tarkoitettuihin poikkeuksellisiin olosuhteisiin, jotka koskevat niin kutsutun on condition -osan eli osan, joka – vaikka sillä on aina varaosa varastossa – vaihdetaan uuteen vasta sen vikaannuttua, vikaantumista, paitsi tilanteessa, jossa tällainen vikaantuminen on tapahtuma, joka ei luonteensa tai alkuperänsä vuoksi liity asianomaisen lentoliikenteen harjoittajan toiminnan tavanomaiseen harjoittamiseen eikä ole tämän tosiasiallisesti hallittavissa, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä, mutta on kuitenkin katsottava, että jos kyseinen vikaantuminen on lähtökohtaisesti luonnostaan sidoksissa koneen toimintajärjestelmään, sitä ei ole pidettävä tällaisena tapahtumana.
1)

SEUT 20 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio hylkää unionin kansalaisen, joka on tämän jäsenvaltion kansalainen ja joka ei ole milloinkaan käyttänyt liikkumisvapauttaan, puolison, joka on kolmannen maan kansalainen, tekemän perheenyhdistämistä koskevan hakemuksen pelkästään sillä perusteella, että unionin kansalaisella ei ole itseään ja puolisoaan varten riittäviä varoja niin, etteivät he muodostu rasitteeksi kansalliselle sosiaalihuoltojärjestelmälle, vaikka ei ole tutkittu, onko kyseisen unionin kansalaisen ja hänen puolisonsa välillä sellainen riippuvuussuhde, että jos hänen puolisolleen ei myönnetä johdettua oleskeluoikeutta, kyseisen unionin kansalaisen on pakko poistua koko unionin alueelta, jolloin hänen on mahdotonta tosiasiallisesti käyttää pääosaa asemaansa perustuvista oikeuksista.
C 137/18

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemän jaosto) 30.1.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Grondwettelijk Hof – Belgia) – Anton van Zantbeek VOF v. Ministerraad

(Asia C-725/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 56 artikla - Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 36 artikla - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Jäsenvaltiossa sovittuja tai toteutettuja pörssiliiketoimia koskeva vero - Erilainen kohtelu sellaisten palvelun vastaanottajien vahingoksi, jotka käyttävät ulkomailla asuvia ammattimaisia välittäjiä - Rajoitus - Oikeuttaminen)

(2020/C 137/23)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Grondwettelijk Hof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Anton van Zantbeek VOF

Vastapuoli: Ministerraad

Tuomiolauselma

SEUT 56 artiklaa ja Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen 36 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa otetaan käyttöön vero pörssiliiketoimille, joista ulkomailla asuva ammattimainen välittäjä sopii tai jotka se toteuttaa kyseisessä jäsenvaltiossa asuvan henkilön toimeksiannosta, ja josta on seurauksena tällaisten ammattimaisten välittäjien palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitus, jos tässä säännöstössä annetaan tällaiselle toimeksiantajalle ja mainituille ammattimaisille välittäjille sekä tähän veroon liittyvien ilmoitusvelvoitteiden että sen maksamisen osalta vaihtoehtoja, jotka rajaavat tämän rajoituksen siihen, mikä on tarpeen mainitun säännöstön legitiimien tavoitteiden saavuttamiseksi.

(1) EUVL C 44, 4.2.2019.
C 137/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 30.1.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Commissione tributaria provinciale di Palermo – Italia) – Autoservizi Giordano società cooperativa v. Agenzia delle Dogane e dei Monopoli – Ufficio di Palermo

(Asia C-513/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Energiatuotteiden ja sähkön verotus - Direktiivi 2003/96/EY - 7 artiklan 2 ja 3 kohta - Ammattitarkoitukseen moottoripolttoaineena käytettävän dieselpolttoöljyn käsite - Kansallinen säännöstö, jossa säädetään alennetun valmisteverokannan soveltamisesta ammattitarkoitukseen käytettävään dieselpolttoöljyyn säännöllisessä matkustajien kuljetuksessa mutta ei satunnaisessa matkustajien kuljetuksessa - Yhdenvertaisen kohtelun periaate)

(2020/C 137/18)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Commissione tributaria provinciale di Palermo

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Autoservizi Giordano società cooperativa

Vastaaja: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli – Ufficio di Palermo

Tuomiolauselma

Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY 7 artiklan 2 ja 3 kohtaa on tulkittava yhtäältä siten, että niiden soveltamisalaan kuuluu yksityinen yritys, joka harjoittaa matkustajien kuljetustoimintaa antamalla vuokralle linja-autoja kuljettajineen, sillä edellytyksellä, että kyseisen yrityksen vuokralle antamat ajoneuvot kuuluvat moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6.2.1970 annetussa neuvoston direktiivissä 70/156/ETY tarkoitettuun luokkaan M2 tai M3, ja toisaalta siten, etteivät ne ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään alennetusta valmisteverokannasta ammattitarkoitukseen säännöllisessä matkustajien kuljetuksessa käytettävän dieselpolttoöljyn osalta mutta ei kuitenkaan säädetä tällaisesta verokannasta satunnaisessa matkustajien kuljetuksessa käytettävän dieselpolttoöljyn osalta, sillä edellytyksellä, että kyseinen lainsäädäntö on yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukaista, minkä tarkastaminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä.

(1) EUVL C 436, 3.12.2018.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettua neuvoston direktiiviä 2006/112/EY on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että sellaisen liiketoimen, jonka tarkoituksena on kiinteistöjen omistusoikeuden siirto, osapuolet sopivat ehdosta, jonka mukaan tuleva ostaja vastaa kaikista kuluista tai osasta kuluja, jotka aiheutuvat tähän liiketoimeen liittyvistä hallinnollisista muodollisuuksista, kuten kuluista kyseisten kiinteistöjen ensimmäisestä kirjaamisesta kansalliseen kiinteistörekisteriin. Pelkästään se seikka, että kiinteistöjen kauppaa koskevassa esisopimuksessa on tällainen ehto, ei kuitenkaan ole ratkaiseva sen määrittämiseksi, onko tulevalla ostajalla oikeus vähentää arvonlisävero, joka liittyy kyseessä olevien kiinteistöjen ensimmäisestä kirjaamisesta kansalliseen kiinteistörekisteriin aiheutuviin kuluihin.
Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 19.12.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgia) – Brussels Securities SA v. Belgian valtio

(asia C-389/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettava yhteinen verojärjestelmä - Direktiivi 90/435/ETY - Kaksinkertaisen verotuksen välttäminen - 4 artiklan 1 kohdan ensimmäinen luetelmakohta - Saaduista voitoista verottamisen kielto - Tytäryhtiön jakaman osingon sisällyttäminen emoyhtiön veron laskentaperusteeseen - Jaetun osingon vähentäminen emoyhtiön veron laskentaperusteesta ja ylijäämän siirtäminen seuraaville verokausille ilman aikarajaa - Voitoista tehtävien verovähennysten kohdentamisjärjestys - Veroedun menettäminen)

(2020/C 61/08)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Brussels Securities SA

Vastaaja: Belgian valtio

Tuomiolauselma

Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.2003 annetulla neuvoston direktiivillä 2003/123/EY, 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa säädetään, että emoyhtiön tytäryhtiöltään saamat osingot on ensiksi sisällytettävä emoyhtiön veron perusteeseen, ennen kuin 95 prosenttia niiden määrästä, josta jäljellä oleva osa voidaan siirtää seuraaville verokausille ilman aikarajoitusta, voidaan sitten vähentää siten, että tämä verovähennys on ensisijainen suhteessa toiseen verovähennykseen, jonka siirtämistä on ajallisesti rajoitettu.

(1) EUVL C 294, 20.8.2018.
Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 24.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte – Italia) – Prato Nevoso Termo Energy Srl v. Provincia di Cuneo ja ARPA Piemonte

(asia C-212/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Ympäristö - Direktiivi 2008/98/EY - Jätteet - Kemiallisesti käsitelty kasviöljyjäte - 6 artiklan 1 ja 4 kohta - Jätteeksi luokittelun päättyminen - Direktiivi 2009/28/EY - Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistäminen - 13 artikla - Kansalliset valtuutus-, hyväksyntä- ja toimilupamenettelyt, joita sovelletaan sähköä, lämmitystä tai jäähdytystä uusiutuvista energialähteistä tuottaviin laitoksiin - Bionesteen käyttäminen polttoaineena sähköenergian tuotantolaitoksessa)

(2019/C 432/07)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Prato Nevoso Termo Energy Srl

Vastapuolet: Provincia di Cuneo ja ARPA Piemonte

Muu osapuoli: Comune di Frabosa Sottana

Tuomiolauselma

Jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta 19.11.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY 6 artiklan 1 ja 4 kohtaa ja uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä sekä direktiivien 2001/77/EY ja 2003/30/EY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta 23.4.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/28/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 9.9.2015 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2015/1513, 13 artiklan 1 kohtaa yhdessä tarkasteltuina on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla lupahakemus, joka koskee metaanin korvaamista polttoaineena aineella, joka on peräisin kemiallisesti käsitellystä kasviöljyjätteestä, sähköenergian tuotantolaitoksessa, josta aiheutuu päästöjä ilmakehään, on hylättävä sillä perusteella, että kyseistä ainetta ei ole merkitty tätä tarkoitusta varten sallittujen biomassasta peräisin olevien polttoaineryhmien luetteloon ja että kyseistä luetteloa voidaan muuttaa yksinomaan ministeriön asetuksella, jonka hyväksymismenettelyä ei ole sovitettu yhteen sellaisen hallinnollisen lupamenettelyn kanssa, joka koskee tällaisen aineen käyttöä polttoaineena, jos jäsenvaltio on saattanut – ilmeistä arviointivirhettä tekemättä – katsoa, ettei ole osoitettu, että kyseisen kasviöljyn käyttäminen tällaisissa olosuhteissa on direktiivin 2008/98 6 artiklan 1 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaista ja että sillä ei erityisesti ole haitallisia vaikutuksia ympäristöön eikä ihmisten terveyteen. Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on tutkittava, onko tilanne tällainen pääasiassa.

(1) EUVL C 240, 9.7.2018.
Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 17.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt cour d’appel de Liège – Belgia) – Ministère public ja Ministre des Finances du Royaume de Belgique v. QC ja Comida paralela 12

(asia C-579/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Valmisteverot - Direktiivi 2008/118/EY - 8 ja 38 artikla - Valmisteverovelallinen tilanteessa, jossa jäsenvaltion alueelle on tuotu tavaroita sääntöjenvastaisesti - Käsite - Yhtiö, joka on yksityisoikeudellisessa vastuussa johtajansa teoista)

(2019/C 423/20)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour d’appel de Liège

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Ministère public ja Ministre des Finances du Royaume de Belgique

Vastaajat: QC ja Comida paralela 12

Tuomiolauselma

Valmisteveroja koskevasta yleisestä järjestelmästä ja direktiivin 92/12/ETY kumoamisesta 16.12.2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/118/EY 38 artiklaa, luettuna yhdessä mainitun direktiivin 8 artiklan 2 kohdan kanssa, on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, josta on kyse pääasiassa ja jonka mukaan tilanteessa, jossa jäsenvaltion alueelle on tuotu sääntöjenvastaisesti valmisteveron alaisia tavaroita, jotka on jo luovutettu kulutukseen toisessa jäsenvaltiossa, oikeushenkilöä, joka on yksityisoikeudellisesti vastuunalainen johtajansa tekemistä rikosoikeudellisista rikkomuksista, pidetään yhteisvastuullisena valmisteverovelallisena.

(1) EUVL C 427, 26.11.2018.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 5.9.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Baden-Württemberg – Saksa) – TDK-Lambda Germany GmbH v. Hauptzollamt Lörrach

(asia C-559/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (ETY N:o 2658/87 - Tulliliitto ja yhteinen tullitariffi - Tariffiluokittelu - Yhdistetty nimikkeistö - Alanimike 85044030 - Staattiset muuttajat - Luokitteluperusteet - Pääasiallinen käyttötarkoitus)

(2019/C 383/38)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Baden-Württemberg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: TDK-Lambda Germany GmbH

Vastaaja: Hauptzollamt Lörrach

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I esitetyn yhdistetyn nimikkeistön, sellaisena kuin se on peräkkäin muutettuna 9.10.2012 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 927/2012 ja 4.10.2013 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 1001/2013, alanimikettä 85 044 030 on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset staattiset muuttajat voivat kuulua edellä mainittuun alanimikkeeseen ainoastaan, jos ne on pääasiallisesti tarkoitettu käytettäväksi televiestintälaitteissa tai automaattisissa tietojenkäsittelykoneissa ja niiden yksiköissä tässä alanimikkeessä tarkoitetulla tavalla, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.

(1) EUVL C 436, 3.12.2018.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 4.9.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Milano – Italia) – Alessandro Salvoni v. Anna Maria Fiermonte

(asia C-347/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EU) N:o 1215/2012 - 53 artikla - Liitteessä I oleva todistus siviili- ja kauppaoikeudellisessa asiassa annetusta tuomiosta - Ratkaisun antaneen tuomioistuimen toimivalta - Kuluttajien tekemiä sopimuksia koskevien toimivaltasääntöjen rikkomisen tarkastaminen viran puolesta)

(2019/C 383/28)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale di Milano

Pääasian asianosaiset

Hakija: Alessandro Salvoni

Vastapuoli: Anna Maria Fiermonte

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012, sellaisena kuin se on muutettuna 26.11.2014 annetulla komission delegoidulla asetuksella (EU) 2015/281, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, 53 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että ratkaisun antanut tuomioistuin, jolta on haettu kyseisen 53 artiklan mukaista todistusta lainvoimaiseksi tulleesta ratkaisusta, voisi selvittää viran puolesta, onko tämän asetuksen II luvun 4 jakson säännöksiä rikottu, jotta kuluttajalle voidaan ilmoittaa mahdollisesti todetusta rikkomisesta ja antaa hänelle mahdollisuus arvioida kaikista seikoista tietoisena mahdollisuutta vedota mainitun asetuksen 45 artiklassa säädettyyn oikeussuojakeinoon.

(1) EUVL C 285, 13.8.2018.