ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.3.2009 – Ranska vastaan neuvosto

(asia C-479/07)

”Kumoamiskanne — Asetus (EY) N:o 809/2007 — Ajoverkon käsitteen määritelmä — Thonaille-verkko — Perusteluvelvollisuus — Suhteellisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen”

1. Kalastus — Meren luonnonvarojen säilyttäminen — Tekniset säilyttämistoimenpiteet — Yli 2,5 kilometriä pitkien ajoverkkojen kielto (Neuvoston asetus N:o 809/2007) (ks. 36–38 ja 43–45 kohta)

2. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Perustelut — Perusteluvelvollisuuden laajuus (EY 253 artikla) (ks. 49–54 kohta)

3. Kalastus — Meren luonnonvarojen säilyttäminen — Tekniset säilyttämistoimenpiteet — Yli 2,5 kilometriä pitkien ajoverkkojen kielto (Neuvoston asetus N:o 809/2007) (ks. 63–70 kohta)

Aihe

Kumoamiskanne – Asetusten (EY) N:o 894/97, (EY) N:o 812/2004 ja (EY) N:o 2187/2005 muuttamisesta ajoverkkojen osalta 28.6.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 809/2007 (EUVL L 182, s. 1) kumoaminen – Ajoverkon käsite – Vakautettujen verkkojen, kuten thonaille-verkon, sisällyttäminen ajoverkon käsitteeseen – Perusteluvelvollisuuden rikkominen sekä suhteellisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

3) Euroopan yhteisöjen komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.3.2009 – Ranska vastaan neuvosto

(asia C-479/07)

”Kumoamiskanne — Asetus (EY) N:o 809/2007 — Ajoverkon käsitteen määritelmä — Thonaille-verkko — Perusteluvelvollisuus — Suhteellisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen”

1. Kalastus — Meren luonnonvarojen säilyttäminen — Tekniset säilyttämistoimenpiteet — Yli 2,5 kilometriä pitkien ajoverkkojen kielto (Neuvoston asetus N:o 809/2007) (ks. 36–38 ja 43–45 kohta)

2. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Perustelut — Perusteluvelvollisuuden laajuus (EY 253 artikla) (ks. 49–54 kohta)

3. Kalastus — Meren luonnonvarojen säilyttäminen — Tekniset säilyttämistoimenpiteet — Yli 2,5 kilometriä pitkien ajoverkkojen kielto (Neuvoston asetus N:o 809/2007) (ks. 63–70 kohta)

Aihe

Kumoamiskanne – Asetusten (EY) N:o 894/97, (EY) N:o 812/2004 ja (EY) N:o 2187/2005 muuttamisesta ajoverkkojen osalta 28.6.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 809/2007 (EUVL L 182, s. 1) kumoaminen – Ajoverkon käsite – Vakautettujen verkkojen, kuten thonaille-verkon, sisällyttäminen ajoverkon käsitteeseen – Perusteluvelvollisuuden rikkominen sekä suhteellisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Asia C-161/07

Euroopan yhteisöjen komissio

vastaan

Itävallan tasavalta

”Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 43 artikla — Kansallinen sääntely, jossa vahvistetaan edellytykset yhtiöiden rekisteröinnille uusien jäsenvaltioiden kansalaisten hakemuksesta — Itsenäisen ammatinharjoittajan asemaa koskeva selvitysmenettely”

Julkisasiamies M. Poiares Maduron ratkaisuehdotus 18.9.2008 I ‐ 10673

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.12.2008 I ‐ 10685

Tuomion tiivistelmä

Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Rajoitukset

(EY 43 ja EY 46 artikla)

Jäsenvaltio, jonka kansallisessa lainsäädännössä edellytetään yhtiöiden kaupparekisteriin ilmoittamiselta niiden jäsenvaltioiden, jotka ovat – Kyproksen tasavaltaa ja Maltan tasavaltaa lukuun ottamatta – liittyneet Euroopan unioniin 1.5.2004, kansalaisten hakemuksesta, jotka ovat henkilöyhtiön osakkaita tai rajavastuuyhtiön vähemmistöosakkaita, työmarkkinaviranomaisen vahvistusta heidän asemastaan itsenäisenä ammatinharjoittajana tai todistusta siitä, että heidät on vapautettu työlupavaatimuksesta, ei noudata EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan. EY 43 artiklassa kielletään jäsenvaltioita säätämästä lainsäädännössään niiden henkilöiden osalta, jotka käyttävät hyväkseen oikeutta sijoittautua jäsenvaltion alueelle, erilaisia edellytyksiä heidän toimintansa harjoittamiselle kuin mitä on määritelty jäsenvaltion omille kansalaisille. Näin ollen sillä, että kahdeksan uuden jäsenvaltion kansalaisille on asetettu lisämuodollisuuksia verrattuna niihin, joita sovelletaan tällaisen toiminnan aloittamiseksi valtion omiin kansalaisiin, loukataan juuri tätä kieltoa.

Tämä erilainen kohtelu voi perustua ainoastaan poikkeukseen, joka on mainittu EY 46 artiklassa, jonka mukaan syrjiviä toimenpiteitä voidaan perustella ainoastaan yleiseen järjestykseen tai turvallisuuteen taikka kansanterveyteen liittyvillä syillä. Vaikka oletettaisiin, että vaara näiden kahdeksasta uudesta jäsenvaltiosta peräisin olevien työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevien siirtymäkauden sääntöjen kiertämisestä olisi omiaan häiritsemään yleistä järjestystä jäsenvaltiossa, on katsottava, että ellei vastaajana oleva jäsenvaltio ole esittänyt riittävää näyttöä siitä, että työmarkkinoiden asianmukaista toimintaa koskeva tavoite, johon kyseessä olevalla lainsäädännöllä pyritään, tekee tarpeelliseksi yleisen ja ennakollisen lupajärjestelmän, jota sovelletaan kaikkiin kahdeksan uuden jäsenvaltion toimijoihin, ja ettei tähän tavoitteeseen voida päästä muilla sijoittautumisvapautta vähemmän rajoittavilla keinoilla, kyseessä oleva sijoittautumisvapauden rajoitus ei ole perusteltu.

(ks. 28–30, 32, 38, 41 ja 42 kohta sekä tuomiolauselma)
Direktiivin 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ”tosiasiallisen käytön” käsite merkitsee sitä, ettei tavaramerkkiä käytetä vain symbolisesti eli ainoastaan tavaramerkkioikeuksien säilyttämiseksi. Käytön on oltava tosiasiallista, tavaramerkin keskeisen tehtävän mukaista, eli sillä on voitava taata kuluttajalle tai loppukäyttäjälle se, että tavaralla tai palvelulla on tietty alkuperä, jolloin kuluttaja tai loppukäyttäjä voi tavaramerkin perusteella erottaa ilman sekaannusvaaraa kyseisen tavaran tai palvelun muualta peräisin olevista tavaroista ja palveluista.

Tavaramerkin ”tosiasiallisen käytön” käsitteestä seuraa, että sen haltijan on käytettävä tavaramerkkiä sen kattamien tavaroiden tai palvelujen markkinoilla eikä ainoastaan kyseessä olevassa yrityksessä. Tavaramerkin suoja ja oikeusvaikutukset, joihin sen rekisteröinnin perusteella voidaan vedota kolmatta vastaan, eivät voi jatkua, jos tavaramerkki menettää olemassaolonsa kaupallisen perusteen eli sen, että sen avulla luodaan tai säilytetään markkinat tavaroille tai palveluille, jotka on varustettu tavaramerkin muodostavalla merkillä, muista yrityksistä peräisin olevien tavaroiden tai palvelujen rinnalle.

(ks. 13 ja 14 kohta)
Asia C-403/07

Metherma GmbH & Co. KG

vastaan

Hauptzollamt Düsseldorf

(Bundesfinanzhofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Yhteinen tullitariffi — Yhdistetty nimikkeistö — Tariffiluokittelu — Nimikkeet 8101 ja 8102 — ”Ainoastaan sintrattujen” volframi- tai molybdeenitankojen rikkominen ja murskaaminen — Muokkaamaton volframi ja molybdeeni, myös ainoastaan sintratut tangot — Jätteet ja romu”

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 27.11.2008 I ‐ 8923

Tuomion tiivistelmä

Yhteinen tullitariffi – Tariffinimikkeet – ”Ainoastaan sintratut” volframi- ja molybdeenitangot

(Neuvoston asetus N:o 2658/87; komission asetus N:o 2388/2000)

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen N:o 2658/87 liitteessä I olevaa yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se oli vuonna 2001 sovellettavassa versiossaan eli asetuksen N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta annetun asetuksen N:o 2388/2000 mukaisessa versiossaan, on tulkittava niin, että ”ainoastaan sintratut” volframi- ja molybdeenitangot kuuluvat alanimikkeisiin 81019110 ja 81029110. Tällaisia tankoja, jotka ovat kyseessä olevien metallien muokkaamatonta muotoa eivätkä näistä metalleista valmistettuja tavaroita, ei voida murskaamalla tai rikkomalla valmistaa romuksi, joka kuuluu mainitun yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeisiin 81019190 ja 81029190.

Tältä osin Maailman tullijärjestön harmonoidun järjestelmän nimikkeiden 81.01 ja 81.02 selityksistä ilmenee, että ainoastaan sintratut volframi- ja molybdeenitangot ovat tuloksena ”jauhehiukkasten yhdistymisestä kiinteäksi ja lujaksi massaksi, ilman, että tangot hajoaisivat”. Kun tällaisia tankoja ei myöhemmin työstetä tai valmisteta, siitä, että volframi tai molybdeeni ei sintrauksen vuoksi enää ole jauheen muodossa vaan kiinteän massan muodossa, ei sellaisenaan voi olla seurauksena, että kyseessä olevia metalleja ei enää ole pidettävä muokkaamattomina, ainakaan yhdistetyn nimikkeistön soveltamiseksi. Lisäksi yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeiden 81019110 ja 82019110 sanamuodosta itsestään johtuu, että kyseessä olevien metallien muokkaamaton muoto käsittää yhdistetyn nimikkeistön tarkoituksia varten ”ainoastaan sintratut tangot”. Tästä seuraa, että koska ”ainoastaan sintratut” volframi- ja molybdeenitangot vastaavat näiden metallien muokkaamatonta muotoa yhdistetyn nimikkeistön nimikkeissä 8101 ja 8102 tarkoitetulla tavalla, tällaisten tankojen ei voida katsoa kuuluvan myös mainituissa nimikkeissä tarkoitettujen ”näistä metalleista valmistettujen tavaroiden” käsitteen soveltamisalaan eikä niitä näin ollen voida tehdä selvästi sellaisinaan käytettäviksi soveltumattomiksi rikkomalla tai leikkaamalla.

(ks. 52–56 kohta ja tuomiolauselma)
Asia C-372/07

Nicole Hassett

vastaan

South Eastern Health Board

ja

Cheryl Doherty

vastaan

North Western Health Board

(Supreme Courtin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Tuomioistuimen toimivalta — Asetus (EY) N:o 44/2001 — 22 artiklan 2 alakohta — Yhtiön toimielinten päätösten pätevyyttä koskevat oikeusriidat — Sen jäsenvaltion tuomioistuinten yksinomainen toimivalta, jossa yhtiöllä on kotipaikka — Lääkäreiden ammatillinen etujärjestö”

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 2.10.2008 I ‐ 7405

Tuomion tiivistelmä

Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Tuomioistuinten toimivalta sekä tuomioiden täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla – Asetus N:o 44/2001 – Yksinomainen toimivalta – Yhtiöitä ja oikeushenkilöitä koskevat riita-asiat

(Neuvoston asetuksen N:o 44/2001 22 artiklan 2 alakohta)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun asetuksen N:o 44/2001 22 artiklan 2 alakohtaa on tulkittava siten, että asia, jossa asianosainen väittää, että yhtiön toimielimen tekemä päätös loukkaa hänellä tämän yhtiön yhtiöjärjestyksen nojalla olevia oikeuksia, ei koske yhtiön toimielinten päätösten pätevyyttä kyseisessä säännöksessä tarkoitetuin tavoin.

Asetuksen N:o 44/2001 22 artiklan 2 alakohdan soveltamiseksi ei näet riitä, että kanteella on mikä hyvänsä liittymä jonkin yhtiön toimielimen tekemään päätökseen. Tällaisen kyseisessä säännöksessä vahvistetun yleisestä toimivaltasäännöstä tehtävän poikkeuksen, jonka mukaan sen jäsenvaltion tuomioistuimilla on yksinomainen toimivalta, jossa yhtiöllä on kotipaikka, pääasiallinen tavoite on toimivallan keskittäminen, jotta vältetään yhtiöiden olemassaoloa ja niiden toimielinten tekemien päätösten pätevyyttä koskevat ristiriitaiset ratkaisut. Se, että kaikkien yhtiön toimielimen tekemiä päätöksiä koskevien oikeusriitojen katsottaisiin kuuluvan tämän artiklan soveltamisalaan, merkitsisi sitä, että yhtiötä vastaan nostetut kanteet, olivatpa ne sitten sopimukseen perustuvia, sopimukseen perustumattomia vahingonkorvauskanteita tai muulla perusteella nostettuja kanteita, kuuluisivat lähes aina sen jäsenvaltion tuomioistuinten toimivaltaan, jossa tällä yhtiöllä on kotipaikka.

Lisäksi tällainen tulkinta merkitsisi sitä, että asetuksen N:o 22 artiklan 2 kohdassa vahvistetun poikkeuksellisen toimivallan piiriin kuuluisivat sekä asiat, jotka eivät voi johtaa yhtiön toimielinten tekemien päätösten pätevyyttä koskeviin ristiriitaisiin ratkaisuihin, että asiat, jotka eivät millään tavoin edellytä yhtiötä koskevien tietojen julkisuuteen liittyvien muodollisuuksien tutkimista. Tällainen tulkinta ulottaisi siis asetuksen N:o 44/2001 22 artiklan 2 alakohdan soveltamisalan laajemmalle kuin sen tavoite edellyttää. Tämän säännöksen soveltamisalaan kuuluvat vain ne oikeusriidat, joissa asianosainen riitauttaa yhtiön toimielimen päätöksen pätevyyden sovellettavan yhtiöoikeuden tai yhtiön toimielinten toimintaa koskevien yhtiöjärjestyksen määräysten perusteella.

(ks. 19, 20 ja 22–26 kohta sekä tuomiolauselma)
Asia C-136/07

Euroopan yhteisöjen komissio

vastaan

Espanjan kuningaskunta

”Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivit 89/48/ETY ja 92/51/ETY — Tutkintotodistusten ja ammatillisen koulutuksen tunnustaminen — Lennonjohtajan ammatti”

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.10.2008 I ‐ 7795

Tuomion tiivistelmä

Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Työntekijät – Tutkintotodistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen tunnustaminen

(Neuvoston direktiivi 89/48; neuvoston direktiivi 92/51)

Jäsenvaltio ei noudata vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annetun direktiivin 89/48 ja direktiiviä 89/48 täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä annetun direktiivin 92/51 mukaisia velvoitteitaan, kun se ei ota käyttöön tunnustamisjärjestelmää lennonjohtajan ammatin osalta.

Tällainen ammatti on nimittäin luokiteltava mainituissa direktiiveissä tarkoitetuksi säännellyksi ammatiksi, ja se kuuluu siten kyseisten direktiivien soveltamisalaan, kun lennonjohtajan toiminnan harjoittaminen on tarkoin säännelty asetuksilla, joilla luodaan järjestelmä, jonka seurauksena kyseinen ammattitoiminta nimenomaisesti varataan tietyt edellytykset täyttäville henkilöille ja kielletään siihen ryhtyminen sellaisilta henkilöiltä, jotka eivät kyseisiä edellytyksiä täytä. Tätä päätelmää ei horjuta se, että sellaista tietystä koulutuksesta annettavaa yhtenäistä tutkintotodistusta ei ole, jonka perusteella kyseistä ammattia voi ryhtyä harjoittamaan. Koska lennonjohtajan ammattiin ryhtyminen edellyttää direktiivissä 89/48 tarkoitettua tutkintotodistusta, tästä seuraa, että kyseisen jäsenvaltion on säädettävä sellaisten tutkintotodistusten tunnustamisesta, jotka kuuluvat joko direktiivin 89/48 tai direktiivin 92/51 määritelmän alaan.

Koska mainituissa direktiiveissä ei perusteta automaattisen tunnustamisen järjestelmää, tiettyjen sellaisten kelpuutusten erityinen tai paikallinen luonne, joita henkilöltä, joka haluaa harjoittaa lennonjohtajan ammattia vastaanottavassa jäsenvaltiossa, vaaditaan, ei ole esteenä sille, että pätevyyttä, joka todistetaan jossakin toisessa jäsenvaltiossa kuin vastaanottavassa jäsenvaltiossa saman ammatin harjoittamisen tarkoituksessa myönnetyillä tutkintotodistuksilla tai suoritetuilla ammatillisilla koulutuksilla, verrataan viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa kyseisen ammatin harjoittamiseksi vaadittuihin tietoihin ja kelpuutuksiin.

(ks. 38–40, 45, 47, 53, 55 ja 57 kohta sekä tuomiolauselma)
Asia C-94/07

Andrea Raccanelli

vastaan

Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV

(Arbeitsgericht Bonnin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”EY 39 artikla — Työntekijän käsite — Yleishyödyllinen kansalaisjärjestö — Stipendi väitöskirjan tekoa varten — Työsopimus — Edellytykset”

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 17.7.2008 I - 5942

Tuomion tiivistelmä

Jäsenvaltion yksityisoikeuden mukaan perustetun yleishyödyllisen yhdistyksen kanssa, joka ylläpitää tieteellisiä tutkimuslaitoksia, tehdyn stipendisopimuksen turvin väitöskirjaa valmistelevaa henkilöä on pidettävä EY 39 artiklassa tarkoitettuna työntekijänä vain, jos hän harjoittaa toimintaansa tietyn ajan tähän yhdistykseen kuuluvan tutkimuslaitoksen ohjauksessa ja jos hän saa korvausta vastikkeeksi tästä toiminnasta. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tutkia tarvittavat tosiseikat sen arvioimiseksi, onko tilanne tällainen sen käsiteltävänä olevassa asiassa. Tältä osin EY 39 artiklassa tarkoitetun ”työntekijän” käsitteellä on yhteisön oikeudessa oma merkityksensä, eikä tätä käsitettä pidä tulkita suppeasti. ”Työntekijänä” on pidettävä jokaista, joka tekee aitoa ja todellista työtä, eikä tällöin oteta huomioon sellaista työtä, joka on niin vähäistä, että sitä on pidettävä pelkästään toisarvoisena ja liitännäisenä. Työsuhteelle on ominaista se, että henkilö tekee tietyn ajanjakson ajan toiselle tämän johdon alaisena suorituksia vastiketta vastaan. (ks. 33–35 ja 37 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

Yksityisoikeuden mukaan perustetun yleishyödyllisen yhdistyksen on noudatettava syrjintäkiellon periaatetta EY 39 artiklassa tarkoitettuihin työntekijöihin nähden. Kyseisen artiklan mukaan yhtäältä työntekijöiden vapaa liikkuvuus yhteisössä merkitsee, että kaikki kansalaisuuteen perustuva jäsenvaltioiden työntekijöiden syrjintä työsopimusten tekemisessä sekä palkkauksessa ja muissa työehdoissa poistetaan. Toisaalta EY 39 artiklan mukainen syrjintäkiellon periaate on muotoiltu yleisesti eikä sitä ole osoitettu erityisesti jäsenvaltioille tai julkisoikeudellisille elimille. Kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltoa ei siis sovelleta ainoastaan viranomaisten toimintaan, vaan sitä sovelletaan myös muunlaisiin oikeussääntöihin, joiden tarkoituksena on kollektiivisesti säännellä palkkatyötä ja palvelujen tarjoamista. Henkilöiden vapaan liikkuvuuden rajoitusten poistaminen jäsenvaltioiden väliltä vaarantuisi, jos valtion toimeen perustuvien esteiden poistamisen vaikutus tehtäisiin tyhjäksi rajoituksilla, jotka aiheutuvat siitä, että yksityisoikeudelliset yhdistykset ja yhteenliittymät käyttävät oikeudellista itsemääräämisvaltaansa. Näin ollen EY 39 artiklan osalta, jossa ilmaistaan eräs perusvapaus ja joka on EY 12 artiklaan sisältyvän yleisen syrjintäkiellon erityinen soveltamistapaus, syrjintäkielto koskee myös kaikkia sellaisia sopimuksia, joiden tarkoituksena on säännellä kollektiivisesti palkkatyötä, sekä yksityishenkilöiden välisiä sopimuksia. (ks. 41–46 ja 48 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Asia C-265/07

Caffaro Srl

vastaan

Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C

(Tribunale civile di Roman esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Kaupalliset toimet — Direktiivi 2000/35/EY — Maksuviivästysten torjuminen — Riidattomien saatavien perintämenettelyt”

Julkisasiamies V. Trstenjakin ratkaisuehdotus 24.4.2008 I - 7087

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 11.9.2008 I - 7106

Tuomion tiivistelmä

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjuminen – Direktiivi 2000/35 – Riidattomien saatavien perintämenettelyt

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/35 5 artikla)

Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta annettua direktiiviä 2000/35 on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle säännökselle, jonka mukaan velkoja, jolla on täytäntöönpanoasiakirja, joka koskee kaupalliseen toimeen perustuvaa riitauttamatonta saatavaa viranomaiselta, ei voi vaatia pakkotäytäntöönpanon kohdistamista tähän viranomaiseen ennen kuin on kulunut 120 päivää siitä, kun täytäntöönpanoasiakirja annettiin tiedoksi mainitulle viranomaiselle.

Direktiivillä 2000/35 näet yhdenmukaistetaan riidattomien saatavien perintämenettelyjen osalta ainoastaan mainitun täytäntöönpanoasiakirjan saamista koskeva määräaika, eikä sillä säännellä pakkotäytäntöönpanomenettelyjä, joihin sovelletaan edelleen jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä.

(ks. 18 ja 24 kohta sekä tuomiolauselma)
Yhteisön säädöksen erikielisten versioiden poiketessa toisistaan kyseessä olevaa säännöstä on siis tulkittava sen lainsäädännön yleisen systematiikan ja tavoitteen mukaan, jonka osa säännös on.

Vasikka on kytkettynä vasikoiden suojelun vähimmäisvaatimuksista annetussa neuvoston direktiivissä 91/629, sellaisena kuin se on muutettuna komission päätöksellä 97/182, tarkoitetulla tavalla silloin, kun sitä pidetään lieassa siitä riippumatta, minkälainen tämä lieka on, minkä pituinen se on ja miksi eläintä pidetään kytkettynä.

(ks. 26 kohta ja tuomiolauselma)
7

Lain nro 362/1991 7 §:ssä säädetään seuraavaa: ”1. Yksityisen apteekin pitäminen on varattu voimassa olevien säännösten mukaisesti luonnollisille henkilöille sekä henkilöyhtiöille ja osuustoiminnallisille rajavastuuyhtiöille. 2. Edellä 1 momentissa tarkoitettujen yhtiöiden yksinomaisena toimialana on oltava apteekin pitäminen. Yhtiöiden osakkaiden on oltava proviisoreja, jotka kuuluvat proviisoriliittoon ja joilla on [apteekkipalveluun sovellettavista vaatimuksista] 2.4.1968 annetun lain nro 475 [legge recante norme concernenti il servizio farmaceutico, jäljempänä laki nro 475/1968], sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna, 12 §:ssä säädetty pätevyys. 3. Yhtiön hoitaman apteekin johtaminen uskotaan yhdelle johdosta vastaavalle yhtiön osakkaalle. – – 5. Kukin 1 momentissa mainituista yhtiöistä voi hoitaa ainoastaan yhtä apteekkia ja saada siihen tarvittavan luvan, mikäli apteekki sijaitsee siinä maakunnassa, jossa yhtiöllä on sääntömääräinen kotipaikka. 6. Kullakin proviisorilla voi olla osakkuus ainoastaan yhdessä 1 momentissa tarkoitetuista yhtiöistä. 7. Yksityisen apteekin pitäminen on varattu proviisoreille, jotka kuuluvat sen maakunnan proviisoriliittoon, jossa apteekin kotipaikka sijaitsee. – – 9. Mikäli 1 momentissa tarkoitetusta yhtiöstä saadaan osakkuus perimyksen nojalla ja 2 momentin toisessa virkkeessä säädetyt edellytykset eivät enää täyty, oikeudenomistajan on luovutettava osakkuus kolmessa vuodessa saannosta. Jos oikeudenomistaja on aviopuoliso tai perillinen suoraan ylenevässä tai alenevassa polvessa toiseen polveen asti, kyseisenä määräaikana on päivä, jona oikeudenomistaja täyttää 30 vuotta, tai jos tämä jo on täyttänyt 30 vuotta, 10 vuotta osakkuuden saantipäivästä. Tätä 10 vuoden määräaikaa sovelletaan yksinomaan tilanteessa, jossa oikeudenomistaja kirjautuu vuoden kuluessa osakkuuden saantipäivästä opiskelijaksi farmasian tiedekuntaan valtion yliopistossa tai yliopistossa, jolla on oikeus myöntää lainmukainen tutkintotodistus. – – 10. Edellä olevaa 9 momenttia sovelletaan myös tilanteessa, jossa oikeudenomistajat pitävät yksityistä apteekkia [lain nro 475/1968] 12 §:n 12 momentissa, sellaisena kuin se on muutettuna, tarkoitetulla tavalla. – –”
115

Komissio väittää kuitenkin, että alaa koskevassa yhteisön lainsäädännössä oleva aukko, jonka yhteisöjen tuomioistuin on todennut edellä mainitussa asiassa Daily Mail and General Trust antamansa tuomion 23 kohdassa, on poistettu kotipaikan siirtämistä toiseen jäsenvaltioon koskevilla yhteisön säännöillä, jotka sisältyvät asetusten N:o 2137/85 ja N:o 2157/2001 kaltaisiin asetuksiin, jotka koskevat vastaavasti ETEY:tä ja SE:tä, taikka vielä eurooppaosuuskunnan (SCE) säännöistä 22.7.2003 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1435/2003 (EUVL L 207, s. 1) sekä näiden asetusten seurauksena annetulla Unkarin lainsäädännöllä.
58

Tämän jälkeen on todettava, että asetuksen N:o 2320/2002 8 artiklassa määritellään täsmällisesti luottamuksellisuutta koskeva säännöstö siten, että siinä luetellaan niiden toimenpiteiden ja tietojen ryhmät, joita pidetään salaisina ja joita ei julkaista. Kuten komissio itse myönsi yhteisöjen tuomioistuimen istunnossa esittämään kysymykseen antamassaan vastauksessa, on todettava, että luettelo esineistä, joita ei saa viedä turvavalvotuille alueille tai ilma-aluksen matkustamoon, ei kuulu mihinkään näistä ryhmistä. Tämä luettelo ei siis kuulu asetuksen N:o 2320/2002 8 artiklassa säädetyn luottamuksellisuutta koskevan säännöstön piiriin, minkä vahvistaa lisäksi se, että kyseisen asetuksen liitteen lisäyksessä esitetty näiden esineiden viitteellinen luettelo julkaistiin ilman minkäänlaisia rajoituksia Euroopan unionin virallisessa lehdessä.