Asia T‑481/11

Espanjan kuningaskunta

vastaan

Euroopan komissio

”Maatalous — Yhteiset markkinajärjestelyt — Hedelmä- ja vihannesala — Sitrushedelmät — Kumoamiskanne — Vahvistava toimi — Uudet ja olennaiset seikat — Tutkittavaksi ottaminen — Kaupan pitämisen edellytykset — Pakkausmerkintöjä koskevat säännökset — Korjuun jälkeisessä käsittelyssä käytettyjen säilöntäaineiden tai muiden kemiallisten aineiden merkitseminen — Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission hyväksymät standardisuositukset”

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 13.11.2014

(SEUT 169 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 38 artikla; neuvoston asetus N:o 1234/2007; komission asetuksen N:o 543/2011 liitteessä I olevan B 2 osan VI kohta)

Jo SEUT 263 artiklan sanamuodosta, kuten sen tavoitteestakin, jona on oikeusvarmuuden takaaminen, seuraa, että toimenpiteestä, jota ei ole riitautettu kanteen nostamiselle asetetussa määräajassa, tulee lainvoimainen. Tämä lainvoimaisuus ei koske yksinomaan itse toimenpidettä, vaan myös jokaista myöhempää, pelkästään vahvistavanluonteista toimenpidettä. Siitä kysymyksestä, milloin toimenpidettä pidetään sellaisena, että sillä vain vahvistetaan aikaisempi toimenpide, on todettu, että näin on silloin, kun toimenpide ei sisällä aiempaan toimenpiteeseen verrattuna mitään uutta eikä sen, jolle aiempi toimenpide oli osoitettu, tilannetta ollut tarkasteltu uudelleen ennen myöhemmän toimenpiteen toteuttamista. Toimi on katsottava toteutetuksi tilanteen uudelleentarkastelun jälkeen silloin, kun kyseinen toimi on toteutettu joko asianomaisen pyynnöstä tai sen toteuttajan omasta aloitteesta sellaisten olennaisten seikkojen perusteella, joita ei ollut otettu huomioon aikaisempaa tointa toteutettaessa, ja tämä sulkee pois kyseisen toimen vahvistavan luonteen. Seikkaa voidaan pitää uutena sekä silloin, kun se ei ollut olemassa aikaisemman toimen toteuttamishetkellä, että silloin, kun se jo oli olemassa aikaisemman toimen toteuttamishetkellä mutta kun sitä mistä tahansa syystä – myös viimeksi mainitun toimen toteuttajan huolimattomuuden vuoksi – ei ollut otettu huomioon kyseistä tointa toteutettaessa. Jotta jotakin seikkaa voitaisiin pitää olennaisena, on tarpeen, että se lisäksi on omiaan muuttamaan olennaisesti sitä oikeudellista tilannetta, jonka aikaisemman toimen toteuttajat ottivat huomioon toimea toteuttaessaan. Toisin sanoen on tarpeen, että kyseinen seikka saattaa olennaisesti muuttaa aikaisempaa tointa säänteleviä edellytyksiä, kuten muun muassa seikka, joka herättää epäilyjä kyseisellä toimella tehdyn ratkaisun perusteltavuudesta. Koska toimenpiteen, jonka edellytyksenä on sen toteuttamista edeltäneiden tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen jatkuminen, on voitava olla uudelleentarkastelua koskevan vaatimuksen kohteena sen tarkistamiseksi, onko sen pysyttäminen oikeutettua, uudelleentarkastelun, jossa pyritään tarkistamaan, onko jokin aikaisemmin toteutettu toimenpide edelleen perusteltavissa tällä välin tapahtuneen oikeudellisen ja tosiseikkoihin liittyvän tilanteen muuttumisen vuoksi, päätteeksi toteutetaan toimenpide, jolla ei pelkästään vahvisteta aikaisempaa toimenpidettä, vaan se muodostaa kannekelpoisen toimen, joka voi olla SEUT 263 artiklaan perustuvan kumoamiskanteen kohteena. (ks. 27, 28, 36 ja 38–40 kohta)

Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (YK-ECE) antama standardi ei millään tavoin velvoita unionin jäsenvaltioita, jotka kaikki osallistuvat YK-ECE:hen. Maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä annetun asetuksen N:o 1234/2007 113 artiklan 2 kohtaa on näin ollen sen selvän ja yksiselitteisen sanamuodon mukaisesti tulkittava niin, että komissiolla on harkintavaltaa, kun se unionin tasolla säätää yhden tai useamman tuotteen kaupan pitämistä koskevista vaatimuksista. Koska on myönnetty, että toimielimillä on maatalouspolitiikan alalla niille siellä asetettu vastuu huomioon ottaen laaja harkintavalta, on pääteltävä, että komissiolla edellä mainitun säännöksen nojalla oleva harkintamarginaali on sekin laaja. Tämän saman säännöksen mukaisesti sen on kyseistä laajaa harkintavaltaa käyttäessään kuitenkin otettava muiden seikkojen muassa huomioon YK-ECE:n puitteissa annetut standardit. Kyseisten standardien velvoittavuuden puuttuminen selittää sen, että mainitussa säännöksessä käytetään sanaa ”standardisuositukset”. Koska komissiolla ei ole kyseisen 113 artiklan 2 kohdan perusteella velvollisuutta unionin tasolla säätää YK-ECE-standardin kanssa samansisältöisestä kaupan pitämistä koskevasta vaatimuksesta, sitä ei näin ollen voida moittia siitä, että se olisi rikkonut perusasetusta ja siis normihierarkian noudattamisen periaatetta. (ks. 79–81 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 95 kohta)

Maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä annetun asetuksen N:o 1234/2007 113 artiklan 2 kohdan a alakohdan iii alakohdasta ilmenee selvästi, että ne kaupan pitämistä koskevat vaatimukset, joista komissio voi säätää, on annettava ottaen huomioon muun muassa kuluttajien tarve saada riittäviä ja avoimia tuotetietoja. Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteisiin pyrittäessä ei myöskään voida jättää ottamatta huomioon sellaisia yleisen edun, kuten kuluttajansuojan tai ihmisten ja eläinten terveyden ja elämän suojelemisen, mukaisia vaatimuksia, jotka unionin toimielinten on otettava huomioon toimivaltaansa käyttäessään. Näin ollen väitettä, jonka mukaan komissio olisi käyttänyt väärin menettelyä, jossa se asetuksen N:o 1234/2007 113 artiklan mukaisesti sääti kaupan pitämistä koskevista vaatimuksista, antaakseen kuluttajansuojaa koskevan säännöksen, jonka antaminen ei kuulunut sen toimivaltaan, ei voida hyväksyä. (ks. 99 ja 100 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 107–109 ja 114 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 125–127 ja 136 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 152 ja 153 kohta)