ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Unionin tuomioistuimen on todettava, että Helleenien tasavallan 25.8.2004 tehty ministerin päätös 552, sellaisena kuin se on muutettuna ja sellaisena kuin se oli voimassa 8.9.2008, ja erityisesti 4 §:n 2, 4, 5 ja 7 momentti, 5 §:n 4, 5, 6 ja 7 momentti ja 6 §:n 2 momentti, ovat ristiriidassa asetuksen (EY) N:o 882/2004 3 artiklan 1 ja 6 kohdan, 15 artiklan 1 kohdan, 16 artiklan 1 ja 2 kohdan ja 18 artiklan kanssa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 100/30

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Ordinario di Vicenza — Sezione distaccata di Schio — (Italia) on esittänyt 15.2.2010 — Edil Centro SpA v. Electrosteel Europe sa

(Asia C-87/10)

2010/C 100/45

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Ordinario di Vicenza

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Electrosteel Europe sa

Vastapuoli: Edil Centro SpA

Ennakkoratkaisukysymys

Onko asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) 5 artiklan 1 alakohdan b alakohtaa ja joka tapauksessa yhteisön oikeutta, kun siinä säädetään, että velvoitteen täytäntöönpanopaikka on irtaimen kaupassa se paikkakunta, missä tavarat sopimuksen mukaan toimitettiin tai oli toimitettava, tulkittava siten, että toimituspaikkakuntana, joka on merkityksellinen toimivaltaisen tuomioistuimen määrittämiseksi, on pidettävä sopimuksen kohteena olevien tavaroiden lopullista määräpaikkaa vai paikkaa, jossa myyjä vapautuu toimitusvelvollisuudestaan yksittäistapauksessa sovellettavien aineellisten normien mukaisesti, vai voidaanko kyseistä säännöstä tulkita jollakin muulla tavalla?

(1) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 (EYVL L 12, s. 1)
4)

Onko puitepäätöksen 2001/220/YOS 8 artiklaa, jossa määrätään, että jäsenvaltioiden on varmistettava riittävä suojelun taso uhrille, tulkittava siten, että se sallii sen, että lähestymiskielto tai yhteydenottokielto on aina määrättävä liitännäisenä seuraamuksena kaikissa tapauksissa, joissa uhri on perheessä tehtyjen rikosten uhri, näiden rikosten erityispiirteiden vuoksi, vai edellyttääkö 8 artikla päinvastoin sitä, että suoritetaan tapauskohtainen punninta, jolla voidaan kussakin tapauksessa selvittää, mitä on keskenään kilpailevien intressien kannalta arvioiden pidettävä riittäväntasoisena suojana?
2)

Siinä tapauksessa, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: a) Onko sellaisten elintarvikkeiden, jotka ovat asetuksen (EY) N:o 1829/2003 2 artiklan 10 kohdassa tarkoitetulla tavalla ”muuntogeenisistä organismeista valmistettuja”, osalta riittävää, että elintarvike sisältää sellaista muuntogeenisten kasvien ainesta, jolla on aikaisemmin ollut konkreettinen itsenäinen lisääntymiskyky? b) Mikäli tähän vastataan myöntävästi: Onko asetuksen (EY) N:o 1829/2003 2 artiklan 10 kohdassa ja 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua käsitettä ”muuntogeenisistä organismeista valmistettu” tulkittava siten, ettei se edellytä GMO:n osalta minkäänlaista tietoista, tavoitteellista tuotantoprosessia, ja että se kattaa myös tahattoman ja sattumanvaraisen (aikaisemman) GMO:n siirtymisen elintarvikkeeseen (tässä hunaja tai siitepöly lisäravintoaineena)?
9.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan kyseessä olevassa konkreettisessa tapauksessa, etteivät siinä vallitse sellaiset poikkeukselliset olosuhteet, jotka oikeuttavat perusteltuun luottamukseen riidanalaisen verotoimenpiteen sääntöjenmukaisuuteen ja jotka estävät tukien määräämisen takaisin perittäviksi asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Päätökselle on annettu väärä merkitys.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 24/22

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 29.10.2009 — Union Syndicale ”Solidaires Isère” v. Premier ministre, Ministre du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville ja Ministre de la santé et des sports

(Asia C-428/09)

2010/C 24/40

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Union Syndicale ”Solidaires Isère”

Vastapuolet: Premier ministre, Ministre du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville ja Ministre de la santé et des sports

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Sovelletaanko 4.11.2003 annettua direktiiviä (1) satunnaisiin kausityöntekijöihin, jotka työskentelevät korkeintaan 80 päivää vuodessa loma- ja vapaa-ajankeskuksissa?

2) Jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi, a) onko direktiivin tavoite, joka on sen 1 artiklan 1 kohdan mukaan turvallisuutta ja terveyttä koskevien vähimmäisvaatimusten vahvistaminen työajan järjestämistä varten, huomioon ottaen sen 17 artiklaa tulkittava siten, että — sen 1 kohdan nojalla nuorisotyötä koskevan palvelussopimuksen (contrat d’engagement éducatif) tehneiden henkilöiden tilapäinen kausityö voidaan katsoa toiminnaksi, jonka ”erityispiirteiden vuoksi työajan pituutta ei mitata ja/tai määritellä ennalta tai työntekijät voivat itse päättää siitä”, — tai sen 3 kohdan b alakohdan nojalla tällainen työ voidaan katsoa ”turvallisuus- ja valvontatoiminnaksi, joka edellyttää jatkuvaa läsnäoloa omaisuuden tai henkilöiden suojelemiseksi”? b) Onko viimeksi mainitussa tapauksessa 2 kohdassa vahvistetut edellytykset, jotka koskevat ”vastaavanlaisia korvaavia lepoaikoja” tai kyseisille työntekijöille myönnettävää ”asianmukaista suojelua”, ymmärrettävä siten, että niiden voidaan katsoa täyttyvän sääntelyllä, jossa kyseessä olevan sopimuksen tehneiden henkilöiden työskentely loma- ja vapaa-ajankeskuksissa on rajoitettu 80 työpäivään vuodessa?

(1) Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/88/EY (EUVL L 299, s. 9).
3)

Jos vastaus kysymykseen 1 on myöntävä EY 49 artiklan osalta, onko Alankomaiden [rikoslain] 67 §:n 2 momentin kaltaista säännöstä, siltä osin kuin se mahdollistaa jäsenvaltion kansalaisten, joilla on vakinainen asuin- tai oleskelupaikka muussa jäsenvaltiossa kuin Alankomaissa, väliaikaisen vangitsemisen, pidettävä EY 49 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa tarkoitetun palvelujen vapaan liikkuvuuden rajoituksena, kun otetaan huomioon, että kyse on syrjinnästä, joka perustuu siihen, että palvelujen tarjoajalla ei ole vakinaista asuin- tai oleskelupaikkaa palvelujen tarjoamisvaltiossa mutta hänellä on sellainen jossain toisessa EY:n jäsenvaltiossa?
4)

Jos lähtökohdaksi otetaan, että oikeudenvastaisesta verosta tai maksusta on sen rakenteen vuoksi ollut seurauksena se, että tavaroiden maahantuontia harjoittaneet yritykset ovat maksaneet tätä veroa tai maksua suhteessa enemmän kuin yritykset, joiden ostoista suurempi osuus on kohdistunut kotimaisiin tavaroihin, ja että samanaikaisesti oikeudenvastaisen veron tai maksun käyttöönottamisen kanssa on lakkautettu muulla perusteella kannettu muu laillinen vero tai maksu, joka oli rasittanut näihin kahteen ryhmään kuuluvia yrityksiä suhteessa yhtä paljon ja riippumatta yrityksen tekemien ostojen koostumuksesta, pyydetään selvittämään i) onko yhteisöjen oikeuden mukaan sallittua kieltäytyä oikeudenvastaisesti kannetun veron tai maksun palauttamisesta kokonaan tai osittain yritykselle, joka harjoittaa tavaroiden maahantuontia, viittaamalla vyöryttämiseen ja perusteettomaan etuun, sikäli kuin epäämisestä seuraa, että yritys, joka maksaessaan oikeudenvastaista veroa tai maksua suhteessa enemmän kuin vastaavia tavaroita kotimaasta ostanut vastaavanlainen yritys muuten täysin samoissa olosuhteissa joutuu maksujen uudelleenjärjestelyn ja palauttamisesta kieltäytymisen vuoksi epäedullisempaan asemaan kuin vastaavat yritykset, joiden ostoista suurempi osuus on kohdistunut kotimaisiin tavaroihin? ii) voiko oikeudenvastaisen veron tai maksun palauttaminen kyseisessä tilanteessa käsitteellisesti merkitä ’perusteetonta etua’ siten, että siitä voidaan kieltäytyä, jos palauttaminen — vaikka vero tai maksu katsotaan vyörytetyksi — on tarpeen, jotta maksujen uudelleenjärjestely vaikuttaisi mahdollisen palautuksen jälkeen muuten täysin samoissa olosuhteissa samalla tavalla sekä tavaroiden maahantuontia harjoittaneisiin yrityksiin että kotimaisia tavaroita ostaneisiin yrityksiin? iii) onko palauttamisesta kieltäytyminen yhteisön oikeuden muiden sääntöjen kuten yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaista silloin, kun siitä seuraa, että yritykset, joiden ostoista suurempi osuus on kohdistunut kotimaisiin tavaroihin, on saanut sen vuoksi etua verrattuna yrityksiin, jotka ovat suuremmassa määrin harjoittaneet tavaran maahantuontia? iv) seuraako kysymykseen 3 annetusta vastauksesta, että oikeudenvastaisesti kannetun veron tai maksun palauttamisesta ei voida laillisesti kieltäytyä viittaamalla perusteettomaan etuun, koska sellainen palauttaminen ainoastaan poistaa edun, jonka tavaroita kotimaasta ostaneet yritykset ovat saaneet verrattuna yrityksiin, jotka ovat suuremmassa määrin harjoittaneet tavaran maahantuontia?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 282/28

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 3.9.2009 — Gaston Schul BV v. Staatssecretaris van Financiën

(Asia C-354/09)

2009/C 282/48

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Gaston Schul BV

Vastaaja: Staatssecretaris van Financiën

Ennakkoratkaisukysymykset

Kun kyseessä on yhteisön tullikoodeksin (1) 220 artiklassa tarkoitettu jälkikäteen tehtävä kirjaus, onko yhteisön tullikoodeksin 33 artiklan alussa asetetun ehdon, jonka mukaan tuontitullit eivät kuulu tullausarvoon, katsottava täyttyvän silloin, kun kyseessä olevien tavaroiden myyjä ja ostaja ovat sopineet toimitusehdoksi ”Delivered Duties Paid” ja tämä on ilmoitettu tulli-ilmoituksessa, vaikka he olisivat kauppahintaa määrittäessään virheellisesti olettaneet, ettei tavaroiden tuonnista yhteisöön kanneta tuontitullia, eikä laskussa ja tulli-ilmoituksessa tai sen yhteydessä ole ilmoitettu tullien määrää?

(1) Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 282/31

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 25.9.2009 — Gennaro Curia v. Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate

(Asia C-381/09)

2009/C 282/53

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Gennaro Curia

Vastapuolet: Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate

Ennakkoratkaisukysymys

Voidaanko kuudennessa direktiivissä vahvistettujen arvonlisäveron neutraalisuutta koskevan yhteisön oikeuden periaatteen ja periaatteen, jonka mukaan jäsenvaltioiden on vapautettava verosta asettamillaan edellytyksillä luottojen myöntäminen ja välitys sekä luotonantajan harjoittama luoton hallinnointi, mukaan pitää veronalaisena koronkiskontatoimintaa, joka kansallisen oikeuden mukaan on rikos ja jonka kanssa kilpailevat taloudellisella tasolla vastaavat lailliset luotonmyöntämistoiminnat, joihin kansallisen lainsäädännön mukaan sovelletaan arvonlisäveroa mutta jotka saman kansallisen lainsäädännön perusteella on vapautettu verosta silloin kun niitä voidaan pitää ”rahoitusliiketoimina”?
2)

Onko 15.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 729/2004 (EUVL L 113, s. 5, oikaisu EUVL L 173, 7.5.2004, s. 9) pätemätön, koska komissio on tässä asetuksessa rajoittanut nimikkeen 9021 soveltamisalaa? Mikäli asetus on pätevä:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 267/44

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) on esittänyt 26.8.2009 — Afton Chemical Limited v. Secretary of State for Transport

(Asia C-343/09)

2009/C 267/76

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Afton Chemical Limited

Vastaaja: Secretary of State for Transport

Ennakkoratkaisukysymykset

Siltä osin kuin kyse on säännöksistä, jotka koskevat metallisia lisäaineita, joista säädetään direktiivin 98/70/EY muuttamisesta bensiinin, dieselin ja kaasuöljyn laatuvaatimusten osalta sekä kasvihuonekaasupäästöjen seurantaan ja vähentämiseen tarkoitetun mekanismin käyttöönottamisen osalta, neuvoston direktiivin 1999/32/EY muuttamisesta sisävesialusten käyttämien polttoaineiden laatuvaatimusten osalta ja direktiivin 93/12/ETY kumoamisesta 23.4.2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/30/EY (1) (jäljempänä direktiivi):

1) Siltä osin kuin kyseessä on 1 artiklan 8 kohdan osa, jossa direktiiviin 98/70/EY (2) lisätään uusi 8a artiklan 2 kohta, jolla metyylisyklopentadienyyli-mangaanitrikarbonyylin käyttö polttoaineessa rajoitetaan 1.1.2011 alkaen 6 mg:aan mangaania litraa kohti ja 1.1.2014 alkaen 2 mg:aan mangaania litraa kohti, onko tällaisten rajojen asettaminen 1) lainvastaista, koska ne perustuvat ilmeiseen arviointivirheeseen? 2) lainvastaista, koska ne ovat ennalta varautumisen periaatteen vaatimusten vastaisia? 3) lainvastaista, koska ne ovat suhteettomia? 4) lainvastaista, koska ne ovat yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaisia? 5) lainvastaista, koska ne ovat oikeusvarmuuden periaatteen vastaisia?

2) Siltä osin kuin kyseessä on 1 artiklan 8 kohdan osa, jossa direktiiviin 98/70/EY lisätään uudet 8a artiklan 4, 5 ja 6 kohta, joissa vaaditaan, että kaikki metallisia lisäaineita sisältävät polttoaineet on merkittävä tekstillä ”sisältää metallisia lisäaineita”, onko tällaisen merkintävaatimuksen asettaminen 1) lainvastaista, koska se perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen? 2) lainvastaista, koska se on suhteeton?

(1) EUVL L 140, s. 88.

(2) Bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta ja neuvoston direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta 13.10.1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/70/EY (EYVL L 350, s. 58).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 256/9

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 24.7.2009 — British Sky Broadcasting Group plc v. The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(Asia C-288/09)

2009/C 256/16

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: British Sky Broadcasting Group plc

Vastaaja: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko Sky+ sovitinmallin DRX 280 määritelmän mukainen sovitin luokiteltava yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 8528 71 13 — alanimikkeistä 8521 90 00 ja 8528 71 137.5.2008 annetuista komission selittävistä huomautuksista (2008/C 112/03) huolimatta — neuvoston asetuksen N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta annetun komission asetuksen N:o 1214/2007 (1) mukaisesti?

2) Onko kansallinen tulliviranomainen yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (2) 12 artiklan 5 kohdan a alakohdan, sellaisena kuin se on muutettuna, nojalla velvoitettu antamaan sitovia tariffitietoja, jotka vastaavat yhdistetyn nimikkeistön selittäviä huomautuksia, paitsi jos — ja siihen asti kunnes — selittävien huomautusten ilmoitetaan olevan ristiriidassa asianomaisten yhdistetyn nimikkeistön nimikkeiden kanssa, mukaan lukien yhdistetyn nimikkeistön tulkintasäännöt, vai voiko kansallinen tulliviranomainen muodostaa oman kantansa asiasta ja jättää selittävän huomautuksen huomiotta, jos se katsoo, että tällainen ristiriita on olemassa?

3) Jos Sky+ sovitinmallin DRX 280 määritelmän mukainen sovitin luokitellaan yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 8521 90 00, olisiko yhteisön oikeuden mukaan lainvastaista soveltaa siihen tullia, koska täten rikottaisiin informaatioteknologiatuotteiden kaupasta tehdyn sopimuksen (jäljempänä ITA- sopimus) ja vuoden 1994 tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen II artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisia yhteisön velvoitteita, vai tarkoittaako tuotteen luokittelu nimikkeeseen 8521 sitä, että kyseiseen tuotteeseen ei sovelleta ITA-sopimuksen relevanttia osaa?

(1) Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 20.9.2007 annettu komission asetus (EY) N:o 1214/2007 (EUVL L 286, s. 1).

(2) EYVL L 302, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 233/5

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Baden-Württemberg (Saksa) on esittänyt 7.7.2009 — Alketa Xhymshiti v. Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach

(Asia C-247/09)

2009/C 233/08

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Baden-Württemberg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Alketa Xhymshiti

Vastaaja: Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Sovelletaanko kolmannen maan kansalaiseen, joka asuu laillisesti Euroopan unionin jäsenvaltiossa ja työskentelee Sveitsin valaliitossa, ja hänen aviopuolisoonsa, joka on kolmannen maan kansalainen, asuinjäsenvaltiossa asetusta 859/2003/EY (1) sillä seurauksella, että asuinjäsenvaltion on sovellettava työntekijään ja tämän aviopuolisoon asetuksia 1408/71/ETY (2) ja 574/72/ETY (3)?

2) Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: Onko ensimmäisessä kysymyksessä mainitussa tilanteessa asetuksen 1408/71/ETY 2, 13 ja 76 artiklaa sekä asetuksen 574/72/ETY 10 artiklan 1 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että perheavustukset voidaan evätä äidiltä asuinjäsenvaltiossa sen perusteella, että hän on kolmannen maan kansalainen, vaikka kyseinen lapsi on Euroopan unionin kansalainen?

(1) Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 ja asetuksen (ETY) N:o 574/72 muuttamisesta soveltamisalan laajentamiseksi koskemaan kolmansien maiden kansalaisia, joita kyseiset säännökset eivät jo koske yksinomaan heidän kansalaisuutensa vuoksi 14.5.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 859/2003 (EUVL L 124, s. 1).

(2) Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2).

(3) Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21.3.1972 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 574/72 (EYVL L 74, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 205/29

Valitus, jonka Calvin Klein Trademark Trust on tehnyt 9.7.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-185/07, Calvin Klein Trademark Trust v. SMHV ja Zafra Marroquineros, S.L., 7.5.2009 antamasta tuomiosta

(Asia C-254/09 P)

2009/C 205/50

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittaja: Calvin Klein Trademark Trust (edustaja: asianajaja T. Andrade Boué)

Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Zafra Marroquineros, S.L.

Vaatimukset

— ensimmäisen oikeusasteen (kuudes jaosto) 7.5.2009 asiassa T-185/07 antama tuomio on kumottava

— SMHV ja Zafra Marroquineros, S.L. on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 40/94 (1) 8 artiklan 1 kohtaa koskevaa oikeuskäytäntöä, jonka mukaan kaikki tosiasialliseen tapaukseen liittyvät tekijät on otettava huomioon, on rikottu: oikeudellisesti ei ole otettu huomioon sitä, että yhteisön tavaramerkin hakija on käyttänyt sanottua tavaramerkkiä tunnettujen cK-tavaramerkkien kopioimiseen, ja hakijan oma toiminta osoittaa epäilyksettä, että riitautetun yhteisön tavaramerkin erottamiskykyisin osa muodostuu kirjaimista CK.

Asetuksen 40/94 8 artiklan 5 kohtaa on rikottu, koska väitteen perustana olevien tavaramerkkien mainetta ei ole arvioitu kyseisen artiklan mukaisesti.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994 L 11, s. 1).
1)

a) Onko ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY (1) 2 artiklan 2 kohdan (toisen alakohdan ensimmäistä virkettä) tulkittava siten, että lainsäädäntövallan käyttäjinä toimivat vain sellaiset elimet ja laitokset, joille jäsenvaltion oikeuden mukaan kuuluu lopullisen (sitovan) ratkaisun tekeminen lainsäädäntömenettelyssä, vai toimivatko lainsäädäntövallan käyttäjinä myös sellaiset elimet ja laitokset, joille on jäsenvaltion oikeuden mukaan annettu lainsäädäntömenettelyssä toimivaltaa ja oikeus osallistua siihen erityisesti antamalla käsiteltäväksi lakiehdotus tai antamalla lausuntoja lakiehdotuksista? b) Voivatko jäsenvaltiot säätää, ettei viranomaisten määritelmä koske elimiä ja laitoksia silloin, kun ne toimivat tuomio- tai lainsäädäntövallan käyttäjinä, ainoastaan siinä tapauksessa, ettei niiden perustuslaissa, sellaisena kuin se on direktiivin antamispäivänä, myöskään säädetty ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY 6 artiklassa tarkoitetusta muutoksenhakumenettelystä? c) Jäävätkö elimet ja laitokset, silloin kun ne toimivat lainsäädäntövallan käyttäjinä, viranomaisten käsitteen ulkopuolelle vain siihen asti, kunnes lainsäädäntömenettely on päättynyt?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 153/28

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 8.5.2009 — Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E. v. Ypourgos Oikonomikon

(Asia C-160/09)

2009/C 153/53

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Symvoulio tis Epikrateias

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E.

Vastapuoli: Ypourgos Oikonomikon

Ennakkoratkaisukysymys

Voiko yksityinen (banaaneja Ecuadorista tuova yritys), joka vaatii kansallisen kulutusveron palauttamista sillä perusteella, että se on maksettu perusteettomasti, vedota kansallisessa tuomioistuimessa siihen, että kansallinen verosäännös (lain 1798/1988 7 §, sellaisena kuin se on muutettuna lain 1914/1990 10 §:llä) ei sovi yhteen Euroopan talousyhteisön ja Cartagenan sopimuksen maiden välillä vuonna 1984 tehdyn ja neuvoston asetuksella N:o 1591/84 (1) hyväksytyn 4 artiklan kanssa?

(1) EYVL L 153, 8.6.1984,, s. 1.
d)

Mikäli ensimmäiseen ja toiseen ennakkokysymykseen vastataan myöntävästi, kysytään, merkitseekö kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään, että laivanvarustajalla, jolle viranomaiset ovat myöntäneet luvan liikennöidä aluksella tietyllä reitillä (sen jälkeen, kun on hyväksytty laivanvarustajan tätä koskeva hakemus sellaisenaan tai sen jälkeen, kun kyseinen hakemus on hyväksytty sen tiettyihin kohtiin tehtyjen muutosten jälkeen ja kun laivanvarustaja on hyväksynyt nämä muutokset), on lähtökohtaisesti velvollisuus liikennöidä kyseisellä liikennöintireitillä keskeytyksettä koko vuosittaisen liikennöintijakson ajan ja annettava kyseisen velvollisuuden noudattamisen varmistamiseksi ennen liikennöinnin aloittamista vakuus, joka voidaan kokonaan tai osittain realisoida, mikäli kyseistä velvollisuutta ei noudateta tai sitä ei noudateta erittäin tarkasti, Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 49 artiklan kannalta luvatonta palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusta?
—

on todettava, ettei Alankomaiden kuningaskunta ole noudattanut yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin (1) 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan, 13 artiklan, 24 artiklan 1 kohdan ja 132 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on myöntänyt arvonlisäveroa koskevan vapautuksen niin kutsutuille Euroregion-alueille henkilöstön asettamiseksi käyttöön sosiaali- ja kulttuurialalla, terveydenhoitoalalla ja opetusalalla sekä työvoiman liikkuvuuden tukemiseksi