ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että yhtäältä ne eivät ole esteenä sille, että kansallinen tuomioistuin poistaa ainoastaan elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisen sopimuksen ehdon kohtuuttoman osatekijän, kun kyseisellä direktiivillä tavoiteltu ehkäisevä vaikutus varmistetaan kansallisilla säännöksillä niiden käytöstä, jos tämä osatekijä on erillinen sopimusvelvoite, jonka kohtuuttomuus voi olla erillisen tarkastelun kohteena. Toisaalta nämä säännökset ovat esteenä sille, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin poistaa ainoastaan elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisen sopimuksen ehdon kohtuuttoman osatekijän, kun tällainen poistaminen merkitsisi kyseisen ehdon sisällön muuttamista vaikuttamalla sen keskeiseen sisältöön, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
12

Asetus N:o 216/2008 kumottiin 11.9.2018 lukien yhteisistä siviili-ilmailua koskevista säännöistä ja Euroopan unionin lentoturvallisuusviraston perustamisesta, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 2111/2005, (EY) N:o 1008/2008, (EU) N:o 996/2010, (EU) N:o 376/2014 ja direktiivien 2014/30/EU ja 2014/53/EU muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 552/2004, (EY) N:o 216/2008 ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3922/91 kumoamisesta 4.7.2018 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2018/1139 (EUVL 2018, L 212, s. 1). Asetus N:o 2018/1139 ei kuitenkaan ole ajallisesti sovellettavissa pääasian oikeudenkäynnissä.
6

Saman puitepäätöksen 27 artiklassa säädetään seuraavaa: ”1. Kukin jäsenvaltio voi ilmoittaa Euroopan unionin neuvoston pääsihteeristölle siitä, että sen suostumus syytteeseenpanoa, tuomitsemista tai säilöön ottamista varten vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanemiseksi ennen kyseistä luovuttamista tehdystä, muusta kuin luovuttamisen perusteena olleesta rikoksesta katsotaan annetuksi muiden samanlaisen ilmoituksen antaneiden jäsenvaltioiden osalta, mikäli täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ei jossain erityistapauksessa päätä luovuttamisesta tekemässään päätöksessä toisin. 2. Lukuun ottamatta 1 ja 3 kohdassa tarkoitettuja tapauksia, luovutettua henkilöä ei saa syyttää, tuomita tai muuten riistää häneltä vapautta ennen kyseistä luovuttamista tehdystä muusta kuin luovuttamisen perusteena olleesta rikoksesta. 3. Edellä olevaa 2 kohtaa ei sovelleta seuraavissa tapauksissa: a) jos henkilö, jolla on ollut tilaisuus poistua sen jäsenvaltion alueelta, johon hänet on luovutettu, ei ole poistunut sieltä 45 päivän kuluessa lopullisesta vapauttamisestaan tai on palannut alueelle sieltä poistuttuaan; – – g) henkilön luovuttanut täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen antaa suostumuksensa 4 kohdan mukaisesti. 4. Suostumusta on pyydettävä täytäntöönpanosta vastaavalta oikeusviranomaiselta liittäen pyyntöön 8 artiklan 1 kohdassa mainitut tiedot ja käännös 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Suostumus annetaan, jos rikoksesta, jonka perusteella sitä pyydetään, voitaisiin luovuttaa tämän puitepäätöksen määräysten nojalla. Suostumus on evättävä 3 artiklassa mainituilla perusteilla ja muuten se voidaan evätä ainoastaan 4 artiklassa mainituilla perusteilla. Päätös on tehtävä viimeistään 30 päivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. – –”
20

Aluksi on todettava, että M. A:n mukaan on niin, että koska Conseil d’État on tiedustellut unionin tuomioistuimelta, miten perusoikeuskirjan 47 artiklaa ja direktiivin 2008/115 13 artiklaa on tulkittava, ensinnäkin on syytä tutkia, onko näitä säännöksiä tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan kolmannen maan kansalaisen, jolle on tehty palauttamispäätös, johon on liitetty maahantulokielto, on toimittava alaikäisen lapsensa nimissä tuomioistuimessa, joka on toimivaltainen ratkaisemaan kysymyksen tämän päätöksen laillisuudesta, jotta lapsen etu voidaan ottaa huomioon.
139

Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee myös, että silloin, kun asianosainen vaatii perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan perusteella oikaisuja, joiden tarkoituksena on tehdä normaaliarvo ja vientihinta vertailukelpoisiksi polkumyyntimarginaalin määrittämistä varten, kyseisen asianosaisen on esitettävä näyttö siitä, että sen vaatimus on oikeutettu. Todistustaakka perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan a–k alakohdassa lueteltujen erityisten oikaisujen tarpeellisuudesta kuuluu näin ollen niille, jotka haluavat vedota oikaisuun, ovatpa ne keitä tahansa (ks. vastaavasti tuomio 16.2.2012, neuvosto ja komissio v. Interpipe Niko Tube ja Interpipe NTRP, C‑191/09 P ja C‑200/09 P, EU:C:2012:78, 58 ja 60 kohta). Tästä seuraa, että asianosaisen, joka haluaa vedota tällaiseen oikaisuun, on osoitettava, että tekijä, jonka osalta oikaisua vaaditaan, on omiaan vaikuttamaan hintoihin ja siten niiden vertailukelpoisuuteen.
158

On kuitenkin riittävää muistuttaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan uusi peruste, johon vedotaan ensi kertaa vasta muutoksenhakuvaiheessa unionin tuomioistuimessa, on jätettävä tutkimatta. Unionin tuomioistuin on valitusasioissa toimivaltainen tutkimaan ainoastaan arvioinnit, jotka unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt sille esitetyistä perusteista. Jos asianosaisella olisi oikeus esittää ensi kertaa vasta unionin tuomioistuimessa vaatimuksilleen perusteita, joihin hän ei ole unionin yleisessä tuomioistuimessa vedonnut, asianosaisella olisi oikeus laajentaa unionin tuomioistuimessa, jonka toimivalta muutoksenhakuasioissa on rajoitettu, kannettaan unionin yleisessä tuomioistuimessa käsiteltyyn asiaan nähden (tuomio 10.7.2014, Telefónica ja Telefónica de España v. komissio, C‑295/12 P, EU:C:2014:2062, 99 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Taloudellista ja sosiaalista elvytystä ja julkisten menojen hillitsemistä ja järkeistämistä koskevista kiireellisistä säännöksistä sekä toimenpiteistä tulojen ja veronkierron torjumisen alalla 4.7.2006 annetun asetuksen nro 223 (decreto-legge n. 223 – Disposizioni urgenti per il rilancio economico e sociale, per il contenimento e la razionalizzazione della spesa pubblica, nonché interventi in materia di entrate e di contrasto all’evasione fiscale; GURI nro 153, 4.7.2006), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasioissa (jäljempänä asetus nro 223/2006), muutettuna ja laiksi muunnettuna taloudellista ja sosiaalista elvytystä ja julkisten menojen hillitsemistä ja järkeistämistä koskevista kiireellisistä säännöksistä sekä toimenpiteistä tulojen ja veronkierron torjumisen alalla annetun asetuksen nro 223/2006 muuttamisesta ja laiksi muuntamisesta 4.8.2006 annetulla lailla nro 248 (legge n. 248 – Conversione in legge, con modificazioni, del decreto-legge 4 luglio 2006, n. 223, recante disposizioni urgenti per il rilancio economico e sociale, per il contenimento e la razionalizzazione della spesa pubblica, nonché interventi in materia di entrate e di contrasto all’evasione fiscale; GURI nro 186, Supplemento ordinario, 11.8.2006), 35 §:n, jonka otsikko on ”Petosten ja veronkierron torjumista koskevat toimenpiteet”, 10 ter momentissa säädetään seuraavaa:

”Tehtäessä kiinteistörekisterimuutoksia ja merkintöjä, jotka liittyvät arvonlisäveron käyttöön ottamisesta ja sääntelemisestä 26.10.1972 annetun tasavallan presidentin asetuksen nro 633 (decreto del presidente della Repubblica n. 633, istituzione e disciplina dell’imposta sul valore aggiunto[; GURI nro 292, Supplemento ordinario, 11.11.1972]) 10 §:n ensimmäisen momentin 8 ter kohdassa tarkoitettuihin liikekiinteistöjen luovutuksiin, joissa sopimuspuolena on [asetuksesta nro 58/1998] ja sen myöhemmistä muutoksista muodostuvan rahoitusalan välittäjiä koskevien säännösten koonnoksen 37 §:ssä ja suljettujen kiinteistörahastojen luomisesta ja sääntelystä 25.1.1994 annetun lain nro 86 (legge n. 86 – Istituzione e disciplina dei fondi comuni di investimento immobiliare chiusi; GURI nro 29, Supplemento ordinario, 5.2.1994) 14 bis §:ssä tarkoitettu suljettu kiinteistörahasto tai leasingyhtiö tai – – pankki ja rahoituspalveluiden välittäjä, siinäkin tapauksessa, että niistä on suoritettava arvonlisävero, pääomahyödykkeiden leasingvuokran ja luovutusten hypoteekki- ja kiinteistörekisteriverojen osuutta, sellaisena kuin se on muutettuna tämän pykälän 10 bis momentilla, alennetaan puoleen. Edellä mainittu säännös tulee voimaan 1.10.2006.”
3

Direktiivin 2006/112 IX osastossa, jonka otsikko on ”Vapautukset”, on muun muassa 2 luku, joka koskee tiettyjen yleishyödyllisten toimintojen vapautuksia ja jossa on direktiivin 132 artikla, jonka 1 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Jäsenvaltioiden on vapautettava verosta seuraavat liiketoimet: – – i) lasten ja nuorten opetus, koulu- ja yliopisto-opetus, ammattikoulutus ja ammatillinen uudelleenkoulutus sekä niihin suoraan liittyvien palvelujen suoritukset ja tavaroiden luovutukset, joita suorittavat näitä tehtäviä saaneet julkisoikeudelliset laitokset tai muut laitokset, joilla kyseisen jäsenvaltion mukaan on vastaavia päämääriä; j) opettajan koulu- tai yliopisto-opetuksen tueksi antamat yksityisoppitunnit; – –”
109

Toisin kuin EDW väittää, komission asiakirja, jonka otsikko on ”Frequently Asked Questions on Free Allocation Rules for the EU ETS post 2020” (Usein kysyttyjä kysymyksiä päästöoikeuksien maksutonta jakamista koskevista säännöistä EU:n päästökauppajärjestelmässä vuoden 2020 jälkeen), ei voi horjuttaa tätä päätelmää. Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 95–97 kohdassa, sen lisäksi, että kyseinen asiakirja ei ole sitova ja että se koskee pääasiassa kyseessä olevan jälkeistä päästökauppakautta, on todettava, että kun viimeksi mainitussa viitataan delegoidun asetuksen N:o 2019/331 liitteessä VII olevaan 7.1. kohtaan, sitä on tulkittava siten, että siinä katsotaan myös, että lämmön käyttäminen jäähdytyksen tuottamiseen EDW:n jäähdyttimillä suoritettavan kaltaisessa absorptiojäähdytysprosessissa on lämpöä kuluttava prosessi.
146

Oikeuskäytännön mukaan valituksen yhteydessä peruste, joka koskee valituksenalaisen tuomion jotain perustelua, on tehoton ja se on näin ollen hylättävä, kun kyseisen tuomion tuomiolauselman tueksi on oikeudellisesti riittävällä tavalla muita perusteluja. Nyt käsiteltävissä asioissa on todettava, että vaikka oletettaisiin, että viides osa on perusteltu, se on hylättävä tehottomana siltä osin kuin sen perusteella ei voida kumota valituksenalaista tuomiota, koska sen tuomiolauselma on edelleen perusteltu muiden perustelujen perusteella (ks. vastaavasti tuomio 29.3.2011, Anheuser-Busch v. Budějovický Budvar, C-96/09 P, EU:C:2011:189, 211 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
146

Oikeuskäytännön mukaan valituksen yhteydessä peruste, joka koskee valituksenalaisen tuomion jotain perustelua, on tehoton ja se on näin ollen hylättävä, kun kyseisen tuomion tuomiolauselman tueksi on oikeudellisesti riittävällä tavalla muita perusteluja. Nyt käsiteltävissä asioissa on todettava, että vaikka oletettaisiin, että viides osa on perusteltu, se on hylättävä tehottomana siltä osin kuin sen perusteella ei voida kumota valituksenalaista tuomiota, koska sen tuomilauselma on edelleen perusteltu muiden perustelujen perusteella (ks. vastaavasti tuomio 29.3.2011, Anheuser-Busch v. Budějovický Budvar, C‑96/09 P, EU:C:2011:189, 211 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
23

Naczelny Sąd Administracyjny (ylin hallintotuomioistuin) on tässä tilanteessa päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Ovatko [SEUT] 110 artikla ja [arvonlisäverodirektiivin] 273 artikla esteenä [arvonlisäverolain] 103 §:n 5a momentin kaltaiselle säännökselle, jonka mukaan moottoripolttoaineiden yhteisöhankinnan yhteydessä verovelvollisen on ilman tullitoimipaikan johtajan kehotusta laskettava veron määrä ja maksettava se valmisteverotuksen alalla toimivaltaisen tullikamarin tilille: a) viiden päivän kuluessa päivästä, jona kyseiset tavarat on tuotu asianmukaisessa luvassa mainittuun valmisteveron alaisten tuotteiden vastaanottopaikkaan, jos rekisteröity vastaanottaja on hankkinut tavarat [valmisteveroista 6.12.2008 annetun lain] säännöksissä tarkoitettuna yhteisöhankintana ja soveltanut väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmää valmisteverosäännösten mukaisesti b) viiden päivän kuluessa päivästä, jona nämä tavarat on tuotu muun jäsenvaltion kuin Puolan alueelta verottomaan varastoon c) ajankohtana, jona nämä tavarat siirretään Puolan alueelle, jos tavarat siirretään väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän ulkopuolella valmisteverosäännösten mukaisesti? 2) Onko [arvonlisäverodirektiivin] 69 artikla esteenä arvonlisäverolain 103 §:n 5a momentin kaltaiselle säännökselle, jonka mukaan moottoripolttoaineiden yhteisöhankinnan yhteydessä verovelvollisen on ilman tullitoimipaikan johtajan kehotusta laskettava veron määrä ja maksettava se valmisteverotuksen alalla toimivaltaisen tullikamarin tilille: a) viiden päivän kuluessa päivästä, jona kyseiset tavarat on tuotu asianmukaisessa luvassa mainittuun valmisteveron alaisten tuotteiden vastaanottopaikkaan, jos rekisteröity vastaanottaja on hankkinut tavarat [valmisteveroista 6.12.2008 annetun lain] säännöksissä tarkoitettuna yhteisöhankintana ja soveltanut väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmää valmisteverosäännösten mukaisesti b) viiden päivän kuluessa päivästä, jona nämä tavarat on tuotu muun jäsenvaltion kuin Puolan alueelta verottomaan varastoon c) ajankohtana, jona nämä tavarat siirretään Puolan alueelle, jos tavarat siirretään väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän ulkopuolella valmisteverosäännösten mukaisesti jos tulkitaan, että edellä mainitut määrät eivät ole [arvonlisäverodirektiivin] 206 artiklassa tarkoitettuja arvonlisäveron ennakkomaksuja? 3) Lakkaako [arvonlisäverodirektiivin] 206 artiklassa tarkoitetun arvonlisäveron ennakkomaksun, jota ei ole maksettu määräajassa, oikeudellinen olemassaolo sen verokauden päättyessä, jolta se on maksettava?”
23

Näin ollen esitetty kysymys on ymmärrettävä niin, että sen tarkoituksena on olennaisilta osin määrittää, onko arvonlisäverodirektiivin 174 artiklan 2 kohdan b ja c alakohtaa, luettuina yhdessä kyseisen direktiivin 135 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava niin, että niitä sovelletaan takuiden pidennysten myyntiin liittyvään välitystoimintaan, jota harjoittaa verovelvollinen, jonka päätoimialana on kodinkoneiden sekä tietotekniikan ja televiestinnän alan muiden tavaroiden myynti kuluttajille, ja onko näin ollen kyseisiin liiketoimiin liittyvän liikevaihdon määrä jätettävä ottamatta huomioon sen murtoluvun nimittäjässä, jota käytetään arvonlisäverodirektiivin 174 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vähennyksen suhdeluvun laskemisessa.
Koska asetuksella nro 12 pyritään takaamaan henkilöiden turvallisuus ja yleinen järjestys, on todettava, että kyseisen asetuksen tavoitteet ovat oikeutettuja, kuten tämän tuomion 36 ja 37 kohdasta ilmenee. Näin ollen on vielä varmistettava, onko kyseisen asetuksen 4 §:ssä ja liitteessä 1 säädetty vaatimus, jonka mukaan vankeinhoitolaitoksen virkamiehen kuulontarkkuuden on saavutettava vähimmäistasot ilman, että on sallittua käyttää korjaavia apuvälineitä näiden tasojen saavuttamista arvioitaessa, ja jonka noudattamatta jättäminen on näiden tehtävien hoitamisen kannalta ehdoton lääketieteellinen kontraindikaatio, joka lopettaa ne ja joka siten voi johtaa virkamiehen irtisanomiseen, oikeasuhteinen. Siten on tutkittava, onko tämä vaatimus asianmukainen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, ja onko niin, ettei sillä ylitetä sitä, mikä on tarpeen niiden saavuttamiseksi (ks. vastaavasti tuomio 13.11.2014, Vital Pérez, C-416/13, EU:C:2014:2371, 45 kohta).
Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 16.10.2014 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1101/2014, olevaa yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että dekstroosin lämpöhajoamisesta saatava vesiliuos, joka koostuu muun muassa aldehydeistä ja vesiliukoisista ketoneista, ei kuulu kyseisen nimikkeistön alanimikkeeseen 17029095, joka kattaa muun muassa inverttisokerin ja muut sokeri- ja sokerisiirappiseokset, joissa on fruktoosia 50 prosenttia kuivapainosta ja joita ei ole luokiteltu yhdistetyn nimikkeistön nimikkeen 1702 muihin alanimikkeisiin, eikä myöskään yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 29124900, joka kattaa ”muut” aldehydialkoholit, aldehydieetterit, aldehydifenolit sekä muita happifunktioita sisältävät aldehydit, vaan se kuuluu yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeen 38249092, joka kattaa ”muualle kuulumattomat kemialliset tuotteet tai valmisteet, jotka koostuvat pääasiallisesti orgaanisista yhdisteistä” ja jotka ovat ”nestemäisiä 20 °C:ssa”, edellyttäen, että kyseisen liuoksen mahdollisen ravintoarvo on vain oheista sen toiminnassa kemiallisena tuotteena ja elintarvikelisäaineena.
3

Direktiivin 2004/18, joka on kumottu julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18 kumoamisesta 26.2.2014 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2014/24/EU (EUVL 2014, L 94, s. 65) mutta jota käsiteltävässä asiassa sovelletaan ajallisesti, johdanto-osan 25 perustelukappaleessa todettiin seuraavaa: ”Tiettyjen radio- ja televisiotoiminnan audiovisuaalisia palveluja koskevien julkisten hankintojen suorittamisessa olisi otettava huomioon näkökohtia, joilla on kulttuurista ja yhteiskunnallista merkitystä ja joiden vuoksi hankintasopimusten tekemistä koskevien sääntöjen soveltaminen niihin on epätarkoituksenmukaista. Näistä syistä johtuen on säädettävä poikkeuksesta sellaisten julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten osalta, joiden tarkoituksena on käyttövalmiiden ohjelmien ja muiden valmistelevien palvelujen ostaminen, kehittäminen, tuotanto tai yhteistuotanto, kuten käsikirjoituksiin tai taiteellisiin esityksiin liittyvät palvelut, joita ohjelmien toteuttaminen edellyttää, sekä lähetysaikoja koskev[ien] hankintasopimusten osalta. Tätä poikkeusta ei kuitenkaan olisi sovellettava tällaisten ohjelmien tuotannon, yhteistuotannon ja lähettämisen edellyttäm[ä]n teknisen laitteiston toimittamiseen. Radio- ja televisiotoiminta olisi määriteltävä sähköistä verkkoa käyttäen suoritettavaksi siirroksi ja levittämiseksi.”
34

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää lisäksi, että asianomaisen työntekijän jatkuva pitäminen avoimessa toimessa määräaikaisen työsopimuksen nojalla on seuraus siitä, että työnantaja on laiminlyönyt lakisääteisen velvollisuutensa järjestää säädetyssä määräajassa valintamenettely kyseisen toimen täyttämiseksi lopullisesti. Koska nimittäin tällaisen menettelyn kesto saa olla enintään kolme vuotta, tämän määräajan ylittäminen merkitsee alkuperäisen interinidad-sopimuksen uudistamista hiljaisesti. Kyseisen tuomioistuimen mukaan on kaiken lisäksi niin, että kun kukaan mainitussa kilpailussa hyväksytty hakija ei ole halunnut tulla otetuksi tähän avoinna olleeseen toimeen ja kun toimen täyttämiseksi on ryhdytty uuteen palvelukseenottomenettelyyn, on katsottava, että interinidad-sopimus on uudistettu. Näin ollen nyt käsiteltävässä tapauksessa työsuhdetta on implisiittisesti jatkettu tai se on jopa toistuvasti uudistettu useaksi vuodeksi, koska tähän toimeen on nimitetty hyväksytty hakija vasta vuonna 2016.
83

Koska alusrekisterin pääasiallisena tarkoituksena on yksilöidä siihen merkityn aluksen omistaja, jolla on ensisijaisesti vastuu kyseiseen alukseen ja sen käyttämiseen liittyvistä riskeistä, mistä syystä omistaja on tehnyt nämä riskit kattavan vakuutussopimuksen suojatakseen varallisuusintressejään kyseiseen alukseen, alusrekisteri mahdollistaa kyseiseen alukseen liittyvien riskien paikallistamisen tietyssä jäsenvaltiossa konkreettisen ja fyysisen tekijän eli tämän saman aluksen omistajan ja sen jäsenvaltion välillä, jossa alus on rekisteröity ja joka voidaan yksilöidä tarkemmin jäsenvaltioksi, jonka kansalaisuus mainitulla omistajalla on ja/tai jossa tämän asuin- tai kotipaikka on.
99

Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska Itävallan tasavalta on vaatinut oikeudenkäyntikulujen korvaamista ja komissio on hävinnyt asian, viimeksi mainittu on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
32

On nimittäin olemassa unionin hallintoprosessioikeutta koskeva yleinen periaate, jonka mukaan unionin toimielinten ja muiden hallintoviranomaisten päätöksissä, jotka vaikuttavat haitallisesti yksityisen henkilön oikeuksiin tai etuihin, on selkeästi mainittava mahdolliset muutoksenhakukeinot ja se, miten niitä käytetään. Tästä vaatimuksesta on nimenomaisesti säädetty muun muassa unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 18.7.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 (EUVL 2018, L 193, s. 1) 133 artiklan 2 kohdassa. Tämä asetus on päätöksen 2012/838 perustana olevien sääntelyvaatimusten nykyinen oikeusperusta.
26

Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan ensinnäkin korvaus, jota pääasian valittaja voi vaatia, ei ole asianmukainen korvaus perusoikeuskirjan 30 artiklassa tarkoitetusta lainvastaisesta joukkovähentämisestä. Perusoikeuskirjan selityksistä (EUVL 2007, C 303, s. 17) nimittäin ilmenee, että viimeksi mainittua määräystä on tulkittava Euroopan sosiaalisen peruskirjan, joka on allekirjoitettu Torinossa 18.10.1961, 24 artiklan valossa; Euroopan sosiaaliturvakomitea puolestaan on tulkinnut Euroopan sosiaalista peruskirjaa siten, että lainvastaisesta joukkovähentämisestä johtuvaa seuraamusta pidetään riittävänä, kun siinä määrätään ensinnäkin siitä, että kyseessä olevalle työntekijälle on korvattava taloudellinen tappio, joka työntekijälle on aiheutunut irtisanomispäivänsä ja sen päätöksen, jolla työnantaja on velvoitettu tähän korvaukseen, väliseltä ajalta, toiseksi mahdollisuudesta ottaa tämä työntekijä takaisin yrityksen palvelukseen ja kolmanneksi korvauksista, joiden on oltava riittävän korkeita, jotta vaikutus työnantajaan on ehkäisevä ja jotta kyseiselle työntekijälle aiheutunut vahinko korvataan.