ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet – Varojen jäädyttämisestä tehty päätös – Päätöksen tekeminen tai pysyttäminen sellaisen tuomioistuinmenettelyn perusteella, jonka kolmannen valtion viranomaiset ovat toimittaneet julkisten varojen väärinkäyttöä tai julkisessa tehtävässä olevan henkilön aseman väärinkäyttöä koskevassa asiassa – Hyväksyttävyys – Edellytys – Kansallinen päätös, joka on annettu puolustautumisoikeuksia ja oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan kunnioittaen – Neuvoston tarkistusvelvollisuus – Perusteluvelvollisuus – Laajuus – Kolmas valtio, joka on liittynyt Euroopan ihmisoikeussopimukseen – Vaikutuksettomuus – Sellaisten rajoittavien toimenpiteiden tarkoitus, joilla pyritään vahvistamaan oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksia (Päätöksen 2014/119/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä (YUTP) 2020/373, liite; neuvoston asetuksen N:o 208/2014 liite I ja neuvoston asetus 2020/370) (ks. 79–85 kohta)
13.

Euroopan unioni – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Kongon demokraattista tasavaltaa koskevat rajoittavat toimenpiteet – Valvonnan laajuus – Rajoitettu valvonta yleisten sääntöjen osalta – Rajoittavien toimenpiteiden toteuttamisperusteet – Osallistuminen vakavina ihmisoikeusloukkauksina pidettävien tekojen suunnitteluun, johtamiseen tai toteuttamiseen – Ulottuvuus – Oikeusvarmuuden periaatteen, joka edellyttää oikeussääntöjen vaikutusten selkeyttä, täsmällisyyttä ja ennakoitavuutta, noudattaminen (SEU 3 artiklan 5 kohta ja SEU 21 artiklan 2 kohdan b ja c alakohta; SEUT 275 artiklan toinen kohta; neuvoston päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä (YUTP) 2019/2109, 3 artiklan 2 kohdan b alakohta ja neuvoston päätöksen (YUTP) 2016/2231 johdanto-osan kolmas ja neljäs perustelukappale; neuvoston asetukset N:o 1183/2005 ja N:o 2019/2101) (ks. 190 ja 192–198 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 52, 53 ja 84 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 27–29, 63 ja 114 kohta)
6.

Euroopan unioni – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Syyriaan kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet – Valvonnan laajuus – Kantaja on merkitty riidanalaisen päätöksen liitteenä olevaan luetteloon sen vuoksi, että hän on Syyriassa toimiva johtava liike-elämän edustaja ja hänellä on yhteys Syyrian hallintoon – Asiakirjat, joihin yleisöllä on mahdollisuus tutustua – Todistusarvo (Neuvoston päätöksen 2013/255/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksillä (YUTP) 2015/1836, (YUTP) 2020/212, (YUTP) 2020/719 ja (YUTP) 2021/855, liite I; neuvoston asetukset N:o 36/2012, N:o 2020/211, 2020/716 ja 2021/848, liite II) (ks. 112, 117 ja 121 kohta)
5.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkkiä koskevan hakemuksen jättäminen – Tavaramerkin kattamien tavaroiden tai palvelujen yksilöiminen – Selkeyden ja täsmällisyyden vaatimukset – Tavaramerkillä annetun suojan ulottuvuuden määrittäminen toimivaltaisten viranomaisten ja talouden toimijoiden toimesta (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 26 artiklan 1 kohdan c alakohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 2 säännön 2 kohta) (ks. 56 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 30, 31 ja 69 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 14.7.2021 –

Kneissl Holding v. EUIPO – LS 9 (KNEISSL)

(asia T-65/20)

EU-tavaramerkki – Menettämismenettely – EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki KNEISSL – Osittainen menetetyksi julistaminen – Tavaramerkkiä ei ole käytetty tosiasiallisesti – Käytön laajuus – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta)] – Asetuksen (EY) N:o 2868/95 22 säännön 3 kohta (josta on tullut delegoidun asetuksen (EU) 2018/625 10 artiklan 3 kohta) – Oikeuden väärinkäyttö

1. EU-tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Menettämisperusteet – Tavaramerkkiä ei ole käytetty tosiasiallisesti – Käytön todistaminen – Tosiasiallinen käyttö – Käsite – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 26–34, 48 ja 49 kohta)

2. EU-tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Menettämisperusteet – Tavaramerkkiä ei ole käytetty tosiasiallisesti – Sanamerkki KNEISSL (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 43–45, 52– 54, 61, 62 ja 65–67 kohta)

3. EU-tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Menettämisvaatimus – Tutkittavaksi ottaminen – Edellytykset – Oikeussuojan tarve (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 56 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 76 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 8.11.2019 tekemästä päätöksestä (asia R 2265/2018-2), joka koskee LS 9:n ja Kneissl HoldingIN välistä menettämismenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaaran arvioiminen (Neuvoston asetuksen 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23 ja 24 kohta)
3.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkit HAUZ NEW YORK ja HOUZZ (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24, 25, 37, 42, 47 ja 68–72 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17, 18 ja 48–50 kohta)
76

Tältä osin on muistutettava, että yhtäältä asetuksella 2019/943 on sen johdanto-osan ensimmäisen perustelukappaleen mukaan tarkoitus laatia uudelleen verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa ja asetuksen (EY) N:o 1228/2003 kumoamisesta 13.7.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 714/2009 (EUVL 2009, L 211, s. 15) sen 70 artiklan mukaisesti. Toisaalta asetuksen 2019/943 tarkoituksena on sen johdanto-osan neljännen perustelukappaleen mukaan vahvistaa säännöt energian sisämarkkinoiden toiminnan varmistamiseksi.
310

Käsiteltävässä asiassa on todettava, että tähän päivään mennessä missään päätöksessä ei ole lausuttu lainvoimaisesti asian aineellisoikeudellisesta puolesta siltä osin kuin on kyse kantajan osallisuudesta rikkomisiin, joihin sen on väitetty syyllistyneen. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on kumonnut vuoden 2002 päätöksen komission käyttämän oikeudellisen perustan vuoksi ja vuoden 2009 päätös on kumottu olennaisten menettelymääräysten rikkomisen vuoksi ilman, että kummassakaan tapauksessa olisi otettu lainvoimaisesti kantaa kantajan esittämiin aineellisoikeudellisiin kanneperusteisiin, jotka koskivat sen osallisuutta tekoihin, joihin sen on väitetty syyllistyneen. Ainoa tuomio, jossa on lausuttu tällaisista kanneperusteista, on 9.12.2014 annettu tuomio Feralpi v. komissio (T‑70/10, ei julkaistu, EU:T:2014:1031), mutta unionin tuomioistuin on kumonnut sen kokonaisuudessaan. Näin ollen ei voida katsoa, että komissio on määrännyt kantajalle kahdesti seuraamuksia samoista teoista tai aloittanut sitä vastaan kahdesti menettelyn samoista teoista, kun se teki riidanalaisen päätöksen (ks. vastaavasti tuomio 15.10.2002, Limburgse Vinyl Maatschappij ym. v. komissio, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P–C‑252/99 P ja C‑254/99 P, EU:C:2002:582, 63 kohta).
2) Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen linja-autoissa ja kuorma-autoissa käytettävien uusien tai uudelleen pinnoitettujen pneumaattisten kumisten ulkorenkaiden, joiden kuormitustunnus on suurempi kuin 121, tuonnissa käyttöön otettavasta lopullisesta polkumyyntitullista ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/163 kumoamisesta 18.10.2018 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2018/1579 kumotaan siltä osin kuin siinä otetaan käyttöön lopullisia polkumyyntitulleja seuraavien vientiä harjoittavien tuottajien valmistamien tuotteiden tuonnissa: – Chaoyang Long March Tyre Co. Ltd – Triangle Tyre Co. Ltd – Shandong Wanda Boto Tyre Co. Ltd – Qingdao Doublestar Tire Industrial Co. Ltd – Ningxia Shenzhou Tire Co. Ltd – Guizhou Tyre Co. Ltd – Aeolus Tyre Co. Ltd – Shandong Huasheng Rubber Co. Ltd – Chongqing Hankook Tire Co. Ltd – Prinx Chengshan (Shandong) Tire Co. Ltd – Jiangsu Hankook Tire Co. Ltd – Shandong Linglong Tire Co. Ltd – Shandong Jinyu Tire Co., Ltd – Sailun Jinyu Group Co. Ltd – Shandong Kaixuan Rubber Co. Ltd – Weifang Yuelong Rubber Co. Ltd – Weifang Shunfuchang Rubber And Plastic Products Co. Ltd – Shandong Hengyu Science & Technology Co. Ltd – Jiangsu General Science Technology Co. Ltd – Double Coin Group (Jiang Su) Tyre Co. Ltd – Hefei Wanli Tire Co. Ltd – Giti Tire (Anhui) Company Ltd – Giti Tire (Fujian) Company Ltd – Giti Tire (Hualin) Company Ltd – Giti Tire (Yinchuan) Company Ltd – Qingdao GRT Rubber Co. Ltd.
46

Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 340 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetun sopimussuhteen ulkopuolisen unionin vastuun syntyminen edellyttää, että kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät eli toimielinten moitittu toiminta on lainvastaista, vahinkoa on tosiasiallisesti syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys. Lisäksi on muistettava, että jos yksikin näistä edellytyksistä jää täyttymättä, kanne on hylättävä kokonaisuudessaan, eikä sopimussuhteen ulkopuolisen unionin vastuun muita edellytyksiä ole tarpeen tutkia (ks. tuomio 14.10.1999, Atlanta v. Euroopan yhteisö, C‑104/97 P, EU:C:1999:498, 65 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
112

Lisäksi on hylättävä kantajan väite, jonka mukaan ei voida ymmärtää, miten komissio on voinut katsoa, että tuen takaisinperintää koskeva tutkinta oli päättynyt sen mainitsemissa kuudessa asiassa, kun asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettu vireillä olevien tutkimusten käsite kattaa ajanjaksot, joiden kuluessa menettelyt unionin tuomioistuimissa jatkuvat. Tilanne olisi tällöin ollut sama näissä kuudessa asiassa ja nyt esillä olevassa asiassa. Edellä 103 kohdassa esitettyjen seikkojen lisäksi on täsmennettävä, että vaikka komission päätös, jossa todetaan, että valtiontukea on myönnetty, edellyttää, että kyseinen toimielin katsoo tutkinnan, jolla se on pyrkinyt arvioimaan valtiontuen olemassaolon, johtaneen päätelmän tekemiseen, sitä vastoin siitä, että kyseisestä päätöksestä on nostettu kanne unionin tuomioistuimissa, seuraa, että kyseiseen tutkintaan liittyviin asiakirjoihin sovelletaan edelleen yleistä luottamuksellisuusolettamaa. Sama koskee valtiontuen takaisinperintävaiheeseen liittyviä asiakirjoja, kun komissio päättää saattaa asian unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi ja katsoo, että sen päätöstä, jossa vaaditaan kyseisen valtiontuen takaisinperimistä, ei ole pantu täytäntöön. Vaikka siis oletettaisiin, että komissio olisi voinut katsoa, että tuen takaisinperintää koskeva tutkinta oli saatettu päätökseen sen mainitsemissa kuudessa asiassa, näiden asioiden ja nyt käsiteltävän asian välillä ei ole eroa sen yleisen luottamuksellisuusolettaman sovellettavuuden osalta, jota sovelletaan valtiontuen takaisinperimistä koskevan päätöksen täytäntöönpanon valvontamenettelyyn liittyviin asiakirjoihin.
2

Euroopan unionin saumattomien putkien tuotannonalan puolustuskomitean 14.2.2005 tekemän valituksen johdosta Euroopan komissio aloitti polkumyynnin vastaisen menettelyn tiettyjen Kroatiasta, Romaniasta, Venäjältä ja Ukrainasta peräisin olevien raudasta tai teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonnin osalta polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (EYVL 1996, L 56, s. 1) (joka on korvattu polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1225/2009 (EUVL 2009, L 343, s. 51), joka puolestaan on korvattu polkumyynnillä muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 8.6.2016 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2016/1036 (EUVL 2016, L 176, s. 21, jäljempänä perusasetus)) ja erityisesti asetuksen N:o 384/96, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen (EY) N:o 384/96 ja muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta annetun asetuksen (EY) N:o 2026/97 muuttamisesta 8.3.2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 461/2004 (EUVL 2004, L 77, s. 12; jäljempänä muutettu asetus N:o 384/96) 5 artiklan (josta on tullut perusasetuksen 5 artikla) mukaisesti.
26

Lisäksi on yhtäältä todettava, että preesensin käyttö asetuksen N:o 40/94 52 artiklassa viittaa siihen, että EUIPO:n on tarkistettava, että edellytykset EU-tavaramerkin julistamiselle mitättömäksi tämän säännöksen nojalla täyttyvät päivänä, jona se lausuu mitättömyysvaatimuksesta. Tämän asetuksen 52 artiklan 1 kohdassa säädetään näin ollen, että EU-tavaramerkki voidaan julistaa mitättömäksi, jos kyseisessä säännöksessä tarkoitettu aikaisempi oikeus ”on olemassa” ja jos edellytykset ”täytetään”, kuten EUIPO lisäksi perustellusti toteaa asetuksen 2017/1001 60 artiklan 1 kohdan c alakohtaa koskevissa ohjeissaan. Samoin asetuksen N:o 40/94 52 artiklan 2 kohdassa säädetään, että tällainen tavaramerkki voidaan julistaa mitättömäksi, jos sen käyttö ”voidaan kieltää”. Lisäksi on myös todettava, että asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 (EYVL 1995, L 303, s. 1) 37 säännön b alakohdan iii alakohdassa säädetään, että asetuksen N:o 40/94 52 artiklan 2 kohdan nojalla esitetyn mitättömäksi julistamista koskevan hakemuksen yhteydessä mitättömyysvaatimuksen tekijän on osoitettava, että se on jonkin tässä säännöksessä tarkoitetun oikeuden ”haltija” tai että hän ”voi esittää” tällaista oikeutta koskevan vaatimuksen.
89

Tältä osin unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 18.7.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 (EUVL 2018, L 193, s. 1) 73 artiklan 3 kohdassa säädetään, että kukin unionin toimielin valtuuttaa työjärjestyksessään määrättyjä edellytyksiä noudattaen asianmukaisen henkilöstötason henkilöstöä tulojen ja menojen hyväksyjän tehtäviin. Toimielin määrittää sisäisissä hallintoa koskevissa säännöissään henkilöstön, jonka se valtuuttaa näihin tehtäviin, siirrettyjen valtuuksien laajuuden sekä sen, voivatko valtuutetut henkilöt siirtää valtuutusta edelleen.
110

Kantaja katsoo, että jotta tämä edellytys olisi syrjintäkiellon periaatteen mukainen, sitä olisi pitänyt tulkita ottaen huomioon, että henkilöstösääntöjen liitteessä VI olevan 4 artiklan 1 kohta perustuu olettamalle siitä, että virkamiehellä, joka on jonkin jäsenvaltion kansalainen, on moninaiset ja tiiviit siteet tähän valtioon. Käänteisesti hän katsoo, että virkamiehellä, jolla ei ollut asemamaan kansalaisuutta kymmenen vuoden viitejaksona, ei voida olettaa olleen tuolloin tällaisia siteitä tähän maahan. Niinpä kantaja esittää, että kun virkamies hankkii asemamaan kansalaisuuden uransa aikana, henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa olevaa vakituisen asumisen käsitettä ei pidä tulkita tiukasti, kuten silloin, kun kyse on virkamiehestä, jolla oli tämä kansalaisuus jo ennen palvelukseen tuloaan. Käsitettä pitäisi pikemminkin tulkita sellaisena kuin se on samassa liitteessä olevan 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan yhteydessä sellaisen virkamiehen osalta, jolla ei ollut tätä kansalaisuutta. Näin virkamiehen, joka on hankkinut asemamaansa kansalaisuuden palvelukseen tuloonsa jälkeen, pitäisi menettää oikeutensa ulkomaankorvaukseen vain, jos hän on asunut siellä vakituisesti vähintään viiden vuoden ajan henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun kymmenen vuoden viitejakson aikana. Kantaja katsoo, että jos tällaista tulkintaa olisi sovellettu, komission olisi pitänyt todeta, että hän oli asunut vakituisesti asemapaikkansa ulkopuolella tämän ajanjakson aikana ja hänen olisi pitänyt säilyttää oikeutensa ulkomaankorvaukseen.
32

Koska kantaja sai nimenomaisen valtuutuksen vasta tämän määräajan päätyttyä, sitä ei voida pitää uudistamismenettelyn osapuolena asetuksen 2017/1001 53 artiklan 1 kohdan nojalla eikä mainitun asetuksen 104 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna ”[EUIPO:ssa] käytävän menettelyn osapuolena”. Kantaja ei siis voinut esittää oikeuksiensa palauttamista koskevaa pyyntöä käyttöluvan haltijana, joka on menettänyt oikeuden, ja näin ollen käsiteltävässä asiassa on katsottava, että se on toiminut EUIPO:ssa yksinomaan kyseessä olevan tavaramerkin haltijan nimissä ja lukuun, joten asetuksen 2017/1001 104 artiklan 1 kohdan edellytysten noudattamista on tarkasteltava viimeksi mainitun osalta. Kuten valituslautakunta perustellusti toteaa riidanalaisen päätöksen 25 kohdassa, kantaja saattoi näin ollen korjata sen, ettei kyseessä olevan tavaramerkin haltija ollut uudistanut tavaramerkkiä, vain osoittamalla, että tällainen virhe oli tapahtunut siitä huolimatta, että tavaramerkin haltija oli noudattanut vaadittua tarkkaavaisuutta.
82

Asiassa T‑96/19 kyseessä olevasta riidanalaisesta päätöksestä on todettava, ettei se, että tässä päätöksessä merkkien vertailu tehtiin muun aiemman tavaramerkin perusteella kuin mitättömyysmenettelyn kohteena olevat kaksi aiempaa tavaramerkkiä, voi osoittaa, että valituslautakunnan kyseisen menettelyn lykkäämisessä tässä asiassa tekemältä virheeltä puuttuisi konkreettinen merkitys. Edellä 78 kohdassa on nimittäin todettu, että valituslautakunnan omista toteamuksista mainitussa päätöksessä johtuu, että toinen rinnakkainen menettely, joka liittyy pelkän kuviomerkin €$ rekisteröintiin, on todennäköisesti merkityksellinen valituslautakunnan arvioinnille. Lisäksi, kuten edellä 31 kohdasta ilmenee, valituslautakunta myös totesi tässä riidanalaisessa päätöksessä, että vaikka se on ottanut huomioon merkkien vertailussa muun aiemman tavaramerkin kuin sen, josta on kyse rinnakkaisissa mitättömyysmenettelyissä, se kuitenkin ilmoitti lykkäävänsä väitemenettelyä siihen asti, kunnes mitättömyysmenettelyissä kyseenalaistettujen aiempien tavaramerkkien pätevyydestä annetaan oikeudellisesti sitova lopullinen ratkaisu.
3.

Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Lainvastaisuus – Unionin oikeuden riittävän ilmeinen rikkominen – Edellytys siitä, että toimielimet ovat ilmeisellä ja vakavalla tavalla ylittäneet harkintavaltansa rajat – Komissio on antanut delegoidun asetuksen, jossa pölynimurien energiatehokkuuden laskentamenetelmäksi on valittu ilman pölyä tapahtuva testaus – Perussäädös, jossa komissio velvoitetaan käyttämään menetelmää, joka perustuu osittain täyttyneeseen säiliöön – Perustellut epäilyt siitä, voidaanko viimeksi mainitulla menetelmällä täyttää kuluttajille annettavien tietojen tieteellistä pätevyyttä ja paikkansapitävyyttä koskevat vaatimukset – Ei riittävän ilmeistä rikkomista (SEUT 290 artikla ja SEUT 340 artiklan toinen kohta; komission asetus N:o 665/2013; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/30 10 artiklan 1 kohta) (ks. 36–38, 43–45, 52, 81, 82 ja 94–99 kohta)
10.

Euroopan unioni – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Kongon demokraattista tasavaltaa koskevat rajoittavat toimenpiteet – Valvonnan laajuus – Rajoitettu valvonta yleisten sääntöjen osalta – Rajoittavien toimenpiteiden toteuttamisperusteet – Osallistuminen vakavina ihmisoikeusloukkauksina pidettävien tekojen suunnitteluun, johtamiseen tai toteuttamiseen – Ulottuvuus – Oikeusvarmuuden periaatteen, joka edellyttää oikeussääntöjen vaikutusten selkeyttä, täsmällisyyttä ja ennakoitavuutta, noudattaminen (SEU 3 artiklan 5 kohta ja SEU 21 artiklan 2 kohdan b ja c alakohta; SEUT 275 artiklan toinen kohta; neuvoston päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä (YUTP) 2018/1940, 3 artiklan 2 kohdan b alakohta ja neuvoston päätöksen (YUTP) 2016/2231 johdanto-osan kolmas ja neljäs perustelukappale; neuvoston asetus N:o 1183/2005) (ks. 171, 172 ja 174–181 kohta)