Välitoimihakemuksen osalta ei riitä, että perusoikeuksien rikkomiseen vedotaan ainoastaan abstraktisti sen toteen näyttämiseksi, että tästä rikkomisesta mahdollisesti aiheutuva vahinko on välttämättä korjaamatonta. Perusoikeuksien vahvemmalla suojalla, joka seuraa Lissabonin sopimuksesta, ei kyseenalaisteta tätä näkemystä, koska nämä oikeudet olivat unionin oikeudessa suojattuja jo ennen tämän sopimuksen voimaantuloa. On totta, että tiettyjen perusoikeuksien, kuten kidutuksen sekä epäinhimillisen tai halventavan rangaistuksen ja kohtelun kiellon, josta määrätään Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artiklassa, loukkaaminen saattaa loukatun oikeuden luonteen vuoksi aiheuttaa itsessään vakavan ja korjaamattoman vahingon. Välitoimia hakeneen asianosaisen tehtävänä on kuitenkin aina vedota tällaisen vahingon ilmenemisen todennäköisyyteen ja näyttää se toteen omassa tapauksessaan.

Erityisten kaupallisten tietojen, jotka koskevat esimerkiksi asiakkaiden nimeä, toimitettujen osien määrää, hintalaskelmia ja hintamuutoksia, julkaisemista on pidettävä vahinkona, joka on välitoimen oikeuttamiseksi vaaditulla tavalla vakava. Lisäksi vahingon korjaamattomuudesta on todettava, että kun luottamukselliset tiedot on kerran julkaistu, näiden tietojen julkaisemisen vaikutukset eivät häviä, vaikka unionin yleinen tuomioistuin kumoaisi luottamuksellista käsittelyä koskevan hakemuksen hylkäävän päätöksen myöhemmin SEUT 339 artiklan vastaisena ja salassapitoa koskevaa perusoikeutta loukkaavana. Näin ollen yhtiöltä evättäisiin tehokas oikeussuoja, jos asianomaiset tiedot julkistettaisiin ennen pääasian ratkaisemista.

Varallisuusvahinko voidaan katsoa korjaamattomaksi, jos sen, vaikka se tapahtuu, suuruutta ei voida määrittää. On kyllä totta, että epävarmuutta rahassa mitattavissa olevan vahingon korvaamisesta mahdollisen vahingonkorvauskanteen yhteydessä ei voida itsessään katsoa seikaksi, jonka perusteella tällainen vahinko olisi katsottava korjaamattomaksi vahingoksi. Välitoimimenettelyssä on näet väistämättä epävarmaa, voidaanko rahassa mitattavissa oleva vahinko saada myöhemmin korvatuksi mahdollisen vahingonkorvauskanteen yhteydessä, joka voidaan nostaa riidanalaisen toimen kumoamisen jälkeen. Sitä vastoin asia on toisin silloin, kun on selvää jo välitoimista päättävän tuomarin suorittaessa arviointia, että vahinkoa, johon on vedottu, ei sen luonne ja tapa, jolla se todennäköisesti aiheutuu, huomioon ottaen voida yksilöidä eikä sen suuruutta määrittää asianmukaisesti, mikäli se tapahtuu, ja kun sitä ei näin ollen voitaisi käytännössä korjata vahingonkorvauskanteen avulla. Asia voi olla näin muun muassa silloin, kun on kyse erityisten kaupallisten ja luottamuksellisiksi väitettyjen sellaisten tietojen julkaisemisesta, jotka koskevat asiakkaiden nimen, toimitettujen osien määrän, hintalaskelmien ja hintamuutosten kaltaisia seikkoja. Olisi nimittäin mahdotonta todeta kaikkien julkaistut tiedot tosiasiallisesti saaneiden henkilöiden määrä ja ominaisuus ja näin arvioida konkreettinen vaikutus, joka tietojen julkaisemisella on voinut olla sen yrityksen kaupallisiin ja taloudellisiin intresseihin, johon tiedot liittyvät.

Edellä esitetystä ei kuitenkaan voida päätellä, että se, että komissio myöntää oikeuden tutustua väitetiedoksiantoon, on väistämättä omiaan aiheuttamaan vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa samalla tavalla kuin sellaisen lopullisen päätöksen julkaiseminen, jossa todetaan kilpailuoikeuden rikkominen. On nimittäin niin, että kun hallinnollisen menettelyn asianosaisella on oikeus tutustua liikesalaisuuksia sisältävään väitetiedoksiannon versioon, tämä oikeus pääsääntöisesti myönnetään asianosaiselle vain siksi, että se voisi osallistua tehokkaasti menettelyyn, joten asianosaisella ei ole oikeutta käyttää tällaisessa asiakirjassa olevia tietoja muihin tarkoituksiin. Lisäksi vahinkoa, joka voi aiheutua siitä, että rajoitetulle määrälle helposti yksilöitäviä henkilöitä on annettu oikeus tutustua väitetiedoksiantoon, ei voida verrata – erityisesti kun on kyse vahingon arvioimisesta ja loppujen lopuksi sen suuruuden määrittämisestä – vahinkoon, joka johtuu sellaisen lopullisen päätöksen, johon kaikki voivat tutustua, julkaisemisesta internetissä.

(ks. 52–55, 57 ja 58 kohta)