Yhtäältä jäsenvaltioiden virallisesti julkistamien tulosten ”merkitseminen tiedoksi” näyttää tarkoittavan, että parlamentin rooli rajoittuu siihen, että se merkitsee tiedoksi kansallisten viranomaisten jo toteamat valituksi tulleet henkilöt eli jo olemassa olevan oikeudellisen tilanteen, joka on seurausta yksinomaan näiden viranomaisten päätöksestä, mikä korostaa parlamentin harkintavallan täydellistä puuttumista asiassa. Näyttää siis poissuljetulta, että parlamentti voisi tässä asiayhteydessä kyseenalaistaa jopa asianomaisen kansallisen toimen lainmukaisuuden ja kieltäytyä merkitsemästä sitä tiedoksi, jos se katsoo sen olevan sääntöjenvastainen.

Edustajien valitsemisesta Euroopan parlamenttiin yleisillä välittömillä vaaleilla annetun vuoden 1976 säädöksen 12 artiklan sanamuodosta käy ilmi, että lähtökohtaisesti Euroopan parlamentilla ei ole mitään toimivaltaa valvoa, että jäsenvaltiot noudattavat yhteisön oikeutta yleisesti tai erityisesti vaalien alalla. Tämän säännöksen sanamuodosta päinvastoin ilmenee, että parlamentin käytettävissä oleva tarkastusta koskeva toimivalta on ainakin ensi näkemältä rajoitettu kaksinkertaisella rajoituksella.

Edustajien valitsemisesta Euroopan parlamenttiin yleisillä välittömillä vaaleilla annetun vuoden 1976 säädöksen 6 artikla koskee ainoastaan Euroopan parlamentin jäseniä, joiden on voitava käyttää valtuutuksiaan itsenäisesti, eikä valituksi tulleita ehdokkaita, joiden valtakirjoja parlamentti ei ole vielä tarkastanut vuoden 1976 säädöksen 12 artiklan mukaisesti. Parlamentin suorittama tällaisen henkilön valtuutuksen päteväksi katsominen tämän valtakirjojen tarkastusmenettelyn yhteydessä on välttämätön edellytys sille, että kyseiseen henkilöön voidaan soveltaa kyseisen säädöksen 6 artiklaa. Valituksi tulleen ehdokkaan asemaa ei voida rinnastaa parlamentin jäsenen asemaan kyseisen 6 artiklan soveltamista varten.

Kansallisten tuomioistuinten tehtävä on ratkaista tarvittaessa EY 234 artiklassa tarkoitetun yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyn ennakkoratkaisupyynnön jälkeen, ovatko kansalliset vaalisäännökset ja -menettelyt lainmukaisia.

Mahdolliset sääntöjenvastaisuudet kansallisen toimivaltaisen viranomaisen vaalitulosten virallisessa julkistamisessa eivät voi vaikuttaa parlamenttiin valittujen ehdokkaiden valtakirjojen tarkastusta koskevan Euroopan parlamentin päätöksen lainmukaisuuteen. Jos kansallinen toimi toteutetaan osana yhteisön päätöksentekomenettelyä ja kyseistä alaa koskevan toimivallan jaon perusteella kyseinen toimi on yhteisön päättävää elintä sitova ja siten vaikuttaa ratkaisevasti tehtävän yhteisön päätöksen ehtoihin, kyseiseen kansalliseen säädökseen mahdollisesti vaikuttaneet sääntöjenvastaisuudet eivät voi missään tapauksessa vaikuttaa yhteisön toimielimen päätöksen pätevyyteen.

Kiireellisyyden arviointiperusteena oleva vakava ja korjaamaton vahinko on ensimmäinen intressivertailun peruste. Välitoimista päättävän tuomarin on tämän vertailun avulla tutkittava erityisesti, voidaanko riidanalaisen toimen välittömän täytäntöönpanon vaikutukset poistaa siinä tapauksessa, että pääasiasta päättävä tuomioistuin mahdollisesti kumoaa toimen, ja päinvastoin, estetäänkö päätöksen täytäntöönpanon lykkäämisellä päätöksen täysien oikeusvaikutusten ilmeneminen, jos pääasian kanne hylätään.

Tilanteessa, jossa kyseessä olevat yksityiset intressit ovat tasavertaisia, yleisemmät intressit, jotka puoltavat täytäntöönpanon lykkäystä koskevan hakemuksen hyväksymistä tai hylkäämistä, ovat erityisen merkittäviä.

Tältä osin on kiistatonta, että jäsenvaltion, jota yhden Euroopan parlamentin jäsenensä valtuutuksen kumoamisesta valtakirjojen puuttumisen vuoksi tehty Euroopan parlamentin päätös koskee, intressissä on, että parlamentti noudattaa sen vaaleja koskevaa lainsäädäntöä, koska edustajien valitsemisesta Euroopan parlamenttiin yleisillä välittömillä vaaleilla annetun vuoden 1976 säädöksen 8 artiklan mukaisesti vaalit toimitetaan kussakin jäsenvaltiossa kansallisten säännösten mukaan. Tähän voitaisiin tietysti verrata sitä parlamentin yleisen edun mukaista intressiä, että sen päätökset pidetään voimassa. Tämä viimeksi mainittu intressi ei kuitenkaan voi olla merkittävin esillä olevien intressien vertailussa. Vaikka nimittäin oletettaisiin, että parlamentti voi vedota valtaansa jättää huomioimatta asianomaisen jäsenvaltion ilmoittamat vaalitulokset, jos kyseiset tulokset vaikuttavat sen mielestä vuoden 1976 säädöksen määräysten vastaisilta, on kuitenkin selvää, että tällaista valtaa voidaan käyttää vain harvoissa ja näin ollen poikkeuksellisissa tilanteissa, sillä voidaan oikeutetusti olettaa, että jäsenvaltiot yleensä noudattavat niille EY 10 artiklasta johtuvaa velvollisuutta saattaa vaalilainsäädäntönsä vuoden 1976 säädöksen mukaiseksi.

(ks. 106, 109, 110 ja 113 kohta)