FI Euroopan unionin virallinen lehti C 46/4

Valitus, jonka Éditions Odile Jacob SAS on tehnyt 25.11.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-279/04, Éditions Jacob v. komissio, 13.9.2010 antamasta tuomiosta

(Asia C-551/10 P)

2011/C 46/06

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Éditions Odile Jacob SAS (edustajat: avocat O. Fréget, avocat M. Struys, avocat M. Potel-Saville ja avocat L. Eskenazi)

Muut osapuolet: Euroopan komissio, Lagardère SCA

Vaatimukset

— on kumottava yleisen tuomioistuimen asiassa T-279/04, Éditions Odile Jacob SAS vastaan komissio, 13.9.2010 antama tuomio, jolla hylättiin Odile Jacobin kanne, ja

— on velvoitettava komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien Odile Jacobille ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneet ja tästä valituksesta aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja esittää valituksensa tueksi neljä valitusperustetta.

Éditions Odile Jacob väittää ensimmäisessä valitusperusteessaan, että asetuksessa N:o 4064/89 (1) tarkoitettua yrityskeskittymän käsitettä on sovellettu virheellisesti ja että luovutus, jossa on käytetty välikättä, on luokiteltu oikeudellisesti virheellisesti siten, että ei ole otettu huomioon asetuksen N:o 4064/89 3 artiklan 3 kohdassa esitettyjä määräysvaltaa koskevia arviointiperusteita. Ensiksikin kun yleinen tuomioistuin on erottanut luovutuksen, jossa on käytetty välikättä eli jolla Natexis Banques Populaires (NBP) hankki väliaikaisesti omistukseensa Vivendi Universal Publishingin, siitä oikeudellisesta järjestelystä, joka johti siihen, että Lagardère hankki määräysvallan VUP:sta, yleinen tuomioistuin jätti ottamatta huomioon yrityskeskittymien valvonnan yleisen tavoitteen, joka on niiden taloudellisten realiteettien ymmärtäminen, jotka ovat oikeustoimien joukon taustalla. Näin tehdessään yleinen tuomioistuin loi asetuksesta 4064/89 uuden poikkeuksen, joka mahdollistaa sen, että luovutus, jossa käytetään välikättä, välttyy yrityskeskittymien valvonnalta riippumatta siitä, minkä yrityksen tehtäväksi luovutettavaksi tarkoitetun omaisuuden hallinnointi on annettu, minkä lisäksi se riisti asetuksen 3 artiklan 5 kohdan a alakohdalta sen tehokkaan vaikutuksen.

Toiseksi kun yleinen tuomioistuin on sulkenut luovutuksen, jossa on käytetty välikättä, luokittelun asetuksen N:o 4064/89 3 artiklan 5 kohdan a alakohdan ulkopuolelle, se on joka tapauksessa soveltanut virheellisesti ja typistetysti asetuksen 3 artiklan 2 kohtaa siten, että se on tarkastellut vain niitä sopimuksen osatekijöitä, jotka muodostivat valituksenalaisen toimenpiteen rakenteen.

Valittaja väittää toisessa valitusperusteessaan, että yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se ei ole määrännyt oikeudellisia seurauksia komission tekemistä menettelyllisistä virheistä. Kun yleinen tuomioistuin ei ole millään tavalla valvonut asetuksen 4064/89 rikkomisia, joita olivat muun muassa lykkäysvelvollisuuden laiminlyönti, sellaisen ilmoituksen puuttuminen, johon komission toimivalta olisi voitu perustaa, ja petollinen menettely, joka ilmeni siten, että luovutuksensaaja ilmeisesti korvattiin toisella, se on hyväksynyt lainvastaisen menettelyn, joka on rinnastettavissa komission harkintavallan väärinkäyttöön.

Éditions Odile Jacob vetoaa kolmannessa valitusperusteessaan siihen, että yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se ei todennut komission päätöstä mitättömäksi, vaikka päätös oli tehty olennaisia menettelymääräyksiä rikkoen. Tämä valitusperuste koskee erityisesti riidanalaisen toimenpiteen luokittelun perustelujen puuttumista ja asetuksen N:o 4064/89 3 artiklan 5 kohdan a alakohdan sovellettavuutta osaan tästä toimenpiteestä, minkä lisäksi siinä väitetään, että yhdenvertaisuusperiaatetta, oikeusvarmuuden periaatetta ja luottamuksensuojan periaatetta on loukattu.

Valittaja väittää neljännessä ja viimeisessä valitusperusteessaan, että yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä, kun se ei soveltanut asianmukaisia oikeudellisia arviointiperusteita määräävän aseman luomisen tai vahvistamisen osalta eikä sen suhteen, olivatko sitoumukset asianmukaisia komission tekemiin toteamuksiin nähden.

(1) Yrityskeskittymien valvonnasta 21.12.1989 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 4064/89 (EYVL L 395, s. 1)