Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1791/2006, 32 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava yhtäältä siten, että siinä ei edellytetä, että rojaltien tai lisenssimaksujen määrä on määritettävä lisenssisopimuksen tekemishetkellä tai tullivelan syntymishetkellä, jotta kyseisten rojaltien tai lisenssimaksujen voitaisiin katsoa liittyvän arvonmäärityksen kohteena oleviin tavaroihin, ja toisaalta siten, että sen perusteella on mahdollista, että mainitut rojaltit tai lisenssimaksut ”liittyvät arvonmäärityksen kohteena oleviin tavaroihin”, vaikka kyseiset rojaltit tai lisenssimaksut liittyisivät mainittuihin tavaroihin ainoastaan osittain.

Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1791/2006, 32 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja tietyistä asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 18.12.2006 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1875/2006, 160 artiklaa on tulkittava siten, että rojaltit tai lisenssimaksut muodostavat arvonmäärityksen kohteena olevien tavaroiden ”myyntiehdon”, jos kyseisten rojaltien tai lisenssimaksujen maksamista vaatii saman konsernin sisällä yritys, joka on etuyhteydessä sekä myyjään että ostajaan ja jonka hyväksi maksut suoritetaan.

Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1791/2006, 32 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja asetuksen N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1875/2006, 158 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että kyseisissä säännöksissä tarkoitetut tarkistus- ja erittelytoimenpiteet voidaan toteuttaa, jos kyseessä olevien tavaroiden tullausarvo on määritetty mainitun asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna, 29 artiklan soveltamisen sijasta sen 31 artiklassa säädetyllä toissijaisella menetelmällä.

Kuten tuomion 30 kohdasta ilmenee, tavaran arvonmäärityksestä annettujen unionin säännösten tavoitteena on nimittäin saada aikaan oikeudenmukainen, yhtenäinen ja neutraali järjestelmä, jossa suljetaan pois omavaltaisten ja kuvitteellisten tullausarvojen käyttäminen. Tullikoodeksin 31 artiklan 1 kohtaa koskevien, asetuksen N:o 2454/93 23 liitteessä olevien tullausarvon tulkintaa koskevien huomautusten 2 kohdan mukaan mainitun 31 artiklan 1 kohdan nojalla sovellettavien arviointimenetelmien olisi oltava sellaisia, jotka määritetään kyseisen koodeksin 29 artiklassa ja 30 artiklan 1 ja 2 kohdassa, mutta ”kohtuullinen joustavuus” näitä menetelmiä sovellettaessa olisi tullikoodeksin 31 artiklan 1 kohdan tavoitteiden ja säännösten mukaista (ks. vastaavasti tuomio 28.2.2008, Carboni e derivati, C-263/06, EU:C:2008:128, 60 kohta). Kun otetaan huomioon tarve määrittää tullausarvo siinä tilanteessa, että yritys ei anna täydellisiä tietoja kyseessä olevista verovuosista, ja mainittujen tulkintaa koskevien huomautusten 2 kohdassa mainittu ”kohtuullinen joustavuus”, on myönnettävä, että yrityksen muita verovuosia koskevien tietojen huomioon ottaminen voi olla sellainen unionissa käytettävissä oleva tieto, jota voidaan tullikoodeksin 31 artiklan 1 kohdan nojalla pitää tullausarvon määrittämisperusteena. Viittauksessa kyseisiin tietoihin on nimittäin kyse tavasta määrittää mainittu arvo menetelmällä, joka on samalla mainitun 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla ”kohtuullinen” ja niihin kansainvälisiin sopimuksiin ja säännöksiin sisältyvien periaatteiden ja yleisten säännösten mukainen, joihin samassa 31 artiklan 1 kohdassa viitataan (ks. analogisesti tuomio 28.2.2008, Carboni e derivati, C-263/06, EU:C:2008:128, 61 kohta).

(ks. 80, 81 ja 85 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta)