ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Onko Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (jäljempänä SEU) 2 artikla ja 19 artiklan 1 kohta sekä SEU 6 artiklan 1–3 kohta, tulkittuina yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklan kanssa, ymmärrettävä siten, että a) unionin oikeudessa tarkoitettu laillisesti perustettu tuomioistuin ei ole sellainen tuomioistuin, jonka kokoonpanoon kuuluu henkilö, joka on nimitetty tämän tuomioistuimen tuomarinvirkaan sellaisessa menettelyssä, johon osallistuminen on evätty tuomareiden itsehallintoelimeltä, joka on pääosin nimitetty toimeenpano- ja lainsäädäntövallasta riippumatta, vaikka jäsenvaltion perustuslaillisten perinteen valossa nämä vaatimukset täyttävän tuomioistuimen itsehallintoelimen osallistuminen tuomarin nimittämismenettelyyn on välttämätöntä, kun otetaan huomioon institutionaaliset ja rakenteelliset olosuhteet ja erityisesti se, että — tuomareiden yleiskokoukselle kuuluva valta antaa lausunto ehdokkaasta tuomarinvirkaan ohitettiin tarkoituksellisesti kansallisten säännösten ja kyseisen tuomareiden itsehallintoelimen kannan vastaisesti — nykyinen Puolan perustuslain ja lainsäädännön vastaisesti valittu kansallinen tuomarineuvosto (Krajowa Rada Sądownictwa, jäljempänä KRS) ei ole riippumaton elin ja sen jäsenet eivät ole toimeenpano- ja lainsäädäntövallasta riippumattomasti nimitettyjä tuomarikunnan edustajia eikä esitystä tuomarinvirkaan nimittämisestä ole siten tehty pätevästi kansallisessa lainsäädännössä säädetyllä tavalla — hakumenettelyyn osallistuneilla ei ollut mahdollisuutta valittaa SEU 2 artiklassa, SEU 19 artiklan 1 kohdassa sekä SEU 6 artiklan 1–3 kohdassa, tulkittuina yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, tarkoitettuun tuomioistuimeen; b) laillisesti perustetun riippumattoman tuomioistuimen vaatimuksia ei täytä sellainen tuomioistuin, jonka kokoonpanoon kuuluu henkilö, joka on nimitetty tämän tuomioistuimen tuomarinvirkaan sellaisessa menettelyssä, johon toimeenpaneva viranomainen on voinut mielivaltaisesti puuttua ja johon osallistuminen on evätty tuomareiden itsehallintoelimeltä, joka on pääosin nimitetty toimeenpano- ja lainsäädäntövallasta riippumatta, tai muulta ehdokkaan objektiivisen arvioinnin takaavalta elimeltä, kun otetaan huomioon, että tuomareiden itsehallintoelimen tai muun toimeenpano- ja lainsäädäntövallasta riippumattoman ja ehdokkaan objektiivisen arvioinnin takaavan elimen osallistuminen tuomarin nimittämismenettelyyn on juurtunut eurooppalaiseen oikeusperinteeseen edellä mainituissa EU-sopimuksen ja perusoikeuskirjan määräyksissä ja muodostaa perustan oikeusunionille – jollainen Euroopan unioni on – ja että se on välttämätöntä, jotta kansallinen tuomioistuin voi taata vaaditun tehokkaan oikeussuojan tason unionin oikeuden alaan kuuluvissa asioissa ja jotta voidaan varmistaa vallan kolmijaon ja tasapainon periaatteen sekä oikeusvaltioperiaatteen toteutuminen?
3.

Kolmas valitusperuste: Luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen ja suhteellisuusperiaatteen ulottuvuuden huomiotta jättäminen Unionin yleinen tuomioistuin ei ole arvioinut valittajalle sen perusteella syntynyttä perusteltua luottamusta, että vastapuoli oli antanut kirjallisen vahvistuksen siitä, että riidan kohteena olevat tuetut hankkeet on toteutettu sääntöjenmukaisesti, tai se on arvioinut tätä luottamusta oikeudellisesti virheellisellä tavalla. Unionin yleinen tuomioistuin ei ole todennut, että myöhemmin on ilmennyt, että tosiseikasto eroaa tosiasiassa siitä tosiseikastosta, johon asianmukaisen varainkäytön vahvistava vastapuolen ilmoitus perustui; pelkästään tällainen ero olisi voinut kyseenalaistaa alun perin tehdyn myönteisen arvion hankkeen toteuttamisprosessista ja sen soveltuvuudesta. Valittaja väittää lopuksi, ettei suhteellisuusperiaatteen kanssa ole yhteensoveltuvaa se, ettei viitteitä mahdollisesti erilaisesta tosiseikastosta ole selvitetty täysimääräisesti käyttämällä hyväksi vastapuolen ja unionin yleisen tuomioistuimen käytössä olevia tietolähteitä ennen kuin vastapuoli toteuttaa kaikista mahdollisista toimenpiteistä kaikkein käänteentekevimmän (tässä tapauksessa kaikkien myönnettyjen ja maksettujen tukien takaisin vaatiminen).
B.

Unionin tuomioistuimen 16.7.2015 antamaan tuomioon Huawei v. ZTE (C-170/13) (1) perustuvien vaatimusten konkretisointi: 1. Onko riippumatta siitä, että essentiaalipatentin haltijan ja essentiaalipatentin hyödyntäjän täytettäviksi vastavuoroisesti kuuluvat toimintavelvoitteet (patenttiloukkauksesta ilmoittaminen, lisenssihakemus, FRAND-lisenssitarjous; lisenssitarjous tavarantoimittajille, jotka ovat etusijalla lisenssejä myönnettäessä) on täytettävä ennen oikeudenkäyntiä, ennen oikeudenkäyntiä laiminlyödyt toimintavelvoitteet mahdollista täyttää jälkikäteen oikeudenkäynnin aikana siten, että oikeudet säilyvät? 2. Onko patentin hyödyntäjän lisenssihakemusta pidettävä huomion arvoisena vain silloin, jos kaikkien asiaan liittyvien seikkojen kattavan arvioinnin perusteella selvästi ja yksiselitteisesti ilmenee, että essentiaalipatentin hyödyntäjä haluaa ja on valmis tekemään essentiaalipatentin haltijan kanssa lisenssisopimuksen FRAND-ehdoin, riippumatta siitä, millaisia nämä FRAND-ehdot ovat (koska ne eivät ylipäätään ole vielä määritettävissä, jos tähän ajankohtaan mennessä ei ole esitetty lisenssitarjousta)? a) Ilmaiseeko patentinloukkaaja, joka ei ole useaan kuukauteen reagoinut patenttiloukkausta koskevaan ilmoitukseen, säännönmukaisesti haluttomuutensa lisenssin hankkimiseen, jolloin sillä ei ole – suullisesti esitetystä lisenssipyynnöstä huolimatta – tällaista lisenssiä, minkä vuoksi essentiaalipatentin haltijan kieltokanne on hyväksyttävä? b) Voidaanko lisenssiehdoista, jotka essentiaalipatentin hyödyntäjä on esittänyt vastatarjouksessa, päätellä, että lisenssihakemusta ei ole esitetty, sillä seurauksella, että essentiaalipatentin haltijan nostama kieltokanne on tällä perusteella hyväksyttävä arvioimatta ensin sitä, vastaako essentiaalipatentin haltijan oma lisenssitarjous (joka edeltää essentiaalipatentin hyödyntäjän vastatarjousta) ylipäänsä FRAND-ehtoja? c) Onko tällainen päätelmä joka tapauksessa suljettava pois silloin, jos vastatarjouksen lisenssiehdot, joiden perusteella on katsottava, että lisenssihakemusta ei ole esitetty, eivät ole ilmeisellä tavalla FRAND-ehtojen kanssa yhteensopimattomia eikä yhteensopimattomuutta ole ratkaistu ylimmässä oikeusasteessa?
1)

Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun asetuksen N:o 44/2001 (1) (jäljempänä Bryssel I -asetus) 5 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettua käsitettä ”sopimusta koskeva asia” a. tulkittava siten, että siinä edellytetään näyttämään toteen oikeudellinen velvoite, johon henkilö on vapaaehtoisesti antanut suostumuksensa suhteessa toiseen osapuoleen ja johon kanne perustuu, ja onko näin, vaikka vastaaja ei ole vapaaehtoisesti antanut suostumustaan velvoitteeseen ja/tai suostumusta ei ole annettu suhteessa kantajaan? b. Jos tähän vastataan myöntävästi, minkä asteinen liittymä oikeudellisen velvoitteen, johon on sitouduttu vapaaehtoisesti, ja kantajan ja/tai vastaajan välillä täytyy olla?
C 242/6

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 11.3.2021 – Pesticide Action Network Europe ASBL, Nature et Progrès Belgique ASBL ja TN v. Belgian valtio, jota edustaa Ministre des Classes moyennes, des Indépendants, des P.M.E., de l’Agriculture et de l’Intégration sociale, chargé des Grandes villes

(Asia C-162/21)

(2021/C 242/08)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Pesticide Action Network Europe ASBL, Nature et Progrès Belgique ASBL ja TN

Vastaaja: Belgian valtio, jota edustaa Ministre des Classes moyennes, des Indépendants, des P.M.E., de l’Agriculture et de l’Intégration sociale, chargé des Grandes villes

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta sekä neuvoston direktiivien 79/117/ETY ja 91/414/ETY kumoamisesta 21.10.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 (1) 53 artiklaa tulkittava siten, että jäsenvaltio voi sen nojalla myöntää tietyin edellytyksin luvan kasvinsuojeluaineilla käsiteltyjen siemenien käsittelyyn, myyntiin tai kylvöön?

2) Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, voidaanko edellä mainittua 53 artiklaa soveltaa tietyin edellytyksin sellaisia tehoaineita sisältäviin kasvinsuojeluaineisiin, joita saa saattaa markkinoille tai käyttää Euroopan unionin alueella vain rajoitetusti tai ei lainkaan?

3) Kattavatko edellä mainitun asetuksen 53 artiklassa edellytetyt ”erityisolot” tilanteet, joissa vaaran ilmeneminen ei ole varmaa vaan ainoastaan todennäköistä?

4) Kattavatko edellä mainitun asetuksen 53 artiklassa edellytetyt ”erityisolot” tilanteet, joissa vaaran ilmeneminen on ennakoitavissa, tavanomaista ja jopa kausittaista?

5) Onko asetuksen 53 artiklassa käytettyä ilmausta ”joka ei ole hallittavissa muilla kohtuullisilla keinoilla” tulkittava siten, että siinä annetaan yhtä suuri painoarvo yhtäältä ihmisten ja eläinten terveyden sekä ympäristön korkeatasoisen suojelun varmistamiselle ja toisaalta yhteisön maatalouden kilpailukyvyn turvaamiselle, kun otetaan huomioon asetuksen johdanto-osan kahdeksannen perustelukappaleen sanamuoto?

(1) EUVL 2009, L 309, s. 1.
C 228/21

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Saarbrücken (Saksa) on esittänyt 23.3.2021 – Maxxus Group GmbH & Co. KG v. Globus Holding GmbH & Co. KG

(Asia C-183/20)

(2021/C 228/28)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Saarbrücken

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Maxxus Group GmbH & Co. KG

Vastaaja: Globus Holding GmbH & Co. KG

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko unionin oikeutta, erityisesti tavaramerkkidirektiivejä, eli jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2008/95/EY (1) erityisesti sen 12 artiklaa, ja jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 16.12.2015 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä (EU) 2015/2436, (2) erityisesti sen 16, 17 ja 19 artiklaa, tulkittava siten, että näiden säännösten tehokas vaikutus estää kansallisen prosessioikeuden sellaisen tulkinnan

1) jonka mukaan kantajalla on siviiliprosessissa, jossa vaaditaan kansallisen rekisteröidyn tavaramerkin mitättömäksi julistamista käyttämättä jättämisen perusteella tapahtuneen menettämisen vuoksi, todistustaakasta erillinen selvitysvastuu, ja

2) jonka mukaan tämän selvitysvastuun puitteissa kantajan on a. esitettävä yksityiskohtaisesti tällaisessa menettelyssä, että vastaaja ei käytä tavaramerkkiä, siltä osin kuin hänen mahdollista tehdä se, ja b. tämän lisäksi suoritettava oma markkinatutkimuksensa, joka on asianmukainen mitättömyysvaatimuksen ja kyseessä olevan tavaramerkin yksilöllisen luonteen kannalta?

(1) EYVL 1995, L 299, s. 25.

(2) EUVL 2015, L 336, s. 1.
3)

Onko unionin oikeuden vastaista, jos ostaja, joka on ostanut tahtomattaan ajoneuvon, jonka valmistaja on saattanut markkinoille asetuksen (EY) N:o 715/2007 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla kielletyllä estolaitteella varustettuna, voi esittää siviilioikeudellisia deliktiperusteisia vaatimuksia ajoneuvon valmistajaa kohtaan saadakseen korvauksen vahingosta, erityisesti myös vaatimuksen ajoneuvosta maksetun kauppahinnan palauttamiseksi ajoneuvon palauttamista ja sen omistuksen siirtoa vastaan, vain poikkeuksellisesti siinä tapauksessa, että ajoneuvon valmistaja on menetellyt tahallisesti ja hyvien tapojen vastaisesti? Jos vastaus on myöntävä:
C 217/21

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 9.3.2021 – RW v. Österreichische Post AG

(Asia C-154/21)

(2021/C 217/32)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberster Gerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: RW

Vastaaja: Österreichische Post AG

Ennakkoratkaisukysymys

Onko luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta 27.4.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/679 (1) (yleinen tietosuoja-asetus) 15 artiklan 1 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että tiedonsaantioikeus rajoittuu vastaanottajaryhmiin, kun tietojen suunniteltujen luovutusten konkreettiset vastaanottajat eivät vielä ole tiedossa, mutta sen on ehdottomasti koskettava myös tietojen vastaanottajia, kun tietoja on jo luovutettu?

(1) EUVL 2016, L 119, s. 1.
C 189/5

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Mercantil de Madrid no 2 (Espanja) on esittänyt 15.1.2021 – ZA, AZ, BX, CV, DU ja ET v. Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

(Asia C-25/21)

(2021/C 189/07)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de lo Mercantil de Madrid no 2

Pääasian asianosaiset

Kantajat: ZA, AZ, BX, CV, DU ja ET

Vastaaja: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Jos kantaja osoittaa, että hänen yksinoikeuden sisältävä toimitus- ja merkkihuoltamosopimussuhteensa (komissiojärjestelmässä tai lopullista kauppaa koskevassa järjestelmässä, johon kuuluu alennus ohjevähittäishinnasta) REPSOLin kanssa kuului kansallisten kilpailuviranomaisten tutkimaan alueelliseen ja ajalliseen asiayhteyteen, onko katsottava, että sopimussuhde kuuluu 11.7.2001 tehdyn Tribunal de Defensa de la Competencian (kilpailuneuvosto) päätöksen (asia 490/00 REPSOL) ja/tai 30.7.2009 tehdyn Comisión Nacional de la Competencian (kilpailukomissio) päätöksen (asia 652/07 REPSOL/CEPSA/BP) soveltamisalaan, jolloin asetuksen N:o 1/2003 (1) 2 artiklan edellytykset täyttyvät näiden päätösten perusteella kilpailusääntöjen rikkomista koskevan todistustaakan osalta?

2) Mikäli edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi ja tässä konkreettisessa tapauksessa osoitetaan, että sopimussuhde kuuluu 11.7.2001 tehdyn Tribunal de Defensa de la Competencian päätöksen (asia 490/00 REPSOL) ja/tai 30.7.2009 tehdyn Comisión Nacional de la Competencian päätöksen (asia 652/07 REPSOL/CEPSA/BP) soveltamisalaan, onko tästä välttämättä seurattava, että sopimus todetaan mitättömäksi SEUT 101 artiklan 2 kohdan nojalla?

(1) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgaria) on esittänyt 10.3.2021 – ”NIKOPOLIS AD ISTRUM 2010” EOOD v. Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond ”Zemedelie”

(Asia C-160/21)

(2021/C 206/20)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Administrativen sad Veliko Tarnovo

Pääasian asianosaiset

Kantaja:”NIKOPOLIS AD ISTRUM 2010” EOOD

Vastaaja: Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond ”Zemedelie”

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Merkitseekö yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1306/2013 (1) 75 artiklan 1 kohdassa käytetty maksun käsite maksupyynnön perusteella aloitetun menettelyn päätökseen saattamista?

2) Jos viljelijä tosiasiassa saa hakemansa summan, merkitseekö se maksajaviraston myönteistä päätöstä tukioikeuksien aktivointia koskevaan hakemukseen, ja jos viljelijä ei saa hakemaansa summaa, kun kulloinkin kyseessä olevaa toimenpidettä koskevat maksut julkistetaan, merkitseekö se haettujen tukioikeuksien epäämistä, kun asianomaiselle henkilölle ei ole tiedotettu menettelyn jatkamisesta uusien tarkastusten avulla?

3) Velvoittaako yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1306/2013 75 artiklan 1 kohdassa vahvistettu määräaika jäsenvaltiot tarkastamaan tukikelpoisuusedellytykset ennen määräajan päättymistä ja voidaanko tätä tarkastusta jatkaa vain poikkeustilanteissa?

4) Merkitseekö yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1306/2013 75 artiklan 1 kohdassa vahvistetun määräajan noudattamatta jättäminen tukimaksun hiljaista hylkäämistä, jos viljelijälle ei ole tiedotettu lisätarkastusten suorittamisesta eikä siitä ole laadittu kirjallista asiakirjaa?

(1) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549).
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Seuraako unionin oikeuden ensisijaisuutta suhteessa pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen kansalliseen lainsäädäntöön koskevasta periaatteesta, että pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen on jätettävä kyseiset tiedot antamatta ja että siinä tapauksessa, että etsitty henkilö vaatii kansallisen pidätysmääräyksen kumoamista siitä huolimatta, että tiedoksiantoa ei ole suoritettu, pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen on tutkittava kyseinen vaatimus aineellisesti vasta, kun etsitty henkilö on luovutettu?
1.

Puolan tasavalta on ottanut käyttöön lainsäädännön, jonka mukaan on mahdollista pidentää kuudella vuodella kaivostoiminnan lupaa arvioimatta ympäristövaikutuksia ja jonka mukaan kaivostoimintaa koskevan luvan myöntämismenettely on yleensä salainen. Näin tehdessään se on rikkonut direktiiviä 2011/92.
C 148/9

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Úřad pro přístup k dopravní infrastruktuře (Tšekki) on esittänyt 19.2.2021 – RegioJet a.s. v. České dráhy a.s.

(Asia C-104/21)

(2021/C 148/12)

Oikeudenkäyntikieli: tšekki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Úřad pro přístup k dopravní infrastruktuře

Pääasian asianosaiset

Valittaja: RegioJet a.s.

Vastapuoli: České dráhy a.s.

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko rautatieasemien tiloihin sijoitettavia, paperimuotoisia matkatietoja sisältäviä tietovälineitä pidettävä direktiivin 2012/34 (1) 3 artiklan 11 alakohdassa tarkoitettuna palvelupaikkana?

2) Sitooko direktiivi 2012/34 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 288 artiklan nojalla České dráhy, a. s:ää laajemmassa merkityksessä valtioon verrattavissa olevana toimijana? Voivatko yksityiset vedota České dráhy, a. s:ää koskevaan välittömään oikeusvaikutukseen, jos direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä poikkeavasti tai sitä ei ole saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä?

(1) Yhtenäisestä eurooppalaisesta rautatiealueesta 21.11.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2012/34/EU (EUVL 2012, L 343, s. 32).
C 128/23

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d’appel de Liège (Belgia) on esittänyt 28.1.2021 – Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRLv. Belgian valtio – SPF Finances

(Asia C-53/21)

(2021/C 128/28)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour d’appel de Liège

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL

Vastapuoli: Belgian valtio – SPF Finances

Ennakkoratkaisukysymys

Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 56 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle tai käytännölle, jonka mukaan ensimmäiseen jäsenvaltioon sijoittautuneilla yhtiöillä, jotka käyttävät toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden yhtiöiden palveluja, on velvollisuus – jotta ne voisivat välttyä yhteisöverolta, joka on 100 prosenttia tai 50 prosenttia viimeksi mainittujen yhtiöiden perimistä määristä – laatia ja toimittaa verohallinnolle näitä menoja koskeva lomake ja yhteenvetoilmoitus, vaikka niiden käyttäessä kotimaisten yhtiöiden palveluja niillä ei ole tällaista velvoitetta, jotta ne voisivat välttyä kyseisen maksun määräämiseltä?
1)

Onko asetuksen (EU) 2015/848 (1) 3 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että velallisyhtiön, jonka sääntömääräinen kotipaikka on jäsenvaltiossa, pääintressien keskus ei ole toisessa jäsenvaltiossa, jossa on sen keskushallinnon sijaintipaikka, sellaisena kuin se on määritettävissä objektiivisten ja kolmansien osapuolten todettavissa olevien seikkojen perusteella, kun velallisyhtiö on pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa siirtänyt keskushallinnon sijaintipaikan kolmannesta jäsenvaltiosta toiseen jäsenvaltioon ja kun kolmannessa jäsenvaltiossa on jätetty sen omaisuutta koskevan maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamiseksi hakemus, jota ei ole vielä ratkaistu?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 29.12.2020 – Amoena Ltd v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(Asia C-706/20)

(2021/C 110/20)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Amoena Ltd

Vastaaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Ennakkoratkaisukysymykset

1. Onko tuomion (1) [englanninkielisen version] 53 kohdassa käytetyt ilmaisut ”them”, ”they” ja ”their” ymmärrettävä siten, että niillä viitataan rintaliiveihin, vai siten, että niillä viitataan rintaproteeseihin?

2. Viitataanko kyseisen tuomion 53 kohdan toisessa virkkeessä perusteeseen, joka eroaa sen 51 kohdassa yksilöidystä perusteesta ja joka perustuu harmonoidun järjestelmän nimikettä 8473 koskevaan selitykseen, kun siinä edellytetään rintaliivien (eli mahdollisten tarvikkeiden) myötävaikuttavan siihen, että rintaproteesit täyttäisivät muun tehtävän kuin sen mihin ne (”they”, luultavasti rintaproteesit) on tarkoitettu, vai onko siinä sen sijaan tarkoitus soveltaa ainoastaan kyseisen tuomion 51 kohdassa yksilöityä perustetta, jonka mukaan rintaliivien on mahdollistettava käyttäminen tarkoitukseen, joka liittyy rintaproteesien perustoimintoihin?

(1) Tuomio 19.12.2019, Amoena (C-677/18, EU:C:2019:1142).
1)

Onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 7 artiklaa, sellaisina kuin unionin tuomioistuin on niitä tulkinnut, tulkittava siten, että matkustajalla on oikeus saada rahallinen korvaus yhteisön ulkopuoliselta lentoliikenteen harjoittajalta, jos hän saapuu jatkolennon viivästymisen seurauksena lopulliseen määräpaikkaansa yli kolme tuntia myöhässä ja jatkolennon sekä lähtöpaikka että määräpaikka sijaitsevat kolmannen maan alueella eikä niiden välillä tehdä välilaskua jäsenvaltion alueelle ja jatkolento on osa toisiinsa liittyviä lentoja, joista ensimmäinen lähtee jäsenvaltion alueella sijaitsevalta lentoasemalta, ja kaikki lennot suorittaa yhteisön ulkopuolinen lentoliikenteen harjoittaja ja matkustaja on varannut kaikki lennot yhdellä varauksella yhteisön lentoliikenteen harjoittajalta, joka ei tosiasiallisesti ole suorittanut yhtäkään kyseisistä lennoista?
C 88/12

Valitus, jonka Brands Up OÜ on tehnyt 25.8.2020 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-651/19, Brands Up OÜ v. Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto, 25.6.2020 antamasta tuomiosta

(Asia C-404/20 P)

(2021/C 88/15)

Oikeudenkäyntikieli: suomi

Asianosaiset

Valittaja: Brands Up OÜ (edustajat: M. Welin, asianajaja ja J. Kaulo, luvan saanut oikeudenkäyntiavustaja)

Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto

17 päivänä joulukuuta 2020 annetulla määräyksellä unionin tuomioistuin (valituslupajaosto) päätti, että valituslupaa ei myönnetä ja että Brands Up OÜ vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.