Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin

2. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu selvitysaineiston arviointi, paitsi jos se on otettu huomioon vääristyneellä tavalla

(EY 225 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 51 artikla)

3. Muutoksenhaku – Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta

(EY 81 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta)

4. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Sakkojen suuruuden määrittäminen

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta; komission tiedonannon 96/C 207/04 D 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Periaate, jonka mukaan jokaisella on oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, on yhteisön oikeuden yleinen periaate.

Tämä periaate pohjautuu perusoikeuksiin, jotka ovat erottamaton osa yhteisön yleisiä oikeusperiaatteita, joiden noudattamista yhteisöjen tuomioistuin valvoo tukeutuen jäsenvaltioiden yhteiseen valtiosääntöperinteeseen ja erityisesti Euroopan ihmisoikeussopimukseen.

Yhteisön kilpailuoikeutta koskevissa asioissa todistajien kuulemisella on vain toissijainen rooli asiakirjojen roolin ollessa keskeinen.

Yhteisön kilpailuoikeudellisissa asioissa asian selvittämiselle on luonteenomaista, että tarkasteltavina olevat asiakirjat sisältävät usein liikesalaisuuksia tai muita tietoja, joita ei saa paljastaa tai joiden paljastaminen on sallittua vain merkittävin rajoituksin.

Näissä komission kilpailunvastaisia menettelytapoja koskeville tutkimuksille erityisissä olosuhteissa periaatetta, jonka mukaan jokaisella on oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, ei ole tulkittava siten, että asiakirjoja, joihin sisältyy yritysten kannalta raskauttavia todisteita, on automaattisesti jätettävä todisteina huomioon ottamatta, kun tiettyjen tietojen on jäätävä salaisiksi. Tämä salassapito voi koskea myös asiakirjojen laatijoiden ja asiakirjat komissiolle toimittaneiden henkilöllisyyttä.

(ks. 40–44 kohta)

2. Muutoksenhaun yhteydessä yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa määrittää asian tosiseikastoa eikä lähtökohtaisesti myöskään tarkastaa sitä selvitystä, johon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on asian tosiseikastoa määrittäessään tukeutunut. Silloin, kun tämä selvitys on saatu asianmukaisesti ja todistustaakkaa sekä asian selvittämistä koskevia menettelysääntöjä ja yleisiä oikeusperiaatteita on noudatettu, ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä nimittäin on arvioida sille esitetyn selvityksen näyttöarvoa. Lukuun ottamatta sitä tapausta, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle toimitettu aineisto on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tämä arviointi ei näin ollen ole sellainen oikeuskysymys, että se kuuluisi yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin.

(ks. 55 kohta)

3. Vaikka silloin, kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päättää täyttä harkintavaltaansa käyttäen yrityksille yhteisön oikeuden rikkomisen vuoksi maksettavaksi määrättyjen sakkojen suuruudesta, yhteisöjen tuomioistuin ei voi valituksen yhteydessä korvata kohtuullisuussyistä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen harkintaa omallaan, tämän harkintavallan käyttäminen ei kuitenkaan saa johtaa siihen, että yrityksiä, jotka ovat olleet osallisina perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan vastaisessa sopimuksessa tai yhdenmukaistetussa menettelytavassa, kohdellaan eri tavalla sakkojen suuruudesta päätettäessä.

Valituksessa on kuitenkin ilmoitettava ne oikeudelliset perusteet ja perustelut, joihin erityisesti vedotaan yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista koskevan valitusperusteen tueksi, uhalla, että kyseistä perustetta ei muuten oteta tutkittavaksi.

(ks. 68 ja 69 kohta)

4. Sovellettaessa sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annettua komission tiedonantoa on tehtävä ero kilpailusääntöjen rikkomisen nimenomaisen tunnustamisen ja sen välillä, että kilpailusääntöjen rikkominen vain jätetään kiistämättä, mikä ei helpota komission tehtävää, joka on yhteisön kilpailusääntöjen rikkomisten toteaminen ja niistä rankaiseminen, joten syrjintää ei ole se, että kahta samaan rikkomiseen osallistunutta yritystä, joista toinen on tunnustanut rikkomisen ja toinen ei, kohdellaan eri tavalla.

(ks. 71 kohta)