FI Euroopan unionin virallinen lehti C 89/18

Kanne 29.12.2010 — Helleenien tasavalta v. komissio

(Asia T-588/10)

2011/C 89/41

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Asianosaiset

Kantaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: I. Chalkias, E. Lefteriotou ja X. Basakou)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— hyväksymään kanteen

— kumoamaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 4.11.2010 tehdyn komission päätöksen siltä osin kuin se koskee Helleenien tasavaltaa koskevia rahoitusoikaisuja

— velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Helleenien tasavalta vaatii kanteellaan kumottavaksi Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 4.11.2010 tehdyn komission päätöksen, joka on annettu tiedoksi numerolla K (2010) 755 lopullinen ja joka on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä L 288, 5.11.2010, s. 24 (EUVL L 288, s. 24) numerolla 2010/668/EU siltä osin kuin päätös koskee kantajaan kohdistuvia rahoitusoikaisuja ja seuraavia aloja: a) suorat tuet — peltokasvien pinta-ala, b) tupakka, c) täydentävät ehdot, d) kuivatut viinirypäleet, e) Egeanmeren saaret ja f) eläinpalkkiot.

Suorista tuista — peltokasvien pinta-ala — kantaja toteaa ensinnäkin, ettei ole olemassa pätevää oikeudellista perustetta sille, että uuteen yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja uuteen järjestelmään ainutlaatuisten tukien maksamisesta sovelletaan vanhoja suuntaviivoja. Uudessa järjestelmässä ei myöskään ole määritelty olennaisia ja täydentäviä tarkastuksia kiinteämääräisten oikaisujen tekemiseksi.

Kantaja korostaa toiseksi sitä, että vanhojen suuntaviivojen soveltaminen uuteen yhteiseen maatalouspolitiikkaan merkitsee suhteellisuusperiaatteen vakavaa loukkausta.

Kolmanneksi kantaja katsoo, että oikaisu, jonka summa on lisäksi yli kolminkertainen, loukkaa luottamuksen suojan periaatetta, koska oikeudellisten päätösten vuoksi viljelylohkojen tunnistusjärjestelmää — maantieteellisen tietojärjestelmään (LPIS-GIS) ei voitu uusia/täydentää. Kantaja on yhdessä EU:n kanssa laatinut toimintasuunnitelman LPIS-GIS-järjestelmän täydentämiseksi, ja tätä suunnitelmaa on noudatettu tarkasti.

Kantaja katsoo neljänneksi, että a) tosiseikat on otettu huomioon puutteellisesti ja virheellisesti (toimeenpanon väitetty myöhästyminen ja väitetyt puutteet paikalla tehdyissä tarkastuksissa) ja että b) vuoden 2006 vaatimuksia koskevien LPIS-GIS-tietojen vertaaminen vuoden 2009 LPIS-GIS-tietoihin, jotka ovat kattavia ja luotettavia, kuten komissio on todennut paikalla tehdyn tarkastuksen perusteella, osoittaa, että erot ja puutteet ovat vähäpätöisiä eivätkä ne ylitä 2,5 prosenttia.

Tupakkaa koskevasta oikaisusta kantaja väittää ensinnäkin, että asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (1) 31 artiklaa on tulkittu ja sovellettu virheellisesti, koska EU:n väitteet eivät aiheuta riskiä EMOTR:lle.

Kantaja korostaa toiseksi sitä, että palkkion maksamisen ehdot on määritelty ehdottomasti ja yksiselitteisesti asetuksen (ETY) N:o 2075/92 (2) 5 artiklassa. Näin ollen komissio on sääntöjenvastaisesti asettanut asetuksen (EY) N:o 2848/1998 (3) 16 artiklan 1 kohdassa palkkion maksamiselle lisäedellytyksen, jonka mukaan tupakka on toimitettava ensimmäisen jalostusasteen yritykselle viimeistään satovuotta seuraavan vuoden 30 päivänä huhtikuuta (tupakan toimittamiseen liittyvä viivästys).

Kantaja korostaa kolmanneksi sitä, että komission asetuksen (ETY) N:o 2848/98 16 artiklan 1 kohdan säännöksellä loukataan suhteellisuusperiaatetta, koska tupakan toimittamiseen liittyvä muutaman päivän viivästys, joka ei johdu tupakan tuottajista vaan ostajayrityksistä, estää tuottajaa saamasta vuosituloaan ilman, että palkkiota pienennettäisiin tarpeen mukaan vähitellen, ja lisäksi säännös rikkoo SEUT 39 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja asetuksen (ETY) N:o 2075/92 3 artiklan 3 kohtaa.

Kantaja vetoaa neljänneksi siihen, ettei ole perusteltua jättää maksamatta tuottajille palkkiota tupakan toimittamiseen liittyvän muutaman päivän viivästymisen vuoksi. Näin on erityisesti siltä osin kuin yritys on vedonnut ylivoimaiseen esteeseen, jonka vuoksi se ei ole voinut esittää ajoissa vakuutta tai toimittaa tupakkaa.

Kantaja vetoaa viidenneksi siihen, että komissio on katsonut virheellisesti, ettei viljelysopimusten siirtäminen ole sallittua asetuksen (ETY) N:o 2075/92 ja asetuksen (EY) N:o 2848/98 nojalla.

Kantaja katsoo kuudenneksi, että a) asetuksen N:o 2075/92 5 artiklaa ja 6 artiklan 2 kohtaa on tulkittu ja sovellettu virheellisesti niiden kolmen ensimmäisen asteen jalostustoimintaa harjoittavan yrityksen osalta, joilla ei ole omia välineitä (yritykset, jotka eivät ole tukikelpoisia) ja että b) komissio ei ole ennen kaikkea ottanut huomioon Monadas Epexergasias Kapnon Kentrikes Elladas, A.T.P.L.:n (Keski-Kreikan tupakantuotantokeskus) tietoja.

Täydentävistä ehdoista kantaja väittää ensinnäkin, ettei tällä alalla ole olemassa pätevää oikeudellista perustetta oikaisuille.

Kantaja katsoo toiseksi, ettei vuoden 2005 tarkastusta koskevan 9.6.2006 päivätyn asiakirjan AGRI 64043 säännöksiä voida soveltaa taannehtivasti.

Kantaja väittää kolmanneksi, että komissio on laiminlyönyt perustamissopimuksen mukaisen yhteistyövelvollisuutensa siltä osin kuin vuosi 2005 oli ensimmäinen vuosi, jolloin uutta järjestelmää sovellettiin, ja siltä osin kuin kantaja on ryhtynyt noudattamaan Euroopan unionin vaatimuksia välittömästi ja täysimääräisesti. Tästä syystä — ja erityisesti yleisen kohtuusperiaatteen vuoksi — 10 prosentin suuruiset oikaisut alalla, jolle on asetettu uusia velvoitteita, eivät ole perusteltuja.

Kantaja väittää neljänneksi, että komissio on arvioinut tosiseikkoja virheellisesti myös kuuden sellaisen seikan osalta, joihin Euroopan unioni on vedonnut.

Kuivatuista viinirypäleistä kantaja väittää ensinnäkin, että oikaisut, jotka ovat sääntöjenvastaisia ja perusteettomia, perustuvat tosiseikkojen virheelliseen arviointiin ja asetuksen (EY) N:o 1621/1999 (4) 3 artiklan 2 kohdan neljännen alakohdan virheelliseen tulkintaan.

Kantaja korostaa toiseksi sitä, että oikaisun viisinkertaistuminen sultanalajikkeen viinirypäleiden osalta kahdesta prosentista vuosina 2002–2003 kymmeneen prosenttiin vuosina 2003–2004 ja oikaisun yli kaksinkertaistuminen kymmenestä prosentista vuosina 2003–2004 25 prosenttiin vuosina 2004–2005 ja sitä seuraavina vuosina 2005–2006 johtuvat kiinteitä oikaisuja koskevien suuntaviivojen virheellisestä soveltamisesta ja tosiseikkojen puutteellisesta arvioinnista. Tämä merkitsee suhteellisuusperiaatteen ilmeistä loukkausta ja sitä, että Euroopan unioni on ylittänyt harkintavaltansa rajat.

Kantaja väittää kolmanneksi, että a) korintteja koskevan oikaisun viisinkertaistuminen viidestä prosentista vuosina 2004–2005 25 prosenttiin vuosina 2005–2006 merkitsee kiinteitä oikaisuja koskevien suuntaviivojen virheellistä tulkintaa ja soveltamista, suhteellisuusperiaatteen ilmeistä loukkausta ja sitä, että Euroopan unioni on ylittänyt harkintavaltansa rajat oikaisun osalta ja että b) viiden prosentin suuruinen oikaisu vuosien 2004–2005 osalta on mielivaltainen ja perusteeton, koska viljelylohkoille, jotka eivät yltäneet vähimmäissatoon, ei myönnetty kyseisenä ajanjaksona tukea.

Kantaja vetoaa neljänneksi siihen, että tosiseikkoja on arvioitu virheellisesti niiden puutteiden osalta, joiden väitetään liittyvän viinitarharekistereihin ja viinirypäleiden viljelylohkojen tunnistamiseen ja mittaamiseen.

Kantaja korostaa viidenneksi sitä, että tosiseikkoja on arvioitu virheellisesti siltä osin kuin kysymys on väitetyistä puutteista vaatimuksissa, jotka liittyvät toimenpiteen hallinnointiin ja valvontaan.

Egeanmeren saarista kantaja väittää ensinnäkin, että oikeusvoiman periaatetta on loukattu, koska unionin tuomioistuin on antanut 27.10.2005 asiassa C-175/03 tuomion, jossa se kumosi tätä alaa ja näitä vuosia koskevan rahoitusoikaisun. Vaihtoehtoisesti on rikottu SEUT 264 ja SEUT 266 artiklaa.

Kantaja väittää toiseksi, että asetuksen N:o (EY) 1258/1999 (5) 7 artiklan 4 kohtaa, jonka mukaan oikaisuihin sovelletaan 24 kuukauden sääntöä, on tulkittu ja sovellettu virheellisesti. Vaihtoehtoisesti kantaja väittää, että on rikottu olennaista menettelymääräystä tai että Euroopan unioni ei ollut ajallisesti toimivaltainen tekemään oikaisua, joka perustui 17.8.2000 päivättyyn kirjeeseen. Kantaja katsoo myös, että vuoden 2010 oikaisuilla, jotka koskevat puutteita valvontajärjestelmässä vuosina 1999, 2000 ja 2001 loukataan yleisiä oikeusperiaatteita — kuten oikeusvarmuuden periaatetta, käsittelyaikojen kohtuullisuuden periaatetta ja periaatetta, jonka mukaan Euroopan unionin on ryhdyttävä toimenpiteisiin kohtuullisessa ajassa — koska menettely on kestänyt perusteetta kohtuuttoman pitkään.

Eläinpalkkioista kantaja vetoaa ensinnäkin siihen, että tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettely on pätemätön, koska komissio ei ollut ajallisesti toimivaltainen tekemään rahoitusoikaisuja. Kantaja katsoo toiseksi, että tosiseikkoja on arvioitu virheellisesti ja suhteellisuusperiaatetta loukattu arvioinnissa, joka koskee rahastolle aiheutuvaa riskiä nyt käsillä olevista ongelmista.

(1) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005.

(2) Raakatupakka-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 30.6.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2075/92.

(3) Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2075/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä raakatupakka-alan palkkiojärjestelmän, tuotantokiintiöiden sekä tuottajaryhmittymille myönnettävän erityistuen osalta 22.12.1998 annettu komission asetus (EY) N:o 2848/98.

(4) Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä tiettyjen kuivattujen viinirypälelajikkeiden tuotantoon tarkoitettujen viinirypäleiden viljelyyn myönnettävän tuen osalta 22.7.1999 annettu komission asetus (EY) N:o 1621/1999.

(5) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17.5.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1258/1999.