YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)

5 päivänä maaliskuuta 1997

Asia T-96/95

Sébastien Rozand-Lambiotte

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Koeajalla olevat virkamiehet — Vakinaistamatta jättäminen koeajan jälkeen — Henkilöstösääntöjen 26, 34 ja 43 artikla — Puolustautumisoikeudet — Perustelujen puutteellisuus — Huolenpitovelvoite — Ilmeinen arviointivirhe”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-97

Aihe:

Kanne, jolla vaaditaan komission 12.7.1994 tekemän päätöksen kumoamista, koska kantaja oli tällä päätöksellä irtisanottu koeajan päätyttyä.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja nimitettiin Euroopan parlamenttiin koeajalla olevaksi virkamieheksi ja siirrettiin välittömästi komission pääosaston I (kauppapoliittiset ulkosuhteet; jäljempänä PO I) osaston L (suhteet Keski- ja Itä-Eurooppaan) yksikköön 5 (kansalaisjärjestöt, yhteiskunnallinen ohjaus, humanitaarinen apu, tiede ja teknologia, terveydenhuolto; jäljempänä yksikkö I.L.5), jossa hän aloitti koeajalla olevana virkamiehenä 16.6.1993. Hänet otettiin palvelukseen hallintovirkamieheksi palkkaluokkaan A palkkatasolle 7.

Komission pääosaston IX (henkilöstö ja hallinto; jäljempänä PO IX) osaston A (henkilöstö) yksikkö 5 (A- ja LA-henkilöstö, kansalliset asiantuntijat) lähetti 3.9.1993 muistion PO I:lle, jossa muistutettiin siitä, että kantaja ja viisi muuta koeajalla olevaa virkamiestä on suorittanut puolet koeajastaan 16.10.1993. Muistiossa täsmennetään seuraavaa: ”Jos tämän ajanjakson kuluessa on havaittu sopeutumisvaikeuksia, virkamiehille on huomautettava heidän käyttäytymisestään tai tarvittaessa siirrettävä heidät heidän kykyjensä testaamiseksi muihin avoimiin tehtäviin pääosaston sisällä, jos siirto on pääosaston toiminnan kannalta mahdollinen. ”

Yksikön I.L.5 päällikkö lähetti 28.9.1993 PO I:n pääjohtajan avustajalle muistion kantajan työn ja käyttäytymisen arvioinnista yksikössään koeajan puolivälissä. Muistiossa päällikkö toteaa seuraavaa: ”Vaikka Rozand-Lambiotte soveltuu henkisiltä kyvyiltään hänelle osoitettuihin tehtäviin — —, tehtävän hallinnollinen ja hierarkkinen puoli on hänelle raskas. Hän on kuitenkin useiden esimiehensä kanssa käymiensä keskustelujen jälkeen osoittanut kykynsä kehittyä näissä kysymyksissä. ”

Osaston LL osastopäällikkö teki 18.2.1994 kantajan koeajan loppuarvioinnin kuultuaan yksikön I.L.5 päällikköä. Arvioinnissa katsotaan, että kantajan kyky ymmärtää tehtäviään, sopeutua ja tehdä tilannearvioita ei ole riittävä. Hänen aloitteellisuutensa, työnsä laatu ja tehtäviensä suorittamisen nopeus sekä ihmissuhdetaitonsa yksikön sisällä ja ulkopuolella katsotaan myös riittämättömiksi. Arvioinnin tekijä ehdottaa irtisanomista koeajan päätyttyä.

Muistio annettiin kantajalle tiedoksi 1.3.1994 ja hän teki sitä koskevat kirjalliset huomautuksensa 4.3.1994. Nimittävänä viranomaisena toimiva PO IX:n pääjohtaja ilmoitti 16.3.1994 kantajalle velvollisuudestaan tehdä muodollinen päätös kantajan tilanteesta saatuaan arviointikomitean lausunnon. Nimittävä viranomainen ilmoitti hankkineensa PO I:lta tarkempia tietoja kantajaa koskevista moitteista ja viittaisi tiettyihin kirjeeseensä liittämiinsä asiakirjoihin. Pääjohtaja pyysi kantajaa toimittamaan täydentävät huomautuksensa viimeistään 25.3.1994 ja painotti sitä, että kantaja säilyttää asemansa koeajalla olevana virkamiehenä aina arviointikomitean lausunnon antamiseen ja asiassa tehtävään lopulliseen päätökseen asti. Kantaja toimitti huomautuksensa PO XI:n pääjohtajalle 18.3.1994.

Arviointikomitea päätti 2.5.1994 pidetyssä kokouksessaan kuulla kantajaa ja hänen esimiehiään. Kantajalla oli este 5.5.1994, joten kuuleminen toimitettiin 17.5.1994. Arviointikomitea antoi lausuntonsa nimittävälle viranomaiselle 20.5.1994 ja totesi siinä kolmen äänen enemmistöllä yhtä vastaan kannattavansa PO I:n ehdotusta irtisanomisesta.

Arviointikomitea kokoontui 5.7.1994 toisessa kokoonpanossa kaikkien jäsenten ollessa vähintään palkkaluokan A 7 virkamiehiä eikä kukaan heistä ollut sekakomitean jäsen. Komitea antoi uudelleen suosituksen irtisanomisesta kolmen äänen enemmistöllä yhtä vastaan.

Nimittävä viranomainen irtisanoi 12.7.1994 tekemällään päätöksellä (riidanalainen päätös) kantajan 16.8.1994 alkaen saatuaan komission henkilöstö- ja hallintoasioista vastaavan jäsenen puoltavan lausunnon.

Pääasia

Ensimmäinen, puolustautumisoikeuksien loukkaamista, henkilöstösääntöjen 26 ja 43 artiklan rikkomista ja perustelujen riittämättömyyttä koskeva kanneperuste

Henkilöstösääntöjen 26 artiklan rikkominen ja puolustautumisoikeuksien loukkaaminen

Henkilöstösääntöjen 26 artikla kuuluu virkamiehen oikeuksia ja velvollisuuksia sääntelevään henkilöstösääntöjen II osastoon. Osaston tavoitteiden ja sisällön perusteella on selvää, että määräyksiä sovelletaan kaikkiin virkamiehiin, myös koeajalla oleviin virkamiehiin. Näin voidaan siis soveltaa 26 artiklaa. Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on asiassa Kupka-Floridi v. talous- ja sosiaalikomitea antamassaan tuomiossa perustanut ratkaisunsa tätä artiklaa koskevaan oikeuskäytäntöön mainitsematta kuitenkaan artiklaa nimenomaisesti, koska siihen ei ollut asiassa vedottu, päättäessään koeajalla olevan virkamiehen vakinaistamatta jättämisen lainmukaisuudesta (41 kohta).

Viittaukset: asia T-26/91, Kupka-Floridi v. TSK, 1.4.1992 (Kok. 1992, s. II-1615, 39 kohta).

Henkilöstösääntöjen 26 artiklan tavoitteena on varmistaa virkamiesten oikeusturva takaamalla se, ettei nimittävä viranomainen voi perustaa virkamiehen hallinnolliseen asemaan ja uraan vaikuttavia päätöksiä hänen käyttäytymistään koskeviin seikkoihin, jollei seikkoja ole mainittu virkamiehen henkilökansiossa. Tällaisiin seikkoihin perustuva päätös on henkilöstösääntöjen oikeusturvatakeiden vastainen ja se on näin ollen kumottava menettelysääntöjen rikkomisen vuoksi (42 kohta).

Viittaukset: asia 21/70, Rittwegerv. komissio, 3.2.1971 (Kok. 1971, s. 7, 29-41 kohta); asia 88/71, Brasseur v. parlamentti, 28.6.1972 (Kok. 1972, s. 499, 11 kohta); asia 233/85, Bonino v. komissio, 12.2.1987 (Kok. 1987, s. 739, 11 kohta) ja asia T-82/89, Marcato v. komissio, 5.11.1990 (Kok. 1990, s. II-735, 78 kohta).

Vaikka toimielimellä on henkilöstösääntöjen 26 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohdan mukaan velvollisuus toimittaa henkilökansioon virkamiehen hallinnollista asemaa koskevat asiakirjat sekä hänen pätevyyttään, tehokkuuttaan ja käytöstään koskevat arvioinnit, ei näiden asiakirjojen puuttuminen kuitenkaan sellaisenaan voi olla virkamiehelle vastaisen päätöksen kumoamisen perusteena, jos asiakirjat on todellisuudessa annettu asianomaiselle virkamiehelle tiedoksi. Henkilöstösääntöjen 26 artiklan toisen kohdan mukaan toimielin voi esittää perusteeksi vain sellaisia asiakirjoja virkamiestä vastaan, jotka on annettu hänelle tiedoksi ennen niiden liittämistä henkilökansioon. Kohdassa ei tarkoiteta sellaisia asiakirjoja, joita ei vielä ole liitetty henkilökansioon, vaikka ne on annettu virkamiehelle tiedoksi. Siinä tapauksessa, että toimielin ei liitä kyseisiä asiakirjoja virkamiehen henkilökansioon, virkamiehellä on aina mahdollisuus tehdä henkilöstösäännön 90 artiklan 1 kohdan mukainen vaatimus ja jos vaatimus hylätään, valittaa siitä. Toimielintä ei voi kuitenkaan estää tekemästä yksikön edun mukaista päätöstä asiakirjojen perusteella, jos ne on ennen tätä annettu virkamiehelle tiedoksi, ainoastaan sillä perusteella, että niitä ei ole liitetty henkilökansioon (43 kohta).

Viittaukset: asia C-294/95 P, Ojha v. komissio, 12.11.1996 (Kok. 1996, s. I-5863, 68 kohta).

Käsiteltävänä olevassa asiassa riidanalainen päätös perustuu kantajan koeajan loppuarviointiin ja arviointikomitean lausuntoon sekä välillisesti arviointikomitean lausunnon välityksellä PO I:n käsityksiin loppuarvioinnissa tehdyistä huomioista, jotka oli liitetty 16.3.1994 lähetettyyn muistioon. Kantajalle oli annettu tiedoksi koeajan loppuarviointi ja PO I:n käsitykset siitä ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä. Kantaja esitti huomautuksensa 4.3.1994 tekemässään muistiossa koeajan loppuarvioinnista ja PO I:n esittämistä käsityksistä 18.3.1994 päivätyssä muistiossa sekä arviointikomitean kokouksessa häntä kuultaessa. Kantaja ei kiistä sitä, että arviointikomitean lausunto on annettu hänelle tiedoksi (44 kohta).

Kantajan väite siitä, että komissio on rikkonut henkilöstösääntöjen 26 artiklaa ja loukannut kantajan puolustautumisoikeuksia, koska se ei ole antanut kantajalle tiedoksi 28.9.1993 laatimaansa muistiota koeajan puolivälissä suoritettavasta kantajan työsuoritusten ja käyttäytymisen arvioinnista, eikä liittänyt muistiota kantajan henkilökansioon, ei ole perusteltu. Tähän muistioon ei millään tavoin vedota riidanalaisessa päätöksessä eikä arviointikomitean lausunnossa. Vaikka arviointikomitea oli saanut kopion muistiosta ennen lausuntonsa antamista, mitä tosin ei ole näytetty toteen, lausunto ei perustu muistioon. Tästä seuraa, ettei riidanalainen päätöskään perustu kyseiseen muistioon. Muistiossa esitetyt moitteet mainitaan joka tapauksessa myös koeajan loppuarvioinnissa. Näin ollen muistion tiedoksiantamisen laiminlyönti ei ole loukannut kantajan oikeutta tulla kuulluksi ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä (45 kohta).

Viittaukset: em. asia Kupka-Floridiv. TSK, 39 kohta.

Perusteluvelvollisuuden laiminlyönti

Perusteluvelvollisuus vahvistetaan henkilöstösääntöjen 25 artiklan toisessa kohdassa. Perustelujen riittävyyden arviointi on riidanalaisen päätöksen osalta suoritettava nimenomaisesti siltä kannalta, että kyseessä on päätös jättää virkamies vakinaistamatta koeajan päätyttyä. Tässä yhteydessä on painotettava sitä, että vakinaistamatta jättäminen on luonteeltaan erityyppinen päätös kuin varsinainen vakinaistetun virkamiehen irtisanominen. Irtisanottaessa tutkitaan erittäin tarkasti syyt, jotka ovat johtaneet vakituisen työsuhteen katkeamiseen, kun taas koeajalla olevien virkamiesten vakinaistamisen arvioinnissa selvitetään, onko yksikön edun kannalta olemassa syitä, jotka joko_ puoltavat tai eivät puolla vakinaistamista (48 kohta).

Viittaukset: asia 290/82, Tréfois v. yhteisöjen tuomioistuin, 17.11.1983 (Kok. 1983, s. 3751, 25 kohta) ja asia 3/84, Patrinos v. TSK, 15.5.1985 (Kok. 1985, s. 1421, 13 kohta).

Riidanalaisessa päätöksessä viitataan kantajan koeajan loppuarviointiin ja arviointikomitean lausuntoon sekä välillisesti arviointikomitean lausunnon välityksellä PO I:n käsityksiin loppuarvioinnissa tehdyistä huomioista. Päätöstä on tällä tavoin laajasti perusteltu, minkä vuoksi kantajalle on täytynyt tulla täysin selväksi syyt, joiden vuoksi komissio ei ole häntä vakinaistanut (49 kohta).

Henkilöstösääntöjen 43 artiklan ja arviointiohjeiden rikkominen

Jotta yhteisöjen tuomioistuin tutkisi väitteen, siihen on vedottava oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä, jotta nimittävällä viranomaisella on näin ollut mahdollisuus riittävän yksityiskohtaisesti selvittää moitteet, jotka asianomainen virkamies on esittänyt riidanalaisesta päätöksestä. Vaikka valituksessa esitettyjä riitautusperusteita voidaan kehitellä esittämällä yhteisöjen tuomioistuimissa uusia väitteitä ja perusteluita, joita valituksessa ei ole, mutta jotka läheisesti liittyvät siihen pääasian kannalta, tässä tapauksessa kantajan perustelut eivät liity mihinkään valituksessa esitettyyn riitautusperusteeseen nyt käsiteltävänä olevan väitteen osalta. Näin ollen komissio ei ole voinut ottaa huomioon näitä perusteluja, vaikka se olisi tulkinnut valituksen sisältöä laajasti (51 kohta).

Viittaukset: asiaT-262/94, Baiwir v. komissio, 6.6.1996 (Kok. 1996, s. II-739, 40 ja kohta).

Toinen, henkilöstösääntöjen 34 artiklan rikkomista koskeva kanneperuste

Henkilöstösääntöjen 34 artiklan 3 kohdan mukaan arviointi on laadittava viimeistään kuukautta ennen koeajan päättymistä. Käsiteltävänä olevassa asiassa kantajan yksikön päällikkö on allekirjoittanut loppuarvioinnin 18.2.1994, eli se on tehty samana päivänä. Näin ollen se on tehty kolme päivää myöhässä. Lisäksi se on annettu kantajalle tiedoksi vasta 11 päivää myöhemmin (67 kohta).

Viittaukset: em. asia Kupka-Floridiv. TKS, 19 kohta.

Koeajan loppuarvioinnin myöhästyminen on henkilöstösääntöjen nimenomaisten vaatimusten vastaista, mutta ei kuitenkaan riitä kyseenalaistamaan arvioinnin pätevyyttä, vaikka myöhästyminen onkin erittäin valitettavaa. Lisäksi kantajalla on ollut mahdollisuus esittää näkemyksensä loppuarvioinnista sääntöjen mukaisesti, eli riidanalaista päätöstä ei voida katsoa pätemättömäksi päätöksen myöhästyneen tiedoksiannon perusteella (68 kohta).

Viittaukset: asia 98/81, Munk v. komissio, 25.3.1982 (Kok. 1982, s. 1155, 8 kohta) ja em. asia Kupka-Floridiv. TSK, 20 kohta.

Arviointikomitean lausunnon antamispäivän osalta voidaan todeta ensiksikin, että asia saatettiin sen käsiteltäväksi 21.4.1994. Henkilöstösääntöjen 34 artiklan 3 kohdan mukaan arviointikomitean olisi pitänyt antaa lausuntonsa kolmessa viikossa eli viimeistään 12.5.1994. Lausunto annettiin kuitenkin vasta 5.7.1994. Tämäkään myöhästyminen ei loukkaa kantajan oikeuksia. Henkilöstösäännön 34 artiklan 3 kohdan tarkoituksena on varmistaa se, että vakinaistamispäätös voidaan antaa emien koeajan päättymistä. Kantajan tapauksessa päätös vakinaistamatta jättämisestä 16.8.1994 alkaen tehtiin 12.7.1994. Päätöksen ajankohta ei voinut loukata kantajan oikeuksia, koska hän säilytti virka-asemansa ja palkkansa koeajalla olevana virkamiehenä koko tämän ajan (70 ja 71 kohta).

Viittaukset: em. asia Trefois v. yhteisöjen tuomioistuin, 16 kohta.

Arviointikomitean kokoonpanosta on huomattava, että lopullisesta lausunnosta päätettäessä 5.7.1994 sen jäseninä oli pelkästään komission korkeampia virkamiehiä, aivan kuten henkilöstösääntöjen liitteessä II olevassa 10 artiklassa edellytetään (75 kohta).

Sekakomitean jäsenen läsnäolo kuulemistoimituksessa tai yhden jäsenen vaihtuminen 20.5.1994 annetun lausunnon ja 5.7.1994 annetun lausunnon välillä eivät ole vaikuttaneet arviointikomitean lausunnon sisältöön. Näin ollen mainittuja seikkoja ei voida katsoa menettelyvirheiksi komitean toiminnassa (78 kohta).

Vaikka hyvän hallintotavan periaatteen mukaisesti onkin suotavaa, että ne komitean jäsenet, jotka osallistuvat lausunnon antamiseen, ovat läsnä myös kuulemistoimituksessa, periaatteen noudattamatta jättäminen kahden arviointikomitean jäsenen osalta, jotka olivat läsnä 5.7.1994 lausuntoa annettaessa, mutta eivät mukana kuulemisessa, voisi johtaa päätöksen kumoamiseen vain siinä tapauksessa, että poissaololla olisi määräävä vaikutus riidanalaisen päätöksen sisältöön, sillä missään henkilöstösääntöjen määräyksessä ei edellytetä, että arviointikomitean kokoonpano säilyy samana koko menettelyn ajan (79 kohta).

Kolmas, huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiä koskeva kanneperuste

Kun koeajan tarkoituksena on arvioida koeajalla olevan virkamiehen soveltuvuus ja käyttäytyminen eikä koeaikaa voida rinnastaa koulutusjaksoon, asianomaiselle henkilölle on tämän ajan kuluessa annettava mahdollisuus osoittaa kykynsä tehtävien hoitamiseen. Tämä mahdollisuus kuuluu erottamattomana osana koeajan käsitteeseen ja ilmaistaan välillisesti henkilöstösääntöjen 34 artiklan 3 kohdassa. Lisäksi tällä tavoin täytetään hyvän hallintotavan edellytykset ja noudatetaan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta sekä huolenpitovelvollisuutta, mikä puolestaan kuvastaa oikeuksien ja velvollisuuksien tasapainoa viranomaisesimiehen ja julkishallinnon virkamiesten välisessä suhteessa. Huolenpitovelvollisuus merkitsee käytännössä sitä, että koeajalla olevan virkamiehen materiaaliset työolosuhteet ovat asianmukaiset, että hän saa tehtävissään tarvitsemansa ohjauksen ja neuvot voidakseen mukautua kulloinkin suorittamansa tehtävän erityisvaatimuksiin (95 kohta).

Viittaukset: asia 10/55, Mirossevichv. korkea viranomainen, 12.12.1956 (Kok. 1956, s. 365 ja 387-); em. asia Patrinos v. TSK, 20 ja 21 kohta; em. asia Kupka-Floridiv. TSK, 44 kohtaja asia T-568/93, Correia v. komissio, 30.11.1994 (Kok. H. 1994, s. II-857, 34 kohta).

Käsiteltävänä olevassa asiassa koeaika oli sujunut täysin normaalisti ja kantajaa on ohjattu työssään niiden tehtävien vaatimalla tavalla, jotka oli annettu hänen suoritettavakseen (96 kohta).

Vaikka koeajalla olevan virkamiehen on saatava esimiehiltään asianmukainen ohjaus ja neuvot, on kunkin virkamiehen ja koeajalla olevan virkamiehen, etenkin ura-alueella A, pystyttävä epäselvässä tilanteessa kysymään esimiehiltään tai työtovereiltaan, miten tilanteessa olisi parasta toimia, ja antamaan työnsä esimiehen arvioitavaksi ennen sen lähettämistä edelleen jne. (100 kohta).

Hallinto ei ole velvollinen antamaan määrätyllä hetkellä varoitusta koeajalla olevalle virkamiehelle, jonka työsuoritus ei vaikuta tyydyttävältä. Kantajalle on tässä asiassa selvästi useita kertoja ilmoitettu hänen työsuorituksissaan olevista puutteista. Koeajalla olevan virkamiehen oikeus saada työskennellä asianmukaisissa olosuhteissa on riittävästi turvattu, jos hänelle on annettu koeajan aikana suullinen varoitus, jonka perusteella hän on voinut mukautua yksikön vaatimuksiin ja parantaa työsuorituksiaan yksikön tarpeiden mukaan (102 kohta).

Viittaukset: em. asia Patrinos v. TSK, 19 kohta; asia C-17/88, Patrinos v. TSK, 13.12.1989 (Kok. 1989, julkaistu lyhennettynä, s. 4249, 32 kohta) ja em. asia Kupka-Floridi v. TSK, 48 kohta.

Neljäs, ilmeistä arviointivirhettä koskeva kanneperuste

Henkilöstösääntöjen palvelukseen ottamista ja koeaikaa koskevien periaatteiden mukaan hallinnolla on laaja harkintavalta koeajalla olevan virkamiehen soveltuvuuden ja työsuoritusten arvioinnissa yksikön etujen kannalta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei näin ollen voi toimielimen asemesta arvioida koeajan tuloksia tai tietyn hakijan soveltuvuutta vakinaiseksi virkamieheksi yhteisöjen julkishallinnossa, ellei kyse ole ilmeisestä arviointivirheestä tai harkintavallan väärinkäytöstä (112 kohta).

Viittaukset: em. asia Munk v. komissio, 16 kohta; em. asiaTréfois v. yhteisöjen tuomioistuin, 29 kohta; asia 347/82, Alvarez v. parlamentti, 5.4.1984 (Kok. 1984, s. 1847, 16 kohta); em. asia Patrinos v. TSK, 15.5.1985, 25 kohta; em. asia Patrinos v. TSK, 13.12.1989, 33 kohtaja em. asia Kupka-Floridi v. TSK, 52 kohta.

Koeajalla olevan virkamiehen vakinaistamatta jättäminen ja vakinaisen virkamiehen irtisanominen ovat täysin erityyppisiä päätöksiä. Jälkimmäisessä tilanteessa tutkitaan erittäin tarkasti syyt, jotka ovat johtaneet vakinaisen työsuhteen katkeamiseen, kun taas koeajalla olevien virkamiesten vakinaistamisen arvioinnissa selvitetään, onko yksikön edun kannalta olemassa syitä, jotka joko puoltavat tai eivät puolla vakinaistamista (113 kohta).

Viittaukset: em. asia Tréfois v. yhteisöjen tuomioistuin, 25 kohta.

Käsiteltävänä olevassa asiassa kantaja ei ole näyttänyt sitä, että riidanalaista päätöstä rasittaisi ilmeinen arviointivirhe (119 kohta).

Henkilöstösääntöjen 24 artiklan perusteella komissiolle kuuluvan avustamisvelvollisuuden laiminlyönnistä on todettava, että kyseessä on toimielimen velvollisuus puolustaa virkamiehiä ulkopuolisia vastaan eikä toimielimen itsensä tekemiä päätöksiä vastaan, sillä tällaisten päätösten valvontaan sovelletaan muita henkilöstösääntöjen määräyksiä (120 kohta).

Viittaukset: em. asia Munk v. komissio, 21 kohta ja asia T-64/94, Benecos v. komissio, 23.11.1995 (Kok. H. 1995, s. II-769, 65 kohta).

Ratkaisu:

Kanne hylätään.