ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
113.

On lisäksi huomattava, että VREG:n käytäntö on erittäin moitittava, sillä se merkitsee sitä, että tosiasiassa alkuperätakuu muunnetaan vihreäksi todistukseksi vain kyseisen alueellisen järjestelmän tarpeita varten, koska VREG rekisteröi ne vihreinä todistuksina käyttääkseen niitä myöhemmin sellaisina, jos se osoittautuu tarpeelliseksi ja vain oman päätöksensä perusteella. On kuitenkin niin, että kyseisillä mahdollisesti käytettävillä todistuksilla on hinta, joka niillä oli alkuperätakuina ja joka, sellaisena kuin se on istunnossa esitetty, on kaikkien muiden tekijöiden pysyessä samana lisäksi huomattavasti alempi kuin ”normaalin” vihreän todistuksen. Tästä seuraa, että kyseinen hinnanmuodostusmekanismi ei ole sen normaali hinnanmuodostusmekanismi eli kysyntä ja tarjonta vihreiden todistusten jälkimarkkinoilla, joiden normaalia toimintaa kyseinen käytäntö siis häiritsee. Komissio on ilmoittanut kirjelmissään ja vahvistanut istunnossa, että vihreiden todistusten järjestelmä on käytössä kahdeksassa jäsenvaltiossa. Siitä saa siis kuvan tarkasteltavasta järjestelmästä aiheutuvan häiriön laajuudesta.
92.

Komissio ei suorita tukiin kohdistettavaa taloudellista valvontaa itse, eikä sillä ole kattavaa tietoa kaikista kansallisten viranomaisten suorittamista tarkastuksista, mutta sillä on silti velvollisuus valvoa unionin talousarvioon sisältyviä varoja kokonaisuudessaan; siksi on ilmeistä, että komissio kykenee täyttämään tämän velvollisuuden vain käyttämällä ekstrapolaation kaltaista menetelmää, jonka avulla komission vastuulle kuuluvissa selektiivisissä tarkastuksissa saadut tulokset ulotetaan tukiin kokonaisuudessaan. Toisin sanoen niiden tarkastusten väistämättä osittaisella ja selektiivisellä luonteella, joita komissio tekee, on oltava vastineparinaan korjausmenetelmä, joka on luonteeltaan samankaltainen. Kuten jatkossa ilmenee, on selvää, että kyseistä menetelmää on sovellettava yhdessä asianmukaisten takeiden kanssa, jotka liittyvät siihen, että saadut tulokset ulotetaan kaikkiin tukiin luotettavalla tavalla.
27.

Ensinnäkin ilmaisu on ymmärrettävä laajasti, jotta varmistetaan oikeudenhaltijoiden suojan korkea taso. ( 12 ) Toiseksi ratkaisevaa ei ole tietty välittämisen tapa vaan se, että yleisöllä on mahdollisuus saada kyseiset teokset saataviinsa. ( 13 ) Kolmanneksi käsite ”yleisö” tarkoittaa määrittämätöntä mutta varsin huomattavaa määrää potentiaalisia katselijoita tai kuuntelijoita, ja tältä osin on otettava huomioon potentiaalisten vastaanottajien määrän kumulatiivinen vaikutus tarkasteltuna sekä kollektiivisesti että peräkkäin. ( 14 ) Neljänneksi kyseisen yleisön on oltava ”uutta” yleisöä eli se on erottava yleisöstä, joka otettiin lukuun myönnettäessä lupa alkuperäiselle lähetykselle (esimerkkinä tapaus, jossa yksityiseen katseluun tarkoitettu lähetys esitetään suurelle yleisölle). ( 15 ) Viidenneksi: jos välittämiseen liittyy voiton tavoittelu (jos se esimerkiksi houkuttelee asiakkaita), tämä on merkityksellinen osoitus siitä, että se kuuluu paitsi direktiivin 1992/100 tai 2006/115 8 artiklan mukaisen kohtuullisen kertakorvauksen myös direktiivin 2001/29 3 artiklan mukaisen yleisölle välittämistä koskevan oikeuden soveltamisalaan. ( 16 )
93.

Taedirektiivin 12 artiklan a alakohdassa säädetään, että ”pätemättömyys on todettava tuomioistuimen päätöksellä” ja että se voidaan todeta vain 12 artiklan b alakohdan i–vi alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa. Direktiivin 13 artiklassa säädetään tällaisen pätemättömyyden seurauksista. Tuomioistuimen päätös, jonka mukaan osakeyhtiölle on syntynyt vastuu sijoittajaan nähden, ei ole sama asia kuin yhtiön pätemättömäksi toteaminen. Siten on ilmeistä, että taedirektiivin 12 ja 13 artikla eivät ole merkityksellisiä tiedonantovelvollisuuttaan rikkoneen osakeyhtiön vastuun kannalta; niillä ei ole vaikutusta kysymykseen siitä, liittyykö tällaiseen vastuuseen vaikutuksia ex nunc vai ex tunc.
75.

Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa seuraavasti Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Ourensen ennakkoratkaisukysymykseen: Lentoliikenteen harjoittamisen yhteisistä säännöistä yhteisössä 24.9.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1008/2008 22 artiklan 1 kohdassa säädettyä hinnoittelun vapauden periaatetta on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa kielletään lentoliikenteen harjoittajia laskuttamasta valinnaisena lisämaksuna matkustajan matkatavaroiden lennolle kirjaamisesta. Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on kuitenkin varmistuttava siitä, että tällaisen palvelun laskuttamisessa lentoliikenteen harjoittajat noudattavat niille asetettuja vaatimuksia, jotka perustuvat kyseisen asetuksen 23 artiklan 1 kohdassa vahvistettujen kuluttajan oikeuksien suojeluun, ilmoittamalla selkeästi, avoimesti ja yksiselitteisesti asiakkaan varausmenettelyn alussa matkatavaroiden lennolle kirjaamisen hinnoitteluun liittyvät yksityiskohtaiset säännöt ja antamalla kyseiselle asiakkaalle mahdollisuus hyväksyä tai hylätä kyseinen palvelu nimenomaisesti valitsemalla.
49.

Unionin tuomioistuin on aiemmin hyväksynyt tuomion ajallisten vaikutusten rajoittamisen tilanteissa, joissa kaksi (kumulatiivista) edellytystä täyttyvät. Yhtäältä on osoitettava ”vakavien taloudellisten seurausten vaara”. Näiden seurausten on aiheuduttava erityisesti vilpittömässä mielessä perustettujen sellaisten oikeussuhteiden lukuisuudesta, jotka perustuvat pätevästi voimassa olevana pidettyyn säännöstöön. Toisaalta unionin oikeuden vastaisen toiminnan on täytynyt olla tulosta kyseisten unionin säännösten tulkintaa ja ulottuvuutta koskevasta objektiivisesta ja huomattavasta epäselvyydestä. Unionin tuomioistuin on tältä osin antanut erityisen merkityksen muiden jäsenvaltioiden ja komission toiminnalle, joka on voinut myötävaikuttaa kyseiseen unionin oikeuden vastaiseen toimintaan. ( 32 )
23.

Osa-aikaisten työntekijöiden työaika on määritelmän mukaan lyhyempi kuin kokoaikaisten työntekijöiden eli (todellisten tai hypoteettisten) kokoaikatyötä tekevien vertailuhenkilöiden työaika. He saavat yleensä myös vähemmän palkkaa. Jos he saavat pienempää tuntipalkkaa kuin kokoaikatyötä tekevät vertailuhenkilöt, kyse on selkeästi syrjivästä kohtelusta. Jos he saavat täsmälleen saman tuntipalkan mutta pienemmän kokonaispalkan – koska he työskentelevät (esimerkiksi) 20 tuntia viikossa 40 tunnin sijasta –, tällainen pro rata temporis -periaatteen mukainen palkanvähennys ei anna aihetta kritiikkiin. Sitä pidetään implisiittisesti ”asiallisesti perusteltuna”.
57.

Markkinoista on korostettava aluksi, että varmentamislaitokset toimivat vapaassa kilpailutilanteessa, jossa hyväksyttyjen varmentamislaitosten määrää ei ole rajattu. Näin ollen kyse on kilpailuun perustuvista markkinoista, joilla mikä tahansa yritys, joka täyttää vaadittavat edellytykset, voi tarjota varmentamispalvelua. Kun otetaan huomioon toiminnan luonne ja palvelun tarjoamiselle asetetut tiukat vaatimukset, ei kuitenkaan ole yllättävää, että varmentamislaitosten määrä on suhteellisen vähäinen. Vaikka kyse ei ole vain muutamaan toimijaan rajoittuvista markkinoista, asiakirja-aineistosta ilmenee, että nykyisin varmentamislaitoksia on kolmisenkymmentä. Näin ollen kyse ei ole markkinoista, joilla olisi erittäin suuri määrä ammatinharjoittajia, eikä myöskään palvelujen tarjoajan ja niiden vastaanottajien välisestä informaation epäsymmetriasta. Nämä kaksi tekijää olivat ratkaisevia asiassa Cipolla ym. arvioitaessa tilannetta asianajajien markkinoilla Italiassa. Nyt käsiteltävässä asiassa tilanne on kuitenkin päinvastainen: toimijoiden suhteellisen vähäisen määrän lisäksi tilanne on myös se, että palvelujen vastaanottajien on säilytettävä vaadittava etäisyys varmentamislaitokseen, jotta sillä on mahdollisuus toimia täysin itsenäisesti. Varmentamislaitosten tapauksessa palvelun tarjoajan ja vastaanottajien välinen suhde on täysin erilainen kuin asianajajan ja asiakkaan välinen suhde, koska jälkimmäisessä tilanteessa luottamus ja yhteisen edun puolustaminen ovat ratkaisevia kriteereitä. Varmentamislaitosten tapauksessa tällainen luottamus ja puolustaminen ovat paitsi kiellettyjä myös mitätöisivät täysin kyseisen laitoksen olemassaolon tarkoituksen.
39.

On totta, että jos selvittäjä saa ratkaisun siitä, että tietty aikaisempi oikeustoimi, jossa kolmas on osallisena, on peräytettävä, hänen on pyrittävä hakemaan kyseisen ratkaisun tunnustamista ja täytäntöönpanoa siinä valtiossa, jossa tuolla kolmannella on kotipaikka (ja/tai jossa kyseiseen oikeustoimeen liittyvä omaisuus sijaitsee). Hänen kannaltaan katsoen tämä on kuitenkin tavallisesti tehokkaampi ja edullisempi menettely kuin jos kyseisessä tuomioistuimessa aloitettaisiin täysin erillinen menettely (ja edullisemmalla menettelyllä säilytetään enemmän velallisen omaisuutta velkojien hyväksi). Parhaassa tapauksessa ratkaisu, jonka selvittäjä on jo saanut, tunnustetaan ja pannaan täytäntöön. Pahimmassa tapauksessa selvittäjän on käännyttävä takaisin toimivaltaisen tuomioistuimen puoleen unionin jäsenvaltiossa ja pyydettävä velallisen omaisuutta koskevan arvioinnin mukauttamista alaspäin ennen kuin omaisuus jaetaan lopullisesti velkojien kesken.
5.

Asetuksen N:o 1122/2009 58 artiklassa säädetään seuraavaa: ”Jos pinta-alatukijärjestelmien, lukuun ottamatta asetuksen (EY) N:o 73/2009 IV osaston 1 luvun 2 jaksossa säädettyä tärkkelysperunan ja 5 jaksossa säädettyä siementen tukijärjestelmää, soveltamiseksi ilmoitettu pinta-ala on jonkin viljelykasviryhmän osalta suurempi kuin tämän asetuksen 57 artiklan mukaisesti määritetty pinta-ala, tuki on laskettava määritetyn pinta-alan perusteella siten, että tuesta vähennetään havaittu erotus kaksinkertaisena, jos erotus on yli kolme prosenttia tai yli kaksi hehtaaria mutta enintään 20 prosenttia määritetystä pinta-alasta. Jos erotus on yli 20 prosenttia määritetystä pinta-alasta, kyseiselle viljelykasviryhmälle ei myönnetä pinta-alaperusteista tukea. Jos erotus on yli 50 prosenttia, viljelijältä on evättävä tuki vielä kertaalleen siihen määrään asti, joka vastaa ilmoitetun pinta-alan ja tämän asetuksen 57 artiklan mukaisesti määritetyn pinta-alan erotusta. Tämä määrä on vähennettävä komission asetuksen (EY) N:o 885/2006 5 b artiklan mukaisesti. Jos määrää ei voida vähentää täysimääräisesti mainitun artiklan mukaisesti havainnon tekovuotta seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana, jäännöksen maksaminen on peruutettava.”
118.

Espanja viittaa vastauskirjelmässään asiassa komissio vastaan Italia annettuun tuomioon ( 99 ) ja korostaa, että ainoastaan unionin tuomioistuin voi päättää seuraamuksen määrästä. Kun tukea on perittävä takaisin usealta tuensaajalta, seuraamus, jossa otetaan huomioon jäsenvaltion edistyminen velvoitteidensa täytäntöönpanossa, voi olla asianmukainen ja siis oikeassa suhteessa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen. ( 100 ) Rikkomisen vakavuutta ja jäsenvaltion maksukykyä koskevien kriteerien soveltamisessa unionin tuomioistuimen on otettava huomioon seuraukset, joita täytäntöönpanon laiminlyönnistä aiheutuu yksityisille ja julkisille intresseille, ja se, kuinka kiireellisesti jäsenvaltion on noudatettava velvoitteitaan. ( 101 ) Mahdollisesta kiinteämääräisestä hyvityksestä on määrättävä kaikkien niiden seikkojen perusteella, jotka liittyvät jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen ominaispiirteisiin ja jäsenvaltion omaksumaan asenteeseen, ja unionin tuomioistuimella on tässä yhteydessä laaja harkintavalta. ( 102 ) Viranomaiset ovat käsiteltävässä asiassa toimineet huolellisesti. Unionin tuomioistuimen olisi otettava huomioon rikkomiseen liittyvä maantieteellinen alue ja mukautettava mahdollisen seuraamuksen määrää sekä Baskimaan viranomaisten itsemääräämisoikeuden ( 103 ) että suhteellisuusperiaatteen perusteella.
72.

Käsiteltävässä asiassa on kuitenkin mahdollista, että erilaiseen kohteluun liittyvät edut kompensoivat sen haittoja. Erilainen kohtelu koskee jopa 4:ää prosenttia peruspalkasta, ja siten Kristensen sai 860 DKK ( 41 ) vähemmän kuukaudessa. Tämä on kiistatta huomattava summa. On kuitenkin huomattava, että ensinnäkin Kristensen hyötyy Experianin ammatillisesta lisäeläkejärjestelmästä, koska hänelle kertyy kuukausittain eläkettä. Toiseksi työnantajamaksun ollessa pieni myös työntekijämaksu on pienempi, joten Kristensenin oli maksettava itse ainoastaan 3 prosenttia peruspalkastaan eläketilille. Jos hän olisi ollut yli 45-vuotias, hänen oma maksuosuutensa olisi ollut 5 prosenttia. Näiden olosuhteiden arvioiminen on kuitenkin viime kädessä kansallisen tuomioistuimen tehtävä.
81.

Samaa päättelyä on mielestäni sovellettava silloin, kun eri taho haluaa saattaa markkinoille voimassa olevan luvan alaisen ihmisille tarkoitetun lääkkeen, mutta eri muodossa. Kuten olen selvittänyt edellä, kyseisen lainsäädännön mukaan vastuu lupien myöntämisestä on joko keskitetty asetuksen N:o 726/2004 nojalla tai osoitettu jäsenvaltioille direktiivin 2001/83 nojalla. ( 43 ) Tämä perustuu erityisesti siihen, että asiantuntemus niissä lääkkeissä, joiden myyntilupa on asetuksen nojalla myönnettävä keskitetysti, on kyseisellä toimenpiteellä tähän tarkoitukseen nimetyllä viranomaisella, ei niinkään jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla. Siksi asianomaisen tahon tuleekin myyntilupahakemusmenettelyn yhteydessä olla yhteydessä kyseiseen viranomaiseen. Asetuksen 3 artiklan 3 kohdassa tosin säädetään, että tietyille geneerisille valmisteille voidaan myöntää lupa kyseisen direktiivin nojalla, vaikka vertailulääkkeelle, johon ne perustuvat, onkin myönnetty lupa keskitetyllä menettelyllä, mutta se on poikkeus yleiseen sääntöön ja sovellettavissa ainoastaan sentyyppistä lääkettä koskeviin yksinkertaistettuihin menettelyihin. Tätä poikkeusta ei ole syytä ulottaa laajemmalle.
94.

Lopuksi on aiheellista kiinnittää huomiota joihinkin unionin yleisessä tuomioistuimessa järjestetyn käsittelyn aikana tapahtuneisiin seikkoihin. Jos valittajat olisivat toimineet huolellisemmin, he olisivat varmasti jo kannekirjelmissään tuoneet esille perusteluja, joilla olisi pyritty osoittamaan kanteiden oikea-aikaisuus. Yhtä varmaa on, että jos asianosaisten edustajat olisivat yksinkertaisesti noudattaneet edes vähäistä huolellisuutta päämiehiensä intressien puolustamiseksi, he olisivat osallistuneet unionin tuomioistuimen tässä oikeudenkäynnissä määräämään julkiseen istuntoon. Sen sijaan he ovat vastuussa siitä, ettei istuntoa lopulta voitu järjestää. Istunto olisi tarjonnut heille tilaisuuden selvittää unionin tuomioistuimelle olosuhteet ja syyt, joita he eivät voineet esittää unionin yleisessä tuomioistuimessa.
21.

YVA-direktiivin tarkoituksena on sen 1 artiklan 1 kohdan sekä johdanto-osan ensimmäisen ja kuudennen perustelukappaleen mukaan hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi; tätä tarkoitusta varten on toimitettava tietoja 5 artiklan ja liitteen IV mukaisesti. Siksi vaikuttaa ilmeiseltä, että arvioinnissa on otettava huomioon ainoastaan sellaiset vaikutukset kiinteään ja irtaimeen omaisuuteen, joilla voi luonteensa vuoksi olla suuri merkitys myös luonnonympäristölle. Yksi hyvä esimerkki on melu. Jos melusta aiheutuu haittaa luontotyypeille, vaikutukset on tutkittava. ( 6 ) Näin on tehtävä myös, jos melusta on haittaa kiinteälle ja irtaimelle omaisuudelle, kuten asuintaloille ja puutarhoille.
31.

Valaisevimpia ovat ne 11 tapausta, joissa unionin tuomioistuin on omaksunut päinvastaisen näkemyksen kuin julkisasiamies. Ne jakautuvat suurin piirtein tasaisesti tapauksiin, joissa julkisasiamies on katsonut, että ennakkoratkaisupyynnön esittänyttä elintä ei pitäisi pitää jäsenvaltion tuomioistuimena, mutta unionin tuomioistuin on todennut, että sitä on pidettävä tällaisena (kuusi tapausta ( 12 )), ja tapauksiin, joissa on käynyt päinvastoin (viisi tapausta ( 13 )). Silmiinpistävää on, että ensimmäisessä tapausryhmässä kolme julkisasiamiestä, joiden kaikkien tausta on roomalaisessa siviilioikeudessa, ( 14 ) esittivät lähinnä näkemyksen, jonka mukaan ainoastaan varsinaiset tuomioistuimet ovat toimivaltaisia esittämään ennakkoratkaisukysymyksiä, kun taas jälkimmäisessä ryhmässä neljä julkisasiamiestä, joiden tausta ei ole roomalaisessa oikeudessa vaan lähinnä common law -oikeudessa, ( 15 ) esittivät lähinnä, että prosessiekonomisista syistä ja unionin lainsäädännön yhtenäiseksi soveltamiseksi unionin tuomioistuimen pitäisi yleensä vastata merkityksellisiin kysymyksiin, joita esittävät elimet, joilla on tuomioistuimen piirteitä ja joiden on sovellettava lakia aidon tapauksen ratkaisemiseen.
—

SEUT 49 ja SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että kansallinen lainsäädäntö, jolla onnenpelien toteuttamista, hallinnointia, järjestämistä ja toimintaa koskeva yksinoikeus annetaan yhdelle ainoalle yritykselle, joka on perustettu osakeyhtiön muotoon ja on noteerattu pörssissä, voi olla perusteltu, jos kyseisellä lainsäädännöllä tavoitellaan tosiasiallisesti päämäärää rajoittaa onnenpelien tarjontaa tai torjua vedonlyöntiin liittyvää rikollisuutta ohjaamalla pelaajat valvottuihin pelimuotoihin ja jos se on tosiasiallisesti omiaan edistämään sillä tavoiteltujen päämäärien toteutumista johdonmukaisesti ja järjestelmällisesti. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on määrittää, mitä näistä päämääristä kyseisellä kansallisella lainsäädännöllä tosiasiallisesti tavoitellaan ja täyttääkö kyseinen lainsäädäntö tosiasiallisesti vaatimuksen, jonka mukaan kyseistä päämäärää on tavoiteltava johdonmukaisesti ja järjestelmällisesti. Tarkemmin sanottuna, jos kansallinen tuomioistuin katsoo, että kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön tavoitteena on rajoittaa onnenpelien tarjontaa Kreikassa, se ei voi päätellä, että kyseinen kansallinen lainsäädäntö on omiaan edistämään päämäärän toteutumista johdonmukaisesti ja järjestelmällisesti, jos se havaitsee, että monopolin haltija harjoittaa todellisuudessa kasvuhakuista politiikkaa ja että sille myönnetty yksinoikeus johtaa onnenpelien tarjonnan kasvuun eikä vähenemiseen. Jos kansallinen tuomioistuin katsoo sen sijaan, että kyseisen kansallisen lainsäädännön ainoana tavoitteena on torjua vedonlyöntiin liittyvää rikollisuutta ohjaamalla pelaajia luvallisiin ja säänneltyihin pelimuotoihin, monopolin haltijan kasvuhakuista politiikkaa, jolle on ominaista muun muassa onnenpelien tarjonnan laajentaminen ja tällaisten pelien mainostaminen, voidaan pitää johdonmukaisena vain, jos onnenpeleihin liittyvät rikolliset ja vilpilliset menettelyt ovat Kreikassa tosiasiassa merkittävä ongelma, joka voidaan korjata laajentamalla sallittuja ja säänneltyjä toimintamuotoja. Lisäksi onnenpelin tarjonnan laajentamisen ja pelien mainostamisen on ensinnäkin oltava maltillista ja rajoituttava tiukasti siihen, mikä on tarpeen kuluttajien ohjaamiseksi valvottujen pelien pariin, ja toiseksi viranomaisten on valvottava tiukasti monopolin haltijan onnenpelien tarjontaa.
44.

Toisin sanoen in house -järjestely on sallittu ainoastaan silloin, kun yhtiö ei ole ”kolmannen osapuolen” asemassa hankintaviranomaiseen nähden, ja sen vuoksi on varmistettava, ettei sillä ole mitään itsenäistä päätäntävaltaa suhteessa viranomaiseen, joka tässä tapauksessa käyttää siihen sisäistä organisointivaltaansa. ( 28 )
47.

Mielestäni vastauksen on selvästi oltava kieltävä. Se, että pääasian kaltaisessa tilanteessa uudelleenkäyttö on tulos eri subjektien perättäisten menettelyjen sarjasta, ei merkitse sitä, ettei jokaista yksittäistä mainituista toimista voitaisi yksinään pitää direktiivissä 96/9 tarkoitettuna uudelleenkäyttötoimena, josta aiheutuu direktiivissä säädetyt seuraukset. On selvää, että kussakin mainituista menettelyistä on järkeä vain mainitun moniosaisen toimen osana ja että kukin osa on luokiteltava samalla tavalla kuin kyseinen toimi.
7.

Asetuksen N:o 1008/2008 23 artiklan, jonka otsikko on ”Tiedottaminen ja syrjintäkielto”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Kun liikennöidään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvalla jäsenvaltion alueella sijaitsevalta lentoasemalta, yleisön saatavilla oleviin lentoliikenteen lentohintoihin ja kuljetusmaksuihin on sisällyttävä sovellettavat ehdot, kun lentohintoja ja kuljetusmaksuja tarjotaan tai julkaistaan missä tahansa muodossa, myös internetissä. Lopullinen hinta on aina ilmoitettava, ja sen on sisällettävä sovellettava lentohinta tai kuljetusmaksu sekä julkaisuhetkellä pakolliset ja ennakoitavat sovellettavat verot, maksut, lisämaksut ja palvelumaksut. Ilmoitetun lopullisen hinnan lisäksi on eriteltävä vähintään seuraavat: a) lentohinta tai kuljetusmaksu; b) verot; c) lentoasemamaksut; ja d) muut maksut, lisämaksut tai palvelumaksut, esimerkiksi turvatoimiin tai polttoaineeseen liittyvät maksut, jos b, c ja d alakohdassa luetellut maksut on lisätty lentohintaan tai kuljetusmaksuun. Valinnaiset lisämaksut on ilmoitettava selkeästi, avoimesti ja yksiselitteisesti varausmenettelyn alussa, ja asiakkaan on voitava hyväksyä ne vapaaehtoisesti.”
1)

Unionin tuomioistuin toteaa, että Viron tasavalta ei ole noudattanut SEUT 45 artiklan ja Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa tuloverolakinsa, jonka seurauksena ulkomailla asuvat eläkkeensaajat, jotka ovat työskennelleet ja asuneet sekä Virossa että toisessa jäsenvaltiossa, saavat vähennyksen pienten tulojen perusteella ainoastaan, jos he saavat vähintään 75 prosenttia verotettavista tuloistaan Virosta, vaikka tämä veroetu myönnettäisiin heille, jos he asuisivat Virossa. Unionin tuomioistuin hylkää komission nostaman jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen siltä osin kuin se koskee ulkomailla asuvien verovelvollisten muita luokkia.
21.

Tästä on muistettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että kun arvioidaan sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä. ( 11 ) Portugalin hallituksen esittämiä väitteitä on siis tarkasteltava suhteessa perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymiseen, ja kansallisen lainsäädännön myöhempää kehitystä koskevat väitteet on jätettävä huomiotta.
74.

Kiinteämääräisen hyvityksen määrästä on muistutettava aluksi, ettei komission ehdotus sido unionin tuomioistuinta ja että hyvityksen määrän vahvistaminen kuuluu viimeksi mainitun harkintavaltaan. ( 36 ) Kiinteämääräinen hyvitys on vahvistettava siten, että se on yhtäältä asianmukainen olosuhteiden kannalta ja toisaalta oikeassa suhteessa sekä todettuun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen että asianomaisen jäsenvaltion maksukykyyn. Tässä yhteydessä merkityksellisiä tekijöitä ovat muun muassa se, miten kauan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen on jatkunut sen tuomion jälkeen, jossa se todettiin, ja rikkomisen vakavuus. ( 37 )
174.

Tällaisella emoyhtiön kartellioikeudellisella vastuulla ei ole myöskään mitään tekemistä tuottamuksesta riippumattoman vastuun (”strict liability”) kanssa. Pikemminkin emoyhtiö on, kuten edellä on todettu, yksi yrityksen taustalla olevista tahoista, joka on tuottamuksellisesti rikkonut kilpailusääntöjä. Yksinkertaistettuna voidaan todeta, että emoyhtiö muodostaa (yhdessä kaikkien sen ratkaisevassa vaikutusvallassa olevien tytäryhtiöiden kanssa) sen yrityksen oikeudellisen henkilöitymän, joka on tuottamuksellisesti rikkonut kilpailusääntöjä. ( 109 )
86.

Tämä toinen näkökohta on merkityksellinen juuri yksipuolisissa tuomioissa. Perusteluvelvollisuuden ulottuvuuden on kuitenkin vastattava tässä yhteydessä niitä vaatimuksia, jotka on asetettu muutoksenhaulle. Mitä tiukemmat yksipuolista tuomiota koskevan muutoksenhaun vaatimukset ovat, sitä tiukemmat ovat myös yksipuolisen tuomion perusteluja koskevat vaatimukset. Hävinneen asianosaisen on tiedettävä, mihin tosiseikkoihin ja oikeudellisiin seikkoihin sen on vedottava voidakseen menestyä yksipuolista tuomiota koskevassa muutoksenhaussa. Ainoastaan tällä tavoin voidaan taata hänen oikeutensa oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin.