ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 256/5

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 3.9.2009 (Corte suprema di cassazionen (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Amministrazione dell’economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate v. Fallimento Olimpiclub Srl

(Asia C-2/08) (1)

(Arvonlisävero - Yhteisön oikeuden ensisijaisuus - Kansallisen oikeuden säännös, jossa säädetään oikeusvoiman periaatteesta)

2009/C 256/09

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Amministrazione dell’economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate

Vastaaja: Fallimento Olimpiclub Srl

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Corte suprema di cassazione — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) tulkinta — Yhteisön oikeuden ensisijaisuus — Kansallisen oikeuden säännös, jossa säädetään oikeusvoiman periaatteesta ja jonka soveltamisella päädytään ratkaisuun, joka on arvonlisäveroa koskevan yhteisön oikeuden vastainen

Tuomiolauselma

Yhteisön oikeus on esteenä pääasiassa kyseessä olevan tilanteen kaltaisissa olosuhteissa Italian siviililain (codice civile) 2909 §:n kaltaisen kansallisen säännöksen soveltamiselle oikeudenkäynnissä, jossa on kyse arvonlisäverosta sellaiselta verovuodelta, jonka osalta mitään lopullista tuomioistuinratkaisua ei vielä ole annettu, sikäli kuin mainittu säännös estää kansallista tuomioistuinta, jonka käsiteltävänä kyseinen oikeusriita on, ottamasta huomioon mainittuun veroon liittyviä väärinkäytöksiä koskevia yhteisön oikeuden sääntöjä.

(1) EUVL C 79, 29.3.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 205/8

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 9.7.2009 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Peter Rehder v. Air Baltic Corporation

(Asia C-204/08) (1)

(Asetus (EY) N:o 44/2001 - 5 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toinen luetelmakohta - Asetus (EY) N:o 261/2004 - 5 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 7 artiklan 1 kohdan a alakohta - Montrealin yleissopimus - 33 artiklan 1 kohta - Lentoliikenne - Matkustajien korvausvaatimukset lentoyhtiöitä kohtaan lentojen peruuttamisen johdosta - Palvelun suorittamispaikka - Tuomioistuimen toimivalta jäsenvaltiosta toiseen jäsenvaltioon tapahtuvassa lentoliikenteessä, josta vastaa kolmanteen jäsenvaltioon sijoittautunut lentoyhtiö)

2009/C 205/13

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Peter Rehder

Vastaaja: Air Baltic Corporation

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL L 12, s. 1) 5 artiklan 1 kohdan b alakohdan toisen luetelmakohdan tulkinta — Vahingonkorvaus, jota matkustaja, jonka kotipaikka on yhdessä jäsenvaltiossa, vaatii asetuksen (EY) N:o 261/2004 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla lentoyhtiöltä, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, seurauksena ensimmäisen ja kolmannen jäsenvaltion välisen lennon peruuttamisesta — Sen jäsenvaltion, jossa matkustajalla on kotipaikka, tuomioistuinten toimivalta? — ”Jäsenvaltiossa sijaitsevan paikan, jossa palvelut sopimuksen mukaan on suoritettu tai jossa ne olisi pitänyt suorittaa”, määrittäminen

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa on tulkittava siten, että kahden jäsenvaltion välillä tapahtuvassa matkustajalentoliikenteessä, joka suoritetaan yhden lentoyhtiön, joka on lennosta vastaava lentoliikenteen harjoittaja, kanssa tehdyn sopimuksen perusteella, toimivaltainen tuomioistuin tutkimaan tähän kuljetussopimukseen ja matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 261/2004 perustuvan korvausvaatimuksen on kantajan valinnan mukaan se tuomioistuin, jonka tuomiopiiriin lentokoneen lähtö- tai saapumispaikka kuuluu, siten kuin näistä paikoista on sovittu mainitussa sopimuksessa.

(1) EUVL C 197, 2.8.2008.
1)

TIR-carnet’iden ja ATA-carnet’iden käytöstä passitusasiakirjoina yhteisössä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 719/91 soveltamista koskevista säännöksistä 12.6.1991 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1593/91 2 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä TIR-carnet’isiin merkittyjen tavaroiden kansainvälistä kuljetusta koskevan Genevessä 14.11.1975 allekirjoitetun tulliyleissopimuksen 11 artiklan 1 kappaleen kanssa, on tulkittava siten, että sen määräajan noudattamatta jättämisestä, jossa TIR-carnet’n haltijalle on ilmoitettava siitä, ettei carnet’ta ole lähtöleimattu, ei ole seurauksena, että toimivaltaiset tulliviranomaiset menettäisivät oikeutensa kyseisen carnet’n turvin suoritetusta tavaroiden kansainvälisestä kuljetuksesta maksettavien tullien ja verojen perimiseen.
1)

Yhdenmukaistetulla menettelytavalla on EY 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kilpailunvastainen tarkoitus silloin, kun se on sisältönsä ja tavoitteensa ja oikeudellisen ja taloudellisen asiayhteytensä takia konkreettisesti omiaan estämään kilpailun yhteismarkkinoilla tai rajoittamaan tai vääristämään sitä. Välttämätöntä ei ole, että kilpailua todella estetään tai sitä rajoitetaan tai vääristetään, eikä se, että yhdenmukaistetun menettelytavan ja kuluttajahinnan välillä on välitön yhteys. Kilpailijoiden välinen tietojenvaihto tapahtuu kilpailunvastaisessa tarkoituksessa silloin, kun se on omiaan poistamaan epävarmuuden kyseisten yritysten suunnitteleman markkinakäyttäytymisen suhteen.
1)

EY 43 ja EY 49 artiklaa on tulkittava siten, että a) jotta kyseiset kansalliset viranomaiset voisivat oikeuttaa pääasioissa kyseessä olevien kaltaiset urheiluvedonlyönteihin ja arpajaisiin liittyvät julkiset monopolit tavoitteella torjua peliriippuvuutta ja ehkäistä kansalaisten houkuttelemista tuhlaamaan liiallisesti pelitoimintaan, niiden ei tarvitse kyetä esittämään tutkimusta, jolla osoitetaan kyseisten toimenpiteiden oikeasuhteisuus ja joka on tehty ennen näiden toteuttamista b) se, että jäsenvaltio suosii tällaista monopolia verrattuna järjestelmään, jossa sallitaan sellaisten yksityisten toimijoiden toiminta, joilla on lupa harjoittaa toimintaansa sellaisen lainsäädännön mukaisesti, jolla ei myönnetä yksinoikeuksia, voi olla suhteellisuusperiaatteen mukaista, jos korkeatasoisen kuluttajansuojan tavoitteen saavuttamiseksi kyseisen monopolin käyttöönoton lisäksi annetaan oikeussääntöjä, joilla voidaan taata, että kyseisen monopolin haltija kykenee tosiasiallisesti tavoittelemaan johdonmukaisesti ja järjestelmällisesti tällaista päämäärää siihen määrällisesti oikein mitoitetulla ja laadullisesti sitä varten muokatulla tarjonnalla, jota viranomaiset valvovat tiukasti c) se, että jäsenvaltion viranomaiset saattavat kohdata tiettyjä vaikeuksia taatessaan, että kyseisen jäsenvaltion ulkopuolelle sijoittautuneet pelien ja vedonlyöntien järjestäjät noudattavat monopolijärjestelmää, kun ne tekevät internetissä sen vastaisesti vedonlyöntisopimuksia mainittujen viranomaisten alueellisen toimivallan piiriin kuuluvien henkilöiden kanssa, ei sellaisenaan vaikuta siihen, onko tällainen monopoli sopusoinnussa perustamissopimuksen kyseisten määräysten kanssa d) tilanteessa, jossa kansallinen tuomioistuin toteaa samanaikaisesti, että — tällaisen monopolin haltijan mainontatoimet, jotka liittyvät monopolin haltijan tarjoamiin muuntyyppisiin onnenpeleihin, eivät rajoitu siihen, mikä on tarpeen kuluttajien kanavoimiseksi kyseisen haltijan pelitarjontaan ohjaamalla heitä pois muista peleistä, jotka eivät ole laillisia, vaan niillä pyritään lisäämään kuluttajien luonnollista peliviettiä ja kannustamaan heitä osallistumaan aktiivisesti peleihin pelitoiminnasta saatavien tuottojen maksimoimiseksi — luvan saaneet yksityiset toimijat voivat tarjota muuntyyppisiä onnenpelejä ja — toimivaltaiset viranomaiset harjoittavat tai sietävät muiden onnenpelityyppien, jotka eivät kuulu kyseisen monopolin alaan ja jotka voivat johtaa riippuvuuden syntymiseen helpommin kuin siihen kuuluvat pelit, osalta tarjonnan laajentamispolitiikkaa, joka kehittää ja edistää pelitoimintaa, erityisesti siitä saatavien tulojen maksimoimiseksi, kyseinen kansallinen tuomioistuin voi laillisesti katsoa, ettei tällainen monopoli ole omiaan takaamaan monopolin perusteena olevan päämäärän eli peliriippuvuuden torjumisen ja sen ehkäisemisen, että kansalaisia houkutellaan tuhlaamaan liiallisesti pelitoimintaan, toteuttamista rajoittamalla pelitilaisuuksia sekä kyseisen alan toimintaa johdonmukaisesti ja järjestelmällisesti.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 256/3

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 3.9.2009 (Rechtbank te ’s-Gravenhagen (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — AHP Manufacturing BV v. Bureau voor de Industriële Eigendom

(Asia C-482/07) (1)

(Patenttioikeus - Lääkevalmisteet - Asetus (ETY) N:o 1768/92 ja asetus (EY) N:o 1610/96 - Lääkkeiden lisäsuojatodistus - Edellytykset todistusten myöntämiselle kahdelle tai useammalle samaa tuotetta koskevan peruspatentin haltijalle - Vireillä olevien hakemusten olemassaoloa koskeva täsmennys)

2009/C 256/05

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank te ’s-Gravenhage

Pääasian asianosaiset

Kantaja: AHP Manufacturing BV

Vastaaja: Bureau voor de Industriële Eigendom

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Rechtbank te ’s-Gravenhage — Lääkkeiden lisäsuojatodistuksen aikaansaamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1768/92 (EYVL L 182, s. 1) 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan, 7 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 9 ja 13 artiklan sekä kasvinsuojeluaineiden lisäsuojatodistuksen käyttöön ottamisesta 23.7.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1610/963 (EYVL L 198, s. 30) johdanto-osan 17 perustelukappaleen ja 3 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen tulkinta — Todistuksen antaminen peruspatentin haltijan hakemuksesta sellaiselle tuotteelle, jolle on jo annettu yksi tai useampia todistuksia yhdelle tai useammalle muun peruspatentin haltijalle siihen mennessä, kun todistusta koskeva hakemus jätetään

Tuomiolauselma

Lääkkeiden lisäsuojatodistuksen aikaansaamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1768/92 3 artiklan c alakohtaa, tarkasteltuna yhdessä kasvinsuojeluaineiden lisäsuojatodistuksen käyttöön ottamisesta 23.7.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1610/96 3 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen kanssa, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että peruspatentin haltijalle annetaan sellaista tuotetta koskeva lisäsuojatodistus, jonka osalta on jo annettu yksi tai useampia lisäsuojatodistuksia yhden tai useamman muun peruspatentin yhdelle tai useammalle haltijalle silloin, kun lisäsuojatodistusta koskeva hakemus jätettiin.

(1) EUVL C 8, 12.1.2008.
1)

Helleenien tasavalta ei noudattanut vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/38/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.9.2001 annetulla komission direktiivillä 2001/78/EY, 41 artiklan 4 kohdan mukaista velvoitettaan, koska se on viivytellyt perusteetta vastauksessaan täsmennyspyyntöön, jonka tarjoaja on esittänyt ja joka koskee sen tarjouksen hylkäämisperusteita.
1)

Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 16.11.2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 2700/2000, 202 artiklaa ja 233 artiklan ensimmäisen kohdan d alakohtaa on tulkittava siten, että jotta tullivelka lakkaisi, Euroopan yhteisön tullialueelle säännösten vastaisesti tuotujen tavaroiden takavarikoinnin on tapahduttava ennen kuin mainitut tavarat ohittavat ensimmäisen tullialueen sisäpuolella sijaitsevan tullitoimipaikan.
1)

Helleenien tasavalta ei ole noudattanut EY 141 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa säännökset, joissa säädetään miespuolisten ja naispuolisten työntekijöiden erilaisesta kohtelusta siltä osin kuin kyse on eläkeiästä ja vähimmäispalveluajasta, jota vaaditaan siviili- ja sotilaseläkkeitä koskevassa Kreikan koodeksissa, joka on otettu käyttöön 3.7.2000 annetulla presidentin asetuksella 166/2000, sellaisena kuin sitä sovelletaan nyt esillä olevassa asiassa.
2)

Kun määritellään asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdan a alakohdan mukaisesti tuomioistuin, jolla on toimivalta käsitellä sellaisen maksun suorittamista koskeva vaatimus, joka perustuu sopimukseen, jolla teollis- ja tekijänoikeuden haltija myöntää sopimuskumppanilleen oikeuden kyseisen oikeuden käyttöön, on sovellettava edelleen periaatteita, jotka ilmenevät tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27.9.1968 allekirjoitetun yleissopimuksen, sellaisena kuin yleissopimus on muutettuna Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 26.5.1989 tehdyllä yleissopimuksella, 5 artiklan 1 kohtaa koskevasta yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä.
1)

Italian tasavalta ei ole noudattanut jätteistä 15.7.1975 annetun direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY, 1 artiklan a alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa seuraavat säännökset: — 15.12.2004 annetun lain N:o 308 1 §:n 25–27 momentin ja 2 momentin a kohdan; tällä lailla annetaan hallitukselle valtuudet uudistaa, yhteensovittaa ja täydentää ympäristölainsäädäntöä ja säädetään välittömistä täytäntöönpanotoimista, ja — 15.12.2004 annetun lain N:o 308 1 §:n 29 momentin b kohdan ja ympäristöalan säännöistä 3.4.2006 annetun asetuksen N:o 152 183 §:n 1 momentin s kohdan ja 229 §:n 2 kohdan, joilla teräs- ja metalliteollisuudessa käytettäviksi tarkoitettu tietty rautaromu ja jätteistä peräisin olevat korkealaatuiset polttoaineet (CDR-Q) on a priori jätetty niiden Italian lakien soveltamisalan ulkopuolelle, joilla on pantu täytäntöön jätteistä 15.7.1975 annettu direktiivi 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 32/9

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 11.12.2008 (Corte suprema di cassazionen (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) v. Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl

(Asia C-486/07) (1)

(Yhteinen markkinajärjestely - Viljat - Maissi - Hintojen vahvistaminen - Sovellettavat alennukset)

(2009/C 32/14)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

Vastaaja: Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Corte suprema di cassazione — Vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 30.6.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92 (EYVL L 181, s. 21) 4 ja 5 artiklan, interventioelinten suorittaman viljojen haltuunoton menettelyistä 19.3.1992 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 689/92 (EYVL L 74, s. 18) 4 a artiklan ja interventioelinten hallussaan pitämien viljojen myyntiin saattamisen menettelyistä ja edellytyksistä 28.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2131/93 (EYVL L 191, s. 76) 13 artiklan tulkinta — Vakiolaadun osalta hyväksyttyä kosteuspitoisuutta korkeamman kosteuspitoisuuden perusteella sovellettavat alennukset — Soveltaminen maissin myyntiin

Tuomiolauselma

Interventioelinten hallussaan pitämien viljojen myyntiin saattamisen menettelyistä ja edellytyksistä 28.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2131/93 13 artiklan 1 kohdan ja interventioelinten suorittaman viljojen haltuunoton menettelyistä 19.3.1992 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 689/92, sellaisena kuin se on 27.8.1992 annetulla komission asetuksella (ETY) N:o 2486/92 muutettuna, 4 a artiklan säännöksiä on tulkittava yhdessä siten, että jos interventioelinten hallussa olevan maissin myynti suoritetaan hankintamenettelyä noudattaen, asetuksen N:o 689/92, sellaisena kuin se on asetuksella N:o 2486/92 muutettuna, liitteessä II olevassa taulukossa II tarkoitettua durumvehnän hinnan alennusta kosteuspitoisuuden perusteella ei voida soveltaa.

(1) EUVL C 22, 26.1.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 32/5

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 11.12.2008 (Landgericht Regensburgin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — rikosoikeudenkäynti Klaus Bourquainia vastaan

(Asia C-297/07) (1)

(Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus - 54 artikla - Ne bis in idem -periaate - Soveltamisala - Poissa olevan vastaajan tuomitseminen samoista teoista - Lainvoimaisen tuomion käsite - Kansallisen lainsäädännön prosessuaaliset säännöt - Käsite ’rangaistusta ei voida enää suorittaa’)

(2009/C 32/08)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Regensburg

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen/asianosaiset pääasiassa

Klaus Bourquain

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Landgericht Regensburg — Tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14.6.1985 Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan hallitusten välillä tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen (EYVL 2000, L 239, s. 19) 54 artiklan tulkinta — Ne bis in idem -periaatteen tulkinta — Poissa olevan vastaajan tuomitseminen samoista teoista — Täytäntöönpanematta jättäminen ja tuomio, johon on myöhemmin sovellettu yleisiä armahdustoimenpiteitä

Tuomiolauselma

Tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14.6.1985 Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan hallitusten välillä tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn, Schengenissä (Luxemburg) 19.6.1990 allekirjoitetun yleissopimuksen 54 artiklassa vahvistettua ne bis in idem -periaatetta sovelletaan rikosoikeudenkäyntiin, joka on aloitettu sopimusvaltiossa samojen tekojen perusteella, joista vastaaja on jo lainvoimaisesti tuomittu toisessa sopimusvaltiossa, vaikka hänelle sen valtion lainsäädännön mukaan määrättyä rangaistusta, jossa hänet on tuomittu, ei ole koskaan voitu pääasiassa kysymyksessä olevan kaltaisten prosessuaalisten erityispiirteiden vuoksi panna välittömästi täytäntöön.

(1) EUVL C 211, 8.9.2007.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 19/7

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 27.11.2008 (Korkeimman oikeuden (Suomi) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Mirja Juuri v. Fazer Amica Oy

(Asia C-396/07) (1)

(Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 2001/23/EY - Työntekijöiden oikeuksien turvaaminen - Liikkeen luovutus - 4 artiklan 2 kohta - Olennainen työehtojen muutos luovutuksen yhteydessä - Työehtosopimus - Työntekijän irtisanoutuminen - Työsopimuksen päättäminen, josta työnantajan katsotaan olevan vastuussa - Seuraukset - Työnantajan maksettavana oleva rahallinen korvaus)

(2009/C 19/11)

Oikeudenkäyntikieli: suomi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Korkein oikeus

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Mirja Juuri

Vastapuoli: Fazer Amica Oy

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Korkein oikeus — Työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.3.2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/23/EY (EYVL L 82, s. 16) 4 artiklan 2 kohdan tulkinta — Työnantajan vastuu sellaista työntekijää kohtaan, joka on itse irtisanonut työsopimuksensa työehtojensa heikennyttyä olennaisesti toisen työehtosopimuksen soveltamiseen johtaneen liikkeen luovutuksen vuoksi

Tuomiolauselma

Työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.3.2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/23/EY 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että mikäli työsopimus tai työsuhde päätetään tilanteessa, jossa kyseisen säännöksen soveltamisedellytykset täyttyvät ja jossa luovutuksensaaja ei ole mitenkään jättänyt noudattamatta kyseisestä direktiivistä johtuvia velvoitteitaan, mainitussa säännöksessä ei velvoiteta jäsenvaltioita takaamaan työntekijälle oikeutta rahalliseen korvaukseen, joka luovutuksensaajan olisi maksettava, edellytyksillä, jotka koskevat oikeutta, johon työntekijä voi vedota silloin, kun hänen työnantajansa päättää lainvastaisesti hänen työsopimuksensa tai työsuhteensa. Kansallinen tuomioistuin on kuitenkin velvollinen takaamaan toimivaltansa rajoissa sen, että luovutuksensaaja vastaa tällaisessa tilanteessa ainakin seurauksista, jotka työnantajan vastuulla olevalla työsopimuksen tai työsuhteen päättämisellä on sovellettavan kansallisen oikeuden mukaan, kuten palkan ja muiden etujen maksamisesta kansallisen oikeuden mukaiselta irtisanomisajalta, jota kyseisen työnantajan on noudatettava.

Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on arvioida pääasiassa kyseessä olevaa tilannetta ottamalla huomioon direktiivin 2001/23 3 artiklan 3 kohdan säännöksen tulkinnan, jonka mukaan työehtosopimuksessa, jonka voimassaoloaika päättyy liikkeen luovutuspäivänä, sovittuja työehtoja ei turvata kyseisen päivän jälkeen.

(1) EUVL C 269, 10.11.2007.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 301/11

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 2.10.2008 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — X B.V. v. Staatssecretaris van Financiën

(Asia C-411/07) (1)

(Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - Tariffiluokittelu - Nimikkeet 8541, 8542 ja 8543 - Optoerottimet)

(2008/C 301/21)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden Den Haag

Pääasian asianosaiset

Kantaja: X B.V.

Vastaaja: Staatssecretaris van Financiën

Oikeudenkäynnin kohde

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 1.8.2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1832/2002 (EYVL L 290, s. 1) tulkinta — Muovikotelossa oleva valosähköpiiri, joka koostuu yhdestä valodiodista (LED), muovikalvosta, fotodetektorista ja vahvistinpiiristä ja joka on tarkoitettu käytettäväksi muun muassa viestintä- ja tietokonelaitteissa, kulutuselektroniikassa ja teollisuuskoneissa — CN-nimikkeet 8541, 8542, 8543

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I olevaa yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se on muutettuna 1.8.2002 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1832/2002, on tulkittava siten, että optoerotin kuuluu yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 8541 riippumatta siitä, sisältääkö se vahvistinpiirin.

(1) EUVL C 283, 24.11.2007.