Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijä - Käsite - Työsuhteen olemassaolo - Todellinen työskentely - Yrityksen johtajan ja ainoan osakkeenomistajan puoliso - Sisältyminen käsitteeseen

(EY:n perustamissopimuksen 48 artikla (josta on muutettuna tullut EY 39 artikla); neuvoston asetus N:o 1612/68)

2 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijä - Yhdenvertainen kohtelu - Sosiaaliset edut - Opintotuki - Myöntäminen sellaisen työntekijän huollettavana oleville jälkeläisille, joka on toisen jäsenvaltion kansalainen - Asumisedellytys, jota ei voida hyväksyä

(Neuvoston asetuksen N:o 1612/68 7 artikla)

3 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan edellytetään asumista tämän valtion alueella, jotta opintotuki myönnetään sellaisen työntekijän jälkeläisille, joka on toisen jäsenvaltion kansalainen - Itsenäisten ammatinharjoittajien huollettavina olevien jälkeläisten syrjintä ei ole sallittua

(EY:n perustamissopimuksen 52 artikla (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla))

Tiivistelmä

1 Perustamissopimuksen 48 artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 39 artikla) ja asetuksessa N:o 1612/68 tarkoitetulla työntekijän käsitteellä on yhteisön laajuinen ulottuvuus, eikä sitä pidä tulkita suppeasti. Työntekijänä on pidettävä jokaista, joka tekee todellista työtä, mutta mukaan ei lueta ainoastaan epäolennaiseksi ja toisarvoiseksi katsottavaa vähäistä työtä. Työsuhteelle tunnusomainen piirre on se, että henkilö tekee toisen hyväksi tämän johdon alaisena tietyn ajan suorituksia, joiden vastikkeena hän saa palkkaa.

Se, että henkilö on naimisissa yhtiön johtajan ja ainoan omistajan kanssa, ei estä sitä, että häntä voidaan pitää mainituissa säännöksissä tarkoitettuna työntekijänä, jos kyseisen henkilön työnteko tapahtuu alaisuussuhteessa. Avioliitosta johtuvista puolisoiden välisistä henkilökohtaisista suhteista ja varallisuussuhteista ei seuraa, että työsuhteelle ominainen alaisuussuhde yrityksen organisaatiossa ei olisi mahdollinen.

2 Vaikka jäsenvaltio ei voi asettaa asetuksen N:o 1612/68 7 artiklassa tarkoitetun sosiaalisen edun myöntämisen edellytykseksi sitä, että edun saavat työntekijät asuvat kyseisen valtion alueella, artiklassa esitetyllä yhdenvertaisen kohtelun periaatteella pyritään myös estämään työntekijän huollettavina olevien jälkeläisten syrjintä. Tällöin asumisedellytyksen asettaminen kansallisessa lainsäädännössä opintotuen saamisen edellytykseksi muista jäsenvaltioista olevien työntekijöiden lapsille on syrjintää, kun tällaista edellytystä ei ole asetettu oman maan työntekijöiden lapsille.

Tämän vuoksi lapsi, joka on jäsenvaltion sellaisen kansalaisen huollettavana, joka tekee palkattua työtä toisessa jäsenvaltiossa asuen kuitenkin koko ajan siinä jäsenvaltiossa, jonka kansalainen hän on, voi vedota asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohtaan saadakseen opintotukea samoilla edellytyksillä kuin työskentelyvaltion kansalaisten lapset, eikä tällaisen lapsen osalta voida asettaa hänen asuinpaikkaansa koskevaa lisäedellytystä.

3 Perustamissopimuksen 52 artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla) taataan kansallinen kohtelu sellaisille jäsenvaltion kansalaisille, jotka haluavat harjoittaa itsenäistä ammattia toisessa jäsenvaltiossa, ja kielletään kaikenlainen kansalaisuuteen perustuva syrjintä, joka estää tällaiseen toimintaan ryhtymisen tai sen harjoittamisen. Tällä yhdenvertaisen kohtelun periaatteella pyritään myös estämään itsenäisen ammatinharjoittajan huollettavina olevien jälkeläisten syrjintä. Tämän vuoksi periaatteen vastaista on asettaa kansallisessa lainsäädännössä asumisedellytys opintotuen myöntämistä varten muista jäsenvaltioista olevien työntekijöiden lapsille, kun tällaista edellytystä ole asetettu oman maan työntekijöiden lapsille, joten tällainen edellytys on syrjivä.

Tämän vuoksi lapsi, joka on jäsenvaltion sellaisen kansalaisen huollettavana, joka harjoittaa itsenäistä ammattia toisessa jäsenvaltiossa asuen kuitenkin koko ajan siinä jäsenvaltiossa, jonka kansalainen hän on, voi saada opintotukea samoilla edellytyksillä kuin sijoittautumisvaltion kansalaisten lapset, eikä tällaisen lapsen osalta voida asettaa hänen asuinpaikkaansa koskevaa lisäedellytystä.