Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kumoamiskanne – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet – Yksityistä suoraan koskeva päätös – Yhteisön myöntämän rahoitustuen peruuttamisesta ja takaisinperimisestä tehty komission päätös, joka on osoitettu jäsenvaltiolle – Tuensaajana oleva alueellinen viranomainen – Kyseistä viranomaista suoraan koskeva päätös

(EY 230 artiklan neljäs kohta)

2. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus – Rakennerahastojen interventio – Yhteisön myöntämä rahoitus – Aineellisen oikeussäännön taannehtivuuden edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 1787/84 32 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 4253/88, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2082/93, 24 artikla)

3. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus – Rakennerahastojen interventio – Yhteisön myöntämä rahoitus – Edellytys – Rahoitetun hankkeen toimintakelpoisuus

(Neuvoston asetuksen N:o 1787/84 18 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 4253/88, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2082/93, 24 artikla)

Tiivistelmä

1. Jäsenvaltiolle osoitettu, Euroopan aluekehitysrahaston rahoitustuen peruuttamisesta ja komission suorittaman tukiennakon takaisinperimisestä tehty komission päätös koskee tuensaajana olevaa alueellista viranomaista EY 230 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla suoraan.

Kyseisen viranomaisen oikeusasemaan vaikuttaneiden muutosten osalta päätöksen ensimmäisenä suorana ja välittömänä vaikutuksena on sen varallisuusaseman muutos, koska siltä on evätty komission maksamatta oleva tuen loppusumma. Vaikka kyseinen viranomainen saattoi ennen päätöksen tekemistä luottaa varmuudella voivansa käyttää kyseisen summan hankkeen toteuttamiseen, sen on täytynyt kyseisen päätöksen tekemisen jälkeen ensiksikin todeta, että summa on evätty siltä, ja toiseksi etsiä vaihtoehtoista rahoitusta voidakseen täyttää sopimusvelvoitteensa kyseisten rakennustöiden toteuttamiseksi. Päätöksellä muutetaan välittömästi kyseisen viranomaisen oikeusasemaa myös siltä osin kuin siinä määrätään velvoitteesta palauttaa ennakkona suoritetut summat. Päätöksen vaikutuksesta viranomaisen oikeusasema kyseisten summien kiistattomana vastaanottajana muuttuu samojen summien osalta vähintäänkin potentiaaliseksi maksuvelvolliseksi, koska päätöksellä lakkautetaan tilanne, jossa kansalliset viranomaiset eivät voineet yhteisön oikeuden eivätkä kansallisen oikeuden nojalla vaatia kyseistä viranomaista maksamaan suoritettuja ennakkoja takaisin. Näin ollen päätöksen toisena välittömänä ja automaattisena vaikutuksena on muuttaa kyseisen viranomaisen oikeusasemaa kansallisiin viranomaisiin nähden.

Edellytyksestä, jonka mukaan päätöksen täytäntöönpanon on oltava automaattista, on todettava, että päätöksellä on mekaanisesti ja sellaisenaan kyseiseen viranomaiseen nähden kumpikin edellä mainittu vaikutus. Nämä päätöksen kaksi vaikutusta ovat seurausta pelkästään yhteisön oikeudesta eli EY 211 artiklan kolmannesta luetelmakohdasta ja EY 249 artiklan neljännestä kohdasta yhdessä tulkittuina. Tämän osalta kansallisilla viranomaisilla ei ole mitään harkintavaltaa niille kuuluvan, kyseisen päätöksen täytäntöönpanoa koskevan velvoitteen osalta.

(ks. 48, 53, 54, 56, 57 ja 63 kohta)

2. Edellytykset, joiden perusteella yhteisön rakennerahastoja koskevassa järjestelmässä myönnetty tuki voidaan peruuttaa, eivät kuulu menettelysääntöihin vaan aineellisiin oikeussääntöihin. Nämä seikat ratkaistaan näin ollen pääsääntöisesti tuen myöntämishetkellä voimassa olleiden säännösten perusteella. Yhteisön tuen peruuttamisella tuensaajan syyksi luettavien sääntöjenvastaisuuksien johdosta on seuraamuksen luonne, kun siinä ei rajoituta näiden sääntöjenvastaisuuksien takia perusteettomasti suoritettujen määrien takaisinperintään. Se voidaan näin ollen hyväksyä vain, jos se on perusteltua sekä tuen myöntämishetkellä voimassa olleiden säännösten perusteella että tuen peruuttamista koskevan päätöksen tekohetkellä voimassa olleiden säännösten perusteella.

(ks. 73 kohta)

3. Jotta voitaisiin taata yhteisön rakennerahastoja koskevan järjestelmän moitteeton toiminta ja hyvä varainhoito, kaikkien tätä alaa koskevien, yhteisön rakennerahastoista yhteisrahoitettujen hankkeiden toteuttamisessa on pyrittävä kyseisen hankkeen toimintakelpoisuuteen, ja tämä edellytys soveltuu kaikkiin yhteisön rahoituksen myöntämistä koskeviin päätöksiin.

Tapauksessa, jossa hankkeen kohteena oleva rakennelma ei ole toimintakelpoinen eikä hyödynnettävissä rahoitustuen peruuttamisesta ja komission suorittaman tukiennakon takaisinperimisestä tehdyn komission päätöksen tekohetkellä, olisi selvästi vastoin Euroopan aluekehitysrahastosta annetun asetuksen N:o 1787/84 18 artiklan 1 kohtaa – jossa säädetään, että infrastruktuuri-investointeja varten myönnettävä rahoitus kohdistetaan sellaisiin infrastruktuureihin, jotka edistävät niiden sijaintialueen kehitystä – sallia kyseisen tuensaajan pitävän myönnetyn yhteisön tuen rakennelman toteuttamista varten, vaikka kyseinen rakennelma ei nimenomaan ole käyttökelpoinen. Tällainen lähestymistapa ei olisi yhteensopiva myöskään yhteisön rakennerahastojen hyvää varainhoitoa koskevan tavoitteen kanssa.

(ks. 82 ja 83 kohta)