Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Stix-Hackl 31päivänä toukokuuta2001. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 96/50/EY - Tavara- ja matkustajaliikenne yhteisössä - Sisävesiväylien tavara- ja matkustajaliikenteen kansallisten pätevyyskirjojen myöntämisperusteiden yhtenäistäminen yhteisössä - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti. - Asia C-468/00.



Oikeustapauskokoelma 2001 sivu I-06337



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

I Asiakysymys, oikeudelliset seikat ja menettely

1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY 226 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 22.12.2000 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut sisävesiväylien tavara- ja matkustajaliikenteen kansallisten pätevyyskirjojen myöntämisperusteiden harmonisoinnista yhteisössä 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/50/EY(1) (jäljempänä direktiivi) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

2 Direktiivin 13 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on annettava direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 18 kuukauden kuluessa direktiivin voimaantulosta ja ilmoitettava tästä komissiolle. Direktiivi tuli voimaan 7.10.1996, joten määräaika päättyi 7.4.1998.

3 Koska Ranskan hallitus ei tuohon mennessä ollut ilmoittanut komissiolle täytäntöönpanotoimista, eikä komissio muutenkaan ollut saanut asiaa koskevia tietoja, tämä vaati Ranskan hallitusta kirjeessään 28.4.1999 esittämään huomautuksensa kahden kuukauden kuluessa.

4 Ranskan hallitus vastasi kirjeessään 19.7.1999 ilmoittamalla, että direktiivin täytäntöönpanotoimia valmisteltiin.

5 Komissio antoi 31.1.2000 Ranskan tasavallalle EY 226 artiklan mukaisen perustellun lausunnon, jossa se kehotti tätä toteuttamaan vaadittavat toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa.

6 Ranskan hallitus vastasi tähän 8.4.2000 päivätyllä kirjeellään, jossa se lupasi antaa direktiivin noudattamisen edellyttämät säädökset vuoden 2000 ensimmäisen vuosipuoliskon loppuun mennessä.

7 Koska komissio ei saanut Ranskan hallitukselta jatkossakaan ilmoitusta tästä tai muitakaan tietoja direktiivin noudattamisen edellyttämien toimenpiteiden toteuttamisesta, se päätti nostaa kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa kannekirjelmällään 6.12.2000.

8 Komissio vaatii yhteisöjen tuomioistuinta

1) toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut sisävesiväylien tavara- ja matkustajaliikenteen kansallisten pätevyyskirjojen myöntämisperusteiden harmonisoinnista yhteisössä 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/50/EY (EYVL L 235, s. 31) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle, ja

2) velvoittamaan Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

9 Ranskan tasavalta ei ole kanteeseen antamassaan vastauksessa esittänyt vaatimuksia. Komissio ilmoitti kirjeellään 16.3.2001, ettei se jätä vastinetta.

II Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen

Asianosaisten väitteet perusteluineen

10 Komissio väittää jäsenvaltioiden velvollisuuksiin EY 249 artiklan kolmannen kohdan ja EY 10 artiklan ensimmäisen kohdan sekä direktiivin 13 artiklan nojalla vedoten, ettei Ranskan tasavalta ole toteuttanut direktiivin noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä tai ilmoittanut niistä, ja että Ranska on siten laiminlyönyt näitä velvollisuuksia.

11 Ranskan hallitus ei kiistä, etteikö velvollisuutta saattaa direktiivi määräajassa kansallisen oikeusjärjestyksen osaksi olisi laiminlyöty, mutta korostaa, että viivästyminen direktiivin täytäntöönpanossa johtui tarvittavan lainsäädäntötyön ja lausuntojen pyytämisen mittavuudesta. Ranska viittaa kuitenkin tuolloin saavutettuun edistykseen ja tässä yhteydessä aikomukseensa antaa asetus sisävesiliikenteen pätevyyskirjoista sekä vastaavat soveltamismääräykset, joiden kulloisetkin tekstiluonnokset ovat vastauskirjelmän liitteenä.

Arviointi asiasta

12 Kun Ranskan hallitus ei kiistä, etteivät vaadittavat lainsäädäntötoimet olisi viivästyneet valmistelun takia, se samalla jättää kiistämättä myös määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyömisen.

13 Ranskan niiden väitteiden osalta, jotka koskevat kansallisia vaikeuksia tarvittavien säädösten valmistelussa, on riittävää todeta, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltio ei voi sisäisen oikeusjärjestyksensä oikeussääntöihin, toimintatapoihin tai tilaan vetoamalla perustella sitä, ettei se ole noudattanut direktiivissä säädettyjä velvoitteita ja määräaikoja.(2)

14 Lisäksi vetoaminen lainsäädäntömenettelyssä saavutettuun edistykseen, jolla Ranskan hallitus esillä olevassa tapauksessa ilmeisesti pyrkii osoittamaan tehneensä parhaansa direktiivin täytäntöönpanemiseksi, on merkityksetöntä, koska EY 226 artiklan mukaisen kanteen kohteena on yksinomaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen objektiivinen toteaminen eikä kysymys asianomaisen jäsenvaltion mahdollisesta vastustelusta.(3)

15 Komission kanne on näin ollen perusteltu.

III Oikeudenkäyntikulut

16 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Ranskan tasavallan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska tämä on hävinnyt asian, Ranskan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

IV Ratkaisuehdotus

17 Edellä todetun perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin

1) toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut sisävesiväylien tavara- ja matkustajaliikenteen kansallisten pätevyyskirjojen myöntämisperusteiden harmonisoinnista yhteisössä 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/50/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, ja

2) velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Christine Stix-Hackl

(1) - EYVL L 235, s. 31.

(2) - Ks. mm. asia C-374/98, komissio v. Ranska, tuomio 7.12.2000 (13 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) sekä asia C-166/97, komissio v. Ranska, tuomio 18.3.1999 (Kok. 1999, s. I-1719, 13 kohta).

(3) - Ks. asia 301/81, komissio v. Belgia, tuomio 1.3.1983 (Kok. 1983, s. 467, 8 kohta; Kok. Ep. VII, s. 37).