Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kalastus - Yhteinen rakennepolitiikka - Monivuotiset ohjausohjelmat - Yhdistyneen kuningaskunnan suorittama ohjausohjelmien täytäntöönpano - Yli kymmenmetristen alusten merilläolopäivien lukumäärän rajoittaminen - Oikeus rajoittamiseen

(EY:n perustamissopimuksen 6, 34 ja 39 artikla sekä 40 artiklan 3 kohdan toinen alakohta; neuvoston asetukset N:o 4028/86, 3759/92 ja 3760/92; komission päätös 92/593)

2 Yhteisön oikeus - Periaatteet - Yhdenvertainen kohtelu - Kansalaisuuteen perustuva syrjintä - Käsite

(EY:n perustamissopimuksen 6 artikla)

3 Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Tuonnin ja viennin määrällisten rajoitusten sekä vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden kieltäminen - Rajat - Yhteisön normien perusteella sallitut kansalliset toimenpiteet

(EY:n perustamissopimuksen 30 ja 34 artikla)

4 Yhteisön oikeus - Periaatteet - Perusoikeudet - Yleiseen etuun perustuva perusoikeuksien rajoittaminen

5 Jäsenvaltiot - Yhteisön oikeuden täytäntöönpaneminen - Yhteisön oikeuden säännös, jonka perusteella kansallisilla viranomaisilla on merkittävä harkintavalta - Kansallisia toimenpiteitä koskeva tuomioistuimen suorittama valvonta - Rajat

Tiivistelmä

6 Ajanjaksolle 1993-1996 asetuksen N:o 4028/86 mukaisesti laadittua Yhdistyneen kuningaskunnan kalastuslaivaston monivuotisesta ohjausohjelmasta tehtyä komission päätöstä 92/593 on tulkittava niin, että siinä annetaan Yhdistyeelle kuningaskunnalle oikeus rajoittaa yli kymmenmetristen alusten merilläolopäivien lukumäärää siltä osin kuin päätöksessä määrätty kokonaistavoite toteutetaan enintään 45 prosentin osuudella muilla toimenpiteillä kuin kalastuslaivaston kapasiteetin vähentämisellä. Edellä mainitussa päätöksessä ei suljeta pois sitä mahdollisuutta, että jäsenvaltio voi toteuttaa teknisiä säilyttämistoimenpiteitä edellyttäen, että komissio on hyväksynyt ne.

Tältä osin ei ole merkitystä sillä seikalla, että kyseinen jäsenvaltio ei ole toteuttanut edellisessä monivuotisessa ohjausohjelmassa vahvistettuja tavoitteita.

EY:n perustamissopimuksen 6, 34 ja 39 artikla sekä 40 artiklan 3 kohta, yhteisestä kalastus- ja vesiviljelytuotealan markkinajärjestelystä annettu asetus N:o 3759/92 sekä yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta annettu asetus N:o 3760/92, yhdenvertaisen kohtelun periaate, omistusoikeus, liikkeen- ja ammatinharjoittamisen oikeus sekä suhteellisuusperiaate eivät estä jäsenvaltiota käyttämästä tätä oikeutta.

Kalastusaluksen pyytämän kalavaraston luonne, kyseisten rajoitusten vaikutus tavanomaiseen kalastukseen, kunkin kalastajan muuhun toimintaan tai kalamarkkinoihin taikka kansalliselle viranomaiselle annettu mahdollisuus tehdä poikkeuksia kansallisen kalastuslaivaston tiettyjen osien osalta eivät vaikuta kyseiseen oikeuteen ja sen käyttämiseen.

7 Kansallisen lainsäädännön soveltamista ei voida pitää syrjintäkiellon periaatteen vastaisena vain siitä syystä, että muissa jäsenvaltioissa ei sovelleta yhtä ankaria säännöksiä.

8 Se seikka, että perustamissopimuksen 30 ja 34 artiklaa, joissa kielletään tuonnin ja viennin määrälliset rajoitukset ja vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet, pidetään maatalousalan yhteisen markkinajärjestelyn kiinteänä osana, ei sulje pois sitä mahdollisuutta, että jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat toteuttaa kansallisia toimenpiteitä tällaista järjestelyä koskevien yhteisön normien mukaisin edellytyksin.

9 Yhteisön oikeuden yleisiin periaatteisiin kuuluvat perusoikeudet eivät ole ehdottomia oikeuksia, vaan niitä on arvioitava sen merkityksen perusteella, joka niillä on yhteiskunnassa. Tämän vuoksi omistusoikeutta ja liikkeen- ja ammatinharjoittamisen oikeutta voidaan rajoittaa erityisesti yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä sillä edellytyksellä, että nämä rajoitukset vastaavat todellisuudessa yleisen edun mukaisia yhteisön tavoitteita ja että ne eivät merkitse suhteetonta ja sietämätöntä puuttumista, jolla vahingoitettaisiin taattujen oikeuksien keskeistä sisältöä.

10 Kun yhteisön normissa jätetään täytäntöönpanosta vastuussa oleville kansallisille viranomaisille merkittävää harkintavaltaa, tuomioistuimet eivät voi valvoessaan tällaisen oikeuden käyttämistä korvata toimivaltaisen viranomaisen harkintavaltaa; tuomioistuinten on rajoituttava tutkimaan sitä, ovatko viranomaiset syyllistyneet ilmeiseen arviointivirheeseen taikka harkintavaltansa ylittämiseen.