YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (ensimmäinen jaosto)

7 päivänä heinäkuuta 1998

Asia T-178/97

Albano Moneada

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Esimiehen sijaisuus — Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat ja joka on selvästi perusteeton”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-989

Aihe:

Kanne, jolla vaaditaan kumoamaan komission 12.8.1996 tekemä päätös, jolla kantajaa virkahierarkiassa alemmalla tasolla oleva henkilö asetettiin vastaamaan estyneenä olleen esimiehen sijaisuudesta, ja vahingonkorvausvaatimus.

Lopputulos:

Kumoaminen.

Määräyksen lyhennelmä

Kantaja tuli komission palvelukseen 1.9.1988 palkkaluokkaan A 4. Hänet sijoitettiin Luxemburgiin, pääosaston XVII — Energia osaston E ”Euratomin turvavalvonta” yksikköön 3 ”Kirjanpitoja kirjanpidon valvonta”.

Tämän yksikön jaoston B (tietojen arviointi) päällikkö Haas pyysi erästä kantajan työtoveria (Isebaert) toimimaan sijaisenaan poissaolojensa aikana 18.-29.7. ja 9.-16.9.1994. Kantaja vaati, että yksikön päällikkö Bevere perustelee nämä päätökset 17.2.1993 vahvistetun komission työjärjestyksen 23 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti. Mainitussa kohdassa määrätään, että ellei komissio toisin päätä, esimiehen ollessa estyneenä virkaiältään vanhin alainen toimii hänen sijaisenaan, ja alaisten ollessa virkaiältään samassa asemassa virkaiältään vanhin alainen ylimmän ura-alueen ylimmässä palkkaluokassa.

Perusteluvaatimukseen ei ollut vastattu.

Bevere pyysi Reeffiä toimimaan sijaisenaan poissaolojensa ajan 3.-4.8.1995. Beverelle lähettämässään kirjeessä kantaja riitauttaa tämän päätöksen ja viittaa aikaisemmin esittämiinsä huomautuksiin vedoten edelleen työjärjestyksen 23 artiklaan. Kirjeeseen ei vastattu.

Nimittävän viranomaisen päätöksellä Martin, palkkaluokan A 5 virkamies, nimitettiin yksikön E.3 jaoston B päälliköksi.

Bevere pyysi Martinia toimimaan sijaisenaan poissaolojensa ajan 16.8. ja 20.8.1996. Kantaja riitautti tämän päätöksen työjärjestyksen 23 artiklan nojalla 20.8.1996 pääosasto XVIIrn osaston E johtajalle Gmelinille lähettämällään kirjeellä. Kirjeeseen ei vastattu.

Kantaja valitti tästä päätöksestä Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien sääntöjen (henkilöstösäännöt) 90 artiklan 2 kohdan nojalla. Valitus hylättiin implisiittisesti 12.3.1997.

Oikeudelliset seikat

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 111 artiklan nojalla, sellaisena kuin se on 1.6.1997 alkaen muutettuna, jos kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat tai jos kanne on selvästi täysin perusteeton, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi jatkamatta asian käsittelyä ratkaista asian perustellulla määräyksellä. Esillä olevassa asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo saaneensa asiasta riittävän selvyyden oikeudenkäyntiaineiston perusteella ja päättää tämän artiklan nojalla, ettei asian käsittelyä ole syytä jatkaa (15 ja 16 kohta).

Kumoamisvaatimus

Henkilöstösääntöjen 91 artiklan mukaan vain henkilölle vastaisista toimista voidaan hakea muutosta. Tällaisina henkilölle vastaisina toimina voidaan pitää vain niitä toimia, jotka vaikuttavat välittömästi virkamiehen oikeusasemaan ja joita ei ole pidettävä vain yksikön sisäisten asioiden järjestämisenä, koska tällaiset toimet eivät vaikuta virkamiehen henkilöstösääntöihin perustuvaan asemaan (31 ja 32 kohta).

Viittaukset:yhdistetytasiatT-33/89jaT-74/89, Blackmanv. parlamentti, 16.3.1993(Kok. 1993, s. II-249, 27 kohta) ja asia T-50/92, Fiorani v. parlamentti, 8.6.1993 (Kok. 1993, s. II-555, 29 kohta).

Lisäksi ainoastaan ne poikkeukselliset olosuhteet, joiden vuoksi sisäisten asioiden järjestämiseen liittyvät toimet on annettu, voivat olla perusteena näitä toimia koskevan kanteen tutkittavaksi ottamiselle. Tästä saattaa olla kyse silloin, kun päätöstä on pidettävä peiteltynä kurinpitoseuraamuksena tai silloin kun päätöksellä on haluttu syrjiä kyseistä virkamiestä tai silloin kun päätöstä rasittaa harkintavallan väärinkäyttö (33 kohta).

Viittaukset: asia T-69/92, Seghers v. neuvosto, 24.6.1993 (Kok. 1993, s. II-651, 38 kohta).

Kantaja väittää, että koska hän on ollut virkaiältään vanhin alainen ja yksikkönsä ylimmässä palkkaluokassa, hänellä oli oikeus toimia esimiehensä sijaisena tämän poissaolojen ajan.

Komission työjärjestyksen 23 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetaan sijaisuuksia esimiehen ollessa estyneenä, eli kyseessä on yksikön toiminnan järjestämistä koskeva määräys. Artiklassa komissiolle annetaan ohjeet, joiden perusteella se voi valita estyneenä olevan esimiehen tehtävien suorittamiseen parhaiten soveltuvan alaisen. Määräys on siis luonteeltaan täydentävä. Sen tarkoituksena on turvata hyvän hallintotavan toteutuminen komission eri yksiköissä, erityisesti niiden tehtävien osalta, jotka liittyvät estyneenä olevan esimiehen tehtävien jatkamiseen eikä suinkaan sen virkamiehen etujen turvaamiseen, joka täyttää määräyksessä asetetut edellytykset. Määräyksessä ei perusteta oikeutta eikä oikeudellisesti suojattua etua sen virkamiehen hyväksi, joka täyttää säännöksessä sijaisuudelle asetetut edellytykset.

Kantaja ei siis voi vedota siihen, että tällä määräyksellä olisi perustettu oikeus tai oikeudellisesti suojattu etu, jota riidanalaisella päätöksellä olisi loukattu. Näin ollen päätöstä ei voida pitää toimena, joka vaikuttaa välittömästi kantajan oikeusasemaan ja jonka kumoamista voidaan vaatia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.

Kantajalla voi olla intressi vaatia määräyksen soveltamista vain asianmukaisen lainsoveltamisen turvaamiseksi. Virkamiehellä ei kuitenkaan ole oikeussuojan tarvetta puhtaasti asianmukaista lainsoveltamista tai toimielimen etua koskevassa asiassa, ja hän voi muutoksenhaussaan vedota vain henkilökohtaisiin oikeudenloukkauksiin (39 kohta).

Viittaukset:asiaT-163/89, Sebastianiv. parlamentti,25.9.1991(Kok. 1991, s. II-715,24 kohta).

Kumoamisvaatimus ei siis täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, koska se kohdistuu toimeen, joka ei ole kantajalle vastainen.

Komission työjärjestyksen 23 artiklan ensimmäisessä kohdassa asetettuja kriteerejä sovelletaan vain niissä tilanteissa, joissa sijaisuutta ei ole muulla tavoin järjestetty, eli ne ovat luonteeltaan täydentäviä. Koska komissio on esillä olevassa asiassa järjestänyt estyneenä olleen esimiehen sijaisuuden, näitä kriteerejä ei sovelleta.

Kumoamisvaatimus ei ole siis myöskään oikeudellisesti perusteltu.

Korvausvaatimus

Kumoamiskanne ja vahingonkorvauskanne ovat kaksi itsenäistä oikeussuojakeinoa, ja kumoamisvaatimuksen tutkimatta jättämisestä ei lähtökohtaisesti seuraa vahingonkorvausvaatimuksen tutkimatta jättäminen. Tästä säännöstä poiketaan silloin, kun korvauskanteella tosiasiallisesti pyritään yksittäistapausta koskevan päätöksen peruuttamiseen ja kun vahingonkorvausvaatimuksenhyväksyminenjohtaisi tämän päätöksen oikeudellisten vaikutusten mitätöitymiseen. Koska tästä ei kuitenkaan ole kysymys esillä olevassa asiassa, kumoamiskanteen tutkimatta jättäminen ei johda korvausvaatimuksen tutkimatta jättämiseen (47 kohta).

Viittaukset: asia T-514/93, Cobrecaf ym. v. komissio, 15.3.1995 (Kok. 1995, s. II-621, 58 kohta) ja asia T-93/95, Laga v. komissio, 4.2.1998 (Kok. 1998, s. II-195, 48 kohta).

Silloin kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jättää kumoamisvaatimuksen tutkimatta, koska asiassa ei ole kantajalle vastaista toimea, vahingonkorvausvaatimuskin on hylättävä, jos kantaja väittää, että vahinko, jonka korvaamista on vaadittu, on aiheutunut hänelle vastaisesta toimesta.

Vahingonkorvausvaatimus on siis hylättävä.

Näin ollen kanne on hylättävä kokonaisuudessaan.

Ratkaisu:

Kanne hylätään.