Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Alber 25 päivänä huhtikuuta 2002. - Ravil SARL vastaan Bellon import SARL ja Biraghi SpA. - Ennakkoratkaisupyyntö: Cour de cassation - Ranska. - Suojattu alkuperänimitys - Asetus (ETY) N:o 2081/92 - Asetus (EY) N:o 1107/96 - Grana padano râpé frais - Eritelmä - Kahden jäsenvaltion välinen sopimus - Edellytys, jonka mukaan juusto on raastettava ja pakattava tuotantoalueella - EY 29 artikla ja EY 30 artikla - Oikeuttaminen - Edellytys, johon voidaan vedota kolmatta vastaan - Oikeusvarmuus - Julkiseksi tekeminen. - Asia C-469/00.



Oikeustapauskokoelma 2003 sivu I-05053



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

I Johdanto

1. Käsiteltävänä oleva ennakkoratkaisupyyntö koskee suojattujen alkuperänimitysten muodossa oleville teollisoikeuksille annettavan suojan laajuutta. Konkreettisesti kyse on siitä, voidaanko suojattua alkuperänimitystä "Grana padanoa" käyttää ainoastaan, jos juusto on myös raastettu ja pakattu tuotantoalueella. Pääasian valittajat haluavat kieltää vastaajaa pitämästä kaupan suojatulla alkuperänimityksellä "Grana padano" -juustoa, joka on raastettu Ranskassa.

II Asiaa koskevat oikeussäännöt

1) Yhteisön säännökset

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2081/92 (jäljempänä asetus N:o 2081/92)

2. Asetuksella N:o 2081/92 perustetaan yhteisön järjestelmä, jonka tarkoituksena on suojata tiettyjä sellaisia maataloustuotteita ja elintarvikkeita, joiden ominaisuuksien ja maantieteellisen alkuperän välillä on yhteys.

3. Mainitun asetuksen 2 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:

"2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:

a) alkuperänimityksellä alueen, määrätyn paikan tai erityistapauksissa maan nimeä, jota käytetään nimeämään maataloustuotetta tai elintarviketta,

- joka on peräisin kyseiseltä alueelta, kyseisestä määrätystä paikasta tai kyseisestä maasta ja

- jonka laatu tai ominaisuudet ovat olennaisesti tai yksinomaisesti maantieteellisen ympäristön, joka käsittää sen luonnon ja inhimilliset tekijät, ansiota ja jonka tuotanto, jalostus ja käsittely tapahtuu rajatulla maantieteellisellä alueella;

b) maantieteellisellä merkinnällä alueen, määrätyn paikan tai erityistapauksissa maan nimeä, jota käytetään nimeämään maataloustuotetta tai elintarviketta,

- joka on peräisin kyseiseltä alueelta, kyseisestä määrätystä paikasta tai kyseisestä maasta ja

- jolla on määrätty laatu, maine tai muita ominaisuuksia, jotka liittyvät tähän maantieteelliseen alkuperään ja jonka tuotanto ja/tai jalostus ja/tai käsittely tapahtuu tietyllä maantieteellisellä alueella."

4. Jotta suojattua alkuperänimitystä (SAN) tai suojattua maantieteellistä merkintää (SMM) voidaan käyttää, maataloustuotteen tai elintarvikkeen on asetuksen N:o 2081/92 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti oltava eritelmän mukainen. Kyseisen artiklan 2 kohdassa luetellaan ne tiedot, jotka eritelmässä on oltava; näitä tietoja ovat erityisesti maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus, mukaan lukien raaka-aineet, maantieteellisen alueen rajaaminen, kuvaus menetelmästä, jolla maataloustuote tai elintarvike on saatu aikaan, tiedot, joista selviää yhteys maantieteelliseen ympäristöön tai maantieteelliseen alkuperään, ja yhteisön säännöksissä ja/tai kansallisissa säännöksissä mahdollisesti asetetut vaatimukset.

5. Asetuksessa N:o 2081/92 säädetään tavanomaisesta menettelystä ja yksinkertaistetusta menettelystä - josta on kyse käsiteltävänä olevassa asiassa - suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen kirjaamiseksi komission pitämään rekisteriin, jonka nimi on "suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteri". Nämä menettelyt eroavat toisistaan ennen kaikkea siten, että yksinkertaistetussa menettelyssä hakemuksen pääkohtia ja viittauksia kansallisiin säännöksiin ei tarvitse julkaista Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tavanomaisesta menettelystä säädetään 5, 6 ja 7 artiklassa. Asetuksen 5 artiklassa säädetään pääasiassa siitä, että rekisteröintihakemus on esitettävä kansallisille viranomaisille ja että jäsenvaltion on tarkastettava sen sisältö. Jos jäsenvaltio katsoo, että hakemus on perusteltu, sen on toimitettava hakemus komissiolle. Asetuksen 6 artiklan mukaan komissio tarkastaa virallisella tutkimuksella, onko rekisteröintihakemuksessa kaikki 4 artiklassa säädetyt tiedot; jos komissio katsoo, että nimitys täyttää suojaamiselle asetettavat edellytykset, se julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä hakijan nimen ja osoitteen, tuotteen nimen, hakemuksen pääkohdat, viittaukset tuotteen käsittelyä, tuotantoa tai valmistusta koskeviin kansallisiin säännöksiin ja tarvittaessa päätelmiensä perusteet. Jos yksikään jäsenvaltio tai luonnollinen tai oikeushenkilö, joiden etua asia koskee, ei tee komissiolle yhtään väitettä rekisteröintiä vastaan 7 artiklan mukaisesti, komissio kirjaa nimityksen "suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin" ja julkaisee sen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

6. Mainintoja "SAN" ja "SMM" saadaan käyttää 8 artiklan mukaan ainoastaan kyseisen asetuksen mukaisissa maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa.

7. Mainitun asetuksen 13 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

"1. Rekisteröidyt nimitykset on suojattu:

a) suoralta tai välilliseltä rekisteröidyn nimityksen kaupalliselta käytöltä tuotteissa, joita rekisteröinti ei koske, siinä määrin kuin tuotteet ovat verrattavissa tällä nimityksellä rekisteröityihin tuotteisiin tai siinä määrin kuin nimityksen käytöllä voi hyötyä suojatun nimityksen maineesta;

b) väärinkäytöltä, jäljittelyltä tai mielleyhtymiltä, vaikka tuotteen oikea alkuperä on merkitty tai vaikka suojattu nimi on käännetty tai siihen on liitetty ilmaisu kuten laatu, tyyppi, menetelmä, tuotettu kuten, jäljitelmä tai muu samankaltainen ilmaisu;

c) muilta vääriltä tai harhaanjohtavilta merkinnöiltä mitä tulee tuotteen lähtöpaikkaan, alkuperään, tuotteen laatuun tai olennaisiin ominaisuuksiin, jotka on merkitty sisä- tai ulkopakkaukseen, mainoksiin tai tuotetta koskeviin asiakirjoihin sekä tuotteen pakkaamiseen tavalla, joka on omiaan antamaan väärän kuvan tuotteen alkuperästä.

d) muilta käytännöiltä, jotka saattaisivat johtaa yleisöä harhaan tuotteen todellisen alkuperän suhteen.

- - ."

8. Suojatun alkuperänimityksen tai suojatun maantieteellisen merkinnän yksinkertaistetusta rekisteröintimenettelystä säädetään 17 artiklassa. Sitä sovelletaan nimityksiin, jotka olivat jo olemassa ja joita suojattiin jäsenvaltiossa ennen asetuksen voimaantuloa, kuten esimerkiksi Grana padanoon. Mainitussa 17 artiklassa säädetään seuraavaa:

"1. Kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaan tulosta jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle nimet, joilla on oikeudellinen suoja, tai - - käytössä vakiintuneet nimitykset, jotka ne haluavat rekisteröidä tämän asetuksen mukaisesti.

2. Komissio rekisteröi 1 kohdassa tarkoitetut 2 ja 4 artiklan mukaiset nimitykset 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Edellä olevaa 7 artiklaa ei sovelleta. - -

3. - - ."

9. Vastaanotettuaan ne nimitykset, jotka jäsenvaltiot ilmoittivat asetuksen N:o 2081/92 17 artiklan mukaisesti, ja tutkittuaan ne virallisesti komissio antoi neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesta maantieteellisten merkintöjen ja alkuperäisnimitysten rekisteröinnistä 12 päivänä kesäkuuta 1996 annetun asetuksen (EY) N:o 1107/96. Mainitun asetuksen liitteessä on luettelo nimityksistä, jotka on rekisteröity suojattuina alkuperänimityksinä tai suojattuina maantieteellisinä merkintöinä; tähän luetteloon sisältyy myös suojattu alkuperänimitys "Grana padano".

2) Menettely alkuperänimityksen "Grana padanon" rekisteröimiseksi suojattuna alkuperänimityksenä

10. Italian hallituksen esityksestä käy ilmi, että Italian tasavalta on määritellyt alkuperänimitysten käyttöä koskevat säännöt Italiassa valmistettujen juustojen osalta 10.4.1954 annetulla lailla nro 125 ja 30.10.1955 annetulla presidentin asetuksella nro 1269. Tämä säännöstö koskee myös Grana padanoa, jonka tuotantoalue rajattiin näissä säädöksissä.

11. Suojattu alkuperänimitys "Grana padano" laajennettiin 22.9.1981 annetulla asetuksella koskemaan myös annoksina myytävää juustoa.

12. Alkuperänimitystä "Grana padano" laajennettiin uudelleen Presidenza del Consiglion (Italian valtioneuvoston puheenjohtaja) 4.11.1991 antamalla asetuksella siten, että se ulotettiin koskemaan raastettua juustoa "grattugiato". Suojatun alkuperänimityksen käytön edellytykseksi asetettiin, että raastamisen oli tapahduttava tiettyjen säännösten mukaisesti tuotantoalueella ja että juusto oli pakattava välittömästi raastamisen jälkeen ilman, että sitä olisi käsitelty muulla tavoin tai että siihen olisi lisätty säilöntäaineita tai muita aineita, jotka voisivat muuttaa juuston alkuperäisiä aistinvaraisia ominaisuuksia. Asetus julkaistiin 8.4.1992.

13. "Consorzio per la tutela del formaggio Grana padano" (jäljempänä konsortio) perustettiin 18.6.1954. Se on Grana padanon tuottajien yhteenliittymä. Italian valtio antoi konsortion tehtäväksi valvoa Grana padanon tuotantoa koskevien säännösten noudattamista. Ravilin mukaan konsortio voi antaa suojatun alkuperänimityksen käyttämistä koskevia "lupia".

14. Kuten edellä on jo mainittu, suojattu alkuperänimitys "Grana padano" otettiin asetuksen N:o 1107/96 puitteissa, eli asetuksen N:o 2081/92 17 artiklan mukaisessa yksinkertaistetussa menettelyssä komission pitämään rekisteriin, jonka nimi on "suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteri". Siihen merkittiin kuitenkin vain suojattu alkuperänimitys "Grana padano", ei kuitenkaan nimitystä "Grana padano grattugiato" (raastettu) tai Ravilin käyttämää nimitystä "Grana padano râpe frais" (tuoreraastettu).

3) Italian ja Ranskan välinen bilateraalinen sopimus

15. Tämän lisäksi on viitattava siihen, että Italia ja Ranska ovat tehneet 28.4.1964 bilateraalisen sopimuksen juustoja koskevien alkuperänimitysten ja muiden nimitysten käytöstä 1.6.1951 Stresassa allekirjoitetun kansainvälisen yleissopimuksen perusteella. Bilateraalisen sopimuksen 1 ja 3 artiklan perusteella alkuperänimitys "Grana padano" on suojattu Ranskassa (ks. bilateraalisen sopimuksen liite B) ja sitä saadaan käyttää ainoastaan Italian oikeudessa säädettyjen edellytysten mukaisesti.

III Pääasian käsittelyn vaiheet ja ennakkoratkaisukysymys

16. Ravililla, jonka kotipaikka on Ranskassa, on ollut 1.7.1990 lähtien Grana padanon konsortion antama "lupa" raastetun Grana padanon myyntiin Ranskassa nimityksellä "Grana padano râpé frais". Se on tuonut siitä lähtien "Grana padanon" juustokiekkoja Italiasta, raastanut juuston Ranskassa ja myynyt sitä nimityksellä "Grana padano râpé frais".

17. Biraghi, jonka kotipaikka on Italiassa, valmistaa ja myy Italiassa juustoja, muun muassa myös "Grana padanoa". Sekä Bellon Import että Biraghi France ovat sijoittautuneet Ranskaan ja niillä on yksinoikeus Biraghille Ranskaan tapahtuvan maahantuonnin osalta.

18. Biraghi ja Bellon nostivat Ravilia vastaan 4.10.1996 Tribunal de commerce Marseillessa kanteen, jossa ne vaativat, että tuomioistuin määrää Ravilin uhkasakon uhalla lopettamaan Ranskassa raastetun juuston myynnin nimityksellä "Grana padano râpé frais" ja velvoittaa Ravilin korvaamaan Biraghille ja Belloninille niille kaupan pidosta aiheutuneen vahingon. Ne esittivät, että Presidenza del Consiglion (Italian valtioneuvoston puheenjohtajan) 4.11.1991 antamalla asetuksella alkuperänimitys "Grana padano" oli laajennettu koskemaan raastettua juustoa ja että sen käytön ehdoksi oli asetettu, että juusto oli raastettava tuotantoalueella. Tribunal de commerce velvoitti 5.11.1997 antamallaan tuomiolla Ravilin maksamaan vahingonkorvausta vuodesta 1992 jatkuneen myynnin takia ja kielsi tätä uhkasakon uhalla myymästä juustoa nimityksellä "Grana padano râpe frais". Cour d'appel d'Aix-en-Provence pysytti tämän päätöksen 5.3.1998 antamassaan tuomiossa perustellen päätöstään sillä, että vilpillistä kilpailua merkitsevät teot ovat riittävän ilmeisiä sen johdosta että "Grana padano râpé frais'tä" on pidetty kaupan. Ravil oli rikkonut Italian lainsäädäntöä, jotta se voisi suorittaa liiketoimia alhaisimmilla kustannuksilla ja hankkia markkinaosuuksia lainsäädäntöä noudattavien kilpailijoidensa kustannuksella.

19. Ravil valitti tästä tuomiossa Cour de cassationiin. Cour de cassation katsoo, että 4.11.1991 annettu asetus on EY 29 artiklassa tarkoitettu viennin määrällisiä rajoituksia vaikutuksiltaan vastaava toimenpide. Kyseinen tuomioistuin viittasi yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-47/90, Delhaize ja asiassa C-388/95, Belgia vastaan Espanja (kutsutaan myös nimellä Rioja) antamiin tuomioihin ja esitti yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:

"Onko EY 29 artiklaa - - tulkittava siten, että sen vastaisia ovat sellaiset kansalliset säännökset, joissa sallitaan alkuperänimityksen Grana padano käyttäminen vain sellaisesta juustosta, joka on raastettu tuotantoalueella, siltä osin kuin tällainen tuotantoalueella tapahtuvaa raastamista koskeva velvollisuus ei ole välttämätön tuotteen saamien erityisominaisuuksien säilyttämiseksi?"

20. Tässä on vielä todettava, että Ravil on raastattanut vuodesta 1999 lähtien vuoden 1998 lopulla Grana padanon konsortion kanssa tekemänsä sopimuksen perusteella Ranskaan vietäväksi tarkoitetun juuston Italiassa.

IV Asianosaisten lausumat

1) Ravil

21. Ravil katsoo, että tuotantoalueella tapahtuvaa raastamista ja pakkaamista koskeva edellytys vaikeuttaa juuston vientiä ja tekee siitä kalliimman. Potentiaaliset maahantuojat eivät uskalla sen takia tuoda juustoa ja myydä sitä toisessa jäsenvaltiossa.

22. Ravilin mukaan tuotantoalueella tapahtuvaa juuston raastamista ja pakkaamista koskeva edellytys ei ole tarpeen suojatulla alkuperänimityksellä "Grana padano" myydyn tuotteen laadun takaamiseksi. Toimenpiteellä ei ainoastaan vaikeuteta Grana padanon vientiä tai tehdä siitä kalliimpaa, vaan paikalliset yritykset saavat sen ansiosta vielä erityisedun, koska niille annetaan yksinoikeus juuston raastamiseen ja pakkaamiseen. Ranskalaisten yritysten on joko huolehdittava siitä, että niillä on tuotantoalueella tähän tarvittava infrastruktuuri, tai käytettävä alihankkijaa. Ravil viittaa vielä siihen, että paloina myytävää "Grana padano" -juustoa ei ole pakko pakata tuotantoalueella.

23. Ravilin mukaan asetuksen sääntely ei ole perusteltu teollisoikeuksien suojan perusteella. Asetuksella N:o 1107/96 suojataan sitä paitsi vain suojattua alkuperänimitystä "Grana padano", ei kuitenkaan Ravilin käyttämää nimitystä "Grana padano râpé frais". Lisäksi suojatun alkuperänimityksen "Grana padanon" eritelmässä ei ole määräystä, jossa olisi vahvistettu paikkakunta, jossa raastamisen tai pakkaamisen oli tapahduttava.

2) Bellon ja Biraghi France

24. Bellon ja Biraghi France katsovat, että kysymyksessä ei ole viennin määrällistä rajoitusta vaikutuksiltaan vastaava toimenpide, koska asetusta sovelletaan sekä kotimaassa myytävään että ulkomaille vietävään juustoon. Se ei ole siten erityisesti vientiä koskeva toimenpide.

25. Niiden mukaan 4.11.1991 annettu asetus on sopusoinnussa yhteisön oikeuden kanssa. Suojattu alkuperänimitys on katsottu asiassa C-3/91, Exportur, annetun tuomion jälkeen teollisoikeudeksi. Tämän nimityksen saama kansallinen suoja on korvattu asetuksen N:o 2081/92 johdosta suojatulle alkuperänimitykselle yhteisön oikeudessa annettavalla suojalla. Asetus N:o 1107/96, jonka perusteella suojattu alkuperänimitys "Grana padano" on otettu komission pitämään rekisteriin, ei voi olla siltä osin yhteisön oikeuden, varsinkaan EY 29 artiklan vastainen.

26. Bellonin ja Biraghi Francen mukaan edellytyksellä, jonka mukaan juusto on raastettava ja pakattava tuotantoalueella, jotta siitä saataisiin käyttää alkuperänimitystä "Grana padano", taataan tuotteen laatu ja sen erityisominaisuudet. Sitä paitsi tuotantoalueen ulkopuolella ei ole olemassa tuotteen laadun varmistamiseksi tarvittavia asianmukaisia tarkastuksia.

27. Suojatulla alkuperänimityksellä taataan, että tuote on peräisin alueelta ja että sillä on tietyt ominaisuudet. Se auttaa valmistajaa luomaan asiakaskuntansa. Tavaroilla, joilla on alkuperänimitys, on tietty tuotekuva, joka määräytyy tuotteen laadun perusteella.

28. Grana padanon jalostuksessa vaarana on hapettuminen, kuivuminen, kokoonvetäytyminen ja käyminen. Sen takia jalostamisessa tarvitaan erityistietämystä. Myös raastamisessa tarvitaan erityisvalmiuksia ja erityistietämystä. Tämän takia sääntely on tarpeen tuotteen maineen säilyttämiseksi.

3) Ranskan tasavalta

29. Ranskan hallitus viittaa siihen, että Ravilin käyttämä nimitys, eli nimitys "Grana padano râpé frais", ei vastaa suojatun alkuperänimityksen nimitystä, joka on "Grana padano". Kuitenkin 4.11.1991 annetun asetuksen tarkoituksena oli laajentaa alkuperänimityksen suoja raastettuun juustoon. Tämä suoja on kuitenkin tullut eritelmällä, jossa viitataan kansallisiin säännöksiin ja siten myös tähän Italian asetukseen, suojatun alkuperänimityksen "Grana padanon" osaksi, minkä takia myös sellaisen raastetun Grana padanon, josta halutaan käyttää suojattua alkuperänimitystä, on täytettävä eritelmän edellytykset mukaan lukien edellytys, jonka mukaan juusto on raastettava tuotantoalueella.

30. Ranskan hallituksen mukaan ennakkoratkaisukysymystä ei ole asetettu oikein. Tässä asiassa ei ole kysymys Italian asetuksen yhteensoveltuvuudesta EY 29 artiklan kanssa, vaan siitä, soveltuuko asetus N:o 1107/96 yhteen yhteisön oikeuden kanssa. Cour de cassation ei ole kuitenkaan esittänyt sellaisia perusteita, joiden perusteella tämä asetus voitaisiin katsoa pätemättömäksi. Nyt esillä olevan asian tosiseikasto on siten eri kuin asioissa Delhaize ja Rioja. Ranskan hallitus esittää näin ollen, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että asiassa ei ole syytä ratkaista sitä, onko Italian oikeus sopusoinnussa yhteisön oikeuden kanssa.

31. Kyseinen hallitus täydensi suullisessa käsittelyssä edellä olevaa siten, että sen mukaan asetus N:o 1107/96 on yhteisön oikeuden mukainen. Juuston raastaminen tuotantoalueella on edellytys sellaisen suojatun alkuperänimityksen "Grana padanon" käyttämiselle, joka voi kuulua asetuksella N:o 2081/92 annettavan suojan piiriin.

4) Italian tasavalta

32. Italian hallitus ehdottaa, että esitettyyn kysymykseen vastaamisessa on tehtävä ero asetuksen N:o 1107/96 voimaantuloa edeltävän ajan ja sen jälkeisen ajan osalta. Se viittaa asetuksen N:o 1107/96 voimaantuloa edeltävän ajan osalta juustoja koskevien alkuperänimitysten ja muiden nimitysten käytöstä 1.6.1951 Stresassa allekirjoitetun kansainvälisen yleissopimuksen perusteella Italian ja Ranskan 28.4.1964 tekemään bilateraaliseen sopimukseen. Bilateraalisessa sopimuksessa ei ole määräyksiä, jotka koskisivat bilateraalisen sopimuksen kattamien alkuperänimitysten muutoksia sopimuksen teon jälkeen, minkä takia 4.11.1991 annettu asetus ei ole tullut bilateraalisen sopimuksen erottamattomaksi osaksi. Sopimuksessa tarkoittu alkuperänimitys "Grana padano" ei siten käsitä raastettua juustoa. Se katsoo täten, että Ravilin menettelyllä ei ole rikottu 1964 tehtyä bilateraalista sopimusta.

33. Asetuksen N:o 1107/96 voimaantulosta lähtien alkuperänimitystä "Grana padano" suojataan eritelmässä kuvatussa laajuudessa. Eritelmässä viitataan kansalliseen oikeuteen, johon myös 4.11.1991 annettu asetus kuuluu. Näin ollen suojattu alkuperänimitys käsittää myös raastetun "Grana padanon".

34. Italian tasavallan mukaan juuston raastaminen kuuluu valmistusprosessiin. Sen takia myös raastamisessa on seurattava tiettyjä valmistusmenetelmiä ja ad hoc valvontaelimen on valvottava niiden noudattamista. Kyseinen hallitus toteaa asiassa Rioja annettuun tuomioon viitaten, että myös suojatun alkuperänimityksen "Grana padano" kohdalla on kysymys laadun säilyttämisestä. Italian hallitus katsoo, että koska Grana padano voi eltaantua, jollei sitä raasteta oikein, ja suojattua alkuperänimitystä koskevien säännösten mukaisesti valmistettujen tuotteiden maine saattaa täten vahingoittua epäasiallisen käsittelyn takia, ja kun otetaan vielä huomioon se, että tuotantoalueen ulkopuolella ei ole vastaavaa laadun valvontaa, Ravil on rikkonut asetuksen N:o 1107/96 voimaantulon, eli 21.6.1996 jälkeisen ajan osalta, suojatun alkuperänimityksen "Grana padanon" käyttämistä koskevia säännöksiä.

5) Espanjan kuningaskunta

35. Myös Espanjan kuningaskunta katsoo asiassa Rioja annetun tuomion perusteella, että suojattu alkuperänimitys kuuluu teollisoikeuksiin, joiden suojaamiseksi vientirajoitus voi olla perusteltu. Juuston raastaminen tapahtuu tosin sen valmistuksen jälkeen. Koska Grana padanoa käytetään lähes yksinomaan raastettuna, juuston raastaminen saa erityisen merkityksen. Kuten Rioja-viinin kohdalla myös Grana padanon osalla tuotantoalueen ulkopuolella suoritettavilla tarkastuksilla annetaan vähemmän takeita tuotteen laadusta kuin Grana padanon konsortion valvonnassa tuotantoalueella suoritettavilla tarkastuksilla. Siitä huolimatta, että raastaminen tehdään parhaimmissa mahdollisissa olosuhteissa ja sitä koskevia säännöksiä noudattaen, tuotteen laatu voidaan varmistaa muuta paremmin edellytyksellä, jonka mukaan juusto on raastettava tuotantoalueella. Suojattujen alkuperänimitysten kohdalla on erityisen tärkeää, että niiden maine säilytetään.

6) Komissio

36. Komissio esittää huomautuksensa myös asiassa Rioja annetun tuomion perusteella ja päätyy nyt esillä olevassa asiassa siihen, että tuotantoalueella tapahtuvaa raastamista ja pakkaamista koskevalla vaatimuksella rajoitetaan perustellusti vientiä.

37. Suojatun alkuperänimityksen käyttöön oikeutetulla on komission mukaan mahdollisuus vahvistaa säännöt, joiden mukaan suojattua alkuperänimitystä saadaan käyttää. Suojattu alkuperänimitys kuuluu teolliseen omaisuuteen ja sen perusteella EY 29 artiklassa tarkoitetut rajoitukset voivat olla EY 30 artiklan mukaan perusteltuja.

38. Suojatulla alkuperänimityksellä taataan, että tuote tulee määrätyltä alueelta. Lisäksi sillä taataan, että tuotteella on tietyt ominaisuudet. Tuotantoalueella tapahtuvasta raastamista ja pakkaamista koskevasta vaatimuksesta seuraava vientirajoitus on perusteltu, koska ainoastaan tuotantoalueella voidaan suorittaa vastaavia laatutarkastuksia. Ne ovat välttämättömiä, koska niillä varmistetaan alkuperän yhtäpitävyys ja taataan tuotteen laatu.

39. "Grana padano" on komission mukaan tunnettu suojattu alkuperänimitys, jolla on hyvä maine. Tuotteelle on ominaista, että sillä on tietyt ominaisuudet ja siihen liittyy tietty taitotieto joiden säilyttäminen on välttämätöntä tuotteen maineen ja erityisominaisuuksien säilymiseksi.

40. Alkuperänimitys "Grana padano" ulottuu myös raastettuun juustoon, koska sitä myydään erityisesti tässä muodossa. Raastaminen on erityinen toimenpide. Sen toteuttamista koskevat edellytykset ovat ratkaisevia tarjotun tuotteen maun kannalta. Jo raastettavan juustokiekon valintaan tarvitaan erityistietämystä ja erityisvalmiuksia. Tuotantoalueen ulkopuolella ei suoriteta sääntöjen noudattamisen takaavia tarkastuksia.

V Arviointi

1) Ennakkoratkaisumenettelyn kohde

41. Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevassa päätöksessä tulee esiin kysymys siitä, onko 4.11.1991 annettu Italian asetus sopusoinnussa yhteisön oikeuden kanssa. Tämä kysymys tuntuu vähän liian suppealta, sillä teollisoikeuksiin, joihin alkuperänimitykset kuuluvat, sovellettavan alueperiaatteen mukaan ei ole itsestään selvää, että Italian asetusta sovelletaan Ranskassa. Näin ollen on paikallaan selvittää, mikä ennakkoratkaisumenettelyn kohde on.

42. Italian asetusta voitaisiin soveltaa Ranskassa toisaalta alkuperänimitysten suojasta Italian ja Ranskan välillä 28.4.1964 tehdyn bilateraalisen sopimuksen perusteella ja toisaalta asetuksen N:o 1107/96 perusteella.

43. Myös jäsenvaltioiden välillä EY:n perustamissopimuksen voimaantulon jälkeen tehtyjen sopimusten on oltava sopusoinnussa yhteisön oikeuden kanssa. 21.6.1996 edeltävän ajanjakson osalta voitaisiin täten kysyä, miltä osin Ranskan ja Italian välillä 28.4.1964 tehty bilateraalinen sopimus on sopusoinnussa yhteisön oikeuden, erityisesti EY 29 artiklan, kanssa.

44. Italian hallitus esittää tosin, että kansallisen oikeuden myöhemmin tapahtuneita muutoksia ei oteta automaattisesti bilateraalisen sopimuksen osalta huomioon. Se katsoo siten, että koska vuoden 1991 asetusta ei ole otettu osaksi sopimusta myöhemmällä asiakirjalla, sopimus ei kata sitä eikä täten tässä asiassa riidanalaista vaatimusta tuotantoalueella tapahtuvasta raastamisesta ja pakkaamisesta, minkä vuoksi alkuperänimitys "Grana padano" ei ulotu bilateraalista sopimusta sovellettaessa raastettuun juustoon. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on kuitenkin määritellä se, mitä kansallista oikeutta, johon myös vuoden 1964 bilateraalinen sopimus kuuluu, on sovellettava. Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevassa päätöksessä ei ole kuitenkaan lausuttu mitään vuoden 1964 bilateraalisen sopimuksen tulkinnasta. Asian tarkempaa tarkastelua varten on oletettava, että kansallinen tuomioistuin on katsonut, että asiassa voidaan soveltaa Italian asetusta vuoden 1964 bilateraalisen sopimuksen perusteella. Korostan kuitenkin, että kansallisen tuomioistuimen on tutkittava tämä kysymys ja ratkaistava se. Tähän asti esille tulleen perusteella on näin ollen katsottava, että ennakkoratkaisupyynnössä tulee esiin kysymys Ranskan ja Italian välillä tehdyn bilateraalisen sopimuksen yhteensoveltuvuudesta yhteisön oikeuden kanssa siltä osin kuin tässä sopimuksessa todetaan, että Ranskassa sovelletaan 4.11.1991 annettua asetusta, jonka mukaan raastettua "Grana padanoa" saadaan myydä tällä alkuperänimityksellä ainoastaan jos se on raastettu ja pakattu tuotantoalueella.

45. Suojattu alkuperänimitys "Grana padano" on suojattu 21.6.1996 alkaen koko yhteisön alueella asetuksella N:o 1107/96, kun se luetaan yhdessä asetuksen N:o 2081/92 kanssa. Tämän takia ennakkoratkaisupyynnössä tulee esiin vielä kysymys asetuksen N:o 1107/96 pätevyydestä siltä osin kuin siinä sallitaan suojatun alkuperänimityksen "Grana padano" käyttäminen vain tuotantoalueella raastetusta ja pakatusta "Grana padanosta".

46. Yhteenvetona on todettava, että tämän ennakkoratkaisumenettelyn kohteena on Ranskan ja Italian välillä vuonna 1964 tehty bilateraalinen sopimus sekä asetus N:o 1107/96. Näiden säädösten lainmukaisuutta tarkastellaan kuitenkin vain siltä osin kuin 4.11.1991 annetun Italian asetuksen säännökset tulevat niiden perusteella sovellettaviksi. Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on todennut, loppujen lopuksi kysymys on siitä, onko sellainen sääntely, jonka mukaan raastettua "Grana padanoa" saadaan myydä tällä alkuperänimityksellä ainoastaan, jos se on raastettu ja pakattu tuotantoalueella, yhteensoveltuva yhteisön oikeuden kanssa.

2) Ranskan ja Italian välillä vuonna 1964 tehdyn bilateraalisen sopimuksen lainmukaisuus

a) EY 29 artiklassa tarkoitetun viennin määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaavan toimenpiteen olemassaolo

47. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti EY 29 artiklassa kielletään kaikki kansalliset toimenpiteet, joiden tarkoituksena on erityisesti rajoittaa vientiä tai joista seuraa, että erityisesti vienti rajoittuu, ja joiden tarkoituksena on kohdella eri tavalla jäsenvaltion sisäistä kauppaa ja vientikauppaa siten, että kyseisen jäsenvaltion kotimaiselle tuotannolle tai kotimaan markkinoille taataan erityinen etu, tai joista seuraa tällainen erilainen kohtelu.

48. Ensinnäkin se tosiseikka, että raastamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskevaa edellytystä sovelletaan erotuksetta kansallisiin ja ulkomaalaisiin toimijoihin, ei tue sitä, että todettaisiin kyseessä olevan viennin määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaavan toimenpiteen. Roomaan sijoittautunut yritys ei saa raastaa juustoa Roomassa ja pitää sitä kaupan suojatulla alkuperänimityksellä "Grana padano" sen enempää kuin Ravil Ranskassakaan.

49. Toisaalta on syytä ottaa huomioon, että tuotantoalueella toimintaansa harjoittavat yritykset saavat erityisedun sen edellytyksen vuoksi, jonka mukaan juusto on raastettava ja pakattava tuotantoalueella sen pitämiseksi kaupan alkuperänimityksellä "Grana padano", koska ainoastaan kyseiset yritykset saavat raastaa juustoa ja pakata sitä. Kyseinen toiminta on sallittu ainoastaan tuotantoalueella sijaitseville yrityksille.

50. Lisäksi juuston vienti toisiin jäsenvaltioihin voi tulla kalliimmaksi riidanalaisen säännöstön vuoksi. Ennen vientiä on nimittäin suoritettava yksi jalostustoimenpide lisää. Tämä hinnan korotus vaikeuttaa Grana padanon vientiä. Nämä perustelut tukevat Italian asetuksen luonnehtimista viennin määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaavaksi toimenpiteeksi.

51. Kuten olen maininnut edellä, EY 29 artiklan tulkintaa koskevassa oikeuskäytännössä tutkitaan, rajoittaako kyseinen toimenpide erityisesti vientiä. Asiassa C-47/90, Delhaize annetussa tuomiossa ja Rioja-tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että toimenpiteet, joilla Rioja-viinin alkuperänimityksen käyttämisen edellytykseksi asetetaan sen pullottaminen tuotantoalueella, rajoittavat erityisesti vientiä EY 29 artiklassa tarkoitetussa merkityksessä. Rioja-tapauksessa yhteisöjen tuomioistuin on perustanut tämän olettaman sille tosiseikalle, että viiniä saadaan myös kuljettaa pullottamattomana tuotantoalueella toisin kuin viiniä, joka viedään.

52. Tilanne käsiteltävänä olevassa asiassa vaikuttaa vastaavan näitä tosiseikkoja. Riidanalaisessa asetuksessa vaaditaan ainoastaan sitä, että juusto raastetaan ja pakataan tuotantoalueella. Tätä edellytystä noudatetaan myös, jos juusto siirretään tuotantoalueen sisällä juustolasta toiseen yritykseen, jossa juusto sitten raastetaan ja pakataan sovellettavien sääntöjen mukaisesti. Myös tämän vuoksi voidaan käsiteltävänä olevassa asiassa päätellä, että kyse on erityisesti vientiä rajoittavasta toimenpiteestä.

53. Näin ollen on katsottava, että 4.11.1991 annettu Italian asetus ja siltä osin myös vuoden 1964 bilateraalinen sopimus ovat EY 29 artiklassa tarkoitettuja viennin määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaavia toimenpiteitä, koska niissä kohdellaan eri tavalla jäsenvaltion sisäistä kauppaa ja vientikauppaa siten, että kyseisen jäsenvaltion kotimaiselle tuotannolle taataan erityinen etu.

b) Toimenpiteen perusteleminen EY 30 artiklassa tarkoitetulla teollisen omaisuuden suojaamisella

54. Näin ollen on selvitettävä, onko toimenpide perusteltu EY 30 artiklassa tarkoitetun teollisen omaisuuden suojaamisen vuoksi. Alkuperänimitykset kuuluvat EY 30 artiklassa tarkoitettuun teolliseen ja kaupalliseen omaisuuteen. Niistä johtuvat kaupan rajoitukset ovat perusteltuja, jos ne ovat tarpeen sen takaamiseksi, että alkuperänimitys täyttää erityisen tehtävänsä, eli takaa, että alkuperänimityksellä varustettu tuote on peräisin määritellyltä maantieteelliseltä alueelta ja sillä on tietyt erityisominaisuudet. Näin ollen raastamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskeva edellytys on perusteltu, jos sen vuoksi tältä alueelta peräisin olevalla juustolla on sellaisia erityisominaisuuksia, että se voidaan yksilöidä, tai jos raastaminen tuotantoalueella on välttämätöntä juuston valmistuksen aikana saamien erityisominaisuuksien säilyttämiseksi. Kuitenkin, kuten komissio on täysin oikein todennut, ainoastaan edellytykset, joiden noudattaminen on välttämätöntä suojatun alkuperänimityksen maineen suojaamiseksi, täyttävät suhteellisuusperiaatteen tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoituksille asettamat vaatimukset.

i) Erityisominaisuuden suojaamiseen tarkoitettu järjestelmä

55. Tämän vuoksi on syytä tarkastella, missä määrin juuston raastaminen ja pakkaaminen tuotantoalueella saavat aikaan tai säilyttävät juuston sellaisen ominaisuuden, joka osaltaan vaikuttaa kuluttajan valintaan ja on näin ollen vaihdannan kannalta olennainen.

56. Ensinnäkin se, että raastaminen edellyttää Bellonin ja Biraghin, Italian, Espanjan sekä komission mukaan erityistuntemusta, tukee olettamusta, että raastaminen on vaihdannan kannalta olennainen ominaisuus. Raastettava juustokiekko on valikoitava erityisellä ammattitaidolla. Lisäksi raastamisessa on noudatettava tiettyjä, muun muassa 4.11.1991 annetun asetuksen 2 §:ssä mainittuja edellytyksiä juuston laadun ja sen erityisominaisuuksien säilyttämiseksi. Edellä mainittujen osapuolten mukaan tätä taitotietoa ei ole muualla kuin tuotantoalueella.

57. Toinen tätä vaihdannan kannalta olennaista ominaisuutta koskevaa päätelmää tukeva perustelu on se, että konsortio suorittaa ainoastaan tuotantoalueella juuston raastamista ja pakkaamista koskevia laatutarkastuksia, kuten myös Bellon ja Biraghi, Italia, Espanja ja komissio ovat tosiseikkojen osalta esittäneet. Niiden mukaan tämä on ainoa keino taata kaupan pidettävän Grana padanon tasaisena säilyvä korkea laatu.

58. Kuitenkin on syytä ottaa huomioon se, että yksikään oikeudenkäyntiin osallistuneista osapuolista ei ole esittänyt, että juuston raastaminen tuotantoalueella olisi toimenpide, jonka vuoksi tällä juustolla on erityisominaisuuksia, tai että se olisi välttämätön toimenpide juuston niiden erityisominaisuuksien säilyttämiseksi, jotka se on saanut sen valmistuksen aikana. Sitä erityistuntemusta, joka on tarpeen raastettavan juustokiekon valitsemiseksi ja suojattuun alkuperänimitykseen sovellettavien säännösten mukaisesti tapahtuvan oikean raastamisen suorittamiseksi, voidaan hyödyntää myös tuotantoalueen ulkopuolella. On ymmärrettävää, että tämä tuntemus on historiallisesti asiaa tarkastellen kehittynyt tuotantoalueella. Kuitenkaan asiassa ei ole esitetty perusteluita sille, miksi tämä tuntemus olisi käytettävissä vain tuotantoalueella. Tuotteen valmistukseen ja jalostukseen osallistuva henkilökunta voi hankkia - ennen kaikkea tuotantoalueella annettavalla koulutuksella - tuotteen valmistamiseksi ja jalostamiseksi välttämättömät valmiudet ja tarpeellisen tiedon. Samoin nämä valmiudet ja tämän tiedon hankkineet henkilöt voivat muuttaa pois tuotantoalueelta. On siten syytä olettaa, että ne inhimilliset tekijät, jotka vaikuttavat tuotteeseen, eivät pääsääntöisesti ole riippuvaisia tuotantoalueesta.

59. Tämä koskee myös tiettyjä juuston raastamisen ulkoisia edellytyksiä, jotta juustoa voidaan suojata Bellonin ja Biraghin esittämiltä hapettumis-, kuivumis-, kokoonvetäytymis- ja käymisvaaroilta. Sama pätee 4.11.1991 annetun asetuksen 2 §:ssä nimettyihin teknisiin ja teknologisiin parametreihin. Kukaan ei ole väittänyt, että näitä vaaroja voidaan torjua ainoastaan siten, että juusto raastetaan tuotantoalueella, tai että tekniset ja teknologiset parametrit voidaan täyttää vain tuotantoalueella. Nykyiset tekniset mahdollisuudet huomioon ottaen ei ole vaikea kuvitella, että näitä edellytyksiä voidaan noudattaa milloin tahansa ja missä tahansa. Tällöin ei voida nähdä mitään syytä siihen, että raastaminen sallitaan ainoastaan tuotantoalueella.

60. Tästä syystä ja koska ennakkoratkaisupyynnössä ja osapuolten huomautuksissa ei ole esitetty seuraavassa olevan kannalta vastakkaisia seikkoja, on todettava, että ei ole ainakaan ilmeistä, että Grana padano välttämättä menettää erityisominaisuutensa, jotka se on saanut valmistuksen aikana, vaikka se raastetaan tuotantoalueen ulkopuolella. Näin on tietenkin ainoastaan, jos raastaminen suoritetaan kaikkia muita edellytyksiä noudattaen, erityisesti käyttäen ainoastaan Grana padanoa ja noudattaen 4.11.1991 annetun asetuksen 2 §:ssä nimettyjä teknisiä ja teknologisia parametreja. Juustohan saadaan viedä myös kokonaisena tai paloina, ja lopullinen kuluttaja voi raastaa sen itse ilman että juusto menettäisi sen laadullisia ominaisuuksia. Tässä jää kuitenkin epävarmaksi se, että onko niin, että hyvän Grana padanon laatua osaa todella arvostaa ainoastaan sellainen henkilö, joka raastaa juuston itse. Ei vaikuta vakuuttavalta, että kuluttaja saisi raastaa juustoa, mutta että juuston teollinen raastaminen ja sen välitön pakkaaminen olisi kiellettyä. Laadun mahdollisen heikkenemisen näkökulmasta katsottuna voidaan myös ajatella, että kokonaisena maasta viety juusto voisi esim. jäädä seisomaan pidempään vähittäiskaupassa ja se on silloin vaarassa kuivua, sen maku saattaa kadota tai sen ulkonäkö kärsiä. Teollisesti tapahtuvassa raastamisessa ja pakkaamisessa näiden vaarojen torjumiseksi voitaisiin kenties keskitetysti tehdä jotakin.

61. Haluaisin vielä lisätä seuraavan näkökannan. Rioja-tapauksessa yhteisöjen tuomioistuin on tehnyt päätelmän, jonka mukaan viinin pullottaminen tuotantoalueella on perusteltu tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoitus, koska pullotetun viinin laatu voidaan siten taata paremmin. Vaikuttaa selvältä, että viinin pullottaminen tuotantoalueella on vaihdannan kannalta olennainen ominaisuus, koska kuluttaja hankkii viinin pääasiassa pullotettuna. Tilanne on kuitenkin Grana padanon osalta toinen. Kuluttaja hankkii sen joko raastettuna tai palana. Tämän vuoksi on selvää, että juuston raastamiselle ei voida antaa samanlaista merkitystä kuin viinin pullotukselle. Näin ollen sillä paikkakunnalla, jossa raastaminen tapahtuu, on vielä vähemmän merkitystä kuluttajan valinnalle. Tämän perusteella olisi katsottava, että juuston raastamista tuotantoalueella ei ole syytä pitää vaihdannan kannalta olennaisena ominaisuutena.

62. Tähän asti esitetyn perusteella Grana padanon raastamista ja pakkaamista tuotantoalueella ei siten voida pitää toimenpiteenä, jolla juuston erityisominaisuuksia suojataan. Ei ole osoitettu, että näillä tuotantoalueella suoritettavilla toimenpiteillä juusto saisi erityisominaisuuden tai että ne olisivat välttämättömiä juuston valmistuksen aikana saamien erityisominaisuuksien säilyttämiseksi. Myöskään osapuolet eivät ole niinkään perustaneet esitystään tähän seikkaan vaan pikemminkin tarkastuksiin ja tähän liittyvään tuotteen maineeseen.

ii) Laatutarkastuksien suorittaminen tuotantoalueella

63. Jos tämä käsitys hyväksytään, ei ole tiukasti ottaen tarpeen tarkastella kysymystä raastamista koskevista tarkastuksista, joita tehdään "Grana padanon" laadun takaamiseksi. Kun kerran raastaminen tuotantoalueella ei ole vaihdannan kannalta olennainen ominaisuus, tarkastusten suorittamisella tuotantoalueella ei voi olla sen enempää ratkaisevaa merkitystä.

64. Tämän vuoksi käsittelen tätä edellä esittämääni perustetta ainoastaan täydentävästi. Sen tarkasteleminen näyttää tarpeelliselta ensinnäkin sen varalta, että yhteisöjen tuomioistuin ei noudattaisi edellä esitettyä arviointia asiasta. Toisaalta tämän perusteen tutkiminen on aiheellista, koska ne asianosaiset, joiden mukaan kyseinen edellytys on lainmukainen, ovat tukeutuneet erityisesti tähän perusteeseen viittaamalla Rioja-tapaukseen. Bellon ja Biraghi, Italia, Espanja sekä komissio väittävät, että erityistuntemus on tarpeen ja että Italian asetuksessa lueteltuja erityisvaatimuksia on noudatettava, jotta "Grana padano" raastetaan niin, että sen laatu ja sen erityisominaisuudet säilytetään raastamisen aikana. Tämä on ratkaisevaa saavutetun asiakaspiirin säilyttämiseksi ja näin ollen suojatun alkuperänimityksen "Grana padanon" taloudellisen arvon kannalta. Ainoastaan tarkastusten suorittamiseen toimivaltaisten elinten järjestelmällisesti tuotantoalueella tekemät tarkastukset takaavat sen, että asian kannalta merkityksellisiä perusteita noudatetaan. Vastaavia tarkastuksia ei sitä paitsi suoriteta tuotantoalueen ulkopuolella. Lisäksi tarkastuksia koskevaa kysymystä on tarkasteltava myös siksi, että - kuten olen edellä esittänyt - silloin kun juusto raastetaan tuotantoalueen ulkopuolella, sen raastamisessa on noudatettava niitä edellytyksiä, jotka on asetettu suojatun alkuperänimityksen käyttämiseksi. Myös tässä yhteydessä voisi olla merkitystä sillä, miten näiden edellytysten noudattaminen voidaan taata. Tältä osin on selvyyden vuoksi ensin korostettava sitä, että kyse on ainoastaan juuston raastamista koskevista tarkastuksista, sillä raastamiseen asti tuotantoalueen ulkopuolella raastettua juustoa koskevat täsmälleen samat tarkastukset kuin tuotantoalueella raastettua juustoa.

65. Tarkastusten suorittaminen edistää raastetun "Grana padanon" laadun ja näin ollen sen maineen säilyttämistä. Tämän vuoksi voitaisiin päätellä, että edellytys, jonka mukaan juusto on raastettava tuotantoalueella konsortion valvonnassa ja pakattava välittömästi sen jälkeen lisäämättä säilöntäaineita, on perusteltu teollisoikeuksien suojaamisen vuoksi.

66. Kuitenkin tämän päätelmän kanssa ristiriidassa on se seikka, että tarkastuksia voidaan periaatteessa suorittaa tuotantoalueen lisäksi myös sen ulkopuolella. Tarkastajat voisivat olla joko konsortion lähettämiä tarkastajia tai kyseiselle alueelle sijoittautuneita tarkastajia, jotka konsortio on kouluttanut ja joiden tehtäväksi se on antanut tarkastukset.

67. Rioja-tapauksessa yhteisöjen tuomioistuin on tosin päättänyt, että tuotantoalueen ulkopuolella yhteisön oikeuden mukaisesti suoritettavat tarkastukset antavat vähemmän takeita viinin laadusta ja aitoudesta kuin tuotantoalueella suoritettavat tarkastukset. Kuten olen jo edellä esittänyt, juuston raastaminen ei kuitenkaan vaikuta olevan verrattavissa viinin pullottamiseen. Kuluttaja hankkii Grana padanoa joko raastettuna tai palana, kun taas viinin kuluttaja ostaa pääsääntöisesti pullotettuna. Jo tästä syystä juuston raastamista koskeville tarkastuksille ei pitäisi antaa samaa merkitystä kuin pullottamista koskeville tarkastuksille.

68. Ongelma, johon Bellon ja Biraghi sekä Espanja ja komissio viittaavat ja jonka mukaan mitään laatutarkastusta tai ainakaan mitään vastaavia laatutarkastuksia ei voida suorittaa tuotantoalueen ulkopuolella, on sääntöjen täytäntöönpanoa ulkomaisissa oikeusjärjestyksissä koskeva yleinen ongelma. Jos suojatun alkuperänimityksen käyttöä koskevissa säännöissä säädetään vastaavien tarkastusten suorittamisesta, taloudellisen toimijan, jolla on tarkoitus käyttää suojattua alkuperänimitystä, on myös suoritettava tarkastukset, vaikka se raastaa juuston tuotantoalueen ulkopuolella. Muussa tapauksessa taloudellinen toimija rikkoo suojatun alkuperänimityksen käyttöä koskevia säännöksiä, eikä sillä ole oikeutta käyttää kyseistä alkuperänimitystä.

69. Asetuksen N:o 2081/92 8 ja 13 artiklassa on säädetty kieltomääräyksen saamista koskevista oikeuksista, ja nimenomaan näiden oikeuksien vuoksi on mahdollista saada koko yhteisön alueella täytäntöönpannuiksi suojatun alkuperänimityksen "Grana padanon" käyttämistä koskevat säännöt, mahdolliset tarkastukset mukaan lukien.

70. Vakuuttava ei tämän vuoksi ole väite, jonka mukaan kuluttaja voi olla varma, että hän on saanut "Grana padanoa" ainoastaan, jos juusto on raastettu ja pakattu tuotantoalueella konsortion valvonnassa. Tällä tapaa voidaan tosin taata se, että raastamisessa käytetään ainoastaan juustokiekkoja, joissa on suojattu alkuperänimitys "Grana padano". Tämän väitteen mukaisesti kuitenkin oletetaan, että yritys, jossa Grana padanoa jalostetaan tuotantoalueen ulkopuolella, käyttää mahdollisesti juustokiekkoja, joista suojattua alkuperänimitystä ei saada käyttää, ja että se pitää tämän jälkeen kaupan raastettua juustoa käyttäen kuitenkin suojattua alkuperänimitystä "Grana padano". Näin annetaan vain ymmärtää tavalla, jota ei voida hyväksyä, että kilpailija syyllistyy lainvastaiseen toimintaan. Tämä väite on siten hylättävä.

71. Tämän vuoksi on päädyttävä siihen, että 4.11.1991 annetussa Italian asetuksessa säädetyllä edellytyksellä ei suojata vaihdannan kannalta olennaista ominaisuutta. Tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle aiheutuneeksi todettu rajoitus ei siten ole perusteltu teollisen ja kaupallisen omaisuuden suojelemiseksi EY 30 artiklan nojalla. Sillä rikotaan sen takia EY 29 artiklaa.

iii) Suhteellisuus

72. Toissijaisesti ja vain siltä varalta, että yhteisöjen tuomioistuin ei yhdy edellä esittämääni, on selvitettävä, onko 4.11.1991 annettu asetus tarpeellinen ja välttämätön alkuperänimityksen "Grana padanon" maineen suojaamiseksi.

73. Varsinkin jos otetaan huomioon konsortion suorittamat laatutarkastukset, "Grana padanon" raastamista tuotantoalueella koskeva edellytys on omiaan takaamaan, että raastettu juusto on yksinomaan Grana padanoa, että se on peräisin tuotantoalueelta ja että se raastetaan niitä sääntöjä noudattaen, jotka on määritelty suojatun alkuperänimityksen "Grana padanon" käyttämiseksi. On kuitenkin vielä selvitettävä, onko tämä säännöstö lievin keino saavuttaa tavoite, joka koskee hyvää kauppatapaa ja kuluttajan tiedottamista tuotteen alkuperästä ja sen erityisominaisuuksista, vai onko olemassa muita tavaroiden vapaata liikkuvuutta vähemmän rajoittavia keinoja, joilla tämä tavoite saavutetaan yhtä hyvin.

74. Olisi syytä harkita erityisesti vastaavaa tuotteen pakkausmerkintää. Käsiteltävänä olevassa asiassa tuotteeseen voitaisiin merkitä teksti "Grana padano, raastettu Ranskassa (râpé en France)" tai tehdä vastaavat syrjimättömät pakkausmerkinnät.

75. Rioja-tapauksessa yhteisöjen tuomioistuin ei ole noudattanut tässä esitettyä ratkaisua. Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan se, että käytössä olisi kaksi erilaista pullotusmenetelmää eli tuotantoalueella tai sen ulkopuolella tapahtuva pullotus kyseisten tuottajien systemaattisesti valvomana tai ilman tätä valvontaa, voisi vähentää sitä luottamusta, joka sellaisilla kuluttajilla on nimitystä "denominación de origen calificada" kohtaan, joiden näkemyksen mukaan kaikki määrätyillä alueilla tuotettujen maineikkaiden laatuviinien tuotantovaiheet on suoritettava asianomaisten tuottajien valvonnassa ja vastuulla.

76. Käsiteltävänä oleva asia vaikuttaa edellä mainittuun asiaan verrattavalta ainoastaan tietyin edellytyksin. Ensinnäkin kuten olen jo esittänyt, juuston raastaminen ei ole kuluttajan mielestä samalla tavoin tiiviissä yhteydessä tuotteeseen kuin viinin pullottaminen. Toisaalta toisin kuin Rioja-tapauksessa, asianosaiset eivät ole käsiteltävänä olevassa asiassa ollenkaan vedonneet väitteeseen, jonka mukaan kuluttajat eivät voisi erottaa tuotantoalueella ja sen ulkopuolella raastettua "Grana padanoa" toisistaan, tai edes väitteeseen, jonka mukaan olisi mahdollisesti olemassa kahdet erilliset markkinat, joista toinen olisi tuotantoalueella raastetun "Grana padanon" markkinat ja toinen sen ulkopuolella raastetun "Grana padanon" markkinat.

77. Ei ole mitenkään selvää, että tuotantoalueen ulkopuolella raastetun "Grana padanon" mahdollisesti saama kielteinen arvio koskisi välttämättä tuotantoalueella raastettua juustoa. Varsinkaan jos käsiteltävänä olevassa asiassa otetaan käyttöön vastaava pakkausmerkintä, jolla nämä kaksi tuotetta erotetaan riittävän selvästi, myös täysivaltainen ja valistunut kuluttaja - jonka näkökulma on otettava lähtökohdaksi paitsi EY 28 artiklaa myös EY 29 artiklaa sovellettaessa - voisi olla vakuuttunut siitä, että Grana padano -alueella raastettu juusto erottuu tämän alueen ulkopuolella raastetusta juustosta. Kyse on kahdesta Grana padanon kaupan pitämisen muodosta, jotka on erotettava toisistaan. Jos kuluttaja on sitä mieltä, että tuotantoalueen ulkopuolella raastettu juusto ei tyydytä hänen "Grana padanoa" koskevia vaatimuksiaan, hän voi hankkia sen sijasta tuotantoalueella raastettua "Grana padanoa". Ei ole osoitettu mitenkään, että kuluttajan ollessa tyytymätön yhteen tuotteen muotoon hän valitsisi heti kokonaan toisen lajin raastettua juustoa.

78. Myös asetus N:o 2081/92 tukee esittämääni ratkaisua, jonka mukaan olisi otettava käyttöön vastaava tuotteen pakkausmerkintä. Kyseisen asetuksen viidennessä perustelukappaleessa mainitaan nimenomaisesti, että alkuperänimityksiä ja maantieteellisiä merkintöjä koskevilla säännöillä ainoastaan täydennetään pakkausmerkintöjä koskevia yleisiä säännöksiä. Niillä vain täydennetään sääntöjä, joista säädetään erityisesti kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annetussa neuvoston direktiivissä 79/112/ETY.

79. Lisäksi on korostettava, että itse asetuksessa N:o 2081/92 pyritään ratkaisemaan ristiriitatilanteet vastaavalla pakkausmerkinnällä. Asetuksen 12 artiklan 2 kohdassa säädetään, että jos kolmannen maan suojattu nimitys on sama kuin yhteisön suojattu nimitys, nimityksen käyttö on sallittua ainostaan, jos tuotteen alkuperämaa on selvästi ja näkyvästi merkitty pakkausmerkintään. Jos nimitysten ollessa samoja kuluttajalta voidaan vaatia hänen erottavan tuotteet toisistaan sen perusteella, että alkuperämaa on merkitty pakkausmerkintään, en ymmärrä, miksi hän ei voisi erottaa tuotteita myös, jos jalostuspaikka on merkitty pakkausmerkintään.

80. Näin ollen on pääteltävä, että on mahdollista käyttää vähemmän rajoittavaa keinoa kuin se, että suojatun alkuperänimityksen "Grana padanon" käyttö rajoitetaan tuotantoalueella raastettuun ja pakattuun juustoon. Tuotteen vastaavan pakkausmerkinnän avulla voidaan suojata yhtä tehokkaasti suojattua alkuperänimitystä "Grana padanoa", tuotteen laatua ja sen mainetta kuluttajien keskuudessa. Tämän vuoksi 4.11.1991 annetulla Italian asetuksella ylitetään se, mikä on kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen, ja kyseinen asetus ei ole tältä osin oikeassa suhteessa sillä tavoiteltuun päämäärään.

c) Ranskan ja Italian välillä tehtyä bilateraalista sopimusta koskeva päätelmä

81. Tämän vuoksi on päädyttävä siihen, että vuonna 1964 Ranskan ja Italian välillä tehty sopimus ei ole yhteisön oikeuden kanssa yhteensopiva niiltä osin kuin siinä sallitaan suojatun alkuperänimityksen "Grana padanon" käyttäminen ainostaan sellaisesta juustosta, joka on raastettu tuotantoalueella.

3) Asetuksen N:o 1107/96 lainmukaisuus

82. Suojatulle alkuperänimitykselle "Grana padano" annetaan yhteisön oikeuden mukaista suojaa asetuksen N:o 1107/96 voimaanastumisen johdosta. Kuten asetuksen N:o 2081/92 17 artiklan 3 kohdasta käy ilmi, tämä yhteisön oikeuden suoja on korvannut siihenastisen kansallisen suojan. Suojattu alkuperänimitys "Grana padano" on otettu asetuksen N:o 1107/96 perusteella suojatuista alkuperänimityksistä ja suojatuista maantieteellisistä merkinnöistä komission pitämään rekisteriin. Seuraavassa on siten selvitettävä, miltä osin yhteisön oikeudessa suojatulle alkuperänimitykselle "Grana padano" annettu suoja ulottuu raastettuun juustoon ja miltä osin tämä sääntely on sopusoinnussa asetuksen N:o 2081/92 ja EY 29 artiklan kanssa tai sen voidaan katsoa olevan perusteltu EY 30 artiklan perusteella. Myös yhteisön oikeuden säädösten on oltava sopusoinnussa tavaroiden vapaatta liikkuvuutta koskevien määräysten ja säännösten kanssa.

a) Suojatulla alkuperänimityksellä "Grana padano" annettavan suojan laajuus

83. Ravil kiistää, että suojattu alkuperänimitys "Grana padano" ulottuisi raastettuun juustoon. Tässä on todettava, että rekisteröintihakemukseen on liitettävä asetuksen N:o 2081/92 4 artiklan mukaan eritelmä. Asetuksen 4 artiklan 2 kohdan i alakohdan mukaan siinä voidaan viitata yhteisön säännöksissä ja/tai kansallisissa säännöksissä mahdollisesti asetettuihin vaatimuksiin.

84. Komission yhteisöjen tuomioistuimen vaatimuksesta esittämässä siinä eritelmässä, joka oli toimitettu suojatun alkuperänimityksen "Grana padanon" rekisteröintihakemuksen yhteydessä, viitataan 4.11.1991 annettuun Italian asetukseen. Asiassa ei ole ilmeistä, että tämä viittaus tähän asetukseen olisi jätetty pois kirjattaessa suojattua alkuperänimitystä "Grana padanoa" komission pitämään rekisteriin. Näin ollen suojattu alkuperänimitys "Grana padano" ulottuu myös raastettuun juustoon.

b) Säännösten yhteensoveltuvuus asetuksen N:o 2081/92 kanssa

85. Tämän vuoksi on selvitettävä, saiko komissio rekisteröidä suojatun alkuperänimityksen "Grana padano" siten, että sille annettiin edellä mainitun laajuinen suoja. Näin ollen on tutkittava, oliko rekisteröinti sopusoinnussa asetuksen N:o 2081/92 kanssa.

86. Asetuksen N:o 2081/92 2 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti alkuperänimitystä käytetään nimeämään maataloustuotetta tai elintarviketta, joka on peräisin kyseiseltä alueelta, kyseisestä määrätystä paikasta tai kyseisestä maasta, ja sen laatu tai ominaisuudet ovat olennaisesti tai yksinomaisesti luonnon ja inhimilliset tekijät käsittävän maantieteellisen ympäristön ansiota ja jos sen tuotanto, käsittely ja jalostus tapahtuu rajatulla maantieteellisellä alueella. Juuston raastaminen ja pakkaaminen konsortion valvonnassa ovat jalostustoimenpiteitä. Niillä taataan se, että raastettu juusto on juustoa, jota saadaan pitää kaupan nimityksellä "Grana padano". Lisäksi konsortion suorittamilla tarkastuksilla taataan "Grana padanon" jalostusta koskevien säännösten noudattaminen.

87. Rekisteröinnin lainmukaisuutta tarkasteltaessa on syytä ottaa huomioon asetuksella N:o 2081/92 toteutettu jäsenvaltion ja komission välinen toimivallan jako. Kuten yhteisöjen tuomioistuin esittää erityisesti asiassa C-269/99, Carl Kühne ym. annetussa tuomiossa, rekisteröintihakemus on tehtävä asetuksen N:o 2081/92 5 artiklan mukaisesti jäsenvaltion välityksellä. Jäsenvaltion on tarkastettava, onko tämä hakemus perusteltu kyseisessä asetuksessa mainittujen edellytysten osalta. Vasta todettuaan, että hakemus on perusteltu, se voi toimittaa hakemuksen komissiolle. Komissio tarkastaa hakemuksen tämän jälkeen asetuksen N:o 2081/92 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti pelkällä virallisella tutkimuksella. Tähän tutkimukseen kuuluu sen tarkastaminen, sisältääkö eritelmä 4 artiklassa vaaditut tarpeelliset tiedot ja täyttääkö nimitys eritelmän perusteella asetuksen 2 artiklan 2 kohdan a tai b alakohdassa asetetut vaatimukset. Tältä osin komissio tutkii ainoastaan sen, ettei toimivaltaisen jäsenvaltion tekemä arviointi ole selvästi virheellinen. Tämä koskee sekä asetuksen N:o 2081/92 5-7 artiklan mukaista normaalia menettelyä että saman asetuksen 17 artiklan mukaista yksinkertaistettua menettelyä. Tämän toimivallan jaon syynä on se, että rekisteröintihakemuksen tarkastaminen edellyttää suuressa määrin kyseistä jäsenvaltiota koskevien erityisten seikkojen yksityiskohtaista tuntemusta ja tämän jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset kykenevät parhaiten tarkastamaan nämä seikat.

88. Edellä esitetty toimivallan jako vaikuttaa myös siihen, miten yhteisöjen tuomioistuimet valvovat komission tekemiä rekisteröintipäätöksiä. Ne tutkivat näin ollen ainoastaan, onko komissio täyttänyt tarkastusvelvoitteensa ja täyttyvätkö edellä tarkoitetut edellytykset asetuksen 2 ja 4 artiklan mukaisesti.

89. Koska vastaanpuhuvia seikkoja ei ole esitetty, on katsottava, että komissio on tutkinut Italian hallituksen sille asetuksen N:o 2081/91 17 artiklan mukaisessa menettelyssä toimittaman hakemuksen eritelmän kanssa. Edellä todetun perusteella ei ainakaan ole ilmeistä, että eritelmä olisi puutteellinen tai että sen sisältämät tiedot mukaan lukien edellytys siitä, että juusto raastetaan ja pakataan tuotantoalueella konsortion valvonnassa, olisivat sellaisia, että rekisteröinti suojattuna alkuperänimityksenä ei olisi niiden vuoksi perusteltua. Tämän vuoksi on syytä todeta, että asetuksen N:o 1107/96 mukaisesti tehty rekisteröinti ei ole ristiriidassa asetuksen N:o 2081/92 kanssa.

c) Säännöstön yhteensoveltuvuus EY 29 artiklan kanssa

90. Koska suojattu alkuperänimitys "Grana padano" ulottuu myös raastettuun juustoon, asetuksen N:o 2081/92 8 artiklan nojalla on kiellettyä käyttää suojattua alkuperänimitystä "Grana padano" sellaisesta yhteisössä raastetusta juustosta, joka tosin valmistetaan "Grana padanosta", mutta jota ei ole raastettu ja pakattu tuotantoalueella. Seuraavassa on sitten selvitettävä, miltä osin asetuksen N:o 2081/92 8 artiklan säännöstö on kun se luetaan yhdessä asetuksen N:o 1107/96 ja suojattua alkuperänimitystä "Grana padanoa" koskevan eritelmän kanssa, yhteensoveltuva yhteisön oikeuden, erityisesti 29 ja 30 artiklan kanssa.

91. Edellä olevan mukaisesti Italian asetus on EY 29 artiklassa tarkoitettu viennin määrällistä rajoitusta vaikutuksiltaan vastaava toimenpide. Se ei ole perusteltu EY 30 artiklassa tarkoitetulla teollisen ja kaupallisen omaisuuden suojan vuoksi. Asetus N:o 1107/96 on myös EY 29 ja EY 30 artiklan vastainen siltä osin kuin sillä saadaan aikaan se, että kyseinen säädös on pätevä yhteisön laajuisesti.

92. Toisin kuin asetuksen N:o 1107/96 voimaantuloa edeltävää ajanjaksoa koskevan tarkastelun kohdalla, tässä on tarpeen ottaa esille lainsäädännön yleinen pyrkimys korostaa yhteisen maatalouspolitiikan yhteydessä tuotteiden laatua niiden maineen kohentamiseksi. Tähän pyritään muun muassa käyttämällä erityisesti alkuperänimityksiä. Tämä pyrkimys vahvistetaan asetuksen N:o 2081/92 2.-6. perustelukappaleessa. Tämän asetuksen oikeudellinen perusta on loogisesti EY 37 artikla, joka sisältyy perustamissopimuksen lukuun "maatalous". Tältä osin lainsäätäjän kannalta kysymys ei ainoastaan ole maataloustuotteiden laadusta, vaan ennen kaikkea myös rakennepoliittisista perusteista, kuten asetuksen toisesta perustelukappaleesta ilmenee. Tavoitteena on kehittää maaseutua parantamalla maanviljelijöiden tuloja ja varmistamalla se, että maatalousväestö pysyy näillä alueilla. Tältä osin on yhdyttävä Ravilin lausumaan siitä, että paikalliset yritykset saavat 4.11.1991 annetun asetuksen mukaisella rajoituksella edun. On selvää, että asetuksella N:o 2081/92 on haluttu antaa tällainen etu. Nämä seikat voisivat tukea sitä, että 4.11.1991 annetun asetuksen ja siten siltä osin myös asetuksen N:o 1107/96 voitaisiin katsoa olevan sopusoinnussa yhteisön oikeuden kanssa.

93. Ensinnäkin EY 30 artiklan sanamuoto tukee näkemystä, jonka mukaan rakennepoliittisia näkökohtia ei voida ottaa huomioon tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoituksien perustelemiseksi. Luettelo niistä syistä, joiden vuoksi tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoitukset voivat olla perusteltuja, ei sisällä yhtään ryhmää "rakennepoliittiset näkökohdat" tai "maatalouspolitiikka". Oikeuskäytännön mukaan poikkeukseen oikeuttavien tunnusmerkistöjen luettelo EY 30 artiklassa on kuitenkin tyhjentävä.

94. Tämän lisäksi EY 30 artikla on poikkeus tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteesta, joten sitä on yleisten tulkintasääntöjen mukaisesti tulkittava suppeasti. Myös tämän vuoksi on viennin määrällisten rajoitusten ja vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden katsottava olevan perusteltuja ainoastaan tiukoissa rajoissa. Alkuperänimitysten osalta vaikuttaa perustellulta hyväksyä kuhunkin tuotteeseen vaikuttavista luonnollisista tekijöistä aiheutuvat rajoitukset, koska ne liittyvät tuotantoalueeseen. Tämä ei puolestaan koske taitotietoa, jota voidaan periaatteessa hyödyntää myös tuotantoalueen ulkopuolella.

95. On syytä lisäksi korostaa, että EY 30 artiklaa ei näytä olevan suositeltavaa tulkita laajasti nimenomaan juuri EY 29 artiklassa tarkoitettujen viennin rajoitusten tutkinnan yhteydessä. Kuten olen jo edellä esittänyt, EY 29 artiklassa asetettuja edellytyksiä on tarkennettu oikeuskäytännössä siten, että tällä määräyksellä ei kielletä kaikkia vientirajoituksia, vaan ainoastaan toimenpiteet, jotka rajoittavat erityisesti tavaroiden vientiä. Kyseisessä oikeuskäytännössä määritellään vientirajoituksia koskevan kiellon soveltamisala hyvin paljon suppeammin kuin EY 28 artiklassa kiellettyjen tuontirajoitusten soveltamisala. Dassonville-tuomiossa vahvistetun määritelmän mukaan EY 28 artiklassa kielletään kaikki säännökset, jotka voivat rajoittaa yhteisön sisäistä kauppaa suoraan tai välillisesti, tosiasiallisesti tai mahdollisesti. Jos EY 29 artikla on jo soveltamisalaltaan suppeampi kuin EY 28 artikla, on vieläkin vähemmän perusteltua tulkita laajasti EY 30 artiklassa vahvistettua poikkeusta kyseisen määräyksen osalta. EY 30 artiklaa tulkittaessa olisi perusteltuina pidettävä ainoastaan niitä toimenpiteitä, jotka ovat välttämättömiä suojatulla alkuperänimityksellä suojatun tuotteen alkuperän ja laadun takaamiseksi.

96. On lisäksi otettava huomioon myös seuraava näkökohta. Tulkitessaan tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevia määräyksiä yhteisöjen tuomioistuin on aina pyrkinyt toteuttamaan tämän perusvapauden niiden kansallisten toimenpiteiden osalta, jotka koskevat muun muassa kansallisen teollisuuden suojaamista, kuten käsiteltävänä oleva kansallinen asetus. Tässä yhteydessä syntyneet riidat ovat usein koskeneet elintarvikkeita, joiden raaka-aineet ovat pääasiassa maataloustuotteita. Oluen puhtausvaatimuksia (Reinheitsgebot) koskevasta Saksan lainsäädännöstä annettu tuomio on tästä tunnettu esimerkki; tämä sääntö perustuu oluen puhtaudesta vuonna 1516 annettuun Baijerin lakiin. Muut asiat ovat koskeneet italialaista pastaa, Edam-juuston vähimmäisrasvapitoisuutta ja pakastetun jogurtin pitämistä kaupan. Tällä hetkellä yhteisöjen tuomioistuimessa on vireillä kaksi suklaata koskevaa asiaa.

97. EY 28 artiklan tulkintaa koskeva oikeuskäytäntö on voinut saada aikaan sen, että tuottajat ovat turvautuneet teollisoikeuksiin, eli ne ovat pyrkineet korvaamaan kansalliseen lainsäädäntöön perustuneen kilpailua vastaan annetun oikeussuojan, jonka ne ovat menettäneet, luomalla uusia teollisoikeuksia, kuten suojattuja alkuperänimityksiä ja suojattuja maantieteellisiä merkintöjä. Olut on vaikuttava osoitus tästä suuntauksesta. Sen jälkeen kun yhteisöjen tuomioistuin oli todennut, että oluen puhtausvaatimuksia koskeva Baijerin/Saksan laki, jossa sallittiin nimityksen "olut" käyttäminen ainoastaan tiettyjä valmistusaineita sisältävistä panimotuotteista, ei ollut sopusoinnussa EY 28 artiklan kanssa, myös muissa jäsenvaltioissa valmistettuja oluita on voitu pitää Saksassa kaupan nimityksellä "olut", vaikka niitä ei ole valmistettu oluen puhtausvaatimuksia koskevan lain mukaisesti. Ensin saksalaiset panimot yrittivät korvata mainonnalla, esimerkiksi merkitsemällä etikettiin "valmistettu panimomenetelmällä oluen puhtausvaatimuksia koskevan Saksan lainsäädännön mukaisesti", sen taloudellisen menetyksen, joka niille aiheutui Saksan markkinoiden avautumisesta toisista jäsenvaltioista tuleville kilpaileville tuotteille. Sittemmin "Bayerisches Bier" (baijerilainen olut) on kirjattu suojattuna maantieteellisenä merkintänä komission pitämään rekisteriin asetuksen N:o 2081/92 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Jos yhteisöjen tuomioistuin omaksuu suvaitsevaisen asenteen tunnustaessaan teollisoikeuksia ja hyväksyy säännöksiä, jotka eivät ole objektiivisesti välttämättömiä tuotteen tiettyyn alueeseen liittyvän alkuperän ja sen erityisominaisuuksien suojelemiseksi, vaarana on se, että se menettää EY 29 artiklan osalta uudelleen EY 28 artiklan tulkinnalla toteutetun tavaroiden vapaan liikkuvuuden ja kansallisten markkinoiden avautumisen.

98. Kahdessa edellä mainitussa väitteessä esitetty EY 28, EY 29 ja EY 30 artiklan välinen yhteys sekä tavaroiden vapaata liikkuvuutta aina edistäneen oikeuskäytännön vaikutukset EY 28 artiklaan tukevat joka tapauksessa EY 30 artiklan nojalla perusteltujen poikkeusten tulkitsemista suppeasti.

99. Asetuksen N:o 2081/92 4 artiklan mukaisesti rekisteröintihakemuksen ohella toimitettavassa eritelmässä on näin ollen hyväksyttävä ainoastaan säännökset, jotka ovat välttämättömiä tuotteen alkuperän ja erityisominaisuuksien takaamiseksi, mutta ei säännöksiä, joiden tarkoituksena on ainoastaan antaa yksinomainen jalostusoikeus tuotantoalueelle sijoittautuneille paikallisille yrityksille.

100. Tämän vuoksi on todettava, että ne rakennepolitiikan tavoitteet, joihin maatalouspolitiikan alalla pyritään myös asetuksen N:o 2081/92 avulla, eivät ole luonteeltaan sellaisia, että niiden vuoksi toteamani vientirajoitus olisi EY 30 artiklan nojalla perusteltu.

d) Päätelmä

101. Komissio on antanut asetuksen N:o 2081/92 17 artiklan perusteella asetuksen N:o 1107/96, jolla suojattu alkuperänimitys "Grana padano" otettiin yhdessä 4.11.1991 annettuun Italian asetukseen sisältyvän edellytyksen kanssa, jonka mukaan juusto on raastettava ja pakattava tuotantoalueella, asetuksen N:o 2081/92 mukaan suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin. Edellä todettu vientirajoitus saa siten asetuksella N:o 1107/96 yhteisön oikeuden statuksen. Asetus N:o 1107/96 on todettava tämän vuoksi siltä osin pätemättömäksi kuin siinä sallitaan suojatun alkuperänimityksen "Grana padanon" käyttäminen ainoastaan sellaisesta raastetusta juustosta, joka on raastettu ja pakattu tuotantoalueella.

VII Ratkaisuehdotus

102. Edellä esitetyn perusteella ehdotan näin ollen, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:

1) EY 29 artiklaa on tulkittava siten, että sen vastaisia ovat sellaiset kansalliset säännökset, joissa sallitaan alkuperänimityksen "Grana padano" käyttäminen ainoastaan sellaisesta juustosta, joka on raastettu ja pakattu tuotantoalueella.

2) Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesta maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten rekisteröinnistä 12 päivänä kesäkuuta 1996 annettu komission asetus (EY) N:o 1107/96 on pätemätön siltä osin kuin siinä sallitaan suojatun alkuperänimityksen "Grana padanon" käyttäminen ainoastaan juustosta, joka on raastettu ja pakattu tuotantoalueella.