29.

Asianosaiset ja muut osapuolet ehdottavat, että ennakkoratkaisukysymyksiin vastataan seuraavasti: – Valittajan mukaan direktiivin 2008/118 12 artiklan 1 kohtaa ei pitäisi tulkita siten, että diplomaatti- tai konsulisuhteiden perusteella käytettäviksi tarkoitetut valmisteveron alaiset tavarat vapautetaan valmisteveroista sillä edellytyksellä, että näiden tavaroiden osalta maksu on sovittu suoritettavaksi muulla maksuvälineellä kuin käteisellä, että maksu on suoritettu tavarantoimittajalle tosiasiallisesti ja että sen ovat suorittaneet näiden tavaroiden tosiasialliset vastaanottajat. Kyseisen direktiivin 12 artiklan 2 kohtaa ei pitäisi tulkita siten, että siinä annetaan jäsenvaltiolle mahdollisuus säätää valmisteveroista vapautettuja tavaroita koskevia tarpeettomia ja byrokraattisia lisärajoituksia, jotka koskevat näiden tavaroiden maksutapoja. – Latvian hallitus ehdottaa puolestaan, että unionin tuomioistuin vastaisi, että direktiivin 2008/118 12 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että valmisteveron alaiset tavarat, jotka on tarkoitettu käytettäviksi diplomaatti- tai konsulisuhteiden perusteella, vapautetaan valmisteveroista sillä edellytyksellä, että näiden tavaroiden maksu on sovittu suoritettavaksi muulla maksuvälineellä kuin käteisrahalla, että maksu on suoritettu tavarantoimittajalle tosiasiallisesti ja sen ovat suorittaneet kyseisten tavaroiden tosiasialliset vastaanottajat, ja että kyseisen direktiivin 12 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltiot voivat vahvistaa diplomaatti- tai konsulisuhteiden yhteydessä edellytyksiä ja rajoituksia, joiden mukaan valmisteveron alaiset tavarat voidaan vapauttaa valmisteveroista sillä edellytyksellä, että näiden tavaroiden ostaja on tosiasiallisesti maksanut niistä muulla maksuvälineellä kuin käteisrahalla. – Espanjan hallitus katsoo, että jäsenvaltiot voivat vahvistaa laajasti direktiivin 2008/118 12 artiklan 1 kohdassa säädetyn vapautuksen soveltamista koskevia edellytyksiä ja rajoituksia, kunhan ne kunnioittavat erityisesti oikeusvarmuuden periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta. Vapautuksen saamisen edellytyksenä oleva verovelvollisen velvollisuus osoittaa, että tavaroista tai palveluista on todella maksettu ja että maksu on suoritettu muulla tavalla kuin käteisellä, vaikuttaa kohtuulliselta vapautuksen väärinkäytön estämiseksi, koska sen perusteella pystytään vahvistamaan tavaroiden tosiasiallinen luovutus diplomaatti- tai konsuliedustustolle. Tällä vaatimuksella voidaan estää väärinkäytökset ja petokset. Espanjan hallitus ehdottaa siis, että ennakkoratkaisukysymyksiin vastataan, että kyseisen direktiivin 12 artiklassa annetaan jäsenvaltiolle mahdollisuus, kun se vahvistaa valmisteveroista vapauttamista koskevia edellytyksiä ja rajoituksia diplomaatti- tai konsulisuhteiden perusteella käytettäviksi tarkoitetuille tavaroille, edellyttää tämän vapautuksen soveltamiseksi, että näiden tavaroiden ostaja on maksanut tavarat tosiasiallisesti muulla maksuvälineellä kuin käteisellä. – Komission näkemyksen mukaan ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen vastaus ilmenee direktiivin 2008/118 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan sanamuodosta, jossa ei viitata mitenkään kyseisessä kysymyksessä mainittuihin edellytyksiin. Ainoa kyseisessä säännöksessä säädetty edellytys on nimittäin se, että tavarat on tosiasiasiallisesti tarkoitettu ilmoitettuun käyttöön eli käytettäviksi diplomaatti- tai konsulisuhteiden perusteella. Koska kyseinen käyttötarkoitus voidaan komission mukaan näyttää toteen muilla keinoilla kuin ostajan suoraan tavarantoimittajalle suorittamalla maksulla, jossa on käytetty muuta kuin käteistä, komissio ehdottaa, että ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan siten, että kyseisen direktiivin 12 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, ettei siinä edellytetä, että siinä säädetty vapautus voidaan myöntää vai edellyttämällä, että kyseiset tavarat maksetaan muulla maksuvälineellä kuin käteisellä, että maksu on tosiasiallisesti suoritettu tavarantoimittajalle ja että sen ovat suorittaneet kyseisten tavaroiden tosiasialliset vastaanottajat. – Komission mukaan toiseen ennakkoratkaisukysymykseen olisi vastattava, että direktiivin 2008/118 12 artiklan 2 kohta on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan käsiteltävän asian kaltaisissa olosuhteissa valmisteverovapautus on evättävä sillä perusteella, ettei ostaja ole maksanut valmisteveron alaisia tavaroita tosiasiallisesti muulla maksuvälineellä kuin käteisellä, eikä muiden todisteiden perusteella ole mahdollista osoittaa, että kyseisen direktiivin 12 artiklan 1 kohdassa säädetyt verovapautuksen edellytykset täyttyvät.