Asia T-25/04

González y Díez, SA

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Valtiontuki — Rakenneuudistuksesta aiheutuneiden poikkeuksellisten kulujen kattamiseksi myönnetty tuki — Aikaisemman päätöksen peruuttaminen — EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättyminen — Komission toimivalta — Yhteisön oikeusjärjestyksen jatkuvuus — Olennaisia menettelymääräyksiä ei ole rikottu — Luottamuksensuoja — Ilmeinen arviointivirhe”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (laajennettu toinen jaosto) 12.9.2007 II - 3127

Tuomion tiivistelmä

Vaikka EY:n perustamissopimuksen määräysten tuleminen EHTY:n perustamissopimuksen määräysten sijaan merkitsi 24.7.2002 alkaen muutoksia sovellettavien oikeudellisten perustojen, menettelyjen ja aineellisten säännösten osalta, tämä seuraanto tapahtui yhteisön oikeusjärjestyksen ja sen tavoitteiden yhtenäisyyden ja jatkuvuuden puitteissa. Tältä osin sellaisen vapaata kilpailua koskevan järjestelmän perustaminen ja ylläpitäminen, jossa tavanomaiset kilpailuolosuhteet on varmistettu ja joka on muun muassa valtiontukia koskevien sääntöjen taustalla, on eräs sekä EY:n perustamissopimuksen että EHTY:n perustamissopimuksen olennainen päämäärä. Tässä yhteydessä on todettava, että vaikka EHTY:n perustamissopimuksen ja EY:n perustamissopimuksen valtiontukia koskevat määräykset poikkeavat tietyssä määrin toisistaan, EHTY:n perustamissopimuksen voimassaoloaikana myönnetyt tuet vastaavat EY 87 ja EY 88 artiklan mukaista tuen käsitettä. Näin ollen se seikka, että EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolo päättyy, ei keskeytä sen päämäärän tavoittelua, jonka mukaan kilpailun pitää olla vääristymätöntä alun perin hiilen ja teräksen yhteismarkkinoiden alaan kuuluvilla aloilla, sillä samaa päämäärää tavoitellaan myös EY:n perustamissopimuksen määräyksillä. Yhteisön oikeusjärjestyksen ja sen toimintaa ohjaavien päämäärien jatkuvuus edellyttävät näin ollen, että Euroopan yhteisö Euroopan hiili- ja teräsyhteisön seuraannonsaajana takaa omien menettelyjensä puitteissa EHTY:n perustamissopimuksen määräysten voimassaoloaikana syntyneiden tilanteiden osalta niin jäsenmaille kuin yksityisillekin, että EHTY:n perustamissopimuksen ja sen soveltamiseksi annettujen säännösten nojalla tänä aikana syntyneitä oikeuksia ja velvollisuuksia kunnioitetaan. Tämä edellytys on sitä suuremmalla syyllä pakottava siltä osin kuin valtiontukia koskevien sääntöjen noudattamatta jättämisestä johtuvan kilpailun vääristymisen vaikutukset saattavat ajallisesti ulottua EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen jälkeiseen aikaan eli EY:n perustamissopimuksen voimassaoloaikaan. Tästä seuraa, että EY 88 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että siinä sallitaan komission valvovan 23.7.2002 jälkeen EHTY:n perustamissopimuksen aineelliseen ja ajalliseen soveltamisalaan kuuluvilla aloilla maksettujen valtiontukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille sekä EHTY:n perustamissopimuksen nojalla tehtyjen tukia koskevien hyväksymispäätösten soveltamista jäsenvaltioissa tilanteisiin, jotka ovat syntyneet ennen EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymistä. (ks. 55–57 kohta)

Vaikka menettelysääntöjen katsotaan yleensä soveltuvan kaikkiin niiden voimaantulohetkellä vireillä oleviin asioihin, sanottu ei koske aineellisia sääntöjä. Aineellisia sääntöjä on oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden noudattamisen takaamiseksi tulkittava siten, että ne koskevat ennen niiden voimaantuloa syntyneitä tilanteita ainoastaan siinä tapauksessa, että niiden sanamuodosta, tarkoituksesta tai systematiikasta käy selvästi ilmi, että niille on annettava tällainen vaikutus. Tässä suhteessa yhteisön oikeusjärjestyksen jatkuvuus sekä oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita koskevat vaatimukset edellyttävät EHTY:n perustamissopimuksen nojalla annettujen aineellisten säännösten soveltamista sellaisiin tosiseikkoihin, jotka kuuluvat kyseisten säännösten aineelliseen ja ajalliseen soveltamisalaan. Se seikka, että EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen vuoksi kyseinen lainsäädäntökehys ei ole enää voimassa tosiseikkoja koskevan arvioinnin tekemishetkellä, ei muuta tätä päätelmää, sikäli kuin arviointi koskee sellaista oikeudellista tilannetta, joka on muuttunut lopulliseksi sinä ajankohtana, jolloin sovellettiin EHTY:n perustamissopimuksen nojalla annettuja aineellisia säännöksiä. Tässä yhteydessä on todettava, että kivihiiliteollisuuden valtiontuesta annettua asetusta N:o 1407/2002 ei voida soveltaa oikeudellisiin tilanteisiin, jotka ovat muuttuneet lopullisiksi ennen EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymistä. Kyseisen asetuksen 14 artiklasta ilmenee nimittäin selvästi, että asetusta sovelletaan tilanteisiin, jotka ovat syntyneet aikaisintaan 24.7.2002. Komissio totesi näin ollen EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen vaikutuksista kilpailuasioiden käsittelyyn annetun tiedonannon 47 kohdassa perusteettomasti, että valtiontukiin, jotka ilman komission etukäteistä hyväksyntää on suoritettu ennen 23.7.2002, sovelletaan asetuksen N:o 1407/2002 säännöksiä. (ks. 58, 59, 67 ja 68 kohta)

Lopullinen päätös, jonka komissio tekee päättääkseen EY 88 artiklan 2 kohdassa määrätyn muodollisen tutkintamenettelyn, on EY 230 artiklan nojalla kannekelpoinen toimi. Tällaisella päätöksellä on näet sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa asianomaisten osapuolten etuihin, koska sillä päätetään kyseinen menettely ja otetaan lopullisesti kantaa siihen, ovatko tutkittavana olevat toimenpiteet yhteensopivia valtiontukeen sovellettavien sääntöjen kanssa. Asianomaisilla osapuolilla on näin ollen aina mahdollisuus nostaa kanne lopullisesta päätöksestä, jolla muodollinen tutkintamenettely päätetään, ja niiden on tässä yhteydessä voitava kyseenalaistaa ne eri seikat, joihin komission lopullisesti omaksuma kanta perustuu. Kyseinen mahdollisuus ei liity kysymykseen siitä, onko muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevalla päätöksellä sellaisia oikeusvaikutuksia, jotka voivat olla kumoamiskanteen kohteena. Mahdollisuus nostaa kanne muodollisen tutkintamenettelyn aloittamispäätöksestä ei nimittäin voi johtaa siihen, että asianomaisten osapuolten menettelylliset oikeudet vähenevät, koska se estäisi niitä nostamasta kannetta lopullisesta päätöksestä ja vetoamasta kanteensa tueksi virheisiin, jotka koskevat mitä tahansa sen menettelyn vaihetta, joka johtaa kyseisen päätöksen tekemiseen. (ks. 91 ja 92 kohta)

[EY 88] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 659/1999 9 artiklan sanamuodosta ilmenee, että kyseisessä säännöksessä säädettyä menettelyä sovelletaan ainoastaan sellaisiin mainitun asetuksen 4 artiklan 2 tai 3 kohdan taikka sen 7 artiklan 2, 3 tai 4 kohdan mukaisesti tehtyihin myönteisiin valtiontukia koskeviin päätöksiin, jotka on tehty menettelyn aikana annettuihin virheellisiin tietoihin perustuen. Sitä ei siis sovelleta sellaisiin kielteisiin päätöksiin, joissa todetaan hyväksytyn tuen väärinkäyttö tai tuen soveltumattomuus yhteismarkkinoille. Näin ollen komission käytössä oleva mahdollisuus peruuttaa valtiontukea koskeva päätös ei koske ainoastaan asetuksen N:o 659/1999 9 artiklassa tarkoitettua tilannetta. Kyseinen säännös on nimittäin pelkästään nimenomainen ilmaus siitä yleisestä oikeusperiaatteesta, jonka mukaan sellaisen sääntöjenvastaisen hallintotoimen, jolla on luotu subjektiivisia oikeuksia, peruuttaminen taannehtivin vaikutuksin on sallittu erityisesti silloin, kun kyseinen hallintotoimi on tehty asianosaisen toimittamien puutteellisten tai virheellisten tietojen perusteella. Mahdollisuus peruuttaa taannehtivin vaikutuksin sääntöjenvastainen hallintotoimi, jolla on luotu subjektiivisia oikeuksia, ei kuitenkaan koske yksinomaan tällaisia olosuhteita vaan peruuttaminen voidaan toteuttaa aina, edellyttäen, että kyseisen toimen tehnyt toimielin ottaa huomioon edellytykset, jotka koskevat kohtuullisen ajan ja toimen sellaisen edunsaajan, joka on voinut luottaa kyseisen toimen lainmukaisuuteen, luottamuksensuojan kunnioittamista. (ks. 96 ja 97 kohta)

Kun komissio on päätöksessään todennut väärinkäytön tiettyjen hyväksyttyjen tukien osalta, se tukiosuus, jonka osalta väärinkäyttöä ei ole todettu, jää edelleen hyväksymispäätöksen soveltamisalaan ja sitä koskee näin ollen olettama, jonka mukaan tukea ei ole väärinkäytetty. Tutkinnan, jonka komissio suorittaa uudessa muodollisessa tutkintamenettelyssä, jonka se on aloittanut peruuttaakseen aikaisemman päätöksensä, jossa todetaan väärinkäyttö tietyn tukiosuuden osalta, ja antaakseen tältä osin uuden päätöksen, on kuitenkin katettava kokonaisuudessaan ne tukimäärät, jotka olivat ensimmäisen tutkinnan ja kyseisen aiemman päätöksen tekemiseen johtaneen menettelyn kohteena. Kantaja ei siis voi vedota perusteltuun luottamukseen sen suhteen, että tukimäärät, joiden osalta väärinkäyttöä ei aikaisemman päätöksen yhteydessä ollut todettu, eivät olisi kuuluneet komission aloittaman uuden tutkintamenettelyn alaan. (ks. 119–121 kohta)