ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice, Business and Property Courts of England and Wales, Insolvency and Companies List (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 22.4.2020 – Pesänhoitaja (1) M:n konkurssissa ja Pesänhoitaja (2) M:n konkurssissa v. M:n puoliso, MH, ILA ja M.

(Asia C-168/20)

(2020/C 262/15)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice, Business and Property Courts of England and Wales, Insolvency and Companies List (Chancery Division)

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Pesänhoitaja (1) M:n konkurssissa ja Pesänhoitaja (2) M:n konkurssissa

Vastaajat: M:n puoliso, MH, ILA ja M.

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Kun jäsenvaltion kansalainen on käyttänyt SEUT 21 ja SEUT 49 artiklan sekä kansalaisten oikeuksia koskevan direktiivin (parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY) (1) mukaisia oikeuksiaan muuttamalla tai asettumalla Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, onko näiden määräysten kanssa yhteensopivaa se, että vuoden 1999 WRPA:n 11 §:ssä eläkejärjestelmän mukaiset eläkeoikeudet, mukaan lukien toisessa jäsenvaltiossa perustetun ja verotuksessa hyväksytyn eläkejärjestelmän eläkeoikeudet, jätetään konkurssin ulkopuolelle, jos eläkejärjestelmä on konkurssihetkellä rekisteröity vuoden 2004 FA:n 153 §:n mukaisesti tai se mainitaan vuoden 2002 asetuksen 2 §:ssä ja se on siten hyväksytty verotuksessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa?

2) Onko ensimmäiseen kysymykseen vastaamisen kannalta aiheellista tai tarpeen a) määrittää, onko henkilö muuttanut Yhdistyneeseen kuningaskuntaan pääasiallisesti sitä varten, että hänet asetetaan konkurssiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa? b) ottaa huomioon i) konkurssivelallisen saatavissa olevat suojat muiden kuin hyväksyttyjen eläkejärjestelmien osalta vuoden 1999 WRPA:n 12 §:n mukaisesti ja ii) pesänhoitajien mahdollisuus saada takaisin hyväksyttyihin eläkejärjestelmiin maksetut summat? c) ottaa huomioon Yhdistyneessä kuningaskunnassa rekisteröityjä ja verotuksessa hyväksyttyjä eläkejärjestelmiä koskevat vaatimukset?”

(1) Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/38/EY (EUVL 2004, L 158, s, 77).
1)

Onko direktiivin 2005/36/EY (1) 10 artiklan b alakohtaa, kun sitä tulkitaan yhdessä 1 artiklassa määritellyn direktiivin tarkoituksen kanssa, tulkittava siten, että sitä voidaan soveltaa tilanteessa, jossa henkilö ei ole saanut muodollista pätevyyttä osoittavaa asiakirjaa, koska hän on mahdollisesti täyttänyt ammattipätevyyden hankkimisen edellytykset useissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa eikä vain yhdessä jäsenvaltiossa? Tällaisessa tilanteessa, jossa henkilö ei ole saanut muodollista pätevyyttä osoittavaa asiakirjaa, koska hän on mahdollisesti täyttänyt ammattipätevyyden hankkimisen edellytykset useissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa eikä vain yhdessä jäsenvaltiossa, onko direktiivin 2005/36/EY III osaston I lukua (”Koulutuksesta annettavien asiakirjojen yleinen tunnustamisjärjestelmä”) tulkittava siten, että pätevyyden tunnustava laitos on velvollinen arvioimaan kaikkien sellaisten henkilön toimittamien asiakirjojen sisältöä, jotka voivat osoittaa ammattipätevyyden, ja sitä, ovatko ne vastaanottavassa jäsenvaltiossa ammattipätevyyden hankkimiselle asetettujen vaatimusten mukaisia, ja tarvittaessa soveltamaan korvaavia toimenpiteitä?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Rejonowy w Gliwicach (Puola) on esittänyt 5.3.2020 – D. Spółka Akcyjna v. W. Zrt

(Asia C-127/20)

(2020/C 209/16)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Rejonowy w Gliwicach

Pääasian asianosaiset

Kantaja: D. Spółka Akcyjna

Vastaaja: W. Zrt

Ennakkoratkaisukysymys

Onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että lentoliikenteen harjoittajan, jonka lentokone on joutunut yhteentörmäykseen linnun kanssa, on sen kohtuudella toteutettavaksi kuuluvien toimenpiteiden puitteissa varattava lentojensa kiertävän vuorojärjestelmän mukaisen suunnittelun yhteydessä riittävä ajallinen liikkumavara vaadittavan turvallisuustarkastuksen suorittamiseen?

ja jos vastaus on kieltävä:

Onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että lentoliikenteen harjoittajan, jonka lentokone on joutunut yhteentörmäykseen linnun kanssa, on sen kohtuudella toteutettavaksi kuuluvien toimenpiteiden puitteissa lentojensa suunnittelun yhteydessä määrättävä työvuorosuunnitelma tai miehistöjärjestely siten, että miehistö olisi valmis lentotyöhön viipymättä vaaditun turvallisuustarkastuksen suorittamisen jälkeen riippumatta lento- ja työaikarajoituksista ja lepoa koskevista vaatimuksista, joista säädetään lentotoimintaan liittyvistä teknisistä vaatimuksista ja hallinnollisista menettelyistä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 mukaisesti 5.10.2012 annetussa komission asetuksen (EU) N:o 965/2012 (2) liitteessä III?

(1) EUVL 2004, L 46, s. 1.

(2) EUVL 2012, L 296, s. 1.
1)

Onko yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se sisältyy tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (1) liitteeseen I, tulkittava, kun huomioon otetaan myös tullinimikkeen 4409 eri kieliversiot sekä tullinimikkeitä 4407 ja 4409 koskevat harmonoidun järjestelmän selitykset, siten, että pääasian kohteena olevia tavaroita eli lautoja, joiden neljä särmää on pyöristetty laudan koko pituudelta, on pidettävä ”koko pituudelta muotoiltuina”, jolloin ne on luokiteltava nimikkeeseen 4409, vai eikö särmiltään pyöristettyjä lautoja voida pitää ”koko pituudelta muotoiltuina”, jolloin tavarat on luokiteltava nimikkeeseen 4407?
C 201/18

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administratīvā rajona tiesa (Latvia) on esittänyt 27.3.2020 – AS LatRailNet ja VAS Latvijas dzelzceļš v. Valsts dzelzceļa administrācija

(Asia C-144/20)

(2020/C 201/26)

Oikeudenkäyntikieli: latvia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Administratīvā rajona tiesa

Pääasian asianosaiset

Kantajat: AS LatRailNet ja VAS Latvijas dzelzceļš

Vastaaja: Valsts dzelzceļa administrācija

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko direktiivin 2012/34 (1) 56 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että siinä annetaan sääntelyelimelle oikeus tehdä omasta aloitteestaan päätös, jolla kyseisen direktiivin 7 artiklan 1 kohdassa mainituista rataverkon haltijan olennaisista toiminnoista vastaava yritys määrätään tekemään infrastruktuurimaksujen laskentaa koskeviin määräyksiin (hinnoittelujärjestelmään) tiettyjä muutoksia, jotka eivät koske hakijoihin kohdistuvaa syrjintää?

2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko sääntelyelimellä oikeus määrittää tällaisessa päätöksessä edellytykset, jotka kyseisillä muutoksilla on asetettava, ja esimerkiksi velvoittaa poistamaan infrastruktuurimaksujen määritysperusteista sellaiset valtion talousarviosta tai paikallishallintojen talousarvioista maksettavat ennakoidut menot, joita henkilöliikenteen harjoittajat eivät pysty kattamaan liikennöinnistä saatavilla tuloilla?

3) Onko direktiivin 2012/34 32 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltioille kyseisessä kohdassa asetettua velvollisuutta taata rautatiealan markkinasegmenttien paras mahdollinen kilpailukyky asettaessaan infrastruktuurimaksuihin sovellettavia lisähintoja sovelletaan myös määritettäessä infrastruktuurimaksuja sellaisilla markkinasegmenteillä, joilla ei ole kilpailua esimerkiksi siksi, että liikennettä harjoittaa kyseisellä markkinasegmentillä yksi ainoa rautatieliikenteen toimija, jolle on annettu asetuksen N:o 1370/2007 (2) 2 artiklan f alakohdassa tarkoitettu yksinoikeus liikenteen harjoittamiseen kyseisellä markkinasegmentillä?

(1) Rautatielain ja yhtenäisestä eurooppalaisesta rautatiealueesta 21.11.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2012/34/EU (EUVL 2012, L 343, s. 32).

(2) Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23.10.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1370/2007 (EUVL 2007, L 315, s. 1).
1.

Ensimmäinen valitusperuste , jossa vedotaan siihen, että kun valituksenalaisessa määräyksessä jätetään kantajien kanne tutkimatta ja todetaan erityisesti, että ”– – riidanalainen asetus ei vaikuta kantajiin, jotka ovat luonnollisia henkilöitä, näille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella he erottuvat kaikista muista, vaan heidän sellaisten vakaumustensa takia, joita tosiasiallisesti tai mahdollisesti tunnustaa rajoittamaton määrä henkilöitä. Niinpä riidanalainen asetus ei koske kantajia erikseen SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla”, siinä sovelletaan virheellisesti SEUT 263 artiklan neljättä kohtaa, Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklaa, suhteellisuusperiaatetta, Euroopan unionin perusoikeuskirjan (2000/C 364/01) johdanto-osaa sekä 47 artiklaa ja 52 artiklan 1 kohtaa, Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklaa (yksinään ja yhdessä suhteellisuusperiaatteen soveltamisesta tehdyssä pöytäkirjassa (N:o 2) määrätyn kanssa) sekä asiaa koskevaa oikeuskäytäntöä. Asia on näin, koska valituksessaan valittajat väittävät, että riidanalaisella asetuksella loukataan heidän ihmisoikeuksiaan ja niiden joukossa myös Euroopan unionin perusoikeuskirjassa määrättyjä perusoikeuksia (ihmisarvo, uskonnollinen vakaumus, uskonnonvapaudesta johtuva oikeus vastustaa kyseessä olevan henkilökortin hankkimista, yksityiselämä ja vapaus, henkilötiedot, oikeus siihen, että kaikki näiden tietojen käsittely edellyttää nimenomaista suostumusta siihen), joten asetus koskee heitä suoraan ja erikseen ja näillä on loukattujen oikeuksien eli perustavanlaatuisten ihmisoikeuksien luonteenkin vuoksi oikeus nostaa SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettu kumoamiskanne unionin yleisessä tuomioistuimessa, joka on unionin tuomioistuimista se, joka on suoraan velvollinen tutkimaan, onko kyseessä oleva asetus pätemätön tilanteessa, jossa perustavanlaatuisia ihmisoikeuksia on loukattu.
1)

Onko korvauksen maksamista koskevaa sääntelyä asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 5 artiklassa tarkoitetussa peruuttamistapauksessa, luettuna yhdessä 7 artiklan kanssa, tulkittava siten, että myös lentomatkustajilla, jotka kuljetetaan uudelleenreititetyllä lennolla lopulliseen määräpaikkaan yli tuntia ennen aikataulun mukaista lähtöaikaa ja jotka näin saapuvat vaihtoehtoisella kuljetuksella tähän lopulliseen määräpaikkaan aikaisemmin kuin he olisivat sinne saapuneet aikataulunmukaisella (peruutetulla) lennolla, on asetuksen 7 artiklaa vastaavasti sovellettaessa oikeus korvaukseen?
C 279/16

Valitus, jonka Paix et justice pour les juifs séfarades en Israël on tehnyt 29.10.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-337/19, Paix et justice pour les juifs séfarades en Israël v. komissio ja neuvosto, 5.9.2019 antamasta määräyksestä

(Asia C-798/19 P)

(2020/C 279/21)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Paix et justice pour les juifs séfarades en Israël (edustaja: R. Paternel, avocat)

Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Euroopan unionin neuvosto

Unionin tuomioistuin on 27.5.2020 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat, ja määrännyt Paix et justice pour les juifs séfarades en Israëlin vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.
4)

a) Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 267 artiklaa tulkittava siten, että kansallisen tuomioistuimen antama ratkaisu on tämän määräyksen vastainen, jos sen nojalla ylin tuomioistuin pitää menettelyssä, jolla pyritään yhdenmukaistamaan jäsenvaltion oikeuskäytäntöä, lainvastaisena alemman tuomioistuimen välipäätöstä, jolla ennakkoratkaisumenettely on pantu vireille, tämän vaikuttamatta kyseisen välipäätöksen oikeusvaikutuksiin? b) Jos kysymykseen 4/A on vastattava myöntävästi, onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 267 artiklaa tulkittava siten, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on jätettävä soveltamatta ylimmän tuomioistuimen päinvastaisia päätöksiä ja lainsäädännön yhdenmukaisuuden nimissä esitettyjä periaatteellisia kannanottoja? c) Jos kysymykseen 4/A on vastattava kieltävästi, voidaanko lykättyä rikosoikeudenkäyntiä jatkaa tällaisessa tapauksessa, vaikka ennakkoratkaisumenettely on vireillä?
2)

Voidaanko direktiivin 2006/112 [arvonlisäveron vähennystä] koskevien merkityksellisten säännösten ja verotuksen neutraalisuuden periaatteen mukaisina pitää sellaista kansallista oikeudellista tulkintaa ja kansallista käytäntöä, joiden mukaan veroviranomainen voi tilanteessa, jossa verovelvollinen, joka haluaa käyttää [arvonlisäveron vähennysoikeutta], täyttää [vähennykselle asetetut] aineelliset ja muodolliset edellytykset ja on toteuttanut vaadittavat toimenpiteet ennen sopimuksen tekemistä, evätä verovelvolliselta arvonlisäveron vähennysoikeuden, jos se katsoo, että toimitusketjun muodostaminen on ollut taloudellisesti tarpeetonta ja merkitsee siten väärinkäyttöä, koska alihankkija on siitä huolimatta, että se olisi itsekin kyennyt suorittamaan kyseiset palvelut, teettänyt ne muilla alihankkijoilla verotettavaan tapahtumaan liittymättömistä syistä, ja koska verovelvollinen, joka haluaa käyttää [arvonlisäveron vähennysoikeutta], tiesi vastaanottaessaan tilauksen, että sen alihankkija teettää palvelusuorituksen omilla alihankkijoillaan, koska sillä ei ole riittävää henkilöstöä eikä aineellisia resursseja? Vaikuttaako tähän kysymykseen annettavaan vastaukseen se, että verovelvollinen tai sen alihankkija ovat ottaneet toimitusketjuun alihankkijan, johon ne ovat suoraan etuyhteydessä tai jolla on niihin henkilökohtainen tai organisatorinen yhteys (henkilökohtainen tuttavuus, sukulaisuussuhde tai sama omistaja)?
1)

Onko asetuksen N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan iii alakohtaa tulkittava siten, että siinä mainittu uudelleenreititys, jonka mukaan matkustajan on lähdettävä korkeintaan tuntia ennen aikataulun mukaista lähtöaikaa, on toteutettava samalta lähtöpaikalta, jolta varatun lennon oli tarkoitus lähteä, vai voiko lento lähteä myös joltain toiselta lentokentältä?
1)

Onko Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 19 artiklan 1 kohtaa, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 325 artiklan 1 kohtaa, rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY ja komission direktiivin 2006/70/EY kumoamisesta 20.5.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/849 (1) 58 artiklaa, unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin 5.7.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2017/1371, (2) joka on laadittu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 26.7.1995 tehdyn yleissopimuksen nojalla, 4 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että päätöksen tekee lainkäyttövallan ulkopuolinen elin Curtea Constituțională a României (Romanian perustuslakituomioistuin), joka antaa ratkaisun prosessiväitteestä, joka koskee asian ratkaisevan kollegion mahdollista lainvastaista kokoonpanoa, kun otetaan huomioon Înalta Curte de Casație și Justițien (Romanian ylin tuomioistuin) tuomareiden erikoistumisen periaate (josta ei säädetä Romanian perustuslaissa), joka velvoittaa tuomioistuimen palauttamaan asiat, joihin on haettu muutosta (devolutiivisin vaikutuksin), tutkittaviksi uudelleen ensimmäisessä oikeusasteessa samassa tuomioistuimessa?
1)

Onko rikoksentekovälineiden ja rikoshyödyn jäädyttämisestä ja menetetyksi tuomitsemisesta Euroopan unionissa 3.4.2014 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2014/42/EU (EUVL 2014, L 127, s. 39, oikaisu EUVL 2014, L 138, s. 114) ja Euroopan unionin perusoikeuskirjaa sovellettava rikokseen, jossa on kyse huumausaineiden hallussapidosta niiden levittämiseksi, kun rikoksen on tehnyt Bulgarian kansalainen Bulgarian tasavallan alueella ja kun myös mahdollinen taloudellinen hyöty on syntynyt Bulgarian tasavallassa ja sijaitsee siellä?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Puola) on esittänyt 4.12.2019 – A. v. Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

(asia C-895/19)

(2020/C 54/44)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

Pääasian asianosaiset

Valittaja: A.

Vastapuoli: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

Ennakkoratkaisukysymys

Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 167 artiklaa, luettuna yhdessä 178 artiklan kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä sellaisille kansallisille säännöksille, joissa säädetään, että ostoihin sisältyvän veron vähennysoikeuden käyttämisen edellytyksenä samana verokautena, jona on tilitettävä sellaisista liiketoimista, jotka ovat tavaroiden yhteisöhankintoja, maksettava vero, on tällaisista liiketoimista maksettavan veron ilmoittaminen asianmukaisessa veroilmoituksessa, joka on jätetty tietyssä preklusiivisessa määräajassa (Puolassa kolme kuukautta) sen kuukauden päättymisestä, jona hankittuja tavaroita koskeva verovelvollisuus on syntynyt?

(1) EUVL 2006, L 347, s. 1.
1)

Onko Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, 2 artiklaa, 4 artiklan 3 kohtaa ja 6 artiklan 3 kohtaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 267 artiklan kanssa, tulkittava siten, että tuomari, joka on nimitetty tuomariksi rikkomalla ilmeisellä tavalla tuomareiden nimittämistä koskevia jäsenvaltion sääntöjä, ei ole unionin oikeudessa tarkoitettu riippumaton tuomari erityisesti sen vuoksi, että tämä henkilö on nimitetty tuomariksi sellaisen elimen ehdotuksesta, joka ei ole riippumaton lainsäädäntö- ja täytäntöönpanovallasta eikä puolueeton, ja nimitysmenettelyn laillisuuden tuomioistuinvalvonta on järjestelmällisesti suljettu pois ja että tämä henkilö nimitettiin tuomariksi, vaikka tätä ennen on tehty valitus sen kansallisen elimen (tuomarineuvosto) päätöksestä, joka käsitteli hakemuksen hänen nimittämisestään tuomariksi, toimivaltaisessa kansallisessa tuomioistuimessa (ylin hallintotuomioistuin), vaikka kyseisen päätöksen täytäntöönpano on kansallisen lainsäädännön mukaan muutoksenhaun vuoksi lykkääntynyt ja vaikka menettely toimivaltaisessa kansallisessa tuomioistuimessa (ylin hallintotuomioistuin) ei ollut päättynyt ennen nimityskirjan antamista — ja tämän vuoksi tuomioistuin, jonka ratkaisukokoonpanoon kuuluu henkilöitä, jotka on nimitetty edellä kuvatuissa olosuhteissa, ei ole unionin oikeudessa tarkoitettu riippumaton, puolueeton ja etukäteen laillisesti perustettu tuomioistuin?
4)

Jos toiseen ja kolmanteen kysymykseen vastataan kieltävästi: 4.1. Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 21 artiklaa tulkittava siten, että sellaisen työsuhteen osalta, jossa työntekijä ei ole tehnyt työsuorituksia, kanne on nostettava siinä jäsenvaltiossa, jossa työntekijä on odottanut työtoimeksiantoja? 4.2. Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 21 artiklaa tulkittava siten, että sellaisen työsuhteen osalta, jossa työntekijä ei ole tehnyt työsuorituksia, kanne on nostettava siinä jäsenvaltiossa, jossa työsopimus laadittiin ja tehtiin, vaikka siinä sovittiin työsuoritusten tekemisestä toisessa jäsenvaltiossa tai kaavailtiin sitä? Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
C 45/30

Valitus, jonka Fiat Chrysler Finance Europe on tehnyt 4.12.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu seitsemäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-755/15 ja T-759/15, Luxemburg ja Fiat Chrysler Finance Europe v. komissio, 24.9.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-885/19 P)

(2020/C 45/28)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Fiat Chrysler Finance Europe (edustajat: J. Rodriguez, abogado, N. de Boynes, avocat, M. Engel, Rechtsanwalt ja G. Maisto, avvocato)

Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Irlanti

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu seitsemäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-755/15 ja T-759/15 24.9.2019 antaman tuomion

— kumoaa 21.10.2015 annetun komission riidanalaisen päätöksen (1) SEUT 263 artiklan neljännen kohdan perusteella; tai toissijaisesti, jos ja siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin ei pysty ratkaisemaan asiaa lopullisesti, palauttaa asian unionin yleiselle tuomioistuimelle ja

— velvoittaa komission unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan ja 184 artiklan 1 ja 2 kohdan perusteella korvaamaan Fiat Chrysler Finance Europen oikeudenkäyntikulut ja korvaaman sen oikeudenkäyntikulut ensimmäisen asteen tuomioistuimessa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste: Unionin yleisen tuomioistuimen analyysilla siitä, saiko Fiat Chrysler Finance Europe etua hinnoittelun ennakkosopimuksesta (advance pricing agreement), rikotaan SEUT 107 artiklaa, koska (i) unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti oikeudellista kriteeriä sen ratkaisemiseksi, onko hinnoittelun ennakkosopimuksessa vahvistettu sellainen menetelmä, joka ylitti sovellettavan harkintavallan ja (ii) unionin yleinen tuomioistuin ei määritellyt asianmukaisesti relevanttia yritystä, joka on hinnoittelun ennakkosopimuksen edunsaaja.

Toinen valitusperuste: Unionin yleisen tuomioistuimen suorittama oikeudellisen perustan analyysi komission markkinaehtoperiaatetta varten on puutteellinen ja ristiriitainen ja sillä loukataan riittävien ja johdonmukaisten perustelujen esittämisen periaatetta.

Kolmas valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin on loukannut oikeusvarmuuden perustavanlaatuista periaatetta, koska (i) se on vahvistanut komission huonosti määrittelemän markkinaehtoperiaatteen osoittamatta sen soveltamisalaa tai sisältöä ja (ii) se on hyväksynyt valikoivuusolettaman soveltamisen hinnoittelun ennakkosopimukseen.

(1) Valtiontuesta SA.38375 (2014/C ex 2014/NN), jonka Luxemburg on myöntänyt Fiatille, 21.10.2015 annettu komission päätös (EU) 2016/2326 (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 7152) (EUVL 2016, L 351, s. 1).
3)

Onko kantajan palvelu, joka perustuu siihen, että kantaja sellaista vekselin asettajan maksamaa rahallista korvausta vastaan, jonka suuruus on 1 prosentti vekselin määrästä, luovuttaa vekselin laskutusyhtiölle ja siirtää laskutusyhtiöltä saadun määrän vekselin asettajalle sekä takaa laskutusyhtiölle sen, että vekselin asettaja täyttää vekselistä johtuvan velvoitteensa sen erääntyessä a) palvelu, joka arvonlisäverodirektiivin 135 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti on vapautettu arvonlisäverosta? b) palvelu, joka arvonlisäverodirektiivin 135 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti on vapautettu arvonlisäverosta?