FI Euroopan unionin virallinen lehti C 118/18

Valitus, jonka Deutsche Post AG on tehnyt 14.2.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-421/07, Deutsche Post AG vastaan Euroopan komissio, 8.12.2011 antamasta tuomiosta

(Asia C-77/12 P)

2012/C 118/29

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Deutsche Post AG (edustajat: Rechtsanwalt J. Sedemund ja Rechtsanwalt T. Lübbig)

Muut osapuolet: Euroopan komissio, UPS Europe NV/SA, UPS Deutschland Inc. & Co. OHG

Valittajan vaatimukset

Valittaja vaatii, että

— unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-421/07 8.12.2011 antama riidanalainen tuomio kumotaan kokonaisuudessaan

— Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Käsiteltävä valitus koskee ennen kaikkea kysymystä siitä, onko komission päätös SEUT 108 artiklan 2 kohdan ja asetuksen N:o 659/1999/EY 4 artiklan 4 kohdan mukaisen muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta SEUT 263 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu kannekelpoinen päätös, ja jos on, niin millä edellytyksillä. Kyse on erityisesti siitä, onko tällaisella aloittamispäätöksellä itsenäisiä sitovia oikeusvaikutuksia myös jo aikaisemmin tehtyyn aloittamispäätökseen, joka väitetysti koski samoja tukitoimenpiteitä, nähden.

Unionin yleinen tuomioistuin totesi tällaisen kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttuvan ennen kaikkea siksi, että käsiteltävässä asiassa riitautettu vuonna 2007 tehty aloittamispäätös C 36/07 (ex NN 25/07) koski samoja toimenpiteitä, jotka olivat jo olleet riitautettua aloittamispäätöstä ajallisesti aikaisemman, vuonna 1999 tehdyn aloittamispäätöksen C 61/99 (ex NN 153/96) kohteena. Arviointiin ei vaikuttanut unionin yleisen tuomioistuimen mukaan se, että käsiteltävänä olevaa muodollista päätutkintamenettelyä edeltäneessä tutkintamenettelyssä tehtiin jo viisi vuotta aikaisemmin asetuksen N:o 659/1999/EY 7 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu kielteinen päätös, koska aikaisempi tutkintamenettely päätettiin mainitulla kielteisellä päätöksellä vain osittain.

Valittaja esittää neljä valitusperustetta:

1) Unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisessa tuomiossa virheellisesti, ettei vuonna 2007 tehdyllä riidanalaisella aloittamispäätöksellä ole itsenäisiä oikeusvaikutuksia. Valittajan mukaan aloittamispäätös koski kuitenkin valtiontukisäännöstössä tarkoitettuja tukitoimia, jotka olivat laajempia kuin ne, jotka olivat olleet komission vuonna 1999 tekemän aloittamispäätöksen kohteena. Lisäksi vuonna 1999 aloitettu päätutkintamenettely oli päätetty kokonaisuudessaan vuonna 2002 tehdyllä kielteisellä päätöksellä (2002/753/EY), minkä vuoksi vuoden 1999 aloittamispäätöksellä ei voinut olla enää mitään oikeusvaikutuksia. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin jätti käsiteltävänä olevan kanteen tutkimatta SEUT 263 artiklan 4 kohdan vastaisesti, koska kaikki päätökset, joilla on itsenäisiä oikeusvaikutuksia, ovat mainitun määräyksen perusteella kannekelpoisia.

2) Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin jätti virheellisesti ottamatta huomioon komission luottamuksensuojan, oikeusvarmuuden ja hallintomenettelyn sääntöjenmukaisuuden periaatteiden loukkaamisten merkityksen ja niiden vaikutukset käsiteltävään tutkintamenettelyyn. Unionin yleinen tuomioistuin ei nimittäin pitänyt oikeudellisena virheenä sitä, että komissio katsoi jälkikäteen — tätä liittotasavallan hallitukselle ja valittajalle riittävästi selventämättä —, ettei vuonna 1999 aloitettu muodollinen tutkintamenettely ollut tyhjentävä ja otti asian käsiteltäväksi uudelleen viisi vuotta kyseisen muodollisen päättämisen jälkeen.

3) Kolmanneksi valittaja katsoo, että se seikka, ettei unionin yleinen tuomioistuin myöntänyt valittajalle käsiteltävässä asiassa vuoden 2007 aloittamispäätöstä koskevaa kanneoikeutta, merkitsee oikeussuojan epäämistä, millä loukataan valittajalle SEU 6 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan 1 kohdan ja SEU 6 artiklan 3 kohdan kanssa, perusteella kuuluvaa oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan.