Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Vahingonkorvauskanne - Kohde - Yhteisön syyksi luettavaa vahinkoa koskeva korvausvaatimus - Yhteisöjen tuomioistuinten yksinomainen toimivalta

(EY:n perustamissopimuksen 215 artiklan toinen kohta (josta on tullut EY 288 artiklan toinen kohta))

2. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Edellytykset - Sellaisen oikeussäännön rikkominen, jolla annetaan yksityisille oikeuksia - WTO-sopimuksiin ei ole mahdollista vedota yhteisön toimenpiteen laillisuuden riitauttamiseksi tai vahingonkorvauskanteen perustelemiseksi - Poikkeukset - Yhteisön toimenpide, jonka tarkoituksena on ollut WTO-sopimusten täytäntöönpano tai jossa on nimenomainen ja täsmällinen viittaus WTO-sopimuksiin

(EY:n perustamissopimuksen 215 artiklan toinen kohta (josta on tullut EY 288 artiklan toinen kohta))

3. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Banaanit - Tuontijärjestelmä - Tariffikiintiö - Käyttöönotto ja jakaminen - Itävaltaan, Suomeen ja Ruotsiin sijoittautuneiden toimijoiden erilainen kohtelu - Syrjintä - Syrjinnän puuttuminen

(Neuvoston asetus N:o 404/93; komission asetuksen N:o 2362/98 5 artiklan 3 ja 4 kohta)

4. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Banaanit - Tuontijärjestelmä - Tariffikiintiö - Käyttöönotto ja jakaminen - Tuontitodistusten myöntäminen - Tuojan asema - Arviointiperusteiden määrittely - Luottamuksensuojan periaate - Luottamuksensuojan periaatetta ei ole loukattu

(Neuvoston asetus N:o 404/93; komission asetus N:o 2362/98)

Tiivistelmä

1. Silloin, kun vahingonkorvausvaatimusten perusteena oleva lainvastaisuus ei johdu kansallisista viranomaisista vaan yhteisön toimielimestä, yhteisö vastaa vahingoista, joita voi aiheutua siitä, että kansalliset viranomaiset panevat täytäntöön yhteisön säädöksiä. Koska yhteisöjen tuomioistuimilla on perustamissopimuksen 215 artiklan (josta on tullut EY 288 artikla) perusteella yksinomainen toimivalta ratkaista riidat, jotka koskevat tällaisen vahingon korvaamista, kansallisilla oikeussuojakeinoilla ei tosiasiallisesti voida turvata tehokkaasti sellaisia yksityisten oikeuksia, joiden nämä katsovat tulleen loukatuiksi yhteisön toimielinten säädöksillä.

( ks. 26-27 kohta )

2. Sopimussuhteen ulkopuolisen yhteisön vastuun yhteydessä oikeus korvaukseen edellyttää, että rikotun oikeusnormin tarkoituksena on antaa oikeuksia yksityisille oikeussubjekteille. Näin ei ole WTO-sopimusten osalta. Nämä sopimukset eivät luonteensa ja rakenteensa vuoksi pääsääntöisesti kuulu niihin normeihin, joihin nähden yhteisöjen tuomioistuin valvoo yhteisön toimielinten toimenpiteiden lainmukaisuutta. Yhteisöjen tuomioistuinten on valvottava yhteisön toimenpiteen lainmukaisuutta WTO:n sääntöihin nähden vain, jos yhteisön tarkoituksena on ollut panna täytäntöön WTO:n yhteydessä hyväksymänsä erityinen velvoite taikka jos kyseisessä yhteisön toimenpiteessä nimenomaisesti viitataan WTO-sopimuksen liitteisiin sisältyvien sopimusten tiettyihin määräyksiin.

( ks. 45-46, 50-51 ja 58 kohta )

3. Syrjintäkiellon periaate edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia ei kohdella eri tavalla, ellei tällaista eroa voida objektiivisesti perustella. Erilaista kohtelua voidaan pitää perustamissopimuksen 40 artiklan 3 kohdassa (josta on muutettuna tullut EY 34 artiklan 2 kohta) kiellettynä syrjintänä vain, jos se on mielivaltaista eli jos sitä ei voida riittävästi perustella ja jos se ei perustu objektiivisiin kriteereihin.

Komissio ei ole loukannut syrjintäkiellon periaatetta, kun se on banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn puitteissa kohdellut Suomeen, Itävaltaan ja Ruotsiin sijoittautuneita toimijoita eri tavoin kuin perinteisiä tuojia näissä valtioissa vuonna 1994 toteutettujen toimintojen suhteen. Näihin valtioihin ei vielä kyseisenä aikana sovellettu banaanialan yhteistä markkinajärjestelyä, joten erityisjärjestelmä oli tarpeen, jotta näihin valtioihin sijoittautuneiden toimijoiden vuonna 1994 toteuttamat tuonnit voidaan ottaa huomioon niiden viitemääriä vahvistettaessa.

( ks. 81-83 kohta )

4. Koska yhteisöjen toimielimillä on harkintavaltaa politiikkansa toteuttamiseksi tarpeellisten toimenpiteiden valinnassa, talouden toimijat eivät voi perustellusti luottaa sellaiseen olemassa olevan tilanteen säilymiseen, jota voidaan muuttaa näiden toimielimien harkintavaltansa rajoissa tekemillä päätöksillä.Tämä pätee erityisesti yhteisten markkinajärjestelyjen kaltaisella alalla, jonka tavoitteista seuraa alituinen sopeutuminen taloudellisen tilanteen vaihtelujen mukaan.

Koska niiden arviointiperusteiden määrittely, joiden avulla talouden toimija saa asetuksen N:o 404/93 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 2362/98 nojalla tuojan aseman banaanien tuontitodistusten jakamista varten, kuuluu niihin keinoihin, jotka ovat välttämättömiä yhteisön toimielinten politiikan toteuttamiseksi banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn alalla, näillä toimielimillä on tältä osin harkintavaltaa. Näin ollen talouden toimijat eivät voi perustellusti luottaa siihen, että entisessä yhteisön järjestelmässä säädetyt kriteerit pidetään voimassa.

( ks. 99-101 kohta )