Vaikka nimittävä viranomainen ei ole velvollinen perustelemaan ylennyspäätöksiä ylentämättä jätetyille virkamiehille, sen on sitä vastoin kuitenkin perusteltava päätöksensä, joilla hylätään kyseisten virkamiesten tekemät valitukset. Koska ylennyksistä päätetään nimittävän viranomaisen valinnan mukaan, on riittävää, että valituksen hylkäävän päätöksen perustelut koskevat niiden laillisten edellytysten täyttymistä, jotka henkilöstösäännöissä on asetettu ylennyksen lainmukaisuudelle.

Arviointikertomus on ehdottomasti huomioon otettava seikka aina kun virkamiehen esimiehet arvioivat hänen urakehitystään, ja ylennysmenettely on sääntöjenvastainen silloin, kun nimittävä viranomainen ei ole voinut suorittaa ylennyskelpoisten virkamiesten ansioiden vertailua sen takia, että yhden tai useamman virkamiehen arviointikertomukset ovat hallinnon toiminnan takia olennaisesti viivästyneitä.

Tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, että kaikkien ylennyskelpoisten virkamiesten on ylennyspäätöstä tehtäessä oltava ehdottomasti samassa asemassa heidän arviointikertomustensa tilan suhteen, eikä sitä, että nimittävällä viranomaisella olisi velvollisuus lykätä päätöstään, jos yhden tai useamman virkamiehen viimeisin arviointikertomus ei vielä ole lopullinen sen takia, että se on arvioinnin tarkastajan tai pariteettikomitean käsiteltävänä. Menettelyä on kuitenkin pidettävä sääntöjenvastaisena silloin, kun arviointikertomuksen viivästyminen ei johdu arviointimenettelyn tavanomaisesta kulusta vaan hallinnon syyksi luettavasta olennaisesta viiveestä.

Edellä mainittu sääntöjenvastaisuus ei toisaalta kuitenkaan johda seuraamuksiin kahdessa tapauksessa.

Arviointikertomuksen puuttuminen voidaan toisaalta poikkeuksellisesti korvata virkamiehen ansioita koskevilla muilla tiedoilla. Arviointikertomus, joka ei ole lopullinen ja jonka asianomainen on lisäksi riitauttanut, ei voi toimia mainittujen muiden tietojen lähteenä. Lisäksi muiden tietojen on täytettävä tietyt edellytykset, joiden täyttymisen vastaajana olevan toimielimen on näytettävä toteen. Tietojen on oltava riittävän objektiivisia, jotta ne sallivat tuomioistuinvalvonnan; niiden on sisällettävä asianomaisten ansioita koskeva arviointi, jonka hänen arviointikertomuksensa laatimisesta vastaavat esimiehet ovat laatineet; ne on pitänyt saattaa asianomaisen tietoon hänen puolustautumisoikeutensa varmistamiseksi ja niiden on lopuksi oltava ylennyskomitean tiedossa silloin, kun se vertailee kaikkien ylennyskelpoisten ehdokkaiden ansioita.

Ylennysten peruuttamiseksi ei toisaalta ole riittävää, että ehdokkaan henkilöstökansio on sääntöjenvastainen ja epätäydellinen. Lisäksi on nimittäin näytettävä toteen, että tämä seikka on voinut ratkaisevalla tavalla vaikuttaa ylennysmenettelyyn.

(ks. 38-40, 45, 52 ja 56 kohta)

Viittaukset: Asia 24/79, Oberthür v. komissio, tuomio 5.6.1980 (Kok. 1980, s. 1743, 8 kohta); asia 156/79, Gratreau v. komissio, tuomio 18.12.1980 (Kok. 1980, s. 3943, 22 ja 24 kohta); asia 263/81, List v. komissio, tuomio 27.1.1983 (Kok. 1983, s. 103, 27 kohta); asia 7/86, Vincent v. parlamentti, tuomio 10.6.1987 (Kok. 1987, s. 2473, 16 ja 17 kohta); asia C-68/91 P, Moritz v. komissio, tuomio 17.12.1992 (Kok. 1992, s. I-6849,16 kohta); asia T-386/94, Allo v. komissio, tuomio 19.9.1996 (Kok. H. 1996, s. I-A-393 ja s. II-1161, 38 kohta); asia T-144/95, Michaël v. komissio, tuomio 21.11.1996 (Kok. H. 1996, s. I-A-529 ja s. II-1429, 52 kohta) ja asia T-82/98, Jacobs v. komissio, tuomio 24.2.2000 (Kok. H. 2000, s. II-169, 40 kohta).