ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kanne 5.5.2020 – Oatly v. EUIPO ((IT'S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS)

(Asia T-253/20)

(2020/C 215/65)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Oatly AB (Malmö, Ruotsi) (edustaja: asianajaja M. Johansson)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 18 035 560

Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 7.2.2020 asiassa R 2466/2019-5 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet
—

toteaa, että Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 442/2011 kumoamisesta 18.1.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 36/2012, Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 31.5.2013 annettu neuvoston päätös 2013/255/YUTP, Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 17.2.2020 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2020/211, Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP täytäntöönpanosta 17.2.2020 annettu neuvoston täytäntöönpanopäätös (YUTP) 2020/212 ovat lainvastaisia siltä osin kuin ne kohdistuvat kantajaan, ja tämän johdosta
3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan lisäyksen allekirjoittamista koskeva edellytys on vailla oikeusperustaa. — Kantaja väittää, että vastaaja rikkoi II henkilöstösääntöjen 13 artiklaa. EIP:n säännöstössä ei ole säännöstä, jossa edellytetään henkilöä, joka on tehnyt EIP:n kanssa työsopimuksen ja jonka EIP:n työterveyslääkäri on todennut työkykyiseksi, allekirjoittamaan työsopimukseensa lisäyksen, jossa tämä luopuu tietyistä sosiaaliturvaoikeuksistaan (täsmällisemmin työkyvyttömyys- ja henkivakuutuksesta).
1.

Yleinen toimintasuunnitelma: olennaisten menettelymääräysten rikkominen, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 15 ja 296 artiklan rikkominen ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan c alakohdan rikkominen; perustelujen puuttuminen, koska on jätetty selostamatta, miten sovellettu vähennysprosentti on määritetty
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komission on maksettava korvausta SEUT 266 artiklan toisen kohdan ja SEUT 340 artiklan toisen kohdan nojalla. Kantajat väittävät, että unionin yleisen tuomioistuimen asiassa Campine antaman tuomion johdosta komission on, SEUT 266 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla, sellaisena kuin sitä on tulkittu oikeuskäytännössä, kyseistä tuomiota noudattaakseen paitsi palautettava sakon pääoma myös maksettava tavanomaista viivästyskorkoa korvauksena siitä, että tätä määrää ei ole voitu käyttää viiteajanjaksona (eli kantajien suorittaman alustavan maksun ja komission suorittaman palauttamisen välisenä aikana), eikä komissiolla ole tältä osin harkintavaltaa. Kun otetaan huomioon kumoamistuomion takautuva vaikutus, komission on maksettava viivästyskorkoa vastaava korvaus noudattaakseen unionin yleisen tuomioistuimen asiassa Campine antamaa tuomiota.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan unionin muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen 100 artiklaa on rikottu. Kantaja väittää, että kun häneen sovelletaan varaumaa, sovelletaan virheellisesti kyseistä 100 artiklaa, jota on tulkittava rajoittavasti ja SEUT 45 artiklassa tarkoitetun työntekijöiden vapaan liikkuvuuden periaatteen mukaisesti. Kyseistä 100 artiklaa on lisäksi tulkittava Euroopan unionin perusoikeuskirjan 34 ja 35 artiklan ja Euroopan sosiaalisen peruskirjan 12 ja 13 artiklan mukaisesti. Toissijaisesti kantaja vetoaa siihen, että kyseinen 100 artikla on lainvastainen, koska se on SEUT 45 artiklan, perusoikeuskirjan 34 ja 35 artiklan ja Euroopan sosiaalisen peruskirjan 12 ja 13 artiklan vastainen.
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan päätöksessä on tehty tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevia ilmeisiä arviointivirheitä ja se on riittämättömästi perusteltu, kun siinä on määritelty merkitykselliset markkinat ja todettu, että Qualcomm on määräävässä asemassa.
C 45/76

Kanne 14.11.2019 – Moeorenhout ym. v. komissio

(asia T-789/19)

(2020/C 45/61)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Tom Moerenhout (Humbeek, Belgia) ja kuusi muuta kantajaa (edustaja: asianajaja G. Devers)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan riidanalaisen päätöksen

— velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ehdotetusta kansalaisaloitteesta ”Ensuring Common Commercial Policy conformity with EU Treaties and compliance with international law”4.9.2019 annetusta komission päätöksestä (EU) 2019/1567 (EUVL 2019, L 241, s. 12) nostamansa kanteensa tueksi kantajat vetoavat neljään kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan ja Euroopan parlamentin ja kansalaisaloitteesta 16.2.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 211/2011 (EUVL 2011, L 65, s. 1) 4 artiklan 1 ja 2 kohdan rikkomiseen, koska komissio on ottanut kansalaisaloitteen huomioon ilmeisen vääristyneellä tavalla.

2) Toinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 211/2011 rikkomiseen, koska komissio ei riidanalaisessa päätöksessä ole noudattanut perusteluvelvoitettaan.

3) Kolmas kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 211/2011 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan rikkomiseen, koska komissio on katsonut, että kansalaisaloitteessa tarkoitettua toimea ei voitu toteuttaa SEUT 215 artiklan perusteella, vaikka toimi kuuluu selvästi yhteisen kauppapolitiikan piiriin.
8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan määritettäessä takaisinperittävän tuen määrää tappiot, vähennykset ja vapautukset, joita kantaja olisi voinut käyttää (joko tätä vaatimalla, tämän valitsemalla tai automaattisesti), kun se vaati konsernirahoitukseen sovellettavaa vapautusta, tai jotka olisivat olleet kantajan käytettävissä kyseisenä ajankohtana, jos se ei olisi vaatinut kyseistä vapautusta, on otettava huomioon, vaikka oikeus kyseisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten käyttämiseen on nyt vanhentunut Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden perusteella. Kantaja väittää, että tämä on riidanalaisen päätöksen 203 perustelukappaleen asianmukainen tulkinta, mutta sikäli kuin näin ei ole, riidanalainen päätös on virheellinen, koska tällaisten tappioiden, vähennysten ja vapautusten huomiotta jättäminen johtaisi tuen määrän laskemiseen liian suureksi, mikä vääristäisi sisämarkkinoita.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai tehnyt ilmeisen harkinta- tai arviointivirheen omaksuessaan virheellisen lähestymistavan CFC-järjestelmän arvioinnissa. Komissio on katsonut virheellisesti, että vuoden 2010 verotuslain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act) 9 A osan, joka sisältää väliyhteisöjen konsernirahoitukseen sovellettavan poikkeuksen, 9 luvussa olevat säännökset ovat poikkeuksia lain 9A osan 5 luvussa olevista yleistä verovelvollisuutta koskevista säännöksistä.
—

Tältä osin kantaja väittää, että komission päätökset, joilla kohtuuttomasti poistetaan kantajan tytäryhtiöltä fluorihiilivetykiintiöt, joiden saamiseen tytäryhtiöllä on oikeus viitearvojen perusteella, loukkaavat kantajan perusoikeuksia. Jos täytäntöönpanoasetuksen säännöksillä pyritään rajoittamaan/estämään kiintiöiden jakamista uusille tulokkaille, jotka eivät aikaisemmin ole toimineet markkinoilla, tapa, jolla komissio on soveltanut niitä kantajan tytäryhtiöön (ja siten itse kantajaan), on harkintavallan väärinkäyttöä. Esiin tuodut virheet ja perusteet pätevät myös, jos oletetaan, että kantajan tytäryhtiölle jaetut vastaavat kiintiöt on katsottava jaetuiksi kantajalle yhtenä ainoana ilmoittajana.
—

Kantaja väittää, että vastaaja ei ole osoittanut, että kussakin tapauksessa, jossa GFE-vapautusta on vaadittu, on kyseessä etu. Kantaja väittää edelleen, että se päätti vaatia GFE-vapautusta pohtimatta, olisiko sen verovelvollisuus voinut olla suppeampi, jos se olisi tehnyt analyysin Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 A osan 5 luvun 371EB §:ssä säädetyn avainhenkilötoimintakriteerin mukaisesti.
—

määräämään, että riidanalaisen valokuvan käyttö unionissa on lopetettava välittömästi ja että kaikki myytäväksi asetetut tupakkatuotteet, joissa on kantajan kuva, eri myyntipaikoissa, joilla on lupa myydä näitä tuotteita, on vedettävä takaisin
Kanne 30.8.2019 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)

(asia T-595/19)

(2019/C 357/51)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosia, Kypros) (edustajat: S. Malynicz, QC, barrister S. Baran ja solicitor V. Marsland)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Fontana Food AB (Tyresö, Ruotsi)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin GRILLOUMI BURGER rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 15 963 283

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 19.6.2019 asiassa R 1356/2018-4 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

— Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen
1.

Ensimmäinen kanneperuste (kumoamisvaatimus): komissio on laiminlyönyt velvoitteensa panna täytäntöön 13.12.2018 annettu tuomio Deutsche Telekom v. komissio (T-827/14, EU:T:2018:930), joka on vahvistettu 5.9.2019 annetulla tuomiolla Euroopan unioni v. Guardian Europe (C-447/17 P, EU:C:2019:672), koska se ei ole maksanut kantajalle viivästyskorkoa, ja näin ollen komissio on rikkonut SEUT 266 artiklan 1 kohtaa.
3)

Kolmas kanneperuste: Koska Euroopan komissio on laiminlyönyt tehdä päätöksen, se on loukannut Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklaa, koska kantajalta on evätty mahdollisuus saattaa päätös tutkittavaksi laillisessa tuomioistuimessa ja käyttää siellä puolustautumisoikeuksiaan.
3.

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan jopa siinä tapauksessa, että oletetaan, että asiaomaiset CFC-toimenpiteet olivat SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, riidanalaisessa päätöksessä katsottiin virheellisesti, että mitään sellaista oikeuttamisperustetta ei ollut, jonka perusteella asianomaiset toimenpiteet olisivat unionin valtiontukisääntöjen mukaisia. Riidanalainen päätös on lisäksi epälooginen ja epäjohdonmukainen, koska komissio katsoi asianmukaisesti, että Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 A osan 9 luku on oikeutettu tapauksissa, joissa ainoa syy CFC-veron soveltamiseen on ”Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvä pääoma”-kriteeri sillä perusteella, että kyseistä kriteeriä voi olla kohtuuttoman vaikea soveltaa käytännössä, mutta samanaikaisesti — ja riittäviä perusteluja esittämättä — komissio väittää, että mainittu 9 luku ei ole milloinkaan oikeutettu tapauksissa, joissa avainhenkilötoimintakriteeri (significant people functions (SPF) test) aiheuttaa sen, että CFC-veroa sovelletaan. Kyseistä kriteeriä on nimittäin kohtuuttoman vaikeaa soveltaa käytännössä, joten komission olisi pitänyt katsoa, että kyseinen 9 luku on oikeutettu myös kyseisen kriteerin yhteydessä ja siis katsoa, ettei valtiontukea ollut myönnetty.
4)

Neljäs kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionin henkilöstösääntöjen erityislomaa koskevien säännösten, sellaisina kuin vastaaja on tulkinnut niitä riidanalaisessa päätöksessä, lainvastaisuuteen. — Kantaja väittää samoista syistä, jotka on esitetty edellä ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa kanneperusteessa, että vastaajan riidanalaisessa päätöksessä tekemä tulkinta Euroopan unionin henkilöstösääntöjen 57 artiklasta, luettuna yhdessä kyseisten sääntöjen liitteessä V olevan 6 artiklan kanssa, on lainvastainen siltä osin kuin Euroopan parlamentin virkamiehillä ja muulla henkilöstöllä, joista tulee lapsen vanhempia sijaissynnytyksen kautta, ei ole oikeutta äitiyslomaa ja/tai adoptiolomaa vastaavaan erityislomaan.
1.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan suhteellisuusperiaatetta on loukattu sekä direktiivin 2014/59/EU (2) 28 ja 29 artiklaa sekä TUB:n 69 q §:ää ja sitä seuraavia pykäliä on rikottu — Kantaja väittää tältä osin, että varhaiset toimet on toteutettava vaiheittain, mikä ei käsiteltävässä asiassa toteutunut. Rajoittavin toimi on näin ollen lainvastainen ja mitätön.
—

Kantaja väittää ensimmäisessä kanneperusteessa, että sitä, että menettely on kestänyt yli seitsemän vuotta, on pidettävä kohtuuttomana. Kantaja väittää tältä osin, että kun otetaan huomioon, että vastaaja on hankkinut runsaasti tietoja ja avoimia kysymyksiä on vain vähän, päätös olisi pitänyt jo tehdä. Tämän lisäksi kantajan pakottavat taloudelliset tarpeet edellyttävät pikaista päätöksen tekemistä.
2)

Toinen kanneperuste perustuu täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 725/2011 12 artiklan 1 kohdan 2 alakohdan, luettuna yhdessä täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/158 1 artiklan 3 kohdan ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 725/2011 6 artiklan 1 kohdan kanssa, rikkomiseen. Toisella kanneperusteellaan kantaja moittii vastaajaa siitä, että se on rikkonut täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 725/2011 12 artiklan 1 kohdan 2 alakohtaa, luettuna yhdessä täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/158 1 artiklan 3 kohdan ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 725/2011 6 artiklan 1 kohdan kanssa, sikäli kuin se ei ole ad hoc -tarkastuksissa soveltamansa testausmenetelmän yhteydessä suorittanut vaadittuja esivakautuksia.
1.

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee tutkimusta CEB/2017/067/IT ja perustuu yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 (EUVL 1999, L 160, s. 103) ja erityisesti sen 2 artiklan 2 kohdan, yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.5.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (EUVL 2005, L 209, s. 1) ja erityisesti sen 31 artiklan 2 kohdan sekä yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549) rikkomiseen. — Tässä yhteydessä vedotaan myös Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna 12.12.2007 tehdyllä Lissabonin sopimuksella, 5 artiklan 4 kohdan rikkomiseen ja suhteellisuus- ja luottamuksensuojan periaatteiden loukkaamiseen. — Kantaja vetoaa lopuksi toimivallan ylittämiseen ja olennaisten menettelymääräysten rikkomiseen perustelujen puuttumisen vuoksi.
—

pääasiallisesti, — siltä osin kuin on kyse yksityisoikeudellisesta sopimuksesta johtuvista oikeuksista, — määrittelemään heidän sopimussuhteensa toistaiseksi voimassa olevaksi työsopimukseksi, — toteamaan, että vastaajat ovat rikkoneet sopimusvelvoitteitaan ja muun muassa velvollisuutta tehdä toistaiseksi voimassa olevan työsopimuksen irtisanomisen puitteissa pätevä irtisanomisilmoitus, — tämän seurauksena velvoittamaan vastaajat maksamaan kantajille irtisanomiskorvauksen, jonka määrä on laskettava heidän virkaikänsä perusteella ja jonka suuruus on näin ollen — BL:lle 48 424,65 euroa — BM:lle 31 552,75 euroa, — katsomaan, että kantajien irtisanominen on lainvastainen ja velvoittamaan näin ollen vastaajat maksamaan heille korvauksen, jonka kohtuulliseksi määräksi arvioidaan — 75 000 euroa BM:lle aiheutuneesta vahingosta — 90 000 euroa BL:lle aiheutuneesta vahingosta, — toteamaan, että vastaajat eivät ole huolehtineet työsopimuksen päättyessä lakisääteisesti laadittavien asiakirjojen laatimisesta ja — määräämään vastaajat maksamaan kantajille uhkasakon, jonka suuruus on 100,00 euroa kultakin viivästyspäivältä tämän kanteen nostamispäivästä alkaen, — velvoittamaan vastaajat toimittamaan kantajien työsopimuksen päättyessä lakisääteisesti laadittavat asiakirjat, — velvoittamaan vastaajat maksamaan edellä mainituille summille korkoa, joka on laskettava belgialaisen lakisääteisen korkokannan mukaisesti, — siltä osin kuin on kyse muista oikeuksista — toteamaan, että kantajat olisi pitänyt ottaa palvelukseen väliaikaisina toimihenkilöinä johonkin kolmesta ensimmäisestä vastaajana olevaan toimielimeen ja katsomaan, että kolme ensimmäistä vastaajaa kohtelivat kantajia syrjivästi ilman, että tämä oli objektiivisesti perusteltua siltä osin kuin on kyse heidän palkkauksestaan, eläkeoikeuksistaan ja eduistaan ja siltä osin kuin on kyse myöhempää työsuhdetta koskevista takeista, — velvoittamaan kolme ensimmäistä vastaajaa korvaamaan kummallekin kantajalle heidän tässä kanteessa tarkoitettujen unionin oikeuden rikkomisten vuoksi menettämänsä tulot, eläkkeet, korvaukset ja edut, — velvoittamaan vastaajat maksamaan heille näille summille laskettavaa korkoa, — vahvistamaan asianosaisille määräajan, jonka kuluessa kyseinen korvaus on vahvistettava ottaen huomioon palkkaluokka ja palkkataso, johon kantajat olisi pitänyt luokitella palvelukseen ottamisensa yhteydessä, keskimääräinen palkkakehitys, heidän urakehityksensä, palkanlisät, joita heille olisi pitänyt maksaa väliaikaisen toimihenkilön työsopimusten mukaisesti, ja vertailemaan tuloksia kantajille tosiasiallisesti maksettujen palkkojen kanssa,
C 187/80

Kanne 21.3.2019 — Exxonmobil Petroleum & Chemical v. ECHA

(asia T-177/19)

(2019/C 187/87)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Exxonmobil Petroleum & Chemical BVBA (Antwerpen, Belgia) (edustajat: solicitor M. Navin-Jones ja asianajaja A. Kołtunowska)

Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— ottamaan kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi,

— kumoamaan 15.1.2019 julkaistun ECHA:n päätöksen N:o ED/88/2018 erityistä huolta aiheuttavien aineiden sisällyttämisestä liitteeseen XIV mahdollisesti sisällytettävien aineiden luetteloon siltä osin kuin päätös koskee fenantreenia, ja

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja teki ilmeisen virheen arvioidessaan fenantreenin erittäin hitaasti hajoavia ominaisuuksia, ylitti toimivaltansa ja rikkoi 18.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (1) 59 artiklaa, kun se — tukeutui jäsenvaltioiden komitean vuoden 2009 tukiasiakirjan toteamuksiin fenantreenin erittäin hitaasti hajoavista ominaisuuksista korkealämpötilaisen kivihiilitervapien ainesosana tekemättä omaa arviointia käytettävissä olevista tiedoista ja toistamalla näin ollen kyseisessä tukiasiakirjassa olevat virheet, — teki fenantreenin erittäin hitaasti hajoavista ominaisuuksista päätelmiä, joita esitetty näyttö ei olisi voinut tukea, — ei ottanut huomioon käytettävissä olevaa näyttöä, joka olisi asettanut fenantreenia koskevaan OECD:n 308-tutkimukseen liittyvän veden sedimentin simulaation luotettavuuden ja äärimmäisen varovaisuuden vakavasti kyseenalaiseksi, — ei ottanut huomioon tietoja, joiden mukaan laskennan käyttäminen OECD:n 308-tutkimuksen tulosten mukauttamiseksi lämpötilan osalta on kyseenalaista, — ei arvioinut fenantreenin pysyvyyttä koskevaa uutta näyttöä, joka sille olisi esitetty julkisen kuulemisen aikana, — eikä ottanut huomioon kaikkia aiheellisia tietoja arvioidessaan todistusnäyttöä fenantreenin hitaasti hajoavista ominaisuuksista erityisesti siltä osin kuin on kyse fenantreenin valohajoamisesta, liukenemisesta ja haihtumisesta.

2) Toinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja loukkasi unionin oikeuden suhteellisuusperiaatetta, kun se teki riidanalaisen päätöksen.

(1) Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006 (EUVL 2006, L 396, s. 1).
C 139/76

Kanne 13.2.2019 — Cinkciarz.pl v. EUIPO — MasterCard International (moneyassistant)

(asia T-94/19)

(2019/C 139/78)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Puola) (edustajat: asianajajat E. Skrzydło-Tefelska ja K. Gajek)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: MasterCard International, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat)

Menettely EUIPO:ssa

Hakija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröitävä kuviomerkki moneyassistant — Rekisteröintihakemus nro 15 225 105

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 7.12.2018 asiassa R 1054/2018-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n ja MasterCard International Incorporatedin vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien EUIPO:ssa käydyssä menettelyssä aiheutuneet kulut.

Kanneperusteet

— Euroopan unionin tavaramerkistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 täydentämisestä ja delegoidun asetuksen (EU) 2017/1430 kumoamisesta 5.3.2018 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2018/625 71 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan kanssa, rikkominen

— Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 94 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan kanssa, rikkominen

— yhdenvertaisen kohtelun ja hyvän hallinnon periaatteiden loukkaaminen
C 139/67

Kanne 13.2.2019 — Cinkciarz.pl v. EUIPO — MasterCard International (We IntelliGence the World)

(asia T-84/19)

(2019/C 139/70)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Puola) (edustajat: asianajajat E. Skrzydło-Tefelska ja K. Gajek)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: MasterCard International, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat)

Menettely EUIPO:ssa

Hakija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröitävä kuviomerkki We IntelliGence the World — Rekisteröintihakemus nro 15 225 246

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 7.12.2018 asiassa R 1062/2018-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n ja MasterCard International Incorporatedin vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien EUIPO:ssa käydyssä menettelyssä aiheutuneet kulut.

Kanneperusteet

— Euroopan unionin tavaramerkistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 täydentämisestä ja delegoidun asetuksen (EU) 2017/1430 kumoamisesta 5.3.2018 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2018/625 71 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan kanssa, rikkominen

— Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 94 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan kanssa, rikkominen

— yhdenvertaisen kohtelun ja hyvän hallinnon periaatteiden loukkaaminen