ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO

(kolmas jaosto)

25 päivänä kesäkuuta 2014

Asia F-1/13

Debbie Ruff

vastaan

Euroopan poliisivirasto (Europol)

Henkilöstö – Europolin henkilöstö – Europol-yleissopimus – Europolin henkilöstösäännöt – Päätös 2009/371/YOS – Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen soveltaminen Europolin työntekijöihin – Väliaikaisen toimihenkilön määräaikaisen työsopimuksen uusimatta jättäminen – Kieltäytyminen tekemästä toistaiseksi voimassa olevaa väliaikaisen toimihenkilön sopimusta

Aihe: SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa Debbie Ruff vaatii virkamiestuomioistuinta kumoamaan 29.2.2012 tehdyn päätöksen, jolla Euroopan poliisivirasto (Europol) kieltäytyi uusimasta hänen väliaikaisen toimihenkilön määräaikaista työsopimustaan, joka päättyi 31.5.2012, toistaiseksi voimassa olevaksi määräaikaisen toimihenkilön työsopimukseksi.

Ratkaisu: Kanne hylätään. Debbie Ruff vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan poliisiviraston oikeudenkäyntikulut

Tiivistelmä

1. Henkilöstökanne – Edeltävä hallinnollinen valitus – Valituksen ja kanteen vastaavuus – Kanteen kohteen ja perusteen samanlaisuus – Kanneperusteet ja perustelut, jotka eivät sisälly valitukseen mutta liittyvät siihen läheisesti – Tutkittavaksi ottaminen

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)

2. Virkamiehet – Periaatteet – Luottamuksensuoja – Edellytykset – Hallinnon täsmälliset vakuuttelut

1. Virkamiesten nostamissa kanteissa unionin tuomioistuimissa esitetyt vaatimukset saavat sisältää vain samoihin perusteisiin perustuvia riitauttamisperusteita, joihin on vedottu valituksessa, joskin näitä riitauttamisperusteita voidaan laajentaa unionin tuomioistuimissa esittämällä kanneperusteita ja perusteluja, jotka eivät välttämättä sisälly valitukseen mutta liittyvät siihen läheisesti.

Koska oikeudenkäyntiä edeltävä menettely on epävirallinen ja koska asianosaiset toimivat tässä vaiheessa yleensä ilman asianajajaa, hallinnon ei pidä tulkita valituksia suppeasti vaan sen on päinvastoin tutkittava ne avoimesti. Henkilöstösääntöjen 91 artiklan 2 kohdan tarkoituksena ei myöskään ole rajata ehdottomalla ja lopullisella tavalla mahdollista oikeudenkäyntimenettelyä, kunhan kanteessa ei muuteta valituksen perustetta eikä kohdetta. Jotta henkilöstösääntöjen 91 artiklan 2 kohdassa säädetyllä oikeudenkäyntiä edeltävällä menettelyllä voidaan kuitenkin saavuttaa sille asetettu tavoite, hallinnolla on oltava mahdollisimman tarkkaa tietoa siitä, miltä osin asianosaiset riidanalaista päätöstä arvostelevat.

(ks. 35 ja 36 kohta)

Viittaukset:

Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio komissio v. Moschonaki (T-476/11 P, EU:T:2013:557, 73, 76 ja 77 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)

2. Oikeus vaatia luottamuksensuojaa koskee kaikkia yksityisiä, jotka ovat sellaisessa tilanteessa, jossa hallinto on synnyttänyt perusteltuja odotuksia antamalla täsmällisiä vakuutteluita sallituista ja luotettavista lähteistä peräisin olevien täsmällisten, ehdottomien ja yhtäpitävien tietojen muodossa.

(ks. 42 kohta)

Viittaukset:

Virkamiestuomioistuin: tuomio Mendes v. komissio (F-125/11, EU:F:2013:35, 62 kohta)
Henkilöstösääntöjen 12 artikla on yksi lojaalisuusvelvollisuuden erityisistä ilmaisuista, ja virkamiesten on tämän velvollisuuden mukaisesti paitsi pidättäydyttävä käytöksestä, joka loukkaa tehtäviin kohdistuvaa arvostusta ja toimielimen ja sen viranomaisten nauttimaa kunnioitusta, mutta myös käyttäydyttävä tavalla, joka ei herätä minkäänlaisia epäilyjä, jotta toimielimen ja virkamiehen välinen luottamussuhde pysyy katkeamattomana.

Työsopimusten tekemiseen toimivaltaisella viranomaisella ei ole velvollisuutta aloittaa asianomaista vastaan kurinpitomenettelyä muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan c alakohdassa tarkoitetun sopimuksen yksipuolisen irtisanomisen sijaan edes siinä tapauksessa, jossa on kysymys virheestä, jonka perusteella väliaikainen toimihenkilö voidaan irtisanoa kurinpidollisesta syystä. Päätös irtisanoa väliaikaisen toimihenkilön työsopimus muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan c alakohdan nojalla eikä näiden palvelussuhteen ehtojen 49–50 a artiklan, joka koskee kurinpitomenettelyä, nojalla kuuluu hallinnon laajan harkintavallan piiriin.

(ks. 54 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: em. asia Dejaiffe v. SMHV, 3 kohta8

Unionin yleinen tuomioistuin: em. asia Longinidis v. Cedefop, 100 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen
Puolustautumisoikeudet ovat unionin oikeuden perusperiaate, josta seuraa, että asianosaiselle on annettava ennen häneen kielteisesti vaikuttavan päätöksen tekemistä mahdollisuus ilmaista tehokkaasti näkemyksensä niiden tosiseikkojen ja olosuhteiden paikkansapitävyydestä, joiden perusteella päätös on tehty. Jotta riidanalainen päätös voidaan kumota kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaamisen vuoksi, on lisäksi arvioitava, olisiko menettely johtanut erilaiseen lopputulokseen, jos tätä sääntöjenvastaisuutta ei olisi tapahtunut. Jos tällaisessa tilanteessa katsottaisiin, että toimivaltainen viranomainen olisi tehnyt saman päätöksen myös asianomaista kuultuaan, jäisi kuulluksi tulemista koskeva perusoikeus, josta määrätään Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan a alakohdassa, tyhjäksi, koska tämän oikeuden sisältö merkitsee, että asianomaisella on oltava ollut mahdollisuus vaikuttaa kyseessä olevaan päätöksentekomenettelyyn.

(ks. 35, 42 ja 44 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 234/84, Belgia v. komissio, 10.7.1986, 27 kohta; asia C‑288/96, Saksa v. komissio, 5.10.2000, 99 kohta ja asia C‑344/05 P, komissio v. De Bry, 9.11.2006, 37 kohta

Virkamiestuomioistuin: asia F‑129/12, CH v. parlamentti, 12.12.2013, 38 kohta

Unionin yleinen tuomioistuin: asia T‑236/02, Marcuccio v. komissio, 14.9.2011, 115 kohta
Näitä sääntöjen voidaan soveltaa esivalintalautakuntaan, joka on osa menettelyä unionin viraston johtajan avoimen viran täyttämiseksi, koska mainitun lautakunnan tarkoituksena on kilpailun valintalautakunnan tapaan valita parhaat hakijat niiden joukosta, jotka virkaa olivat hakeneet ja koska sillä on laaja harkintavalta esivalintakokeiden järjestämisessä.

Unionin viraston johtajan avoimen viran täyttämistä koskevassa menettelyssä komission tehtävänä on hyvän hallinnon ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteiden nojalla valvoa valintamenettelyn ensimmäisen vaiheen asianmukaista järjestämistä esivalintalautakunnassa. Tämä edellyttää, että kaikilla komission nimeämillä esivalintalautakunnan jäsenillä oli tarpeellinen riippumattomuus, jotta heidän objektiivisuuttaan ei voitaisi epäillä.

Sen kysymyksen osalta, onko henkilö, joka on samanaikaisesti esityksen tehneen elimen eli esivalintalautakunnan jäsen ja päätöksentekoelimen eli asianomaisen viraston hallintoneuvoston jäsen, noudattanut puolueettomuutta koskevaa velvollisuuttaan esivalintalautakunnan ja hallintoneuvoston täysin erillisiin toimivaltuuksiin nähden, on havaittava, että esivalintalautakunnalla on merkittävä vaikutus lopulliseen luetteloon hakijoista, jotka komissio esittää kyseisen viraston hallintoneuvostolle. Samalla tavoin esivalintalautakunnan jäsen, joka on myös hallintoneuvoston jäsen, voi äänestää hallintoneuvoston kokouksessa henkilökohtaisesti tai varajäsenensä kautta jonkin komission valitseman hakijan nimittämisen puolesta. Hallintoneuvoston jäsenellä voi lisäksi olla erityisen merkittävä asema hallintoneuvoston päätöksenteossa riippumatta siitä, käyttääkö hän äänioikeuttaan vai ei, ja joka tapauksessa hän on suoraan yhteydessä hallintoneuvoston muihin jäseniin.

Näin ollen esivalintalautakunnan jäsenen tehtävien ja hallintoneuvoston jäsenen tehtävien päällekkäisyys on omiaan kyseenalaistamaan näitä päällekkäisiä tehtäviä hoitavan henkilön riippumattomuuden ja objektiivisuuden, ja tästä seuraa, että siltä osin kuin esivalintalautakunnan jokaisella jäsenellä on oltava tarpeellinen riippumattomuus, jotta koko esivalintalautakunnan objektiivisuutta ei voitaisi kyseenalaistaa, on koko esivalintalautakunnan puolueettomuutta koskeva velvollisuus laiminlyöty.

(ks. 84 ja 88–92 kohta)

Virkamiestuomioistuin: em. tuomio CG v. EIP, EU:F:2014:187, 61 kohta
Henkilöstöasian tiivistelmä



Henkilöstöasian tiivistelmä

Tiivistelmä

Henkilöstökanne – Virkamiehelle vastaisen toimen käsite – Avointa virkaa koskeva ilmoitus, joka ei vaikuta kantajan oikeusasemaan ja joka ei ole hänelle vastainen toimi

(Henkilöstösääntöjen 90 artikla)

Henkilöstösääntöjen 91 artiklan mukaisen kumoamiskanteen kohteeksi kelpaavia toimia ovat ainoastaan sellaiset toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin suoraan ja välittömästi muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi.

Sellaisen kumoamiskanteen yhteydessä, joka koskee avointa virkaa koskevaa ilmoitusta, jolla palvelukseen ottamista koskeva menettely aloitetaan toistamiseen ja jonka vaikutuksena ei ole, että kantajan hakemus suljetaan pois menettelystä, kantajan tähän avointa virkaa koskevaan ilmoitukseen liittämät vaikutukset eli se, että käytännössä hänen on mahdotonta tulla nimitetyksi riidanalaisen virkaan virkamiestuomioistuimen sellaisen mahdollisen tuomion täytäntöönpanotoimena, jolla kumotaan päätökset, joilla riidanalaiseen virkaan nimitettiin kolmas osapuoli ja joilla hänen hakemuksensa hylättiin, ovat avointa virkaa koskevan ilmoituksen julkaisemispäivänä puhtaasti hypoteettisia eikä niillä osoiteta, että mainittu ilmoitus vaikuttaa hakijan etuihin suoraan ja välittömästi.

Nimittävän viranomaisen ei nimittäin ole välttämättä täytettävä riidanalaista virkaa toisen palvelukseen ottamista koskevan menettelyn päätteeksi. Minkään perusteella ei tämän jälkeen voida katsoa riidanalaisen ilmoituksen julkaisemispäivänä, ettei kantajaa nimitetä riidanalaiseen virkaan jos toinen palvelukseen ottamista koskeva menettely saatetaan päätökseen. Palvelukseen ottamista koskevan ensimmäisen menettelyn päätteeksi tehtyjen päätösten kumoamista koskevassa asiassa annettavan tuomion vaikutusten osalta on katsottava, että näihin päätöksiin sovelletaan laillisuusolettamaa ja ettei kantajalla ole vain kanteen nostamisen perusteella minkäänlaista oikeutta tulla nimitetyksi riidanalaiseen virkaan tai oikeutta pysäyttää hallinnon mahdollisia toimenpiteitä, joilla on tarkoitus täyttää kyseinen virka. Lisäksi siinä tapauksessa, että virkamiestuomioistuin kumoaa ensimmäisen palvelukseen ottamista koskevan menettelyn päätteeksi tehdyt päätökset, olisi asianomaisen toimielimen tehtävänä toteuttaa tuomion täytäntöönpanon edellyttämät asianmukaiset päätökset, jotka kantaja voi tarvittaessa riitauttaa kun se on ajankohtaista.

Näin ollen riidanalainen palvelukseen ottamista koskeva ilmoitus ja toinen palvelukseen ottamista koskeva menettely eivät sellaisinaan tuota pakollisia oikeusvaikutuksia, jotka vaikuttavat kantajan etuihin suoraan ja välittömästi. Riidanalainen avointa virkaa koskeva ilmoitus ei siis ole kantajalle vastainen vain sen vuoksi, että se on julkaistu.

(ks. 20–26 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 25/77, De Roubaix v. komissio, 11.5.1978, 7 ja 8 kohta

Virkamiestuomioistuin: asia F‑13/05, Corvoisier ym. v. EKP, 18.5.2006, 44 kohta; asia F‑91/07, Torijano Montero v. neuvosto, 9.7.2009, 24 ja 27 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen
Palvelusvuosien hyvittämistä koskeva ehdotus on eläkeoikeuksiensa siirtämistä hakeneelle virkamiehelle vastainen toimi. Tällainen ehdotus on toimielimelle ex lege annetun sidotun harkintavallan nojalla tehty yksipuolinen toimi, joka on irrotettavissa menettelyllisestä kehyksestä, jossa se tapahtuu, sillä se perustuu suoraan yksilölliseen oikeuteen, joka henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdassa nimenomaisesti annetaan virkamiehille ja toimihenkilöille heidän tullessaan unionin palvelukseen.

(ks. 40, 41 ja 55 kohta)

Virkamiestuomioistuin: asia F‑122/10, Cocchi ja Falcione v. komissio, 11.12.2012, 37–39 kohta, valitus vireillä unionin yleisessä tuomioistuimessa, asia T‑103/13 P
Henkilöstöasian tiivistelmä



Henkilöstöasian tiivistelmä

Tiivistelmä

Virkamiehet – Työsuhteen ehdot – Korvaus keskeytyksettömästä työstä tai vuorotyöstä

(Henkilöstösääntöjen 56 a artikla)

Toimielimen sellaiset yksittäispäätökset on kumottava, joilla kieltäydytään myöntämästä henkilöstösääntöjen 56 a artiklassa säädettyä, keskeytyksettä tai vuorotyössä tehtäviään hoitaville virkamiehille myönnettävää korvausta virkamiehille, jotka hoitavat tällaisia sen puhelinvaihteen ”tarpeiden” edellyttämiä tehtäviä, johon heidät on määrätty, silloin, kun tämä työ on ”säännöllistä ja pysyvää”, kun kyseinen toimielin on myöntäessään tätä korvausta edellä mainittuja päätöksiä myöhemmin tehdyillä yksittäispäätöksillä itse implisiittisesti – mutta selvästi – myöntänyt, että kantajat täyttävät 56 a artiklassa säädetyt myöntämisedellytykset, ja kun ei voida kiistää sitä, että heidän aineelliset työolosuhteensa olivat samat ennen niiden yksittäispäätösten voimaantuloajankohtaa, joilla heille myönnettiin kyseinen korvaus, sekä sen jälkeen.

Tässä yhteydessä olisi kohtuutonta puolustaa henkilöstösääntöjen 56 a artiklan soveltamatta jättämistä sillä perusteella, että keskeytyksetön työ tai vuorotyö ei johdu kyseisen toimielimen muodollisista päätöksistä.

Myöskään se seikka, että kyseiset virkamiehet eivät tee ylityötunteja ja että heidän viikoittainen työaikansa on kyseisen toimielimen tavanomaista työaikaa lyhyempi, ei voi kyseenalaistaa oikeutta henkilöstösääntöjen 56 a artiklassa säädettyyn korvaukseen. Kyseisessä säännöksessä ei nimittäin edellytetä, että tehdään ylityötunteja tai että viikoittainen työaika on sama kuin kyseisen toimielimen tavanomainen työaika. Joka tapauksessa – ja kun otetaan huomioon henkilön ja perheen kannalta haitat, jotka aiheutuvat keskeytyksettömän työn tai vuorotyön viikoittaisesta työajasta – 7,5 tunnin ero, joka erottaa tavanomaisen viikoittaisen työajan kyseisessä toimielimessä puhelinvaihteelle asetetusta työajasta, ei ole kohtuuton.

(ks. 21–23 kohta)
VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)

11 päivänä joulukuuta 2008

Asia F-136/06

Enzo Reali

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Henkilöstö – Sopimussuhteiset toimihenkilöt – Palvelukseen ottaminen – Palkkaluokan määrittäminen – Ammatillinen kokemus – Tutkintotodistus – Vastaavuus

Aihe: EY 236 ja EA 152 artiklan nojalla nostettu kanne, jossa Reali pääasiallisesti vaatii virkamiestuomioistuinta kumoamaan työsopimusten tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen päätöksen, jossa hänet on luokiteltu tehtäväryhmän IV palkkaluokan 14 palkkatasolle 1, sellaisena kuin päätös ilmenee hänen työsopimuksestaan, jolla hänet on otettu palvelukseen sopimussuhteisena toimihenkilönä.

Ratkaisu: Kanne hylätään. Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Tiivistelmä

1. Virkamiehet – Sopimussuhteiset toimihenkilöt – Palvelukseen ottaminen – Yliopistollisia tutkintotodistuksia koskeva vaatimus – Yliopistollisen tutkintotodistuksen käsite

(Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdan c alakohdan i alakohta)

2. Virkamiehet – Palvelukseen ottaminen – Palkkaluokan määrittäminen – Yliopistollisia tutkintotodistuksia koskevat vaatimukset – Eri jäsenvaltioissa annettujen tutkintotodistusten ja tunnustettujen ammatillisten pätevyyksien vertailu

(Neuvoston direktiivi 89/48)

1. Päinvastaisen säännöksen puuttuessa on katsottava, että muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdan c alakohdan i alakohdasta ilmenevä vaatimus yliopistollisesta tutkintotodistuksesta on väistämättä ymmärrettävä siinä merkityksessä, joka tälle ilmaisulle annetaan sen jäsenvaltion lainsäädännössä, jossa hakija on suorittanut opinnot, joihin hän vetoaa.

(ks. 34 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 108/88, Jaenicke Cendoya v. komissio, 13.7.1989 (Kok., s. 2711, 14 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑2/90, Ferreira de Freitas v. komissio, 7.2.1991 (Kok., s. II‑103, 32 kohta) ja asia T‑82/92, Cortes Jimenez ym. v. komissio, 3.3.1994 (Kok. H., s. I‑A‑69 ja II‑237, 34 kohta)

2. Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annetulla direktiivillä 89/48 toteutettu yhdenmukaistaminen ei rajoita harkintavaltaa, joka toimielimellä on sen vertaillessa tutkintotodistusten arvoa palvelukseenottopolitiikkansa yhteydessä. Direktiivin 89/48 järjestelmässä tutkintotodistusten vertailun tarkoituksena on mahdollistaa pääsy tiettyihin säänneltyihin ammatteihin eri jäsenvaltiossa. Tällaista arviointia ei pidä sekoittaa eri jäsenvaltioissa saatujen oppiarvojen yliopistollisen arvon monitahoiseen arviointiin, jonka tarkoituksena on määrittää Euroopan yhteisöjen toimielimen toimen palkkataso.

(ks. 85 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑299/97, Alonso Morales v. komissio, 9.12.1999 (Kok. H., s. I‑A‑249 ja II‑1227, 35 ja 36 kohta) ja asia T‑25/03, De Stefano v. komissio, 11.5.2005 (Kok. H., s. I‑A‑125 ja II‑573, 53 kohta)
VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO

(toinen jaosto)

22 päivänä marraskuuta 2007

Asia F-67/05

Christos Michail

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Henkilöstö – Virkamiehet – Arviointi – Urakehitystä koskeva kertomus – Vuoden 2003 arviointikierros – Kumoamiskanne – Vahingonkorvauskanne

Aihe: EY 236 ja EA 152 artiklan nojalla nostettu kanne, jossa Christos Michail vaatii kumoamaan hänen urakehityksestään ajalla 1.4.–31.12.2003 laaditun arviointikertomuksen ja kumoamaan 15.4.2005 tehdyn päätöksen vuoden 2003 urakehitystä koskevasta arviointikertomuksesta tehdyn valituksen hylkäämisestä sekä määräämään komission maksamaan hänelle 90 000 euroa korvauksena aiheutuneesta kärsimyksestä.

Ratkaisu: Christos Michailin urakehitystä ajalla 1.4.–31.12.2003 koskeva kertomus kumotaan. Kanne hylätään muilta osin. Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

Henkilöstö – Arviointi – Urakehitystä koskeva arviointikertomus

(Henkilöstösääntöjen 43 artikla)

Henkilöstösääntöjen 43 artiklaa ja henkilöstösääntöjen 43 artiklan yleisten täytäntöönpanosäännösten 1 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että ne estävät hallintoelintä arvioimasta virkamiestä, jota ei määrätty mihinkään tehtävään. Hallintoelimellä on velvollisuus arvioida henkilökohtaisia suorituksia asetettujen tavoitteiden valossa silloin, kun virkamiehelle on osoitettu tietyt tehtävät, mutta tällaista arviointia ei ole syytä tehdä silloin, kun asianosaiselle ei ole osoitettu mitään tehtävää, jota voitaisiin arvioida. Näin ollen jos arvioidulle virkamiehelle, joka on työsuhteessa, ei ole viiteajanjaksona osoitettu mitään arvioitavaa tehtävää, urakehitystä koskeva kertomus on kumottava. Kumoamisen seurauksena hallintoelimen on pyrittävä kaikin asianmukaisin keinoin korjaamaan arvioinnin puute myöntämällä sopiva määrä pisteitä.

(ks. 30, 31, 33 ja 34 kohta)
C 24/41

Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 11.11.2022 – Belaruskali v. neuvosto

(Asia T-528/22 R)

(Väliaikainen oikeussuoja - Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Valko-Venäjän tilanteen johdosta ja sen johdosta, että Valko-Venäjä on osallisena Venäjän Ukrainaa vastaan kohdistamassa hyökkäyksessä, määrättävät rajoittavat toimenpiteet - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty)

(2023/C 24/57)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Belaruskali AAT (Soligorsk, Valko-Venäjä) (edustaja: asianajaja V. Ostrovskis)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J. Rurarz, B. Driessen ja A. Boggio-Tomasaz)

Oikeudenkäynnin kohde

Kantaja vaatii SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuvalla kanteellaan, että Valko-Venäjän tilanteen johdosta ja sen johdosta, että Valko-Venäjä on osallisena Venäjän Ukrainaa vastaan kohdistamassa hyökkäyksessä, määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2012/642/YUTP täytäntöönpanosta 3.6.2022 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen (YUTP) 2022/881 (EUVL 2022, L 153, s. 77) sekä Valko-Venäjän tilanteen johdosta ja sen johdosta, että Valko-Venäjä on osallisena Venäjän Ukrainaa vastaan kohdistamassa hyökkäyksessä, määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 765/2006 8 a artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 3.6.2022 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2022/876 (EUVL 2022, L 153, s. 1) täytäntöönpanoa lykätään, siltä osin kuin ne koskevat kantajaa.

Määräysosa

1) Välitoimihakemus hylätään.
C 73/68

Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 26.11.2021 – Cepewa v. EUIPO – Out of the blue (Lieblingsmensch)

(Asia T-48/21) (1)

(2022/C 73/86)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Viidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

(1) EUVL C 88, 15.3.2021.
C 109/23

Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.12.2021 – Legero Schuhfabrik v. EUIPO – Rieker Schuh (Jalkine)

(Asia T-684/20) (1)

(Yhteisömalli - Mitättömyysmenettely - Rekisteröity yhteisömalli, joka esittää jalkinetta - Aikaisemmat kansalliset mallit ja yhteisömallit, jotka on esitetty mitättömyysvaatimuksen esittämisen jälkeen - Asetuksen (EY) N:o 2245/2002 28 artiklan 1 kohdan b alakohdan v alakohta - Mitättömyysperusteet - Uutuuden puuttuminen - Yksilöllisen luonteen puuttuminen - Mallin luoneen vapauden aste - Erilaisen yleisvaikutelman puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 6/2002 5 ja 6 artikla sekä 25 artiklan 1 kohdan b alakohta - Selvästi täysin perusteeton kanne)

(2022/C 109/31)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Legero Schuhfabrik GmbH (Feldkirchen bei Graz, Itävalta) (edustaja: asianajaja M. Gail)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: S. Hanne)

Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Rieker Schuh AG (Thayngen, Sveitsi) (edustaja: asianajaja A. Schabenberger)

Oikeudenkäynnin kohde

Kanne EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 10.9.2020 tekemästä päätöksestä (asia R 1649/2019-3), joka koskee osapuolten Legero Schuhfabrik ja Rieker Schuh välistä mitättömyysmenettelyä.

Määräysosa

1) Kanne hylätään.

2) Legero Schuhfabrik GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 19, 18.1.2021.