Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kilpailu - Määräävä markkina-asema - Tuotemarkkinoiden määrittely - Maantieteelliset markkinat - 86 artiklan soveltaminen määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen niistä markkinoista, joilla määräävä markkina-asema on olemassa, erillisillä markkinoilla toteuttamiin menettelytapoihin - Väärinkäyttö - Tuotteiden sidonta - Yksinmyynti - Kohtuuttomat ehdot - Saalistushinnoittelu - Syrjivät hinnat - Hallinnollinen menettely - Hyvän hallintotavan periaate - Suullisen käsittelyn pöytäkirjan tiedoksi antaminen - Määräykset - Sakko

1. Kilpailu - Hallinnollinen menettely - Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen - Kuulemiset - Pöytäkirjan laatiminen - Tyhjentävyyttä koskeva vaatimus - Rajoitukset

(Komission asetuksen N:o 99/63/ETY 9 artiklan 4 kohta)

2. Kilpailu - Määräävä markkina-asema - Relevantit markkinat - Rajaaminen - Perusteet

(ETY:n perustamissopimuksen 86 artikla)

3. Kilpailu - Määräävä markkina-asema - Relevantit markkinat - Maantieteellinen rajaaminen - Perusteet

(ETY:n perustamissopimuksen 86 artikla)

4. Kilpailu - Määräävä markkina-asema - Käsite - Harkintaperusteet - Markkinaosuuksien suuruuden merkitys

(ETY:n perustamissopimuksen 86 artikla)

5. Kilpailu - Määräävä markkina-asema - Määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen velvollisuudet - Käyttäytyminen niiden markkinoiden, joilla määräävä markkina-asema on todettu, lähimarkkinoilla - 86 artiklan soveltaminen myös, kun lähimarkkinoilla ei ole määräävää markkina-asemaa - Edellytykset

(ETY:n perustamissopimuksen 86 artikla)

6. Kilpailu - Määräävä markkina-asema - Väärinkäyttö - Yksinomaista hankintaa koskevat sopimukset - Tuotteiden sidonnan järjestelmä

(ETY:n perustamissopimuksen 86 artikla)

7. Kilpailu - Määräävä markkina-asema - Väärinkäyttö - Yritys, joka vaikeuttaa kilpailijoidensa toimintaa sellaisten tuotteiden markkinoilla, jotka on tarkoitettu käytettäviksi sen valmistamien laitteiden apuna - Perustelumahdollisuus vetoamalla teknisiin seikkoihin, vastuuseen tuotetasolla tai terveyden suojelemiseen - Ei voida käyttää perusteina

(ETY:n perustamissopimuksen 86 artikla)

8. Kilpailu - Määräävä markkina-asema - Väärinkäyttö - Kustannuksia alhaisempien hintojen soveltaminen tarkoituksena kilpailijan syrjäyttäminen

(ETY:n perustamissopimuksen 86 artikla)

9. Kilpailu - Määräävä markkina-asema - Väärinkäyttö - Syrjivät hintakäytännöt

(ETY:n perustamissopimuksen 86 artikla)

10. Kilpailu - Hallinnollinen menettely - Rikkomisen lopettaminen - Komission toimivalta - Yrityksille annetut määräykset - Toimenpiteet, jotka voidaan määrätä

(Neuvoston asetuksen N:o 17 3 artiklan 1 kohta)

11. Kilpailu - Hallinnollinen menettely - Rikkomisen lopettaminen - Komission toimivalta - Yrityksille annetut määräykset - Hallinnollisen menettelyn kuluessa annetut suositukset - Lopullisessa päätöksessä määrätyt ylimääräiset toimenpiteet - Luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen - Ei ole loukattu

(Neuvoston asetuksen N:o 17 3 artiklan 1 ja 3 kohta)

12. Kilpailu - Sakot - Määrä - Määrittäminen - Oikeus tulla kuulluksi - Yksityiskohtaiset säännöt

(Neuvoston asetuksen N:o 17 19 artikla; komission asetuksen N:o 99/63/ETY 7 artikla)

13. Kilpailu - Sakot - Määrä - Määrittäminen - Arviointiperusteet - Useista seikoista koostuva rikkominen - Komission velvollisuus eritellä määrä ottamalla huomioon ne eri seikat, joista rikkominen koostuu - Ei velvollisuutta

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta)

14. Kilpailu - Yhteisön säännöt - Rikkominen - Tahallisuus - Käsite

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta)

15. Kilpailu - Sakot - Määrä - Määrittäminen - Arviointiperusteet

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Tyhjentävän pöytäkirjan laatiminen kuulemistilaisuudesta on olennainen menettelymääräys silloin kun se jossain tietyssä asiassa osoittautuu välttämättömäksi, jotta kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevä neuvoa-antava komitea voisi lausua näkemyksensä ja jotta komissio voisi tehdä päätöksensä täysin tietoisena asiaan vaikuttavista seikoista eli niin, ettei se tee jonkin olennaisen seikan suhteen vääriä päätelmiä epätarkkuuksien tai laiminlyönnin vuoksi. Näin ei ole silloin, kun kuulemistilaisuuden pöytäkirjaan ainoastaan jätetään ottamatta asianomaisen yrityksen edustajan tietyt lausumat, joihin ei sisälly tärkeitä uusia tietoja verrattuna muihin kyseisen yrityksen edustajien suullisessa käsittelyssä esittämiin pöytäkirjaan otettuihin huomautuksiin. Tällaisessa tapauksessa laiminlyönnillä ei loukata asianomaisen yrityksen puolustautumisoikeuksia, eikä se voi vaikuttaa millään tavoin kuulemismenettelyn lopputulokseen eikä lopullisen päätöksen sisältöön. Tämän vuoksi tällaisesta laiminlyönnistä ei voi seurata, että koko hallinnollinen menettely olisi virheellinen ja lopullinen päätös lainvastainen.

2. Yrityksen mahdollista määräävää markkina-asemaa tietyillä markkinoilla voidaan tutkia vasta kun on osoitettu, että relevanttien tuotteiden markkinat ovat yleisten markkinoiden muista aloista erilliset. Relevantit tuotemarkkinat on määriteltävä ottamalla huomioon kaikki taloudelliset olosuhteet, jotta voidaan arvioida asianomaisen yrityksen tosiasiallinen taloudellinen valta. Sen arvioimiseksi, onko yrityksellä mahdollisuus toimia kilpailijoistaan, asiakkaistaan ja lopulta kuluttajista huomattavan riippumattomalla tavalla, on ensin määriteltävä, mitkä tuotteet - vaikka ne eivät olisi toisten tuotteiden kanssa toisiaan korvaavia - ovat riittävästi korvattavissa yrityksen itsensä tarjoamien tuotteiden kanssa paitsi niiden objektiivisten ominaisuuksiensa vuoksi, joiden perusteella ne erityisesti soveltuvat saman tarpeen tyydyttämiseen, myös markkinoiden kilpailuolosuhteiden sekä kysynnän ja tarjonnan rakenteen vuoksi.

3. Perustamissopimuksen 86 artiklan rakenteen mukaan maantieteelliset markkinat on rajattava sen määrittämiseksi, onko asianomaisella yrityksellä määräävä markkina-asema yhteisössä tai sen merkittävässä osassa. Maantieteellisten markkinoiden määritteleminen edellyttää siten taloudellista arviointia. Ne voidaan siten määritellä alueeksi, jolla kaikilla taloudellisilla toimijoilla on samankaltaiset tai riittävän yhdenmukaiset kilpailun edellytykset juuri relevanttien tuotteiden osalta, ilman, että edellytysten olisi oltava täysin yhdenmukaiset.

4. Noin 90 prosentin markkinaosuus on jo itsessään, jos poikkeuksellisia olosuhteita ei ole, riittävä peruste sille päätelmälle, että yritys on määräävässä markkina-asemassa. On selvää, että tällaiset osuudet asettavat kysymyksessä olevan yrityksen muiden toimijoiden kannalta välttämättömän kauppakumppanin asemaan markkinoilla ja takaavat määräävälle markkina-asemalle ominaisen toiminnan itsenäisyyden.

5. Perustamissopimuksen 3 artiklan f alakohdassa määräävässä asemassa olevalle yritykselle asetetun erityisen vastuun, joka koskee sen varmistamista, ettei sen toiminta haittaa toimivaa ja vääristymätöntä kilpailua yhteismarkkinoilla, on katsottava merkitsevän, ettei yritys saa toiminnallaan estää markkinoilla, joilla juuri kyseessä olevan yrityksen olemassaolon vuoksi kilpailuaste on jo heikentynyt, vielä voimassa olevan kilpailuasteen säilymistä ja mainitun kilpailun kehittymistä.

Näin ollen tällaisen yrityksen toiminta kuuluu perustamissopimuksen 86 artiklan soveltamisalaan ja siitä voidaan määrätä seuraamuksia kyseisen artiklan mukaisesti, myös jos yrityksen toiminta on kohdistunut niistä markkinoista erillisiin markkinoihin, joilla määräävä markkina-asema on olemassa, koska, siltä osin kuin kyseiset markkinat ovat läheisesti yhteydessä niihin markkinoihin, joilla määräävä markkina-asema on olemassa, ja siltä osin kuin yrityksellä on näillä markkinoilla johtava asema, se voi toimia itsenäisesti suhteessa muihin näillä markkinoilla toimiviin yrityksiin, minkä perusteella sillä on myös näillä markkinoilla erityinen vastuu toimivan ja vääristymättömän kilpailun säilyttämisestä, ilman että sen olisi osoitettava olevan määräävässä markkina-asemassa.

6. Se että markkinoilla määräävässä asemassa oleva yritys sitoo koneitaan ostavia asiakkaitaan velvoitteella, joka koskee kyseisiin koneisiin käytettävien raaka-aineiden yksinomaista hankintaa joko siltä tai sen osoittamalta tavarantoimittajalta, on perustamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitettua väärinkäyttöä. Se että määräävässä markkina-asemassa oleva yritys sitoo asiakkaitaan suoraan tai epäsuorasti yksinostovelvoitteella, on katsottava väärinkäytöksi, koska se poistaa asiakkaalta hankintalähteitä koskevan valintamahdollisuuden ja estää toisten tuottajien pääsyn markkinoille. Näin on myös kun tällainen tuotteiden sidonta on kauppatapojen mukaista, sillä kilpailluilla markkinoilla vallitsevissa normaaleissa olosuhteissa hyväksyttävää käytäntöä ei voida hyväksyä silloin kun kilpailu markkinoilla on jo rajoittunutta.

7. Perustamissopimuksen 86 artiklassa kielletään määräävässä asemassa olevaa yritystä, joka valmistaa ja pitää kaupan sekä koneita että niiden yhteydessä käytettäviksi tarkoitettuja kulutustavaroita, teknisiin vaatimuksiin, tuotevastuuseen taikka kansanterveyden tai sen maineen suojelemiseen vetoamalla päättämästä omasta aloitteestaan, että kyseiset koneet ja tavarat muodostavat erottamattoman yhtenäisen järjestelmän ja että tuotteiden sidonta on näin ollen välttämätöntä, koska tämä estää kulutustavaroiden alan mahdollisten kilpailijoiden pääsyn markkinoille.

8. Vaikka tietyissä olosuhteissa voidaan hyväksyä, että määräävässä asemassa oleva yritys harjoittaa tappiollista myyntiä, sitä ei voida hyväksyä silloin, kun kyseiseen myyntiin liittyy syrjäytystarkoitus. Vaikka yhteisön oikeudessa annetaan määräävässä asemassa olevalle yritykselle oikeus kohtuullisessa määrin suojata taloudelliset intressinsä, siinä ei hyväksytä toimia, joiden tarkoituksena on tämän määräävän aseman vahvistaminen ja sen väärinkäyttö. Erityisesti perustamissopimuksen 86 artiklassa kielletään määräävässä asemassa olevaa yritystä syrjäyttämästä kilpailijaa harjoittamalla muunlaista kuin laatukilpailuun liittyvää hintakilpailua.

Negatiivisten brutto- tai puolibruttomarginaalien - jotka on saatu vähentämällä myyntihinnasta välittömät muuttuvat kustannukset tai keskimääräiset muuttuvat kustannukset eli valmistettuun yksikköön liittyvät kustannukset - olemassaolo antaa aihetta olettaa, että hintakäytäntöön liittyy syrjäytystarkoitus. Määräävässä asemassa olevalle yritykselle ei ole mitään etua keskimääräisiä muuttuvia kustannuksia (toisin sanoen niitä kustannuksia, jotka vaihtelevat valmistetun määrän mukaan) alhaisempien hintojen soveltamisesta, paitsi jos sen tarkoituksena on syrjäyttää kilpailijansa voidakseen sitten nostaa hintojaan käyttäen hyväkseen monopoliasemaansa, koska jokainen myyntitapahtuma tuottaa sille kaikkien valmistettuun yksikköön liittyvien kiinteiden kustannusten (toisin sanoen niiden kustannusten, jotka säilyvät muuttumattomina riippumatta valmistetuista määristä) sekä ainakin muuttuvien yksikkökustannusten osan suuruisen menetyksen.

Lisäksi on todettava, että jos nettomarginaali on negatiivinen ja bruttomarginaali positiivinen eli jos hinnat ovat keskimääräisiä kokonaiskustannuksia (joihin sisältyvät sekä kiinteät että muuttuvat kustannukset) alhaisemmat, mutta keskimääräisiä muuttuvia kustannuksia korkeammat, niiden on katsottava merkitsevän väärinkäyttöä, jos ne on määritetty osana sellaista suunnitelmaa, jonka tarkoituksena on kilpailijan syrjäyttäminen. Tällaisten hintakäytäntöjen, joiden tarkoituksena on kilpailijan vahingoittaminen, ajallinen kesto on tällöin otettava huomioon.

9. Perustamissopimuksen 86 artiklan c kohdassa kielletään määräävässä asemassa olevaa yritystä soveltamasta eri jäsenvaltioihin sijoittautuneita käyttäjiä syrjiviä hintoja. Vaikka kyseisessä määräyksessä ei estetä sitä, että tällainen yritys vahvistaa erilaiset hinnat eri jäsenvaltioissa, varsinkin kun hintaerot ovat perusteltuja kaupan pitämisen edellytysten ja kilpailun voimakkuuden vaihtelun vuoksi, määräävässä asemassa olevalla yrityksellä on kuitenkin oikeus ainoastaan puolustaa sillä tavoin kohtuullisella tavalla kaupallisia etujaan. Se ei voi toteuttaa sellaisia eri jäsenvaltioiden välisiä keinotekoisia hintaeroja, joiden seurauksena sen asiakkaat joutuvat epäedulliseen asemaan ja joiden seurauksena kilpailu vääristyy kansallisten markkinoiden keinotekoisen eristämisen seurauksena.

10. Jos yritys on käyttänyt väärin määräävää markkina-asemaansa soveltamalla sekä syrjiviä hintoja tai syrjäytyshintoja että uskollisuusalennuksia, komissiolla on sille asetuksen N:o 17 3 artiklan 1 kohdan nojalla kuuluva toimivalta määrätä lopettamaan rikkominen kieltämällä asianomaista yritystä kaikilla niillä markkinoilla, joilla siihen sovelletaan 86 artiklaa, myöntämästä tietyille asiakkailleen minkäänlaisia alennuksia tai suhteessa muihin edullisempia ehtoja, jotka eivät ole objektiivisesti perusteltuja.

11. Komissio ei loukkaa luottamuksensuojan periaatetta määrätessään lopullisessa päätöksessään niiden toimenpiteiden lisäksi, joita se oli suositellut jo hallinnollisen menettelyn kuluessa, tiettyjä lisätoimenpiteitä rikkomisen lopettamiseksi. Asetuksen N:o 17 3 artiklan 3 kohdassa ainoastaan annetaan komissiolle toimivalta antaa yrityksille suosituksia väärinkäytön lopettamiseksi, ennen kuin se tekee päätöksen, jossa saman artiklan nojalla todetaan kilpailusääntöjen rikkominen. Se, että yritys, jota asia koskee, noudattaa kyseisiä suosituksia, ei voi saman artiklan 1 kohdan nojalla koskaan vaikuttaa rajoittavasti komissiolle myönnettyyn toimivaltaan määrätä päätöksessään kaikista niistä toimenpiteistä, joiden se katsoo olevan tarpeen todetun väärinkäytön lopettamiseksi.

12. Asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohdassa ja asetuksen N:o 99/63/ETY 7 artiklan 1 kohdassa säädetään nimenomaisesti, että ennen sakkojen määräämistä komission on varattava yrityksille, joita asia koskee, tilaisuus esittää huomautuksensa komission niitä vastaan esittämistä väitteistä. Näin ollen kysymyksessä olevien yritysten puolustautumisoikeudet, siltä osin kuin on kysymys sakon määrän määräämisestä, on taattu sillä, että yritykset voivat esittää komissiolle huomautuksia rikkomisen kestosta, vakavuudesta ja kilpailunvastaisen luonteen ennakoitavuudesta.

13. Jotta asianomaiset yritykset voisivat arvioida, onko sakon määrä asianmukainen, sekä esittää puolustuksensa ja jotta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voisi tutkia päätöksen laillisuuden, komission ei, toisin kuin kantaja väittää, tarvitse eritellä sakon määrää sen yksilöimiseksi, mikä sakon osa on seurausta mistäkin väärinkäytöstä. On todettava erityisesti, että sellainen erittely on mahdotonta silloin kun, kuten käsiteltävänä olevassa asiassa, kaikki kilpailusääntöjen rikkomiset ovat osa yhtenäistä kokonaisstrategiaa ja kun niitä on näin ollen sekä perustamissopimuksen 86 artiklan kannalta että sakon määräämiseksi tarkasteltava kokonaisuutena. Riittää, että komissio täsmentää päätöksessä ne arviointiperusteet, joiden mukaisesti se on määrittänyt yritykselle määrätyn sakon yleisen tason. Sen ei tarvitse yksilöidä sitä, miten se on ottanut huomioon kunkin yksittäisen seikan, jotka on mainittu näiden arviointiperusteiden yhteydessä ja jotka ovat vaikuttaneet sakon yleisen tason määrittämiseen.

14. Jotta kilpailusääntöjen rikkominen voitaisiin katsoa tahalliseksi, riittää, että kysymyksessä olevan yrityksen olisi pitänyt tietää menettelynsä olevan kilpailua rajoittava, riippumatta siitä, tiesikö se rikkovansa perustamissopimuksen kilpailusääntöjä.

15. Suhteuttaakseen sakon määrän siihen, kuinka vakavalla tavalla yritys on rikkonut yhteisön kilpailusääntöjä, komissio voi ottaa huomioon tiettyjen rikkomistapausten erityisen pitkän keston, kaikkia tai lähes kaikkia kyseisen yrityksen tuotteita koskevien rikkomistapausten, joista jotkin vaikuttivat kaikkiin jäsenvaltioihin, määrän ja moninaisuuden, kuten myös tarkoitukselliseen ja yhdenmukaiseen strategiaan - jonka tarkoituksena oli erilaisilla kilpailijoiden syrjäyttämiseksi ja asiakkaiden sitomiseksi yritykseen tarkoitetuilla menettelytavoilla kyseisen yrityksen määräävän markkina-aseman keinotekoinen säilyttäminen tai lujittaminen markkinoilla, joilla kilpailu oli jo muutenkin rajoittunutta - perustuvan rikkomisen erityisen vakavuuden, ja lopuksi väärinkäytön erityisen haitalliset vaikutukset kilpailuun sekä yrityksen tämän rikkomisen seurauksena saavuttamat edut.

Näin ollen sakon määrä, joka on suuruudeltaan noin 2,2 prosenttia tietyn vuoden kokonaisliikevaihdosta, ei ole kohtuuton. Se pysyy asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdassa, jonka mukaan sakon määrä voi olla jopa 10 prosenttia asianomaisen yrityksen edellisen varainhoitovuoden kokonaisliikevaihdosta, määrätyissä rajoissa.