ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous – Yhteinen maatalouspolitiikka – Yhteisöjen toimielinten harkintavalta – Rajat – Yhteisön oikeusjärjestyksessä annettujen takeiden noudattaminen hallinnollisissa menettelyissä – Tuotantotuen vahvistamisessa ei ole otettu huomioon yhden tärkeimmän tuottaja- ja viejämaan raaka-aineen hintaa – Lainvastaisuus, joka voi synnyttää yhteisön sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun

(Neuvoston asetuksen N:o 2201/96 4 artiklan 1 ja 2 kohta; neuvoston asetus N:o 1519/2000)

2. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Lainvastaisesta toimesta aiheutunut todellinen ja varma vahinko – Todistustaakka

(EY 235 artikla ja EY 288 artiklan toinen kohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisen maatalouspolitiikan alalla komissiolla on harkintavalta samalla, kun se on huolenpitovelvollisuuden ja hyvän hallinnon periaatteiden nojalla velvollinen kokoamaan yhteen sen harkintavallan käyttämisen kannalta välttämättömät tosiseikat. Nimittäin silloin, kun yhteisön toimielimellä on laaja harkintavalta, on kuitenkin erityisen tärkeää, että noudatetaan yhteisön oikeusjärjestyksessä annettuja menettelyllisiä takeita. Näihin takeisiin kuuluvat erityisesti toimivaltaisen toimielimen velvoite tutkia huolellisesti ja puolueettomasti kaikki käsiteltävänä olevan tapauksen kannalta merkitykselliset seikat.

Tomaattijalosteiden vähimmäishinnan ja tuen määrän vahvistamisesta markkinointivuodeksi 2000/2001 annetun asetuksen N:o 1519/2000 osalta komissio, silloin kun se ei lainkaan ota huomioon yhden tärkeimmän tuottaja- ja viejämaan, nimittäin Kiinan, raaka-aineen hintaa, laiminlyö hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 2201/96 4 artiklan, jossa säädetään niistä seikoista, jotka on otettava huomioon tuotantotuen määrän vahvistamisessa, 1 ja 2 kohdassa vahvistetuissa pakottavissa edellytyksissä säädettyä velvollisuutta.

Tällainen lainvastaisuus, jossa on kysymys sellaisen säännön, jonka tarkoituksena on antaa yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeisestä rikkomisesta, voi synnyttää sen vahingollisten seurausten johdosta yhteisön sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun.

(ks. 49 ja 61 kohta)

2. Yhteisön sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun yhteydessä vahingon, jonka korvaamista vaaditaan, on oltava todellinen ja varma. Kantajan on esitettävä yhteisöjen tuomioistuimille se näyttö, joka on tarpeen tällaisen vahingon olemassaolon ja laajuuden toteamiseksi. Näin ollen, mikäli kantajien laskema vahinko ei ole luonteeltaan varma, vahingonkorvauskanne on hylättävä.

(ks. 70, 71 ja 77 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran ominaisuuksia – Sanamerkki APPLIED MOLECULAR EVOLUTION

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

Tiivistelmä

Sanamerkki APPLIED MOLECULAR EVOLUTION, jonka rekisteröintiä on haettu Nizzan sopimukseen pohjautuvan luokituksen luokkaan 42 kuuluvaa ”molekylaarista käsittelyä koskevaa tutkimustoimintaa” varten, voi proteiinien käsittelyn asiantuntijoista muodostuvan kohdeyleisön näkökulmasta katsottuna osoittaa yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla yhtä tavaramerkkihakemuksessa tarkoitettujen palvelujen oleellista ominaisuutta.

Poikkeuksellisen valistunut kohdeyleisö voi nimittäin itse vaivatta yhdistää sanat ”molecular evolution” perintöainesta koskevaan alaan, joka kuuluu hakemuksessa tarkoitettuihin palveluihin. Adjektiivi ”applied” entisestään vahvistaa näiden sanojen kuvailevuutta. Se tosiseikka, että näillä sanoilla voi olla toinen merkitys, ei lisäksi poista niiden kuvailevuutta hakemuksessa tarkoitettujen palvelujen osalta. Koska kyseessä oleva sanamerkki kokonaisuudessaan muodostuu englannin kielen lauseoppia noudattaen muodostetusta sanojen yhdistelmästä, näiden sanojen liittäminen yhteen ei liioin voi vähentää niiden kuvailevuutta.

(ks. 23, 27 ja 28 kohta)
22

Riidanalaisen päätöksen perusteluissa otsikon ”Tuen arviointi” alla komissio ensinnäkin totesi, että SKL-M:lle maksetut rakenneuudistustuet eivät vastanneet valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettujen yhteisön suuntaviivojen (EYVL 1994, C 368, s. 12) edellytyksiä, ja toiseksi katsoi, että Saksan liittotasavalta ei ollut toimittanut riittäviä tietoja, joilla voitaisiin sulkea pois, että MTU olisi hyötynyt välillisesti WLKV:n kautta tuista, joita SKL-M on saanut rakenneuudistusvaiheessa tappioidensa korvaamiseen. Tältä osin komissio huomautti muun muassa, että taitotiedon luovutushinta, jonka MTU on maksanut SKL-M:lle ja joka on laskettu vuoden 1997 arvioitujen kehityskustannusten perusteella, on ilmeisesti 5,30 miljoonaa DEM alempi kuin SKL-M:lle aiheutuneet todelliset kehityskustannukset. Koska Saksan viranomaiset eivät ole toimittaneet objektiivisia tietoja taitotiedon todellisesta tai arvioidusta markkina-arvosta, komissio totesi, että SKL-M:n hyväksi maksettuja rakenneuudistustukia on voitu käyttää korvaamaan ainakin osittain taitotiedon kehityksessä syntyneitä tappioita, joita on voitu käyttää enemmän MTU:n kuin SKL-M:n hyväksi, ja SKL-M:n, joka oli valtion määräysvallassa, oli kannettava taloudellinen riski, joka ei ollut markkinatalouden ehdoin toimivan sijoittajan periaatteen mukainen. Riidanalaisen päätöksen 86 perustelukappaleen mukaan taitotiedon siirtäminen voi siis vastata enintään 5,30 miljoonan Saksan markan suuruisten valtion varojen siirtoa MTU:lle.
Toisen väitteen osalta puolestaan on huomattava, että oikeuskäytännön mukaan asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 3 kohdan osalta ei ole sääntöä, jonka mukaan SMHV:n (eli hakemuksen tutkineen virkamiehen tai tilanteen mukaan valituslautakunnan) tutkimuksen olisi kohdistuttava ainoastaan tosiseikkoihin, joihin osapuolet ovat vedonneet, toisin kuin saman asetuksen suhteellisia hylkäysperusteita koskevan 74 artiklan 1 kohdan lopussa säädetään. Kun tavaramerkin hakija ei kuitenkaan ole esittänyt väitettä siitä, että tavaramerkki on käytössä tullut erottamiskykyiseksi, SMHV:n on käytännössä mahdotonta ottaa huomioon se, että haettu tavaramerkki on saavuttanut tällaisen erottamiskyvyn. On siis katsottava, että ultra posse nemo obligatur -periaatteen (älköön ketään velvoitettako enempään kuin hän pystyy) mukaisesti ja asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä vahvistetusta siitä säännöstä huolimatta, jonka mukaan SMHV ”tutkii asiasisällön viran puolesta”, sen velvollisuutena on tutkia tosiseikkoja, joiden vuoksi haettu tavaramerkki on käytössä tullut erottamiskykyiseksi asetuksen N:o 40/93 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla, ainoastaan, jos hakija on vedonnut niihin (em. asia ECOPY, tuomion 47 kohta).
59

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan nojalla asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska kantaja on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut vastaajan vaatimusten mukaisesti.
Asia T-292/02

Confederazione Nazionale dei Servizi (Confservizi)

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Valtiontuet — Italian viranomaisten tietyille julkisia palveluja tuottaville yrityksille verovapautuksien ja halpakorkoisten lainojen muodossa myöntämiä tukia koskeva ohjelma — Päätös, jossa tuet todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomiksi — Kumoamiskanne — Yritysten yhteenliittymä — Päätös ei koske kantajaa erikseen — Tutkimatta jättäminen”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (laajennettu kahdeksas jaosto) 11.6.2009 II ‐ 1661

Tuomion tiivistelmä

Kumoamiskanne – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet – Komission päätös, jolla tukiohjelma todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi

(EY 230 artiklan neljäs kohta; neuvoston asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan h alakohta ja 20 artikla)

Yhteenliittymän nostama kanne voidaan ottaa tutkittaviksi tietyissä tilanteissa eli silloin, kun yhteenliittymä edustaa sellaisten yritysten etuja, joilla itsellään olisi asiavaltuus, kun yhteenliittymä voidaan yksilöidä sen perusteella, että toimi vaikuttaa yhteenliittymän omiin etuihin muun muassa siksi, että kumottavaksi vaadittu toimi on vaikuttanut sen asemaan neuvottelijana, tai kun säännöksessä nimenomaisesti tunnustetaan sille useita menettelyllisiä oikeuksia.

Siltä osin kuin on kyse yritysten yhteenliittymän sellaisesta komission päätöksestä nostamasta kanteesta, jolla tukiohjelma todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, on ensimmäisen tilanteen osalta huomautettava, että se, että on mahdollista jollakin tarkkuudella määrittää niiden oikeussubjektien lukumäärä, joihin toimea sovelletaan, tai jopa yksilöidä nämä oikeussubjektit, ei merkitse mitenkään sitä, että kyseisen toimen on katsottava koskevan näitä oikeussubjekteja erikseen, jos on selvää, että toimea sovelletaan siinä objektiivisesti määritellyn oikeudellisen tilanteen tai tosiseikaston perusteella.

Toisen tilanteen osalta on todettava, että sen perusteella, että yhteenliittymä on osallistunut hallinnolliseen vaiheeseen EY 88 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan h alakohdan ja 20 artiklan perusteella, ei voida katsoa, että kumottavaksi vaadittu toimi vaikuttaa sen asemaan neuvottelijana. Mainituissa säännöksissä ei näet tunnusteta etuja edustaville yhteenliittymille mitään erityistä asemaa muiden asianomaisten osapuolten asemaan nähden.

Kolmannen tilanteen osalta on huomautettava, että vaikka asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan h alakohdassa ja 20 artiklassa myönnetään asianomaisille osapuolille menettelyllisiä oikeuksia, yhteenliittymän kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi pelkästään sen perusteella, että se on voinut esittää huomautuksia EY 88 artiklan 2 kohdan menettelyn yhteydessä ja että sitä voidaan pitää asianomaisena.

(ks. 52, 53, 58 ja 59 kohta)
Avainsanat



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

–

Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä

–

Sanamerkit INTEA ja INTESA (neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 34 ja 35 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Yksityisille oikeuksia antavan oikeussäännön riittävän ilmeinen rikkominen – Toimielimellä ei ole harkintavaltaa – Pelkkä yhteisön oikeuden rikkominen on riittävää

(EY 288 artiklan 2 kohta)

2. Yhteisön oikeus – Periaatteet – Luottamuksensuoja – Edellytykset

Tiivistelmä

1. Jotta yhteisö on vastuussa yksityisille aiheutuneista vahingoista, toimielimen moititulla menettelyllä on rikottava riittävän ilmeisellä tavalla oikeussääntöä, jonka tarkoituksena on antaa oikeuksia yksityisille. Ratkaiseva peruste yhteisön oikeuden rikkomisen luokittelemiseksi riittävän ilmeiseksi on yhteisön asianomaisen toimielimen harkintavallalle asetettujen rajojen ilmeinen ja vakava ylittäminen. Jos kyseessä olevan toimielimen harkintavalta on oleellisesti vähentynyt tai jopa olematon, pelkän yhteisön oikeuden rikkomisen voidaan katsoa olevan riittävän ilmeinen rikkominen.

(ks. 87 kohta)

2. Oikeus vaatia luottamuksensuojaa, joka on yksi yhteisön perustavanlaatuisista periaatteista, koskee kaikkia oikeussubjekteja, jotka ovat sellaisessa tilanteessa, josta ilmenee, että heille on yhteisön toimielimen antamien täsmällisten vakuutusten vuoksi syntynyt perusteltuja odotuksia. Tällaisia vakuutuksia ovat, oli se oikeudellinen muoto, jossa ne on annettu tiedoksi, mikä hyvänsä, täsmälliset, ehdottomat ja yhtäpitävät tiedot, jotka on saatu toimivaltaisista ja luotettavista lähteistä. Tämän periaatteen loukkaamiseen ei sitä vastoin voida vedota, jollei yhteisön toimielin ole antanut asiassa täsmällisiä vakuutuksia.

Tästä seuraa, että taloudellinen toimija ei voi vedota tähän periaatteeseen sellaisten suullisten vakuutusten perusteella, jotka komissio kiistää antaneensa ja joita mikään asiakirja-aineistossa ei näytä toteen.

Tähän periaatteeseen ei voida vedota myöskään silloin, kun tilanteessa, jossa sopimuksen tekemisestä komission kanssa ei ole päästy lopulliseen yhteisymmärrykseen, komissio on pyytänyt taloudellista toimijaa esittämään eri sopimusehdotuksia, koska tämä kuuluu olennaisesti normaaleihin sopimusneuvotteluihin ja koska komissio ei ole rohkaissut kyseistä taloudellista toimijaa ylittämään taloudelliseen toimintaansa liittyviä riskejä.

(ks. 89, 92 ja 100 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Moniosainen tavaramerkki, joka sisältää kyseessä olevia tavaroita kuvailevan elementin – Kohdeyleisö käsittää kyseisen elementin sellaisenaan eikä elementtinä, jonka perusteella voidaan erottaa tavaroiden kaupallinen alkuperä

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkki CHUFAFIT sekä sanan CHUFI sisältävät sana- ja kuviomerkit

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua sekaannusvaaraa arvioitaessa on otettava huomioon, että kohdeyleisö ei yleensä miellä moniosaisella tavaramerkillä tarkoitettuja tavaroita kuvailevaa elementtiä tavaramerkin luoman kokonaiskuvan erottavaksi ja hallitsevaksi osaksi, jonka perusteella voidaan erottaa kyseessä olevien tavaroiden kaupallinen alkuperä.

(ks. 51 ja 53 kohta)

2. Sanamerkin CHUFAFIT, jonka rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi on haettu Nizzan sopimukseen pohjautuvan luokituksen luokkiin 29 ja 31 kuuluvia ”käsiteltyjä pähkinöitä” ja ”tuoreita pähkinöitä” varten, ja toisaalta sanamerkin CHUFI ja tämän sanaosan sisältävän kuviomerkin, jotka on rekisteröity aikaisemmin Espanjassa kyseisen luokituksen samoihin luokkiin kuuluvia tavaroita varten, välillä ei ole sekaannusvaaraa espanjalaisen yleisön kannalta, koska vaikka kyseessä olevilla merkeillä tarkoitetut tavarat ovat samoja, näiden merkkien ulkoasun ja lausuntatavan väliset erot riittävät poistamaan kyseisen vaaran, jolloin yksi asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisedellytyksistä jää täyttymättä.

(ks. 54 ja 60 kohta)
Näin ollen (tästä hylkäämispäätöksestä esitettyjä) kumoamisvaatimuksia ei voida käsitellä vahingonkorvausvaatimuksista riippumattomana asiana. Toimen, jossa toimielin ilmaisee kantansa oikeudenkäyntimenettelyä edeltävässä vaiheessa, ainoa vaikutus on, että asianosainen, joka väittää kärsineensä vahinkoa, voi esittää vahingonkorvausvaatimuksen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.

Korvausvaatimuksen hylkäämisestä tehty toimielimen päätös on osa hallinnollista menettelyä, joka edeltää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostettavaa vahingonkorvauskannetta.

Hyvä hallintotapa sekä virkamiesten etujen suojaaminen edellyttävät, että hallinto huolehtii, että arviointikertomukset laaditaan säännöllisesti henkilöstösäännöissä edellytettyinä ajankohtina. Arviointikertomusten laatimisen viivästyminen voi nimittäin sellaisenaan aiheuttaa vahinkoa virkamiehelle, sillä hänen uransa kehittymistä voi haitata se, ettei arviointikertomusta ole silloin, kun häntä koskevia päätöksiä tehdään. Virkamiehelle, jonka henkilökansio on sääntöjenvastainen ja puutteellinen, aiheutuu tästä henkistä kärsimystä, joka johtuu epävarmuudesta ja huolesta virkamiehen ammatillisesta tulevaisuudesta. Sellaisten erityisten syiden puuttuessa, joiden nojalla kyseinen viivästyminen olisi perusteltua, hallinto on tehnyt virheen, jonka perusteella sille on voinut syntyä vahingonkorvausvastuu.

Virkamies ei sen sijaan voi arvostella (häntä koskevan) arviointikertomuksen laatimisen myöhästymistä, kun tämä myöhästyminen on ainakin osittain laskettava hänen syykseen tai kun hänen osallisuutensa siihen on huomattava.

(ks. 71-73 kohta)

Viittaukset: yhdistetyt asiat 156/79 ja 51/80, Gratreau v. komissio, 18.12.1980 (Kok. 1980, s. 3943, 15 kohta); yhdistetyt asiat 173/82, 157/83 ja 186/84, Castille v. komissio, 6.2.1986 (Kok. 1986, s. 497, 36 kohta); asia T-73/89, Barbi v. komissio, 8.11.1990 (Kok. 1990, s. II-619, 41 kohta); asia T-20/89, Moritz v. komissio, 16.12.1993 (Kok. 1993, s. II-1423, 50 kohta); asia T-59/96, Búrban v. parlamentti, 28.5.1997 (Kok. H. 1997, s. I-A-109 ja s. II-331, 44 ja 50 kohta) ja asia T-187/01, Mellone v. komissio, 12.6.2002 (Kok. H. 2002, s. I-A-81 ja s. II-389, 77-79 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran ominaisuuksia – Sanamerkki ROBOTUNITS

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

Tiivistelmä

Sanamerkkiä ROBOTUNITS, jonka rekisteröintiä on haettu Nizzan sopimuksen mukaisesti luokkiin 6, 7 ja 9 kuuluvia tavaroita varten, joihin kuuluvat etenkin sellaisten koneiden tai valmiiksi kokoonpantujen koneiden komponentit, jotka voivat toimia automaattisesti tai jotka voidaan ohjelmoida, voidaan englantia puhuvan asiantuntijayleisön näkökulmasta katsottaessa käyttää asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla osoittamaan hakemuksessa tarkoitettujen tavaroiden oleellisia ominaisuuksia.

Kohdeyleisön näkökulmasta katsottaessa näet mainitun merkin ja hakemuksessa tarkoitettujen tavaroiden välillä on riittävän suora ja konkreettinen suhde, kun otetaan huomioon se, että merkkiä, kun sitä tarkastellaan kokonaisuutena, voidaan käyttää osoittamaan kaikkien näiden tavaroiden yhtä mahdollista käyttötarkoitusta, ja se, että sen, että kyseisessä merkissä on sana ”robot”, on katsottava osoittavan kyseisten tavaroiden yhtä käyttötarkoitusta, jonka kohdeyleisö ottaa mahdollisesti huomioon, kun se tekee valintaansa, ja näin ollen tämä käyttötarkoitus muodostaa kyseisten tavaroiden yhden oleellisen ominaisuuden.

(ks. 44 ja 48 kohta)
260

Sikäli kuin komissiolla on yksinomainen toimivalta arvioida valtiontuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille, sen on perustamissopimukseen sisältyviin valtiontukea koskevien perustavanlaatuisiin määräyksiin perustuvan menettelyn asianmukaisen kulun turvaamiseksi tutkittava huolellisesti ja puolueettomasti kantelu, jossa on ilmiannettu yhteismarkkinoille soveltumaton valtiontuki. Tästä seuraa, ettei komissio voi pitkittää määräämättömäksi ajaksi kantelun kohteena olevien valtion toimenpiteiden alustavaa tutkintaa. Kantelun tutkinnan keston kohtuullisuutta on arvioitava tapauskohtaisesti, ja arvioinnissa on otettava huomioon erityisesti asiayhteys, menettelyvaiheet, joita komission on noudatettava, sekä asian vaikeusaste (asia T-395/04, Air One v. komissio, tuomio 10.5.2006, Kok., s. II-1343, 61 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Oikeudenkäyntimenettely – Vahingonkorvauskanne – Kanne, joka koskee sopimukseen perustuvaa vahingonkorvausvaatimusta – Välityslausekkeen puuttuminen – Yhteisöjen tuomioistuinten toimivallan puuttuminen

(EY 235, EY 238 ja EY 240 artikla)

2. Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset – Oikeudenkäynnin kohteen yksilöinti – Yhteenveto kanneperusteista – Yhteisön toimielimen aiheuttamien vahinkojen korvaamista koskeva kanne

(Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 21 artikla; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta)

Tiivistelmä

1. EY 238 artiklassa tarkoitetun välityslausekkeen puuttuessa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei voi, silloin kun sen käsiteltäväksi on saatettu EY 235 artiklan nojalla nostettu vahingonkorvauskanne, ratkaista asiaa siltä osin kuin se tosiasiassa koskee sopimukseen perustuvaa vahingonkorvausvaatimusta. Jollei näin olisi, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ulottaisi tuomiovaltansa koskemaan myös muita kuin sellaisia riitoja, joita sillä on sen toimivallalle rajat asettavan EY 240 artiklan nojalla oikeus käsitellä, sillä tässä määräyksessä päinvastoin annetaan jäsenvaltioiden tuomioistuimille yleinen toimivalta ratkaista sellaiset riidat, joissa yhteisö on asianosainen.

(ks. 50 kohta)

2. Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ensimmäisen kohdan ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan kannekirjelmässä on mainittava oikeudenkäynnin kohde ja yhteenveto kanteen oikeudellisista perusteista. Kyseisen maininnan on oltava riittävän selkeä ja täsmällinen, jotta vastaaja voi valmistella puolustuksensa ja jotta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi tarvittaessa ratkaista kanteen tukeutumatta muihin tietoihin. Oikeusvarmuuden ja hyvän lainkäytön takaamiseksi kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksenä on, että ne olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin kantaja perustaa kanteensa, käyvät ilmi ainakin pääpiirteittäin itse kannekirjelmästä, kunhan ne on esitetty johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi.

Näiden vaatimusten täyttämiseksi kanteessa, jolla vaaditaan korvausta vahingosta, joka yhteisön toimielimen on väitetty aiheuttaneen, on mainittava seikat, joiden avulla voidaan yksilöidä se toiminta, josta kantaja toimielintä moittii, ne syyt, joiden perusteella kantaja katsoo, että kyseisen toiminnan ja kantajan kärsimän vahingon välillä on syy-yhteys, sekä kyseisen vahingon luonne ja laajuus.

(ks. 56, 58 ja 59 kohta)
Henkilöstön edustuksen tehtävät on otettava huomioon asianomaisia virkamiehiä koskevien arviointikertomusten laatimisen yhteydessä siten, että viimeksi mainittuja ei rangaista tällaisen toiminnan harjoittamisen vuoksi. Näin ollen vaikka arvioija ja arvioinnin tarkastaja on valtuutettu arvioimaan henkilöstön edustajaksi valitun virkamiehen suorituksia vain varsinaisessa toimessaan siten, että kyseiseen edustustehtävään liittyviä toimia, jotka eivät kuulu arvioijan ja arvioinnin tarkastajan toimivaltaan, ei oteta huomioon, heidän on kuitenkin otettava huomioon velvollisuudet, joita henkilöstön edustuksen tehtäviin liittyy. Täsmällisemmin heille kuuluu tarvittaessa sen seikan huomioon ottaminen, että asianomainen henkilö on voinut suorittaa yksikössään vain sellaisen määrän työpäiviä, joka on alhaisempi kuin henkilöstösääntöjen mukainen tavanomainen työpäivien määrä viitejakson aikana. Näin ollen tämän virkamiehen kykyjä ja työskentelyä on arviointia varten arvioitava sellaisten suoritusten perusteella, joita toimielin tavallisesti voi odottaa saman palkkaluokan virkamieheltä sellaisen ajanjakson aikana, joka vastaa aikaa, jonka virkamies on tosiasiallisesti käyttänyt yksikössään, kun aika, jonka hän on käyttänyt henkilöstön edustajan tehtävissään, on henkilöstösääntöjen mukaisesti vähennetty.

(ks. 49 kohta)

Viittaukset: asia T-23/91. Maurissen v. tilintarkastustuomioistuin, 21.10.1992 (Kok. H. 1992. s. II-2377. 14 kohta).