Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. EHTY – Terästeollisuuden tuki – Laillisuuden arviointi – Yhteisöjen tuomioistuinten EY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvia valtiontukia koskevan oikeuskäytännön huomioon ottaminen – Rajat

(HT 4 artiklan c alakohta)

2. EHTY – Terästeollisuuden tuki – Käsite – Erityisyys tai valikoivuus

(HT 4 artiklan c alakohta)

3. EHTY – Terästeollisuuden tuki – Käsite – Oikeudellinen luonne – Objektiivisiin seikkoihin perustuva tulkinta – Tuomioistuinvalvonnan laajuus

(HT 4 artiklan c alakohta; EY 87 artiklan 1 kohta)

4. EHTY – Terästeollisuuden tuki – Käsite – Verotukselliset toimenpiteet – Toimenpiteen valikoivuus

(HT 4 artiklan c alakohta)

5. EHTY – Terästeollisuuden tuki – Tuet sellaisille Saksan alueille, joihin Saksan jako on vaikuttanut – EY:n perustamissopimuksen määräyksiä ei voida soveltaa

(HT 4 artiklan c alakohta; EY 87 artiklan 2 kohdan c alakohta)

6. EHTY – Terästeollisuuden tuki – Käsite – Toimenpiteet, joiden on esitetty kuuluvan tukiin sellaisille Saksan alueille, joihin Saksan jako on vaikuttanut – Ulkopuolelle jättäminen niiden korvauksenluonteisuuden takia – Komission harkintavalta

(HT 4 artiklan c alakohta; EY 87 artiklan 2 kohdan c alakohta)

7. EHTY – Terästeollisuuden tuki – Käsite – Verotuksellisen toimenpiteen luonnehtiminen eduksi – Vertailukohtana on oltava normaali verorasitus

(HT 4 artiklan c alakohta)

8. EHTY – Terästeollisuuden tuki – Käsite – Sekä avustusten että kustannusten alentamisen sisällyttäminen käsitteen alaan – Komissiolla ei ole velvollisuutta todistaa, että kustannusten alentumisella on ollut sama vaikutus kuin avustuksella

(HT 4 artiklan c alakohta)

9. EHTY – Terästeollisuuden tuki – Kielto – Vaikutuksella kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei ole merkitystä

(HT 4 artiklan c alakohta)

10. EHTY – Terästeollisuuden tuki – EY 67 artiklaa ei sovelleta – Komission käytännöllä ei ole merkitystä

(HT 4 artiklan c alakohta ja HT 67 artikla; yleispäätös nro 2320/81)

11. EHTY – Terästeollisuuden tuki – Komission HT 95 artiklan nojalla antama hyväksyntä – Sallittavuus – Komission harkintavalta – Tuomioistuinvalvonta – Rajat

(HT 4 artiklan c alakohta ja HT 95 artikla)

12. EHTY – Terästeollisuuden tuki – Kielto – Lainvastaisesti myönnetty tuki – Sääntöä, jossa asetetaan vanhentumisaika komission toimivaltuuksien käyttämiselle, ei ole – Oikeusvarmuuden asettamien vaatimusten noudattaminen

(HT 4 artiklan c alakohta)

13. Yhteisön oikeus – Periaatteet – Luottamuksensuoja – Oikeusvarmuus – Erilliset edellytykset sille, ettei siihen voida vedota – Seuraukset – Ilmoittamisvelvollisuutta rikkoen myönnetyn lainvastaisen terästeollisuuden tuen saajan mahdollisuus vedota oikeusvarmuuteen, kun se riitauttaa päätöksen, jolla tuki määrätään palautettavaksi, siitä huolimatta, että asiassa ei ole syntynyt perusteltua luottamusta

14. EHTY – Terästeollisuuden tuki – Hallinnollinen menettely – Komission passiivisuudesta ja toisen ja kolmannen terästeollisuustukisäännöstön vaikenemisesta johtuva moniselitteinen tilanne – Velvollisuus selventää tämä tilanne ennen kuin jo maksetut tuet voidaan määrätä palautettaviksi

(yleispäätös nro 1018/85; yleispäätös nro 3484/85)

Tiivistelmä

1. Täsmennykset, joita yhteisöjen tuomioistuimet ovat esittäneet EY:n perustamissopimuksessa olevista valtiontukeen liittyvistä käsitteistä, ovat EHTY:n perustamissopimuksen vastaavia määräyksiä sovellettaessa merkityksellisiä siltä osin kuin ne eivät ole ristiriidassa EHTY:n perustamissopimuksen kanssa. Tältä osin on siis perusteltua turvautua EY:n perustamissopimuksen alaan kuuluvaa valtiontukea koskevaan oikeuskäytäntöön arvioitaessa, ovatko HT 4 artiklan c alakohdassa tarkoitettua tukea koskevat päätökset laillisia.

(ks. 28 kohta)

2. Valtion toimen erityisyys tai valikoivuus on yksi valtiontuen käsitteen tunnusomaisista piirteistä sekä EY:n perustamissopimukseen että EHTY:n perustamissopimukseen liittyvissä asioissa siitä huolimatta, ettei tätä arviointiperustetta nimenomaisesti mainita HT 4 artiklan c alakohdassa. On siis tarkistettava, annetaanko kyseisellä toimella sellaisia etuja, jotka hyödyttävät yksinomaan tiettyjä yrityksiä tai tiettyjä toiminta-aloja.

(ks. 29 kohta)

3. EY:n perustamissopimuksessa määritellyn tuen käsite on oikeudellinen, ja sitä on arvioitava objektiivisten seikkojen perusteella. Tämän takia yhteisöjen tuomioistuinten on lähtökohtaisesti valvottava kokonaisvaltaisesti sitä, kuuluuko jokin toimenpide EY 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, ottaen huomioon niiden käsiteltävänä olevaan asiaan liittyvät konkreettiset seikat samoin kuin se, onko komission suorittama arviointi tekninen vai monitahoinen.

Asia ei voi olla toisin pohdittaessa, kuuluuko jokin toimi HT 4 artiklan c alakohdan soveltamisalaan, sillä tällainen tuomioistuinvalvonta ei ole yhteensoveltumaton EHTY:n perustamissopimuksen kanssa.

(ks. 30 ja 31 kohta)

4. Valtiontukena pidettävä verotoimenpide eroaa yleisesti sovellettavasta verosäännöksestä lähtökohtaisesti siten, että siitä hyötyvien tahojen määrä on joko oikeudellisesti tai tosiasiallisesti rajoitettu. Tältä osin merkitystä ei niinkään ole sillä, että toimenpiteen valikoivuus aiheutuu esimerkiksi alueellisesta perusteesta, tai perusteesta, jonka mukaan maantieteellisen sijainnin on oltava jäsenvaltion alueen rajatulla osalla. Jotta toimenpidettä voitaisiin pitää valtiontukena, edellytetään sitä vastoin, että siitä hyötyvät yritykset kuuluvat sellaiseen ryhmään, joka on joko oikeudellisesti tai tosiasiallisesti tarkoin määritetty kyseisellä toimenpiteellä käyttöön otettua arviointiperustetta sovellettaessa.

(ks. 38 kohta)

5. Siitä, että valtiontukien myöntämistä koskevasta kysymyksestä määrätään HT 4 artiklan c alakohdassa, seuraa tämän kysymyksen osalta, ettei EY:n perustamissopimuksen määräyksiä voida soveltaa EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvalla alueella.

Näin ollen koska EHTY:n perustamissopimuksessa ei ole samanlaisia tai vastaavia määräyksiä kuin EY 87 artiklan 2 kohdan c alakohdassa, EY:n perustamissopimuksen nojalla tehty päätös, jolla yhteensoveltuvaksi on katsottu tuki sellaisille Saksan alueille, joihin Saksan jako on vaikuttanut, ei vaikuta HT 4 artiklan c alakohdan soveltamisalaan eikä tästä syystä myöskään tässä määräyksessä ilmaistuun valtiontuen käsitteeseen.

(ks. 63 ja 64 kohta)

6. Koska HT 4 artiklan c alakohtaan kirjatut valtiontuen poistaminen ja kieltäminen ovat luonteeltaan yleisiä ja ehdottomia, niitä ei missään tapauksessa voida poistaa epävarman ja summittaisen korvausmenettelyn toteuttamisella. Valtion toteuttamien toimenpiteiden korvauksenluonteen tutkiminen kuuluu komission harkintavaltaan sen tarkistaessa, että pyydetyn poikkeamisen edellytykset täyttyvät.

Pelkällä vetoamisella EY 87 artiklan 2 kohdan c alakohdassa määrättyyn poikkeukseen – toisin sanoen siihen, että sellaisille Saksan alueille, joihin Saksan jako on vaikuttanut, myönnettyä tukea on pidettävä yhteensoveltuvana – jota ei sovelleta EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa ja jota vastaavaa määräystä EHTY:n perustamissopimuksessa ei ole, ei näin ollen voida näyttää toteen sitä, että yritykselle myönnetyn edun ja Saksan jaon vaikutusalueella sijaitseville yrityksille aiheutuneiden taloudellisten haittojen välillä olisi EHTY:n perustamissopimuksessa edellytetty varma syy-yhteys.

(ks. 72, 74 ja 75 kohta)

7. Kun EHTY:n perustamissopimusta sovelletaan valtiontukea määriteltäessä, on ratkaistava ainoastaan se, suositaanko tiettyyn oikeusjärjestelmään kuuluvalla valtion toimenpiteellä jotakin yritystä tai tuotannonalaa verrattuna muihin yrityksiin tai tuotannonaloihin, jotka ovat kyseisellä järjestelmällä tavoitellun päämäärän kannalta samanlaisessa tosiasiallisessa tai oikeudellisessa tilanteessa.

Sen selvittämiseksi, annetaanko jollakin toimella etua, on ehdottoman välttämätöntä, että tietyssä oikeudellisessa järjestelmässä määritetään se vertailukohta, johon kyseisellä toimella luotua tilannetta verrataan. ”Normaalin” verorasituksen määrittämiseksi ei voida suorittaa vertailevaa tutkimusta, joka koskisi kaikissa tai edes joissakin jäsenvaltioissa sovellettavia verosääntöjä, ilman, että tällöin vääristeltäisiin valtiontukien valvontaa koskevien määräysten tarkoitusta. Koska jäsenvaltioiden verosäännöksiä ei ole yhteisön tasolla yhdenmukaistettu, tällaisessa tutkimuksessa voitaisiin vain verrata niitä erilaisia tosiasiallisia ja oikeudellisia tilanteita, jotka ovat seurausta eri jäsenvaltioiden erilaisista laeista ja asetuksista.

(ks. 79–81 kohta)

8. Vaikka valtiontuen käsite kattaakin avustusten kaltaisten tosiasiallisten suoritusten lisäksi myös toimenpiteitä, jotka eri tavoin alentavat yritysten vastattaviksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia ja jotka siten, vaikka ne eivät ole avustuksia sanan suppeassa merkityksessä, ovat luonteeltaan ja vaikutuksiltaan avustusten kaltaisia, ei ole syytä pyrkiä määräämään sanan suppeassa merkityksessä tarkoitetun avustuksen ja muiden tällaiseen avustukseen rinnastettavissa olevien toimenpiteiden välistä hierarkkista suhdetta, vaan määrittämään HT 4 artiklan c alakohdassa tarkoitettu valtiontuen käsite. Tästä määritelmästä ilmenee, että silloin kun on näytetty toteen, että valtion toimenpiteellä alennetaan yritysten vastattaviksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia, tätä toimenpidettä on pidettävä valtiontukena, ja että sillä juuri tämän ominaisuuden vuoksi on sama vaikutus kuin avustuksella sanan suppeassa merkityksessä.

Komissiolla ei siis ole velvollisuutta esittää lisänäyttöä siitä, että yritykselle normaalisti aiheutuvien kustannusten alentumisella on ollut sama vaikutus kuin avustuksella sanan suppeassa merkityksessä.

(ks. 83, 84 ja 89 kohta)

9. Valtiontukea pidetään HT 4 artiklan c alakohdassa yhteismarkkinoille soveltumattomana eikä asiassa ole tarpeen osoittaa tai edes tutkia, onko kilpailun edellytyksiä rajoitettu tai voiko näin mahdollisesti käydä. Tukitoimenpiteellä ei tarvitse välttämättä olla vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan tai kilpailuun, jotta sen voitaisiin katsoa kuuluvan tuon määräyksen soveltamisalaan.

(ks. 90 ja 91 kohta)

10. HT 4 artiklan c alakohdalla, jolla kielletään valtioiden muodossa tai toisessa myöntämä tuki tai avustukset, pyritään poistamaan ja kieltämään määrätyt jäsenvaltioiden toimenpiteet, jotka EHTY:n perustamissopimuksen mukaan kuuluvat yhteisön toimivaltaan. Siinä ei tehdä eroa yksittäisten tukien ja tukijärjestelmien välillä, eikä siinä erotella hiili‑ ja teräsalan erityisiä tukijärjestelmiä järjestelmistä, jotka eivät ole sellaisia, ja siinä määrätty valtiontukikielto on muotoiltu ankarasti.

HT 67 artiklalla puolestaan pyritään estämään sellaiset kilpailua vahingoittavat vaikutukset, joita jäsenvaltioiden toimivallan käyttäminen väistämättä aiheuttaa, ja rajoitutaan siis vain määräämään niistä suojatoimista, joita yhteisö voi toteuttaa sellaista jäsenvaltion toimenpidettä vastaan, jolla kylläkin vaikutetaan huomattavasti hiili‑ ja terästeollisuuden kilpailuedellytyksiin mutta joka ei välittömästi ja suoraan koske tätä teollisuutta. HT 4 artiklan c alakohta ja HT 67 artikla koskevat kahta toisistaan erillistä alaa, sillä viimeksi mainittu ei kuulu valtiontukien alaan.

Tätä tulkintaa ei voida asettaa kyseenalaiseksi sillä, että terästeollisuuden toisesta tukisäännöstöstä tehdyn päätöksen N:o 2320/81 tekemiseen asti komissio katsoi, että HT 4 artiklan c alakohtaa sovellettiin yksinomaan rauta‑ ja terästeollisuusyritysten erityistukiin, toisin sanoen tukiin, jotka oli myönnetty näille yrityksille erityisesti tai ensisijaisesti, kun taas yleisten ja alueellisten tukijärjestelmien soveltaminen rauta‑ ja terästeollisuuteen kuului komission valvontaan yhtä aikaa sekä HT 67 artiklan että EY 87 ja EY 88 artiklan määräysten nojalla.

(ks. 107–112 ja 115 kohta)

11. HT 4 artiklan c alakohdassa ei näin kielletä komissiota hyväksymästä tukisäännöstössä, sellaisena kuin se on yhdessä myöhemmistä versioistaan, erityisesti tarkoitettuihin luokkiin kuuluvia tai näihin luokkiin kuulumattomia terästeollisuuden valtiontukia perustamalla päätöksensä suoraan HT 95 artiklan ensimmäiseen ja toiseen kohtaan.

Komissiolla on tätä viimeksi mainittua toimivaltaansa käyttäessään harkintavalta, kun se tutkii, ovatko tuet tarpeen perustamissopimuksen mukaisten tavoitteiden toteuttamiseksi.

Tällä alalla suoritettavassa laillisuusvalvonnassa on näin ollen rajoituttava sen tutkimiseen, onko komissio ylittänyt harkintavaltansa rajat vääristelemällä tosiseikkoja, tekemällä tosiseikkoja koskevan ilmeisen arviointivirheen, käyttämällä väärin harkintavaltaansa tai rikkomalla menettelysääntöjä.

Haluttaessa osoittaa, että komissio on arvioinut tosiseikkoja ilmeisen virheellisesti siten, että sen päätös on kumottava, on esitettävä riittävästi näyttöä siitä, ettei riitautettuun päätökseen sisältyvä tosiseikkoja koskeva arviointi ole ollut asianmukaista.

(ks. 131 ja 136–138 kohta)

12. Vanhentumisajasta on säädettävä etukäteen, jotta se voisi täyttää tehtävänsä. Tästä määräajasta säätäminen ja sitä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistaminen kuuluvat yhteisön lainsäätäjän toimivaltaan. Yhteisön lainsäätäjä ei ole kuitenkaan säätänyt EHTY:n perustamissopimuksen perusteella myönnettyjen tukien valvontaan sovellettavasta vanhentumisajasta.

Oikeusvarmuuden perustavanlaatuisella vaatimuksella sen eri ilmenemismuodoissa pyritään takaamaan niiden tilanteiden ja oikeudellisten suhteiden ennakoitavuus, joihin yhteisön oikeutta sovelletaan, ja se on otettava huomioon tutkittaessa sellaisen komission päätöksen pätevyyttä, jolla terästeollisuusyritys määrätään palauttamaan laittomasti myönnetty valtiontuki.

(ks. 159–161 kohta)

13. Mahdollisuudelle vedota oikeusvarmuuden periaatteeseen ei voida asettaa samoja edellytyksiä kuin mahdollisuudelle vedota valtiontuen lainmukaisuutta koskevaan perusteltuun luottamukseen.

Tämän vuoksi terästeollisuusyritys, joka on saanut komissiolle ilmoittamatta jääneen valtiontuen, voi palauttamisen määräävän komission päätöksen riitauttaessaan vedota oikeusvarmuuteen, vaikka onkin mahdotonta, paitsi poikkeuksellisissa olosuhteissa, että tuensaajalla voisi olla perusteltu luottamus tuen säännönmukaisuuteen, jos tuki on myönnetty valtiontukien ennakkovalvontamenettelyä koskevia säännöksiä rikkoen.

(ks. 165–166 kohta)

14. Lainvastaista tukea saanut terästeollisuusyritys voi perustellusti tukeutua oikeusvarmuuden periaatteeseen riitauttaessaan tuen palauttamiseen määräävän komission päätöksen, jos ajankohtana, jona se sai kyseiset tuet, komission syystä oli olemassa kyseisen tuen oikeudellista järjestelmää koskeva epävarma ja epäselvä tilanne, lisäksi jos komissio, joka kuitenkin oli selvillä tuen maksamisesta, ei pitkään aikaan reagoinut asiassa ja näin loi sille kuuluvan huolellisuusvelvollisuuden vastaisesti moniselitteisen tilanteen, jota sen olisi pitänyt selventää ennen kuin se ryhtyi minkäänlaiseen toimenpiteeseen määrätäkseen jo maksetut tuet palautettaviksi.

(ks. 174, 180 ja 182 kohta)