ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
56

Kantaja väittää lisäksi, että sikäli kuin partituurista ilmenee, on kyse nuottiviivastosta, jossa on g-avain, jonka tempo on 147 neljäsosanuottia minuutissa ja jossa toistetaan kahta korotettua g-nuottia, nimittäin ensimmäistä neljäsosanuotti g:tä, joka on korostettu (yksi neljäsosa), jota seuraa toinen g (pisteellinen puolinuotti, kolme neljäsosaa), sidottuna kokonuottiin (neljä neljäsosaa), valituslautakunta ei voinut todeta, ettei kyseinen kuluttaja havaitsisi näitä nyansseja. On kuitenkin todettava, että tästä kuvauksesta huolimatta haettu tavaramerkki sellaisena, kuin se on lisäksi esitetty unionin yleiselle tuomioistuimelle esittämällä sen soittoääni suullisessa käsittelyssä, rajoittuu kahden saman nuotin toistamiseen, eikä siinä voida vastoin kantajan väitettä havaita kuulonvaraisesti minkäänlaista nyanssia.
63

Nyt esillä olevassa asiassa on komission tavoin todettava, että koska riidanalainen päätös on jo laillisesti perusteltu niiden perusteiden perusteella, jotka se sisältää ja jotka koskevat asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädettyä poikkeusta, esillä oleva kanneperuste on joka tapauksessa tehoton ja se on hylättävä.
59

Valituslautakunta on tyytynyt katsomaan, että esitetyt todisteet osoittivat, että kantaja oli käyttänyt aikaisempaa tavaramerkkiä kuvailevassa tarkoituksessa, eli tietynkokoisen pullon kuvailemiseksi. Lisäksi on todettava, että kuten EUIPO ja väliintulija ovat kirjelmissään ja istunnossa aivan oikein huomauttaneet, valituslautakunta ei mitenkään ole tarkastellut mainitun tavaramerkin erottamiskykyä sellaisenaan väitemenettelyssä, vaan sitä käsitystä tunnuksesta, joka seuraa niistä konkreettisista olosuhteista, joissa sitä on käytetty tavaramerkkinä asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla, kuten sen on tehtävä arvioidessaan sitä, onko tiettyä aikaisempaa tavaramerkkiä tosiasiallisesti käytetty. Väite, jonka mukaan valituslautakunnan toteama erottamiskyvyn puuttuminen perustuisi yksinomaan väliintulijan esittämiin sellaisiin asiakirjoihin, jotka on päivätty relevantin ajanjakson jälkeen (ks. edellä 27 kohta), on hylättävä perusteettomana, koska yhtäältä valituslautakunta ei ole mitenkään todennut, että aikaisemmalta tavaramerkiltä puuttuisi erottamiskyky, ja toisaalta kyseinen väite ei pidä asiallisesti paikkaansa. Toisin kuin kantaja on istunnossa vastauksena unionin yleisen tuomioistuimen esittämään kysymykseen väittänyt, muun muassa kanteen kohteena olevan päätöksen 21 kohdasta ja 39–44 kohdasta nimittäin ilmenee selvästi, että valituslautakunta on katsonut, ettei aikaisempaa tavaramerkkiä ollut tosiasiallisesti käytetty, pääasiallisesti kantajan esittämien sellaisten todisteiden perusteella, joita ei ole päivätty relevantin ajanjakson jälkeen.
7.

Valtiontuki – Kielto – Poikkeukset – Komission harkintavalta – Komissio on antanut suuntaviivat, joilla se on luonut puitteet sen tutkimiselle, ovatko tuet yhteismarkkinoille soveltuvia – Seuraukset – Komissio on itse rajoittanut harkintavaltaansa (SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohta; komission tiedonanto 2008/C 155/02) (ks. 261–263 kohta)
2.

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Unionin tuomioistuinten toimivalta – Vahingonkorvauskanne, jossa vaaditaan korvausta vahingosta, jonka väitetään aiheutuneen siitä, että kantaja on virheellisesti merkitty rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden luetteloon – Jääminen kyseisen toimivallan ulkopuolelle – Vahingonkorvauskanne, jossa vaaditaan korvausta vahingosta, jonka väitetään aiheutuneen kantajaan kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden toteuttamisesta – Kuuluminen kyseiseen toimivaltaan (SEU 24 artiklan 1 kohdan toinen alakohta ja SEU 40 artikla; SEUT 215 artikla, SEUT 263 artiklan neljäs kohta ja SEUT 275 artikla; neuvoston asetukset N:o 668/2010, N:o 961/2011 ja N:o 267/2012) (ks. 28–33 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 20.6.2018 – KV vastaan EACEA

(yhdistetyt asiat T-306/15 ja T-484/15)

(Välityslauseke – Elinikäisen oppimisen toimintaohjelman (2007–2013) yhteydessä solmitut avustussopimukset – Hankkeet NEST ja This is IT – Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot – Kanteiden uudelleenluokittelu)

1. Tuomioistuinmenettely – Kanteen oikeudellinen perusta – Kanteen oikeudellisen perustan valitsemisen kuuluminen kantajalle eikä unionin tuomioistuimille (ks. 31 kohta)

2. Kumoamiskanne – Kanne, joka tosiasiassa koskee luonteeltaan sopimusoikeudellista oikeusriitaa – Kanne, joka koskee unionin viraston päätöstä mutta jota ei voida erottaa viraston ja kantajan välisestä sopimussuhteesta – Unionin tuomioistuinten toimivallan puuttuminen – Tutkimatta jättäminen (SEUT 263 artikla) (ks. 36 ja 43 kohta)

3. Kumoamiskanne – Kanne, joka tosiasiassa koskee luonteeltaan sopimusoikeudellista oikeusriitaa – Kanteen uudelleenluokittelu – Edellytykset (SEUT 263 ja SEUT 272 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 76 artiklan d alakohta) (ks. 44, 45, 47 ja 49 kohta)

4. Euroopan unionin talousarvio – Unionin taloudellinen tuki – Tuensaajan velvollisuus noudattaa tuen myöntämisedellytyksiä – Rahoitus kattaa ainoastaan tosiasiallisesti syntyneet menot – Ilmoitettujen kulujen tosiasiallisuutta ei ole osoitettu – Kulut, jotka eivät ole tukikelpoisia – Unionin taloudellista tukea saavien hankkeiden teknisesti moitteettomalla toteuttamisella ei ole merkitystä (SEUT 317 artikla) (ks. 57 ja 58 kohta)

5. Kansallinen oikeus – Viittaus kansalliseen oikeuteen – Kreikan oikeus – Työoikeus – Työsopimuksen olemassaolon määrittäminen (ks. 69, 70 ja 89–91 kohta)

Aihe

SEUT 272 artiklaan perustuvat kanteet, joissa vaaditaan toteamaan, että EACEA ei tulkinnut eikä soveltanut oikein hankkeita ”Network of Staff and Teachers in childcare services” (NEST) ja ”Facilitating and fostering digital competence through volunteers – This is IT” (This is IT) koskevia sopimusmääräyksiä katsoessaan, että tietyt kantajalle näiden hankkeiden yhteydessä syntyneet henkilöstömenot jäivät rahoituksen ulkopuolelle

Ratkaisu

1) Asiat T-306/15 ja T-484/15 yhdistetään lopullisen ratkaisun antamista varten.

2) Kanteet hylätään.
Jopa silloin, kun EIT käyttää ulkopuolisia asiantuntijoita apunaan, sitä ei ole vapautettu velvollisuudesta arvioida heidän työskentelyään. Tältä osin EIT:n hallintoneuvosto ei asetuksen N:o 294/2008 4 artiklan säännösten vastaisesti käytä täysimääräisesti ehdotusten valintaa koskevaa toimivaltaa silloin, kun osa tästä toimivallasta oli delegoitu asiantuntijoille ilman, että hallintoneuvostolla oli missään vaiheessa mahdollisuutta arvioida asianmukaisesti asiantuntijoiden työskentelyä niiden ehdotusten osalta, joita ei luokiteltu kolmen parhaan joukkoon. Tätä toteamusta ei saata kyseenalaiseksi se seikka, että hallintoneuvosto vahvistaa ehdotuspyyntöasiakirjan tekstin, osaamis- ja innovaatioyhteisön valintakriteerit ja ehdotusten arvioimisesta vastaavien asiantuntijoiden valintakriteerit ja että se seuraa koko sitä menettelyä, jonka päätteeksi ehdotukset valitaan.

Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituutin (EIT) perustamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 294/2008 4, 5 ja 7 artiklasta ja tutkimuksen ja innovoinnin puiteohjelman Horisontti 2020 (2014–2020) osallistumista ja tulosten levittämistä koskevista säännöistä annetun asetuksen 1290/2013 15 artiklasta seuraa, että yhtäältä osaamis- ja innovaatioyhteisöjen valinta ja nimeäminen kuuluvat EIT:n hallintoneuvoston toimivaltaan ja että toisaalta riippumattomia asiantuntijoita osallistuu valintamenettelyyn arvioimalla ehdotukset, jotta ne voidaan asettaa paremmuusjärjestykseen. Hallintoneuvosto valitsee osaamis- ja innovaatioyhteisöt tämän paremmuusjärjestyksen perusteella.

Siltä osin kuin on kyse kanteesta, jonka konsortio on nostanut Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituutin (EIT) päätöksestä, jolla tämä viimeksi mainittu hylkäsi ehdotuksen, jonka kyseinen konsortio teki uuden osaamis- ja innovaatioyhteisön nimeämiseksi järjestetyn ehdotuspyynnön yhteydessä, sen seikan perusteella, että mainitun konsortion jäsenet eivät riitauttaneet ehdotuspyynnön sanamuotoa ennen sen päättymistä, ei voida evätä mahdollisuutta vedota niiden nostaman kanteen yhteydessä tässä ehdotuspyynnössä määritellyn valintamenettelyn lainvastaisuuteen. Tältä osin, koska ehdotuspyynnön kaltainen tarjouskilpailuasiakirja ei ole toimi, josta voidaan nostaa SEUT 263 artiklan neljännen kohdan nojalla kumoamiskanne, riidanalainen päätös oli siis ensimmäinen sellainen toimi, jonka kantaja saattoi riitauttaa, ja näin ollen se oli myös ensimmäinen toimi, jonka perusteella se saattoi riitauttaa liitännäisesti EIT:n vahvistaman osaamis- ja innovaatioyhteisön valintamenettelyn lainmukaisuuden. Näin ollen tämä viimeksi mainittu ei voi vedota tehokkaasti siihen, että konsortion jättäminen menettelyn ulkopuolelle on seurausta hallintoneuvoston määrittelemän ehdotuspyyntömenettelyn tiukasta soveltamisesta.

(ks. 66 kohta)
Mistään säännöksestä ei ilmene, että väitteen tekevän henkilön on unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 2 kohdan c alakohdan nojalla näytettävä toteen olevansa aikaisemman rekisteröimättömän yleisesti tunnetun tavaramerkin, johon kyseinen henkilö väitteensä perustaa, ”ainoa” haltija. Asetuksen N:o 207/2009 41 artiklan, yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 19 säännön 2 kohdan ja saman asetuksen 20 säännön 1 kohdan säännöksistä ilmenee, että väitteen tekijän on näytettävä toteen, että se on saanut riittävät oikeudet asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun aikaisempaan rekisteröimättömään yleisesti tunnettuun tavaramerkkiin, jotta sen voidaan katsoa olevan kyseisen tavaramerkin haltija, mikä ei merkitse sitä, että sen on osoitettava olevansa sen ainoa haltija.

Asetuksen N:o 2868/95 15 säännön 1 kohdassa säädetään lisäksi, että ”jos aikaisemmalla tavaramerkillä ja/tai aikaisemmalla oikeudella on useampi kuin yksi haltija (’yhteisomistus’), väitteen voi tehdä heistä joku, jotkut tai kaikki”, mikä mahdollistaa sen, että kukin aikaisemman tavaramerkin yhteisomistajista voi vastustaa hakemuksen kohteena olevan tavaramerkin rekisteröintiä.

(ks. 46 ja 47 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 11.10.2017 – Osho Lotus Commune vastaan EUIPO – Osho International Foundation (OSHO)

(asia T-670/15)

(EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-sanamerkki OSHO - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuuden puuttuminen - Erottamiskyky - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) - Ei yleisen järjestyksen vastaisuutta - Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan f alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan f alakohta))

1. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia-Käsite (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 25–27 kohta)

2. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia-Sanamerkki OSHO (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 34–44 ja 51–91 kohta)

3. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa mainittujen perusteiden soveltamisalojen päällekkäisyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) (ks. 95 kohta)

4. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Yleisen järjestyksen tai hyvän tavan vastaiset tavaramerkit-Arviointi kohdeyleisön merkistä saaman käsityksen perusteella (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan f alakohta) (ks. 102–105 kohta)

5. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Yleisen järjestyksen tai hyvän tavan vastaiset tavaramerkit-Sanamerkki OSHO (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan f alakohta) (ks. 106–116 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 22.9.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 1997/2014-4), joka koskee osapuolten Osho Lotus Commune ja Osho International Foundation välistä mitättömyysmenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Osho Lotus Commune eV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut.
4.

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet–Perustelut–Perusteluvelvollisuuden ulottuvuus–Palveluja koskevan julkisen hankinnan tekomenettelyn yhteydessä tehty päätös tarjouksen hylkäämisestä–Hankintaviranomaisen velvollisuus ilmoittaa kirjallisen pyynnön johdosta valitun tarjouksen ominaisuudet ja suhteelliset edut sekä sopimuspuoleksi valitun nimi–Velvollisuutta antaa yksityiskohtainen yhteenveto tavasta, jolla hylätyn tarjouksen jokainen yksityiskohta on otettu huomioon sitä arvioitaessa, taikka velvollisuutta suorittaa valitun tarjouksen ja hylätyn tarjoajan tarjouksen yksityiskohtainen vertailu ei ole (SEUT 296 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 966/2012 113 artiklan 2 kohta; komission asetuksen N:o 1268/2012 161 artikla) (ks. 37–39, 58–60 ja 69 kohta)
Euroopan unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohdan soveltamista koskevasta ensimmäisestä edellytyksestä on muistutettava, että oikeuskäytännössä on todettu, että merkkiä käytetään liike-elämässä, kun merkkiä käytetään taloudellisen hyödyn saamiseen tähtäävässä kaupallisessa toiminnassa eikä yksityisesti.

Tätä edellytystä arvioitaessa oikeuskäytännöstä käy ilmi merkityksellisen ajankohdan osalta, että mitättömäksi julistamista koskevan hakemuksen tekijän on todistettava, että kyseistä merkkiä käytettiin liike-elämässä ennen päivää, jona kyseinen EU-tavaramerkin rekisteröintihakemus tehtiin. Lisäksi oikeuskäytännössä on todettu, että merkin on oltava yhä käytössä päivänä, jona mitättömäksi julistamista koskeva hakemus tehtiin. Toisin sanoen on osoitettava, että kyseistä merkkiä käytettiin sekä päivänä, jona kyseinen EU-tavaramerkin rekisteröintihakemus jätettiin, että myös päivänä, jona mitättömäksi julistamista koskeva hakemus jätettiin, koska kun tällainen näyttö esitetään, voidaan oikeutetusti katsoa, että kyseistä merkkiä ”käytettiin yhä” viimeksi mainittuna ajankohtana edellä viitatussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla.

(ks. 47 ja 48 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Aikaisempi tavaramerkki, joka on EU-tavaramerkki – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18 ja 79 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17, 18, 54 ja 60 kohta)
2.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Sanamerkki J AND JOY ja kuviomerkki SPORTSWEAR (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 21, 22, 29, 96 ja 97 kohta)
16.

Valtiontuki–Olemassa olevat tuet ja uudet tuet–Toimenpide, jolla muutetaan olemassa olevia tukia koskevaa ohjelmaa–Ohjelman luonnehtiminen uudeksi tueksi (SEUT 108 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan c alakohta; komission asetuksen N:o 794/2004 4 artiklan 1 kohta) (ks. 246–251 kohta)
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18 ja 19 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.9.2016 – Łabowicz vastaan EUIPO – Pure Fishing (NANO)

(asia T‑237/15)

”EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-kuviomerkki NANO — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta — Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 ja 2 kohta”

1. EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia — Käsite (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 28–30 kohta)

2. EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia — Kuviomerkki NANO (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 31, 47, 50 ja 51 kohta)

3. EU-tavaramerkki — Viraston päätökset — Laillisuus — Viraston aikaisempi päätöskäytäntö — Syrjintäkiellon periaate — Vaikutuksettomuus (Neuvoston asetus N:o 207/2009) (ks. 36 kohta)

4. EU-tavaramerkki — Muutoksenhakumenettely — Valituslautakunnat — Luokittelu viraston hallintoelimeksi — Osapuolilla ei ole oikeutta oikeudenmukaiseen ”oikeudenkäyntiin” (Neuvoston asetus N:o 207/2009) (ks. 66 kohta)

5. EU-tavaramerkki — Viraston päätökset — Yhdenvertaisen kohtelun periaate — Hyvän hallinnon periaate — Viraston aikaisempi päätöskäytäntö — Laillisuusperiaate (Neuvoston asetus N:o 207/2009) (ks. 67 ja 68 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 5.3.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 2426/2013-1), joka koskee Pure Fishingin ja Edward Łabowiczin välistä mitättömyysmenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki — Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin tuottaman suojan ulottaminen tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia — Edellytykset — Tavaramerkin maine jäsenvaltiossa tai unionissa — Käsite — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta) (ks. 19–22 kohta)
9.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Aikaisempien tavaramerkkien yhteiselo markkinoilla-Vaikutus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 88 kohta)
Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 15 säännön 2 kohdan f alakohdan useimmista muista kieliversioista kuin ranskankielisestä versiosta käy ilmi, että väiteilmoituksessa on oltava tavarat ja palvelut, joihin väite perustuu. Tällaisessa tilanteessa on niin, että kun otetaan väitemenettelyä koskevien sääntöjen systematiikka ja väiteilmoituksen sisällön määrittämisestä annettujen sääntöjen tarkoitus, tätä säännöstä ei voida sen perusteella, että kyseisen säännön ranskankielisessä versiossa on jäänyt pois viittaus tavaroihin ja palveluihin, joihin väite perustuu – mikä on selvästi kirjoitusvirhe –, tulkita siten, että siinä ei aseteta velvollisuutta ilmoittaa väiteilmoituksessa näitä tavaroita ja palveluja.

(ks. 22 ja 28 kohta)
2.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Sanamerkki CLAN ja sanamerkki CLAN MACGREGOR (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25, 31, 66 ja 67 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 25.5.2016 – U-R LAB vastaan EUIPO (THE DINING EXPERIENCE)

(asiat T‑422/15 ja T‑423/15)

”EU-tavaramerkki — Hakemus kuvio- ja sanamerkin THE DINING EXPERIENCE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla”

1. EU-tavaramerkki — Menettelysäännökset — Päätösten perusteleminen — Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke — Sama ulottuvuus kuin SEUT 296 artiklalla (SEUT 296 artikla; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke)

2. EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Hylkäysperusteiden tutkiminen erikseen kaikkien rekisteröintihakemuksessa tarkoitettujen tavaroiden tai palvelujen osalta — Velvollisuus perustella rekisteröinnin epääminen — Ulottuvuus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohta ja 75 artiklan ensimmäinen virke)

3. EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky — Useasta osatekijästä muodostuva sanamerkki — Sen kokonaisvaikutelman huomioon ottaminen, joka yhdistelmästä syntyy kohdeyleisölle (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

4. EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky — Mainoslauseista muodostuvat tavaramerkit — Erottamiskyky — Erityisten arviointiperusteiden soveltamista ei voida hyväksyä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

5. EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky — Mainoslauseista muodostuvat tavaramerkit — Luonteeltaan ylistävä myynninedistämisilmaisu (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

6. EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky — Kuviomerkki THE DINING EXPERIENCE (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

7. EU-tavaramerkki — Viraston päätökset — Yhdenvertaisen kohtelun periaate — Hyvän hallinnon periaate — Viraston aikaisempi ratkaisukäytäntö (Neuvoston asetus N:o 207/2009)

Aihe

Kaksi kannetta EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 20.5.2015 tekemistä päätöksistä (asiat R 2541/2014‑4 ja R 2542/2014‑4), jotka koskevat hakemusta yhtäältä kuviomerkin ja toisaalta sanamerkin THE DINING EXPERIENCE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Asiat T-422/15 ja T-423/15 yhdistetään tuomion antamista varten.

2) Kanteet hylätään.
6.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa säädettyjen edellytysten soveltamisalojen limittäisyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) (ks. 34 ja 35 kohta)