YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)

14 päivänä heinäkuuta 1998

Asia T-219/97

Anita Brems

vastaan

Euroopan unionin neuvosto

”Henkilöstö — Kumoamiskanne — Kylpylähoito — Henkilöstösääntöjen 59 artikla — Sairausloma — Erityisloma”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-1085

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan ”neuvoston päätökset, joilla todettiin, ettei kantajalle myönnetä täyttä sairauslomaa ajalla 24.5.-8.6.1996”.

Loppxitulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja, joka on Brysseliin määrätty neuvoston virkamies, pyysi nimittävältä viranomaiselta 29.4.1996 lupaa saada osallistua kylpylähoitoon Italiassa 27.5.-8.6.1996. Kantajalle myönnettiin 3.1.1995 tehdyn neuvoston sisäisen ohjeen nojalla, jossa toistettiin Euroopan yhteisöjen hallintojohtajien kollegion päätöksessä N: o 207/94 muuta kuin leikkauksen jälkeen tai leikkauksesta toipumiseen tarkoitettua kylpylähoitoa varten myönnettävän erityisloman myöntämisen edellytykset, erityislomaa, jonka pituus oli puolet kylpylähoitojaksoon sisältyvistä arkipäivistä (27.5.-3.6.1996 keskipäivään saakka).

Kantaja osoitti vastaajalle 24.5.1996 päivätyn lääkärintodistuksen, jossa määrättiin kantaja lopettamaan työskentelynsä tuosta päivästä lukien 31.5.1996 saakka. Kantaja pyysi lisäksi, että hän saisi viettää osan sairauslomastaan (27.-31.5.1996) sijoittautumispaikkansa ulkopuolella eli paikkakunnalla, jolla hänen kylpylähoitonsa tapahtuu.

Kantaja osallistui kylpylähoitoon Italiassa 27.5.-8.6.1996.

Kantaja valitti 9.8.1996 hallinnolle siitä, ettei hänelle ollut myönnetty yhtään sairauslomapäivää kyseiselle ajalle.

Vastaaja ilmoitti kantajalle 26.8.1996, ettei 24.5.1996 päivättyä lääkärintodistusta ollut merkitty luetteloon, koska hoitoa varten oli myönnetty erityislomaa ja koska kantajan katsottiin olleen työkykyinen tuona aikana. Kantaja pyysi 29.8.1996 hallintoa arvioimaan asiaa uudelleen.

Vastaaja hyväksyi 11.9.1996 osittain tämän pyynnön ottamalla huomioon24.5.1996 päivätyn lääkärintodistuksen kylpylähoitoa edeltävien kolmen päivän osalta (24.-26.5.1996). Kantaja pyysi 23.9.1996 uudelleen, että ajalle 27.-31.5.1996 myönnetty erityisloma peruutettaisiin ja että sen tilalle myönnettäisiin sairauslomaa. Kantaja pyysi tohtori Boussartille, joka oli vastaajana olevan toimielimen asiantuntijalääkäri, seuraavana päivänä osoittamallaan kirjeellä, että hänelle myönnettäisiin ylimääräistä erityislomaa kylpylähoitoa varten 3.6. keskipäivästä 8.6. saakka.

Vastaaja vahvisti 25.9.1996päiväämällään kirjeellä 11.9.1996 tekemänsä päätöksen. Se totesi, että sairauslomaa voidaan myöntää ainoastaan, jos kylpylähoito keskeytyy, mistä ei ollut kysymys esillä olevassa asiassa.

Neuvoston henkilöstö-ja hallintojohtaja hylkäsi 2.10.1996 päiväämällään kirjeellä kantajan pyynnön saada erityislomaa hoidon toiselle puoliskolle sillä perusteella, että tohtori Boussart oli antanut kieltävän lausunnon kaikkien toimielinten hallintojohtajien 1.2.1996 tekemän päätöksen (jäljempänä hallintojohtajien kollegion päätös) mukaisesti, jossa todetaan, että erityisloman toinen osa voidaan myöntää vain, mikäli kylpylähoito liittyy vakavaan, 100-prosenttisesti korvattavaan sairauteen.

Kantaja jätti 31.12.1996 kirjelmän, jonka hän ilmoitti olevan 25.9. ja 2.10.1996 päivättyjä kirjeitä koskeva valitus, ja hän väitti, että Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 59 ja 60 artiklaa oli rikottu ja että erityisloman myöntämisestä kylpylähoidon toiselle puoliskolle tehty hallintojohtajien kollegion päätös oli lainvastainen. Vastaaja hylkäsi valituksen nimenomaisesti 25.4.1997.

Pääasia

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee henkilöstösääntöjen 59 ja 60 artiklan rikkomista

Henkilöstösääntöjen 59 artiklan määräyksiä on tulkittava siten, että virkamiehellä, joka osallistuu kylpylähoitoon, on oikeus sairauslomaan ainoastaan, jos hän voi osoittaa olleensa kykenemätön hoitamaan tehtäviään sairauden tai tapaturman vuoksi. Tarve saada hoitoa, jonka vuoksi ennakkosuostumuksen myöntäminen on perusteltua, ei kuitenkaan sellaisenaan osoita virkamiehen työkyvyttömyyttä hoidon aikana. Hoitoon osallistunut virkamies ei ole ollut hoidon aikana ”kykenemätön hoitamaan tehtäviään” sairauden tai tapaturman vuoksi. Hän on kuitenkin ollut kykenemätön hoitamaan tehtäviään osallistuessaan kylpylähoitoon, sillä hän ei ole hoidon vuoksi voinut olla samaan aikaan hoitopaikkakunnalla ja työpaikallaan (61 kohta).

Viittaukset: asia T-196/97, Continolo v. komissio, 19.2.1998 (Kok. H. 1998, s. II-261, 35 ja 36 kohta).

Toinen kanneperuste, joka koskee erityisloman myöntämisestä kylpylähoidon toiselle puoliskolle tehdyn hallintojohtajien kollegion päätöksen lainvastaisuutta

Hallintojohtajien kollegion päätös, jonka laillisuuden kantaja on riitauttanut, koskee kylpylähoitoa varten myönnettävää ”erityislomaa”. Kyseinen päätös perustuu henkilöstösääntöjen 57 artiklan toiseen kohtaan, eikä henkilöstösääntöjen 59 artiklaan. Sen tavoitteena ei ole säännellä tietynlaisia sairauslomia tai rajoittaa henkilöstösääntöjen 59 artiklan soveltamisalaa (73 artikla).

Viittaukset: em. asia Continolo v. komissio.

Väite, jonka mukaan riitautetulla päätöksellä rikotaan yhteisten määräysten 20 artiklan 2 kohdan toista alakohtaa, koska siinä sekoitetaan toisiinsa maksutoimiston asiantuntijalääkärin ja toimielimen asiantuntijalääkärin tehtävät, on myös hylättävä (74 kohta).

Väite, jonka mukaan nimittävä viranomainen on luopunut harkintavallastaan perustamalla päätöksensä suoraan yhteisen sairausvakuutusjärjestelmän lääkärin antamaan lausuntoon, on myös hylättävä (75 kohta).

Kolmas kanneperuste, joka koskee henkilöstösääntöjen 25 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetun perusteluvelvollisuuden rikkomista

Kanteen kohteena olevat toimet ovat henkilöstösääntöjen 25 artiklan toisessa kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisia.

Ratkaisu:

Kanne hylätään.