ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 317/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 30.9.2010 (Baranya Megyei Bíróságin (Unkarin tasavalta) ennakkoratkaisupyyntö) — Uszodaépítő Kft v. APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály

(Asia C-392/09) (1)

(Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Direktiivi 2006/112/EY - Oikeus vähentää ostoihin sisältyvä vero - Uusi kansallinen lainsäädäntö - Laskun sisällölle asetetut vaatimukset - Soveltaminen taannehtivin vaikutuksin - Vähennysoikeuden menettäminen)

2010/C 317/18

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Baranya Megyei Bíróság

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Uszodaépítő Kft

Vastaaja: APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály

Oikeudenkäynnin kohde

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145., s. 1) 17 ja 20 artiklan ja yhteisön oikeuden yleisten oikeusperiaatteiden tulkinta — Kansallinen uusi arvonlisäverolainsäädäntö, jossa verovelvollisille annetaan oikeus valita sen soveltaminen jopa taannehtivin vaikutuksin sen voimaantuloajankohtana vireillä oleviin liiketoimiin — Laskun sisältöön liittyviä vaatimuksia koskevien uusien säännösten taannehtiva soveltaminen vähennysoikeuden menettämisen uhalla

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 167, 168 ja 178 artiklaa on tulkittava siten, että niiden vastaista on soveltaa taannehtivasti sellaista lainsäädäntöä, jolla käännettyä verovelvollisuutta koskevaa järjestelmää sovellettaessa asetetaan rakennustöihin liittyvän arvonlisäveron vähentämisen edellytykseksi näitä liiketoimia koskevien laskujen oikaiseminen sekä oikaisevan ja täydentävän ilmoituksen antaminen, vaikka kaikki ne tiedot, jotka tarvitaan sen toteamiseksi, että verovelvollinen on kyseisten liiketoimien vastaanottajana velvollinen maksamaan arvonlisäveroa, sekä vähennettävissä olevan veron määrän tarkistamiseksi, ovat kyseisten veroviranomaisten käytettävissä.

(1) EUVL C 11, 16.1.2010.
1)

Turvallisuutta ja terveyttä koskevien vähimmäisvaatimusten täytäntöönpanosta tilapäisillä tai liikkuvilla rakennustyömailla 24.6.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/57/ETY (kahdeksas direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 3 artiklaa on tulkittava seuraavasti: — kyseisen artiklan 1 kohta on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa sallitaan silloin, kun kyse on yksityisistä rakennustöistä, jotka eivät edellytä rakennuslupaa, muodostuvasta työmaasta, jolle tulee useampia yrityksiä, poikkeaminen rakennuttajalle tai urakasta vastaavalle kuuluvasta velvollisuudesta nimetä turvallisuuteen ja terveyteen liittyvien toimenpiteiden yhteensovittamisesta vastaava henkilö rakennushanketta valmisteltaessa tai joka tapauksessa ainakin ennen töiden suorittamista — saman artiklan 2 kohta on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa rakennushankkeen toteuttamiseen liittyvien toimenpiteiden yhteensovittamisesta vastaavan henkilön velvollisuutta laatia turvallisuutta ja terveyttä koskeva suunnitelma rajoitetaan niin, että se koskee ainoastaan sitä tapausta, jossa yksityisistä rakennustöistä, jotka eivät edellytä rakennuslupaa, muodostuvalla työmaalla töiden suorittamiseen osallistuu useampia yrityksiä ja jossa tämän velvoitteen syntymisedellytyksenä ei käytetä tämän direktiivin liitteessä II lueteltujen kaltaisia vaaroja.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 234/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 1.7.2010 (Sąd Najwyższyn (Puolan tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o. v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

(Asia C-99/09) (1)

(Telepalvelut - Direktiivi 2002/22/EY - 30 artiklan 2 kohta - Puhelinnumeroiden siirrettävyys - Kansallisten sääntelyviranomaisten toimivalta - Kuluttajalta perittävä maksu - Ehkäisevä vaikutus - Kustannusten huomioon ottaminen)

2010/C 234/17

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Najwyższy

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o.

Vastaaja: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Sąd Najwyższy — Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi) (EYVL L 108, s. 51) 30 artiklan 2 kohdan tulkinta — Puhelinnumeron siirrettävyys — Kansallisen sääntelyviranomaisen velvollisuus ottaa huomioon matkapuhelinoperaattoreille siirrettävyydestä aiheutuvat kustannukset, kun kansallinen sääntelyviranomainen täyttää velvollisuuden varmistaa, että tilaajille siirrettävyydestä aiheutuvat välittömät kustannukset eivät vaikuta siirrettävyyden käyttöä ehkäisevästi

Tuomiolauselma

Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi) 30 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kansallisen sääntelyviranomaisen on otettava huomioon matkapuhelinoperaattoreille numeron siirtopalvelun toteuttamisesta aiheutuneet kustannukset arvioidessaan, vaikuttaako kuluttajilta kyseisen palvelun käytöstä perittävä maksu ehkäisevästi. Sillä säilyy kuitenkin mahdollisuus vahvistaa operaattorien perimän maksun enimmäismäärä jälkimmäisille aiheutuneita kustannuksia alhaisemmaksi, jos pelkästään näiden kustannusten perusteella laskettu maksu on omiaan estämään kuluttajia käyttämästä siirtomahdollisuutta.

(1) EUVL C 129, 6.6.2009.
2)

Asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa palveluja suoritetaan useissa jäsenvaltioissa, toimivalta tutkia kaikki sopimukseen perustuvat kanteet on tuomioistuimella, jonka tuomiopiirissä sijaitsee paikkakunta, jossa palvelut pääasiallisesti suoritetaan. Kauppaedustussopimuksen osalta tämä on paikkakunta, jossa kauppaedustajan palvelut pääasiallisesti suoritetaan, sellaisena kuin se ilmenee sopimusmääräyksistä, ja jollei tällaisia määräyksiä ole, paikkakunta, jossa tämä sopimus tosiasiallisesti pannaan täytäntöön, ja jollei määrittäminen tällä perusteella ole mahdollista, paikkakunta, jossa kauppaedustajalla on kotipaikka.
—

kyseinen päätöksen N:o 1/80 määräys ei ole esteenä sille, että yleistä järjestystä koskeviin syihin perustuva karkottamistoimi toteutetaan sellaista Turkin kansalaista vastaan, jolla on edellä mainitun päätöksen 7 artiklan ensimmäisen kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettu oikeusasema, jos asianomaisen henkilön oma käyttäytyminen muodostaa nykyisin todellisen ja riittävän vakavan uhan, joka vaikuttaa johonkin vastaanottavan jäsenvaltion yhteiskunnan olennaiseen etuun, ja toimenpide on välttämätön tämän edun turvaamiseksi. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava kaikkien kyseisen Turkin kansalaisen tilanteen tunnusomaisten merkityksellisten seikkojen perusteella, onko tällainen toimenpide oikeudellisesti perusteltu pääasiassa.
2)

SEUT 267 artiklaa on tulkittava siten, että unionin tuomioistuimella on toimivalta tulkita kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 3 artiklan 1 kohdan ja sen liitteen mukaista ”kohtuuttoman ehdon” käsitettä ja niitä perusteita, joita kansallinen tuomioistuin voi soveltaa tai joita sen täytyy soveltaa, kun se tutkii sopimusehtoa direktiivin säännökset huomioon ottaen, ja kansallisen tuomioistuimen on mainittujen perusteiden avulla lausuttava tietyn sopimusehdon konkreettisesta luokittelusta käsiteltävän asian olosuhteet huomioon ottaen.
1)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 71 artiklaa on tulkittava siten, että pääasian kaltaisessa asiassa tavaran kansainvälisessä tiekuljetuksessa käytettävästä rahtisopimuksesta Genevessä 19.5.1956 allekirjoitetun yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Genevessä 5.7.1978 allekirjoitetulla pöytäkirjalla, vireilläolovaikutusta koskevassa 31 artiklan 2 kappaleessa ja sen täytäntöönpanokelpoisuutta koskevassa 31 artiklan 3 kappaleessa määrätyn kaltaisia erityisiä oikeudenaloja koskevan yleissopimuksen mukaisia tuomioistuinten toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevia sääntöjä sovelletaan, jos niiden ennustettavuus on hyvä, jos niillä helpotetaan asianmukaista lainkäyttöä ja mahdollistetaan se, että rinnakkaiset oikeudenkäynnit saadaan mahdollisimman vähiin, ja jos niillä varmistetaan siviili- ja kauppaoikeudellisten tuomioiden vapaa liikkuvuus ja keskinäinen luottamus lainkäyttöön (favor executionis) unionissa ehdoin, jotka ovat vähintään yhtä suotuisia kuin kyseisessä asetuksessa säädetyt ehdot.
2)

EY 49 artiklan mukaisen jäsenvaltion rahapelialan säännöstön soveltamiseksi kansallisen tuomioistuimen velvollisuutena ei ole selvittää kussakin yksittäistapauksessa, onko täytäntöönpanotoimi, jolla pyritään varmistamaan tämän säännöstön noudattaminen, omiaan takaamaan säännöstöllä olevan tavoitteen toteutumisen ja onko se suhteellisuusperiaatteen mukainen sikäli kuin tämä toimi on välttämätön tekijä kyseisen säännöstön tehokkaan vaikutuksen varmistamiseksi eikä se sisällä lisärajoituksia samaan säännöstöön perustuviin rajoituksiin nähden. Se, toteutettiinko täytäntöönpanotoimi viranomaisten puututtua asiaan varmistaakseen kansallisen säännöstön noudattamisen vai yksityisen pyynnöstä siviilioikeudenkäynnissä tällä yksityisellä tämän säännöstön perusteella olevien oikeuksien suojaamiseksi, on merkityksetöntä sen oikeusriidan ratkaisemisen kannalta, joka on saatettu ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen käsiteltäväksi.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 148/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.4.2010 (Pest Megyei Bíróságin (Unkarin tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — CIBA Speciality Chemicals Central and Eastern Europe Szolgáltató ja Tanácsadó és Keresdedelmi Kft. v. Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály

(Asia C-96/08) (1)

(Sijoittautumisvapaus - Välitön verotus - Ammattikoulutusmaksu - Valtion alueelle sijoittautuneiden yritysten maksettavaksi kuuluvan maksun laskentaperuste - Toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen sivuliikkeen palveluksessa olevien työntekijöiden palkkakustannusten huomioon ottaminen - Kaksinkertainen verotus - Mahdollisuus saada maksun bruttomäärää alennetuksi)

2010/C 148/06

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Pest Megyei Bíróság

Pääasian asianosaiset

Kantaja: CIBA Speciality Chemicals Central and Eastern Europe Szolgáltató, Tanácsadó és Keresdedelmi Kft.

Vastaaja: Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Pest Megyei Bíróság — EY 43 ja EY 48 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan ammattikoulutusmaksun perustetta laskettaessa sellaista yritystä varten, jolla on kotipaikka tässä jäsenvaltiossa, on otettava huomioon sellaisten työntekijöiden palkkakustannukset, jotka työskentelevät johonkin toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneessa yrityksessä, vaikka kyseessä oleva yritys joutuu kantamaan vastaavan maksurasituksen tässä toisessa jäsenvaltiossa kyseisten työntekijöiden työllistämisen perusteella

Tuomiolauselma

EY 43 ja EY 48 artikla ovat esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla yritys, jonka kotipaikka on tässä valtiossa, on velvollinen suorittamaan ammattikoulutusmaksun kaltaisen maksun, jonka määrä lasketaan yrityksen palkkakustannusten perusteella, sellaisen tämän yrityksen sivuliikkeen palkkakustannukset mukaan lukien, joka on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon, jos tällaisen yrityksen on käytännössä mahdotonta käyttää tällaisen sivuliikkeensä osalta hyväkseen tässä lainsäädännössä säädettyjä mahdollisuuksia tämän maksun alentamiseen tai päästä osalliseksi tällaisista mahdollisuuksista.

(1) EUVL C 142, 7.6.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 113/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 2.3.2010 (Bundesverwaltungsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Janko Rottmann v. Freistaat Bayern

(Asia C-135/08) (1)

(Unionin kansalaisuus - EY 17 artikla - Syntymän perusteella saatu jäsenvaltion kansalaisuus - Kansalaistamisen kautta saatu toisen jäsenvaltion kansalaisuus - Alkuperäisen kansalaisuuden menettäminen tämän kansalaistamisen perusteella - Kansalaistamisen kautta saadun kansalaisuuden menettäminen taannehtivin vaikutuksin, koska se on saatu petoksella - Kansalaisuudettomuus, jonka seurauksena on unionin kansalaisen aseman menettäminen)

2010/C 113/05

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesverwaltungsgericht

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Janko Rottmann

Vastaaja: Freistaat Bayern

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesverwaltungsgericht (Saksa) — EY 17 artiklan tulkinta — Jäsenvaltion kansalaisuuden saaminen merkitsee kotijäsenvaltion kansalaisuuden lopullista menettämistä — Uuden kansalaisuuden menettäminen taannehtivasti sen hankkimiseen liittyneen vilpin vuoksi — Asianomaisen valtiottomuus, josta seuraa unionin kansalaisuuden menettäminen

Tuomiolauselma

Unionin oikeus, erityisesti EY 17 artikla, ei estä sitä, että jäsenvaltio ottaa unionin kansalaiselta pois tämän jäsenvaltion kansalaisuuden, joka on saatu kansalaistamisen avulla, jos se on saatu petoksella, edellyttäen, että tämä purkamispäätös on suhteellisuusperiaatteen mukainen.

(1) EUVL C 171, 5.7.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 63/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 21.1.2010 (Gerechtshof te Arnhemin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — K. van Dijk v. Gemeente Kampen

(Asia C-470/08) (1)

(Yhteinen maatalouspolitiikka - Tiettyjä tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä - Asetus (EY) N:o 1782/2003 - Tilatukijärjestelmä - Tukioikeuksien siirtäminen - Vuokrasopimuksen päättyminen - Vuokralaisen ja vuokranantajan velvoitteet)

2010/C 63/20

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Gerechtshof te Arnhem

Pääasian asianosaiset

Kantaja: K. van Dijk

Vastaaja: Gemeente Kampen

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Gerechtshof te Arnhem — Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (EUVL L 270, s. 1) ja yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädetyn tilatukijärjestelmän täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 795/2004 (EUVL L 141, s. 1) tulkinta — Tiettyjä tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä — Tilatukijärjestelmä — Tukioikeuksien siirtäminen — Vuokralaisen ja vuokranantajan velvollisuudet

Tuomiolauselma

Yhteisön oikeus ei velvoita vuokralaista luovuttamaan vuokrattuja maa-alueita ja niihin syntyneitä tai liittyviä tukioikeuksia vuokrasopimuksen päättyessä vuokranantajalle eikä suorittamaan tälle korvausta.

(1) EUVL C 6, 10.1.2009.
1)

Kaatopaikoista 26.4.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003, 10 artiklaa on tulkittava siten, se ei ole esteenä pääasiassa kysymyksessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka nojalla kaatopaikan pitäjällä on velvollisuus maksaa maksu, joka jätteitä kaatopaikalle sijoittaneiden paikallisviranomaisten on korvattava tälle, ja jossa säädetään kaatopaikan pitäjään kohdistuvista rahamääräisistä seuraamuksista silloin, kun tämä maksu suoritetaan viivästyneenä; näin on kuitenkin sillä edellytyksellä, että tämän lainsäädännön lisäksi toteutetaan toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että maksu korvataan tosiasiallisesti ja lyhyessä määräajassa ja että kaikki maksun perintäkustannukset ja erityisesti kustannukset, jotka johtuvat siitä, että kyseiset paikallisviranomaiset ovat maksaneet kaatopaikan pitäjälle nämä summat viivästyneenä — mukaan lukien kaatopaikan pitäjälle maksun viivästymisen vuoksi mahdollisesti määrätyt rahamääräiset seuraamukset — vyörytetään hintaan, joka näiden viranomaisten on maksettava kaatopaikan pitäjälle. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tutkia, täyttyvätkö nämä edellytykset.
1)

Sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/6/EY 2 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se, että tämän säännöksen toisessa alakohdassa tarkoitettu henkilö, jolla on hallussaan sisäpiiritietoa, hankkii tai luovuttaa tai yrittää hankkia tai luovuttaa omaan tai toisen lukuun suoraan tai välillisesti rahoitusvälineitä, joita kyseinen tieto koskee, tarkoittaa, että kyseinen henkilö on ”käyttänyt tätä tietoa” mainitussa säännöksessä tarkoitetulla tavalla, jollei muuta johdu puolustautumisoikeuksien kunnioittamisesta ja erityisesti oikeudesta saada kumota tällainen olettama. Se, onko kyseinen henkilö rikkonut sisäpiirikauppojen kieltoa, on selvitettävä tarkastelemalla mainitun direktiivin tarkoitusta, jona on suojata rahoitusmarkkinoiden luotettavuutta ja lujittaa sijoittajien luottamusta, johon vaikuttaa muun muassa mielenrauha siitä, että sijoittajia kohdellaan yhdenvertaisesti ja suojataan sisäpiiritietojen perusteettomalta käytöltä.
1)

Sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 4 artiklan 1 kohta, kun sitä luetaan yhdessä sen johdanto-osan viidennen, kuudennen ja kahdeksannen perustelukappaleen ja sen 5 ja 8 artiklan kanssa, on esteenä 23.5.2003 annetun viestintämarkkinalain kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle siltä osin kuin sen mukaan muillakin kuin yleisten viestintäverkkojen operaattoreilla on mahdollisuus vedota velvollisuuteen neuvotella verkkojen yhteenliittämisestä. Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on ratkaistava, voidaanko pääasiassa kyseessä olevia operaattoreita pitää niiden aseman ja luonteen perusteella yleisten viestintäverkkojen operaattoreina.
2)

Direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, 1 artiklan 2 kohdassa ja 10 a artiklassa tarkoitetuilla siihen yleisöön kuuluvilla, jota asia koskee, on oltava oikeus hakea muutosta päätökseen, jolla jäsenvaltion oikeuslaitokseen kuuluva elin on ratkaissut hanketta koskevan lupahakemuksen, siitä riippumatta, millainen osa niillä on ollut hakemuksen käsittelyssä, kun ne ovat osallistuneet tässä elimessä toimitettuun menettelyyn ja esittäneet tässä yhteydessä kantansa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 282/7

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 1.10.2009 (Tribunal du travail de Nivellesin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ketty Leyman v. Institut national d’assurance maladie-invalidité (INAMI)

(Asia C-3/08) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaaliturvajärjestelmät - Työkyvyttömyysetuudet - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - Asetuksen 40 artiklan 3 kohta - Jäsenvaltioiden erilaiset korvausjärjestelmät - Siirtotyöläisen saamatta jäävät edut - Asianomaiselle etua tuottamattomat sosiaaliturvamaksut)

2009/C 282/11

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal du travail de Nivelles

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Ketty Leyman

Vastaaja: Institut national d’assurance maladie-invalidité (INAMI)

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal de Travail de Nivelles (Belgia) — Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2), sellaisena kuin se on muutettuna, pätevyys EY 18 artiklaan nähden — Työkyvyttömyysetuus — Liikkumisvapauden rajoitus, joka johtuu erilaisten korvausjärjestelmien olemassaolosta

Tuomiolauselma

EY 39 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset soveltavat kansallista lainsäädäntöä, jossa edellytetään sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 647/2005, 40 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti työkyvyttömyysetuuksia koskevan oikeuden syntymiseksi vuoden mittaisen alustavan työkyvyttömyysjakson kulumista silloin, kun tällaisesta soveltamisesta seuraa, että siirtotyöläinen on suorittanut sosiaaliturvamaksuja tämän jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmään ilman niistä hänelle koituvaa etua ja että hän näin joutuu huonompaan asemaan kuin maassaan pysynyt työntekijä.

(1) EUVL C 79, 29.3.2008.
1)

Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 23 artiklan ja yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12.10.1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93, sellaisena kuin se on muutettuna 26.4.2005 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 768/2005, 2 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se sallinut, että kalastusalusten koneteho on suurempi kuin kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30.3.1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98, sellaisena kuin se on muutettuna 20.12.2005 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2166/2005, 29 artiklan 2 kohdassa sallitaan.