YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto)

4 päivänä lokakuuta 2007 ( )

Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktiivi 2000/59/EY – Aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteet satamissa – Se, että kaikkien satamien osalta ei ole laadittu ja pantu täytäntöön jätteiden vastaanotto‑ ja käsittelysuunnitelmia

Asiassa C‑523/06,

jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 19.12.2006,

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään K. Simonsson ja M. Huttunen, prosessiosoite Luxemburgissa,

kantajana,

vastaan

Suomen tasavalta, asiamiehenään J. Heliskoski, prosessiosoite Luxemburgissa,

vastaajana,

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Kūris sekä tuomarit K. Schiemann ja C. Toader (esittelevä tuomari),

julkisasiamies: E. Sharpston,

kirjaaja: R. Grass,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,

päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,

on antanut seuraavan

tuomion

1 Euroopan yhteisöjen komissio vaatii kanteellaan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Suomen tasavalta ei ole noudattanut aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista satamissa 27.11.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/59/EY (EYVL L 332, s. 81; jäljempänä direktiivi) 5 artiklan 1 kohdan ja 16 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole laatinut ja pannut täytäntöön jätteiden vastaanotto‑ ja käsittelysuunnitelmia kaikkien satamien osalta.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

2 Kuten direktiivin 1 artiklasta ilmenee, sen tavoitteena on vähentää aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien päästämistä mereen aluksista, jotka käyttävät Euroopan yhteisön satamia, edistämällä tämän jätteen ja näiden lastijäämien vastaanottolaitteiden saatavuutta ja käyttöä satamissa ja tehostaa näin meriympäristön suojelua.

3 Direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Kullekin satamalle on laadittava ja pantava täytäntöön asianmukainen jätteen vastaanotto‑ ja käsittelysuunnitelma asianomaisia osapuolia, erityisesti sataman käyttäjiä tai käyttäjien edustajia kuullen sekä 4, 6, 7, 10 ja 12 artiklassa olevat vaatimukset huomioon ottaen. Suunnitelmien laatimista koskevat yksityiskohtaiset vaatimukset ovat liitteessä I.”

4 Direktiivin 16 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 28.12.2002.

Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely

5 Koska komissio ei ollut saanut Suomen viranomaisilta mitään tietoja jätteen vastaanotto‑ ja käsittelysuunnitelmien hyväksymisestä, se pyysi 14.7.2004 päivätyllä kirjeellä Suomen viranomaisia vahvistamaan, että kaikille suomalaisille satamille oli hyväksytty tällaiset suunnitelmat, ja toimittamaan seitsemää satamaa koskevat suunnitelmat niiden tarkistamiseksi osana direktiivin soveltamista koskevaa yleistä valvontaa.

6 Komissio sai vastauksen, josta ilmeni, että kyseisiä suunnitelmia ei ollut vielä hyväksytty, ja tiedon suunnitelmasta, joka koski yhtä edellä mainituista seitsemästä satamasta, minkä jälkeen se päätti aloittaa EY 226 artiklassa määrätyn jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn, ja se kehotti 21.3.2005 päivätyllä virallisella huomautuksella Suomen tasavaltaa esittämään huomautuksensa. Suomen hallitus totesi 19.5.2005 päivätyssä vastauksessaan, että kaikkien kaupallisten satamien ja kalastus‑ sekä teollisuussatamien jätehuoltosuunnitelmien arvioitiin tulevan hyväksytyiksi vuoden 2005 loppuun mennessä, kun taas huvialussatamien osalta hyväksymismenettelyn arvioitiin jatkuvan vuoden 2006 puolella.

7 Koska komissio katsoi, että Suomen tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 5 artiklan 1 kohdan ja 16 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole vielä laatinut ja pannut täytäntöön jätteiden vastaanotto‑ ja käsittelysuunnitelmia kaikkien satamien osalta, se lähetti 18.10.2005 Suomen tasavallalle perustellun lausunnon, jossa se kehotti tätä toteuttamaan lausunnon noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa lausunnon vastaanottamisesta.

8 Suomen hallitus toisti 15.12.2005 päivätyssä vastauksessaan jätehuoltosuunnitelmien hyväksymisaikataulua koskevan arvionsa ja ilmoitti, että komissiota tultaisiin informoimaan suunnitelmien hyväksymisen edistymisestä.

9 Komissio ei sittemmin saanut Suomen hallitukselta uusia tietoja, eikä sen tietoon myöskään ole tullut sellaisia muita seikkoja, joiden perusteella voitaisiin päätellä, että tarvittavat toimenpiteet jätteiden vastaanotto‑ ja käsittelysuunnitelmien hyväksymiseksi Suomen kaikkien satamien osalta olisi toteutettu, joten komissio päätti nostaa esillä olevan kanteen.

Kanne

10 Suomen hallitus toteaa vastineessaan, että edellä mainittuja seitsemää satamaa koskevat jätehuoltosuunnitelmat on toimitettu komissiolle. Suomen hallitus ei kuitenkaan kiistä väitettyä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä, kun se toteaa, että Manner-Suomen osalta kaikista jätehuoltosuunnitelmista on hyväksytty 97,4 prosenttia. Kaupallisten satamien sekä kalastus‑ ja teollisuussatamien osalta jätehuoltosuunnitelmien hyväksyminen on Suomen hallituksen mukaan vielä kesken 14 sataman osalta. Suomen hallitus arvioi, että viimeiset jätehuoltosuunnitelmat voidaan hyväksyä viimeistään maaliskuun 2007 kuluessa. Sitä vastoin Ahvenanmaan maakunnan osalta satamien jätehuoltosuunnitelmat on hyväksytty ja toimitettu komissiolle.

11 On muistutettava, että arvioitaessa sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se on perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, eikä yhteisöjen tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia (ks. mm. asia C‑433/03, komissio v. Saksa, tuomio 14.7.2005, Kok. 2005, s. I‑6985, 32 kohta ja asia C‑392/06, komissio v. Espanja, tuomio 21.6.2007, 10 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

12 Lisäksi jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen, johon jäsenvaltio on syyllistynyt, jatkuu niin kauan kuin kyseinen jäsenvaltio ei noudata direktiiviä täysimääräisesti, vaikka kansallisen lainsäädännön perusteella olisikin jo mahdollista toteuttaa kyseisen direktiivin tavoitteet suurelta osin (asia 92/79, komissio v. Italia, tuomio 18.3.1980, Kok. 1980, s. 1115, 6 kohta ja asia C‑82/06, komissio v. Italia, tuomio 14.6.2007, 38 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

13 Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että velvollisuus laatia jätehuoltosuunnitelmat edellyttää tämän tavoitteen saavuttamista eikä tätä velvollisuutta voida täyttää suunnitelmien valmistelu‑ tai laatimistoimenpiteillä taikka toimenpiteillä, joilla vahvistetaan lainsäädännölliset puitteet tämän tavoitteen toteuttamiseksi (asia C‑292/99, komissio v. Ranska, tuomio 2.5.2002, Kok. 2002, s. I‑4097, 39 kohta; asia C‑163/03, komissio v. Kreikka, tuomio 14.4.2005, 74 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa ja em. asia komissio v. Italia, tuomio 14.6.2007, 27 kohta).

14 Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut myös, että jätehuoltosuunnitelmien laatimisvelvollisuuden laiminlyöntiä on pidettävä vakavana, vaikka tämä laiminlyönti olisikin rajoittunut vain pieneen osaan jäsenvaltion alueesta, kuten yhteen ainoaan departementtiin tai alueeseen (ks. em. asia komissio v. Ranska, tuomion 44 kohta ja em. asia komissio v. Kreikka, tuomion 71 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).

15 Esillä olevassa asiassa on selvää, että perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä Suomen tasavalta ei ollut vielä laatinut ja pannut täytäntöön jätteiden vastaanotto‑ ja käsittelysuunnitelmia kaikkien satamien osalta.

16 Edellä esitetyn perusteella on katsottava, että komission nostama kanne on perusteltu.

17 Näin ollen on todettava, että Suomen tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 5 artiklan 1 kohdan ja 16 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole laatinut ja pannut täytäntöön jätteiden vastaanotto‑ ja käsittelysuunnitelmia kaikkien satamien osalta.

Oikeudenkäyntikulut

18 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Suomen tasavallan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska Suomen tasavalta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1) Suomen tasavalta ei ole noudattanut aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista satamissa 27.11.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/59/EY 5 artiklan 1 kohdan ja 16 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole laatinut ja pannut täytäntöön jätteiden vastaanotto‑ ja käsittelysuunnitelmia kaikkien satamien osalta.

2) Suomen tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Allekirjoitukset