Unionin tuomioistuin voi jättää valituksen tutkimatta, kun unionin yleisen tuomioistuimen tuomion jälkeisen tapahtuman vuoksi tuomio ei enää ole valittajan kannalta epäedullinen. Valittajalla on nimittäin oikeussuojan tarve vain, jos valituksen lopputulos voi tuottaa valittajalle etua. Jos unionin yleisen tuomioistuimen tuomion jälkeen annetulla asetuksella kumotaan kyseisen tuomioistuimen kumoama asetus vain ex nunc- eikä ex tunc -vaikutuksin, valittajalla on edelleen oikeussuojan tarve niiden vaikutusten kumoamisen osalta, joita kumottu asetus on tuottanut voimaantulopäivänsä ja kumoamispäivänsä välisenä ajanjaksona.

Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 384/96 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetyistä, markkinatalousolosuhteissa toimivan yrityksen aseman myöntämistä koskevista edellytyksistä unionin yleinen tuomioistuin katsoo aivan oikein, että valtion määräysvaltaa, joka on osoitettu sillä, että valtiolliset osakkaat – vaikka ne olisivat vähemmistössäkin – käyttävät yhtiön yhtiökokouksessa tosiasiallista määräysvaltaa ja nimittävät johdon ja että osa kyseisen yhtiön johdon jäsenistä on palvelussuhteessa kyseiseen yhtiöön tai on tehnyt sen kanssa palvelusopimuksen, ei lähtökohtaisesti voida rinnastaa kyseisessä artiklassa tarkoitettuun ”merkittävään valtion puuttumiseen”, eikä se siis voi vapauttaa neuvostoa ja komissiota velvollisuudesta ottaa huomioon asianomaisen tuottajan esittämä selvitysaineisto siitä, millaisessa tosiasiallisessa, oikeudellisessa ja taloudellisessa konkreettisessa tilanteessa se toimii.

Kyseisen asetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan sanamuodosta ilmenee näet selvästi, ettei kyseinen säännös koske kaikenlaista valtion puuttumista tuottajayritysten toimintaan vaan yksinomaan puuttumista yritysten hintoja, kustannuksia ja tuotantopanoksia koskeviin päätöksiin. Lisäksi jo se, että sanaa ”puuttuminen” on käytetty, osoittaa, ettei riitä, että valtiolla voi olla tietty vaikutusvalta mainittuihin päätöksiin, vaan sillä tarkoitetaan todellista sekaantumista niihin. Hintoja, kustannuksia ja tuotantopanoksia koskeviin tuottajan päätöksiin puuttumisen on lisäksi oltava ”merkittävää”. On siis kiistatonta, että kyseinen säännös sallii tietynasteisen valtion puuttumisen näihin päätöksiin.

Sitä, onko valtion puuttuminen kyseisiin päätöksiin merkittävää vai ei, on arvioitava suhteessa kyseisen säännöksen tavoitteeseen, jona on varmistaa, että tuottaja toimii markkinatalousolosuhteissa ja että etenkin sille aiheutuvat kustannukset ja sen soveltamat hinnat määräytyvät vapailla markkinoilla. Näin ollen sellaista valtion puuttumista, joka ei luonteeltaan eikä vaikutukseltaan ole sellaista, että se voisi tehdä tuottajan hintoja, kustannuksia ja tuotantantopanoksia koskevista päätöksistä yhteensoveltumattomia markkinatalousolosuhteille asetettujen edellytysten kanssa, ei voida pitää merkittävänä.

Tällaisesta tulkinnasta ei seuraa sen edellytyksen kumoutuminen, jonka mukaan tuottajan on tehtävä hintoja, kustannuksia ja tuotantopanoksia koskevat päätöksensä ilman tällaista puuttumista. Myös silloin, kun tuottaja tekee kyseiset päätökset ottaen huomioon yksinomaan markkinoihin perustuvat viitteet, kyseinen edellytys estää sen, että sille myönnettäisiin markkinatalousolosuhteissa toimivan yrityksen asema silloin, kun valtio on merkittävästi puuttunut markkinoiden toimintaan esimerkiksi puuttumalla suoraan tiettyjen raaka-aineiden tai työvoiman hintaan. Tuottajan kuuluu joka tapauksessa esittää selvitysaineisto, joka on omiaan osoittamaan, ettei valtio puutu merkittävästi sen tekemiin kaupallisiin päätöksiin, ja neuvostolla ja komissiolla on laaja harkintavalta, kun ne arvioivat kyseistä aineistoa.

(78–83 ja 89–91 kohta)