Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 18 päivänä maaliskuuta 1980. - Rikosasia Marc J. V. C. Debauvea ym:ita vastaan. - Tribunal de première instance de Liègen esittämä ennakkoratkaisupyyntö. - Palvelujen tarjoaminen: kaapelilähetystoiminta. - Asia 52/79.



Oikeustapauskokoelma 1980 sivu 00833

Kreikank. erityispainos sivu 00443

Ruotsink. erityispainos sivu 00079

Suomenk. erityispainos sivu 00079

Espanjank. erityispainos sivu 00243



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

1. Palvelujen tarjoamisen vapaus - Perustamissopimuksen määräykset - Asiallinen ulottuvuus - Televisiolähetykset - Tiedonsiirto kaapelijakeluverkossa - Sisällyttäminen

(ETY:n perustamissopimuksen 59 ja 60 artikla)

2. Palvelujen tarjoamisen vapaus - Perustamissopimuksen määräykset - Soveltumattomuus jäsenvaltion sisäisissä tilanteissa

(ETY:n perustamissopimuksen 59 ja 60 artikla)

3. Palvelujen tarjoamisen vapaus - Rajoitukset - Televisiomainonnan kieltävä kansallinen lainsäädäntö - Perusteena yleinen etu - Hyväksyttävyys - Ehdot

(ETY:n perustamissopimuksen 59 ja 60 artikla)

4. Palvelujen tarjoamisen vapaus - Rajoitukset - Televisiomainonnan kieltävä kansallinen lainsäädäntö - Suhteellisuusperiaatetta ja syrjintäkiellon periaatetta ei ole rikottu

(ETY:n perustamissopimuksen 59 ja 60 artikla)

5. Yhteisön oikeus - Periaatteet - Yhdenvertainen kohtelu - Syrjintä - Käsite - Luonnon olosuhteista johtuva erilaisuus - Ei kuulu käsitteeseen

Tiivistelmä

$$1. Televisiolähetykset, mainosluonteiset lähetykset mukaan lukien, kuuluvat sellaisenaan palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien ETY:n perustamissopimuksen määräysten soveltamisalaan. Sa- ma koskee tällaista tiedonsiirtoa kaapelijakeluverkossa.

2. Palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia ETY:n perustamissopimuksen määräyksiä ei sovelleta toimintaan, jonka kaikki olennaiset perustekijät keskittyvät yhden ainoan jäsenvaltion rajojen sisäpuolelle. Onko tällaisesta tapauksesta kysymys, riippuu tosiseikoista, jotka kansallisen tuomioistuimen on todettava.

3. ETY:n perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklassa ei kielletä sitä, että kansallisessa lainsäädännössä estetään mainoslähetysten lähettäminen kaapeliverkon välityksellä samoin kuin mainoslähetysten lähettäminen televisiossa, jos näitä kansallisia säännöksiä sovelletaan tekemättä eroa sen suhteen, onko näiden lähetysten alkuperä kotimainen vai ulkomainen, tai tekemättä eroa palvelujen tarjoajan kansalaisuuden tai hänen sijoittautumispaikkansa suhteen.

Jollei kansallista lainsäädäntöä ole tällä alalla yhdenmukaistettu, tämänkaltainen kielto kuuluu itse asiassa edelleen kunkin jäsenvaltion toimivaltaan säännellä, rajoittaa tai jopa kokonaan kieltää televisiomainonta alueellaan ylei-

sen edun vuoksi siinäkin tapauksessa, että kielto koskee myös toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevaa televisiomainontaa.

4. Kansallista lainsäädäntöä, jossa estetään mainoslähetysten lähettäminen kaapelijakeluverkon välityksellä, ei voida pitää suhteettomana toimenpiteenä asetettuun tavoitteeseen nähden sen vuoksi, että kysymyksessä oleva kielto jää suhteellisen tehottomaksi luonnolliset näkyvyysalueet huomioon ottaen, eikä kieltoa voida myöskään pitää perustamissopimuksessa kiellettynä ulkomaisiin lähetinasemiin kohdistuvana syrjintänä sen vuoksi, että nämä asemat maantieteellisen sijaintinsa vuoksi voivat lähettää signaalejaan vain luonnollisella näkyvyysalueellaan.

5. Luonnollisista ilmiöistä johtuvia sijaintipaikkojen välisiä eroja ei voida määritellä perustamissopimuksessa tarkoitetuksi "syrjinnäksi", sillä perustamissopimuksen mukaan syrjintää on vain inhimillisestä toiminnasta ja erityisesti viranomaisten toteuttamista toimenpiteistä aiheutuva eriarvoinen kohtelu.

Yhteisöllä ei ole mitään velvollisuutta toteuttaa toimenpiteitä sellaisten erojen poistamiseksi, jotka ovat seuraus luonnon olosuhteista johtuvasta erilaisuudesta.

Asianosaiset

Asiassa 52/79,

jonka Tribunal correctionnel de Liège on saattanut ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa rikosasiassa, jossa asianosaisina ovat

Procureur du Roi (syyttäjä)

ja

Marc J. V. C. Debauve, Liège,

Paul H. A. G. Denuit, Grez-Doiceau,

Henri J. Ph. M. Lohest, Liège,

SA Coditel, Liège,

Association liégeoise d'électricité (ALE), Liège,

vastaajina,

Fédération nationale du mouvement coopératif féminin ASBL, kuluttajajärjestö, Bryssel,

Fédération belge des coopératives (FEBECOOP) ASBL, Bryssel,

Vie féminine ASBL, Bryssel,

Radio-télévision belge de la Communauté française (RTBF), Bryssel,

Françoise Vander Bemden ym.,

asianomistajina,

ennakkoratkaisun ETY:n perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklan tulkinnasta,

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN,

toimien kokoonpanossa: presidentti H. Kutscher, jaostojen puheenjohtajat A. O'Keeffe ja A. Touffait sekä tuomarit J. Mertens de Wilmars, P. Pescatore, A. J. Mackenzie Stuart, G. Bosco, T. Koopmans ja O. Due,

julkisasiamies: J.-P. Warner,

kirjaaja: A. Van Houtte,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

1 Tribunal correctionnel de Liège on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 23.2.1979 antamallaan päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 3.4.1979, ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystä perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklan tulkinnasta suhteessa tiettyihin ongelmiin, jotka koskevat kaupallisten mainosten lähettämistä kaapelijakeluverkossa.

2 Nämä kysymykset on esitetty Tribunal de police de Liègessä aloitetuissa rikosoikeudenkäynneissä kolmea henkilöä vastaan, joita syytetään mainosluontoisten televisiolähetysten lähettämistä koskevan kiellon rikkomisesta; lisäksi asia koskee kahta belgialaista yhtiötä, jotka ovat siviilioikeudellisessa vastuussa näihin kolmeen mainittujen yhtiöiden palveluksessa olevaan syytettyyn nähden. Syytteiden nostamista oli vaatinut kolme erityisesti kuluttajia tai kulttuuria edustavaa yhdistystä sekä eräät luonnolliset henkilöt, jotka esiintyivät Tribunal de policessa asianomistajina. Tribunal de policen hylättyä syytteet sekä yhtiöihin kohdistetut siviilioikeudelliset vahingonkorvausvaateet kyseiset kolme yhdistystä ja muutamat muut asianomistajat sekä syyttäjä hakivat muutosta Tribunal correctionnelessa.

3 Oikeudenkäyntiasiakirjoista käy ilmi, että kysymyksessä olevat kaksi yhtiötä harjoittavat Belgian viranomaisen luvalla kaapelilähetystoimintaa, joka kattaa osan Belgian alueesta. Tämän palvelun tilaajien televisiovastaanottimet on yhdistetty kaapelilla yhteisantennijärjestelmään, jonka erityisten teknisten ominaisuuksien ansiosta on mahdollista vastaanottaa belgialaisia ja tiettyjä ulkomaisia lähetyksiä, joita tilaaja ei kaikissa tapauksissa voisi vastaanottaa yksityisantennilla, ja lisäksi yhteisantenni parantaa tilaajien vastaanottamien lähetysten kuvan ja äänen laatua.

4 Oikeudenkäynti koskee Belgian ulkopuolella sijaitsevien lähetinasemien kautta lähetettyjen televisiolähetysten, siltä osin kuin ne sisältävät kaupallista mainontaa, lähettämistä Belgian alueelle Belgiassa olevan kaapelijakeluverkon välityksellä. Belgian lainsäädännössä kielletään kansallisia yleisradio- ja televisio-organisaatioita, joilla Belgiassa on laillinen yksinoikeus ohjelmatoimintaan, lähettämästä kaupallisia mainosluonteisia lähetyksiä. Kaapelilähetystoiminnan osalta 24.12.1966 annetun kuninkaan asetuksen (arrêté royal) 21 pykälässä (Moniteur belge 24.1.1967) kielletään myös kaupallisten mainosluonteisten televisiolähetysten lähettäminen.

5 Ennakkoratkaisupyyntöä koskevassa päätöksessä todetaan, että kaapelilähetystoiminnan harjoittajat eivät käytännössä ole ottaneet huomioon kyseistä kieltoa, ja että ne ovat lähettäneet ulkomaisia ohjelmia leikkaamatta niistä mainoksia; päätöksessä todetaan edelleen, että Belgian hallitus on sallinut tämän käytännön määräämättä mitään rangaistusta tai peruuttamatta toimilupaa, ja että suuri osa belgialaisista televisionkatsojista voi vastaanottaa ulkolaisia ohjelmia käyttämättä apunaan kaapelilähetystoimintaa harjoittavien yhtiöiden jakeluverkkoa.

6 Tribunal correctionnel on nämä olosuhteet huomioon ottaen esittänyt perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklaa koskevat kysymyksensä. Se arvioi, että kysymyksessä olevan kiellon soveltamisella voisi olla vaikutuksia palvelujen tarjoamisen vapauteen yhteisötasolla. Tuomioistuimen mukaan ulkomaiset ohjelmatoiminnan harjoittajat itse asiassa saavat huomattavan osan tuloistaan ilmoittajien heidän lähetettävikseen antamista mainoksista, joten mainosten poisleikkaaminen Belgiassa voisi johtaa siihen, että nämä ilmoittajat vähentävät tai kokonaan lopettavat kaupallisen mainonnan; lisäksi naapurimaihin sijoittautuneet ilmoittajat kuten kauppiaat tai valmistajat, jotka tähän saakka ovat ilmoittaneet ja tarjonneet palveluitaan Belgiassa, pääsisivät rajoitetummin Belgian markkinoille.

7 Tribunal correctionnelin esittämien kysymysten sanamuoto on seuraava:

"1. Onko Rooman sopimuksen 59 artiklaa tulkittava yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 155/73, Sacchi, 30.4.1974 antama tuomio huomioon ottaen siten, että kyseisessä artiklassa kielletään kaikki kansallinen lainsäädäntö, jossa estetään kaapelitelevisioyhtiöitä lähettämästä kaapeliverkossa mainoslähetyksiä, vaikka tällaisten lähetysten vastaanottaminen on mahdollista ja laillista ulkomaisten lähetinasemien näkyvyysalueilla ottaen erityisesti huomioon, että

a) tällainen lainsäädäntö johtaisi sellaisen ulkomaisen lähetinaseman maantieteelliseen sijaintiin perustuvaan syrjintään, joka ei voisi lähettää mainoksiaan kuin luonnollisella näkyvyysalueellaan, koska nämä alueet saattavat erilaisten väestötiheyksien vuoksi edustaa mainonnan kannalta hyvin eriarvoisia alueita,

b) sellainen lainsäädäntö johtaisi asetettuun tavoitteeseen nähden suhteettomaan rajoitukseen sen vuoksi, että tätä tavoitetta, televisiomainonnan kieltoa, ei voitaisi koskaan täydellisesti saavuttaa luonnollisten näkyvyysalueiden olemassaolon vuoksi.

2. Onko Rooman sopimuksen 59 ja 60 artiklaa tulkittava yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 33/74, Van Binsbergen, 3.12.1974 antama tuomio huomioon ottaen siten, että näillä artikloilla on välitön oikeusvaikutus kaikkiin kansallisiin säännöksiin nähden myös siltä osin kuin tällaiseen säännökseen ei sisälly palvelujen tarjoajaan hänen kansalaisuutensa tai asuinpaikkansa perusteella kohdistuvaa nimenomaista syrjintää (tässä tapauksessa kielto lähettää edelleen mainoslähetyksiä)?"

8 Ennen näiden kysymysten tutkimista yhteisöjen tuomioistuin muistuttaa, että se on jo 30.4.1974 antamassaan tuomiossa (asia 155/73, Sacchi, Kok. 1974, s. 409) ratkaissut, että televisiolähetykset, mainosluonteiset lähetykset mukaan lukien, kuuluvat sellaisenaan palvelujen tarjoamista koskevien ETY:n perustamissopimuksen määräysten soveltamisalaan. Ei ole mitään syytä noudattaa erilaista kohtelua sellaisten lähetysten lähettämiseen kaapeliverkon välityksellä.

9 Kaiken kaikkiaan on huomattava, että perustamissopimuksen palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia määräyksiä ei voida soveltaa toimintaan, jonka olennaiset perustekijät keskittyvät yhden ainoan jäsenvaltion rajojen sisäpuolelle. Onko tällaisesta tapauksesta kysymys, riippuu tosiseikoista, jotka kansallisen tuomioistuimen on todettava. Tribunal correctionnel on esittänyt kantanaan tässä asiassa, että vallitsevissa olosuhteissa niiden palvelujen tarjoamiseen, joista on kysymys sen käsiteltäväksi saatetussa rikosasiassa, sovelletaan perustamissopimuksen palvelujen tarjoamista koskevia määräyksiä ja että esitettyjä kysymyksiä tutkittaessa on asiaa tarkasteltava tästä samasta näkökulmasta.

10 Kansallisen tuomioistuimen esittämässä keskeisessä kysymyksessä pyritään selvittämään, onko perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklaa tulkittava siten, että niissä kielletään kaikki kansallinen lainsäädäntö, jossa estetään mainosten lähettäminen kaapeliverkossa myös siltä osin kuin tällaisessa säännöksessä ei tehdä eroa lähetysten alkuperän, palvelujen tarjoajan kansalaisuuden tai hänen sijoittautumispaikkansa suhteen.

11 Perustamissopimuksen 59 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan siirtymäkauden aikana poistetaan asteittain rajoitukset, jotka koskevat yhteisön jäsenvaltioiden kansalaisten vapautta tarjota palveluja yhteisössä. Tämän määräyksen ehdottomiin vaatimuksiin sisältyy kaiken syrjinnän poistaminen, joka kohdistuu palvelun tarjoajaan hänen kansalaisuutensa tai sen perusteella, että hän on sijoittautunut muuhun yhteisön valtioon kuin siihen, jossa palvelua on määrä tarjota.

12 Ottaen huomioon tiettyjen palvelujen erikoislaatu, kuten televisiolähetysten lähettäminen ja edelleen lähettäminen, sellaisia palvelujen tarjoajille asetettuja erityisvaatimuksia ei voida pitää yhteensoveltumattomina perustamissopimuksen kanssa, jotka johtuvat tiettyjen toiminnan muotoja sääntelevien säännösten soveltamisesta ja jotka ovat oikeutettuja yleisen edun vuoksi ja koskevat kaikkia mainitun jäsenvaltion alueelle sijoittautuneita henkilöitä tai yrityksiä, siltä osin kuin muuhun jäsenvaltioon sijoittautunutta palvelun tarjoajaa eivät kyseisessä valtiossa koske samankaltaiset määräykset.

13 Yhteisöjen tuomioistuimelle tämän oikeudenkäynnin kuluessa annetuista tiedoista käy ilmi, että televisiossa esitettäviin mainoslähetyksiin sovelletaan eri jäsenvaltioissa hyvin erilaisia oikeudellisia järjestelmiä alkaen lähes täydellisestä kiellosta, kuten on käytäntö Belgiassa, ja päätyen enemmän tai vähemmän ankaria rajoituksia sisältävien säännösten kautta järjestelmiin, joissa on laaja kaupallinen vapaus. Jos kansallista lainsäädäntöä ei ole yhdenmukaistettu ja ottaen huomioon rajoittaviin säännöksiin tällä alalla erottamattomasti liittyvät yleisen edun näkökohdat, kyseisten säännösten soveltamisen ei voida katsoa tässä tapauksessa rajoittavan palvelujen tarjoamisen vapautta, sikäli kun näissä säännöksissä kohdellaan kaikkia alan palveluja samalla tavalla riippumatta siitä, mikä on niiden alkuperä tai mikä on palvelujen tarjoajien kansalaisuus tai sijoittautumispaikka.

14 Tämänkaltainen kansallisen tuomioistuimen tarkoittama Belgian lainsäädännön sisältämää kieltoa tulee arvioida edellä mainittujen näkökohtien valossa. On tärkeää huomata, että mainitun kuninkaallisen asetuksen sisältämää kieltoa, joka koskee mainoslähetysten lähettämistä kaapeliverkon välityksellä, ei voida tarkastella erillisenä toimenpiteenä. Belgian yleisradioalan lainsäädännöstä kokonaisuutena käy ilmi, että asianomainen kielto on välitön seuraus belgialaisille yleisradiolähetystoimintaa harjoittaville yhtiöille asetetusta kiellosta lähettää mainoksia. Sovellettava lainsäädäntö esitetään vastaavalla tavalla myös ennakkoratkaisupyyntöä koskevassa päätöksessä, sillä kyseisen päätöksen mukaan kuninkaallisessa asetuksessa kielletään mainosten edelleen lähettäminen, jotta voidaan säilyttää yhdenmukaisuus kansallisille yleisradiolähetystoimintaa harjoittaville yhtiöille annettujen määräysten kanssa.

15 Jollei kansallista lainsäädäntöä ole tällä alalla yhdenmukaistettu, tämänkaltainen kielto kuuluu itse asiassa edelleen kunkin jäsenvaltion toimivaltaan säännellä, rajoittaa tai jopa kokonaan kieltää televisiomainonta alueellaan yleisen edun vuoksi. Tilanne ei muutu, vaikka tällaiset rajoitukset tai kiellot koskevat televisiomainoksia, jotka ovat peräisin muista jäsenmaista, sikäli kuin näitä rajoituksia ja kieltoja tosiasiallisesti sovelletaan samoin ehdoin myös kansallisiin televisio-organisaatioihin.

16 Näin ollen on vastattava, että perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklassa ei kielletä sitä, että kansallisessa lainsäädännössä estetään mainosten lähettäminen kaapeliverkon välityksellä samoin kuin mainosten lähettäminen televisiossa, jos näitä kansallisia säännöksiä sovelletaan tekemättä eroa sen suhteen, onko näiden lähetysten alkuperä kotimainen vai ulkomainen, tai tekemättä eroa palvelujen tarjoajan kansalaisuuden tai hänen sijoittautumispaikkansa suhteen.

17 Asetettu kysymys, joka koskee 59 ja 60 artiklan välittömästä sovellettavuudesta mahdollisesti aiheutuvia seurauksia, jos näiden artiklojen määräysten ja kansallisen lainsäädännön välillä on ristiriita, on edellä annettu vastaus huomioon ottaen aiheeton.

18 Kansallinen tuomioistuin kysyy vielä, eikö lainsäädäntö, jossa estetään mainosten lähettäminen kaapeliverkon välityksellä, ole suhteeton toimenpide asetettuun tavoitteeseen nähden sen vuoksi, että kaupallisten televisiomainosten lähettämistä koskeva kielto jää suhteellisen tehottomaksi ottaen huomioon tiettyjen ulkomaisten asemien luonnolliset näkyvyysalueet kyseisessä jäsenvaltiossa.

19 Koska televisiolähetysten lähettäminen kaapeliverkossa mahdollistaa niiden lähettämisen laajemmalle alueelle ja parantaa lähetysten peittoa, jäsenvaltion alueelleen määräämät televisiomainontaa koskevat rajoitukset tai kiellot eivät menetä perustettaan sen vuoksi, että ulkomaisten lähetinasemien lähetyksiä voidaan ottaa vastaan kyseisen jäsenvaltion koko alueella tai tietyillä alueilla ilman kaapelijakeluverkon välitystä. Asetettuun kysymykseen on siis vastattava kielteisesti.

20 Lopuksi kansallinen tuomioistuin haluaa vastauksen kysymykseen, johtaako kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään mainoslähetysten lähettäminen kaapeliverkon välityksellä, ulkomaisten lähetinasemien syrjimiseen siitä syystä, että maantieteellisen sijaintinsa vuoksi nämä asemat eivät voi lähettää ohjelmiaan kuin luonnollisella näkyvyysalueella.

21 Esittämällään kysymyksellä kansallinen tuomioistuin viittaa ilmatilan televisio-ohjelmien lähettämiselle asettamiin rajoihin, jotka johtuvat toisaalta maaperän pinnanmuodostuksesta ja kaupunkirakentamisesta, toisaalta käytetystä lähetystekniikasta. Epäilemättä nämä luontoon ja tekniikkaan liittyvät seikat aiheuttavat eroja televisiosignaalien vastaanotossa lähetinasemien ja vastaanottajien sijaintipaikan välinen suhde huomioon ottaen. Sellaisia luonnollisista ilmiöistä johtuvia sijaintipaikkojen välisiä eroja ei voida määritellä perustamissopimuksessa tarkoitetuksi "syrjinnäksi", sillä perustamissopimuksen mukaan syrjintää on vain inhimillisestä toiminnasta ja erityisesti viranomaisten toteuttamista toimenpiteistä aiheutuva eriarvoinen kohtelu. Lisäksi on vielä huomautettava, että vaikka yhteisö joissakin suhteissa on toiminut luonnon olosuhteista johtuvan erilaisuuden tasoittamiseksi, sillä ei ole mitään velvollisuutta toteuttaa toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on poistaa tämänkaltaisia kansallisen tuomioistuimen tarkoittamia sijaintipaikasta aiheutuvia eroja.

22 On siis vastattava, että kansallista lainsäädäntöä, jossa estetään mainoslähetysten lähettäminen kaapeliverkon välityksellä, ei voida pitää suhteettomana toimenpiteenä asetettuun tavoitteeseen nähden sen vuoksi, että kysymyksessä oleva kielto jää suhteellisen tehottomaksi luonnolliset näkyvyysalueet huomioon ottaen, eikä kieltoa voida myöskään pitää perustamissopimuksessa kiellettynä ulkomaisiin lähetinasemiin kohdistuvana syrjintänä sen vuoksi, että nämä asemat maantieteellisen sijaintinsa vuoksi voivat lähettää ohjelmiaan vain luonnollisella näkyvyysalueellaan.

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Oikeudenkäyntikulut

23 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Saksan liittotasavallan hallitukselle, Luxemburgin suurherttuakunnan hallitukselle, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle, Ranskan tasavallan hallitukselle ja Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikuluista.

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN

on ratkaissut Tribunal correctionnel de Liègen 23.2.1979 tekemällään päätöksellä esittämät ennakkoratkaisukysymykset seuraavasti:

1) ETY:n perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklassa ei kielletä sitä, että kansallisessa lainsäädännössä estetään mainoslähetysten lähettäminen kaapeliverkon välityksellä samoin kuin mainoslähetysten lähettäminen televisiossa, jos näitä kansallisia säännöksiä sovelletaan tekemättä eroa sen suhteen, onko näiden lähetysten alkuperä kotimainen vai ulkomainen, tai tekemättä eroa palvelujen tarjoajan kansalaisuuden tai hänen sijoittautumispaikkansa suhteen.

2) Kansallista lainsäädäntöä, jossa estetään mainoslähetysten lähettäminen kaapeliverkon välityksellä, ei voida pitää suhteettomana toimenpiteenä asetettuun tavoitteeseen nähden sen vuoksi, että kysymyksessä oleva kielto jää suhteellisen tehottomaksi luonnolliset näkyvyysalueet huomioon ottaen, eikä kieltoa voida myöskään pitää perustamissopimuksessa kiellettynä ulkomaisiin lähetinasemiin kohdistuvana syrjintänä sen vuoksi, että nämä asemat maantieteellisen sijaintinsa vuoksi voivat lähettää ohjelmiaan vain luonnollisella näkyvyysalueellaan.