JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE

28 päivänä maaliskuuta 2019 ( 1 )

Asia C-163/18

HQ,

IP, jonka laillinen edustaja on HQ, ja

JO

vastaan

Aegean Airlines SA

(Ennakkoratkaisupyyntö – Rechtbank Noord-Nederland (Pohjois-Alankomaiden alioikeus, Alankomaat))

Ennakkoratkaisupyyntö – Lentoliikenne – Asetus (EY) N:o 261/2004 – Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevat yhteiset säännöt – 8 artiklan 2 kohta – Oikeus korvaukseen – Direktiivi 90/314/ETY – Matkapaketti – Lennon peruuntuminen – Matkanjärjestäjän konkurssi – Oikeus saada lentolipun hinta takaisin lentoliikenteen harjoittajalta

I Johdanto

1. Rechtbank Noord-Nederlandin (Pohjois-Alankomaiden alioikeus, Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö koskee asetuksen (EY) N:o 261/2004 ( 2 ) 8 artiklan 2 kohdan tulkintaa siltä osin kuin siinä annetaan matkustajille yhdenmukaistettuja oikeuksia heidän lentonsa peruuntumisen varalta, luettuna yhdessä matkapaketin ostaneiden kuluttajien oikeuksista annetun direktiivin 90/314/ETY ( 3 ) säännösten kanssa.

2. Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa ovat vastakkain useat matkustajat ja lentoliikenteen harjoittaja ja joka koskee lentolippujen hintojen palauttamista, jota asianomaiset ovat vaatineet toiselta yhtiöltä ostamaansa matkapakettiin sisältyneen lennon peruuntumisen vuoksi. Koska pääasian kantajat eivät ole kyenneet saamaan lippujen hintaa takaisin tältä matkanjärjestäjältä tämän konkurssin vuoksi, he väittävät, että peruutetusta lennosta vastaava lentoliikenteen harjoittaja olisi velvollinen maksamaan heille korvauksen tällaisessa tapauksessa.

3. Tässä ratkaisuehdotuksessa esitetyistä syistä katson, että asetuksen N:o 261/2004 8 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että matkustajalla, jolla on direktiivin 90/314 täytäntöönpanemiseksi kansallisessa lainsäädännössä annettujen säännösten perusteella oikeus saada lentolipun hinta takaisin valmismatkansa matkanjärjestäjältä, ei ole oikeutta vaatia lennosta vastaavalta lentoliikenteen harjoittajalta tätä palautusta kyseisen asetuksen nojalla silloinkaan, kun kyseinen matkanjärjestäjä ei kykene taloudellisesti palauttamaan lipun hintaa ja on laiminlyönyt velvollisuutensa huolehtia kyseisessä direktiivissä säädetyistä vakuusjärjestelyistä tämän palautuksen varmistamiseksi.

II Asiaa koskeva lainsäädäntö

A Direktiivi 90/314

4. Direktiivin 90/314 tarkoituksena on sen 1 artiklan mukaan ”lähentää toisiinsa jäsenvaltioiden lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, joita sovelletaan yhteisön alueella myytäviin tai myytäväksi tarjottaviin matkapaketteihin, mukaan lukien pakettilomat ja pakettikiertomatkat”.

5. Tämän direktiivin 4 artiklan 6 kohdan b alakohdassa säädetään, että ”jos järjestäjä kuluttajasta riippumattomasta syystä peruuttaa matkapaketin ennen sovittua lähtöpäivää, kuluttajalla on oikeus – – saada niin pian kuin mahdollista takaisin kaikki sopimuksen perusteella maksamansa rahamäärät”.

6. Kyseisen direktiivin 5 artiklan 1 kohdan nojalla ”jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sopimuksen osapuolena oleva matkanjärjestäjä tai välittäjä vastaa suhteessa kuluttajaan sopimuksen mukaisten velvoitteiden asianmukaisesta täyttämisestä siitä riippumatta, kuuluuko niiden täyttäminen järjestäjälle, välittäjälle tai muulle palvelun suorittajalle, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta matkanjärjestäjän tai välittäjän oikeutta vaatia korvausta muilta palvelujen suorittajilta”.

7. Tämän saman direktiivin 7 artiklassa säädetään, että ”sopimuksen osapuolena olevan matkanjärjestäjän tai välittäjän on asetettava maksukyvyttömyyden varalta riittävä vakuus suoritettujen maksujen palauttamisen ja kuluttajan paluukuljetuksen turvaamiseksi”.

8. Direktiivi 90/314 on kumottu 1.7.2018 direktiivillä (EU) 2015/2302 ( 4 ) viimeksi mainitun direktiivin 29 artiklan mukaisesti. Nyt käsiteltävään asiaan sovelletaan kuitenkin pääasian tosiseikkojen tapahtuma-ajan perusteella ensin mainittua direktiiviä.

B Asetus N:o 261/2004

9. Asetuksen N:o 261/2004 johdanto-osan 1, 2 ja 16 perustelukappaleen sanamuoto on seuraava: ”(1) Lentoliikenteen alalla toteutettavalla yhteisön toiminnalla olisi pyrittävä muun muassa varmistamaan matkustajien suojelun korkea taso. Lisäksi olisi otettava kaikilta osin huomioon kuluttajansuojelun yleiset vaatimukset. (2) Lennolle pääsyn epääminen sekä lentojen peruuttaminen ja pitkäaikainen viivästyminen aiheuttavat matkustajille vakavia vaikeuksia ja haittoja. – – (16) Tätä asetusta ei olisi sovellettava tapauksiin, joissa valmismatka peruutetaan muista syistä kuin lennon peruuntumisen takia.”

10. Tämän asetuksen 1 artiklan otsikkona on ”Aihe”, ja sen 1 kohdan b alakohdassa säädetään, että tällä asetuksella ”vahvistetaan siinä säädetyin edellytyksin lentomatkustajien vähimmäisoikeudet, kun [esimerkiksi] matkustajan lento peruutetaan”.

11. Kyseisen asetuksen 3 artiklan otsikkona on ”Soveltamisala”, ja sen 6 kohdassa säädetään, että tämä asetus ”ei vaikuta direktiivin 90/314/ETY mukaisiin matkustajien oikeuksiin” ja että tätä säädöstä ”ei sovelleta tapauksiin, joissa valmismatka peruutetaan muista syistä kuin lennon peruuntumisen takia”.

12. Saman asetuksen 5 artiklan otsikkona on ”Peruuttaminen”, ja sen 1 kohdan a alakohdassa säädetään, että ”jos lento peruutetaan – – lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan on tarjottava matkustajalle apua 8 artiklan mukaisesti”.

13. Asetuksen N:o 261/2004 8 artiklan otsikkona on ”Oikeus palauttamiseen tai uudelleenreititykseen”, ja sen 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa: ”1. Jos tähän artiklaan viitataan, matkustajalle on annettava mahdollisuus valita jokin seuraavista vaihtoehdoista: a) – lipusta maksetun hinnan palauttaminen kokonaisuudessaan seitsemän päivän kuluessa 7 artiklan 3 kohdassa esitetyllä tavalla kultakin matkan osalta, joka jää tekemättä, sekä jo tehdyiltä osilta matkaa, jos lennosta ei ole enää matkustajan alkuperäisen matkasuunnitelman kannalta hyötyä, sekä tarvittaessa: – paluulento, joka lähtee mahdollisimman pian ensimmäiseen lähtöpaikkaan; b) matkan uudelleenreititys siten, että matkustaja pääsee – – mahdollisimman pian lopulliseen määräpaikkaansa; tai c) matkan uudelleenreititys siten, että matkustaja pääsee – – lopulliseen määräpaikkaansa hänelle sopivana myöhempänä ajankohtana – –. 2. Edellä 1 kohdan a alakohtaa sovelletaan myös matkustajaan, jonka lento on osa valmismatkaa, lukuun ottamatta oikeutta saada lennon hinta palautetuksi, jos matkustajalla on tämä oikeus direktiivin [90/314] nojalla.”

14. Tämän asetuksen 13 artiklassa säädetään otsikolla ”Takautumisoikeus”, että ”jos lennosta vastaava lentoliikenteen harjoittaja maksaa korvauksen tai täyttää muut tämän asetuksen mukaiset velvollisuutensa, tämän asetuksen säännöksiä ei voida tulkita siten, että ne rajoittaisivat sen oikeutta hakea sovellettavan lainsäädännön nojalla korvausta muulta henkilöltä, kolmannet osapuolet mukaan luettuina. Tämä asetus ei lisäksi millään tavoin rajoita lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan oikeutta hakea korvausta matkanjärjestäjältä tai muulta henkilöltä, jonka kanssa lennosta vastaavalla lentoliikenteen harjoittajalla on sopimus. Vastaavasti tämän asetuksen säännöksiä ei voida tulkita siten, että ne rajoittaisivat matkanjärjestäjän tai kolmannen osapuolen, muun kuin matkustajan, jonka kanssa lennosta vastaavalla lentoliikenteen harjoittajalla on sopimus, oikeutta hakea sovellettavan lainsäädännön nojalla korvausta lennosta vastaavalta lentoliikenteen harjoittajalta.”

III Pääasia, ennakkoratkaisukysymykset ja asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa

15. Aegean Airlines SA, joka on Kreikkaan sijoittautunut lentoyhtiö, teki Kyprokselle sijoittautuneen G. S. Charter Aviation Services Ltd ‑nimisen yhtiön (jäljempänä G. S. Charter) kanssa tilauslentosopimuksen, jonka nojalla sen piti antaa sovittu määrä lentopaikkoja viimeksi mainitun käytettäväksi tilaushinnan maksua vastaan. G. S. Charter myi tämän jälkeen paikat edelleen muun muassa Hellas Travel BV:lle (jäljempänä Hellas), joka on Alankomaihin sijoittautunut matkanjärjestäjä.

16. G. S. Charter ja Hellas tekivät sopimuksen, jonka perusteella ajanjaksolla 1.5.2015–24.9.2015 liikennöitäisiin joka perjantai edestakainen lento Korfulta (Kreikka) Eeldeen (Alankomaat), Aegean Airlinesille suoritettaisiin ennakkomaksu sekä joka maanantai maksu seuraavan perjantain edestakaisesta lennosta.

17. HQ, IP – jonka laillisena edustajana on HQ – ja JO (jäljempänä HQ ym.) varasivat 19.3.2015 Hellakselta edestakaiset lennot Eeldestä Korfulle. Nämä lennot kuuluivat direktiivissä 90/314 tarkoitettuun matkapakettiin, jonka hinta maksettiin Hellakselle.

18. HQ ym. saivat näistä lennoista sähköiset lentoliput, joissa matkustuspäiviksi oli merkitty 17. ja 24.7.2015 ja joissa oli Aegean Airlinesin logo, sekä asiakirjat, joissa tilauslentoyhtiöksi ilmoitettiin Hellas.

19. Hellas lähetti 13.7.2015 HQ ym:ille kirjeen, jossa se ilmoitti heille, että nämä lennot, samoin kuin kaikki Korfusta lähtevät ja Korfulle suuntautuvat lennot oli peruutettu, mikä johtui sekä varausten määrän romahtamisesta että ”Kreikan tilanteeseen liittyvästä epävarmuudesta” kyseisenä ajanjaksona aiheutuneista peruutuksista. Se ilmoitti siinä lisäksi, että Aegean Airlinesin kanssa käydyistä tiiviistä neuvotteluista huolimatta se ei ollut kyennyt löytämään ratkaisua Hellaksen matkustajia/asiakkaita varten.

20. Hellas täsmensi päiväämättömässä sähköpostiviestissä HQ ym:ille, että koska se ei ollut enää kyennyt noudattamaan Aegean Airlinesin kanssa sovittua hintaa, viimeksi mainittu oli päättänyt olla enää liikennöimättä lentoja 17.7.2015 lähtien.

21. Hellas asetettiin konkurssiin 3.8.2016. Se ei ole palauttanut lentolippujen hintoja HQ ym:ille.

22. Viimeksi mainitut ovat saattaneet asian vireille alankomaalaisessa tuomioistuimessa ja vaativat Aegean Airlinesin tuomitsemista maksamaan heille korvausta päivämääräksi 17.7.2015 suunnitellun lennon peruuttamisesta sekä palauttamaan heille vastaavien lentolippujen hinnan yhtäältä sekä asetuksen N:o 261/2004 5 artiklan 1 kohdan c kohdan että 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan perusteella ja toisaalta sen 8 artiklan 1 kohdan a alakohdan perusteella.

23. Aegean Airlines on vastustanut näitä vaatimuksia ja vedonnut siihen, että asetusta N:o 261/2004 ei voitaisi soveltaa tällaisissa olosuhteissa, kun otetaan erityisesti sen 3 artiklan 6 kohta huomioon.

24. Asian käsitellyt tuomioistuin hylkäsi kuitenkin tämän puolustautumisperusteen 14.11.2017 tekemällään välipäätöksellä sillä perusteella, että asetuksen N:o 261/2004 sovellettavuus matkapaketin haltijoiden hyväksi suljetaan pois kyseisessä säännöksessä vain siinä tapauksessa, että peruuttaminen on riippumaton lentoliikenteen harjoittajan tahdosta liikennöidä tai olla liikennöimättä tähän matkaan kuuluvaa lentoa tai siihen kuuluvia lentoja, mutta tilanne ei ollut tällainen tässä tapauksessa. ( 5 )

25. Näin ollen kyseisen asetuksen mukaisesti tämä tuomioistuin myönsi HQ ym:ille kiinteän korvauksen, jota he vaativat kyseisen lennon peruuttamisen perusteella. ( 6 ) Se ei sitä vastoin antanut ratkaisua vaatimuksesta, joka koski lentolippujen hinnan palauttamista.

26. Aegean Airlines oli vedonnut viimeksi mainitun seikan osalta puolustuksekseen siihen, että vaikka asetus N:o 261/2004 oli sovellettavissa tässä tapauksessa, kyseessä oli valmismatka, joten tämän asetuksen 8 artiklan 2 kohdan nojalla se ei ollut velvollinen palauttamaan HQ ym:ille hintaa, jonka nämä olivat suorittaneet kyseisen matkan järjestäneelle Hellakselle ostaessaan lentolippunsa.

27. Tässä yhteydessä Rechtbank Noord-Nederland on 21.2.2018 tekemällään välipäätöksellä, joka saapui unionin tuomioistuimeen 1.3.2018, päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko asetuksen N:o 261/2004 8 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että matkustaja, jolla on (kansallisessa oikeudessa täytäntöön pannun) matkapakettidirektiivin 90/314 perusteella oikeus vaatia matkanjärjestäjäänsä palauttamaan lipun hinnan, ei voi enää vaatia hinnan palauttamista lentoliikenteen harjoittajalta? 2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voiko matkustaja tällöin kuitenkin vaatia lentoliikenteen harjoittajaa palauttamaan lipun hinnan, jos on oletettavissa, että jos matkanjärjestäjä asetetaan vastuuseen, se ei pysty taloudellisen tilanteensa vuoksi palauttamaan lipun hintaa, eikä kyseisellä matkanjärjestäjällä myöskään ole vakuusjärjestelyjä, jotka takaisivat palautuksen?”

28. Kirjallisia huomautuksiaan ovat unionin tuomioistuimelle esittäneet HQ ym., Aegean Airlines, Tšekin ja Saksan hallitukset sekä Euroopan komissio. Pääasian asianosaisten, Saksan hallituksen ja komission lausumat kuultiin 16.1.2019 pidetyssä istunnossa.

IV Asian tarkastelu

A Ennakkoratkaisukysymysten kohde

29. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee näillä kahdella ennakkoratkaisukysymyksellään, joita on mielestäni käsiteltävä yhdessä, kun otetaan huomioon niitä yhdistävät läheiset siteet, ( 7 ) lähinnä, millaisessa yhteydessä ovat keskenään asetus N:o 261/2004, jossa vahvistetaan useita vähimmäisoikeuksia matkustajien hyväksi erityisesti lennon peruuttamisen yhteydessä, ( 8 ) ja direktiivi 90/314, jolla lähennetään jäsenvaltioiden oikeussääntöjä, joita sovelletaan kuluttajiin, jotka ovat hankkineet matkapaketin. ( 9 )

30. Tämä tuomioistuin pyytää tarkemmin sanoen unionin tuomioistuinta tulkitsemaan ensi kertaa tämän asetuksen 8 artiklan 2 kohtaa, jossa säädetään, että tämän artiklan 1 kohdan a alakohdassa vahvistettua sääntöä – jonka mukaan matkustajan, jonka lento on peruutettu, on voitava saada lennosta vastaavalta lentoliikenteen harjoittajalta ( 10 ) samalla sekä lentonsa hinta palautetuksi ( 11 ) että tarvittaessa lento, jolla hän pääsee ensimmäiseen lähtöpaikkaansa – ”sovelletaan myös matkustajaan, jonka lento on osa valmismatkaa, lukuun ottamatta oikeutta saada lennon hinta palautetuksi [ ( 12 )], jos matkustajalla on tämä oikeus direktiivin 90/314/ETY nojalla” (kursivointi tässä).

31. Unionin tuomioistuinta pyydetään määrittämään ensisijaisesti, merkitseekö tämä säännös sitä, että matkustajalla, joka on varannut lennon, joka kuuluu peruutettuun matkapakettiin, ja jolla on siis oikeus vaatia matkanjärjestäjältään ( 13 ) täysimääräistä palautusta direktiivin 90/314 perusteella, ( 14 ) siinä muodossa kuin se on otettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, ( 15 ) ei siis ole mahdollisuutta vaatia lentolippunsa hintaa takaisin lentoliikenteen harjoittajalta asetuksen N:o 261/2004 perusteella.

32. Jos omaksutaan tämä tulkinta, unionin tuomioistuin joutuu myös täsmentämään vastauksena jälkimmäiseen esitettyyn kysymykseen, missä määrin tämä kuitenkin pätee pääasian kohteena olevien kaltaisissa olosuhteissa eli siinä erityisessä tapauksessa, että asianomaisella matkanjärjestäjällä ei käytännössä kykene taloudellisesti ( 16 ) palauttamaan lipun hintaa ( 17 ) eikä tämä ole huolehtinut millään tavoin vakuusjärjestelyistä taatakseen tämän takaisinmaksun.

33. Nyt käsiteltävän asian yhteydessä esitettyjen huomautusten perusteella tästä asiasta vallitsee kaksi vastakkaista näkemystä. Ensimmäisen, HQ ym:iden sekä komission puoltaman näkemyksen mukaan matkustajalla, joka on ostanut peruutettuun matkapakettiin kuuluvan lennon, on mahdollisuus vaatia lentolippunsa hinnan palauttamista lennosta vastaavalta lentoliikenteen harjoittajalta asetuksen N:o 261/2004 perusteella, jos hän ei ole tosiasiallisesti voinut saada tätä summaa takaisin matkanjärjestäjältään direktiivin 90/314 täytäntöönpanosta annetun kansallisen lainsäädännön perusteella.

34. Sen sijaan Aegean Airlinesin sekä Tšekin ja Saksan hallitusten puoltaman toisen näkemyksen mukaan tällaisella matkustajalla ei ole tätä mahdollisuutta, koska hänellä on oikeus saada lipun hinta takaisin matkanjärjestäjältään direktiivin 90/314 perusteella, siinäkään tapauksessa, että tämän oikeuden käyttämisellä ei ole käytännön vaikutuksia matkanjärjestäjän taloudellisten varojen puuttumisen vuoksi. Yhdyn tähän jälkimmäiseen näkemykseen jäljempänä esitettävistä syistä.

B Asetuksen N:o 261/2004 8 artiklan 2 kohdan suositeltu tulkinta

35. Asetuksen N:o 261/2004 8 artiklan 2 kohdan tulkinta, jota ehdotan ja jonka perusteella esitettyyn ensimmäiseen kysymykseen annettaisiin myöntävä vastaus ja toiseen kysymykseen kieltävä vastaus, on mielestäni kaikkien unionin tuomioistuimen tavanomaisesti soveltamien ( 18 ) ja jäljempänä käytettävien arviointiperusteiden mukainen.

1. Asianomaisten säännösten sanamuoto

36. Mielestäni kyseisen 2 kohdan sanamuodosta ilmenee, että jo pelkästään se, että on olemassa”oikeus [hinnan palautukseen] direktiivin 90/314 nojalla”, riittää sellaisenaan siihen, että matkustajalla, jolla on matkapaketti, joka on peruutettu lennon peruuttamisen vuoksi, ( 19 ) ei ole mahdollisuutta vaatia lentolippunsa hinnan palauttamista lennosta vastaavalta lentoliikenteen harjoittajalta tämän asetuksen nojalla.

37. Kun näet otetaan huomioon asetuksen N:o 261/2004 eri kieliversiot ranskankielisen version lisäksi, ( 20 ) on mielestäni varsin selvää, että edellä mainittu ilmaisu on ymmärrettävä siten, että riittää, että asianomaisella on kyseinen oikeus direktiivin 90/314 nojalla, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksessä, ja että ei ole ratkaisevan tärkeää tietää, johtaako tämän oikeuden käyttäminen konkreettisesti halutun palautuksen saamiseen. ( 21 ) Katson, että jos unionin lainsäätäjällä olisi ollut aikomus antaa tälle 2 kohdalle jokin toinen merkitys, se olisi epäilemättä huolehtinut asian ilmaisemisesta nimenomaisemmin täsmentämällä, että asetuksella N:o 261/2004 on oltava käytännön vaikutuksia, jos direktiivin 90/314 säännöksiin perustuva oikeus palautukseen ei ole käytännössä toteutunut. Tämä lainsäätäjä ei ole millään tavoin edellyttänyt, että kyseistä palautusta ei voitaisi saada tämän direktiivin nojalla, vaan se on päinvastoin tyytynyt mainitsemaan, että on olemassa oikeus palautukseen, joka mahdollisesti perustuu tähän direktiiviin, jos kaikki siinä mainitut edellytykset täyttyvät.

38. Mikään asetuksen N:o 261/2004 8 artiklan 2 kohdan sanamuodossa tai asetuksen muidenkaan säännösten sanamuodossa ( 22 ) ei myöskään viittaa siihen, että sen laatijat olisivat halunneet asettaa jälkimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessä tarkoitettujen kaltaisiin olosuhteisiin liittyvälle tapaukselle ( 23 ) sellaisia varaumia, että lipun hinnan palauttamista voitaisiin vaatia lentoliikenteen harjoittajalta siinä tapauksessa, että valmismatkan matkanjärjestäjä ei kykene taloudellisesti hoitamaan tätä palautusta direktiivin 90/314 perusteella eikä ole huolehtinut vakuusjärjestelyistä. ( 24 ) Unionin tuomioistuin ei voi lisätä unionin oikeussääntöön oikeudellisia perusteita, joista unionin lainsäätäjä ei ole säätänyt tai joita se ei ole edes harkinnut, ( 25 ) koska muussa tapauksessa sen tulkinta olisi liian laaja ja jopa lainvastainen.

39. Kuten Aegean Airlines ja Saksan hallitus ovat esittäneet lausumissaan, on niin, että vaikka unionin tuomioistuin on jo omaksunut asetuksen N:o 261/2004 muista säännöksistä laajemman tulkinnan kuin niiden sanamuoto ensi arviolta antaisi ymmärtää, ( 26 ) HQ ym:iden sekä komission nyt käsiteltävässä asiassa ehdottama laaja tulkinta olisi kuitenkin tämän asetuksen 8 artiklan 2 kohdan mielestäni hyvin selkeän sanamuodon vastainen. Tällaisella tulkinnalla ei olisi myöskään sitä mahdollisesti kannatettavaa vaikutusta, että täytettäisiin mahdollinen lakiaukko kyseisessä asetuksessa, luettuna direktiivin 90/314 kanssa, kun otetaan seuraavat seikat huomioon.

2. Riidanalaisten säännösten syntyhistoria

40. Unionin tuomioistuimelle suosittelemaani tulkintaa tukevat mielestäni asetuksen N:o 261/2004 syntyhistoriaa koskevat tiedot.

41. Muistutettakoon ensinnäkin siitä, että viimeksi mainitulla asetuksella korvattiin asetus (ETY) N:o 295/91, ( 27 ) joka koski yksinomaan tilanteita, joissa matkustajalta evätään pääsy lennolle, ja joka sisälsi jo säännöksiä, joilla rakennettiin yhteys direktiiviin 90/314 – joka oli annettu hieman ennen sitä – ja joiden mukaan silloin, kun matkustajalta evättiin pääsy lennolle, valmismatkan järjestäjän tehtäviin kuului maksaa asiakkailleen korvaus heidän sopimuksensa täytäntöönpanon laiminlyönnistä tämän direktiivin nojalla, mutta lentoliikenteen harjoittajan oli mahdollisesti maksettava sille hyvitys. ( 28 )

42. Korostettakoon tämän jälkeen, että kehitys, jota seurattiin asetuksen N:o 261/2004 esitöissä, osoittaa mielestäni lainsäätäjän aikomuksen tämän säädöksen 8 artiklan 2 kohdan sisällön osalta.

43. Kuten Aegean Airlines korostaa, komission esittämässä ensimmäisessä asetusehdotuksessa pyrittiin näet siihen, että asetusta sovellettaisiin kaikilta osin matkustajiin, joiden lento on osa matkapakettia. ( 29 ) Euroopan parlamentti vastusti näiden matkustajien sisällyttämistä tulevan asetuksen soveltamisalaan sillä perusteella, että he saivat jo asianmukaisen suojan direktiivillä 90/314, jossa asetetaan matkanjärjestäjät vastuuseen matkapaketin asianmukaisesta toteutumisesta, ( 30 ) lentokuljetus mukaan lukien. ( 31 ) Komissio pysytti kuitenkin muutetussa ehdotuksessaan alkuperäisen näkemyksensä ja vetosi siihen, että tässä direktiivissä tarjottu suoja ei ollut siinä mielessä vastaava, että siinä ei annettu ”automaattisina” pidettäviä oikeuksia matkustajille. ( 32 ) Euroopan unionin neuvosto valitsi komission ja Euroopan parlamentin ehdottamista ratkaisuista puolivälin vaihtoehdon, ( 33 ) ja nämä hyväksyivät tämän kompromissin arvioituaan, että sillä kyettäisiin saavuttamaan niiden ehdotusten tavoitteet asianmukaisesti. ( 34 )

44. Näistä seikoista ilmenee mielestäni, että asetuksen N:o 261/2004 viimeisen version laatijoiden tarkoituksena ei ole ollut sulkea valmismatkojen matkustajia kokonaan sen soveltamisalan ulkopuolelle vaan pitää samalla direktiivillä 90/314 aikaisemmin käyttöön otetun riittävän suojaavan järjestelmän vaikutukset voimassa heidän osaltaan. Yhdyn tältä osin Aegean Airlinesin näkemykseen, jonka mukaan komission muutetussa ehdotuksessa ( 35 ) esitetyt vastaväitteet eivät olleet perusteltuja. Kyseisellä direktiivillä, kuten myös asetuksella N:o 261/2004, otetaan näet käyttöön oikeuksia, joita on voitava soveltaa siten, että niiden noudattamisen vaatiminen ei edellytä kanteen nostamista tuomioistuimessa lukuun ottamatta tapauksia, joissa toimintaan velvollinen on vastahakoinen noudattamaan niitä.

45. Aivan erityisesti silloin, kun kyseessä on valmismatkan peruuttaminen lennon peruuttamisen vuoksi ja oikeus saada lentolipun hinta takaisin tällä perusteella, säädöksen lopullinen teksti on mielestäni parlamentin ehdotuksen suuntainen, sillä lainsäätäjä on katsonut, että tällaisen matkan ostaneiden matkustajien etuja suojeltiin riittävästi direktiivillä 90/314, koska siinä säädettyjen suojaavien mekanismien oletetaan toimivan asianmukaisesti jäsenvaltioissa. ( 36 ) Kyseisen asetuksen 8 artiklan 2 kohdasta seuraa siis mielestäni, että tämän artiklan 1 kohdan a alakohta on sovellettavissa tällaisiin matkustajiin siltä osin kuin siinä mahdollistetaan se, että he saavat yhtäältä lennon, jolla he pääsevät tarvittaessa ensimmäiseen lähtöpaikkaansa, ja toisaalta lentolipusta maksamansa hinnan takaisin, mutta siltä osin kuin oikeutta palautukseen ei ole olemassa jo direktiivin 90/314 perusteella, eli vain niissä tapauksissa, joissa siinä vahvistetut edellytykset eivät täyty, jotta tämä oikeus voisi syntyä.

46. Katson myös, että tässä tapauksessa ehdotettu lähestymistapa ei ole vastoin yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, ( 37 ) johon unionin tuomioistuin on kyllä viitannut asetuksen N:o 261/2004 muiden säännösten tulkintaan liittyvissä tuomioissa, ( 38 ) kun otetaan huomioon valinnat, joita unionin lainsäätäjä on hyväksyttävästi tehnyt tämän asetuksen ja direktiivin 90/314 välisestä suhteesta. Unionin lainsäätäjä on päättänyt, että henkilöiden, joilla oli matkapaketti, piti lähtökohtaisesti kuulua kyseisen asetuksen soveltamisalaan mutta olla kuitenkin erityisten järjestelyjen kohteena. ( 39 ) Yhdenvertaisuusperiaatteen soveltamisedellytykset eivät mielestäni myöskään täyty tässä tapauksessa, koska matkustajat, jotka ovat ostaneet lennon matkapaketin yhteydessä, eivät ole objektiivisesti samankaltaisessa tilanteessa kuin matkustajat, jotka ovat ostaneet saman lennon mutta ilman matkapakettia, jossa lähtökohtaisesti yhdistellään useita palveluja.

47. Huomautettakoon lopuksi, että näiden esitöiden aikana ei missään vaiheessa harkittu sitä, että tarkasteltavana olevassa asetuksessa säädettäisiin varaumasta niiden – toisessa ennakkoratkaisukysymyksessä mainittujen – tapausten varalta, joissa matkanjärjestäjällä ei ole taloudellista kykyä palauttaa lipun hintaa asiakkaalleen eikä se ole huolehtinut vakuusjärjestelyistä tätä tarkoitusta varten.

3. Asianomaisten säännösten asiayhteys

48. Asetuksen N:o 261/2004 8 artiklan 2 kohta kuuluu erityiseen asiayhteyteen sekä tämän asetuksen sisällä että sitä ympäröiviin säännöksiin nähden, mikä tukee ehdottamaani tulkintaa.

49. Ensinnäkin komissio vetoaa siihen, että 8 artiklan 2 kohdassa poiketaan periaatteesta, jonka mukaan lentoliikenteen harjoittaja on velvollinen maksamaan korvauksen matkustajille ja antamaan heille apua asetuksessa N:o 261/2004 vahvistetuissa olosuhteissa, joten sitä on tulkittava suppeasti, kuten unionin tuomioistuin on todennut tämän säädöksen muiden säännösten osalta. ( 40 )

50. On kuitenkin todettava, että unionin lainsäätäjä on itse muotoillut tämän säännöksen siten, että sen ulottuvuutta on jo rajattu tiukasti, koska siinä oleva poikkeus rajoittuu tämän saman artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädettyyn palautusta koskevaan oikeuteen. ( 41 ) Lisäksi kyseisellä 8 artiklan 2 kohdalla on aivan erityinen tavoite, joka mielestäni erottaa sen asetuksen N:o 261/2004 muista säännöksistä, joita unionin tuomioistuin on jo tulkinnut, koska sillä pyritään varmistamaan säädöksen asianmukainen yhteys direktiiviin 90/314 ja konkreettisemmin kohdistamaan tähän palautukseen liittyvä rasite joko lentoliikenteen harjoittajaan tai matkanjärjestäjään asianomaisen tapauksen mukaan. Lopuksi on todettava, että säännöksen suppea tulkinta ei voi merkitä sitä, että siinä tulkitaan olevan ehtoja, joita ei ole mainittu.

51. Näin ollen tämän 2 kohdan poikkeusluonteesta ei mielestäni voida suoraan päätellä, että lentoliikenteen harjoittajan pitäisi maksaa korvaus matkustajalle, jolla on valmismatka, tapauksissa, joissa matkanjärjestäjä ei ole tehnyt tätä direktiivin 90/314 nojalla. Aivan päinvastoin, sillä jos lainsäätäjä olisi halunnut asettaa tällaisen vakuutta koskevan velvoitteen lentoliikenteen harjoittajalle niiden velvoitteiden lisäksi, joita tällä direktiivillä oli jo asetettu matkanjärjestäjälle, se olisi varmasti nimenomaisesti ilmaissut tämän kyseisessä asetuksessa.

52. Tätä näkemystä tukee mielestäni asetuksen N:o 261/2004 tämän säädöksen ja direktiivin 90/314 välistä suhdetta koskevan toisen säännöksen eli kyseisen asetuksen 3 artiklan 6 kohdan sisältö. ( 42 ) Tässä kohdassa vahvistetaan näet yhtäältä, että asetus N:o 261/2004 ei vaikuta oikeuksiin, joita valmismatkan ostaneilla matkustajilla on kyseisen direktiivin perusteella, ja toisaalta, että sitä ei sovelleta tapauksiin, joissa valmismatka peruutetaan muista syistä kuin lennon peruuntumisen takia. ( 43 ) Vaikuttaa siltä, että unionin lainsäätäjä on halunnut jossain määrin asettaa direktiivin 90/314 etusijalle, vaikka asetusta N:o 261/2004 sovelletaan samanaikaisesti tällaisiin matkustajiin tällä tavoin määritellyissä rajoissa.

53. Toiseksi, kun otetaan huomioon asetuksen N:o 261/2004 8 artiklan 2 kohdan edellä mainittu erityinen tavoite, sitä ei mielestäni pidä tulkita asiayhteydessään siten, että se rajoittuu vain tämän asetuksen muiden säännösten tutkimiseen, vaan siten, että otetaan huomioon myös tässä säännöksessä tarkoitetun toisen säädöksen sisältö eli toisin sanoen otetaan asianmukaisesti huomioon direktiivin 90/314 sisältö.

54. Tämän direktiivin 4 artiklan 6 kohdan b alakohdassa säädetään erillisestä järjestelystä, jonka yhteydessä silloin, kun valmismatkan matkanjärjestäjä peruuttaa matkapaketin ennen sovittua lähtöpäivää mistä tahansa syystä, asianomaisen matkan ostaneella kuluttajalla on oikeus ”saada niin pian kuin mahdollista takaisin kaikki [tämän elinkeinonharjoittajan kanssa tekemänsä] sopimuksen perusteella maksamansa rahamäärät”. ( 44 ) Tämä palautus koskee muun muassa lentolippujen hintaa.

55. Jo direktiivin 90/314 7 artiklaan sisältyy lisäksi ja ennen kaikkea erityisiä vaatimuksia, joilla pyritään takaamaan, että tässä direktiivissä säädetty palautus varmistetaan siinäkin tapauksessa, että matkanjärjestäjä on maksukyvytön tai konkurssissa. ( 45 ) Jos tämä laiminlyö kyseisen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, mikään ei oikeuta sitä, että tällä tavoin säädetyt vakuudet siirrettäisiin lentoliikenteen harjoittajan rasitteeksi velvoittamalla viimeksi mainittu palauttamaan lentolippujen hinta kyseisen toimijan asiakkaille. Korostettakoon, että jos tällä tavoin säädetty vakuusjärjestely on pantu asianmukaisesti täytäntöön jäsenvaltioissa, se suojaa erityisen hyvin matkustajia. ( 46 ) Nämä säännökset ovat pakottavia, vaikka niihin ei liity seuraamuksia, ja matkanjärjestäjän on mielestäni noudatettava niitä toimivaltaisten kansallisten viranomaisten valvonnassa. ( 47 ) Jos ilmenee, että jäsenvaltion viranomaiset eivät ole toteuttaneet kaikkia tässä direktiivissä edellytettyjä toimenpiteitä, jotta oikeus palautukseen toteutuisi, ( 48 ) tämän valtion korvausvastuun syntymistä ei voida sulkea pois. ( 49 )

56. Siten direktiivin 90/314 valossa vaikuttaa siltä, että matkanjärjestäjän mahdollista maksukyvyttömyyttä tai konkurssia koskeva kysymys kuuluu yksinomaan tämän direktiivin soveltamisalaan eikä asetuksen N:o 261/2004 soveltamisalaan, minkä vahvistaa nimenomaisesti myös uusi matkapakettidirektiivi. ( 50 ) Toisessa ennakkoratkaisukysymyksessä mainitut olosuhteet eivät siis voi olla perusteena sille, että lentoliikenteen harjoittaja olisi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tarkoittamassa erityistapauksessa velvollinen palauttamaan lentolipun hinnan matkustajalle, jolla on matkapaketti ja joka ei ole saanut tätä palautusta tämän matkan järjestäjältä.

4. Asianomaisten säännösten tavoitteet

57. Katson HQ ym:iden ja komission esittämistä väitteistä huolimatta, että tässä ehdottamani tulkinta ei ole ristiriidassa asian kannalta merkityksellisillä säännöksillä tavoiteltujen päämäärien kanssa, kun otetaan huomioon sekä asetuksen N:o 261/2004 yleiset tavoitteet että sen 8 artiklan 2 kohdan erityiset tavoitteet.

58. On varmaa, että kuten tämän asetuksen johdanto-osassa ( 51 ) todetaan, sen yleisenä tavoitteena on varmistaa sen soveltamisalaan kuuluvien matkustajien suojelun korkea taso pyrkimällä korjaamaan vakavat haitat, joita näille henkilöille aiheutuu erityisesti lennon peruuttamisen vuoksi. Unionin tuomioistuin on nojautunut useita kertoja tähän tavoitteeseen erityisesti perustellakseen näille matkustajille annettujen oikeuksien laajaa tulkintaa. ( 52 )

59. Kuten unionin tuomioistuin on jo todennut, asetuksella N:o 261/2004 on kuitenkin toinenkin tavoite, joka on otettava yhtä asianmukaisesti huomioon, eli tavoite taata suojeltavien matkustajien etujen ja lentoliikenteen harjoittajien etujen välinen tasapaino. ( 53 ) Vaikka unionin lainsäätäjä on päättänyt antaa lennosta vastaavalle lentoliikenteen harjoittajalle keskeisen aseman siltä osin kuin kyseessä on korvaus ja apu, joihin matkustajilla on oikeus erityisesti lennon peruuttamisen yhteydessä, ( 54 ) tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, että tämän liikenteenharjoittajan pitäisi kantaa yksin taloudellinen rasite missä tahansa tapauksessa.

60. Erityisesti silloin, kun kyseessä on matkapakettiin sisältyvän lennon peruuttaminen, siihen kuuluva vastuu ja siihen liittyvät kulut pitää mielestäni jakaa matkanjärjestäjän ja lentoliikenteen harjoittajan kesken niillä olevien velvoitteiden mukaan, sellaisina kuin ne ilmenevät paitsi direktiivin 90/314 tai asetuksen N:o 261/2004 sovellettavista säännöksistä, myös sitoumuksista, jotka on annettu yhtäältä matkanjärjestäjän ja sen asiakkaan ja toisaalta tämän matkanjärjestäjän ja lentoliikenteen harjoittajan välisissä sopimuksissa. ( 55 )

61. Missään tapauksessa ei mielestäni ole olemassa mitään oikeudellista perustaa tai edes objektiivista perustetta sille, että kyseisen matkanjärjestäjän konkurssiin liittyvä vakuus siirrettäisiin lentoliikenteen harjoittajan rasitteeksi velvoittamalla tämä maksamaan valmismatkan matkustajalle korvaus tällaisessa tapauksessa, ja näin on etenkin sen vuoksi, että, kuten olen jo korostanut, direktiiviin 90/314 sisältyy säännöksiä, joilla – jos niitä noudatetaan – voidaan nimenomaan korjata tällaiset ongelmat. ( 56 )

62. Se, että asetuksella N:o 261/2004 on otettu yleisesti huomioon tämä matkustajien suojelun tavoite, ei voi myöskään johtaa siihen, että unionin tuomioistuin päättäisi tulkita sen 8 artiklan 2 kohtaa tavalla, joka ei ole tämän säännöksen sanamuodon ja erityisen päämäärän mukainen.

63. Katson tämän viimeksi mainitun seikan osalta, että kyseisen 8 artiklan 2 kohdan erityisenä tavoitteena on ratkaista asetuksen N:o 261/2004 ja direktiivin 90/314 välinen suhde asianmukaisella tavalla, jotta suojellaan näiden kummankin suojaavan säädöksen soveltamisalaa samalla kun estetään se, että asianomaiset kuluttajat voisivat hyötyä oikeuksista, jotka voisivat mahdollisen normien päällekkäisyyden vuoksi osoittautua liiallisiksi.

64. Se, että on haluttu välttää se, että vahinkoa kärsinyttä matkustajaa suojellaan liikaa sillä, että tässä asetuksessa ja tässä direktiivissä tarjottuja oikeuksia sovelletaan päällekkäin, ilmenee myös eräästä komission tiedonannosta, jossa muun muassa mainitaan, että kyseinen asetus on yhdistettävä asianmukaisella tavalla uuteen matkapakettidirektiiviin, ( 57 ) kun siinä huomautetaan, että viimeksi mainitussa suljetaan nimenomaisesti pois ”liialliset korvaukset” matkustajalle suoritettavien korvausten yhteydessä. ( 58 )

65. Katson samansuuntaisesti, että matkustajan ei pitäisi koskaan saada kaksinkertaista palautusta lentolippunsa hinnasta, jos hänen valmismatkansa peruutetaan, kun hänellä on mahdollisuus nojautua valintansa mukaan direktiiviin 90/314 ja/tai asetukseen N:o 261/2004. Jos siis asianomainen täyttää välttämättömät edellytykset sille, että hänellä voi olla oikeus palautukseen tämän direktiivin perusteella, hän ei mielestäni voi siinä yhteydessä vaatia palautusta myös tämän asetuksen perusteella siinäkään tapauksessa, että tämän oikeuden käyttämisellä ei ole ollut käytännön vaikutusta, kuten tässä tapauksessa, ainoan velallisen eli matkanjärjestäjän laiminlyönnin vuoksi, sillä on huomattava, että tällainen taloudellinen riski on aina olemassa, ( 59 ) ja muistettava, että jo kyseisen direktiivin 7 artiklan tarkoituksena on välttää se, että kuluttaja ei saa mitään korvausta edellä mainituissa esimerkkitapauksissa.

66. Korostan lopuksi ylimääräisenä huomautuksena, että tässä tapauksessa ehdotettu tulkinta vastaa käytännön näkökohtia, joita ei voida jättää täysin huomiotta. Kuten Aegean Airlines ja Saksan hallitus ovat huomauttaneet, on niin, että jos todettaisiin, että lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan on palautettava matkustajalle hinta lentolipusta, jonka tämä on ostanut joltain kolmannelta osapuolelta matkapaketin yhteydessä, olisi yleensä hyvin vaikeaa ja jopa mahdotonta tietää, mikä summa sen pitäisi tälle suorittaa. Koska lennon hinta näet sisältyy hintaan, joka kattaa lähtökohtaisesti useita palveluja, joiden osatekijät yleensä vain matkanjärjestäjä tietää, liikenteenharjoittaja ( 60 ) tai edes ostaja ei tiedä, mikä osuus tästä hinnasta vastaa asianomaista lentoa. Vaikuttaisi toisin sanoen mielestäni epärealistiselta, jos katsottaisiin, että lentoliikenteen harjoittaja kykenisi aina määrittämään täsmällisesti sen palautuksen määrän, ( 61 ) joka pitäisi suorittaa tälle matkustajalle tällaisissa olosuhteissa.

67. Edellä esitetyn perusteella asetuksen N:o 261/2004 8 artiklan 2 kohtaa on mielestäni tulkittava siten, että matkustajalla, jolla on kansallisessa lainsäädännössä täytäntöönpannun direktiivin 90/314 perusteella oikeus vaatia matkapakettinsa matkanjärjestäjää matkan peruuntuessa palauttamaan kaikki summat, joita hän on maksanut heidän välisensä sopimuksen perusteella, ei ole mahdollisuutta vaatia lennosta vastaavaa lentoliikenteen harjoittajaa palauttamaan hänen lentolipustaan maksamaa hintaa tämän asetuksen nojalla silloinkaan, kun kyseinen matkanjärjestäjä ei kykene taloudellisesti palauttamaan lipun hintaa eikä ole huolehtinut tämän palautuksen varmistamiseksi tarvittavista vakuusjärjestelyistä.

V Ratkaisuehdotus

68. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Rechtbank Noord-Nederlandin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti: Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 8 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että matkustajalla, jolla on kansallisessa lainsäädännössä täytäntöönpannun matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13.6.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/314/ETY perusteella oikeus vaatia matkapakettinsa matkanjärjestäjää matkan peruuntuessa palauttamaan kaikki summat, joita hän on maksanut heidän välisensä sopimuksen perusteella, ei ole mahdollisuutta vaatia lennosta vastaavaa lentoliikenteen harjoittajaa palauttamaan hänen lentolipustaan maksamaa hintaa tämän asetuksen nojalla silloinkaan, kun kyseinen matkanjärjestäjä ei kykene taloudellisesti palauttamaan lipun hintaa eikä ole huolehtinut tämän palautuksen varmistamiseksi tarvittavista vakuusjärjestelyistä.

( 1 ) Alkuperäinen kieli: ranska.

( 2 ) Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2004, L 46, s. 1).

( 3 ) Matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13.6.1990 annettu neuvoston direktiivi (EYVL 1990, L 158, s. 59).

( 4 ) Matkapaketeista ja yhdistetyistä matkajärjestelyistä sekä asetuksen (EY) N:o 2006/2004 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/83/EU muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 90/314/ETY kumoamisesta 25.11.2015 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2015, L 326, s. 1).

( 5 ) Tämä tuomioistuin katsoi tässä yhteydessä yhtäältä, että aloitteen lennon peruuttamisesta oli tehnyt Aegean Airlines, joka oli selvästi varautunut liikennöimään lennon vain siinä tapauksessa, että Hellas maksaisi siitä etukäteen kiinteän hinnan, ja toisaalta, että ei ollut väitetty eikä näytetty toteen, että Hellas olisi ilmoittanut matkapaketin peruuttamisesta muista syistä kuin tämän Aegean Airlinesin päätöksen vuoksi. Korostan, että koska kyseessä on tosiseikkoja koskeva arviointi, pidän lähtökohtana ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen omaksumaa näkemystä, jonka mukaan asetus N:o 261/2004 on sovellettavissa pääasiaan.

( 6 ) Täsmennettäköön, että kun kyseisiä 5 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa sovelletaan yhdessä, asianomaisten matkustajien on saatava lennosta vastaavalta lentoliikenteen harjoittajalta kiinteä korvaus, jonka määräksi on vahvistettu 400 euroa kaikkien yhteisön sisäisten lentojen osalta, joiden pituus on yli 1500 kilometriä, paitsi jos heille on ilmoitettu peruutuksesta kyseisessä c kohdassa säädetyissä olosuhteissa.

( 7 ) Myös Tšekin hallitus ja komissio ovat kirjallisissa huomautuksissaan sekä Aegean Airlines istunnossa esittäneet, että näihin kysymyksiin annettaisiin yhteinen vastaus.

( 8 ) Korostan, että nämä kysymykset koskevat ainoastaan vaatimuksia, jotka liittyvät lentolippujen hinnan palauttamiseen, koska pääasian kohteena olevan riidan yhteydessä on jo hyväksytty asetuksen N:o 261/2004 5 artiklan 1 kohdan c alakohtaan ja 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaan perustuvat kiinteää hyvitystä koskevat vaatimukset asiaa käsitelleen tuomioistuimen todettua, että näitä säännöksiä sovelletaan tässä tapauksessa (ks. tämän ratkaisuehdotuksen 22–25 kohta).

( 9 ) Tavoitteet, jotka ilmenevät erityisesti kunkin säädöksen 1 artiklasta.

( 10 ) Käsite ”lennosta vastaava lentoliikenteen harjoittaja”, sellaisena kuin se on määritelty tämän asetuksen 2 artiklan b alakohdassa. Ks. myös tuomio 4.7.2018, Wirth ym. (C-532/17, EU:C:2018:527, 17 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

( 11 ) Palautus, joka on suoritettava kyseisen a kohdan ja saman asetuksen 7 artiklan 3 kohdassa säädetyin edellytyksin.

( 12 ) Näiden viimeksi mainittujen käsitteiden perusteella on mielestäni ilmeistä, että toisin kuin oikeuteen ”saada lennon hinta palautetuksi” (ainoa seikka, joka on riidanalainen tässä tapauksessa), poikkeus, josta säädetään saman artiklan 2 kohdan lopussa, ei vaikuta oikeuteen ”paluulentoon, joka lähtee mahdollisimman pian ensimmäiseen lähtöpaikkaan”, mistä säädetään tämän 8 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa luetelmakohdassa. Sama pätee oikeuksiin, jotka koskevat ”matkan uudelleenreititystä – – lopulliseen määräpaikkaansa” ja joista säädetään vaihtoehtoina kyseisen 1 kohdan b ja c alakohdassa.

( 13 ) Käsitteet ”matkapaketti” ja ”matkanjärjestäjä”, sellaisina kuin ne on määritelty direktiivin 90/314 2 artiklan 1 ja 2 kohdassa, johon viitataan asetuksen N:o 261/2004 2 artiklan d ja e alakohdassa.

( 14 ) Tämän direktiivin 4 artiklan 6 kohdan b alakohdan nojalla.

( 15 ) Direktiivi 90/314 on pantu täytäntöön Alankomaiden oikeudessa siviililain (Burgerlijk wetboek) 7 osan 7A osastolla, jonka otsikkona on ”Matkaa koskeva sopimus”. Tämän lain 7:504 §:n 3 momentissa sallitaan se, että matkustaja vaatii matkanjärjestäjältä, joka purkaa matkaa koskevan sopimuksen, esimerkiksi lentolippujen hinnan palauttamista.

( 16 ) Tässä tapauksessa erityisesti tämän järjestäjän konkurssin vuoksi.

( 17 ) Vaikka tämä matkanjärjestäjä ”asetettaisiin vastuuseen” ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toisessa ennakkoratkaisukysymyksessään omaksuman lähtökohdan mukaisesti.

( 18 ) Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä seuraa, että unionin oikeussääntöä on tulkittava koko unionissa itsenäisesti ja yhtenäisesti ottamalla huomioon kyseisen säännöksen sanamuoto sekä kyseisen säännöksen asiayhteys ja kyseessä olevalla säännöstöllä tavoitellut päämäärät sekä tämän säännöstön syntyhistoria (ks. esim. tuomio 15.11.2018, Verbraucherzentrale Baden-Württemberg, C-330/17, EU:C:2018:916, 23 kohta sekä tuomio 17.1.2019, Brisch, C-102/18, EU:C:2019:34, 22 kohta).

( 19 ) Koska, kuten todetaan sekä asetuksen N:o 261/2004 johdanto-osan 16 perustelukappaleessa että sen 3 artiklan 6 kohdassa, tätä ei missään tapauksessa voida soveltaa, jos kyseinen valmismatka on peruutettu ”muista syistä kuin lennon peruuntumisen takia”.

( 20 ) Erityisesti espanjankielinen (”cuando ese derecho se derive de la Directiva 90/314”), tanskankielinen (”medmindre retten til refusion følger af direktiv 90/314”), saksankielinen (”sofern dieser [Anspruch auf Erstattung] sich aus der Richtlinie 90/314 ergibt”), englanninkielinen (”where such right arises under Directive 90/314”), italiankielinen (”ad esclusione del diritto al rimborso qualora tale diritto sussista a norma della direttiva 90/314”), hollanninkielinen (”indien dit recht bestaat krachtens Richtlijn 90/314”), portugalinkielinen (”salvo quanto ao direito a reembolso quando este se constitua ao abrigo da Directiva 90/314”) ja ruotsinkielinen (”om denna rättighet regleras i direktiv 90/314”) versio.

( 21 ) Aegean Airlines ja Saksan hallitus katsovat myös, että kyseisen asetuksen 8 artiklan 2 kohdan sanamuoto jättää hyvin vähän tilaa toisenlaiselle tulkinnalle. Komission mukaan ”tämän 2 kohdan sananmukainen tulkinta johtaisi siihen, että olisi todettava, että jo pelkästään se, että on olemassa oikeus saada lipusta maksettu hinta takaisin direktiivin 90/314 nojalla riittäisi siihen, että menetetään oikeus saada lipun hinta takaisin asetuksen N:o 261/2004 nojalla”, mutta teleologisen lähestymistavan pitäisi kuitenkin johtaa päinvastaiseen päätelmään.

( 22 ) Koska asetuksen missään säännöksessä ei viitata matkustajan sopimuskumppanien eli lentoliikenteen harjoittajan ja matkanjärjestäjän mahdolliseen maksukyvyttömyyteen. Ks. sen 8 artiklan 2 kohtaan liittyvästä asiayhteydestä tämän ratkaisuehdotuksen 48 kohta ja sitä seuraavat kohdat.

( 23 ) Huomautettakoon, että HQ ym. sekä komissio ovat esittäneet, mielestäni virheellisesti, että matkustaja ei saisi jäädä ”tyhjin käsin”, kun häntä ei voida moittia millään tavoin tässä tapauksessa, ja että ”nyt käsiteltävään asiaan liittyvien kaltaisissa poikkeuksellisissa olosuhteissa ei voi tulla kysymykseen, että matkustaja ei saa viime kädessä mitään”.

( 24 ) Todettakoon, että direktiivin 90/314 laatijat ovat sitä vastoin nimenomaisesti tarkastelleet tapauksia, joissa järjestäjä on konkurssissa (ks. tästä tämän ratkaisuehdotuksen 55 kohta).

( 25 ) Ks. tästä tämän ratkaisuehdotuksen 47 kohta.

( 26 ) Erityisesti 19.11.2009 annetussa tuomiossa Sturgeon ym. (C-402/07 ja C-432/07, EU:C:2009:716, 40–69 kohta), jonka sisällön tietyt kommentoijat ovat kyseenalaistaneet. Ks. tästä tuomiosta ja sitä seuranneesta oikeuskäytännöstä mm. Cachard, O., Le transport international aérien des passagers, Académie de droit international de La Haye, Adi-Poche, La Haye, 2015, 283 kohta ja sitä seuraavat kohdat sekä Malenovský, J., ”Regulation 261: Three Major Issues in the Case Law of the Court of Justice of the EU”, teoksessa Air Passenger Rights – Ten Years On, Bobek, M. ja Prassl, J. (toim.), Hart Publishing, Oxford, 2016, s. 27 ja sitä seuraavat sivut.

( 27 ) Sitä korvausjärjestelmää koskevista yhteisistä säännöistä, jota sovelletaan, jos matkustajalta säännöllisessä lentoliikenteessä evätään pääsy lennolle, 4.2.1991 annettu neuvoston asetus (EYVL 1991, L 36, s. 5).

( 28 ) Asetuksen N:o 295/91 5 artiklan 1 kohdassa säädettiin seuraavaa: ”Jos evätään pääsy lennolle, joka on myyty osana pakettimatkaa, lentoliikenteen harjoittaja on velvollinen maksamaan korvauksen matkustajan kanssa sopimuksen tehneelle ja hänelle sanotun pakettimatkasopimuksen asianmukaisesta täyttämisestä – – direktiivin 90/314/ETY mukaan vastuussa olevalle matkanjärjestäjälle”, ja sen 2 kohdassa seuraavaa: ”Matkanjärjestäjän on palautettava 1 kohdan nojalla saamansa rahamäärä matkustajalle, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta [tämän direktiivin] mukaisia oikeuksia ja velvollisuuksia”.

( 29 ) Ks. 21.12.2001 annettu ehdotus KOM(2001) 784 lopullinen, perustelujen 19 kohta, johdanto-osan 10 ja 11 perustelukappale (jossa todetaan, että ”koska matkanjärjestäjät ovat yleensä vastuussa matkapaketteja – – koskevista kaupallisista päätöksistä, niiden olisi vastattava myös matkapaketteihin – – sisältyvien lentojen matkustajille annettavasta korvauksesta – – silloin, kun – – lento peruutetaan”) sekä 3 artiklan 1 kohta.

( 30 ) Täsmennettäköön, että direktiivin 90/314 5 artiklan 1 kohdan nojalla matkanjärjestäjät voivat kuitenkin nostaa tuomioistuimessa kanteen muita sopimuksen täytäntöönpanosta vastaavia palvelujen suorittajia vastaan. Ks. myös direktiivin 2015/2302 johdanto-osan 36 perustelukappaleen loppuosa ja 22 artikla.

( 31 ) Ks. erityisesti parlamentin 24.10.2002 hyväksymät muutokset 2, 3 ja 15 sekä niiden perustelut, jotka sisältyvät edellä mainittua ehdotusta koskevaan 12.9.2002 päivättyyn mietintöön (A5-0298/2002) (kanta ensimmäisessä käsittelyssä, EUVL 2003, C 300, s. 557).

( 32 ) Ehdotus 4.12.2002, KOM(2002) 717 lopullinen, perustelujen 2 kohta, jonka mukaan ”ehdotettu asetus antaisi – – matkustajille tarkkaan määritellyt ja automaattiset oikeudet, joita he voisivat käyttää välittömästi ja viemättä asiaa tuomioistuimeen. Ei ole aiheellista tarjota eriasteista suojaa samoista ongelmista kärsiville matkustajille”.

( 33 ) Ks. 18.3.2003 vahvistettu yhteinen kanta perusteluineen (EUVL 2003, C 125 E, s. 63).

( 34 ) Ks. tiedonanto 25.3.2003, SEC(2003) 361 lopullinen., s. 3, 6 ja 7, Euroopan parlamentin kanta toisessa käsittelyssä 3.7.2003 (EUVL 2004, C 74 E, s. 807), johon ei otettu valmismatkojen matkustajien poissulkemista, jota sen esittelijä oli suositellut uudelleen 13.6.2003 (mietintö A5-0221/2003, muutokset 1 ja 9).

( 35 ) Ks. tämän ratkaisuehdotuksen alaviite 32.

( 36 ) Ks. oikeudesta saada matkapaketista maksettu hinta takaisin ja tällä direktiivillä käyttöön otetusta siihen liittyvästä vakuusjärjestelystä tämän ratkaisuehdotuksen 54 kohta ja sitä seuraavat kohdat.

( 37 ) Periaate, johon on viitattu implisiittisesti edellä (alaviite 32) mainitussa komission muutetussa ehdotuksessa ja nimenomaisesti HQ ym:iden toimesta sekä ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa että unionin tuomioistuimessa ja jonka mukaan samankaltaisia tilanteita ei voida kohdella eri tavalla eikä erilaisia tilanteita samalla tavalla, ellei tällainen kohtelu ole objektiivisesti perusteltavissa.

( 38 ) Ks. tuomio 19.11.2009, Sturgeon ym. (C-402/07 ja C-432/07, EU:C:2009:716, 58 kohta ja sitä seuraavat kohdat); tuomio 23.10.2012, Nelson ym. (C-581/10 ja C-629/10, EU:C:2012:657, 33 kohta ja sitä seuraavat kohdat) sekä tuomio 7.9.2017, Bossen ym. (C‑559/16, EU:C:2017:644, 19 kohta ja sitä seuraavat kohdat) sekä määräys 5.10.2016, Wunderlich (C‑32/16, EU:C:2016:753, 21 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

( 39 ) Ks. tästä tämän ratkaisuehdotuksen 52 kohta.

( 40 ) Ks. komission siteeraama tuomio 22.12.2008, Wallentin-Hermann (C-549/07, EU:C:2008:771, 20 kohta) sekä määräys 14.11.2014, Siewert (C-394/14, EU:C:2014:2377, 17 kohta) ja tuomio 17.9.2015, van der Lans (C-257/14, EU:C:2015:618, 35 ja 45 kohta), jotka kaikki koskevat asetuksen N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohdan tulkintaa.

( 41 ) Ks. myös tämän ratkaisuehdotuksen alaviite 12.

( 42 ) Huomautettakoon, että HQ ym. nojautuvat lisäksi asetuksen N:o 261/2004 13 artiklaan, jossa säädetään, että jos lentoliikenteen harjoittaja maksaa korvauksen (esimerkiksi kiinteämääräisen korvauksen sen 7 artiklan perusteella) tai täyttää muut tämän asetuksen mukaiset velvollisuutensa, se voi tämän jälkeen hakea korvausta esimerkiksi matkanjärjestäjältä, jonka kanssa sillä on sopimus. Katson kuitenkin, että tämä säännös ei vaikuta tämän asetuksen ja direktiivin 90/314 väliseen suhteeseen.

( 43 ) Muistutan, että tämä jälkimmäinen sääntö mainitaan myös kyseisen asetuksen johdanto-osan 16 perustelukappaleessa.

( 44 ) Ellei peruutus johdu kuluttajan tuottamuksesta.

( 45 ) Tämän direktiivin johdanto-osan 21 perustelukappaleessa ja 7 artiklassa vahvistetaan, että matkanjärjestäjän on asetettava riittävä vakuus suoritettujen maksujen palauttamisen turvaamiseksi maksukyvyttömyys- tai konkurssitapauksessa. Samoin Alankomaiden siviililain 7:512 §:n 1 momentissa säädetään matkanjärjestäjän velvollisuudesta huolehtia etukäteen tarvittavista toimista sen varmistamiseksi, että jos se ei maksukyvyttömyyden vuoksi pysty enää täyttämään sitoumuksiaan matkustajia kohtaan, joko sen sitoumukset siirtyvät kolmannelle osapuolelle tai matkan hinnan palautetaan.

( 46 ) Koska vastaavaa järjestelyä ei ole kuluttajia koskevan lainsäädännön muilla aloilla.

( 47 ) Korostettakoon, että tilanne, johon kuluttajat ovat tässä tapauksessa joutuneet, ei johdu direktiivillä 90/314 käyttöön otetun järjestelmän aukosta, jota pitäisi korjata asetuksella N:o 261/2004, vaan siitä, että matkanjärjestäjä on laiminlyönyt lakisääteiset velvoitteensa, joiden noudattamisen varmistamisesta jäsenvaltioiden pitäisi huolehtia.

( 48 ) Muistutettakoon, että unionin tuomioistuin on tulkinnut direktiivin 90/314 7 artiklaa siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka yksityiskohtaiset säännöt eivät johda siihen, että kuluttajalle taattaisiin tehokkaalla tavalla mahdollisuus saada takaisin kaikki maksamansa suoritukset matkanjärjestäjän maksukyvyttömyyden tai konkurssin yhteydessä (ks. esim. tuomio 15.6.1999, Rechberger ym., C-140/97, EU:C:1999:306, 64–66 ja 74–77 kohta sekä määräys 16.1.2014, Baradics ym., C-430/13, EU:C:2014:32, 32–38 kohta).

( 49 ) Ks. jäsenvaltioiden vahingonkorvausvastuuta koskevista kanteista, joita yksityiset voivat nostaa, esim. tuomio 14.3.2013, Leth (C-420/11, EU:C:2013:166, 41 kohta ja sitä seuraavat kohdat); tuomio 3.9.2014, X (C-318/13, EU:C:2014:2133, 42 kohta ja sitä seuraavat kohdat) sekä tuomio 4.10.2018, Kantarev (C-571/16, EU:C:2018:807, 92 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

( 50 ) Ks. direktiivin 2015/2302 johdanto-osan 1 ja 38–44 perustelukappale sekä 17 ja 18 artikla, joissa on mielenkiintoinen selvennys, vaikka sitä ei voidakaan soveltaa nyt käsiteltävässä asiassa.

( 51 ) Ks. asetuksen N:o 261/2004 johdanto-osan 1–6 perustelukappale.

( 52 ) Ks. esim. tuomio 4.10.2012, Finnair (C-22/11, EU:C:2012:604, 23 ja 34 kohta); tuomio 4.10.2012, Rodríguez Cachafeiro ja Martínez-Reboredo Varela-Villamor (C-321/11, EU:C:2012:609, 25 ja 33 kohta); tuomio 23.10.2012, Nelson ym. (C-581/10 ja C-629/10, EU:C:2012:657, 37 ja 38 kohta sekä 74 kohta ja sitä seuraavat kohdat); tuomio 31.1.2013, McDonagh (C-12/11, EU:C:2013:43, 47 kohta ja sitä seuraavat kohdat) sekä tuomio 22.6.2016, Mennens (C-255/15, EU:C:2016:472, 26 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

( 53 ) Ks. esim. tuomio 19.11.2009, Sturgeon ym. (C-402/07 ja C-432/07, EU:C:2009:716, 67 kohta); tuomio 23.10.2012, Nelson ym. (C-581/10 ja C-629/10, EU:C:2012:657, 39 kohta) sekä tuomio 12.9.2018, Harms (C-601/17, EU:C:2018:702, 15 kohta).

( 54 ) Asetuksen N:o 261/2004 5 ja 8 artiklan mukaisesti. Komissio on huomauttanut edellä mainitussa (alaviite 34) tiedonannossaan, s. 3, että ”tämä on käytännöllinen ratkaisu, koska lennosta vastaava lentoyhtiö voi yleensä parhaiten varmistaa, että lennot lennetään suunnitelmien mukaisesti, ja koska sillä on lentoasemalla henkilökuntaa tai edustajia, jotka voivat auttaa matkustajia. Lisäksi tämä säännös on niin selvä ja yksinkertainen, että matkustajat voivat sen helposti ymmärtää”.

( 55 ) Ks. analogisesti tuomio 11.5.2017, Krijgsman (C-302/16, EU:C:2017:359, 25 kohta ja sitä seuraavat kohdat), jossa todetaan, että lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan on maksettava korvaus matkustajalle, joka on ostanut lennon matkatoimiston välityksellä, vaikka tämä lentoliikenteen harjoittaja on ilmoittanut hyvissä ajoin tälle matkatoimistolle tämän lennon aikataulun muutoksesta ja tämä on ilmoittanut tästä matkustajalle liian myöhään, mutta jossa muistutetaan myös, että asetuksen N:o 261/2004 13 artiklan nojalla lentoliikenteen harjoittaja voi hakea korvausta keneltä tahansa henkilöltä, jonka kanssa se on tehnyt sopimuksen.

( 56 ) Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 55 kohta. Aegean Airlines korosti istunnossa perustellusti, että HQ ym. ja komission ehdottama tulkinta voisi olla jopa kuluttajien edun vastainen, sillä matkanjärjestäjillä ei olisi enää kannustumia huolehtia direktiivissä edellytetyistä vakuuksista, jos ne tietäisivät, että lentoliikenteen harjoittajat olisivat velvollisia täydentämään niiden laiminlyöntejä asetuksen N:o 261/2004 perusteella.

( 57 ) Ks. asetuksen N:o 261/2004 tulkintaohjeet (EUVL 2016, C 214, s. 5), 2.2.6 jakso, jonka otsikkona on ”asetuksen soveltamisala suhteessa matkapakettidirektiiviin”. Tähän asiakirjaan, joka ei ole sitova, viittaa myös ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, joka on huomauttanut perustellusti, että sen 4.2 jaksossa käsitellään oikeutta korvaukseen peruuttamisen yhteydessä mutta ei viitata kyseisen asetuksen 8 artiklan 2 kohtaan.

( 58 ) Direktiivin 2015/2302 johdanto-osan 36 perustelukappaleessa ja 14 artiklan 5 kohdassa näet täsmennetään, että tämän direktiivin nojalla myönnetty korvaus matkapalvelujen heikosta toteuttamisesta ja mainittujen unionin oikeuden muiden säädösten, joihin kuuluu asetus N:o 261/2004, nojalla myönnetty korvaus ”vähennetään toisistaan liiallisten korvausten välttämiseksi”. Vaikka tämä direktiivin 90/314 korvannut direktiivi ei ole sovellettavissa tässä tapauksessa (ks. tämän ratkaisuehdotuksen 8 kohta), unionin lainsäätäjän tällä tavoin esittämä täsmennys on mielestäni kuitenkin mielenkiintoinen nyt käsiteltävän asian kannalta.

( 59 ) On onneksi harvinaista, että kuluttajaa kohtaisi sopimuskumppanina olevan elinkeinonharjoittajan maksukyvyttömyys tai konkurssi ilman että hän voisi koskaan saada korvausta tai hyvitystä sopimuksen täytäntöönpanon laiminlyönnin perusteella.

( 60 ) Mielestäni ei voida olettaa, että tällaisille matkustajille palautettava hinta olisi sama kuin hinta, josta on sovittu matkanjärjestäjän ja lentoliikenteen harjoittajan välillä lentopaikkojen ostosta, koska tämä matkanjärjestäjä on voinut valita eri hinnan myydessään lippuja asiakkailleen.

( 61 ) Muistutettakoon, että asetuksen N:o 261/2004 8 artiklan 1 kohdan a alakohdan kohteena on ”lipusta maksetun hinnan palauttaminen kokonaisuudessaan” eikä jonkin sitä lähellä olevan hinnan mukaisesti.