YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)

30 päivänä syyskuuta 1998

Asia T-164/97

Silvio Busacca ym.

vastaan

Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin

”Henkilöstö — Virkasuhteen lopullinen päättäminen uusien jäsenvaltioiden liittymisen vuoksi — Virkamiehelle vastainen toimi — Lainvastaisuusväite — Asetuksen (EY, Euratom, EHTY) N:o 2688/95 laillisuus — Yhdenvertainen kohtelu — Olennaisten menettelymääräysten rikkominen — Toimielinten ja henkilöstösääntökomitean kuuleminen etukäteen”

Täydellinen teksti ranskan kielellä II-1699

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan tilintarkastustuomioistuimen 16.9.1996 tekemät päätökset, joilla hylättiin kantajien vaatimukset nimensä lisäämisestä niiden henkilöiden luetteloon, jotka ovat ilmaisseet kiinnostuksensa saada päätös virkasuhteensa lopullisesta päättymisestä Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisen vuoksi.

Lopputulos:

Kumoaminen.

Tuomion lyhennelmä

Saatuaan 21.6.1995 Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 10 artiklan toisen kohdan mukaisesti henkilöstösääntökomitean puoltavan lausunnon komissio antoi 7.7.1995 ehdotuksen neuvoston asetukseksi (EY, Euratom, EHTY) Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisen vuoksi toteutettavista Euroopan yhteisöjen virkamiesten virkasuhteiden lopullista päättymistä koskevista erityisistä toimenpiteistä (KOM (95) 327 lopullinen, EYVL C 246, s. 23; jäljempänä alkuperäinen ehdotus).

Alkuperäisen ehdotuksen tarkoituksena oli sen 1 artiklan mukaan antaa yksikön edun vuoksi ja Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisestä Euroopan yhteisöihin johtuvien tarpeiden huomioon ottamiseksi Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle, yhteisöjen tuomioistuimelle, tilintarkastustuomioistuimelle ja talous- ja sosiaalikomitealle lupa toteuttaa 30.6.2000 saakka toimenpiteitä, jotka koskevat näiden toimielinten 55 vuotta täyttäneiden virkamiesten, lukuun ottamatta palkkaluokkiin A 1 ja A 2 kuuluvia virkamiehiä, virkasuhteiden lopullista päättämistä.

Alkuperäisen ehdotuksen 3 artiklan mukaan annettuaan henkilöstölle tilaisuuden tuoda esille kiinnostuksensa toimielin valitsee näiden virkasuhteen ennenaikaista päättämistä koskevien erityisjärjestelyjen kohteena olevat virkamiehet ottaen huomioon yksikön laajentumista koskevan edun sekä kuultuaan pariteettikomiteaa. Toimielimen on otettava huomioon virkamiesten ikä, pätevyys, suorituskyky, käytös yksikössä, perhesuhteet ja palvelusaika, jota on oltava vähintään 10 vuotta. Missään tapauksessa kyseisiä erityisjärjestelyjä ei sovelleta ilman asianomaisen suostumusta.

Virkamiehellä, jonka virkasuhde päätetään ennenaikaisesti erityisjärjestelyin, on alkuperäisen ehdotuksen 4 artiklan mukaan oikeus 70 prosentin kuukausittaiseen korvaukseen sen palkkaluokan ja tason peruspalkasta, johon asianomainen kuuluu palvelussuhteensa päättyessä. Oikeus korvaukseen päättyy viimeistään sen kuukauden viimeisenä päivänä, jona entinen virkamies täyttää 65 vuotta, ja joka tapauksessa silloin, kun hän ennen tätä ikää täyttää vanhuuseläkkeen enimmäismäärään oikeuttavat edellytykset. Tällöin entinen virkamies saa automaattisesti oikeuden vanhuuseläkkeeseen.

Alkuperäisen ehdotuksen mukaan vastaajalla on oikeus päättää 12 virkamiehen virkasuhteen ennenaikaisesta päättämisestä erityisjärjestelyin.

Alkuperäisestä ehdotuksesta on Euroopan yhteisöjen yhteisen neuvoston ja yhteisen komission perustamisesta tehdyn sopimuksen (jäljempänä sulautumissopimus) 24 artiklan mukaisesti pyydettävä niiden toimielinten lausunnot, joita asia koskee.

Euroopan parlamentti antoi 25.9.1995, yhteisöjen tuomioistuin 12.10.1995 ja tilintarkastustuomioistuin 26.10.1995 puoltavan lausunnon.

Komissio ilmoitti lainsäädäntömenettelyn kuluessa, että helpottaakseen neuvoston päätöksentekoa se oli valmis jakamaan alkuperäisen ehdotuksen osiin ja hyväksymään sen, että neuvosto asettaa käsittelyssä etusijalle pelkästään parlamentin virkasuhteiden ennenaikaista päättämistä koskevat erityisjärjestelyt (neuvoston asiakirja nro 11098/95, 31.10.1995, joka on kanteen liitteessä 5 olevassa c kohdassa).

Neuvosto antoi näin ollen 17.11.1995 asetuksen (EY, Euratom, EHTY) N:o 2688/95 Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisen vuoksi toteutettavista Euroopan yhteisöjen virkamiesten virkasuhteiden lopullista päättymistä koskevista erityisistä toimenpiteistä (EYVL L 280, s. 1), jolla ainoastaan Euroopan parlamentille annettiin oikeus ryhtyä virkamiesten virkasuhteiden ennenaikaiseen päättämiseen erityisjärjestelyin.

Viisi kantajaa ovat tilintarkastustuomioistuimen virkamiehiä.

Kantajat esittivät kukin erikseen 22.8.1996 ja 2.9.1996 välisenä aikana henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan mukaisen vaatimuksen, jossa ne käyttivät seuraavaa vakiomuotoista tekstiä:

”Koska olen ennen 30.6.1996 täyttänyt 55 vuotta ja samalla ollut yhteensä vähintään 10 vuotta yhteisöjen palveluksessa, ilmoitan olevani kiinnostunut saamaan päätöksen virkasuhteeni lopullisesta päättämisestä Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisen vuoksi, kuten sitä esitetään Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 246, s. 23, 22.9.1995 julkaistussa komission ehdotuksessa, joka on jo toteutettu asetuksella N:o 2688/95 joidenkin Euroopan yhteisöjen virkamiesten osalta.

Näin ollen haluaisin saada nimeni niiden henkilöiden luetteloon, jotka ovat ilmoittaneet olevansa samalla tavoin kiinnostuneita ja joiden joukosta nimittävän viranomaisen on tehtävä valintansa 1.7.1995 ja 30.6.1996 välisen ajanjakson osalta. ”

Vastaajan pääsihteeri osoitti nimittävänä viranomaisena 16.9.1996 kullekin kantajalle erikseen seuraavanlaisen vakiovastauksen:

”Olen tutkinut perusteellisesti edellä mainitun vaatimuksenne.

Minun on kuitenkin valitettavasti ilmoitettava, että en voi vastata siihen myöntävästi.

Asetuksen N:o 2688/95 mukaan Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisen vuoksi toteutettavia virkasuhteiden lopullista päättämistä koskevia toimenpiteitä sovelletaan nimittäin ainoastaan Euroopan parlamentin virkamiehiin. Koska näitä toimenpiteitä ei voida soveltaa tämän asetuksen nojalla tilintarkastustuomioistuimen virkamiehiin, vaatimuksenne hyväksymiselle ei ole oikeudellista perustetta.”

Kantajat jättivät kukin erikseen 21.10.1996 ja 13.12.1996 välisenä aikana henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla vakiomuotoiset valitukset näistä päätöksistä. Kantajat väittävät, että nimittävä viranomainen on hylännyt heidän vaatimuksensa sillä perusteella, että asetuksen N:o 2688/95 henkilöllinen soveltamisala koskee ainoastaan parlamentin virkamiehiä. Vastaajana olevan toimielimen pääsihteeri hylkäsi nämä valitukset 28.2.1997 tekemillään vakiomuotoisilla päätöksillä, joilla ilmoitettiin kantajille, että heidän valituksiaan ei voida ottaa tutkittavaksi tai että ne ovat perusteettomia.

Tutkittavaksi ottaminen

Nimittävän viranomaisen päätös, jolla hylätään vaatimus virkamiesten kirjaamisesta virkasuhteen ennenaikaisesta päättämisestä erityisjärjestelyin kiinnostuneiden virkamiesten luetteloon sillä perusteella, että Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisen vuoksi toteutettavista Euroopan yhteisöjen virkamiesten virkasuhteiden lopullista päättymistä koskevista erityisistä toimenpiteistä annettua asetusta N:o 2688/95 ei sovelleta kyseisessä toimielimessä, koskee suoraan ja välittömästi kyseisten virkamiesten oikeudellista asemaa ja on siten heille vastainen päätös, koska he eivät voi enää vaatia kyseisten toimenpiteiden toteuttamista joko jossakin toisessa menettelyssä tai millään muullakaan tavoin ja koska kyseinen toimielin ei ole tehnyt kyseisten vaatimusten hylkäämispäätösten jälkeen yhtäkään lopullista päätöstä, jonka nämä virkamiehet voisivat riitauttaa (36 kohta).

Viittaukset: asia 204/85, Stroghili v. tilintarkastustuomioistuin, 21.1.1987 (Kok. 1987, s. 389, 6 kohta); asia T-82/89, Marcato v. komissio, 5.12.1990 (Kok. 1990, s. II-735, 49 ja 52 kohta) ja asia T-l57/96, Affatato v. komissio, 29.1.1998 (Kok. H. 1998, s. II-97, 21 kohta).

Lisäksi, vaikka kyseiseen luetteloon kirjaaminen on vain valmisteleva toimi, joka ei vaikuta vaadittujen toimenpiteiden lopulliseen toteuttamiseen, se, ettei virkamiehen ilmoitusta, jonka mukaan hän on kiinnostunut virkasuhteen ennenaikaisesta päättämisestä erityisjärjestelyin, oteta edellä mainitusta syystä huomioon, estää kyseistä virkamiestä varmasti ja lopullisesti saamasta kyseistä etua ja on siten hänelle vastainen toimi, kun neuvosto ei ole antanut komission ehdotuksen perusteella vastaavaa kyseiseen virkamieheen sovellettavaa asetusta (37 kohta).

Tämän vuoksi kanne on otettava tutkittavaksi (39 kohta).

Pääasia

Syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen

Yleinen yhdenvertaisuusperiaate edellyttää, että toisiinsa verrattavissa olevissa tilanteissa ei menetellä eri tavalla, ellei tällaista eroa voida objektiivisesti perustella. Asiassa, jossa voidaan käyttää harkintavaltaa, tätä periaatetta ei ole noudatettu, jos toimielin tekee tällaisen eron mielivaltaisesti tai tavoiteltuun päämäärään nähden selvästi epäasianmukaisella tavalla (49 kohta).

Viittaukset:asia 147/79, Hochstrassv. yhteisöjentuomioistuin, 16.10.1980(Kok. 1980, s. 3005, 7 kohta); asia T-109/92, Lacruz Bassols v. yhteisöjen tuomioistuin, 9.2.1994 (Kok. H. 1994, s. II-105, 87 kohta) ja asia T-142/95, Delvaux v. komissio, 18.12.1997 (Kok. H. 1997, s. II-1247, 95 kohta).

Rajatessaan asetuksen N:o 2688/95 soveltamisalan pelkästään parlamenttiin, vaikka muut toimielimet ovat edellä mainitun asetuksen kohteena olevan toimielimen tavoin ilmaisseet aikomuksensa toteuttaa erityisjärjestelyjä virkasuhteiden ennenaikaiseksi päättämiseksi ja vaikka niiden henkilöstön määrä on vastaavasti muuttunut, neuvosto on kohdellut näitä toimielimiä eri tavalla siten, että se on ollut mielivaltaista tai ainakin selvästi epäasianmukaista (58 ja 59 kohta).

Näin ollen syrjintäkiellon periaatteen loukkaamista koskeva kanneperuste on hyväksyttävä (61 kohta).

Olennaisten menettelymääräysten rikkominen

Aluksi on tutkittava, onko väite, jonka mukaan ensiksi olisi pitänyt kuulla parlamenttia ja toiseksi henkilöstösääntökomiteaa, perusteltu (79 kohta).

On todettava, että sulautumissopimuksen 24 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan neuvosto voi muuttaa henkilöstösääntöjä ainoastaan ”komission ehdotuksesta ja kuultuaan niitä muita toimielimiä, joita asia koskee” (80 kohta).

Sulautumissopimuksen 24 artiklan mukainen parlamentin kuuleminen, jonka perusteella parlamentti voi tosiasiallisesti osallistua yhteisön lainsäädäntömenettelyyn, on olennainen osa perustamissopimuksilla tavoiteltua toimielinten välistä tasapainoa. Parlamentin säännönmukainen kuuleminen tämän määräyksen nojalla on siten olennainen menettelymääräys, jonka noudattamatta jättäminen johtaa kyseisen toimen pätemättömyyteen (81 kohta).

Viittaukset: asia 817/79, Buyl ym. v. komissio, 4.2.1982 (Kok. 1982, s. 245, 16 kohta); asia 828/79, Adam v. komissio, 4.2.1982 (Kok. 1982, s. 269, 17 kohta) ja asia 1253/79, Battaglia v. komissio, 4.2.1982 (Kok. 1982, s. 297, 17 kohta).

Parlamenttia on kuultava uudelleen joka kerta, kun lopullisesti hyväksytty säädös kokonaisuutena tarkasteltuna poikkeaa keskeiseltä sisällöltään siitä säädösehdotuksesta, josta parlamenttia jo on kuultu, paitsi jos muutokset vastaavat olennaisilta osin parlamentin itsensä ilmaisemia toiveita. Ehdotuksen muuttaminen ei koske säädösehdotuksen keskeistä sisältöä kokonaisuutena tarkasteltuna, jos muutos on tavoitellun päämäärän mukainen ja jos sillä ei puututa kyseisen säädösehdotuksen perustavanlaatuiseen systematiikkaan (82 ja 84 kohta).

Viittaukset: asiaC-408/95, Eurotunnelym., 11.11.1997 (Kok. 1997, s. I-6315,46 kohta) ja asia C-280/93, Saksa v. neuvosto, 5.10.1994 (Kok. 1994, s. I-4973, 40 ja 41 kohta).

Alkuperäiseen ehdotukseen tehty muutos on olennainen. Se ei myöskään vastaa parlamentin itsensä ilmaisemia toiveita. Parlamentti on nimittäin lausunnossaan hyväksynyt alkuperäisen ehdotuksen. Se on siten toivonut, että kaikki toimielimet voisivat päättää virkasuhteita ennenaikaisesti erityisjärjestelyin. Parlamentti on nimenomaisesti vaatinut, että sitä kuultaisiin uudelleen, jos ehdotuksen keskeistä sisältöä muutetaan. Vastaajan väite, jonka mukaan tämä muutos vastaa parlamentin ilmaisemia toiveita, ei siis ole perusteltu (87-89 kohta).

Tästä seuraa, että parlamenttia olisi pitänyt kuulla uudelleen ennen kuin neuvosto antoi asetuksen alkuperäisen ehdotuksen muuttamisen jälkeen (90 kohta).

Toiseksi on todettava, että henkilöstösääntöjen 10 artiklan toisen kohdan toisen virkkeen mukaan komissio kuulee henkilöstösääntökomiteaa kaikista henkilöstösääntöjen muutosehdotuksista (91 kohta).

Tässä säännöksessä asetetaan komissiolle kuulemisvelvollisuus, joka koskee paitsi muodollisia ehdotuksia, myös sen tekemiä olennaisia muutoksia jo tutkittuihin ehdotuksiin, paitsi jos muutokset tässä viimeksi mainitussa tapauksessa vastaavat olennaisesti henkilöstösääntökomitean ehdottamia muutoksia (92 kohta).

Tätä ratkaisua puoltaa se, että kyseisessä säännöksessä annetaan siinä määritellylle velvollisuudelle laaja sisältö, ja toisaalta tätä tulkintaa edellyttää henkilöstösääntökomitean asema pariteettikomiteana, jossa kokoontuvat kaikkien toimielinten sekä hallinnon edustajat että demokraattisesti valitut henkilöstön edustajat ja jonka on otettava huomioon ja ilmaistava yhteisön henkilöstön edut kokonaisuudessaan (93-95 kohta).

Tämän uudelleen kuulemisen riittävänä oikeudellisena perustana on henkilöstösääntöjen 10 artikla, jonka kanssa sulautumissopimuksen 24 artikla ei ole ristiriidassa (96 kohta).

Henkilöstösääntökomitea on esillä olevassa asiassa antanut 21.6.1995 puoltavan lausunnon alkuperäisestä ehdotuksesta. Komission alkuperäiseen ehdotukseen lainsäädäntömenettelyn aikana tekemä muutos on kuitenkin ollut olennainen. Se ei myöskään ole vastannut henkilöstösääntökomitean esittämää mahdollista muutosta. Tästä seuraa, että edellä mainittujen periaatteiden mukaisesti henkilöstösääntökomiteaa olisi pitänyt kuulla uudelleen muutetusta alkuperäisestä ehdotuksesta (99 ja 100 kohta).

Olennaisten menettelymääräysten rikkomista koskeva kanneperuste on siis perusteltu siltä osin kuin se koskee parlamentinja henkilöstösääntökomitean kuulemista (101 kohta).

Riidanalaiset päätökset on siten kumottava ilman, että olisi taipeen tutkia muita väitteitä, jotka koskevat tilintarkastustuomioistuimen ja yhteisöjen tuomioistuimen kuulematta jättämistä, perustamissopimuksen 189 a artiklan rikkomista ja perustelujen puuttumista, sekä muita lainvastaisuusväitteen tueksi esitettyjä kanneperusteita tai myöskään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 artiklan 2 kohdan c ja d alakohtaan perustuvaa pyyntöä asiakirjojen esittämisestä (102 kohta).

Ratkaisu:

Tilintarkastustuomioistuimen 16.9.1996 tekemät Silvio Busaccalle, Carlo Degli Abbattile, Pamela Rattiganffle, Gisela Tremontille ja Cécile Vandamille osoitetut päätökset, joilla hylättiin kyseisten henkilöiden vaatimukset nimensä lisäämisestä niiden henkilöiden luetteloon, jotka ovat ilmaisseet kiinnostuksensa saada virkasuhteensa lopullisesta päättymisestä sellainen päätös, josta säädetään Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisen vuoksi toteutettavista Euroopan yhteisöjen virkamiesten virkasuhteiden lopullista päättymistä koskevista erityisistä toimenpiteistä 17 päivänä marraskuuta 1995 annetussa neuvoston asetuksessa (EY, Euratom, EHTY) N: o 2688/95, kumotaan.