ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kanne 30.3.2022 – T-Systems International v. komissio

(Asia T-173/22)

(2022/C 237/73)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: T-Systems International GmbH (Frankfurt am Main, Saksa) (edustajat: asianajajat E. van Nuffel d’Heynsbroeck, D. Bogaert ja T. Payan)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan päätöksen sopimuksen tekemisestä hankintamenettelyssä DIGIT/A3/PR/2019/010 palvelujen suorittamiseksi siltä osin kuin kyseessä ovat Euroopan laajuiset telematiikkapalvelut hallintojen välillä (TESTA); hankintamenettelyn tulokset annettiin tiedoksi 21.1.2022

— velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan varainhoitoasetuksen (1) 168 artiklan 6 kohtaa on rikottu ja kaikki kyseisessä menettelyssä jätetyt tarjotukset ovat lainvastaisia, koska tarjouseritelmässä esitetyt vaatimukset tekevät palvelun toteuttamisesta ja siis asianmukaisen tarjouksen jättämisestä liian vaikeaa tai mahdotonta.

2) Toinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja muutti tarjouseritelmässä esitettyjä pakollisia vaatimuksia vastoin menettelyn olennaisia edellytyksiä, kun se arvioi muiden tarjoajien tarjouksia.

3) Kolmas kanneperuste, jonka mukaan olemassa on suuri riski sopimuksen merkittävästä muuttamisesta, koska komissio teki sopimuksen sellaisten teknisten seikkojen perusteella, joiden osalta se ei voinut olla tietämätön siitä, että niistä tulisi nopeasti vanhentuneita, jolleivät ne jo ole vanhentuneita kyseessä olevan tarjouskilpailun ajankohtana, joten komissio on toiminut varainhoitoasetuksen 170 artiklan vastaisesti.

(1) Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 18.7.2018 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) 2018/1046 (EUVL 2018, L 193, s. 1).
—

ensisijaisesti kumoamaan — 8.4.2022 tehdyn neuvoston päätöksen (YUTP) N:o 2022/582 (1) Gulbakhor Ismailovaa koskevilta osin — 8.4.2022 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2022/581 (2) Ismailovaa koskevilta osin; — 25.2.2022 annetun päätöksen (YUTP) N:o 2022/329 (3) — 25.2.2022 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 2022/330 (4)
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja on tehnyt oikeudellisen virheen ja tosiseikasto- ja arviointivirheitä, koska se on rankaissut konsortiota (1) siitä, ettei tämä ole toimittanut tietoja, joita ei koskaan vaadittu tarjouskilpailueritelmissä, mikä on avoimuusperiaatteen vastaista.
2)

Toisen kanneperusteen mukaan EIP:n henkilöstön lähettämistä koskevia säännöksiä on rikottu, sopimusta on muutettu yksipuolisesti sopimuspuolten yhdenvertaisuutta koskevien yleisten sääntöjen vastaisesti, ja huolenpitovelvollisuus on laiminlyöty.
4.

Neljännen kanneperusteen mukaan komissio rikkoi asetuksen N:o 1/2003 23 artiklaa, sakkojen laskentaa koskevia suuntaviivoja sekä suhteellisuusperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja laiminlöi perusteluvelvollisuuden. Erityisesti on niin, että — komissio teki myynnin arvosta arvion, jolla merkittävästi ja mielivaltaisesti suurennellaan S:n myynnin arvoa ja näin ollen väitetyn rikkomisen taloudellista merkitystä, ja komissio poikkesi sakkojen laskentaa koskevissa suuntaviivoissa tarkoitetusta myynnin arvon käsitteestä; — CS:lle lieventävien seikkojen perusteella myönnetty alennus on suhteettoman vähäinen ja siinä ei oteta huomioon muita lieventäviä seikkoja; — CS:lle määrätty sakko merkitsee väitetyn rikkomisen vakavuuden merkittävää liioittelua; — CS:lle määrätty sakko on vastoin yhdenvertaisen kohtelun periaatetta; — komissio ei esittänyt riittäviä perusteluja, joiden nojalla unionin yleinen tuomioistuin voisi arvioida CS:lle määrätyn sakon laskennan oikeasuhteisuutta muiden sovintomenettelyyn osallistuneiden sakkojen laskentaan nähden.
2.

Toinen kanneperuste, joka perustuu perussopimusten soveltamista koskevaan oikeudelliseen virheeseen, seuraavilla perusteilla: muutosta on käsitelty vakiomuutoksena, vaikka kyseessä on 17.10.2018 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 14 artiklan 1 kohdan c ja d alakohdassa ja siihen liittyvissä artikloissa (erityisesti 15, 17 ja 55 artikla) ja täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/34 (3) 6 artiklassa tarkoitettu ”unionin muutos”; vaatimus, jonka mukaan pienemmän maantieteellisen yksikön on koskettava Requenan kuntaa, on vastoin vapaaehtoisten merkintöjen totuudenmukaisuutta koskevaa yleistä periaatetta ja kuluttajan oikeutta voida yksilöidä tuotteen alkuperä (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (4) 120 artikla ja 17.10.2018 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 55 artiklan 1 ja 3 kohta); riidanalainen julkaiseminen on vastoin viinintuottajien yhdistyksen CAVA DE REQUENA -nimityksen lähes 40 vuoden pituisen jatkuvan käytön perusteella saavuttamia oikeuksia ja niitä koskevaa oikeusperustaa (Tribunal Supremon tuomio nro 1893/1989 ja vuonna 1991 annetut täytäntöönpanopäätökset) sekä 17.10.2018 annettua komission delegoitua asetusta (EU) 2019/33, jonka 40 artiklassa, jossa viitataan Euroopan parlamentin asetuksen (EU) N:o 1308/2013 119 artiklaan, säädetään, että pakkausmerkinnöissä on ilmoitettava alkuperä, jolloin pelkkä postinumeron mainitseminen ei riitä niin kuin on väitetty; yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaisuus verrattuna muihin CAVAn tuottajiin, joilla on pienempi maantieteellinen yksikkö ja mahdollisuus ilmoittaa kuluttajille tuotteen maantieteellinen alkuperä; riidanalainen julkaiseminen on vastoin unionin tuomioistuimen markkinoille pääsyä tavaroiden vapaan liikkuvuuden alalla (SEUT 34 artikla ja sitä seuraavat artiklat) vahvistamaa oikeuskäytäntöä ja CAVAn markkinoilla vallitsevan kysynnän kumulatiivisen vaikutuksen sallimista, mikä on vastoin SEUT 101 artiklaa.
3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan henkilöstösääntöjen 12 a artiklaa on rikottu, hyvän hallinnon periaatetta on loukattu, huolellisuusvelvollisuutta on laiminlyöty sekä toimivalta on ylitetty ja harkintavaltaa on käytetty väärin.
—

koska komissio on väittänyt, että ne eläkeoikeudet, joiden siirtämistä kantaja on hakenut, olisi hankittu hänen unionin palvelukseen siirtymisensä jälkeen, sillä hänen jäsenyytensä Algemeen Burgerlijk Pensioen-Fondsissa (ABP) oli päättynyt 31.1.2015, tekemättä eroa ajanjaksojen 1.7.1992–31.12.2010 ja 1.1.2011–31.1.2015 välillä, komissio on jättänyt huomiotta 18 vuoden ja kuuden kuukauden pituisen siirtokelpoisten eläkeoikeuksien ajanjakson ja tehnyt siten tosiseikkoja koskevan arviointivirheen ja rikkonut henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohtaa
—

Perustelut kantajan sisällyttämiselle riidanalaisten säädösten liitteissä oleviin luetteloihin eivät täytä SEUT 296 artiklan toisen kohdan vaatimuksia. Ne ovat epämääräisiä eivätkä ne ole riittävän täsmällisiä. Ensinnäkään perusteluista ei ilmene selvästi, mitä valtiontukea kantajan väitetään saaneen Bremino-Oršan erityisen talousalueen kehittämistä varten. Perustelu, jonka mukaan kantajalle on myönnetty ”lukuisia taloudellisia ja verotukseen liittyviä etuja ja muita etuja”, on myös epäselvä, koska ei ole mahdollista ymmärtää, mitä etuja sillä tarkoitetaan. Väite, jonka mukaan Bremino-Grupp OOO:n omistajat olisivat ”Bremino Orshan omistajia”, on virheellinen jo sen vuoksi, että talousalueen omistajana oleminen on oikeudellisesti mahdotonta. Väite, jonka mukaan kantajan kaikki kolme omistajaa kuuluvat ”Lukašenkaan liittyvien liikemiesten sisäpiiriin”, on myös liian yleisluonteinen, eikä se voi riittää perusteluksi pakotteiden käyttöönotolle.
C 462/54

Kanne 14.9.2021 – Guangdong Camel Apparel v. EUIPO – Worldwide Brands (CAMEL CROWN)

(Asia T-590/21)

(2021/C 462/65)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Guangdong Camel Apparel Co. Ltd (Foshan, Kiina) (edustajat: asianajajat C. Bercial Arias ja F. Codevelle)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Worldwide Brands, Inc. Zweigniederlassung Deutschland (Köln, Saksa)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin CAMEL CROWN rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 17 882 201

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 23.6.2021 asioissa R 159/2020-5 ja R 184/2020-5tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— hyväksyy kanteen

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n ja tarvittaessa väliintulijan korvaamaan unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet
—

toteamaan, että 15.10.2012 tehdyn neuvoston päätöksen 2012/642 4 artiklan 1 kohtaa (sellaisena kuin se on muutettuna) ja 18.5.2006 tehdyn neuvoston asetuksen (EY) N:o 765/2006 2 artiklan 5 kohtaa (sellaisena kuin se on muutettuna) ei voida soveltaa kantajaan niiden lainvastaisuuden vuoksi ja näin ollen kumoaa riidanalaiset toimet kantajan osalta.
2.

Toinen kanneperuste, jonka mukaan (a) kantajan puolustautumisoikeuksia on loukattu ja (b) neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 27 artiklan 1 kohtaa on rikottu ja/tai (c) komission asetuksen (EY) N:o 773/2004/EY (2) 10 artiklan 1 kohtaa ja 11 artiklan 2 kohtaa on rikottu. — Kantaja väittää, että riidanalaisessa päätöksessä komissio tukeutui oikeutetun edun tueksi rikkomisen toteamisesta johtuviin oikeudellisiin ja varoittaviin vaikutuksiin; näin siitä huolimatta, että tämä ei ollut kantajalle esitetty väite, josta sillä olisi ollut mahdollisuus tehokkaasti esittää huomautuksensa.
Kanne 14.7.2021 – Assaad v. neuvosto

(Asia T-426/21)

(2021/C 338/54)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Nizar Assaad (Beirut, Libanon) (edustajat: Barrister M. Lester, Solicitor G. Martin ja Solicitor C. Enderby Smith)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin kumoaa 6.5.2021 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen (YUTP) 2021/751 (1) ja 6.5.2021 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2021/743 (2), joilla muutetaan neuvoston päätöksen 2013/255/YUTP liitteessä I olevaa merkintää 36 ja 18.1.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 36/2012 liitteessä II olevaa merkintää 36 (jäljempänä riidanalaiset toimet), siltä osin kuin niitä sovelletaan kantajaan.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja väittää, että neuvosto on todennut vuodesta 2011 lähtien toistuvasti, ettei kantaja ole se henkilö, joka on merkitty Syyriaan kohdistettavien rajoittavien toimenpiteiden luettelon kohtaan 36. Riidanalaisilla toimilla neuvosto on pyrkinyt kumoamaan tämän kannan ja väittää nyt ilman mitään tosiseikkoihin tai oikeudellisiin seikkoihin perustuvia perusteluja, että kantaja on merkitty luetteloon vuodesta 2011 lähtien. Kantajan kanneperusteissa riitautetaan neuvoston riidanalaisissa toimissa tekemä täyskäännös sillä perusteella, että neuvosto on tehnyt useita arviointivirheitä, toimet ovat lainvastaisesti taannehtivia ja oikeusvarmuuden periaatteen vastaisia, neuvosto on käyttänyt väärin harkintavaltaansa ja toimet ovat oikeusvoimaperiaatteen vastaisia.

(1) EUVL 2021, L 160, s. 115.

(2) EUVL 2021, L 160, s. 1.
2.

Toinen kanneperuste, jonka mukaan puolueettomuusperiaatetta on loukattu sekä henkilöstösääntöjen 11 artiklaa ja unionin perusoikeuskirjan 41 artiklaa on rikottu. — EIOPAn tehtävän- ja vastuunjaon mukaan pääjohtajan tehtävänä on toimia arvioinnin tarkastajana ja työsopimusten tekemiseen valtuutettuna viranomaisena tässä asiassa, millä ei varmisteta vuoden 2019 arviointimenettelyn eikä kantajan sopimuksen uusimatta jättämistä koskevan päätöksen puolueettomuutta.
2.

Toinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös on oikeudellisesti virheellinen siltä osin kuin siinä tukeudutaan komission asetuksen N:o 2342/2002 85 a artiklan 2 kohtaan kantajien korvausvaatimuksen hylkäämiseksi tilanteessa, jossa (i) asetusta N:o 2342/2002 ei voitu soveltaa merkityksellisenä ajankohtana ja (ii) asetuksen N:o 1268/2012 90 artiklan (ja mutatis mutandis komission asetuksen N:o 2342/2002 85 a artiklan 2 kohdan) noudattaminen ei vapauta komissiota velvollisuudestaan maksaa laillista korkoa SEUT 266 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti.
—

määräämään, että Euroopan unionin, jota edustaa komissio, on korvattava vahinko, joka Air Canadalle on aiheutunut siitä, että komissio jätti maksamatta viivästyskorot ja koronkorot, jotka on maksettava SEUT 266 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti 16.12.2015 annetun tuomion Air Canada v. komissio (asia T-9/11) täytäntöönpanotoimenpiteenä ja että se on näin ollen maksettava SEUT 266 artiklan toisen kohdan, SEUT 268 artiklan ja SEUT 340 artiklan toisen kohdan mukaisesti seuraavat määrät: — viivästyskorkoa vastaava määrä eli 21 037 500,00 euron summalle Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa 1.11.2010 soveltaman korkokannan (joka on 1 prosentin) mukaan laskettava korko, korotettuna 3,5 prosenttiyksiköllä, liittyen ajanjaksoon 10.2.2011-8.2.2016, josta on vähennettävä 468 540,80 euron taattu vähimmäistuotto, joka on jo maksettu, jolloin maksettavaksi määräksi saadaan 4 264 896,70 euroa, tai vaihtoehtoisesti unionin yleisen tuomioistuimen asianmukaiseksi katsoman korkokannan mukaan laskettava korko — määrä, joka vastaa viivästyskorkoa, joka on laskettava 4 264 896,70 euron summalle, liittyen ajanjaksoon, joka alkaa 9.2.2016 ja päättyy korkovaatimuksen esittämispäivänä (4.2.2021), Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa 1.11.2010 soveltaman korkokannan (joka on 1 prosentin) mukaan, korotettuna 3,5 prosenttiyksiköllä, jolloin maksettava määrä on 958 550,14 (tai vaihtoehtoisesti unionin yleisen tuomioistuimen asianmukaiseksi katsoman korkokannan ja ajanjakson mukaan laskettava korko), ja — määrä, joka vastaa korkovaatimuksen esittämispäivänä maksamattomalle summalle laskettavaa koronkorkoa (4 264 896,70 euroa + 958 550,14 euroa = 5 223 446,84 euroa, tai unionin yleisen tuomioistuimen asianmukaiseksi katsoman määrän) liittyen ajanjaksoon, joka alkaa 5.2.2021 ja päättyy päivänä, jona komissio maksaa takaisin Air Canadalle korkoja vastaavat määrät, jotka on laskettava Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa 1.11.2010 soveltaman korkokannan (joka on 1 prosentin) mukaisesti, korotettuna 3,5 prosenttiyksiköllä, tai vaihtoehtoisesti unionin yleisen tuomioistuimen asianmukaiseksi katsoman ajanjakson ja korkokannan mukaan laskettava korko.
2)

Toisen kanneperusteen mukaan komission päätös tutkia yrityskeskittymä on pätemätön, koska Ranskan kilpailuviranomainen ei esittänyt siirtämistä koskevaa pyyntöä oikea-aikaisesti ja/tai päätös on ristiriidassa oikeusvarmuuden ja hyvän hallinnon periaatteiden kanssa komissiosta johtuneiden viivästysten vuoksi. Erityisesti on niin, että — komissio teki oikeudellisen virheen tulkitessaan ja soveltaessaan sulautuma-asetuksen 22 artiklan 1 kohtaan sisältyvää ilmaisua ”sai tiedon” sen päivämäärän laskemiseksi, josta 15 työpäivän määräaika alkoi, ja teki virheen, kun se ei havainnut, että pyyntöä ei ollut tehty oikea-aikaisesti, joten komissiolla ei olisi ollut toimivaltaa tehdä päätöstä; — lisäksi tai vaihtoehtoisesti: jos ja siltä osin kuin sulautumisasetuksen 22 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu kehotuskirje oli väline, jolla Ranskan viranomaiset (ja/tai muut jäsenvaltiot) ”saivat tiedon” yrityskeskittymästä, komission viivästys kehotuskirjeen lähettämisessä oli ristiriidassa oikeusvarmuuden perustavanlaatuisen periaatteen kanssa ja sen hyvän hallinnon periaatteen mukaisen velvollisuuden kanssa, joka koskee toimimista kohtuullisessa ajassa.
Kanne 24.3.2021 – Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe v. komissio

(Asia T-158/21)

(2021/C 217/60)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Citizens’ Committee of the European Citizens’ Initiative ”Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe” (Cîrţa, Romania) (edustaja: asianajaja R. Hieber)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan eurooppalaista kansalaisaloitetta ”Minority SafePack – miljoona allekirjoitusta Euroopan monimuotoisuuden puolesta” koskevan 14.1.2021 annetun komission tiedonannon C(2021) 171 final;

— velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan komissio ei ole noudattanut SEUT 296 artiklan toisen kohdan mukaista perusteluvelvollisuuttaan;
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ylitti toimivaltansa eikä sillä ollut toimivaltaa tehdä riidanalaista päätöstä, koska vastaajalla ei ole unionin oikeuden mukaan nimenomaista tai implisiittistä toimivaltaa toimia siltä osin kuin on kyse biosiditehoaineiden arvioinnista tai tietojen pakollisesta yhteiskäytöstä oikeudellisen säännöksen puuttuessa. — Lisäksi kantaja väittää, että vastaaja on perustanut riidanalaisen päätöksen sellaiseen asiakirjaan, johon on kirjattu Euroopan komission ja biosidivalmistekomiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden yksimielisyys. Kyseinen asiakirja ei ole asiasisällöltään riittävä, eikä se ole myöskään sitova vastaajaan nähden.
—

Tältä osin kantajat väittävät, että arvo, jonka komissio on ottanut huomioon asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdassa säädetyn 10 prosentin rajan laskemiseksi, on selvästi virheellinen siltä osin kuin kyseinen määrä sisältää CCPL-konsernin koko liikevaihdon, vaikka komissio ei ole lainkaan osoittanut konsernin emoyhtiön vastuuta (parental liability).
Kanne 25.1.2021 – ClientEarth v. komissio

(Asia T-52/21)

(2021/C 128/49)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: ClientEarth AISBL (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja O. Brouwer)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaati, että unionin tuomioistuin

— kumoaa vastaajan 16.11.2020 tekemän implisiittisen päätöksen olla antamatta tiettyjä pyydettyjä kalastusvalvontaan liittyviä asiakirjoja tutustuttavaksi asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (1) ja asetuksen (EY) N:o 1367/2006 (2) mukaisesti

— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Vastaaja vetoaa kanteensa tueksi yhteen kanneperusteeseen, jonka mukaan vastaaja on implisiittisesti jättänyt antamatta vastauksen asetuksen N:o 1049/2001 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla, koska se ei ole antanut vastaajalle nimenomaista päätöstä koskien sen pyyntöä saada asiakirja tutustuttavaksi kyseisen asetuksen 8 artiklan 1 ja 2 kohdassa olevien uudistettujen hakemusten käsittelyä koskevien määräaikojen kuluessa. Kantaja väittää, että kyseinen implisiittinen vastauksen antamatta jättäminen ei ollut perusteltu ja näin ollen kantaja esittää, että kyseinen päätös on kumottava, koska komissio on rikkonut asetuksen N.o 1049/2001 8 artiklan 1 kohdan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan kolmannen luetelmakohdan ja SEUT 296 artiklan mukaista perusteluvelvollisuuttaan.

(1) Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL 2001, L 145, s. 43).

(2) Tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1367/2006 (EUVL 2006, L 264, s. 13).
—

määrää EUIPO:n merkitsemään kantajan EU-tavaramerkille N:o 15 465 719 Muresko kansallisten tavaramerkkien PL N:o 108 756 (hakemispäivä 4.4.1996) ja DE N:o 981 144 (hakemuspäivä 24.2.1978) aiemmuuden
1)

Kantaja väittää ensimmäisessä kanneperusteessaan, että kyseessä on unionin oikeuden yleisten periaatteiden, erityisesti luottamuksensuojan periaatteen, oikeusvarmuuden periaatteen, omaisuudensuojan, suhteellisuusperiaatteen ja yhdenvertaisuusperiaatteen ilmeinen loukkaaminen. Kantaja katsoo myös, että tiedonanto, joka on lopullisesti vahvistettu riidanalaisessa päätöksessä, jolla pyritään panemaan Euroopan tasolla täytäntöön Italian edustajainhuoneen puhemiehistön päätös ilman mitään järkeviä perusteluja, on ilmeisen järjetön.
C 79/35

Kanne 19.1.2021 – About You v. EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U)

(Asia T-23/21)

(2021/C 79/45)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: About You GmbH (Hampuri, Saksa) (edustaja: asianajaja W. Mosing)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Safe-1 Immobilieninvest GmbH (Mauer, Itävalta)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

Riidanalainen tavaramerkki: EU-kuviomerkki Y/O/U – EU-tavaramerkki nro 10 226 884

EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 10.11.2020 asiassa R 527/2020-5 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— järjestää suullisen käsittelyn;

— kumoaa riidanalaisen päätöksen, sillä seurauksella, että EUIPO kumoaa EU-tavaramerkin kokonaisuudessaan;

— velvoittaa EUIPO:n ja EUIPO:ssa käydyn menettelyn muun osapuolen siinä tapauksessa, että se esittää kirjallisia huomautuksia, vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja korvaamaan kantajalle unionin yleisessä tuomioistuimessa ja EUIPO:n valituslautakunnassa käydyissä menettelyissä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

— Näyttöä koskevia menettelyllisiä vaatimuksia ei ole noudatettu siltä osin kuin kyse on oikeusvarmuudesta ja luottamuksensuojan periaatteesta.
2)

Toinen kanneperuste koskee oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista. Kantaja katsoo tästä, että vaikka ETSK:lla on tosiasiassa harkintavaltaa Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 10 artiklan mukaisten kriteerien ja sen soveltamista koskevien sääntöjen vahvistamiseksi, näissä kriteereissä ja säännöissä on kuitenkin taattava unionin oikeuden edellyttämä ennakoitavuuden aste. On kuitenkin todettava, että näin ei ole silloin, kun ei ole olemassa mitään – vielä vähemmän selviä ja läpinäkyviä – kriteereitä, joiden perusteella väliaikaiset toimihenkilöt voivat tietää, miten ja millä edellytyksillä ylentäminen tai uudelleenluokitus toteutetaan tekemällä muutos palvelukseenottosopimukseen.