Menettelysäännöillä, jotka koskevat sellaisia muutoksenhakukeinoja tuomioistuimissa, joilla pyritään varmistamaan niiden oikeuksien turvaaminen, joita unionin oikeudessa myönnetään ehdokkaille ja tarjoajille, joiden etuja hankintaviranomaisten päätökset loukkaavat, ei kuitenkaan saada vaarantaa direktiivien 89/665 ja 92/13 tehokasta vaikutusta; kyseisten direktiivien tavoitteena on taata se, että hankintaviranomaisten lainvastaisiin päätöksiin voidaan hakea muutosta tehokkaasti ja niin nopeasti kuin mahdollista. On valvottava erityisesti, ettei vahingoiteta direktiivien 89/665 ja 92/13 tehokkuutta eikä unionin oikeudessa yksityisille myönnettyjä oikeuksia. Kuten direktiivien 89/665 ja 92/13 muuttamisesta julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen tehokkuuden parantamiseksi annetun direktiivin 2007/66 36 perustelukappaleesta ilmenee, direktiivin 2007/66 ja siten direktiivien 89/665 ja 92/13, joita sillä on muutettu ja täydennetty, tarkoituksena on varmistaa, että oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen täysin kunnioitetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan mukaisesti. Kun jäsenvaltiot määrittelevät ehdokkaille ja tarjoajille, joita hankintaviranomaisten päätökset ovat loukanneet, direktiiveillä 89/665 ja 92/13 myönnettyjen oikeuksien säilyttämisen varmistamiseksi tarkoitettuja oikeussuojakeinoja tuomioistuimissa koskevat menettelysäännöt, niiden on täten taattava perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistetun tehokkaita oikeussuojakeinoja ja puolueetonta tuomioistuinta koskevan oikeuden kunnioittaminen.

Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/66, 1 artiklan 1 ja 3 kohdalla sekä vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjä koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 92/13, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/66, 1 artiklan 1 ja 3 kohdalla, joilla on tarkoitus suojata talouden toimijoita hankintaviranomaisen mielivallalta, pyritään varmistamaan, että kaikissa jäsenvaltioissa on tehokkaita muutoksenhakukeinoja, jotta taataan julkisia hankintoja koskevien unionin sääntöjen tehokas soveltaminen, erityisesti siinä vaiheessa, jossa rikkomiset voidaan vielä korjata. Direktiivi 89/665 tai direktiivi 92/13 ei kuitenkaan sisällä säännöksiä, joilla säännellään erityisesti niitä edellytyksiä, joiden täyttyessä näitä muutoksenhakukeinoja voidaan käyttää. Niissä asetetaan ainoastaan vähimmäisedellytykset, jotka kansallisten oikeusjärjestysten mukaisten muutoksenhakumenettelyjen on täytettävä unionin oikeuden julkisia hankintoja koskevien oikeussääntöjen noudattamisen varmistamiseksi.

Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/66, 1 artiklan 1–3 kohtaa sekä vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjä koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 92/13, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/66, 1 artiklan 1–3 kohtaa, luettuina Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa asetetaan hankintaviranomaisen toimeen kohdistuvan minkä tahansa muutoksenhaun tutkittavaksi ottamisen edellytykseksi muutoksenhakijan sen velvollisuuden täyttyminen, jonka mukaan on asetettava asianmukaista toimintatapaa koskeva vakuus, joka tämän säännöstön mukaan on asetettava hankintaviranomaiselle, koska tämä vakuus on palautettava muutoksenhakijalle muutoksenhaun lopputuloksesta riippumatta.

Vaikka mainittu asianmukaista toimintatapaa koskeva vakuus minkä tahansa muutoksenhaun tutkittavaksi ottamisen ennakkoedellytyksenä merkitsee siten perusoikeuskirjan 47 artiklassa tarkoitetun tehokkaita oikeussuojakeinoja tuomioistuimessa koskevan oikeuden rajoitusta, vakuuden oikeudellinen perusta on lailla vahvistettu selvästi ja täsmällisesti eikä vakuus loukkaa tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden keskeistä sisältöä, koska hankintaviranomainen ei missään tapauksessa voi pitää tätä vakuutta itsellään, olipa muutoksenhaun tulos mikä tahansa. Sillä on lisäksi oikeutettu tavoite, koska se on toimenpide, jolla voidaan ehkäistä väärinkäytösluonteisia riitautuksia ja taata kaikille yksityisille hyvän lainkäytön edun mukaisesti näiden muutoksenhakujen käsittely mahdollisimman nopeassa ajassa perusoikeuskirjan 47 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan mukaisesti.

Kyseinen vakuus on lisäksi sellainen, että käytetyt keinot ovat järkevässä suhteessa tavoiteltuun päämäärään nähden. Velvollisuus asettaa asianmukaista toimintatapaa koskeva vakuus on nimittäin soveltuva tavoitellun väärinkäytösluonteisten muutoksenhakujen ehkäisemisen päämäärän saavuttamiseen, koska se muodostaa muutoksenhakijalle taloudellisen rasitteen, tekeepä se pankkisiirron tai asettaa pankkivakuuden. Suuren summan liikuttelu pankkisiirtona samoin kuin se, että on tarpeen suorittaa pankkivakuuden asettamiseksi vaaditut menettelyt ja maksaa siihen liittyvät kulut, ovat omiaan herättämään asianomaisissa henkilöissä tiettyä varovaisuutta muutoksenhaun tekemisessä. Siltä osin kuin asianmukaista toimintatapaa koskeva vakuus vaikuttaa muutoksenhakijoiden varoihin tai ainakin niiden luottomahdollisuuksiin siihen asti, kunnes se vapautetaan, se lisäksi kannustaa näitä huolellisuuteen niiden vireille panemissa menettelyissä direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohdassa ja direktiivin 92/13 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun muutoksenhaun nopeuden vaatimuksen mukaisesti. Lisäksi on niin, että koska hankintaviranomainen ei voi enää pitää automaattisesti ja ehdottomasti asianmukaista toimintatapaa koskevaa vakuutta itsellään eikä sitä voida enää maksaa hankintaviranomaiselle tämän ensimmäisestä pyynnöstä, ei voida katsoa, että pelkkä velvollisuus asettaa tämä vakuus minkä tahansa muutoksenhaun tutkittavaksi ottamisen edellytyksenä ylittäisi sen, mikä on tarpeen sillä tavoitellun väärinkäytösluonteisten muutoksenhakujen ehkäisemisen päämäärän saavuttamiseksi. Asianmukaista toimintatapaa koskeva vakuus, joka on 1 prosentti julkista hankintaa koskevan sopimuksen arvosta ja jolle on määrätty yläraja hankintasopimuksen luonteen perusteella, jää nimittäin vaatimattomaksi erityisesti niiden tarjoajien osalta, joiden täytyy yleensä näyttää toteen tietyt rahoitusta koskevat voimavarat. Lisäksi tämä vakuus voidaan joka tapauksessa asettaa pankkivakuuden muodossa. Kaiken lisäksi se on asettava vain muutoksenhaun tekemisen ja sen lopullisen ratkaisemisen väliselle ajanjaksolle.

(ks. 49, 50, 54–57, 59–61 ja 63 kohta sekä tuomiolauselma)