ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 202/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 8.5.2014 (Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourgin (Luxemburg) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Caisse nationale des prestations familiales v. Ulrike Wiering ja Markus Wiering

(Asia C-347/12) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaaliturva - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - Asetus (ETY) N:o 574/72 - Perhe-etuudet - Perheavustukset - Kotihoidontuki - ”Elterngeld” - ”Kindergeld” - Erotusetuuden laskeminen))

2014/C 202/03

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Caisse nationale des prestations familiales

Vastapuolet: Ulrike Wiering ja Markus Wiering

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö – Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2), sellaisena kuin se on muutettuna, 1 artiklan u alakohdan i alakohdan, 4 artiklan 1 kohdan h alakohdan ja 76 artiklan tulkinta – Asetuksen N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21.3.1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 (EYVL L 74, s. 1) 10 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohdan tulkinta – Perhe-etuuden käsite – Saksassa asuva ja Luxemburgissa ammattiaan harjoittava työntekijä – Perhe-etuuksia koskevien oikeuksien päällekkäisyys – Luxemburgin maksaman erotusetuuden laskeminen – Saksan kotihoidontukien ”Elterngeld” ja ”Kindergeld” huomioon ottaminen

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja saatettuna ajan tasalle 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 ja sellaisena kuin se on muutettuna 29.6.1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1606/98, 1 artiklan u alakohdan i alakohtaa ja 4 artiklan 1 kohdan h alakohtaa sekä asetuksen N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21.3.1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72, sellaisena kuin se on muutettuna ja saatettuna ajan tasalle asetuksella N:o 118/97, 10 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa siirtotyöläiselle hänen työskentelyvaltiossaan mahdollisesti maksettavaa erotusetuutta laskettaessa ei ole otettava huomioon kaikkia kyseisen työntekijän asuinjäsenvaltion lainsäädännön nojalla saamia perhe-etuuksia, koska Saksan lainsäädännössä säädetty ”Elterngeld” ei ole asetuksen N:o 1408/71 12 artiklassa tarkoitetulla tavalla samanlainen kuin kyseisessä lainsäädännössä säädetty ”Kindergeld” ja Luxemburgin lainsäädännössä säädetyt perheavustukset, ellei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamasta selvityksestä muuta ilmene.

(1) EUVL C 287, 22.9.2012.
2)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohtaa on tulkittava siten, että silloin, kun on kyse yhteisön tavaramerkillä suojatun merkin sellaista lainvastaista vertailevaa mainontaa tai sopimatonta jäljittelyä koskevasta väitteestä, joka on kielletty jäsenvaltion, jossa asiaa käsittelevä tuomioistuin sijaitsee, sopimattoman kilpailun estämisestä annetussa laissa (Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb), mainitun jäsenvaltion tuomioistuimen toimivaltaa ei kyseisen säännöksen mukaan ole mahdollista vahvistaa sen paikkakunnan nojalla, jossa tuon lain rikkomisesta aiheutuvaan vahinkoon kausaaliyhteydessä oleva tapahtuma on sattunut, jos siellä tuomioistuimeen haastettu oletettu tekijä ei ole siellä itse toiminut. Tällaisessa tapauksessa mainitun säännöksen mukaan on sitä vastoin mahdollista vahvistaa sen paikkakunnan nojalla, jossa vahinko on ilmennyt, tuomioistuimen toimivalta käsitellä mainittuun kansalliseen lakiin perustuva vahingonkorvauskanne, joka on nostettu sellaista henkilöä vastaan, joka on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon ja jonka väitetään syyllistyneen kyseisessä jäsenvaltiossa tekoon, joka on aiheuttanut tai saattaa aiheuttaa vahinkoa asiaa käsittelevän tuomioistuimen toimialueella.
2)

Asetuksen N:o 44/2001 27 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että tuomioistuimen, jossa kanne on nostettu myöhemmin, on ennen kuin se tämän säännöksen mukaisesti keskeyttää asian käsittelyn tutkittava, johtuuko siitä, että asetuksen 22 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettua yksinomaista toimivaltaa on loukattu, että tuomioistuimen, jossa kanne on ensin nostettu, mahdollisesti tekemää asiaratkaisua ei tunnusteta muissa jäsenvaltioissa asetuksen 35 artiklan 1 kohdan perusteella.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 135/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 13.3.2014 (Tartu Ringkonnakohusin (Viro) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – A Karuse AS v. Politsei- ja Piirivalveamet

(Asia C-222/12) (1)

((Maantiekuljetukset - Asetus (EY) N:o 561/2006 - Ajopiirturin käyttövelvollisuus - Poikkeukset ajoneuvoille, joita käytetään maanteiden kunnossapidossa - Ajoneuvo, joka kuljettaa soraa soranottopaikalta tien kunnossapitotöiden paikalle))

2014/C 135/03

Oikeudenkäyntikieli: viro

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tartu Ringkonnakohus

Pääasian asianosaiset

Kantaja: A Karuse AS

Vastaaja: Politsei- ja Piirivalveamet

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö – Tartu Ringkonnakohus – Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15.3.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 561/2006 (EUVL L 102, s. 1) 13 artiklan 1 kohdan h alakohdan tulkinta – Velvollisuus käyttää ajopiirturia – Maanteiden kunnossapidossa käytettävien ajoneuvojen hyväksi sovellettava poikkeus kyseisestä velvollisuudesta – Enimmäismassaltaan 25,5 tonnin kippiauto, joka kuljettaa yleistä tietä pitkin soraa soranottopaikalta työmaalle, jolla korjataan ja kunnostetaan tietä

Tuomiolauselma

Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15.3.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 561/2006 13 artiklan 1 kohdan h alakohdassa tarkoitettua käsitettä ”ajoneuvot, joita käytetään teiden kunnossapidossa” – tällaiset ajoneuvot voidaan vapauttaa ajopiirturin käytöstä – on tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluvat ajoneuvot, jotka kuljettavat materiaalia maanteiden kunnossapitotöiden paikalle, edellyttäen, että kuljetus liittyy täysin ja yksinomaan mainittujen töiden suorittamiseen ja on niihin nähden toissijaista toiminta. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, täyttyykö tämä edellytys, ja sen on tällöin otettava huomioon pääasian kaikki keskeiset tekijät.

(1) EUVL C 209, 14.7.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 112/11

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.2.2014 (Arbeidshof te Antwerpenin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Lyreco Belgium NV v. Sophie Rogiers

(Asia C-588/12) (1)

((Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 96/34/EY - Vanhempainlomaa koskeva puitesopimus - 1 lauseke ja 2 lausekkeen 4 kohta - Osa-aikainen vanhempainloma - Työntekijän irtisanominen ilman pakottavaa tai riittävää syytä - Vanhempainlomalla olemisen perusteella maksettava kiinteämääräinen suojakorvaus - Korvauksen laskentaperusteen määrittäminen))

2014/C 112/12

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Arbeidshof te Antwerpen

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Lyreco Belgium NV

Vastaaja: Sophie Rogiers

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö – Arbeidshof te Antwerpen (Belgia) – 3.6.1996 annetun neuvoston direktiivin 96/34/EY (EYVL L 145, s. 4) liitteenä olevan UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemän vanhempainlomaa koskevan puitesopimuksen 1 lausekkeen ja 2 lausekkeen 4 kohdan tulkinta – Osa-aikainen vanhempainloma – Työsuoritusten vähentäminen – Työntekijän irtisanominen ennen vanhempainloman päättymistä ilman pakottavaa syytä – Irtisanomiskorvauksen määrän laskentamenetelmä

Tuomiolauselma

UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta 3.6.1996 annetun neuvoston direktiivin 96/34/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 15.12.1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/75/EY, liitteenä olevan, vanhempainlomasta 14.12.1995 tehdyn puitesopimuksen 2 lausekkeen 4 kohtaa, kun kyseistä lauseketta luetaan yhdessä puitesopimuksen tavoitteiden ja samaisen lausekkeen 6 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että kiinteämääräinen suojakorvaus, joka on maksettava osa-aikaisella vanhempainlomalla olevalle työntekijälle siinä tapauksessa, että työnantaja irtisanoo yksipuolisesti ilman pakottavaa tai riittävää syytä tämän toistaiseksi ja täysipäiväisesti palvelukseen otetun työntekijän työsopimuksen, määritetään työntekijän irtisanomishetkellä saaman alennetun palkan perusteella.

(1) EUVL C 79, 16.3.2013.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 85/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 23.1.2014 — Valittajana sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) sekä muina osapuolina riha WeserGold Getränke GmbH & Co. KG (aiemmin Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG) ja Lidl Stiftung & Co. KG

(Asia C-558/12 P) (1)

(Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Sanamerkki WESTERN GOLD - Väite, jonka on tehnyt sanamerkeiksi rekisteröityjen kansallisten, kansainvälisten ja yhteisön tavaramerkkien WeserGold, Wesergold ja WESERGOLD haltija)

2014/C 85/15

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Pohlmann)

Muut osapuolet: riha WeserGold Getränke GmbH & Co. KG (aiemmin Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG (edustaja: Rechtsanwalt T. Melchert) ja Lidl Stiftung & Co. KG (edustajat: Rechtsanwalt M. Wolter ja Rechtsanwalt A. K. Marx)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-278/10, Wesergold Getränkeindustrie v. SMHV — Lidl Stiftung, 21.9.2012 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin kumosi SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 24.3.2010 tekemän päätöksen (asia R 770/2009-1), joka liittyy Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG:n ja Lidl Stiftung & Co. KG:n väliseen väitemenettelyyn — Hakemus sanamerkin ”WESTERN GOLD” rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Sekaannusvaara kansallisten, kansainvälisten ja yhteisön sanamerkkien ”WeserGold”, ”Wesergold” ja ”WESERGOLD” kanssa — Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetun asetuksen (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

Tuomiolauselma

1) Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-278/10, Wesergold Getränkeindustrie vastaan SMHV — Lidl Stiftung (WESTERN GOLD), 21.9.2012 antama tuomio kumotaan.

2) Asia palautetaan unionin yleiseen tuomioistuimeen.

3) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

(1) EUVL C 32, 2.2.2013.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 93/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 6.2.2014 (Finanzgericht Düsseldorfin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Helm Düngemittel GmbH v. Hauptzollamt Krefeld

(Asia C-613/12) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Tulliliitto ja yhteinen tullitariffi - Egyptin kanssa tehty Euro - Välimeri-sopimus - Pöytäkirjassa N:o 4 oleva 20 artikla - Alkuperäselvitys - EUR.1-tavaratodistus - Korvaava EUR.1-tavaratodistus, joka on annettu silloin, kun tavara ei ole enää todistuksen antaneen tulliviranomaisen valvonnassa - Kieltäytyminen soveltamasta etuusjärjestelmää)

2014/C 93/23

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Düsseldorf

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Helm Düngemittel GmbH

Vastaaja: Hauptzollamt Krefeld

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Finanzgericht Düsseldorf — Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Egyptin arabitasavallan välisen assosiaation perustavan Euro-Välimeri-sopimuksen (EUVL 2004, L 304, s. 39) pöytäkirjan N:o 4, sellaisena kuin se on muutettuna 17.2.2006 tehdyllä EU-Egypti-assosiaationeuvoston päätöksellä N:o 1/2006 (EUVL L 73, s. 1), 20 artiklan tulkinta — Korvaava tavaratodistus, joka on annettu sen jälkeen, kun tavara ei ole enää todistuksen antaneen tulliviranomaisen valvonnassa

Tuomiolauselma

Luxemburgissa 25.6.2001 allekirjoitettua Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Egyptin arabitasavallan välistä assosiaation perustavaa Euro–Välimeri-sopimusta, joka on hyväksytty 21.4.2004 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2004/635/EY, on tulkittava siten, että kyseisellä sopimuksella käyttöön otetussa tullietuusjärjestelmässä tarkoitettu tavaran egyptiläinen alkuperä voidaan näyttää toteen myös silloin, kun tavara on jaettu sen saapuessa ensimmäiseen jäsenvaltioon osan siitä lähettämiseksi toiseen jäsenvaltioon ja kun ensimmäisen jäsenvaltion tulliviranomaisten antama korvaava EUR.1-tavaratodistus kyseisen toiseen jäsenvaltioon lähetetyn tavaran osan osalta ei täytä käsitteen ”peräisin olevat tuotteet” (alkuperätuotteet) määrittelyä ja hallinnollisen yhteistyön menetelmiä koskevassa mainitun sopimuksen pöytäkirjassa N:o 4, sellaisena kuin se on muutettuna 17.2.2006 tehdyllä EU–Egypti-assosiaationeuvoston päätöksellä N:o 1/2006, olevassa 20 artiklassa määrättyjä edellytyksiä tällaisen todistuksen antamiselle.

Tällainen näyttö edellyttää kuitenkin, että yhtäältä Egyptistä alun perin tuodun tavaran etuuskohteluun oikeuttava alkuperä osoitetaan Egyptin tulliviranomaisten kyseisen pöytäkirjan mukaisesti antamalla EUR.1-tavaratodistuksella ja toisaalta maahantuoja näyttää toteen, että ensimmäisessä jäsenvaltiossa jaetun tavaran osa, joka on lähetetty toiseen jäsenvaltioon, vastaa Egyptistä ensimmäiseen jäsenvaltioon tuodun tavaran tiettyä osaa. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava, täyttyvätkö nämä edellytykset pääasiassa.

(1) EUVL C 101, 6.4.2003.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 19.12.2013 (Consiglio di Staton (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Trento Sviluppo srl ja Centrale Adriatica Soc coop v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

(Asia C-281/12) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajansuoja - Sopimattomat elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien väliset kaupalliset menettelyt - Direktiivi 2005/29/EY - 6 artiklan 1 kohta - Harhaanjohtavan toimen käsite - Asianomaisessa säännöksessä lueteltujen edellytysten kumulatiivisuus)

2014/C 52/21

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Trento Sviluppo srl ja Centrale Adriatica Soc coop

Vastaaja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Consiglio di Stato — Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (EUVL L 149, s. 22) 6 artiklan 1 kohdan tulkinta — Harhaanjohtavan toimen käsite — Asianomaisessa säännöksessä lueteltujen edellytysten kumulatiivisuus

Tuomiolauselma

Kaupallinen menettely on luokiteltava sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla ”harhaanjohtavaksi”, jos kyseinen menettely yhtäältä sisältää virheellistä tietoa tai jos se on omiaan harhauttamaan keskivertokuluttajaa ja toisaalta on omiaan saamaan kuluttajan tekemään kaupallisen ratkaisun, jota hän ei muuten olisi tehnyt. Kyseisen direktiivin 2 artiklan k alakohtaa on tulkittava siten, että käsitteen ”kaupallinen ratkaisu” soveltamisalaan kuuluvat kaikki ratkaisut, jotka liittyvät suoraan tuotteen hankkimiseen tai hankkimatta jättämiseen.

(1) EUVL C 235, 4.8.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/20

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.12.2013 (Rechtbank 's-Gravenhagen (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Georgetown University v. Octrooicentrum Nederland, joka toimii nimellä NL Octrooicentrum

(Asia C-484/12) (1)

(Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Lisäsuojatodistus - Asetus (EY) N:o 469/2009 - 3 artikla - Edellytykset lisäsuojatodistuksen saamiselle - Mahdollisuus saada useita lisäsuojatodistuksia saman patentin perusteella)

2014/C 52/33

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank 's-Gravenhage

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Georgetown University

Vastaaja: Octrooicentrum Nederland, joka toimii nimellä NL Octrooicentrum

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Rechtbank 's-Gravenhage — Alankomaat — Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 469/2009 (EUVL L 152, s. 1) 3 artiklan c alakohdan ja 14 artiklan b alakohdan tulkinta — Edellytykset todistuksen saamiselle — Voimassa oleva peruspatentti, joka kattaa useita tuotteita — Onko oikeutta todistukseen jokaisesta tuotteesta vai eikö ole

Tuomiolauselma

Pääasian kaltaisissa olosuhteissa, joissa patentinhaltija on jo saanut peruspatentin ja usean vaikuttavan aineen yhdistelmästä koostuvalle lääkkeelle myönnetyn myyntiluvan perusteella lisäsuojatodistuksen kyseistä vaikuttavien aineiden sellaista yhdistelmää varten, jota peruspatentti suojaa lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 469/2009 3 artiklan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla, asetuksen 3 artiklan c alakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että kyseinen patentinhaltija saa myös lisäsuojatodistuksen näistä vaikuttavista aineista sellaiselle vaikuttavalle aineelle, jota — kun sitä tarkastellaan erikseen — myös suojataan sellaisenaan kyseisellä patentilla.

(1) EUVL C 26, 26.1.2013.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/14

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.12.2013 (Tartu Ringkonnakohusin (Viro) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ragn-Sells AS v. Sillamäe Linnavalitsus

(Asia C-292/12) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2008/98/EY - Jätehuolto - 16 artiklan 3 kohta - Läheisyysperiaate - Asetus (EY) N:o 1013/2006 - Jätteiden siirto - Sekalainen yhdyskuntajäte - Teollisuus- ja rakennusjäte - Jätteiden keräys- ja kuljetuspalveluja tietyn kunnan alueella koskevan konsession myöntämismenettely - Konsession tulevan haltijan velvollisuus kuljettaa kerätyt jätteet konsession myöntävän viranomaisen nimeämiin jätehuoltolaitoksiin - Lähimmät asianmukaiset jätehuoltolaitokset)

2014/C 52/22

Oikeudenkäyntikieli: viro

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tartu Ringkonnakohus

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Ragn-Sells AS

Vastaaja: Sillamäe Linnavalitsus

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tartu Ringkonnakohus — SEUT 102 artiklan ja SEUT 106 artiklan 1 kohdan tulkinta ja jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta 19.11.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EY) N:o 2008/98 (EUVL L 312, s. 3) 16 artiklan 3 kohdan tulkinta — Yhdyskuntajätteen kuljetusten järjestämistä koskeva julkinen hankintamenettely — Hankinta-asiakirjoihin sisältyvä ehto, jonka mukaan toimiluvan tulevan haltijan on kuljetettava jätteitä ainoastaan tiettyihin kahteen asianomaisen kunnan alueella toimivaan jätehuoltolaitokseen, vaikka markkinoilla on useita vaatimukset täyttäviä palveluntarjoajia — Yhdyskuntajätteen käsittelyä koskeva yksinoikeus — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö

Tuomiolauselma

1) Jätteiden siirrosta 14.6.2006 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1013/2006, kun sitä luetaan yhdessä jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta 19.11.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY 16 artiklan kanssa, on tulkittava niin, että — niissä sallitaan se, että paikallinen itsehallintoyksikkö velvoittaa alueellaan jätteiden keräyksestä vastaavan yrityksen kuljettamaan yksityisistä kotitalouksista ja mahdollisesti muilta tuottajilta kerätyn sekalaisen yhdyskuntajätteen lähimpään siihen jäsenvaltioon, jossa kyseinen itsehallintoyksikkö sijaitsee, sijoittautuneeseen asianmukaiseen laitokseen — niissä ei sallita sitä, että paikallinen itsehallintoyksikkö velvoittaa alueellaan jätteiden keräyksestä vastaavan yrityksen kuljettamaan sen alueella syntyneen teollisuus- ja rakennusjätteen lähimpään siihen jäsenvaltioon, jossa kyseinen itsehallintoyksikkö sijaitsee, sijoittautuneeseen asianmukaiseen laitokseen siltä osin kuin kyseiset jätteet on tarkoitettu hyödynnettäviksi, jos kyseisten jätteiden tuottajat velvoitetaan toimittamaan nämä jätteet joko asianomaiselle yritykselle tai suoraan kyseiseen laitokseen.

2) SEUT 49 ja SEUT 56 artiklaa ei sovelleta pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen tilanteeseen, jonka kaikki osatekijät rajoittuvat yhden ainoan jäsenvaltion alueelle.

(1) EUVL C 243, 11.8.2012.