ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Komission valtiontukiasiassa N510/2008 (Alitalia SpA:n omaisuuserien myynti) 12.11.2008 tekemä päätös: 1) Oikeudellinen virhe ja menettelyvirhe tutkittavaksi ottamisen arvioinnissa. Unionin yleinen tuomioistuin ei tutkinut Ryanairin komission päätöksen asiallisesta hyväksyttävyydestä esittämää väitettä vaan katsoi Ryanairin kanteella pyrittävän yksinomaan varmistamaan sen menettelyllisiä oikeuksia. 2) Asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 4 ja 7 artiklaa on rikottu. Alun perin ilmoitettuun toimenpiteeseen lisätyt velvoitteet ja valvontamenettelyt olivat asetuksen N:o 659/1999 7 artiklassa tarkoitettuja päätökseen liittyviä muutoksia ja ehtoja. Valittaja katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se luokitteli velvoitteet ja valvontamenettelyt virheellisesti sitoumukseksi. 3) Asetuksen N:o 659/1999 10 artiklaa on rikottu, koska unionin yleinen tuomioistuin ei sanktioinut sitä, että komissio ei ollut tutkinut toimenpiteiden kaikkia ominaispiirteitä niiden asiayhteydessä. 4) Asetuksen N:o 659/1999 10 artiklaa on rikottu, koska unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että komissiolla ei ollut velvollisuutta tutkia muita vaihtoehtoja kuin Alitalian omaisuuserien myyminen Italian ilmoittamalla tavalla. Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se ei tarkastellut, olisiko yksityinen sijoittaja päätynyt toisenlaiseen lopputulokseen. 5) Markkinatalouden tavanomaisin ehdoin toimivan yksityisen sijoittajan periaatteen virheellinen soveltaminen myös muilta osin. 6) Tuen takaisinmaksamiseen velvollisen osapuolen määrittämättä jättäminen. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei Alitalian ja CAI:n välillä ollut taloudellista jatkuvuutta.
3)

Onko mainittu sian lietelanta suljettu pois jätteen määritelmästä direktiivin 75/442/ETY (1) 2 artiklan 1 kohdan b alakohdan iii alakohdalla, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 91/156/ETY (2), sen vuoksi, että se ”kuuluu muun lainsäädännön alaan”, ja erityisesti neuvoston direktiivin 91/676/ETY (3) alaan, tilanteessa, jossa silloin, kun lupa on myönnetty, Irlanti ei ollut vielä pannut täytäntöön neuvoston direktiiviä 91/676/ETY, missään kansallisessa lainsäädännössä ei säädetty sian lietelannan käytöstä maiden lannoittamiseen ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1774/2002 (4) ei ollut vielä annettu?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 217/12

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 24.5.2012 — Telecom Italia SpA v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni ja Presidenza del Consiglio dei Ministri

(Asia C-255/12)

2012/C 217/26

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Telecom Italia SpA

Vastapuolet: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (AGCOM) ja Presidenza del Consiglio dei Ministri

Ennakkoratkaisukysymys

Onko alaa koskevia yhteisön säännöksiä, erityisesti direktiivin 2002/20 (1) säännöksiä, tulkittava siten, että ne ovat esteenä edellä esitetyn kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle ja etenkin vuonna 2005 annetulle laille nro 266, sellaisena kuin sitä konkreettisesti sovelletaan sääntelyvaiheessa?

(1) Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista (valtuutusdirektiivi) 7.3.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/20/EY (EYVL L 108, s. 21).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 151/20

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal do Trabalho do Porto (Portugali) on esittänyt 8.3.2012 — Sindicato dos Bancários do Norte ym. v. BPN — Banco Português de Negócios, SA

(Asia C-128/12)

2012/C 151/35

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal do Trabalho do Porto

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Sindicato dos Bancários do Norte, Sindicato dos Bancários do Centro, Sindicato dos Bancários do Sul e Ilhas ja Luís Miguel Rodrigues Teixeira de Melo

Vastaaja: BPN — Banco Português de Negócios, SA

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, josta johtuu syrjintäkielto, tulkittava siten, että sitä sovelletaan julkisen sektorin työntekijöihin?

2) Onko se, että valtio säätää kyseisellä vuoden 2011 tulo- ja menoarviolailla palkanalennuksesta, jota sovelletaan ainoastaan valtion tai valtionyhtiöiden palveluksessa toimiviin työntekijöihin, syrjintäkiellon periaatteen vastaista siten, että syrjintä kohdistuu julkisiin työsuhteisiin?

3) Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan (1) 31 artiklan 1 kohdassa määrättyä oikeutta ihmisarvoisiin työoloihin ja työehtoihin tulkittava siten, että palkan alentaminen ilman työntekijän suostumusta on kiellettyä, jos työsopimusta ei muuteta?

4) Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 31 artiklan 1 kohdassa määrättyä oikeutta ihmisarvoisiin työoloihin ja työehtoihin tulkittava siten, että se vastaa oikeutta kohtuulliseen palkkaan, joka on riittävä turvaamaan tyydyttävän elintason työntekijöille ja heidän perheilleen?

5) Onko palkanalennus, joka ei ole ainoa mahdollinen, tarpeellinen ja perustavanlaatuinen keino vakauttaa julkista taloutta maan vakavassa talous- ja rahoituskriisissä, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 31 artiklan 1 kohdassa määrätyn oikeuden vastainen, koska sillä vaarannetaan työntekijöiden ja heidän perheidensä elintaso ja heidän ennen palkanalennusta tekemänsä taloudelliset sitoumukset?

6) Loukkaako Portugalin valtion näin edellyttämä palkanalennus, jota työntekijät eivät ole voineet ennustaa eivätkä odottaa, oikeutta ihmisarvoisiin työoloihin ja työehtoihin?

(1) EYVL 2000, C 364, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 209/5

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tartu Ringkonnakohus (Viro) on esittänyt 11.5.2012 — A. Karuse AS v. Politsei- ja Piirivalveamet

(Asia C-222/12)

2012/C 209/08

Oikeudenkäyntikieli: viro

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tartu Ringkonnakohus

Pääasian asianosaiset

Valittaja: A. Karuse AS

Vastapuoli: Politsei- ja Piirivalveamet

Ennakkoratkaisukysymys

Onko Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 561/2006 (1) 13 artiklan 1 kohdan h alakohdassa sallitun poikkeuksen määrittelemisessä käytettyä ilmaisua ”maanteiden kunnossapidossa” tulkittava siten, että se kattaa enimmäismassaltaan 25,5 tonnin painoiset kippiautot, jotka kuljettavat yleistä maantietä pitkin soraa soranottopaikalta tien korjaus- ja kunnossapitotöiden paikalle?

(1) Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15.3.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 561/2006 (EUVL L 102, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 287/16

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 11.5.2012 — Andreas Ingemar Thiele Meneses v. Region Hannover

(Asia C-220/12)

2012/C 287/29

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgericht Hannover

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Andreas Ingemar Thiele Meneses

Vastaaja: Region Hannover

Ennakkoratkaisukysymys

Onko SEUT 20 ja SEUT 21 artiklassa unionin kansalaiselle vahvistettu vapaata liikkuvuutta ja oleskeluvapautta koskeva oikeus esteenä sellaiselle kansallisen lainsäädännön mukaiselle järjestelmälle, jossa Saksan kansalainen, jonka vakinainen asuinpaikka on muualla kuin Saksan liittotasavallassa, voi saada opintotukea Euroopan unionin jäsenvaltiossa sijaitsevassa opiskelupaikassa suoritettavia opintoja varten vain, jos opiskelupaikka on joko siinä maassa, jossa vakinainen asuinpaikka on, tai tämän valtion naapurivaltiossa, ja tämän lisäksi yksittäistapauksen erityiset olosuhteet oikeuttavat tukeen?
—

On todettava, että Espanjan kuningaskunta on jättänyt noudattamatta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 21 ja 63 artiklan ja Euroopan talousalueesta (ETA) tehdyn sopimuksen 28 ja 40 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on tehnyt eron yhtäältä Espanjassa asuvien ja toisaalta ulkomailla asuvien perinnön- ja lahjansaajien saamien lahjoitusten ja perintöjen verokohtelun, yhtäältä Espanjassa asuvien ja toisaalta ulkomailla asuvien perinnönjättäjien lahjoitusten ja perintöjen verokohtelun sekä yhtäältä Espanjassa ja toisaalta sen ulkopuolella sijaitsevan samankaltaisen kiinteän omaisuuden lahjoitusten ja luovutusten verokohtelun välillä.
1)

Onko kansallista järjestelmää, joka on esitetty sähkömarkkinoiden järjestämistä koskevassa 17.7.2000 annetussa Flanderin asetuksessa, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön 5.3.2004 tehdyllä Flanderin hallituksen päätöksellä, jota on muutettu uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tuotannon edistämisestä 25.2.2005 tehdyllä Flanderin hallituksen päätöksellä ja uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tuotannon edistämisestä 5.3.2004 tehdyn Flanderin hallituksen päätöksen ja järkevän energiankäytön edistämiseen tähtäävistä julkisten virastojen velvoitteista 29.3.2002 tehdyn Flanderin hallituksen päätöksen muuttamisesta 8.7.2005 tehdyllä Flanderin hallituksen päätöksellä, jossa — jakelu- tai välitysverkkoon liitetyille loppuasiakkaille sähköä toimittavien toimittajien on esitettävä valvontaviranomaiselle vuosittain tietty määrä vihreitä todistuksia (em. asetuksen 23 §); — Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG) määrää jakelu- tai välitysverkkoon liitetyille loppuasiakkaille sähköä toimittaville toimittajille hallinnollisen sakon, jos toimittaja ei ole toimittanut riittävää määrää vihreitä todistuksia sille määrätyn, vihreitä todistuksia koskevan kiintiövelvoitteen täyttämiseksi (em. asetuksen 37 §:n 2 momentti); — säädetään erityisesti, että muiden maiden alkuperätakuut voidaan hyväksyä kiintiövelvoitteen täyttämiseksi (5.3.2004 tehdyn Flanderin hallituksen päätöksen, sellaisena kuin sitä sovelletaan tässä käsiteltävässä kiistassa, 15 c §:n 2 momentti) — sääntelyviranomainen ei voi tai halua ottaa huomioon norjalaisia ja tanskalaisia alkuperätakuita, koska Flanderin hallitus, joka on tunnustanut tällaisten todistusten toimittamiseen liittyvän samanarvoisuuden tai vastaavuuden (em. asetuksen 25 § ja 5.3.2004 tehdyn päätöksen 15 c §:n 2 momentti), ei ole antanut asiaa koskevia määräyksiä, ilman että sääntelyviranomainen konkreettisesti arvioi samanarvoisuutta tai vastaavuutta; — tosiasiallisesti koko 17.7.2000 annetun asetuksen voimassaoloaikana kiintiövelvoitteen täyttämisen arvioinnissa otettiin huomioon vain Flanderin hallintoalueella tuotetun vihreän sähkön todistukset, eikä jakelu- tai siirtoverkkoon liitetyille loppuasiakkaille sähköä toimittavilla toimittajilla ollut mahdollisuutta osoittaa, että toimitetut alkuperätakuut täyttivät tällaisten todistusten hyväksymistä koskevan edellytyksen samanlaisten tai vastaavien takuiden olemassaolosta, pidettävä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 34 artiklan ja ETA-sopimuksen 11 artiklan ja/tai ensiksi mainitun sopimuksen 36 artiklan ja ETA-sopimuksen 13 artiklan mukaisena?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 118/14

Kanne 7.2.2012 — Euroopan komissio v. Euroopan unionin neuvosto

(Asia C-63/12)

2012/C 118/22

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet J. Currall, J.-P. Keppenne ja D. Martin)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

— komission ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan unionin virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden sekä näihin palkkoihin ja eläkkeisiin liittyvien korjauskertoimien mukauttamisesta 1 päivästä heinäkuuta 201119.12.2011 tehty neuvoston päätös 2011/866/EU (1) on kumottava

— Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen väite koskee neuvoston kieltäytymistä hyväksymästä virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden mukautuksia komission 24.11.2011 tekemän ehdotuksen mukaisesti, vaikka kieltäytyminen on tähän mukautukseen 31.12.2012 päättyvänä kahdeksan vuoden ajanjaksona sovellettavan menetelmän vastaista. Tällä väitteellä komissio esittää yhden ensisijaisen kanneperusteen, joka koskee toimivallan ylittämistä ja neuvoston toimivallan rajojen noudattamatta jättämistä, ja yhden toissijaisen kanneperusteen, joka koskee henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 10 artiklan soveltamisen edellytysten rikkomista. Ensisijainen kanneperuste koskee sitä seikkaa, että neuvosto on tosiasiallisesti itse soveltanut 10 artiklaa mutta tehnyt sen toimielinten toimivallan käyttöä koskevien edellytysten vastaisesti; neuvosto on siten rikkonut yhtäältä henkilöstösääntöjen 65 artiklaa ja toisaalta henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevia 3 ja 10 artiklaa. Toissijaisessa kanneperusteessa komissio katsoo, että 10 artiklan soveltamisen aineelliset edellytykset eivät missään tapauksessa täyttyneet vuonna 2011, kuten ilmenee myös niistä kahdesta taloudellisesta kertomuksesta, jotka komissio esitti neuvostolle tämän pyynnöstä. Komissio katsoo myös, ettei neuvosto ole asianmukaisesti perustellut päätöstään.

Toinen väite koskee neuvoston kieltäytymistä mukauttamasta näihin palkkoihin ja eläkkeisiin sovellettavia korjauskertoimia, jotka riippuvat asianomaisten henkilöiden työpaikasta tai asuinpaikasta. Tähän väitteeseen perustuvan ensimmäisen kanneperusteen mukaan kieltäytyminen on henkilöstösääntöjen 64 artiklan sekä henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevien 1 ja 3 artiklan vastaista. Toisessa kanneperusteessa komissio katsoo, että tämä kieltäytyminen on SEUT 296 artiklan toisen kohdan vastaisesti jätetty perustelematta.

(1) EUVL L 341, s. 54.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 184/5

Valitus, jonka The Dow Chemical Company on tehnyt 16.4.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-77/08, The Dow Chemical Company v. Euroopan komissio, 2.2.2012 antamasta tuomiosta

(Asia C-179/12 P)

2012/C 184/09

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: The Dow Chemical Company (edustajat: Rechtsanwalt D. Schroeder ja Rechtsanwalt R. Polley)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-77/08 antaman tuomion siltä osin kuin siinä hylätään valittajan vaatimus komission 5.12.2007 asiassa COMP/38.629 tekemän päätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna 23.6.2008 tehdyllä komission päätöksellä K(2008) 2974 lopullinen, kumoamisesta siltä osin kuin se koskee kantajaa

— kumoaa komission 5.12.2007 asiassa COMP/38.629 tekemän päätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna 23.6.2008 tehdyllä komission päätöksellä K(2008) 2974 lopullinen, siltä osin kuin se koskee kantajaa

— toissijaisesti kumoaa unionin yleisen tuomion asiassa T-77/08 antaman tuomion siltä osin kuin siinä hylätään valittajan vaatimus sille määrätyn sakon alentamisesta huomattavasti

— alentaa huomattavasti valittajalle määrättyä sakkoa

— velvoittaa komission korvaamaan Dow Chemical Companyn oikeudenkäyntikulut ja muut asiaan liittyvät kulut

— määrää kaikista asianmukaisiksi katsomistaan toimista.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valituksessa on kaksi valitusperustetta. Ensimmäisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan valittajan olevan vastuussa rikkomisesta. Koska valittaja ei käyttänyt ratkaisevaa määräysvaltaa DuPont Dow Elastomeriin (DDE) nähden, joka muodosti yhteisyrityksen EI du Pont de Nemours and Companyn kanssa, se ei osallistunut rikkomiseen, johon DDE syyllistyi. Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se tulkitsi saman taloudellisen yksikön, yhden ainoan yrityksen ja ratkaisevan määräysvallan käyttämisen käsitteitä, jotka liittyvät toisiinsa. Toisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen korottaessaan valittajan sakkoa 10 prosenttia ehkäisevän vaikutuksen perusteella. Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että komissio ei tältä osin loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 98/13

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal administratif (Luxemburg) on esittänyt 16.1.2012 — Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin ja Joëlle Hodin v. Luxemburgin valtio

(Asia C-20/12)

2012/C 98/20

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal administratif

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin ja Joëlle Hodin

Vastaaja: Luxemburgin valtio

Ennakkoratkaisukysymys

Kun otetaan huomioon asetuksen N:o 1612/68 (1) 7 artiklassa vahvistettu yhdenvertaista kohtelua koskeva yhteisön periaate, ovatko Luxemburgin valtion esittämät koulutus- ja talousarviopolitiikkaan liittyvät seikat — eli sellaisten henkilöiden osuuden lisäämisen edistäminen, joilla on korkeakoulututkinto ja joiden määrä on nykyään kansainvälisessä vertailussa riittämätön Luxemburgissa asuvan väestön osalta — jotka ovat vakavasti uhattuina, jos Luxemburgin valtion on maksettava taloudellista tukea korkeakouluopintoihin kenelle tahansa opiskelijalle, vaikkei hänellä olekaan mitään liittymäkohtaa Suurherttuakunnan yhteiskuntaan, jotta hän voi suorittaa korkeakouluopintonsa missä tahansa maailman maassa — mikä aiheuttaisi kohtuutonta rasitusta Luxemburgin valtion talousarviolle — edellä mainitussa yhteisön oikeuskäytännössä tarkoitettuja seikkoja, joilla voidaan perustella sekä Luxemburgin kansalaisille että muiden jäsenvaltioiden kansalaisille tuen saamiseksi korkeakouluopintoihin asetetusta asumisvelvollisuudesta seuraava erilainen kohtelu?

(1) Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1612/68 (EYVL L 257, s. 2).
3)

Komissio katsoo, että infrastruktuurin hallinnon on annettava infrastruktuuri rautatieliikenteen harjoittajien käyttöön sen omin kustannuksin, jolloin näiden on maksettava suoria kustannuksia vastaavia maksuja. Tämä selittyy tarpeella tehdä rautateiden infrastruktuurista houkuttelevampi, jotta moni rautatieliikenteen harjoittaja käyttäisi sitä ja jotta kukin niistä käyttäisi sitä optimaalisesti. Direktiivin 2001/14/EY 8 artiklan 1 kohtaa voidaan soveltaa vain tilanteessa, jossa siinä säädetyt edellytykset täyttyvät, mikä merkitsee sitä, että kaikkien markkinalohkojen, joihin infrastruktuurin hallinto haluaa soveltaa lisähintaa, osalta hallinnon on ensin varmistettava, ovatko kyseiset lohkot valmiita tällaisiin lisähintoihin. Tämä tulkinta perustuu 8 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan sanamuotoon ja erityisesti muotoiluun ”markkinoiden niin salliessa” ja saman kohdan toisen alakohdan sanamuotoon ”maksut eivät kuitenkaan saa olla niin korkeita, että infrastruktuuria eivät voi käyttää sellaiset markkinalohkot, jotka pystyvät maksamaan vähintään rautatiepalvelujen käytöstä suoraan aiheutuvat kustannukset”.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 65/10

Valitus, jonka Gino Trevisanato on tehnyt 17.1.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-510/11, Gino Trevisanato v. Euroopan komissio, 13.12.2011 antamasta määräyksestä

(Asia C-25/12 P)

2012/C 65/20

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Valittaja: Gino Trevisanato (edustaja: asianajaja L. Sulfaro)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

— unionin yleisen tuomioistuimen seitsemännen jaoston asiassa T-510/11 13.12.2011 antama määräys on kumottava kokonaisuudessaan ja on todettava, että kantajan SEUT 265 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti 29.9.2011 Euroopan komissiota vastaan nostama laiminlyöntikanne voidaan tutkia ja että unionin yleinen tuomioistuin on toimivaltainen käsittelemään asian

— edellä mainittujen vaatimusten tultua hyväksytyiksi on ensisijaisesti ratkaistava pääasia sääntöjen mukaisesti ja velvoitettava vastapuoli korvaamaan oikeudenkäyntikulut, tai toissijaisesti asia on palautettava unionin yleiselle tuomioistuimelle asian ratkaisemiseksi.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja vetoaa valituksensa tueksi kolmeen valitusperusteeseen.

Valittaja väittää ensinnäkin, että määräykseen liittyy tosiseikkoja koskeva ratkaiseva virhe, koska kantajan vaatimukset on otettu huomioon vääristyneellä tavalla. Valittaja ei näet ole vaatinut unionin yleistä tuomioistuinta toteamaan, että komissio olisi sääntöjen vastaisesti jättänyt ottamasta kantaa SEUT 258 artiklassa tarkoitetulla perustellulla lausunnolla työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan direktiivin 98/59/EY (1) puutteelliseen täytäntöönpanoon, niin kuin määräyksessä oletetaan. Sitä vastoin valittaja on vaatinut unionin yleistä tuomioistuinta toteamaan, että komissio on sääntöjen vastaisesti jättänyt toimimatta, vaikka sillä on toimivalta määritellä ja ilmoittaa kantajalle laillisesti sitova kanta asiasta, josta tehtiin kantelu 4 vuotta sitten ja jossa on 11.7.2011 tiedusteltu uudelleen, onko johtavassa asemassa olevalla henkilöstöllä Italiassa oikeus saada työntekijöiden joukkovähentämistä koskevassa direktiivissä 98/59/EY taattua suojaa; italialainen tuomioistuin ei ole myöntänyt tätä oikeutta kantajalle, jonka IBM oli irtisanonut kyseisellä tavalla Italiassa.

Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt virheen todetessaan yhdistetyissä asioissa C-199/94 P ja C-200/94 P, Pevasa ja Inpesca, 26.10.1995 annettuun määräykseen perustuvan oikeuskäytännön nojalla, että siltä puuttui toimivalta. Tuo oikeuskäytäntö ei ole merkityksellistä käsiteltävässä asiassa, koska siihen liittyvät tosiseikat poikkeavat olennaisesti valituksen kohteena olevan määräyksen taustalla olevista tosiseikoista.

Lopuksi valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on toiminut työjärjestyksensä ja perusoikeuskirjan vastaisesti, koska se on jättänyt antamatta kanteen tiedoksi vastapuolelle ja on julkaissut virallisessa lehdessä tiivistelmän kanteesta sekä katsoessaan, ettei asiassa ollut tarpeen kuulla julkisasiamiestä.

(1) EYVL L 225, s. 16.
1)

Rikotaanko eurooppaoikeutta (direktiivin 92/12/ETY (1) 7 ja 22 artiklaa tai sen perustelukappaleita) sellaisella Romanian veroviranomaisten menettelyllä, jonka mukaan ne kieltäytyvät hyväksymästä valmisteverojen palautuspyyntöä, jos a) valmisteverojen palauttamista pyytävä elinkeinonharjoittaja on näyttänyt toteen, että kaikki Romanian lainsäädännössä palautuspyynnön hyväksymiselle asetetut tekniset edellytykset ja etenkin edellytykset, jotka liittyvät (i) sen todistamiseen, että valmisteverot on maksettu Romaniassa; (ii) sen todistamiseen, että valmisteveron alaiset tuotteet on lähetetty toiseen jäsenvaltioon, täyttyvät; b) Romanian vero-oikeudessa (verolain 192 f §, valtioneuvoston päätöksellä nro 44/2004 annettujen täytäntöönpanosäännösten 18 d kohta ja verolain luvussa VII oleva liite nro 11) asetettujen edellytysten mukaan jotkin asiakirjat, jotka on liitettävä palautuspyyntöön, voidaan esittää vasta sen jälkeen, kun valmisteveron alaiset tuotteet on luovutettu toisessa jäsenvaltiossa; c) Romanian verolainsäädännössä (täytäntöönpanosäännösten 18 d kohdan 4 alakohta yhdessä verotuksessa noudatettavaa menettelyä koskevan lain 135 §:n kanssa) säädetään kaikkiin palautus/takaisinmaksupyyntöihin sovellettavasta yleisestä viiden vuoden pituisesta määräajasta?