JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

YVES BOT

26 päivänä heinäkuuta 2017 ( 1 )

Asiat C‑643/15 ja C‑647/15

Slovakian tasavalta ja

Unkari

vastaan

Euroopan unionin neuvosto

Kumoamiskanne – Päätös (EU) 2015/1601 – Italian tasavallan ja Helleenien tasavallan hyväksi toteutettavat kansainvälistä suojelua koskevat väliaikaiset toimenpiteet – Kolmansien maiden kansalaisten äkillisen joukoittaisen maahantulon aiheuttama hätätilanne tietyissä jäsenvaltioissa – Kyseisten kansalaisten siirrot muihin jäsenvaltioihin – Sisäisiä siirtoja koskevat kiintiöt – SEUT 80 artikla – Jäsenvaltioiden yhteisvastuun ja oikeudenmukaisen vastuunjaon periaate – SEUT 78 artiklan 3 kohta – Oikeudellinen perusta – Lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävän toimen käsite – SEUT 289 artiklan 3 kohta – Eurooppa-neuvoston päätelmien pakottavuus Euroopan unionin neuvostossa – SEU 15 artiklan 1 kohta ja SEUT 68 artikla – Olennaisten menettelymääräysten rikkominen – Euroopan komission ehdotuksen muuttaminen – Vaatimukset, joiden mukaan Euroopan parlamenttia on kuultava uudelleen ja neuvoston on tehtävä päätöksensä yksimielisesti – SEUT 293 artikla – Oikeusvarmuuden periaate ja suhteellisuusperiaate

1. Kanteissaan Slovakian tasavalta (asia C‑643/15) ja Unkari (asia C‑647/15) vaativat unionin tuomioistuinta kumoamaan Italian ja Kreikan hyväksi toteutettavien kansainvälistä suojelua koskevien väliaikaisten toimenpiteiden käyttöön ottamisesta 22.9.2015 annetun neuvoston päätöksen (EU) 2015/1601. ( 2 )

2. Euroopan unionin neuvosto antoi kyseisen päätöksen SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla, ja kyseisessä kohdassa todetaan, että ”jos kolmansien maiden kansalaisten äkillinen joukoittainen maahantulo aiheuttaa yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa hätätilanteen, neuvosto voi [Euroopan] komission ehdotuksesta ja Euroopan parlamenttia kuultuaan hyväksyä väliaikaisia toimenpiteitä kyseisen yhden tai useamman jäsenvaltion hyväksi”.

3. Edellä mainittu päätös annettiin, koska Euroopan unionia oli koetellut vuodesta 2014 lähtien muuttoliikekriisi, joka vahvistui edelleen vuonna 2015, erityisesti tuon vuoden heinä- ja elokuussa, ja koska kyseinen kriisi oli johtanut katastrofaaliseen humanitaariseen tilanteeseen etenkin etulinjassa sijaitsevissa jäsenvaltioissa, kuten Italian tasavallassa ja Helleenien tasavallassa, joihin tuli joukoittain siirtolaisia Syyrian arabitasavallan, Afganistanin islamilaisen tasavallan, Irakin tasavallan ja Eritrean valtion kaltaisista kolmansista maista.

4. Muuttoliikekriisiin vastaamiseksi sekä sen Italian tasavallan ja Helleenien tasavallan turvapaikkajärjestelmille aiheuttaman paineen lieventämiseksi riidanalaisessa päätöksessä säädetään, että kyseisistä kahdesta jäsenvaltiosta siirretään kahden vuoden aikana muihin jäsenvaltioihin 120000 selvästi kansainvälisen suojelun tarpeessa olevaa henkilöä. Päätös sisältää myös kaksi liitettä, joiden mukaisesti ensimmäisessä vaiheessa siirretään 66000 henkilöä Italiasta (kiintiö 15600) ja Kreikasta (kiintiö 50400) muihin jäsenvaltioihin kullekin jäsenvaltiolle osoitettua pakollista kiintiötä noudattaen. ( 3 )

5. Riidanalaisen päätöksen 2 artiklan e alakohdan mukaan siirrolla tarkoitetaan ”hakijan siirtämistä sellaisen jäsenvaltion alueelta, joka on asetuksen (EU) N:o 604/2013[ ( 4 )] III luvussa vahvistettujen perusteiden mukaan vastuussa hänen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksensa käsittelystä, siirron kohteena olevan jäsenvaltion alueelle”. Viimeksi mainitulla jäsenvaltiolla tarkoitetaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan f alakohdan mukaan ”jäsenvaltiota, jolle vastuu hakijan kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä [Dublin III ‑asetuksen] nojalla siirtyy, kun hakija on siirretty kyseisen jäsenvaltion alueelle”.

6. Riidanalaisessa päätöksessä säädetty väliaikainen siirtomekanismi täydentää toimenpiteitä, joita unioni oli jo toteuttanut muuttoliikekriisin hallitsemiseksi ja joista voidaan mainita 22 504:ää kansainvälisen suojelun tarpeessa olevaa henkilöä koskeva EU:n uudelleensijoittamisohjelma, ( 5 ) josta sovittiin 20.7.2015 jäsenvaltioiden ja Dublin-järjestelmään liittyneiden maiden yhteisellä päätöslauselmalla, sekä 14.9.2015 annettu neuvoston päätös (EU) 2015/1523, ( 6 ) jonka mukaisesti Kreikasta ja Italiasta siirretään kahden vuoden aikana 40000 selvästi kansainvälisen suojelun tarpeessa olevaa henkilöä muihin jäsenvaltioihin yksimielisesti vahvistettuja jakoperusteita noudattaen. ( 7 )

7. On myös todettava, että komission antoi 9.9.2015 riidanalaiseen päätökseen johtaneen ehdotuksen ( 8 ) lisäksi myös ehdotuksen asetukseksi Dublin III ‑asetuksen muuttamisesta. ( 9 ) Viimeksi mainitussa ehdotuksessa esitetään ”pysyvää” siirtomekanismia eli sellaista siirtomekanismia, jonka soveltamista ei ole rajoitettu ajallisesti toisin kuin päätöksessä 2015/1523 ja riidanalaisessa päätöksessä säädetyssä mekanismissa. Kyseistä ehdotusta ei ole vieläkään hyväksytty.

8. Mainitsen riidanalaisen päätöksen syntyhistoriasta seuraavat seikat.

9. Komission alkuperäinen ehdotus koski 120 000:n kansainvälistä suojelua hakevan henkilön siirtämistä Italiasta (15600 henkilöä), Kreikasta (50400 henkilöä) ja Unkarista (54000 henkilöä) muihin jäsenvaltioihin. Kyseisen ehdotuksen liitteissä I–III esitettiin kolme taulukkoa, joissa jaettiin edellä mainituissa kolmessa jäsenvaltiossa olevat hakijat muiden jäsenvaltioiden kesken kullekin jäsenvaltiolle osoitetun määrän perusteella Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa, Irlantia ja Tanskan kuningaskuntaa lukuun ottamatta.

10. Komissio toimitti ehdotuksen kansallisille parlamenteille 13.9.2015.

11. Neuvosto välitti saman ehdotuksen Euroopan parlamentille kuulemista varten 14.9.2015.

12. Parlamentti antoi 17.9.2015 lainsäädäntöpäätöslauselman, jossa se hyväksyi kyseisen ehdotuksen ottaen erityisesti huomioon ”poikkeuksellisen kiireellisen tilanteen ja tarpeen puuttua tilanteeseen enemmittä viivytyksittä” ja pyysi tulla kuulluksi uudelleen, jos neuvosto aikoo tehdä huomattavia muutoksia komission ehdotukseen.

13. Neuvosto teki joitakin muutoksia komission alkuperäiseen ehdotukseen 17.–22.9.2015 pidetyissä kokouksissa.

14. Kyseisten kokousten aikana Unkari ilmoitti torjuvansa ajatuksen, jonka mukaan se on ”etulinjassa sijaitseva jäsenvaltio”, ja toivovansa, ettei sitä luettaisi Italian tasavallan ja Helleenien tasavallan rinnalla jäsenvaltioihin, joiden eduksi siirtoja tehdään. Näin ollen ehdotuksen lopullisesta versiosta, mukaan luettuna sen otsikko, on poistettu kaikki viittaukset Unkariin jäsenvaltiona, jonka hyväksi kyseisiä toimenpiteitä toteutetaan. Samalla poistettiin alkuperäiseen ehdotukseen kuulunut liite III, jonka mukaan Unkarista piti alun perin siirtää 54000 hakijaa. Unkari kuitenkin lisättiin liitteisiin I ja II jäsenvaltiona, joka ottaa vastaan kansainvälistä suojelua hakevia henkilöitä Italiasta ja Kreikasta, minkä seurauksena sille osoitettiin mainituissa liitteissä myös kyseisistä jäsenvaltioista siirrettäviä hakijoita koskevat kiintiöt.

15. Neuvosto hyväksyi komission ehdotuksen näin muutettuna 22.9.2015 määräenemmistöpäätöksellä. Tšekin tasavalta, Unkari, Romania ja Slovakian tasavalta äänestivät kyseisen ehdotuksen hyväksymistä vastaan. Suomen tasavalta pidättyi äänestyksestä.

16. Riidanalainen päätös ilmentää jäsenvaltioiden välistä yhteisvastuuta, josta määrätään perussopimuksessa.

17. Nyt käsiteltävät kanteet antavat tilaisuuden muistuttaa, että yhteisvastuullisuus on yksi unionin tärkeimmistä arvoista ja jopa koko unionin perusta. Onko edes mahdollista toteuttaa EU-sopimuksen johdanto-osassa esitettyä tavoitetta unionin kansojen välisen yhteisvastuullisuuden syventämisestä ja kehityksen jatkamisesta yhä läheisemmän Euroopan kansojen välisen liiton luomiseksi, jos jäsenvaltiot eivät toimi yhteisvastuullisesti, kun jossakin niistä on hätätilanne? Tässä tartutaan seikkaan, joka muodostaa samalla kertaa sekä Eurooppa-hankkeen perimmäisen tarkoituksen että sen tavoitteen.

18. Siksi on heti aluksi korostettava yhteisvastuullisuuden merkitystä unionin alullepanevana ja eksistentiaalisena arvona.

19. Yhteisvastuun vaatimus vahvistettiin jo Rooman sopimuksessa, ( 10 ) ja se on edelleen Lissabonin sopimuksella toteutettavan yhdentymisprosessin keskiössä. Vaikka yhteisvastuuta ei – ihme kyllä – mainitakaan SEU 2 artiklan ensimmäisessä virkkeessä annetussa luettelossa unionin perustana olevista arvoista, ( 11 ) se kuuluu Euroopan unionin perusoikeuskirjan ( 12 ) johdanto-osan mukaan niihin ”jakamattomiin ja yleismaailmallisiin arvoihin”, joihin unioni perustuu. SEU 3 artiklan 3 kohdassa myös täsmennetään, että unioni edistää ”sukupolvien välisen yhteisvastuun” ohella myös ”jäsenvaltioiden välistä yhteisvastuuta”. Yhteisvastuu kuuluu siten yhä niihin arvoihin ja periaatteisiin, jotka muodostavat ”Euroopan yhdentymisen perustan”. ( 13 )

20. Tarkemmin sanottuna yhteisvastuu on samalla kertaa sekä yksi pilareista että johtavista periaatteista unionin rajavalvonta-, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikassa, josta määrätään EUT-sopimuksen kolmannen osan vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta koskevan V osaston 2 luvussa. ( 14 )

21. Tästä on osoituksena SEUT 67 artiklan 2 kohta, jonka mukaisesti unioni ”kehittää turvapaikka- ja maahanmuuttoasioita sekä ulkorajavalvontaa koskevan yhteisen politiikan, joka perustuu jäsenvaltioiden väliseen yhteisvastuuseen ja joka on oikeudenmukainen kolmansien maiden kansalaisia kohtaan”. SEUT 80 artiklassa määrätään lisäksi, että ”tässä luvussa tarkoitetussa unionin politiikassa ja sen toteuttamisessa noudatetaan jäsenvaltioiden yhteisvastuun ja oikeudenmukaisen vastuunjaon periaatetta, myös rahoituksen suhteen. Unionin tämän luvun nojalla antamiin säädöksiin sisällytetään tarvittaessa aina asianmukaisia toimenpiteitä tämän periaatteen soveltamiseksi”. ( 15 )

22. Koska jäsenvaltiot ovat väistämättä keskenään epätasa-arvoisessa asemassa maantieteellisen sijaintinsa ja siirtolaisten joukoittaiseen maahantuloon liittyvän haavoittuvuutensa takia, toimenpiteiden hyväksyminen SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla ja niiden tehokas toteuttaminen on erityisen välttämätöntä. Tästä näkökulmasta riidanalaisessa päätöksessä tarkoitettujen kaltaisilla toimenpiteillä annetaan SEUT 80 artiklassa vahvistetuille yhteisvastuun ja oikeudenmukaisen vastuunjaon periaatteille konkreettinen sisältö.

23. Riidanalainen päätös on erityislaatuinen siinä suhteessa, että sillä otetaan käyttöön siirtomekanismi, joka perustuu jäsenvaltioille osoitettuihin pakollisiin kiintiöihin. Kyseisellä päätöksellä annetaan jäsenvaltioiden väliselle yhteisvastuulle konkreettinen sisältö ja tehdään siitä sitova. Tämä riidanalaisen päätöksen keskeinen ja innovatiivinen ominaispiirre selittää käsiteltävänä olevien asioiden poliittisen arkaluonteisuuden, koska kyseiseen päätökseen kiteytyi vastustus sellaisten jäsenvaltioiden taholta, jotka kannattavat vapaaseen tahtoon ja puhtaasti vapaaehtoisuuteen perustuvaa yhteisvastuuta.

24. Tämä vastustus sekä toteamus siitä, että riidanalaista päätöstä on sovellettu vain osittain, mihin palaan jäljempänä, ( 16 ) voi saada ajattelemaan, että ”vuoden 2015 siirtolaiskriisiksi” nimetyn ilmiön taustalla piilee aivan toinen kriisi, jossa on kyse Euroopan yhdentymisprosessista, joka taas perustuu suurelta osin tähän prosessiin tiiviisti osallistuvien jäsenvaltioiden väliseen yhteisvastuun vaatimukseen. ( 17 )

25. Toisaalta on aivan yhtä mahdollista ajatella, että vastatessaan tiukoin toimenpitein siirtolaiskriisiin unioni osoitti, että sillä oli käytössään tarvittavat välineet ja että se kykeni myös hyödyntämään niitä. Unionin tuomioistuimen on kuitenkin tarkistettava, kuten sitä kehotetaan tekemään käsiteltävänä olevissa kanteissa, noudattiko unioni perussopimusten määräyksiä, kun se toteutti riidanalaiseen päätökseen sisältyvien kaltaisia toimenpiteitä.

I Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa ja asianosaisten vaatimukset

26. Asiassa C‑643/15 Slovakian tasavalta vaatii, että unionin tuomioistuin kumoaa riidanalaisen päätöksen ja velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

27. Asiassa C‑647/15 Unkari vaatii, että unionin tuomioistuin kumoaa riidanalaisen päätöksen, tai siinä tapauksessa, ettei unionin tuomioistuin hyväksy Unkarin ensimmäistä vaatimusta, Unkari vaatii toissijaisesti unionin tuomioistuinta kumoamaan kyseisen päätöksen Unkarin osalta ja velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

28. Asioissa C‑643/15 ja C‑647/15 neuvosto vaatii unionin tuomioistuinta hylkäämään kanteet perusteettomina ja velvoittamaan Slovakian tasavallan ja Unkarin korvaamaan omien asioidensa käsittelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

29. Unionin tuomioistuimen presidentti hyväksyi 29.4.2016 antamallaan päätöksellä Belgian kuningaskunnan, Saksan liittotasavallan, Helleenien tasavallan, Ranskan tasavallan, Italian tasavallan, Luxemburgin suurherttuakunnan, Ruotsin kuningaskunnan ja komission väliintulijoiksi tukemaan neuvoston vaatimuksia asioissa C‑643/15 ja C‑647/15.

30. Samalla päätöksellä unionin tuomioistuimen presidentti hyväksyi Puolan tasavallan väliintulijaksi tukemaan Slovakian tasavallan vaatimuksia asiassa C‑643/15 ja Unkarin vaatimuksia asiassa C‑647/15.

II Kanteet

31. Slovakian tasavalta vetoaa vaatimustensa tueksi kuuteen kanneperusteeseen, joista ensimmäinen koskee SEUT 68 artiklan ja SEU 13 artiklan 2 kohdan rikkomista sekä toimielinten välisen tasapainon periaatteen loukkaamista; toinen koskee SEU 10 artiklan 1 ja 2 kohdan, SEU 13 artiklan 2 kohdan, SEUT 78 artiklan 3 kohdan, perussopimusten liitteenä olevien kansallisten parlamenttien asemaa Euroopan unionissa koskevan pöytäkirjan (N:o 1) 3 ja 4 artiklan ja toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen soveltamista koskevan pöytäkirjan (N:o 2) 6 ja 7 artiklan rikkomista ( 18 ) sekä oikeusvarmuuden periaatteen, edustuksellista demokratiaa koskevan periaatteen ja toimielinten välisen tasapainon periaatteen loukkaamista; kolmas koskee lainsäätämisjärjestystä sääntelevien olennaisten menettelymääräysten, SEU 10 artiklan 1 ja 2 kohdan ja SEU 13 artiklan 2 kohdan rikkomista sekä edustuksellista demokratiaa koskevan periaatteen, toimielinten välisen tasapainon periaatteen ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaamista (esitetään toissijaisesti); neljäs koskee SEUT 78 artiklan 3 kohdan ja SEUT 293 artiklan olennaisten menettelymääräysten, SEU 10 artiklan 1 ja 2 kohdan ja SEU 13 artiklan 2 kohdan rikkomista sekä edustuksellista demokratiaa koskevan periaatteen, toimielinten välisen tasapainon periaatteen ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaamista (esitetään osittain toissijaisesti); viides koskee SEUT 78 artiklan 3 kohdan rikkomista sen seurauksena, etteivät sen sovellettavuuden edellytykset täyty (esitetään toissijaisesti), ja kuudes koskee suhteellisuusperiaatteen loukkaamista.

32. Unkari vetoaa vaatimustensa tueksi kymmeneen kanneperusteeseen.

33. Kaksi ensimmäistä kanneperustetta koskevat SEUT 78 artiklan 3 kohdan rikkomista sen perusteella, että kyseinen määräys ei muodosta oikeusperustaa, jonka nojalla neuvostolla olisi toimivalta toteuttaa sellaisia toimenpiteitä, joilla poiketaan sitovasti lainsäädäntötoimesta, jotka ovat sovellettavissa 24 kuukauden – tai tietyissä tapauksissa 36 kuukauden – ajan ja joiden vaikutukset ulottuvat väliaikaisten toimenpiteiden käsitteen määritelmän vastaisesti tätä ajanjaksoa pidemmälle.

34. Kolmas, neljäs, viides ja kuudes kanneperuste koskevat olennaisten menettelymääräysten rikkomista sillä perusteella, että riidanalaista päätöstä antaessaan neuvosto rikkoi SEUT 293 artiklan 1 kohdan määräyksiä poikkeamalla komission ehdotuksesta yksimielisyyttä saavuttamatta (kolmas kanneperuste), että riidanalaisessa päätöksessä säädetään poikkeuksesta lainsäädäntötoimeen ja että kyseistä päätöstä on itsessään pidettävä sisällöltään lainsäädäntötoimena, minkä vuoksi sitä annettaessa – jopa jos oletetaan, että tämä olisi ollut mahdollista SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla – olisi pitänyt noudattaa pöytäkirjassa (N:o 1) ja pöytäkirjassa (N:o 2) tunnustettua kansallisten parlamenttien oikeutta antaa lausunto lainsäädäntötoimista (neljäs kanneperuste), että neuvosto on parlamenttia kuultuaan olennaisella tavalla muuttanut ehdotuksen sisältöä kuulematta parlamenttia uudelleen (viides kanneperuste) ja että riidanalaista päätöstä hyväksyttäessä päätösehdotus ei ollut saatavilla kaikilla unionin virallisilla kielillä (kuudes kanneperuste).

35. Seitsemännen kanneperusteen mukaan kyseisen päätöksen antaminen on ristiriidassa SEUT 68 artiklan ja Eurooppa-neuvoston 25. ja 26.6.2015 antamien päätelmien ( 19 ) kanssa.

36. Kahdeksas kanneperuste koskee oikeusvarmuuden ja oikeussääntöjen selkeyden periaatteiden loukkaamista, koska riidanalaisessa päätöksessä on useita kohtia, joista ei käy ilmi, millä tavoin sen säännöksiä on sovellettava ja miten ne suhteutuvat Dublin III ‑asetuksen säännöksiin.

37. Yhdeksäs kanneperuste koskee tarpeellisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamista, kun otetaan huomioon, ettei Unkari enää kuulu jäsenvaltioihin, joiden eduksi väliaikaista siirtomekanismia sovelletaan, eikä päätöksessä siten ole enää perusteltua säätää 120 000:n kansainvälistä suojelua hakevan henkilön siirtämisestä.

38. Kymmenes kanneperuste esitetään toissijaisesti, ja se koskee suhteellisuusperiaatteen loukkaamista ja SEUT 78 artiklan 3 kohdan rikkomista Unkarin osalta, koska Unkarille osoitetaan riidanalaisessa päätöksessä siirron kohteena olevana jäsenvaltiona pakollinen kiintiö, vaikka sen on katsottu olevan jäsenvaltio, jonka alueelle on tullut suuri määrä laittomia siirtolaisia ja jossa on jätetty suuri määrä kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia.

III Asian tarkastelu

A Alustavia huomautuksia

39. Koska toimen oikeusperusta ratkaisee toimen antamiseksi noudatettavan menettelyn, ( 20 ) ensimmäiseksi on tarkasteltava kanneperusteita, jotka koskevat SEUT 78 artiklan 3 kohdan soveltumattomuutta riidanalaisen päätöksen oikeusperustaksi. Toiseksi tarkastelen kanneperusteita, jotka koskevat kyseisen päätöksen hyväksymiseen väitetysti liittyvää olennaisten menettelymääräysten rikkomista, ja kolmanneksi aineellisia kanneperusteita.

40. Näiden kolmen kanneperusteen yhteydessä tarkastelen ensin yhteisesti niitä Slovakian tasavallan ja Unkarin kanneperusteita, jotka liittyvät kokonaan tai osittain toisiinsa, ja tarvittaessa käsittelen vielä kummankin kantajan kanneperusteita erikseen.

B Kanteet, jotka koskevat SEUT 78 artiklan 3 kohdan soveltumattomuutta riidanalaisen päätöksen antamisen oikeusperustaksi

41. Slovakian tasavalta (toinen ja viides kanneperuste) ja Unkari (ensimmäinen ja toinen kanneperuste) katsovat, ettei SEUT 78 artiklan 3 kohta ole asianmukainen oikeusperusta riidanalaisen päätöksen antamiselle.

42. Näiden kahden jäsenvaltion puoltamissa kannoissa on kuitenkin eroja. Unkari nimittäin myöntää, että riidanalaista päätöstä annettaessa Italian tasavallassa ja Helleenien tasavallassa oli SEUT 78 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu ”kolmansien maiden kansalaisten äkillisen joukoittaisen maahantulon aiheuttama hätätilanne”, mutta katsoo toisaalta, ettei riidanalainen päätös ollut asianmukainen toimenpide kyseiseen tilanteeseen vastaamiseksi, kun taas Slovakian tasavalta väittää, ettei edellä mainitussa määräyksessä tarkoitettua hätätilannetta ollut olemassa (viidennen kanneperusteen toinen osa).

43. Mainitut kaksi jäsenvaltiota riitauttavat riidanalaisen päätöksen oikeudellisen perustan valinnan väittämällä, että vaikka riidanalainen päätös on annettu muussa kuin lainsäätämisjärjestyksessä eikä se tällä perusteella ole lainsäädäntötoimi, kyseistä päätöstä on kuitenkin pidettävä sisällöltään lainsäädäntötoimena, koska sillä muutetaan lainsäädäntötoimia. Niiden mukaan lainsäädäntötoimia ei kuitenkaan voida hyväksyä SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla.

44. Slovakian tasavalta ja Unkari kiistävät myös riidanalaisen päätöksen väliaikaisuuden.

45. Slovakian tasavalta väittää lisäksi, toisin kuin Unkari, ettei SEUT 78 artiklan 3 kohta sovellu oikeusperustaksi riidanalaisen päätöksen antamiselle, koska ”kolmansien maiden kansalaisten äkillisen joukoittaisen maahantulon aiheuttamaa hätätilannetta” koskeva edellytys ei täyttynyt.

1. Slovakian tasavallan toinen kanneperuste ja Unkarin ensimmäinen kanneperuste, jotka koskevat riidanalaisen päätöksen lainsäädännöllistä luonnetta

46. Slovakian tasavalta ja Unkari väittävät, että vaikka riidanalainen päätös annettiin muussa kuin lainsäätämisjärjestyksessä eikä se näin ollen ole muodollisesti lainsäädäntötoimi, sitä on kuitenkin pidettävä sisällöltään ja vaikutuksiltaan sellaisena, koska sillä muutetaan, vieläpä perustavanlaatuisesti, useita unionin oikeuden lainsäädäntötoimia. Kyseisten jäsenvaltioiden mukaan SEUT 78 artiklan 3 kohta ei muodosta oikeusperustaa lainsäädäntötoimien antamiselle, koska se ei sisällä minkäänlaista mainintaa siitä, että sen nojalla toteutettavien toimenpiteiden hyväksymisessä olisi noudatettava lainsäädäntömenettelyä.

47. Kyseisten jäsenvaltioiden mukaan riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 23 perustelukappaleessa vahvistetaan nimenomaisesti, että kyseisellä päätöksellä poiketaan useista unionin oikeuden lainsäädäntötoimista. Vaikka muutoksissa on riidanalaisen päätöksen mukaan kyse vain poikkeuksista, poikkeuksen ja muutoksen erottaminen toisistaan on mainittujen jäsenvaltioiden mukaan keinotekoista, koska käytännössä poikkeuksen ja muutoksen vaikutukset ovat siinä mielessä samat, että kummassakin tapauksessa estetään jonkin oikeussäännöksen soveltaminen, mistä johtuen sen tehokkuus kärsii.

48. Tarkemmin sanottuna Slovakian tasavalta väittää, että neuvosto on rikkonut SEUT 78 artiklan 3 kohtaa, koska riidanalaisella päätöksellä poiketaan eri lainsäädäntötoimien säännöksistä ja tällaiset muutokset voidaan tehdä ainoastaan lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävällä toimella. Näin ollen se katsoo, että koska SEUT 78 artiklan 3 kohdassa ei viitata tavalliseen eikä erityiseen lainsäätämisjärjestykseen, sen nojalla ei voida antaa lainsäädäntötoimia. Slovakian tasavallan mukaan tästä seuraa, ettei riidanalaisen päätöksen muoto vastaa sen sisältöä.

49. Antaessaan riidanalaisen päätöksen SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla neuvosto on Slovakian tasavallan mukaan sekä rikkonut kyseistä määräystä että loukannut kansallisten parlamenttien ja parlamentin oikeuksia. Sekä kansallisten parlamenttien että parlamentin olisi pitänyt primaarioikeuden mukaisesti osallistua niiden lainsäädäntötoimien muuttamiseen, joista neuvosto poikkesi riidanalaisella päätöksellä. Slovakian tasavalta nimittäin huomauttaa, että kyseiset lainsäädäntötoimet on hyväksytty tavallisessa lainsäätämisjärjestyksessä.

50. Näin ollen se katsoo, että antaessaan riidanalaisen päätöksen neuvosto on rikkonut SEUT 78 artiklan 3 kohdan lisäksi myös SEU 10 artiklan 1 ja 2 kohtaa, SEU 13 artiklan 2 kohtaa, pöytäkirjan (N:o 1) 3 ja 4 artiklaa ja pöytäkirjan (N:o 2) 6 ja 7 artiklaa sekä loukannut oikeusvarmuuden, edustuksellisen demokratian ja toimielinten välisen tasapainon periaatteita.

51. Unkari tukee Slovakian tasavallan näkemystä, jonka mukaan SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla annetulla oikeudellisella toimella, joka ei SEUT 289 artiklan 2 ja 3 kohdan a contrario ‑tulkinnan mukaisesti ole lainsäädäntötoimi, ei voida muuttaa sitovasti, ei edes väliaikaisesti, sellaisia tavallisessa tai erityisessä lainsäätämisjärjestyksessä annettuja voimassa olevia lainsäädäntötoimia kuin Dublin III ‑asetus. Tämän näkemyksen mukaan riidanalainen päätös on kiistatta sisällöltään lainsäädäntötoimi. Koska riidanalaisella päätöksellä poiketaan Dublin III ‑asetuksen säännöksistä, sitä ei voida kyseisten jäsenvaltioiden mielestä antaa SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla, koska kyseisessä määräyksessä annetaan neuvostolle toimivalta antaa toimia ainoastaan muuten kuin lainsäätämisjärjestyksessä, joten neuvosto voi sen nojalla antaa vain muita kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjä toimia.

52. Unkarin mukaan SEUT 78 artiklan 3 kohta soveltuisi oikeusperustaksi korkeintaan sellaisten toimenpiteiden hyväksymiselle, joilla täydennetään ja joissa noudatetaan SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla annettuja lainsäädäntötoimia tai jotka helpottavat kyseisten lainsäädäntötoimien täytäntöönpanoa hätätilanteessa. ( 21 )

53. Unkari täsmentää, että mikäli unionin tuomioistuin katsoo, että SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla voidaan hyväksyä toimi, jolla poiketaan SEUT 78 artiklan 2 kohdan nojalla hyväksytystä lainsäädäntötoimesta, tällainen poikkeaminen ei kuitenkaan voi vaikuttaa tällaisen lainsäädäntötoimen sisältöön tai jopa tehdä tyhjäksi sen perustavanlaatuisia säännöksiä. Unkarin mielestä tämä pätee riidanalaiseen päätökseen, koska sillä muutetaan erityisesti edellä mainitun asetuksen tärkeintä osaa eli sitä, minkä jäsenvaltion katsotaan olevan vastuussa kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä. Unkarin mukaan riidanalaisella päätöksellä poiketaan niin paljon mainitun asetuksen säännöksistä, ettei sitä voida hyväksyä, kun kyseessä on muu kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytty toimi. Unkari katsoo, että tällä tavalla kierretään SEUT 78 artiklan 2 kohdassa määrättyä tavallista lainsäätämisjärjestystä.

54. Lisäksi Unkari väittää sekä vastauskirjelmässään että väliintulokirjelmiin antamassaan vastauksessa, viitaten analogisesti julkisasiamies Wathelet’n ratkaisuehdotuksen neuvosto v. Front Polisario ( 22 ) 151–161 kohtaan, että vaatimusta, jonka mukaan parlamenttia on kuultava SEUT 78 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla, voidaan pitää SEUT 289 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna parlamentin ”osallistumisena”, mikä tarkoittaa, että sovelletaan erityistä lainsäätämisjärjestystä ja riidanalaista päätöstä on näin ollen pidettävä lainsäädäntötoimena.

55. Tässäkään tapauksessa SEUT 78 artiklan 3 kohta ei Unkarin mukaan anna neuvostolle valtaa poiketa SEUT 78 artiklan 2 kohdan nojalla hyväksytyn lainsäädäntötoimen olennaisesta säännöksestä.

56. Nämä väitteet eivät mielestäni ole vakuuttavia. Katson, että SEUT 78 artiklan 3 kohta voi olla oikeusperustana sellaiselle riidanalaisen päätöksen kaltaiselle muussa kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytylle toimelle, jolla poiketaan väliaikaisesti ja hyvin rajallisesti tietyistä lainsäädäntötoimien säännöksistä.

57. Vastaan ensin väitteeseen, jonka Unkari esitti vastauskirjelmässään ( 23 ) ja jonka mukaan riidanalaista päätöstä voidaan pitää lainsäädäntötoimena siitäkin huolimatta, ettei SEUT 78 artiklan 3 kohdassa mainita, että sen nojalla toteutettujen toimenpiteiden hyväksymisessä on noudatettava erityistä lainsäätämisjärjestystä. Unkari tukeutuu tässä väitteessään toteamukseen, jonka mukaan neuvosto hyväksyi riidanalaisen päätöksen SEUT 289 artiklan 2 kohdan mukaisesti ”parlamentin osallistuessa menettelyyn”.

58. Mielestäni tähän oikeudelliseen seikkaan on välttämätöntä vastata yksiselitteisesti, koska lainsäädäntötointa annettaessa on täytettävä tietyt vaatimukset, joita ei sovelleta muiden kuin lainsäädäntötoimien hyväksymisessä. Viittaan erityisesti pöytäkirjan (N:o 1) 3 ja 4 artiklassa sekä pöytäkirjan (N:o 2) 6 ja 7 artiklassa tarkoitettuun kansallisten parlamenttien osallistumiseen sekä SEU 16 artiklan 8 kohdassa ja SEUT 15 artiklan 2 kohdassa määrättyyn vaatimukseen, jonka mukaan neuvoston istunnot ovat julkisia silloin, kun se käsittelee ehdotuksia lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäviksi toimiksi ja äänestää niistä.

59. Lissabonin sopimukseen perustuvassa unionin sääntelyvälineiden typologiassa erotettiin ensimmäistä kertaa toisistaan lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät toimet ja muussa kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät toimet ennen kaikkea orgaanisista ja menettelyllisistä syistä. ( 24 )

60. SEUT 289 artiklan 3 kohdan määritelmän mukaan lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäviä toimia ”ovat ne, jotka hyväksytään mainitussa järjestyksessä”. Lainsäätämisjärjestys merkitsee siis joko ”tavallista” tai ”erityistä” lainsäätämisjärjestystä. SEUT 289 artiklan 1 kohdan mukaisesti tavallista lainsäätämisjärjestystä noudatettaessa Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät yhdessä säädöksen komission ehdotuksesta.

61. SEUT 289 artiklan 2 kohdan mukaisesti erityinen lainsäätämisjärjestys tarkoittaa menettelyä, jossa ”perussopimuksissa määrätyissä erityistapauksissa””Euroopan parlamentti hyväksyy asetuksen, direktiivin tai päätöksen neuvoston osallistuessa menettelyyn” tai ”neuvosto hyväksyy tällaisen säädöksen Euroopan parlamentin osallistuessa menettelyyn”. ( 25 ) Erityiselle lainsäätämisjärjestykselle on siis ominaista se, että neuvosto ja parlamentti osallistuvat eriasteisesti unionin toimen hyväksymiseen.

62. Useimmissa sellaisissa tapauksissa, joissa on sovellettava erityistä lainsäätämisjärjestystä, neuvoston on hyväksyttävä toimi yksimielisesti parlamentin hyväksynnän saatuaan ( 26 ) tai yleisemmin parlamenttia kuultuaan. ( 27 ) Joissakin tapauksissa toimen hyväksyy parlamentti neuvoston hyväksynnän saatuaan. ( 28 )

63. Kyseisistä määräyksistä ilmenee, että perussopimuksen laatijat valitsivat puhtaasti muodollisen lähestymistavan, ( 29 ) jonka mukaisesti toimia pidetään lainsäädäntötoimina, jos ne on hyväksytty tavallisessa tai erityisessä lainsäätämisjärjestyksessä.

64. Näin ollen ei ole tarpeen pyrkiä määrittämään riidanalaista päätöstä lainsäädäntötoimeksi sen sisällön perustella, kuten kantajat esittävät.

65. Unkarin esittämät perustelut sisältävät kysymyksen siitä, onko perussopimuksen määräyksessä määrättävä nimenomaisesti, että se mahdollistaa toimen hyväksymisen erityisessä lainsäätämisjärjestyksessä, jotta kyseistä toimea voitaisiin pitää lainsäädäntötoimena.

66. Mielestäni tähän on vastattava myöntävästi, jotta perussopimuksen laatijoiden luomalle unionin toimien luokittelulle voidaan varmistaa riittävä selvyys ja oikeusvarmuus.

67. Tässä yhteydessä on siten todettava, että perussopimuksessa on useita määräyksiä, jotka koskevat unionin toimien hyväksymistä ja joissa mainitaan nimenomaisesti, että kyseisessä hyväksymisessä on noudatettava ”erityistä lainsäätämisjärjestystä”, vaikkakin kyseisen menettelyn toteutustavat saattavat vaihdella neuvoston ja parlamentin osallistumisen luonteen ja asteen osalta. Tällaisen maininnan tehokas vaikutus liittyy täsmennykseen, jonka mukaan menettelynä on sen toteuttamistavoista riippumatta todella ”lainsäätämisjärjestys”, joka johtaa lainsäädäntötoimen hyväksymiseen. Tätä mainintaa koskeva vaatimus perustuu myös SEUT 289 artiklan 2 kohdan sanamuotoon, jonka mukaisesti erityistä lainsäätämisjärjestystä sovelletaan vain ”perussopimuksissa määrätyissä erityistapauksissa”.

68. Sellaista menettelyä, jonka kulku on samankaltainen kuin erityisessä lainsäätämisjärjestyksessä mutta jota ei nimenomaisesti määritellä perussopimuksessa sellaiseksi, on puolestaan pidettävänä muuna kuin lainsäätämisjärjestyksenä, joka johtaa muiden kuin lainsäädäntötoimien hyväksymiseen. ( 30 )

69. On toki mahdollista ajatella, että lainsäädäntötoimien ja muiden kuin lainsäädäntötoimien erottaminen toisistaan tavalla, joka perustuu tällaiseen ”juridiseen nominalismiin”, ( 31 ) aiheuttaa ongelmia johdonmukaisuuden näkökulmasta ( 32 ) ja että perussopimuksen laatijat eivät vieneet loppuun pyrkimystä luokitella unionin lainsäädäntötoimet. ( 33 )

70. Yhtä mahdollista on kuitenkin ajatella, ja itse kannatan tätä ratkaisua, että valitsemalla lainsäädäntötoimen osalta täysin muodollisen lähestymistavan perussopimuksen laatijat pikemminkin mahdollistivat sen, että sellaiset oikeusperustat, joiden nojalla unionin toimielimet voivat hyväksyä lainsäädäntötoimia, voidaan varmasti yksilöidä. Perussopimuksen laatijoiden tekemän luokittelun vaillinaisuus, tai joidenkin mielestä jopa ilmeinen epäjohdonmukaisuus, on siten nähtävä seurauksena perussopimuksen laatijoiden halusta voida määrittää tietyt toimet lainsäädäntötoimiksi ja toiset toimet muiksi kuin lainsäädäntötoimiksi.

71. Perussopimuksen määräysten sanamuodon tarkastelu tällä tavalla sen määrittämiseksi, voidaanko joku unionin toimi katsoa lainsäädäntötoimeksi vai ei, noudattaa myös unionin tuomioistuimen toteamusta, jonka mukaan ”toimen oikeusperusta ei määräydy menettelyjen mukaan vaan toimen oikeusperusta ratkaisee toimen antamiseksi noudatettavat menettelyt”. ( 34 )

72. Tarkemmin sanottuna puoltamani tulkinta johtaa siihen, ettei riidanalaista päätöstä voida pitää lainsäädäntötoimena.

73. On nimittäin todettava, ettei SEUT 78 artiklan 3 kohdan, jonka mukaan neuvosto voi hyväksyä toimenpiteitä parlamenttia kuultuaan, sanamuoto sisällä nimenomaista mainintaa siitä, että tällaiset toimenpiteet on hyväksyttävä erityisessä lainsäätämisjärjestyksessä. Muussa kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyt toimenpiteet ovat SEUT 289 artiklan 3 kohdan a contrario ‑tulkinnan mukaisesti luonteeltaan muita kuin lainsäädäntötoimia. Tässä on selvä ero verrattuna SEUT 78 artiklan 2 kohtaan, jossa määrätään nimenomaisesti, että kyseisen artiklan nojalla hyväksytyt toimenpiteet on hyväksyttävä lainsäätämisjärjestyksessä eli tältä osin tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen.

74. Tämän täsmennyksen jälkeen on tarkasteltava Slovakian tasavallan ja Unkarin perusteluista ilmenevää keskeistä kysymystä, joka koskee sitä, antaako SEUT 78 artiklan 3 kohta neuvostolle vallan – ja jos antaa, niin missä määrin – hyväksyä muun kuin lainsäädäntötoimen, jolla poiketaan unionin lainsäädäntötoimien säännöksistä.

75. Yhdyn neuvoston ja sitä tukevien väliintulijoiden näkemykseen, jonka mukaan SEUT 78 artiklan 3 kohta sallii sellaisten toimenpiteiden hyväksymisen, joilla selkeästi määritetyssä hätätilanteessa poiketaan väliaikaisesti ja tarkasti rajatuissa kohdissa turvapaikka-asioita koskevista lainsäädäntötoimista.

76. Kyseisen perussopimuksen määräyksen tarkoituksena on juuri se, että unioni voi vastata nopeasti ja tehokkaasti hätätilanteeseen, joka liittyy kolmansien maiden kansalaisten äkilliseen joukoittaiseen maahantuloon. Kun otetaan huomioon, että SEUT 78 artiklan 2 kohta kattaa unionin yhteisen turvapaikkajärjestelmän eri osa-alueet ja että sen nojalla hyväksytyt toimenpiteet ovat lainsäädäntötoimia, SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla hyväksytyt väliaikaiset toimenpiteet, jotka liittyvät kyseiseen järjestelmään, johtavat väistämättä siihen, että tietyistä lainsäädäntötoimien säännöksistä poiketaan väliaikaisesti. SEUT 78 artiklan 3 kohtaan sisältyvän ilmaisun ”väliaikaiset toimenpiteet” ei siten voida katsoa koskevan, kuten kantajat väittävät, vain operatiivisia tai rahoituksellisia täydentäviä toimenpiteitä, koska tällöin rajoitettaisiin liiallisesti kyseisen oikeusperustan soveltamisalaa ja samalla myös sen tehokasta vaikutusta. Mielestäni ilmaisua ”väliaikaiset toimenpiteet” on näin ollen tulkittava laajasti siten, että SEUT 78 artiklan 3 kohdassa annetaan neuvostolle valta hyväksyä kaikki toimenpiteet, jotka se katsoo tarpeelliseksi kolmansien maiden kansalaisten äkillisen joukoittaisen maahantulon aiheuttamaan hätätilanteeseen vastaamiseksi.

77. Jotta toimenpiteiden voidaan katsoa perustuvan asianmukaisesti SEUT 78 artiklan 3 kohtaan, on tärkeää, ettei niiden tarkoituksena ole sivuuttaa, korvata tai muuttaa pysyvästi SEUT 78 artiklan 2 kohdan nojalla annettujen lainsäädäntötoimien säännöksiä.

78. Tästä ei varmasti ole kyse riidanalaisessa päätöksessä, jossa säädetään ainoastaan väliaikaisista ja tiukasti rajatuista poikkeuksista useisiin unionin lainsäädäntötoimien säännöksiin, millä noudatetaan tällaisen toimenpiteen luonnetta väliaikaisena toimenpiteenä, jolla on tarkoitus vastata tiettyyn hätätilanteeseen. Tällaisten poikkeuksien ei siten voida tulkita muuttavan mainittuja toimia pysyvästi ja yleisesti, kuten kantajat väittävät.

79. Täsmennän tässä yhteydessä, että riidanalaisessa päätöksessä säädettyjä poikkeuksia voidaan soveltaa vain kahden vuoden ajan ja että ne koskevat korkeintaan 120 000:ta sellaista tiettyjen kolmansien maiden kansalaista, jotka ovat jättäneet kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen Italiassa tai Kreikassa, jotka ovat riidanalaisen päätöksen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen maiden kansalaisia, jotka siirretään jommastakummasta edellä mainitusta jäsenvaltiosta muihin jäsenvaltioihin ja jotka ovat saapuneet tai saapuvat kyseisiin jäsenvaltioihin 24.3.2015–26.9.2017.

80. Kuten neuvosto on todennut, poikkeuksien vaikutukset loppuvat automaattisesti riidanalaisen päätöksen viimeisenä soveltamispäivänä 26.9.2017, minkä jälkeen aletaan soveltaa yleisiä sääntöjä ilman unionin lainsäätäjän toimenpiteitä.

81. Kuten olen jo todennut, kyseisiä yksittäisiä ja väliaikaisia poikkeuksia ei voida rinnastaa unionin lainsäädäntötoimiin sisältyvien aineellisten turvapaikkasääntöjen pysyvään muuttamiseen, mikä olisi mahdollista tehdä vain SEUT 78 artiklan 2 kohdan nojalla.

82. Mielestäni sillä, että riidanalainen päätös annettiin SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla, ei ole kierretty SEUT 78 artiklan 2 kohdassa määrättyä tavallista lainsäätämisjärjestystä.

83. Tässä yhteydessä on selvennettävä näiden kahden perussopimuksen määräyksen välistä suhdetta.

84. Luettuna yhdessä SEUT 80 artiklan kanssa SEUT 78 artiklan 3 kohta muodostaa erityisen oikeusperustan sellaisille väliaikaisille toimenpiteille, joilla toteutetaan käytännössä yhteisvastuun periaatetta kolmansien maiden kansalaisten äkillisen joukoittaisen maahantulon aiheuttamassa hätätilanteessa.

85. SEUT 78 artiklan 3 kohdassa määrättyä menettelyä sovelletaan, kun tarvitaan kiireellisiä toimenpiteitä hätätilanteeseen vastaamiseksi. Tällä perusteella kyseistä menettelyä ei voida rinnastaa tavalliseen lainsäätämisjärjestykseen.

86. Kuten neuvosto on todennut, SEUT 78 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuilla toimenpiteillä on kullakin oma oikeusperustansa perussopimuksessa, ja koska niitä toteutetaan erilaisissa tilanteissa ja eri tavoitteiden saavuttamiseksi, niiden välille ei ole tarpeen luoda jonkinlaista hierarkiaa.

87. On korostettava, että SEUT 78 artiklan 2 kohdan e alakohdan ( 35 ) ja SEUT 78 artiklan 3 kohdan muodostamat oikeusperustat ovat luonteeltaan täydentäviä. Niiden samanaikainen tai peräkkäinen soveltaminen mahdollistaa erityisesti sen, että unioni voi reagoida tehokkaasti siirtolaiskriisiin. Tämä täydentävyys ilmenee 9.9.2015 annetusta ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi kriisitilanteen siirtomekanismin perustamisesta sekä Dublin III ‑asetuksen muuttamisesta.

88. Komissio osoittaa ehdotuksessaan selvästi kyseiseen ehdotukseen sisältyvien toimenpiteiden sekä SEUT 78 artiklan 3 kohtaan perustuvien, sisäisiä siirtoja koskevien ohjelmien välisen vuorovaikutuksen.

89. Kuten komissio ehdotuksessaan selittää, ”tämä ehdotus kriisitilanteen siirtomekanismin perustamiseksi on erotettava komission SEUT 78 artiklan 3 kohdan mukaisesti antamista ehdotuksista sellaisten jäsenvaltioiden hyväksi, joiden alueelle on yhtäkkiä saapunut suuria määriä kolmansien maiden kansalaisia”. ( 36 ) Komissio täsmentää lisäksi, että ”toimenpiteet, joita komissio ehdottaa SEUT 78 artiklan 3 kohdan mukaisesti, ovat väliaikaisia. Sen sijaan ehdotus kriisitilanteen siirtomekanismin perustamiseksi koskee menetelmää, jonka avulla voidaan määritellä tiettyä ajanjaksoa varten jäsenvaltio, joka on vastuussa kriisitilanteen kohteena olevassa jäsenvaltiossa tehtyjen kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tutkimisesta, jotta voidaan varmistaa hakijoiden oikeudenmukaisempi jakautuminen jäsenvaltioiden kesken tällaisissa tilanteissa ja siten helpottaa Dublin-järjestelmän toimintaa myös kriisin hetkellä”. ( 37 )

90. Viimeksi mainittu tapaus eroaa siis riidanalaisesta päätöksestä siinä mielessä, että siinä on kyse pysyvästä välineestä, jolla otetaan käyttöön menetelmä sen jäsenvaltion määrittämiseksi, joka on vastuussa kriisitilanteen kohteena olevassa jäsenvaltiossa tehtyjen kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten tutkimisesta. Tätä pysyvää välinettä sovelletaan yleisesti siten, ettei sen soveltaminen rajoitu vain tiettyihin jäsenvaltioihin, joissa on tällä hetkellä kriisitilanne, vaan kaikki tällaisessa tilanteessa olevat jäsenvaltiot voivat hyötyä siitä.

91. Asetusehdotuksessa säädetään edellytyksistä, joiden täyttyessä siirtomekanismi voidaan aktivoida. Kuten komissio ehdotuksessaan toteaa, edunsaajajäsenvaltiossa on oltava ”käynnissä kriisitilanne, joka vaarantaa Dublin III ‑asetuksen soveltamisen, koska jäsenvaltion alueelle tulleiden kolmansien maiden kansalaisten tai kansalaisuudettomien henkilöiden suhteettoman suuri määrä luo valtavia paineita ja asettaa huomattavia vaatimuksia jäsenvaltion turvapaikkajärjestelmälle”. ( 38 )

92. Komissio selittää vielä seuraavasti SEUT 78 artiklan 2 kohdan e alakohdan nojalla toteutettujen ja SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla hyväksyttyjen toimenpiteiden täydentävyyttä: ”Kriisitilanteen siirtomekanismin perustaminen ei rajoita neuvoston mahdollisuutta hyväksyä komission ehdotuksen perusteella väliaikaisia toimenpiteitä sellaisen jäsenvaltion hyväksi, jossa on SEUT 78 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu hätätilanne. Kiireellisten toimenpiteiden hyväksyminen SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla on jatkossakin tärkeää poikkeustilanteissa, joissa tarvitaan kiireellistä toimintaa ja mahdollisesti myös laajempaa muuttoliikekysymykseen liittyvää tukea, mikäli kriisitilanteen siirtomekanismin käytön edellytykset eivät täyty.” ( 39 )

93. Valitusta oikeusperustasta komissio toteaa, että ”ehdotuksella muutetaan [Dublin III ‑asetusta]. Sen vuoksi ehdotus olisi hyväksyttävä tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen ja käyttäen samaa oikeusperustaa eli SEUT 78 artiklan 2 kohdan e alakohtaa”. ( 40 ) Kyseisellä asetusehdotuksella muutetaan nimittäin Dublin III ‑asetusta lisäämällä siihen VII jakso, jonka otsikko on ”Kriisitilanteen siirtomekanismi”. Koska ehdotuksella muutetaan mainittua asetusta, ehdotus on annettu perustellusti SEUT 78 artiklan 2 kohdan e alakohdan nojalla ja se on siten hyväksyttävä tavallisessa lainsäätämisjärjestyksessä.

94. Komissio täsmentää myös, että ”ehdotuksessa esitettyyn kriisitilanteen siirtomekanismiin sisältyy pysyviä poikkeuksia, jotka on tarkoitus aktivoida erityisissä kriisitilanteissa tiettyjen jäsenvaltioiden hyväksi. Erityisesti voidaan mainita poikkeus [Dublin III ‑asetuksen] 3 artiklan 1 kohdassa vahvistetusta periaatteesta, jonka mukaisesti kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelee jäsenvaltio, joka asetuksen III luvussa esitettyjen perusteiden nojalla on vastuussa hakemuksen käsittelystä. Tämän periaatteen sijasta ehdotuksessa säädetään tarkkaan määritellyissä kriisitilanteissa sovellettavasta pakollisesta jakoperusteesta, jonka mukaisesti hakemusten käsittelyvastuu määräytyy”. ( 41 )

95. Riidanalaiselle päätökselle ja asetusehdotukselle on yhteistä se, että niissä molemmissa annetaan unionille keinot vastata muuttoliikkeestä johtuviin kriisitilanteisiin. Riidanalainen päätös, joka on hyväksytty SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla, on kuitenkin luonteeltaan väliaikainen ja kohdistuu sellaisiin jäsenvaltioihin, joissa on kolmansien maiden kansalaisten äkillisen joukoittaisen maahantulon aiheuttama hätätilanne, kun taas asetusehdotuksessa otetaan ennalta määrittelemättömäksi ajaksi käyttöön siirtomekanismi, jonka soveltamista ei ole rajattu koskemaan vain tiettyä määrää kolmansien maiden kansalaisia ja jossa ei määritetä etukäteen yhtä tai useampaa jäsenvaltiota, joiden eduksi mekanismia voidaan soveltaa.

96. Näistä seikoista seuraa, että kun SEUT 78 artiklan 3 kohta muodostaa oikeusperustan, jonka nojalla unioni voi reagoida väliaikaisesti ja kiireellisesti kolmansien maiden kansalaisten äkilliseen joukoittaiseen maahantuloon, SEUT 78 artiklan 2 kohdan e alakohta mahdollistaa sen, että unionissa voidaan ottaa käyttöön kehys, jonka ansiosta voidaan ratkaista pysyvästi ja yleisesti jokin rakenteellinen ongelma, kuten se, ettei Dublin III ‑asetuksen 3 artiklan 1 kohta sovellu käytettäväksi tilanteessa, jossa siirtolaisten äkillinen maahantulo aiheuttaa painetta etulinjassa oleviin jäsenvaltioihin.

97. Mielestäni edellä esitetystä kehityskulusta seuraa, että SEUT 78 artiklan 3 kohtaa voidaan käyttää perustana riidanalaisessa päätöksessä säädettyjen kaltaisille väliaikaisille toimenpiteille, joilla on tarkoitus reagoida hätätilanteeseen, vaikka niillä poikettaisiin tietyistä unionin lainsäädäntötoimien säännöksistä, kunhan kyseiset poikkeukset rajataan tiukasti sekä aineellisesti että ajallisesti.

98. Slovakian tasavallan toinen kanneperuste ja Unkarin ensimmäinen kanneperuste on näin ollen hylättävä perusteettomina.

2. Slovakian tasavallan viidennen kanneperusteen ensimmäinen osa ja Unkarin toinen kanneperuste, joiden mukaan riidanalainen päätös ei ole luonteeltaan väliaikainen

99. Slovakian tasavalta ja Unkari väittävät, ettei SEUT 78 artiklan 3 kohta ole asianmukainen oikeusperusta riidanalaisen päätöksen hyväksymiselle, koska kyseinen päätös ei ole luonteeltaan väliaikainen, kuten mainitussa määräyksessä edellytetään.

100. Riidanalaisen päätöksen 13 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti kyseistä päätöstä sovelletaan 25.9.2015 ja 26.9.2017 välisenä aikana eli 24 kuukauden ajan. Lisäksi riidanalaisen päätöksen 13 artiklan 3 kohdassa säädetään, että päätöstä sovelletaan henkilöihin, jotka saapuvat Italian tasavallan ja Helleenien tasavallan alueelle kyseisellä ajanjaksolla, sekä sellaisiin kansainvälistä suojelua hakeviin henkilöihin, jotka ovat saapuneet kyseisten jäsenvaltioiden alueelle 24.3.2015 jälkeen.

101. Näistä säännöksistä seuraa, että riidanalaisen päätöksen ajallinen soveltaminen on rajattu täsmällisesti. Riidanalaisessa päätöksessä säädetään yksiselitteisesti mahdollisesta määräaikaisesta kriisimekanismista, minkä takia kyseisen päätöksen väliaikaisuutta ei mielestäni voi kiistää.

102. Koska SEUT 78 artiklan 3 kohdassa ei enää mainita, toisin kuin EY:n perustamissopimuksen 64 artiklan 2 kohdassa, kuuden kuukauden enimmäisaikaa, on pääteltävä, että kyseisen kohdan nojalla hyväksytyt toimenpiteet voivat olla pitempikestoisia.

103. Toisin kuin Slovakian tasavalta ja Unkari väittävät, sillä, että riidanalaisen päätöksen vaikutukset voivat ulottua – kun otetaan huomioon mahdolliset pysyvät yhteydet kansainvälistä suojelua hakevien ja siirron kohteina olevien jäsenvaltioiden välillä – kyseisessä päätöksessä mainittua ajanjaksoa pidemmälle, ei mielestäni ole merkitystä. Tällaiset jopa pitkäaikaiset vaikutukset ovat nimittäin ominaisia kansainväliselle suojelulle, jota siirron kohteena olevassa jäsenvaltiossa voidaan antaa. Slovakian tasavallan ja Unkarin puoltaman kannan mukaan SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla ei voida ottaa käyttöön minkäänlaista siirtomekanismia.

104. Koska SEUT 78 artiklan 3 kohdassa ei myöskään vahvisteta tarkkaa määräaikaa, vaan siinä määrätään ainoastaan mahdollisuudesta hyväksyä väliaikaisia toimenpiteitä, katson, ettei neuvosto rikkonut kyseistä määräystä tai ylittänyt siinä määrättyä harkintavaltaa ottaessaan käyttöön väliaikaisen siirtomekanismin, jota sovelletaan 24 kuukauden ajan. Tässä yhteydessä on huomattava komission päätösehdotuksessa ilmaistu huoli siitä, että toteutettavien toimenpiteiden ”kesto ei kuitenkaan saa olla liian lyhyt, jotta voidaan varmistaa, että niillä on todella käytännön vaikutusta ja että niillä tuetaan aidosti [Italian tasavaltaa] [ja] [Helleenien tasavaltaa] suurten siirtolaisvirtojen käsittelyssä”. ( 42 ) Se, että soveltamisajaksi valittiin 24 kuukautta, on perusteltua myös siksi, että siirtomenettelyn täytäntöönpanon valmistelulle kaikissa jäsenvaltioissa oli asetettava jonkinlainen ennakoitavissa oleva määräaika, kun otetaan huomioon, kuten Helleenien tasavalta aivan oikein istunnossa korosti, että kyseessä on aivan uusi menettely.

105. Slovakian tasavallan ja Unkarin esittämälle väitteelle, jonka mukaan SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla hyväksytyn toimenpiteen soveltamisaika ja vaikutukset eivät voi olla pidemmät kuin mikä on tarpeen SEUT 78 artiklan 2 kohdan nojalla annetun lainsäädäntötoimen hyväksymiselle, ei löydy minkäänlaista tukea kyseisten kahden määräyksen sanamuodosta. Kun otetaan lisäksi huomioon, että etukäteen on mahdotonta sanoa, kuinka paljon aikaa pitäisi varata sellaisen SEUT 78 artiklan 2 kohdan nojalla annetun lainsäädäntötoimen toteuttamiselle, jolla otetaan käyttöön pysyvä siirtomekanismi, Slovakian tasavallan ja Unkarin puoltamaa tulkintaa ei mielestäni ole mahdollista soveltaa käytännössä. Tätä epävarmuutta kuvaa se, että vaikka ehdotus asetukseksi pysyvän siirtomekanismin perustamiseksi annettiin 9.9.2015 eli samana päivänä kuin riidanalaiseen päätökseen johtanut ehdotus, sitä ei ole vieläkään hyväksytty eikä ole edes varmaa, hyväksytäänkö se ennen riidanalaisen päätöksen viimeistä voimassaolopäivää 26.9.2017 tai joskus myöhemmin.

106. Muut Slovakian tasavallan ja Unkarin esittämät väitteet eivät muuta tätä arviota. Näin ollen se, että riidanalaista päätöstä voidaan mukauttaa olosuhteiden mukaan, ei ole ristiriidassa päätöksen väliaikaisuuden kanssa, kuten ei ole sekään, että riidanalaisen päätöksen 4 artiklan 5 kohdan mukaisesti toimenpiteen määräaikaa voidaan pidentää enintään 12 kuukaudella. ( 43 )

107. Edellä esitetystä seuraa, että Slovakian tasavallan viidennen kanneperusteen ensimmäinen osa sekä Unkarin toinen kanneperuste on hylättävä perusteettomina.

3. Slovakian tasavallan viidennen kanneperusteen toinen osa, jonka mukaan riidanalainen päätös ei täytä SEUT 78 artiklan 3 kohdan soveltamisedellytyksiä

108. Slovakian tasavalta väittää, ettei riidanalainen päätös täytä kolmessa suhteessa SEUT 78 artiklan 3 kohdan soveltamiselle asetettua edellytystä, jonka mukaan väliaikaisten toimenpiteiden kohteena olevassa jäsenvaltiossa on oltava ”kolmansien maiden kansalaisten äkillisen joukoittaisen maahantulon aiheuttama hätätilanne”.

109. Slovakian tasavalta katsoo ensinnäkin, että kolmansien maiden kansalaisten joukoittainen maahantulo Italiaan ja Kreikkaan oli kohtuudella ennakoitavissa riidanalaisen päätöksen hyväksymishetkellä tai juuri ennen sitä, eikä sitä voida näin ollen pitää ”äkillisenä”. Slovakian tasavallan mukaan vuosia 2013–2014 ja vuoden 2015 ensimmäisiä kuukausia koskevat tilastot osoittavat, että Italiaan ja Kreikkaan pyrkivien kolmansien maiden kansalaisten määrä kasvoi jatkuvasti ja että vuosista 2013–2014 lähtien tuo kasvu oli merkittävää. Sen mukaan vuoden 2015 ajantasaiset tiedot osoittavat myös, että Italiassa maahantulijoiden määrä on pikemminkin laskenut vuosittain.

110. Mielestäni tämä väite ei voi menestyä.

111. Aloitan viittaamalla Frontexin asiakirjaan ”annual brief 2015” ja toteamalla yleisesti, että vuonna 2015 unionin ulkorajan ylitti laittomasti yli 1,8 miljoonaa kolmansien maiden kansalaista, kun vuonna 2014 tuo määrä oli 285532, eli kasvua oli 546 prosenttia. Koska kyseiset henkilöt tulivat unionin alueelle pääasiassa Kreikan ja Italian kautta, kolmansien maiden kansalaisten tulo aiheutti näille maille erityisen suurta painetta.

112. SEUT 78 artiklan 3 kohta muodostaa erityisen oikeusperustan muuttoliikkeen aiheuttamiin hätätilanteisiin vastaamiseksi yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa, koska sen mukaisesti voidaan hyväksyä väliaikaisia toimenpiteitä, jotka ovat – kuten komissio päätösehdotuksessaan totesi – luonteeltaan poikkeuksellisia, koska ”niitä voidaan käyttää ainoastaan silloin, kun kolmansien maiden kansalaisten äkillinen joukoittainen maahantulo aiheuttaa yhden tai useamman jäsenvaltion turvapaikkajärjestelmälle riittävän kiireellisiä ja vakavia ongelmia”. ( 44 )

113. Yhdyn neuvoston ja sitä huomautuksissaan tukeneiden väliintulijoiden näkemykseen ja totean, että kolmansien maiden kansalaisten joukoittaisen maahantulon voimakas lisääntyminen vuoden 2015 aikana ja erityisesti saman vuoden heinä- ja elokuussa on objektiivinen tosiseikka, jonka riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 13 perustelukappaleessa mainitut Frontexin tiedot vahvistavat. Näiden tietojen mukaan Italiassa havaittiin 42356 laitonta rajanylitystä heinä- ja elokuussa 2015, mikä oli 20 prosenttia enemmän kuin touko- ja kesäkuussa 2015. Kreikassa puolestaan havaittiin 137000 laitonta rajanylitystä heinä- ja elokuussa 2015, eli kasvu oli 250 prosenttia.

114. Kuten riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 13 perustelukappaleesta ilmenee, neuvosto otti huomioon, että suuri osuus kyseisistä laittomista maahantulijoista oli sellaisten maiden kansalaisia, joista tulevien henkilöiden kansainvälistä suojelua koskevat hakemukset yleensä hyväksytään.

115. Riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 14 perustelukappaleessa todetaan myös, että Eurostatin ja Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston (EASO) tilastojen mukaan Italiasta ja Kreikasta kansainvälistä suojelua hakeneiden määrä kasvoi merkittävästi tammi- ja heinäkuun 2015 välisenä aikana, mikä vahvistaa toteamuksen siitä, että Italian tasavallan ja Helleenien tasavallan turvapaikkajärjestelmiin kohdistuva paine voimistui eksponentiaalisesti.

116. Riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 16 perustelukappaleen perusteella neuvosto otti huomioon myös sen, että Italian tasavallan ja Helleenien tasavallan välittömässä läheisyydessä olevilla alueilla käynnissä olevien konfliktien ja jatkuvan epävakauden takia kyseisissä jäsenvaltioissa vallitseva hätätilanne jatkuu hyvin todennäköisesti. Koska oli osoitettu, että Italian tasavallan ja Helleenien tasavallan turvapaikkajärjestelmiin kohdistui selvä paine, joka aiheutti jatkuvaa epävakautta kyseisissä maissa, unionin oli välttämätöntä vastata välittömästi kolmansien maiden kansalaisten äkillisen joukoittaisen maahantulon aiheuttamaan hätätilanteeseen kyseisissä jäsenvaltioissa hyväksymällä väliaikaisia toimenpiteitä SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla. ( 45 )

117. Kolmansien maiden kansalaisten joukoittaisen maahantulon äkillisyys ilmenee siten objektiivisista tiedoista. Kyseiset tiedot osoittavat selvästi, että Italiaan ja Kreikkaan tulleiden kolmansien maiden kansalaisten määrä kasvoi nopeasti lyhyessä ajassa. Näiden kahden jäsenvaltion kykenemättömyys selvitä tästä ilmiöstä muodostaa hätätilanteen, johon riidanalaisella päätöksellä on tarkoitus puuttua.

118. Riippumatta siitä, oliko kolmansien maiden kansalaisten joukoittainen maahantulo ennakoitavissa vai ei, SEUT 78 artiklan 3 kohdan soveltamisen perusteltavuutta arvioitaessa merkityksellistä on se, että kyseisen maahantulon äkillisyyden ja laajuuden vuoksi unionin oli välttämätöntä reagoida tilanteeseen välittömästi hyväksymällä väliaikaisia toimenpiteitä, joilla vähennettiin Italian ja Kreikan turvapaikkajärjestelmiin kohdistuvaa merkittävää painetta, kuten todetaan riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 26 perustelukappaleessa.

119. Silläkään ei ole merkitystä, että laittomasti maahan tulleiden kolmansien maiden kansalaisten määrä alkoi kasvaa Italiassa ja Kreikassa jo ennen vuotta 2015. Kuten olen edellä todennut, merkityksellistä on se, että kyseisen määrän todettiin kasvaneen äkillisesti, kuten ilmenee edellä mainituista objektiivisista tiedoista, joiden paikkansapitävyyttä kantajat eivät myöskään ole kiistäneet.

120. Slovakian tasavalta katsoo myös, että SEUT 78 artiklan 3 kohdan mukaisesti jäsenvaltiossa on oltava hätätilanne, joka johtuu nimenomaan kolmansien maiden kansalaisten äkillisestä joukoittaisesta maahantulosta, mikä ilmenee sanamuodosta ”joukoittaisen maahantulon aiheuttama”. Slovakian tasavallan mukaan tällaista syy-yhteyttä ei näytä olevan ainakaan Helleenien tasavallan tapauksessa. Slovakian tasavallan mukaan on osoitettu, että Kreikan (samoin kuin Italian) turvapaikkajärjestelmässä on jo pitkään ollut merkittäviä ongelmia, joilla ei ole suoraa syy-yhteyttä riidanalaisen päätöksen hyväksymisajankohtana vallinneen muuttoliikkeen kanssa.

121. Tämä väite on mielestäni hylättävä.

122. Kuten neuvosto on huomauttanut, SEUT 78 artiklan 3 kohdan kieliversioissa on eroavaisuuksia, koska 15 kieliversiossa esiintyy ilmaisu ”olla ominaista” (caractérisée), kun taas yhdeksässä kieliversiossa puhutaan ”aiheuttamisesta” (causée). Kummassakin tapauksessa viitataan kuitenkin edellytykseen, jonka mukaan väliaikaisten toimenpiteiden hyväksymistä edellyttävän hätätilanteen ja kolmansien maiden kansalaisten äkillisen joukoittaisen maahantulon välillä on oltava suora yhteys. Kuten riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 13 ja 26 perustelukappaleesta ilmenee, juuri kolmansien maiden kansalaisten äkillinen joukoittainen maahantulo vuonna 2015 ja erityisesti kyseisen vuoden heinä- ja elokuussa aiheutti Italian ja Kreikan turvapaikkajärjestelmiin kestämätöntä painetta, jota voidaan luonnehtia hätätilanteeksi.

123. Sillä ei ole tässä yhteydessä merkitystä, että Italian ja Kreikan turvapaikkajärjestelmissä oli ennestään ongelmia. Kuten neuvosto on aivan oikein huomauttanut, on todennäköistä, että Italian ja Kreikan turvapaikkajärjestelmiin kohdistunut voimakas paine olisi saattanut aiheuttaa vakavia ongelmia mille tahansa turvapaikkajärjestelmälle, myös sellaiselle järjestelmälle, jossa ei ollut rakenteellisia heikkouksia.

124. Slovakian tasavalta katsoo lisäksi, että riidanalaista päätöstä ei voitu hyväksyä SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla, koska sen tarkoituksena ei ollut ratkaista olemassa olevaa hätätilannetta tai sen uhkaa Italian tasavallassa ja Helleenien tasavallassa, vaan se kohdistui ainakin osittain mahdollisiin tuleviin tilanteisiin, joiden toteutumista ei voitu vahvistaa riittävällä todennäköisyydellä riidanalaista päätöstä hyväksyttäessä.

125. Slovakian tasavalta katsoo, että kaksi tai jopa kolme vuotta on liian pitkä aika riidanalaisen päätöksen soveltamiselle sen varmistamiseksi, että kyseisellä ajanjaksolla toteutettavilla toimenpiteillä vastataan vallitsevaan tai välittömästi edessä olevaan hätätilanteeseen Italian tasavallassa ja Helleenien tasavallassa. On mahdollista, että hätätilanne onkin kyseisissä jäsenvaltioissa ohi ennen tuon määräajan päättymistä. Lisäksi 54000 henkilön muodostamaa reserviä koskevalla siirtomekanismilla, josta säädetään riidanalaisen päätöksen 4 artiklan 3 kohdassa, luettuna yhdessä saman artiklan 1 kohdan c alakohdan kanssa, on Slovakian tasavallan mukaan tarkoitus vastata täysin hypoteettisiin tilanteisiin muissa jäsenvaltioissa.

126. Puolan tasavalta tukee tätä näkemystä ja väittää, että SEUT 78 artiklan 3 kohdassa tarkoitetaan sellaista joko aiempaa tai vallitsevaa hätätilannetta, joka edellyttää korjaustoimenpiteiden hyväksymistä välittömästi, eikä riidanalaisen päätöksen kohteena olevia hätätilanteita, joihin tulevaisuudessa saatetaan ajautua mutta joiden toteutuminen, luonne ja laajuus ovat epävarmoja ja vaikeasti ennakoitavissa.

127. Slovakian tasavallan ja Puolan tasavallan näkemyksestä poiketen katson, ettei riidanalainen päätös ole millään tavalla ristiriidassa 78 artiklan 3 kohdan kanssa sen takia, että siinä viitataan tuleviin tapahtumiin tai tilanteisiin.

128. Muistutan, että riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 13 ja 26 perustelukappaleesta ilmenee, että riidanalaisen päätöksen hyväksymisen perusteena oli ennen kaikkea tarve vastata hätätilanteeseen, joka Italiassa ja Kreikassa vallitsi erityisesti heinä- ja elokuussa 2015. Se, että riidanalaisessa päätöksessä on useita säännöksiä, joiden mukaisesti päätöstä voidaan muuttaa tilanteen kehittyessä, ei saa estää näkemästä, että kyseisen päätöksen tarkoituksena on ratkaista ennen sen hyväksymistä ilmaantunut ongelma.

129. Katson joka tapauksessa, ettei SEUT 78 artiklan 3 kohta ole esteenä sille, että riidanalaisessa päätöksessä on useita säännöksiä, joissa sallitaan päätöksen muuttaminen muuttovirtojen kehityksen mukaisesti. Edellä mainittu määräys antaa neuvostolle suuren harkintavallan sen valitessa toimenpiteitä, joilla voidaan vastata asianmukaisesti kolmansien maiden kansalaisten äkillisen joukoittaisen maahantulon aiheuttamaan hätätilanteeseen. Koska tällainen hätätilanne voi jatkua, kehittyä ja vaikuttaa muihinkin jäsenvaltioihin, neuvoston oli perusteltua sallia mahdollisuus mukauttaa toimiaan muun muassa väliaikaisen siirtomekanismin ominaispiirteiden ja soveltamisedellytysten osalta.

130. Näin ollen tarve vastata hätätilanteeseen väliaikaisilla toimenpiteillä, kuten SEUT 78 artiklan 3 kohdan muodostama oikeusperusta asian ilmaisee, ei sulje pois mahdollisuutta mukauttaa riidanalaisen päätöksen kaltaista toimenpidettä tilanteen muuttuessa tai estä neuvostoa hyväksymästä täytäntöönpanotoimia. Hätätilanteeseen vastaaminen ei sulje pois mahdollisuutta muuttaa tai mukauttaa valittua toimenpidettä, kunhan sen väliaikaisuus säilyy.

131. Tästä näkökulmasta katsottuna SEUT 78 artiklan 3 kohdan kanssa täysin yhteensopivia ovat sellaiset säännökset, kuten riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 2 kohdan toinen alakohta ja 4 artiklan 3 kohta, joiden mukaisesti komissio voi antaa ehdotuksia neuvostolle, jos se katsoo, että siirtomekanismin mukauttaminen on perusteltua, koska tilanne on muuttunut kentällä tai jokin jäsenvaltio on ajautunut kolmansien maiden kansalaisten äkillisen joukoittaisen maahantulon aiheuttamaan hätätilanteeseen muuttovirtojen äkillisen muutoksen takia.

132. Neuvostolla oli myös oikeus sisällyttää – ilman, että tämä vaikutti riidanalaisen päätöksen laillisuuteen – kyseisen päätöksen 9 artiklan ensimmäiseen virkkeeseen edellytykset, joiden täyttyessä SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla voidaan toteuttaa riidanalaisesta päätöksestä erillisiä toimenpiteitä, sekä niiden mahdolliset vaikutukset riidanalaisen päätöksen soveltamiselle.

133. Kuten neuvosto on aivan oikein todennut, se, että riidanalaisessa päätöksessä säädetään mahdollisuudesta hyväksyä täytäntöönpanotoimia ( 46 ) ja että niiden hyväksyminen liitetään tuleviin tapahtumiin tai tilanteisiin, ei tee riidanalaisesta päätöksestä lainvastaista. Riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 28 perustelukappaleesta nimittäin ilmenee, että on tarpeen, että neuvosto käyttää tällaista täytäntöönpanovaltaa, jotta väliaikaista siirtomekanismia voidaan mukauttaa nopeasti muuttuvissa tilanteissa.

134. Slovakian tasavallan viidennen kanneperusteen toinen osa on siten perusteeton.

135. Edellä esitetystä seuraa, että kaikki Slovakian tasavallan ja Unkarin esittämät kanneperusteet, jotka koskevat SEUT 78 artiklan 3 kohdan soveltumattomuutta riidanalaisen päätöksen oikeusperustaksi, on hylättävä perusteettomina.

A Kanneperusteet, jotka koskevat riidanalaisen päätöksen hyväksymismenettelyn sääntöjenmukaisuutta ja olennaisten menettelymääräysten rikkomista

1. Slovakian tasavallan ensimmäinen kanneperuste ja Unkarin seitsemäs kanneperuste, jotka koskevat SEUT 68 artiklan rikkomista

136. Slovakian tasavalta ja Unkari väittävät, että neuvosto on rikkonut SEUT 68 artiklaa ja olennaisia menettelymääräyksiä, koska riidanalainen päätös ylittää Eurooppa-neuvoston 25. ja 26.6.2015 annetuissa päätelmissä määritetyt suuntaviivat, joiden mukaan siirrettävien henkilöiden jakamisesta sovitaan ”konsensuksella” ja ”ottaen huomioon kunkin jäsenvaltion tilanne”. ( 47 )

137. SEU 15 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa: ”Eurooppa-neuvosto antaa unionille sen kehittämiseksi tarvittavat virikkeet ja määrittelee sen yleiset poliittiset suuntaviivat ja painopisteet. Se ei toimi lainsäätäjänä.”

138. SEUT 68 artiklan mukaisesti ”Eurooppa-neuvosto määrittelee lainsäädännön ja operatiivisen toiminnan eteenpäin viennin strategiset suuntaviivat vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella”.

139. Huomautan, että kun Eurooppa-neuvoston 25. ja 26.6.2015 antamissa päätelmissä todetaan, että jäsenvaltiot päättävät selvästi kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden jakamisesta ”konsensuksella” ja ”ottaen huomioon kunkin jäsenvaltion tilanteen”, ( 48 ) tämä toteamus koskee 40000 henkilön väliaikaista ja poikkeuksellista siirtämistä Italiasta ja Kreikasta muihin jäsenvaltioihin. Kyseinen toimenpide, joka koskee 40000 henkilön siirtämistä, sisältyi päätökseen 2015/1523, joka noudattaa täsmällisesti Eurooppa-neuvoston vahvistamia suuntaviivoja.

140. Slovakian tasavallan ja Unkarin mielestä riidanalaisessa päätöksessä säädetyn kaltaista uutta kiireellistä siirtotoimenpidettä ei voitu ehdottaa eikä etenkään hyväksyä ilman, että Eurooppa-neuvosto puoltaa sitä ensin kannassaan.

141. Slovakian tasavalta katsoo näin ollen, että neuvosto on loukannut Eurooppa-neuvoston asemaa ja toimivaltaa hyväksyessään riidanalaisen päätöksen ilman, että Eurooppa-neuvoston 25. ja 26.6.2015 antamissa päätelmissä neuvostolle annettuja valtuuksia muutettiin tai laajennettiin. Slovakian tasavallan mukaan neuvosto on siten rikkonut SEUT 68 artiklaa ja SEU 13 artiklan 2 kohtaa sekä loukannut toimielinten välisen tasapainon periaatetta. Unkarin mukaan SEUT 15 artiklaa pitäisi myös tulkita siten, että Eurooppa-neuvoston päätelmät sitovat unionin toimielimiä.

142. SEU 13 artiklan 2 kohdan mukaan ”kukin unionin toimielin toimii sille perussopimuksissa annetun toimivallan rajoissa sekä niissä määrättyjen menettelyjen, edellytysten ja tavoitteiden mukaisesti”. Kyseinen määräys ilmentää toimielinten välisen tasapainon periaatetta, joka on yksi unionin toimielinrakenteen ominaispiirteistä ja joka edellyttää sitä, että kukin toimielin käyttää toimivaltaansa muiden toimielinten toimivaltaa kunnioittaen. ( 49 )

143. Mielestäni komissio ja neuvosto eivät kumpikaan ylittäneet niille SEUT 78 artiklan 3 kohdassa annettua toimivaltaa komission antaessa riidanalaista päätöstä koskevan ehdotuksen ja neuvoston sitten hyväksyessä sen.

144. Eurooppa-neuvoston 25. ja 26.6.2015 antamien päätelmien vaikutuksena ei voi olla esimerkiksi se, että komissiota kielletään ehdottamasta ja neuvostoa hyväksymästä kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden siirtämistä koskevaa väliaikaista ja sitovaa välinettä, jolla täydennetään päätöstä 2015/1523.

145. Muistutan tässä yhteydessä, että neuvosto voi hyväksyä väliaikaisia toimenpiteitä SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla vain komission ehdotuksesta. Tämä aloitevalta, joka tunnustetaan yleisesti komissiolle SEU 17 artiklan 2 kohdassa, saattaisi olla uhattuna, jos katsottaisiin, että sitä voidaan käyttää vain Eurooppa-neuvoston annettua päätelmänsä. Näin on sitäkin suuremmalla syyllä, jos jossakin SEUT 78 artiklan 3 kohdan kaltaisessa perussopimuksen määräyksessä myönnetään komissiolle valta ehdottaa toimia unionin välittömäksi ratkaisuksi hätätilanteessa. Aloiteoikeutta käyttäessään komission, joka SEU 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti ”ajaa unionin yleistä etua ja tekee tätä varten tarvittavat aloitteet”, on voitava myös päättää kyseisen ehdotuksen kohteesta, päämäärästä ja sisällöstä. ( 50 )

146. Kuten Italian tasavalta ja Luxemburgin suurherttuakunta ovat tuoneet esiin nyt käsiteltävässä asiassa, riidanalaisella päätöksellä vastataan uuteen hätätilanteeseen, joka syntyi heinä- ja elokuun 2015 aikana. Väliaikainen mekanismi 120 000:n kansainvälistä suojelua hakevan henkilön siirtämiseksi voitiin ottaa käyttöön SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla ilman, että siihen olisi pitänyt nimenomaisesti viitata etukäteen Eurooppa-neuvoston päätelmissä. Sen lisäksi, ettei tällainen vaatimus ilmene kyseisen määräyksen sanamuodosta, se myös heikentäisi unionin toimielinten valmiuksia toimia nopeasti silloin, kun jäsenvaltioissa on hätätilanne.

147. Eurooppa-neuvoston 25. ja 26.6.2015 antamille päätelmille ei pidä myöskään antaa vaikutusta, joka ulottuu pidemmälle kuin toimenpide, jonka tarkoituksena on panna täytäntöön kyseiset päätelmät, eli päätös 2015/1523, joka koskee 40000 henkilön vapaaehtoista siirtämistä.

148. Joka tapauksessa on niin, että vaikka katsottaisiin, ettei päätöksessä 2015/1523 noudatettu kaikkia Eurooppa-neuvoston 25. ja 26.6.2015 hyväksymissä päätelmissä annettuja suosituksia, en näe komission ja neuvoston SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla toteuttamissa toimissa riidanalaisen päätöksen antamiseksi periaatteellisia ristiriitaisuuksia Eurooppa-neuvoston 25. ja 26.6.2015 hyväksymissä päätelmissä määritettyjen suuntaviivojen kanssa.

149. Eurooppa-neuvosto nimittäin toteaa kyseisten päätelmien 2 kohdassa, että työskentelyä olisi jatkettava ”komission laatiman Euroopan muuttoliikeagendan pohjalta”. Kyseisessä agendassa taas viitataan SEUT 78 artiklan 3 kohdassa määrätyn hätämekanismin aktivointiin. Lisäksi Eurooppa-neuvosto vaatii edellä mainittujen päätelmien 3 kohdassa ”tehokkaampia toimia – – yhä kasvavien laittomien muuttovirtojen pitämiseksi paremmin kurissa” erityisesti sisäisten siirtojen avulla. Komissio ja neuvosto noudattivat Eurooppa-neuvoston suosittamaa toimintalinjaa komission antaessa riidanalaista päätöstä koskevan ehdotuksen ja neuvoston hyväksyessä sen SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla.

150. Slovakian tasavalta ja Unkari riitauttavat kanteissaan myös riidanalaisen päätöksen hyväksymisen määräenemmistöpäätöksellä, mihin on todettava, että koska SEUT 78 artiklan 3 kohdassa annetaan neuvostolle valta hyväksyä toimenpiteitä määräenemmistöpäätöksellä eikä perussopimuksessa ole päinvastaisia määräyksiä, Eurooppa-neuvosto ei voi muuttaa kyseistä äänestyssääntöä velvoittamalla neuvoston tekemään päätöksensä yksimielisesti. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä nimittäin käy ilmi, että koska unionin toimielinten päätöksentekoa koskevat säännöt vahvistetaan perussopimuksissa eivätkä ne ole jäsenvaltioiden eivätkä toimielinten itsensä määrättävissä, ainoastaan perussopimuksilla voidaan erityistapauksissa antaa toimielimelle toimivalta muuttaa niissä määrättyä päätöksentekomenettelyä. ( 51 )

151. Edellä esitetystä seuraa, että Slovakian tasavallan ensimmäinen kanneperuste ja Unkarin seitsemäs kanneperuste on hylättävä perusteettomina.

2. Slovakian tasavallan kolmannen kanneperusteen kolmas osa ja neljännen kanneperusteen ensimmäinen osa sekä Unkarin viides kanneperuste, joiden mukaan neuvosto on rikkonut olennaisia menettelymääräyksiä, koska se ei noudattanut SEUT 78 artiklan 3 kohdassa määrättyä velvollisuuttaan kuulla parlamenttia

152. Slovakian tasavalta ja Unkari väittävät, että tehdessään olennaisia muutoksia komission alkuperäiseen ehdotukseen ja hyväksyessään riidanalaisen päätöksen kuulematta parlamenttia uudelleen neuvosto on rikkonut SEUT 78 artiklan 3 kohdan olennaisia menettelymääräyksiä, minkä takia riidanalainen päätös olisi kumottava. Slovakian tasavalta katsoo, että näin toimiessaan neuvosto on rikkonut myös SEU 10 artiklan 1 ja 2 kohtaa ja SEU 13 artiklan 2 kohtaa sekä loukannut edustuksellisen demokratian, toimielinten välisen tasapainon ja hyvän hallintotavan periaatteita.

153. Tässä yhteydessä Slovakian tasavalta ja Unkari viittaavat seuraaviin olennaisiin muutoksiin.

154. Kyseiset kaksi jäsenvaltiota huomauttavat, että riidanalaisessa päätöksessä ei enää mainita Unkaria jäsenvaltiona, jonka eduksi siirtomekanismia sovelletaan, vaan se on yksi siirron kohteena olevista jäsenvaltioista, minkä seurauksena alkuperäisestä ehdotuksesta poistettiin liite III ja Unkari sisällytettiin riidanalaisen päätöksen liitteisiin I ja II.

155. Kyseisten jäsenvaltioiden mukaan perustavanlaatuinen muutos liittyy siihen, että siirrettävien henkilöiden määrä on edelleen 120000, mutta tähän kokonaismäärään sisältyvät 54000 henkilöä, jotka alun perin piti siirtää Unkarista muihin jäsenvaltioihin, on nyt jätetty reserviin, mitä ei suunniteltu komission alkuperäisessä ehdotuksessa. Näin ollen kyseisen ehdotuksen rakenteeseen ja useisiin olennaisiin osiin on tehty suuria muutoksia, joista voidaan mainita ehdotuksen otsikko, henkilöllinen soveltamisala, mekanismista hyötyvien jäsenvaltioiden ja siirron kohteena olevien jäsenvaltioiden luettelo sekä kuhunkin jäsenvaltioon siirrettävien henkilöiden määrä. Kyseisten kahden jäsenvaltion mukaan muutokset koskevat riidanalaisen päätöksen 1 ja 3 artiklaa sekä 4 artiklan 1 kohdan c alakohtaa.

156. Slovakian tasavalta viittaa myös muihin komission alkuperäiseen ehdotukseen tehtyihin muutoksiin. Sen mukaan riidanalaisen päätöksen 4 artiklan 3 kohdassa säädetään, toisin kuin alkuperäisessä ehdotuksessa, että siirtomekanismia voidaan soveltaa myös muiden jäsenvaltioiden eduksi, jos ne täyttävät kyseisessä säännöksessä asetetut edellytykset. Lisäksi riidanalaisen päätöksen 13 artiklan 3 kohdassa säädetään, että päätöstä sovelletaan takautuvasti hakijoihin, jotka ovat saapuneet 24.3.2015 jälkeen, eli kuuden kuukauden ajalta ennen kyseisen päätöksen antamista, kun komission alkuperäisessä ehdotuksessa taannehtivuus oli rajattu yhteen kuukauteen.

157. Slovakian tasavallan mukaan myös riidanalaiseen päätöksen 4 artiklan 5 ja 6 kohtaan on tehty komission alkuperäiseen ehdotukseen nähden olennaisia muutoksia, jotka koskevat jäsenvaltion tilapäistä vapauttamista sisäisiin siirtoihin osallistumisesta. Slovakian tasavalta nimittäin väittää, että riidanalaisen päätöksen mukaan tällaista vapauttamista koskeva päätösvalta kuuluu neuvostolle, kun taas komissio oli ehdottanut, että kyseinen valta kuuluu sille. Slovakian tasavallan mukaan riidanalaisessa päätöksessä rajoitetaan vapauttaminen koskemaan enintään 30:tä prosenttia asianomaiselle jäsenvaltiolle osoitetusta hakijoiden määrästä, kun komission alkuperäisessä ehdotuksessa ei tällaista rajoitusta ollut. Lisäksi komission alkuperäisessä ehdotuksessa velvoitettiin siirroista vapautettu jäsenvaltio maksamaan rahallisia korvauksia, mutta riidanalainen päätös ei sisällä tällaista velvollisuutta.

158. Slovakian tasavalta huomauttaa myös, että vaikka komission alkuperäisen ehdotuksen johdanto-osan 25 perustelukappaleessa ilmoitettiin, minkä jakoperusteen mukaisesti kuhunkin jäsenvaltioon siirrettävien henkilöiden määrä oli laskettu, riidanalaisessa päätöksessä sitä ei mainita, minkä takia riidanalaisesta päätöksestä ei ilmene, millä perusteilla kunkin jäsenvaltion kiintiö on määritetty.

159. Kantajat moittivat neuvostoa siitä, ettei se kuullut parlamenttia uudelleen tehtyään nämä olennaiset muutokset komission alkuperäiseen ehdotukseen, vaikka parlamentti oli 17.9.2015 hyväksymässään päätöslauselmassa pyytänyt neuvostoa kuulemaan sitä uudelleen, jos se aikoi tehdä olennaisia muutoksia komission ehdotukseen.

160. Vaikka unionin puheenjohtajavaltio tiedotti säännöllisesti parlamentille ja erityisesti sen kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnalle (jäljempänä LIBE-valiokunta) asian käsittelyn etenemisestä neuvostossa, tällainen tiedottaminen ei voi korvata virallista päätöslauselmaa, jonka parlamentti hyväksyy täysistunnossa.

161. Unkari viittaa kahteen kirjeeseen, jotka parlamentin oikeudellisten asioiden valiokunnan puheenjohtaja oli lähettänyt parlamentin puhemiehelle ja joissa todetaan erityisesti, että kyseinen valiokunta on myös tullut siihen johtopäätökseen, että neuvosto on muuttanut olennaisesti komission alkuperäistä ehdotusta poistamalla Unkarin niiden jäsenvaltioiden joukosta, joiden eduksi siirtomekanismia sovelletaan, ja että parlamenttia olisi näin ollen pitänyt kuulla uudelleen. Unkarin mukaan kyseinen valiokunta kuitenkin suositteli poliittisista syistä, ettei parlamentin pitäisi olla väliintulijana unionin tuomioistuimessa nyt käsiteltävissä asioissa.

162. Neuvosto väitti, ettei kyseisiä kahta kirjettä pidä ottaa huomioon käsillä olevissa menettelyissä, ja pyysi unionin tuomioistuinta ryhtymään selvitystoimenpiteisiin kyseisten kirjeiden oikeaperäisyyden tarkistamiseksi. Mielestäni unionin tuomioistuimen ei pidä ottaa näitä kahta kirjettä huomioon, koska sen tehtävänä on viime kädessä päättää kyseisten kirjeiden sisällöstä riippumatta, onko neuvosto täyttänyt velvollisuutensa kuulla parlamenttia SEUT 78 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

163. Unionin tuomioistuimen mukaan ”parlamentin sääntöjenmukainen kuuleminen perustamissopimuksessa edellytetyissä tilanteissa on olennainen muotomääräys, jonka laiminlyönti on säädöksen kumoamisperuste”. ( 52 ) Korostan myös, että unionin vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ”velvollisuus kuulla parlamenttia perustamissopimuksessa edellytetyissä – – [tilanteissa] merkitsee myös sitä, että parlamenttia on kuultava uudelleen, kun lopullinen teksti kokonaisuudessaan poikkeaa sisällöltään siitä, mistä parlamenttia on jo kuultu, jolleivät nämä muutokset vastaa olennaisilta osiltaan parlamentin itsensä esittämiä muutoksia”. ( 53 )

164. Siten on syytä tutkia, koskevatko ne muutokset, joihin kantajat vetoavat, käsiteltävän tekstin olennaisia osia tarkasteltaessa sitä yhtenä kokonaisuutena.

165. Tässä yhteydessä on todettava, että sekä komission alkuperäisen ehdotuksen että muutetun ehdotuksen mukaisesti kolmansien maiden kansalaisten äkillisen joukoittaisen maahantulon aiheuttamaan hätätilanteeseen oli tarkoitus vastata väliaikaisella mekanismilla 120000 henkilön siirtämiseksi siten, että kunkin jäsenvaltion osuus kyseisistä henkilöistä tietyllä aikavälillä oli sitova. Unkarin poistaminen niiden jäsenvaltioiden joukosta, joiden eduksi mekanismia sovelletaan, on toki oikeudellinen muutos, mutta se ei vaikuta kyseisen mekanismin perustavanlaatuisiin ominaispiirteisiin.

166. Tämän poiston takia komission alkuperäiseen ehdotukseen oli tehtävä useita tarkistuksia, jotka koskivat erityisesti 54000 henkilön muodostamaa reserviä. Ne eivät kuitenkaan liity riidanalaisen päätöksen olennaiseen rakenteeseen. Slovakian tasavalta on viitannut myös muihin muutoksiin, jotka eivät mielestäni ole omiaan muuttamaan alkuperäisen ehdotuksen keskeistä sisältöä sellaisena kuin olen sitä edellä kuvannut.

167. Kokonaisuudessaan eri muutokset, joita komissio teki ehdotukseensa, eivät siten mielestäni vaikuta riidanalaisen päätöksen olennaiseen sisältöön, eikä niistä näin ollen tarvinnut kuulla parlamenttia uudelleen.

168. Totean lisäksi, että on sallittua pohtia tarvetta kuulla parlamenttia uudelleen silloin, kun pääasiallinen muutos, jonka neuvosto tekee komission alkuperäiseen ehdotukseen, ei johdu neuvoston vapaasta tahdosta, vaan siinä otetaan huomioon sellainen neuvoston tahdosta riippumaton uusi tilanne, joka neuvoston on huomioitava.

169. Näin ollen on korostettava sitä, ettei neuvosto voinut velvoittaa Unkaria hyödyntämään väliaikaista siirtomekanismia komission alkuperäisen ehdotuksen mukaisesti. Neuvosto ei siten voinut muuta kuin ottaa huomioon kyseisen jäsenvaltion ilmoituksen siitä, ettei se halunnut olla yksi niistä jäsenvaltioista, joiden eduksi kyseistä mekanismia oli tarkoitus soveltaa.

170. Lisäksi on niin, että ellei katsota parlamentin kuulemisen olevan puhtaasti muodollinen, sen tarkoituksena on se, että ehdotettuun tekstiin neuvostossa mahdollisesti tehtävissä muutoksissa noudatetaan myös parlamentin tahtoa. Käsiteltävässä asiassa neuvostolla ei kuitenkaan ollut muuta vaihtoehtoa kuin ottaa huomioon Unkarin vetäytyminen mekanismista ja muuttaa päätöstään tämän neuvoston tahdosta riippumattoman seikan mukaisesti.

171. Kaiken kaikkiaan katson, että määritettäessä sitä, olisiko parlamenttia pitänyt kuulla uudelleen vai ei, sellaista säännöstön kohtaa ei voida pitää olennaisena, johon neuvosto ei voi vaikuttaa. Tässä tapauksessa ei ole kyse poliittisesta kompromissista vaan siitä, että jäsenvaltio on kieltäytynyt hyödyntämästä SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla toteutettua väliaikaista toimenpidettä. Vaikka neuvosto voi kyseisen määräyksen nojalla, luettuna yhdessä SEUT 80 artiklan kanssa, velvoittaa jäsenvaltiot toimimaan yhteisvastuullisesti ja kantamaan oman osuutensa hätätilanteessa, se ei mielestäni voi pakottaa jäsenvaltiota hyödyntämään tätä yhteisvastuuta.

172. Vaikka oletettaisiin, että lopullinen teksti poikkeaa kokonaisuudessaan sisällöllisesti siitä tekstistä, jonka perusteella parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselmansa 17.9.2015, katson joka tapauksessa, että kun otetaan huomioon riidanalaisen päätöksen kaltaisen SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla hyväksytyn toimenpiteen kiireellisyys, parlamenttia on kuultu asianmukaisesti koko menettelyn ajan niin komission alkuperäisestä ehdotuksesta kuin siihen tehdyistä muutoksistakin.

173. Unionin tuomioistuimelle toimitetuista huomautuksista, joista voidaan mainita erityisesti neuvoston ja Luxemburgin suurherttuakunnan huomautukset, ilmenee, että neuvosto on tiedottanut useissa virallisissa ja epävirallisissa yhteyksissä parlamentille alkuperäiseen tekstiin tehdyistä muutoksista eikä parlamentti ole vastustanut niitä.

174. Neuvosto on siis osoittanut, että se päätti 14.9.2015 kello 12 kuulla parlamenttia komission ehdotuksesta, eikä tätä ole kiistetty. Neuvoston pääsihteeri toimitti samana päivänä parlamentin puhemiehelle kuulemista koskevan virallisen kirjeen, jossa neuvosto sitoutui tiedottamaan parlamentille perusteellisesti asian käsittelyn etenemisestä neuvostossa. Neuvoston puheenjohtajana tuolloin toiminut Luxemburgin maahanmuutto- ja turvapaikkaministeri Jean Asselborn osallistui 16.9.2015 parlamentin ylimääräiseen täysistuntoon. Hän esitteli puheenvuoroissaan oikeus- ja sisäasioiden neuvoston 14.9.2015 pidetyn kokouksen tulokset. Samassa yhteydessä hän kertoi Unkarin ilmoittaneen, että se ei halua tulla luetuksi etulinjassa oleviin jäsenvaltioihin eikä hyödyntää yhteisvastuumekanismia, mutta totesi myös, että neuvosto aikoi tästä huolimatta pitää siirrettävien henkilöiden määränä 120000.

175. Kuten Luxemburgin suurherttuakunta on aivan oikein huomauttanut, parlamentilla oli mahdollisuus ottaa tämä seikka huomioon, kun se hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselmansa 17.9.2015. Näin ollen parlamentti saattoi ottaa virallisen kuulemisen yhteydessä huomioon, ettei Unkari enää kuulunut jäsenvaltioihin, joiden eduksi 120 000:ta henkilöä koskevaa väliaikaista siirtomekanismia sovelletaan. Jos parlamentti olisi katsonut, että sen pitäisi vastustaa riidanalaista päätöstä tämän uuden seikan takia, se olisi siis voinut huomioida tämän päätöslauselmassaan.

176. Mielestäni sillä, että parlamentin 17.9.2015 hyväksymässä päätöslauselmassa ei viitata Unkarin vetäytymiseen ja että parlamentti ei antanut toista virallista päätöslauselmaa kuulemisesta, joka koski komission ehdotukseen Unkarin vetäytymisen seurauksena tehtyjä muutoksia, ei ole ratkaisevaa vaikutusta.

177. Katson, että SEUT 78 artiklan 3 kohdan muodostaman oikeusperustan erityispiirteet puoltavat suhteellisen joustavaa lähestymistapaa arvioitaessa sitä, onko parlamenttia kuultu asianmukaisesti uudelleen sen jälkeen, kun Unkari vetäytyi mekanismista ja alkuperäistä tekstiä oli tämän seurauksena muutettava.

178. Huomautan myös, että parlamentti otti asian kiireellisyyden täysin huomioon kuulemismenettelyssä. Parlamentin 17.9.2015 antama lainsäädäntöpäätöslauselma hyväksyttiin nimittäin kiireellisessä käsittelyssä parlamentin työjärjestyksen 154 artiklan mukaisesti. Totean lisäksi, että kyseisessä päätöslauselmassa parlamentti otti selvästi huomioon ”poikkeuksellisen kiireellisen tilanteen ja tarpeen puuttua tilanteeseen enemmittä viivytyksittä”.

179. Samassa päätöslauselmassa parlamentti toki ”pyysi tulla kuulluksi uudelleen, jos neuvosto aikoo tehdä huomattavia muutoksia komission ehdotukseen”. Katson kuitenkin, että koska kyse oli poikkeuksellisesta hätätilanteesta ja muuttoliikekriisiin oli parlamentin itsensäkin mukaan ehdottomasti kyettävä vastaamaan kiireellisesti, ei ollut välttämätöntä järjestää uutta virallista kuulemista tiettyä menettelyä noudattaen.

180. Neuvosto on myös täsmentänyt tapaa, jolla parlamentille tiedotettiin asiasta lainsäädäntöpäätöslauselman hyväksymispäivän 17.9.2015 ja riidanalaisen päätöksen antamispäivän 22.9.2015 välisenä aikana.

181. Kuulemista koskevassa kirjeessä ilmoitetun epävirallisen yhteydenpidon yhteydessä neuvoston puheenjohtaja laati parlamenttia varten ehdotustekstin konsolidoidun version, joka sisälsi kaikki muutokset, joita neuvosto oli tehnyt tekstiin 21.9.2015 klo 22.00 mennessä. Kyseinen teksti toimitettiin parlamentille 22.9.2015 klo 9.00. Samana päivänä LIBE-valiokunta, joka on kiistatta turvapaikka-asioista vastaava parlamentin valiokunta, järjesti kokouksen, jossa neuvoston puheenjohtaja esitteli komission ehdotusta koskevan muutetun tekstin. Tässä yhteydessä neuvoston puheenjohtajalla oli myös mahdollisuus esitellä viimeisimmät muutokset, joita tekstiin oli tehty pysyvien edustajien komitean (Coreper) samana aamuna pidetyssä kokouksessa. Parlamentille tiedotettiin myös samalle päivälle klo 14.30 suunnitellun neuvoston kokouksen esityslistasta sekä puheenjohtajavaltion aikomuksista ja asian käsittelyn suunnitellusta etenemisestä kyseisessä neuvoston kokouksessa. LIBE-valiokunta keskusteli muutetusta tekstistä ennen neuvoston ylimääräistä kokousta.

182. Näistä seikoista seuraa, että neuvosto otti parlamentin tiiviisti mukaan riidanalaisen päätöksen laadintaan. Koska asia oli kiireellinen, minkä parlamentti on itsekin tunnustanut ja ottanut huomioon, ja koska menettelyn on edettävä tällaisessa tilanteessa joustavasti, on todettava, että parlamenttia on kuultu asianmukaisesti SEUT 78 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

183. Ehdotan näin ollen, että unionin tuomioistuin hylkää Slovakian tasavallan kolmannen kanneperusteen kolmannen osan ja neljännen kanneperusteen ensimmäisen osan sekä Unkarin viidennen kanneperusteen perusteettomina.

3. Slovakian tasavallan neljännen kanneperusteen toinen osa ja Unkarin kolmas kanneperuste, joiden mukaan neuvosto on rikkonut olennaisia menettelymääräyksiä, koska se ei tehnyt päätöstään yksimielisesti, kuten määrätään SEUT 293 artiklan 1 kohdassa

184. Slovakian tasavalta ja Unkari väittävät, että neuvosto rikkoi riidanalaisen päätöksen antaessaan SEUT 293 artiklan 1 kohdassa vahvistettuja menettelymääräyksiä, koska se ei päättänyt komission ehdotuksen muuttamisesta yksimielisesti, kuten kyseisessä määräyksessä edellytetään. Slovakian tasavalta katsoo, että näin toimiessaan neuvosto rikkoi myös SEU 13 artiklan 2 kohtaa ja loukkasi toimielinten välisen tasapainon ja hyvän hallintotavan periaatteita.

185. Kantajien mukaan SEUT 293 artiklan 1 kohdassa edellytettyä yksimielisyyttä on sovellettava kaikkiin komission ehdotukseen tehtäviin muutoksiin, vaikka kyse olisi vain pienestä muutoksesta, riippumatta siitä, onko komissio hyväksynyt eksplisiittisesti tai implisiittisesti muutokset, joita sen ehdotukseen on tehty neuvoston käsittelyssä.

186. Kantajat väittävät lisäksi, ettei mistään ilmene, että komissio olisi riidanalaisen päätöksen hyväksyntämenettelyn yhteydessä peruuttanut ehdotuksensa ja antanut uuden ehdotuksen, joka vastaisi sanamuodoltaan myöhemmin annettua riidanalaista päätöstä. Sen sijaan 22.9.2015 pidetyn neuvoston kokouksen pöytäkirjasta ilmenee, ettei komissio toimittanut uutta ehdotusta eikä antanut ennakkoilmoitusta neuvoston lopulta hyväksymän kaltaisesta muutosehdotuksesta. Kantajien mukaan komission pitäisi kuitenkin osallistua aktiivisesti ja yksiselitteisesti muutosten laatimiseen, jotta voitaisiin katsoa, että se on muuttanut ehdotustaan SEUT 293 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Kantajien mukaan nyt käsiteltävä asiaa eroaa myös 5.10.1994 annetussa tuomiossa Saksa v. neuvosto ( 54 ) käsitellystä asiasta.

187. Kantajat väittävät myös, ettei kahdella neuvoston kokouksiin osallistuneella komission jäsenellä ollut asianmukaista valtuutusta komission jäsenten kollegiolta, jotta he olisivat voineet antaa hyväksyntänsä tekstille, jonka neuvosto lopulta hyväksyi.

188. En yhdy kantajien näkemykseen.

189. Kuten olen jo edellä todennut, EUT-sopimuksessa annetaan komissiolle lainsäädäntöaloitevalta. SEUT 293 artiklan 1 kohdassa taataan tämä valta siten, että jos neuvosto perussopimusten mukaan tekee ratkaisunsa komission ehdotuksesta, neuvosto saa muuttaa ehdotusta vain yksimielisesti, lukuun ottamatta siinä mainituissa EUT-sopimuksen määräyksissä tarkoitettuja tapauksia. ( 55 )

190. Lisäksi SEUT 293 artiklan 2 kohdassa määrätään, että siihen saakka, ”kunnes neuvosto on tehnyt ratkaisunsa, komissio voi milloin tahansa unionin säädöksen antamiseen johtavan menettelyn aikana muuttaa ehdotustaan”.

191. Katson, ettei SEUT 293 artiklassa taattua komission aloitevaltaa ole rikottu riidanalaisen päätöksen antamiseen johtaneessa menettelyssä. Huomautan myös, että komissio on itse vahvistanut esillä olevan menettelyn yhteydessä, että sen oikeuksia on kunnioitettu.

192. Komission unionin tuomioistuimelle toimittamista selvityksistä ilmenee, että komissio asetti 16.9.2015 pitämässään kokouksessa ensisijaiseksi tavoitteekseen sen, että neuvosto hyväksyy 22.9.2015 pidettävässä kokouksessa sitovan ja viipymättä sovellettavan päätöksen 120 000:n selvästi kansainvälisen suojelun tarpeessa olevan henkilön siirtämisestä. Komission toimittamien tietojen mukaan komission varapuheenjohtaja Frans Timmermansille sekä maahanmuuttoasioista vastaavalle komission jäsenelle Dimitris Avramopoulosille annettiin tämän ensisijaisen tavoitteen saavuttamiseksi tarvittava liikkumavara ehdotuksen muita näkökohtia silmällä pitäen.

193. Kuten komissio on täsmentänyt, komissio voi työjärjestyksensä 13 artiklan mukaisesti ”puheenjohtajan suostumuksella antaa yhden tai useamman jäsenensä tehtäväksi vahvistaa säädöksen tai muille toimielimille esitettävän ehdotuksen lopullisen tekstin, jonka asiasisällön se on hyväksynyt käsittelyssään”. Huomautan, etteivät kantajat ole esittäneet minkäänlaista näyttöä tukeakseen väitteitään, joiden mukaan komission jäsenten kollegio ei ollut valtuuttanut kyseisiä kahta komission jäsentä hyväksymään alkuperäiseen ehdotukseen tehtyjä muutoksia komission nimissä. Tässä tilanteessa ja komission toimittamat selvitykset huomioon ottaen on mielestäni oletettava, että komissio oli antanut komission ensimmäiselle varapuheenjohtajalle ja turvapaikka- ja maahanmuuttoasioista vastaavalle komission jäsenelle asianmukaiset valtuudet osallistua komission nimissä täysimääräisesti riidanalaisen päätöksen antamiseen johtaneeseen menettelyyn.

194. Riidanalaisen päätöksen antamiseen johtaneessa menettelyssä on kunnioitettu komission aloitevaltaa, koska voidaan katsoa, että komissio on muuttanut ehdotustaan SEUT 293 artiklan 2 kohdassa määrätyn mahdollisuuden mukaisesti.

195. Tässä yhteydessä on korostettava, ettei unionin tuomioistuin pidä merkityksellisenä sitä, missä muodossa muutettu ehdotus annetaan. Unionin tuomioistuimen mukaan ”tällaiset muutetut ehdotukset kuuluvat osana [unionin] lainsäädäntömenettelyyn, jolle on ominaista tietty, toimielinten näkökantojen lähentämisen edellyttämä joustavuus”. ( 56 )

196. Tarve sallia päätöksenteossa tietty joustavuus poliittisten kompromissien saavuttamisen helpottamiseksi korostuu erityisesti sellaisissa hätätilanteissa, jotka ovat ominaisia SEUT 78 artiklan 3 kohdan soveltamiselle.

197. Tästä seuraa, että varmistettaessa komission aloitevallan noudattaminen on tärkeää arvioida, onko komissio antanut suostumuksensa ehdotukseensa tehdyille muutoksille. Kuten neuvosto on aivan perustellusti todennut, SEUT 293 artiklan 1 ja 2 kohdasta yhdessä luettuina seuraa, että edellytystä, jonka mukaan neuvoston on tehtävä päätöksensä yksimielisesti, sovelletaan ainoastaan siinä tapauksessa, että komissio vastustaa ehdotukseensa tehtyä muutosta.

198. Asiakirja-aineistosta kuitenkin ilmenee, että komission ensimmäinen varapuheenjohtaja ja turvapaikka- ja maahanmuuttoasioista vastaava komission jäsen osallistuivat aktiivisesti ja jatkuvasti poliittisen kompromissin etsimiseen neuvostossa. Tämän mahdollistamiseksi kyseiset kaksi komission jäsentä hyväksyivät muutokset, joita neuvosto teki komission alkuperäiseen ehdotukseen. Päätöstä hyväksyessään neuvostolla oli siis käsiteltävänään komission ehdotus, jota oli muutettu noudattaen poliittista kompromissia, jonka olivat hyväksyneet ne kaksi komission jäsentä, joille komissio oli antanut tätä varten asianmukaisen valtuutuksen, SEUT 293 artiklan 2 kohdan mukaisesti. ( 57 )

199. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin hylkää Slovakian tasavallan neljännen kanneperusteen toisen osan ja Unkarin kolmannen kanneperusteen perusteettomina.

4. Slovakian tasavallan kolmannen kanneperusteen toinen osa ja Unkarin neljäs kanneperuste, joiden mukaan olennaisia menettelymääräyksiä on rikottu, koska kansallisten parlamenttien oikeutta antaa lausunto pöytäkirjan (N:o) 1 ja pöytäkirjan (N:o) 2 mukaisesti ei ole kunnioitettu

200. Slovakian tasavalta ja Unkari väittävät, Slovakian tasavalta toissijaisesti, ettei riidanalaista päätöstä annettaessa ole kunnioitettu pöytäkirjassa (N:o) 1 ja pöytäkirjassa (N:o) 2 vahvistettua kansallisten parlamenttien oikeutta antaa lausunto kaikista lainsäädäntötoimia koskevista ehdotuksista.

201. Kantajat katsovat, että riidanalainen päätös on sisällöltään lainsäädäntötoimi, koska sillä muutetaan unionin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjä toimia, minkä takia se olisi pitänyt hyväksyä lainsäätämisjärjestyksessä siten, että kansallisten parlamenttien oikeutta antaa lausunto kyseistä toimea koskevasta ehdotuksesta kunnioitetaan. Kantajien mukaan ei riitä, että ehdotus toimitettiin kansallisille parlamenteille vain tiedoksi 13.9.2015. Kantajat katsovat joka tapauksessa, että koska neuvosto hyväksyi muutetun ehdotuksen 22.9.2015, pöytäkirjan (N:o 1) 4 artiklassa ja pöytäkirjan (N:o 2) 6 artiklassa määrättyä kahdeksan viikon määräaikaa, joka kansallisilla parlamentilla on lausunnon antamiseksi, ei ole noudatettu.

202. Lisäksi pöytäkirjan (N:o 1) 4 artiklassa määrättyä kiireellisiä tapauksia koskevaa poikkeusta, joka mahdollistaa tämän kahdeksan viikon määräajan lyhentämisen, ei voida kantajien mukaan soveltaa, koska missään neuvoston asiakirjassa ei viitattu siihen, että asian kiireellisyys huomioon ottaen kansallisten parlamenttien olisi annettava ehdotusta koskevat lausuntonsa nopeammin kuin kyseiseen määräaikaan mennessä.

203. Yhdyn neuvoston näkemykseen ja katson, kuten olen jo edellä todennut, että koska riidanalainen päätös ei ole lainsäädäntötoimi, siihen ei sovelleta pöytäkirjassa (N:o 1) ja pöytäkirjassa (N:o 2) määrättyjä vaatimuksia kansallisten parlamenttien osallistumisesta lainsäädäntötoimen hyväksymiseen.

204. Slovakian tasavallan kolmannen kanneperusteen toinen osa ja Unkarin neljäs kanneperuste on näin ollen hylättävä perusteettomina.

5. Slovakian tasavallan kolmannen kanneperusteen ensimmäinen osa, jonka mukaan neuvosto on rikkonut olennaisia menettelymääräyksiä jättäessään täyttämättä vaatimuksen, jonka mukaan neuvoston keskustelut ja äänestykset ovat julkisia

205. Slovakian tasavalta väittää toissijaisesti, että jos unionin tuomioistuin katsoo, että riidanalainen päätös annettiin lainsäätämisjärjestyksessä ja kyseessä on siten lainsäädäntötoimi, tästä seuraa, että neuvosto on rikkonut menettelymääräystä hyväksyessään riidanalaisen päätöksen suljetuin ovin muiden kuin lainsäädäntötoimien yhteydessä, koska SEU 16 artiklan 8 kohdassa ja SEUT 15 artiklan 2 kohdassa määrätään, että neuvoston istunnot ovat julkisia silloin, kun neuvosto käsittelee ehdotuksia lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäviksi toimiksi ja äänestää niistä.

206. Yhdyn neuvoston näkemykseen ja katson, kuten olen edellä osoittanut, että riidanalainen päätös on muu kuin lainsäädäntötoimi eikä siihen näin ollen sovelleta samoja edellytyksiä kuin lainsäädäntötoimien hyväksymisessä neuvoston käsittelyn ja äänestysten julkisuuden osalta.

207. Slovakian tasavallan kolmannen kanneperusteen ensimmäinen osa on näin ollen hylättävä perusteettomana.

6. Unkarin kuudes kanneperuste, jonka mukaan neuvosto on rikkonut olennaisia menettelymääräyksiä, koska se ei ole riidanalaista päätöstä hyväksyessään noudattanut unionin oikeudessa vahvistettua kieliä koskevaa järjestelyä

208. Unkari väittää, että neuvosto on rikkonut olennaista menettelymääräystä, koska se hyväksyi riidanalaisen päätöksen, vaikka päätösteksti ei ollut äänestettäessä saatavilla kaikilla unionin virallisilla kielillä.

209. Tarkemmin sanottuna Unkari katsoo, että neuvosto ei ole noudattanut unionin oikeudessa vahvistettua kieliä koskevaa järjestelyä ja erityisesti neuvoston työjärjestyksen 14 artiklan 1 kohtaa, ( 58 ) koska tekstit, jotka sisälsivät komission alkuperäiseen ehdotukseen eri vaiheissa tehdyt muutokset, kuten riidanalaisen päätöksen tekstin sellaisena kuin neuvosto sen lopulta hyväksyi, toimitettiin jäsenvaltioiden valtuuskunnille ainoastaan englanninkielisinä.

210. Slovakian tasavalta vetosi samaan perusteeseen vastauskirjelmässään. Slovakian tasavallan nostaman kanteen osalta on mielestäni katsottava, että tämä peruste on esitetty liian myöhään eikä sitä voida näin ollen ottaa tutkittavaksi.

211. Neuvoston työjärjestyksen 14 artiklassa, jonka otsikko on ”Voimassa olevan kieliä koskevan järjestelyn mukaisilla kielillä laadittujen asiakirjojen ja esitysten nojalla tapahtuva käsittely ja tehtävät päätökset”, määrätään seuraavaa: ”1. Jollei neuvosto yksimielisesti ja asian kiireellisyyden vuoksi toisin päätä, neuvosto käsittelee asioita ja tekee päätöksiä ainoastaan sellaisten asiakirjojen ja ehdotusten perusteella, jotka on laadittu voimassa olevan kieliä koskevan järjestelyn mukaisilla kielillä. 2. Neuvoston jäsen voi vastustaa asian käsittelyä, jos mahdollisten muutosehdotusten teksti ei ole laadittu 1 kohdassa tarkoitetuilla, jäsenen osoittamilla kielillä.”

212. Neuvoston mukaan tätä työjärjestyksen määräystä on tulkittava siten, että vaikka sen 1 kohdassa edellytetään, että neuvoston käsittelyn ”perustana” olevien asiakirjojen ja ehdotusten, eli käsiteltävässä asiassa komission alkuperäisen ehdotuksen, on oltava jäsenvaltioiden saatavilla kaikilla unionin virallisilla kielillä, saman artiklan 2 kohdassa määrätään yksinkertaisesta menettelystä muutosten käsittelyä varten, minkä takia muutosten ei tarvitse välttämättä olla saatavilla kaikilla unionin virallisilla kielillä. Neuvoston mukaan ainoastaan siinä tapauksessa, että jokin jäsenvaltio vastustaa asian käsittelyä, neuvostolle on toimitettava asianomaisen jäsenvaltion osoittama kieliversio ennen kuin neuvosto voi jatkaa asian käsittelyä.

213. Mielestäni neuvoston esittämä selvitys siitä, miten sen työjärjestyksen 14 artiklaa on tulkittava, ( 59 ) on vakuuttava, koska se ilmentää tasapainoista ja joustavaa lähestymistapaa, jolla voidaan varmistaa neuvoston työskentelyn tehokkuus erityisesti kiireellisissä tilanteissa, jotka ovat ominaisia SEUT 78 artiklan 3 kohdan nojalla toteutetuille väliaikaisille toimenpiteille. Neuvoston selvitys vastaa lisäksi riidanalaisen päätöksen antamiseen johtaneen menettelyn kulkua.

214. Kuten neuvosto on täsmentänyt, komissio toimitti käsiteltävässä asiassa päätösehdotuksen kaikkien jäsenvaltioiden valtuuskuntien saataville kaikilla unionin virallisilla kielillä, eikä tätä ole kiistetty. Neuvosto on myös todennut, että neuvoston puheenjohtaja luki ääneen – tulkattuna simultaanisti kaikille unionin virallisille kielille – kaikki eri jäsenvaltioiden suullisesti esittämät muutosehdotukset, jotka sisällytettiin valtuuskunnille toimitettuihin englanninkielisiin valmisteluasiakirjoihin, eivätkä kantajat ole kiistäneet tätä. Neuvoston mukaan yksikään jäsenvaltio ei ilmoittanut vastustavansa asian käsittelyä neuvoston työjärjestyksen 14 artiklan 2 kohdan nojalla.

215. Kuten neuvosto on aivan perustellusti todennut, vaikka neuvoston voitaisiinkin katsoa rikkoneen työjärjestyksensä 14 artiklaa riidanalaisen päätöksen hyväksyessään, unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee joka tapauksessa, että tällainen säännönvastainen menettely voi aiheuttaa lopullisesti tehdyn toimen kumoamisen ainoastaan silloin, kun ilman tätä virheellisyyttä menettely olisi voinut johtaa toisenlaiseen lopputulokseen. ( 60 ) Unkari ei kuitenkaan ole esittänyt yhtäkään seikkaa, joka olisi omiaan osoittamaan, että kyseinen menettely olisi voinut johtaa toisenlaiseen lopputulokseen, jos komission alkuperäiseen ehdotukseen tehdyt muutokset olisi toimitettu kaikilla unionin virallisilla kielillä.

216. Unkarin kuudes kanneperuste on näin ollen hylättävä perusteettomana.

217. Näin ollen riidanalaisen päätöksen hyväksymismenettelyn lainmukaisuutta ja olennaisten menettelymääräysten rikkomista koskevista Slovakian tasavallan ja Unkarin kanneperusteista esitetyistä seikoista seuraa, että kaikki kyseiset kanneperusteet on hylättävä perusteettomina.

D Aineelliset kanneperusteet

1. Slovakian tasavallan kuudes kanneperuste sekä Unkarin yhdeksäs ja kymmenes kanneperuste, jotka koskevat suhteellisuusperiaatteen loukkaamista

218. Sekä Slovakian tasavalta että Unkari väittävät, että riidanalainen päätös on suhteellisuusperiaatteen vasta