Tällainen veronhyvityksen puuttuminen trusteeiden kaltaisilta osakkeenomistajilta, jotka eivät ole tuloverovelvollisia osinkotuloista, voi johtaa siihen, että tällaiset osakkeenomistajat luopuvat sijoittamasta pääomaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuviin yhtiöihin, jotka saavat osinkoja Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolella asuvilta yhtiöiltä, ja sijoittavat sen sijaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuviin yhtiöihin, jotka saavat osinkoja muilta samassa jäsenvaltiossa asuvilta yhtiöiltä (ks. analogisesti tuomio 12.12.2006, Test Claimants in the FII Group Litigation, C-446/04 , EU:C:2006:774 , 166 kohta).

Tiettyjen osakkeenomistajien, jotka saavat FID-osinkoja, epäedullinen verokohtelu eli ICTA:n 246C §:ssä säädetty veronhyvityksen epääminen johtuu päinvastoin nimenomaan siitä, että nämä osingot perustuvat voittoihin, jotka osinkoa jakava yhtiö on saanut muualla kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuvalta yhtiöltä, kun sen sijaan silloin, kun osingot perustuvat voittoihin, jotka on saatu Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuvalta yhtiöltä, näillä osakkeenomistajilla olisi muutoin samoissa olosuhteissa ollut oikeus tällaiseen veronhyvitykseen.

Tältä osin on syytä muistuttaa, että oikeuskäytännön mukaan kansallinen säännöstö, jota sovelletaan erotuksetta kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisiin, sisältää lähtökohtaisesti EUT-sopimuksessa määrättyä pääomien vapaata liikkuvuutta koskevia säännöksiä ainoastaan siltä osin kuin sitä sovelletaan tilanteisiin, joilla on yhteys jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (ks. vastaavasti tuomio 5.3.2002, Reisch ym., C-515/99, C-519/99–C-524/99 ja C-526/99–C-540/99 , EU:C:2002:135 , 24 kohta).

On kuitenkin syytä muistuttaa, että tämän tuomion 50 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitettu oikeus palautuksen saamiseen ei koske pelkästään jäsenvaltiolle lainvastaisina veroina maksettuja rahamääriä vaan myös kaikkia pidätettyjä rahamääriä, joiden palauttaminen on välttämätöntä vapaata liikkuvuutta koskevissa EUT-sopimuksen määräyksissä edellytetyn yhdenvertaisen kohtelun palauttamiseksi (ks. analogisesti tuomio 8.3.2001, Metallgesellschaft ym., C-397/98 ja C-410/98, EU:C:2001:134, 87 kohta; tuomio 12.12.2006, Test Claimants in the FII Group Litigation, C-446/04, EU:C:2006:774, 205 kohta ja tuomio 19.7.2012, Littlewoods Retail ym., C-591/10, EU:C:2012:478, 25 kohta), ja että tämä koskee näin ollen myös rahamääriä, jotka lainkäytön piiriin kuuluvalle on maksettava veronhyvityksenä, joka on evätty häneltä unionin oikeuden vastaisen kansallisen lainsäädännön nojalla.

Seuraavaksi on muistutettava, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sekä kansalliset hallintoviranomaiset että kansalliset tuomioistuimet, joiden tehtävänä on toimivaltansa rajoissa soveltaa unionin oikeuden säännöksiä, ovat velvollisia varmistamaan näiden säännösten täyden vaikutuksen niin, että ne tarvittaessa jättävät omasta aloitteestaan soveltamatta kaikkia unionin oikeuden vastaisia kansallisia säännöksiä ilman, että niiden on pyydettävä tai odotettava, että nämä kansalliset säännökset ensin poistetaan lainsäädäntöteitse tai jossain muussa perustuslaillisessa menettelyssä (ks. vastaavasti hallintoviranomaisten osalta tuomio 2.6.1989, Costanzo, 103/88, EU:C:1989:256, 31 kohta ja tuomio 29.4.1999, Ciola, C-224/97, EU:C:1999:212, 26 ja 30 kohta sekä tuomioistuinten osalta tuomio 9.3.1978, Simmenthal, 106/77, EU:C:1978:49, 24 kohta ja tuomio 5.7.2016, Ognyanov, C-614/14, EU:C:2016:514, 34 kohta).

Koska unioni ei ole antanut säännöksiä asianomaisilta perusteettomasti evättyjen veronhyvitysten maksamisesta, kunkin jäsenvaltion asiana on sisäisessä oikeusjärjestyksessään antaa menettelysäännöt sellaisia oikeussuojakeinoja varten, joilla pyritään turvaamaan unionin oikeuteen perustuvat yksityisten oikeudet, kuitenkin siten, että vastaavuusperiaatteen mukaisesti nämä menettelysäännöt eivät saa olla epäedullisempia kuin ne, jotka koskevat samankaltaisia jäsenvaltion sisäiseen oikeuteen perustuvia oikeussuojakeinoja (ks. vastaavasti tuomio 16.12.1976, Rewe-Zentralfinanz ja Rewe-Zentral, 33/76, EU:C:1976:188, 5 kohta; tuomio 8.3.2001, Metallgesellschaft ym., C-397/98 ja C-410/98, EU:C:2001:134, 85 kohta; tuomio 12.12.2006, Test Claimants in the FII Group Litigation, C-446/04, EU:C:2006:774, 203 kohta ja tuomio 6.10.2015, Târșia, C-69/14, EU:C:2015:662, 26 ja 27 kohta).

Tehokkuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden on huolehdittava kussakin tapauksessa myös unionin oikeusjärjestyksessä taattujen oikeuksien tosiasiallisesta suojaamisesta ja erityisesti turvattava Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan 1 kohdassa taattu oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan ja oikeus saada asiansa käsitellyksi puolueettomassa tuomioistuimessa (ks. vastaavasti tuomio 15.9.2016, Star Storage ym., C-439/14 ja C-488/14, EU:C:2016:688, 46 kohta; tuomio 8.11.2016, Lesoochranárske zoskupenie VLK, C-243/15, EU:C:2016:838, 65 kohta ja tuomio 16.5.2017, Berlioz Investment Fund, C-682/15, EU:C:2017:373, 44 kohta).

Unionin oikeus edellyttää sitä, että jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa säädetään oikeussuojakeinoista, joita voivat käyttää osakkeenomistajat, jotka ovat pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa saaneet ulkomaiseksi osinkotuloksi luokiteltuja osinkoja mutta eivät ole saaneet veronhyvitystä kyseisten osinkojen perusteella, jotta nämä osakkeenomistajat voisivat vedota SEUT 63 artiklassa heille annettuihin oikeuksiin. Toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen on tältä osin huolehdittava siitä, että The Trustees of the BT Pension Schemen kaltaisilla osakkeenomistajilla, jotka eivät ole tuloverovelvollisia saamistaan osingoista ja jotka ovat saaneet ulkomaisiin osinkoihin perustuvia ulkomaiseksi osinkotuloksi luokiteltuja osinkoja, on käytettävissään oikeussuojakeino, jolla voidaan yhtäältä taata asianomaisilta perusteettomasti evätyn veronhyvityksen maksaminen noudattaen yksityiskohtaisia sääntöjä, jotka eivät ole epäedullisempia kuin ne, joita sovelletaan tällaisen veronhyvityksen maksamista tai siihen verrattavaa veroetuutta koskevaan kanteeseen silloin, kun verohallinto on perusteettomasti evännyt tämän veronhyvityksen tai muun veroetuuden siihen oikeutetuilta tilanteessa, jossa on jaettu osinkoja, jotka ovat perustuneet Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuvalta yhtiöltä saatuihin osinkoihin, ja toisaalta tehokkaasti taata tällaisille osakkeenomistajille SEUT 63 artiklassa annettujen oikeuksien suoja.

(ks. 52, 54, 58, 59 ja 61 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)