Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Sokeri – Sokerialan väliaikainen rakenneuudistusjärjestelmä – Väliaikainen rakenneuudistusmaksu, joka yritysten on maksettava

(Neuvoston asetuksen N:o 320/2006 1 artiklan 3 kohdan toinen alakohta ja 11 artikla)

2. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Sokeri – Sokerialan väliaikainen rakenneuudistusjärjestelmä – Väliaikainen rakenneuudistusmaksu, joka yritysten on maksettava

(EY 37 artikla; neuvoston asetuksen N:o 320/2006 11 artikla)

3. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä annettu asetus

(EY 253 artikla; neuvoston asetuksen N:o 320/2006 toinen perustelukappale ja 1 artiklan 3 kohdan toinen alakohta ja 11 artikla)

4. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Sokeri – Sokerialan väliaikainen rakenneuudistusjärjestelmä – Väliaikainen rakenneuudistusmaksu, joka yritysten on maksettava

(Neuvoston asetuksen N:o 320/2006 11 artikla)

5. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Sokeri – Sokerialan väliaikainen rakenneuudistusjärjestelmä – Väliaikainen rakenneuudistusmaksu, joka yritysten on maksettava

(Neuvoston asetuksen N:o 320/2006 11 artikla)

Tiivistelmä

1. Yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen N:o 1290/2005 muuttamisesta annetun asetuksen N:o 320/2006 11 artiklaa on tulkittava siten, että väliaikainen maksu on perittävä täysimääräisenä myös silloin, kun rakenneuudistusrahastossa on tulojen ylijäämä.

Yhtäältä kyseisen 11 artiklan 1 kohdassa säädetään nimittäin, että niiden yritysten, joille on myönnetty kiintiö, on maksettava markkinointivuotta kohden väliaikainen maksu, jonka suuruus vahvistetaan kyseisen artiklan 2 kohdassa markkinointivuosiksi 2006/2007, 2007/2008 ja 2008/2009. Toisaalta unionin lainsäätäjä on ottanut huomioon sen mahdollisuuden, että väliaikaisesta maksusta peräisin olevat tulot ovat ylijäämäisiä niihin rakenneuudistustoimenpiteiden rahoittamisesta aiheutuviin menoihin nähden, mihin se on tarkoitettu, saman asetuksen 1 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa, jonka mukaan määrät, jotka voivat olla käytettävissä rakenneuudistusrahastosta kyseisten menojen rahoittamisen jälkeen, on sidottava maataloustukirahastoon. Näin ollen asetuksen N:o 320/2006 11 artiklan sanamuodosta ja asetuksen rakenteesta käy selvästi ilmi, että kyseisten yritysten on maksettava väliaikainen maksu kaikkien siinä tarkoitettujen markkinointivuosien aikana ja kokonaisuudessaan.

(ks. 20–22 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)

2. Yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen N:o 1290/2005 muuttamisesta annetun asetuksen N:o 320/2006 11 artikla ei ole rajoitetun erityistoimivallan periaatteen vastainen.

Koska väliaikaisen maksun tarkoituksena on edistää sokerialan rakenneuudistusta yhteisössä, väliaikaisen rakenneuudistusmaksun, joka yritysten on maksettava kyseisen asetuksen 11 artiklan nojalla, periminen on yhteisen maatalouspolitiikan toimenpide, joka on annettu sääntöjenmukaisesti EY 37 artiklan perusteella. Euroopan unionin lainsäätäjän toimivaltaa toteuttaa tämä toimenpide ei kyseenalaisteta, eikä toimenpiteen luonne maatalouden toimenpiteenä katoa sen takia, että tulojen ylijäämä tulee näkyviin useamman vuoden kestävän väliaikaisen rakenneuudistusjärjestelmän päätyttyä ja että ylijäämä sidotaan maataloustukirahastoon asetuksen N:o 320/2006 1 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaisesti. Mahdollinen ylijäämä on nimittäin edelleen tarkoitettu yksinomaan yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvien toimenpiteiden rahoittamiseen.

(ks. 29, 30, 32 ja 33 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)

3. Yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen N:o 1290/2005 muuttamisesta annetun asetuksen N:o 320/2006 11 artikla ei ole sääntöjenvastainen perusteluvelvollisuuden kannalta.

On totta, ettei toisessa perustelukappaleessa, joka koskee järjestelmän rahoitustapoja, esitetä syitä, miksi – kuten mainitun asetuksen 1 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädetään – määrät, jotka voivat olla käytettävissä rakenneuudistusrahastosta menojen rahoittamisen jälkeen, on sidottava maataloustukirahastoon. Kuitenkin tämän takia toimen lainmukaisuuden arvioinnin kannalta merkityksellisenä ajankohtana, eli sen antamisajankohtana, oli mahdollista ottaa huomioon yksin se, että oli mahdollista, että menojen hoitamisen jälkeen rakenneuudistusrahastossa oli ylijäämä. Näin ollen päätös sitoa tämä ylijäämä maataloustukirahastoon, jonka osa rakenneuudistusrahasto on, on ainoastaan tekninen valinta, jonka osalta ei vaadita erityisiä perusteluja.

(ks. 37–39 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)

4. Yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen N:o 1290/2005 muuttamisesta annetun asetuksen N:o 320/2006 11 artiklaa eikä tähän artiklaan perustuvaa määräaikaisen maksun perimistä voida pitää suhteellisuusperiaatteen vastaisina.

Kun nimittäin unionin lainsäätäjän on arvioitava annettavinaan olevien säännösten tulevia vaikutuksia, joita ei pystytä tarkasti ennakoimaan, tämä arviointi voidaan hylätä vain siinä tapauksessa, että se on näitä säännöksiä annettaessa lainsäätäjän käytettävissä olleiden tietojen valossa ilmeisen virheellinen. Väliaikainen maksu vahvistettiin mainitussa asetuksessa perustetun rakenneuudistusjärjestelmän tulevien vaikutusten mukaisesti ilman, että näitä vaikutuksia olisi pystytty ennakoimaan tarkasti. Koska kyseisiä toimenpiteitä varten tarvittavien menojen ja tulojen arviointi ei näytä olleen ilmeisen virheellinen yhteisön lainsäätäjällä asetuksen N:o 320/2006 antamisen aikaan käytettävissä olleiden tietojen valossa ja koska ylijäämän määrä ei ole riittävä todiste sellaisen virheen olemassaolon toteen näyttämiseksi, väliaikaisen maksun vahvistaminen ei ollut ilmeisen soveltumatonta tavoitellun päämäärän eli sen, että tuottajat rahoittavat edellä mainitun järjestelmän, saavuttamiseksi.

(ks. 45, 46, 48, 50 ja 51 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)

5. Yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen N:o 1290/2005 muuttamisesta annetun asetuksen N:o 320/2006 11 artiklan 2 kohdassa säädetyn markkinointivuoden 2008/2009 väliaikaisen maksun toisen erän perimiseltä ei näin ollen rakenneuudistusrahaston ylijäämän ilmaantumisesta huolimatta puutu pätevää oikeudellista perustaa. Tästä seuraa, ettei unioni ole saanut sen johdosta sellaista perusteetonta etua, jonka vuoksi palautuskanne voisi olla perusteltu, eikä siihen voida missään tapauksessa vedota edellä mainitun 11 artiklan pätevyyden arvioimiseksi siltä osin kuin se on perimisen oikeudellinen perusta. Jotta nimittäin perusteettomaan etuun perustuva palautuskanne voidaan hyväksyä, edellytetään näyttöä siitä, että unioni on saanut etua ilman pätevää laillista perustetta ja että kantaja on vastaavasti menettänyt edun.

(ks. 53 ja 54 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)