44

Spetsializiran nakazatelen sad päätti tässä tilanteessa lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Täyttääkö kansallinen laki velvoitteen, jonka mukaan jäsenvaltion on saatettava tullivirkamiehet tehokkaasti syytteeseen rikoksista, kun tullivirkamiehiä vastaan käynnistetty rikosoikeudellinen menettely, jossa heitä syytetään osallistumisesta järjestäytyneeseen rikollisryhmään korruptiorikosten tekemiseksi virkatehtävien yhteydessä (lahjusten vastaanottaminen tullitarkastuksen toteuttamatta jättämiseksi) sekä konkreettisista lahjuksista ja vastaanotettujen lahjusrahojen salaamisesta, lopetetaan kyseisen lain nojalla jäljempänä esitetyin edellytyksin, ilman että tuomioistuin on tutkinut asiassa esitettyjä syytteitä: a) rikosepäilyn ilmoittamisesta on kulunut kaksi vuotta; b) epäilty on vaatinut menettelyn valmisteluvaiheen päättämistä; c) tuomioistuin on asettanut syyttäjälle kolmen kuukauden määräajan valmisteluvaiheen päättämiseksi; d) syyttäjä on mainitun määräajan kuluessa ’rikkonut olennaisia menettelysääntöjä’ (täydennettyä teonkuvausta ei ole annettu asianmukaisesti tiedoksi, asiaan liittyvään tutkinta-aineistoon ei ole annettu mahdollisuutta tutustua ja on esitetty ristiriitainen syytekirjelmä); e) tuomioistuin on asettanut syyttäjälle uuden yhden kuukauden määräajan näiden ’olennaisia menettelysääntöjä koskevien rikkomusten’ korjaamiseksi; f) syyttäjä ei ole korjannut näitä ’olennaisia menettelysääntöjä koskevia rikkomuksia’ asetetun määräajan kuluessa – jolloin ensimmäisen kolmen kuukauden määräajan kuluessa tehtyjen rikkomusten ja uuden yhden kuukauden määräajan kuluessa tapahtuneen rikkomusten korjaamatta jättämisen voidaan katsoa johtuvan sekä syyttäjästä (syyttäjä ei ole korjannut syytekirjelmän ristiriitaisuuksia ja on suurimman osan määräajasta jättänyt ryhtymättä mihinkään toimenpiteisiin) että puolustuksesta (puolustus on rikkonut velvollisuutta edistää syytteen tiedoksiantoa ja oikeutta tutustua asiaan liittyvään tutkinta-aineistoon vetoamalla epäillyn sairaalahoitoon ja asianajajien muihin ammatillisiin velvoitteisiin), ja g) menettelyn kohteena olevalle henkilölle on muodostunut subjektiivinen oikeus rikosoikeudellisen menettelyn lopettamiseen, koska ’olennaisia menettelysääntöjä koskevia rikkomuksia’ ei ole korjattu sitä varten asetetussa määräajassa? 2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, mitä osaa edellä mainitusta oikeudellisesta järjestelmästä kansallisen tuomioistuimen olisi jätettävä soveltamatta unionin oikeuden tehokkaan soveltamisen varmistamiseksi: a) rikosoikeudellisen menettelyn lopettaminen yhden kuukauden määräajan umpeuduttua, b) edellä mainittujen puutteiden luokitteleminen ’olennaisia menettelysääntöjä koskeviksi rikkomuksiksi’ tai c) edellä esitetyn [ensimmäisen kysymyksen g kohdan mukaisesti] muodostuneen subjektiivisen oikeuden suojaaminen – jos rikkomus voidaan korjata tehokkaasti tuomioistuinmenettelyssä? a) Onko päätös olla soveltamatta kansallista lainsäädäntöä, joka edellyttää rikosoikeudellisen menettelyn lopettamista, sidoksissa siihen, että i) syyttäjälle asetetaan ’olennaisia menettelysääntöjä koskevan rikkomuksen’ korjaamiseksi uusi määräaika, joka vastaa täsmälleen aikaa, jonka syyttäjä oli korjaamiseen objektiivisesti kykenemätön puolustuksesta johtuvien esteiden vuoksi ii) tuomioistuin toteaa i kohdan tapauksessa, että kyseiset esteet ovat aiheutuneet ’oikeuden väärinkäytön’ vuoksi, ja iii) jos toisen kysymyksen a kohdan i alakohtaan vastataan kieltävästi, tuomioistuin toteaa, että kansallinen oikeus antaa riittävät takeet menettelyn valmisteluvaiheen päättämiseksi asianmukaisessa määräajassa? b) Onko päätös olla soveltamatta kansallisessa oikeudessa vahvistettua edellä mainittujen puutteiden luokitusta ’olennaisia menettelysääntöjä koskevaksi rikkomukseksi’ unionin oikeuden mukainen, tarkemmin sanottuna: i) Olisiko [direktiivin 2012/13] 6 artiklan 3 kohdassa vahvistettu puolustuksen oikeus saada syytteestä yksityiskohtaista tietoa taattu riittävästi, – jos nämä tiedot saadaan sen jälkeen kun syytekirjelmä on tosiasiallisesti toimitettu tuomioistuimeen mutta ennen kuin tuomioistuin on tutkinut sen ja kun aikaisempana ajankohtana, kun syytekirjelmää ei vielä ollut toimitettu tuomioistuimeen, puolustukselle oli toimitettu kaikki tiedot rikosepäilyn olennaisista seikoista (koskee syytettyä Milko Hristovia) – jos toisen kysymyksen b kohdan i alakohdan ensimmäiseen luetelmakohtaan vastataan myöntävästi – jos nämä tiedot toimitetaan sen jälkeen kun syytekirjelmä on tosiasiallisesti toimitettu tuomioistuimeen mutta ennen kuin tuomioistuin on tutkinut sen ja jos puolustus on saanut aiemmassa vaiheessa osittaista tietoa rikosepäilyn olennaisista seikoista, kun syytekirjelmää ei vielä ollut toimitettu tuomioistuimeen, missä yhteydessä vain osittaisten tietojen toimittaminen on johtunut puolustukseen liittyvistä esteistä (koskee syytettyjä Kolev ja Kostadinov), ja – jos tällaisissa tiedoissa on ristiriitaisuuksia lahjusvaatimusten konkreettisen ilmaisun osalta (teonkuvauksessa väitetään aluksi, että joku toinen syytetyistä olisi nimenomaisesti vaatinut lahjuksia ja että syytetty Hristov puolestaan osoitti tyytymättömyyttään kasvonelein, kun tullitarkastuksen kohteena ollut henkilö oli tarjonnut liian vähän rahaa, ja toisaalta teonkuvauksessa väitetään sittemmin, että syytetty Hristov oli vaatinut lahjuksia sanallisesti ja konkreettisesti)? ii) Olisiko direktiivin 2012/13 7 artiklan 3 kohdassa vahvistettu oikeus saada tutustua aineistoon ’viimeistään silloin, kun syytteen tosiseikat saatetaan tuomioistuimen arvioitaviksi’ taattu riittävästi pääasian oikeudenkäynnissä, kun puolustukselle annettiin oikeus tutustua asiaan liittyvän aineiston olennaisiin osiin aiempana ajankohtana ja sille annettiin myös mahdollisuus tutustua asiakirjoihin, mutta se ei käyttänyt tätä mahdollisuutta ilmaantuneiden esteiden (sairastuminen, ammatilliset velvoitteet) vuoksi ja siksi, että kansallisessa oikeudessa edellytetään, että kutsu tutustua asiakirjoihin esitetään vähintään kolme päivää aikaisemmin? Onko esteiden poistumisen jälkeen myönnettävä toinen tutustumismahdollisuus kolmen päivän määräaikaa noudattaen? Onko tutkittava, ovatko mainitut esteet olleet objektiivisesti olemassa vai ovatko ne oikeuden väärinkäyttöä? iii) Onko direktiivin [2012/13] 6 artiklan 3 kohdassa ja 7 artiklan 3 kohdassa säädetyllä oikeudellisella vaatimuksella ’viimeistään silloin, kun syytteen tosiseikat saatetaan tuomioistuimen arvioitaviksi’ sama merkitys molemmissa säännöksissä? Mikä merkitys on tällä vaatimuksella – ennen kuin syytekirjelmä on tosiasiallisesti saatettu tuomioistuimen tutkittavaksi tai viimeistään silloin, kun se saatetaan tuomioistuimen tutkittavaksi, tai sen jälkeen kun se on saatettu tuomioistuimen tutkittavaksi mutta ennen kuin tuomioistuin on ryhtynyt toimenpiteisiin syytekirjelmän tutkimiseksi? iv) Onko lakisääteisellä vaatimuksella, jonka mukaan puolustukselle on annettava tietoja syytteestä ja oikeus tutustua asiaa koskevaan aineistoon, jotta direktiivin 2012/13 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukainen ’puolustautumisoikeuden tehokas käyttö’ ja ’menettelyn oikeudenmukaisuus’ voidaan taata, sama merkitys molemmissa säännöksissä? Täyttyisikö tämä vaatimus, – jos yksityiskohtaiset tiedot syytteestä on toimitettu puolustukselle sen jälkeen kun syytekirjelmä on toimitettu tuomioistuimeen mutta ennen kuin tuomioistuin on ryhtynyt toimiin sen tutkimiseksi ja jos puolustukselle on annettu riittävä määräaika valmistelevia toimia varten tilanteessa, jossa syytettä koskevat epätäydelliset ja osittaiset tiedot annettiin käyttöön aikaisempana ajankohtana – jos puolustus saisi tutustua kaikkiin asiakirjoihin sen jälkeen kun syytekirjelmä on toimitettu tuomioistuimeen mutta ennen kuin sen tutkimiseksi on ryhdytty toimenpiteisiin ja jos puolustukselle annettaisiin riittävä määräaika valmistelevia toimia varten tilanteessa, jossa puolustus sai aikaisemmassa vaiheessa mahdollisuuden tutustua valtaosaan asiaan liittyvästä aineistosta, ja – jos tuomioistuin ryhtyisi toimenpiteisiin taatakseen, että puolustuksen kaikilla huomautuksilla, jotka tämä antaa saatuaan yksityiskohtaiset tiedot syytekirjelmästä ja asiaan liittyvästä aineistosta, on sama vaikutus kuin niillä olisi ollut, jos ne olisi esitetty syyttäjälle ennen kuin syytekirjelmä toimitettiin tuomioistuimeen? v) Taataanko direktiivin 2012/13 6 artiklan 1 ja 4 kohdan mukainen ’menettelyn oikeudenmukaisuus’ ja 6 artiklan 1 kohdan mukainen ’puolustautumisoikeuden tehokas käyttö’, jos tuomioistuin päättää käynnistää tuomioistuinmenettelyn lopullisesta syytteestä, joka sisältää lahjusvaatimuksen ilmaisuun liittyviä ristiriitaisuuksia, mutta jos tuomioistuin antaa myöhemmin syyttäjälle mahdollisuuden korjata ristiriitaisuudet ja mahdollistaa sen, että asianosaiset voivat käyttää täysimääräisesti niitä oikeuksia, jotka heillä olisi ollut, jos tuomioistuimeen toimitettu syytekirjelmä ei olisi sisältänyt tällaisia ristiriitaisuuksia? vi) Onko direktiivin 2013/48 3 artiklan 1 kohdassa vahvistettu oikeus käyttää avustajaa taattu riittävästi, jos rikostutkinnan aikana avustajalle annetaan mahdollisuus olla läsnä saadakseen tietoa rikosepäilystä tai väliaikaisesta syytteestä ja voidakseen tutustua perusteellisesti kaikkeen asiaan liittyvään aineistoon mutta jos hän jätti tulematta paikalle ammatillisten velvoitteidensa vuoksi ja siksi, että kansallisen oikeuden mukaan kutsu asianosaisen kuulemiseksi on esitettävä vähintään kolmea päivää aikaisemmin? Onko tällaisten velvoitteiden poistumisen jälkeen annettava uusi vähintään kolmen päivän määräaika? Onko tarkistettava, onko poissaolon syy perusteltu tai onko kyse oikeuden väärinkäytöstä? vii) Olisiko direktiivin 2013/48 3 artiklan 1 kohdassa vahvistetun, avustajan käyttämistä rikostutkinnassa koskevan oikeuden rikkomisella vaikutusta ’puolustautumisoikeuksien tosiasialliselle ja tehokkaalle käytölle’, kun tuomioistuin syytekirjelmän saatuaan antaa avustajalle oikeuden tutustua kaikilta osin lopulliseen ja yksityiskohtaiseen syytteeseen sekä kaikkeen asiaan liittyvään aineistoon ja lopuksi ryhtyy toimenpiteisiin taatakseen, että kaikilla huomautuksilla, jotka avustaja on yksityiskohtaiseen syytteeseen ja kaikkeen asiaan liittyvään aineistoon tutustuttuaan esittänyt, on sama kuin olisi ollut niillä huomautuksilla, jotka hän olisi esittänyt syyttäjälle ennen syytekirjelmän toimittamista tuomioistuimeen? c) Onko rikosoikeudellisen menettelyn kohteena olevan henkilön eduksi muodostunut subjektiivinen oikeus menettelyn lopettamiseen (edellä esitetyin edellytyksin) unionin oikeuden mukainen, vaikka on mahdollista, että syyttäjän korjaamatta jättämä ’olennaisia menettelysääntöjä koskeva rikkomus’ voitaisiin korjata kaikilta osin tuomioistuimen tuomioistuinmenettelyssä toteuttamilla toimenpiteillä, jolloin syytetyn oikeudellinen tilanne olisi lopulta sama kuin se, joka syytetyllä olisi ollut, jos rikkomus olisi korjattu oikea-aikaisesti? 3) Voidaanko soveltaa suotuisampia kansallisia säännöksiä, jotka koskevat asian käsittelyä kohtuullisessa ajassa, oikeutta tietojen saamiseen sekä oikeutta käyttää avustajaa, jos ne yhdessä muiden olosuhteiden kanssa (ensimmäisessä kysymyksessä esitetyssä menettelyssä) johtaisivat rikosoikeudellisen menettelyn lopettamiseen? 4) Onko direktiivin 2013/48 3 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että kansallinen tuomioistuin voi sen nojalla sulkea pois tuomioistuinmenettelystä avustajan, joka on edustanut kahta rikosoikeudellisen menettelyn kohteena olevaa henkilöä, joista yksi on antanut tosiseikoista lausunnon, jolla on vaikutusta toisen etuihin, kun tämä itse ei ole antanut asiasta lausuntoa? Jos kysymykseen vastataan myöntävästi, takaisiko tuomioistuin oikeuden käyttää avustajaa direktiivin 2013/48 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti, jos se – sallittuaan ensin avustajan, joka edustaa samanaikaisesti kahta rikosoikeudellisen menettelyn kohteena olevaa henkilöä, joiden edut ovat keskenään ristiriidassa, osallistua tuomioistuinmenettelyyn – nimeäisi molemmille henkilöille uuden, eri avustajan?”