ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 362/20

Kanne 10.10.2011 — Hultafors Group v. SMHV — Società Italiana Calzature SpA

(Asia T-537/11)

2011/C 362/30

Kannekirjelmän kieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Hultafors Group (Bollebygd, Ruotsi) (edustajat: asianajajat A. Rasmussen ja T. Swanstrom)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Società Italiana Calzature SpA (Milano, Italia)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— Kumoamaan SMHV:n toisen valituslautakunnan 9.8.2011 asiassa R 2519/2010-4 tekemän päätöksen

— Velvoittamaan vastaajan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kolmansille osapuolille tästä oikeudenkäynnistä ja väitemenettelystä aiheutuneet kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Hultafors Group

Haettu yhteisön tavaramerkki: Musta ja valkoinen kuviomerkki ”Snickers” luokkiin 8, 9 ja 25 kuuluville tavaroille — hakemus nro 3740719

Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Società Italiana Calzature SpA

Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Italiassa rekisteröity sanamerkki ”KICKERS” nro 348149 luokkiin 3, 14, 16, 18, 24, 25, 28, 32 ja 33 kuuluville tavaroille

Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksytään kaikkien riidanalaisten tavaroiden osalta

Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylätään

Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska väiteosasto on ollut väärässä katsoessaan, että kyseisten tavaramerkkien välillä on sekaannusvaara.
—

ensisijaisesti: hyväksymään SEUT 340 artiklan mukaisen vahingonkorvauskanteen ja toteamaan, että kantajilla on oikeus saada rahallinen korvaus liitteissä 13–18 esitettyjen vahinkomäärien osalta, jotka komissio on velvollinen maksamaan lainvastaisesti annetun ja sovelletun maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1788/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 595/2004 muuttamisesta 4.10.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1468/2006 seurauksena heille aiheutuneista vahingoista
—

Komissio on subsumoinut tosiseikkoja virheellisesti eikä se ole erityisesti ottanut huomioon sitä, että BPP:n liiketoiminta on jo lakannut ja että takauksen tarkoituksena on yksinomaan tiettyjen, ennen takauksen myöntämistä syntyneiden velallisen vastuiden rahoittaminen. BPP ei ole saanut myönnetystä takauksesta mitään etua, se ei ole vaikuttanut jäsenvaltioiden väliseen kauppaan eikä vääristänyt kilpailua, eivätkä tällaiset vaikutukset myöskään ole sille ominaisia, minkä vuoksi sitä ei voida pitää sisämarkkinoille soveltumattomana.
4)

Neljännen kanneperusteen mukaan on loukattu suhteellisuusperiaatetta, koska poikkeuksia, joihin on vedottu, ei ole verrattu yleiseen etuun, siltä osin kuin kantajien mukaan on yleisen edun mukaista voida tarkistaa, miten komissio toteuttaa tilintarkastusmenettelyjään, ja selvittää sopimuspuolille menettelyjä, joita on noudatettava muotovaatimusten täyttämiseksi.
1)

Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämiseen sillä perusteella, että jättäessään kantajien kanteen tutkimatta virkamiestuomioistuin on rikkonut SEUT 296 artiklaa ja unionin tuomioistuimen perussäännön 36 artiklan ensimmäistä virkettä ja kyseisen perussäännön liitteessä 1 olevaa 7 artiklan 1 kohtaa, kun se ei ole tutkinut kaikkia lainvastaisuuksia, joihin virkamiestuomioistuimessa on vedottu, ja kun se ei ole antanut kantajille mahdollisuutta saada tietoonsa perusteita, joiden perusteella on hylätty kanneperusteet, jotka koskivat sitä, että Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan vastakohtaistulkinta on kyseisten henkilöstösääntöjen 91 artiklaan nähden lainvastainen, ja oikeutta nostaa unionin tuomioistuimessa kanne kaikista niille vastaisista päätöksistä kolmen kuukauden kuluessa siitä päivästä, jona kyseinen päätös on annettu niille tiedoksi, kyseisen säännöksen toisen luetelmakohdan mukaisesti. Koska virkamiestuomioistuin ei ole ottanut huomioon kaikkia kantajien kumoamiskanteessaan esittämiä kanneperusteita ja väitteitä, se on siis jättänyt noudattamatta velvollisuuttaan perustella määräyksensä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 282/41

Kanne 28.7.2011 — Maharishi Foundation v. SMHV

(TRANSCENDENTAL MEDITATION)

(Asia T-412/11)

2011/C 282/78

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Maharishi Foundation Ltd (St. Helier, Jersey) (edustaja: asianajaja A. Mejboom)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 24.3.2011 asiassa R 1293/2010-2 tekemän päätöksen

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”TRANSCENDENTAL MEDITATION” luokkiin 16, 41, 44 ja 45 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — Yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 8246647

Tutkijan päätös: Yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus hylättiin koskien osaa tavaroita ja palveluita

Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hyväksyttiin ja asia siirrettiin tutkimusosastolle edelleen päätettäväksi

Kanneperusteet: Kantaja esittää neljä kanneperustetta: (i) neuvoston asetuksen N:o 207/2009 75 artiklaa ja 7 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta ei nimenomaisesti perustanut päätöstään yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohtaan, mutta katsoi siitä huolimatta, että merkki ”TRANSCENDENTAL MEDITATION” on yleisnimitys; (ii) neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa kohtaa on rikottu, koska valituslautakunta katsoi virheellisesti, että merkiltä puuttuu erottamiskyky; (iii) neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa kohtaa on rikottu, koska valituslautakunta katsoi virheellisesti, että merkki muodostuu ainoastaan merkinnöistä, joita voidaan elinkeinotoiminnassa käyttää osoittamaan tavaroiden tai palveluiden, joita varten tavaramerkkiä haetaan, ominaisuuksia; (iv) neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohtaa on rikottu, koska valituslautakunta katsoi virheellisesti, että merkistä ei ole tullut käytön seurauksena erottamiskykyinen niiden tavaroiden ja palvelujen osalta, joille rekisteröintiä haetaan.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen oikeudelliseen virheeseen valikoivuuden käsitteen analyysissä ja kyseessä olevan toimenpiteen valtiontueksi luokittelussa. — Kantajat katsovat, että komissio ei ole osoittanut, että kyseessä oleva verotuksellinen toimenpide suosii ”jotakin yritystä tai tuotannonalaa”, mitä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa edellytetään. Komissio tyytyy olettamaan, että toimenpide on valikoiva siksi, että sitä sovelletaan yksinomaan omistusosuuden hankkimiseen ulkomaisista yhtiöistä (tässä nimenomaisessa tapauksessa kolmansissa maissa, jotka eivät ole EU:n jäsenvaltioita) eikä kansallisista yhtiöistä. Kantajat katsovat, että nämä perustelut ovat virheelliset ja kiertävät kehää. Se, että kyseessä olevan toimenpiteen soveltaminen — minkä tahansa muun verosäädöksen tavoin — perustuu tiettyjen objektiivisten tavoitteiden täyttymiseen, ei tee siitä oikeudellisesti eikä tosiasiallisesti valikoivaa toimenpidettä. Espanja on toimittanut tietoja, jotka osoittavat, että kyseessä on yleinen toimenpide, joka on oikeudellisesti ja tosiasiallisesti avoin kaikille yrityksille, joihin sovelletaan Espanjan yhtiöverolakia, riippumatta niiden koosta, luonteesta, alasta tai alkuperästä. — Toiseksi TRLIS:n 12 §:n 5 momentin mukainen ensi näkemältä erilainen kohtelu ei todellakaan merkitse valikoivaa etua, vaan sillä pyritään saattamaan yhdenvertaiseen verotukselliseen asemaan kaikki osakkeiden hankintatoimet, olivatpa ne sitten kansallisia tai ulkomaisia. Kolmansissa maissa on olemassa sellaisia huomattavia esteitä sulautumien toteuttamiselle, joilla ne käytännössä estetään; kansallisesti ne ovat sen sijaan mahdollisia, ja niihin liittyen hyväksytään rahallisen liikearvon kirjaaminen kuluksi. Näin ollen TRLIS:n 12 §:n 5 momentilla pelkästään laajennetaan tällaista kuluksi kirjaamista kolmansien maiden yritysten omistusosuuksien ostamiseen, mikä on toimi, joka on lähin mahdollinen toiminnallinen — ja toteutettavissa oleva — vastine kansallisille sulautumisille, ja tällaisena se on osa Espanjan järjestelmän rakennetta ja logiikkaa. — Komissio erehtyy, kun se katsoo, että sulautumille kolmansien maiden yritysten kanssa ei ole esteitä, ja tämän vuoksi se erehtyy ottaessaan käyttöön viitejärjestelmän valikoivuuden osoittamiseksi ja hylätessään verotuksen neutraalisuutta koskevat perustelut. Se erehtyy erityisesti analysoidessaan Yhdysvalloissa, Brasiliassa ja Meksikossa toteutettuja toimia. — Toissijaisesti päätös on kumottava ainakin tapauksissa, jotka koskevat enimmäisomistusosuuksien hankkimista kolmansien maiden yrityksissä tilanteissa, jotka ovat verrattavissa kansallisiin sulautumisiin ja jotka ovat näin ollen oikeutettavissa Espanjan järjestelmän rakenteella ja logiikalla.
—

riidanalainen komission päätös, joka on tehty 27.10.2010, valtiontuesta C14/09 (ex NN 17/09), jonka Unkari on myöntänyt Péti Nitrogénművek Zrt:lle (annettu tiedoksi asiakirjalla C(2010) 7274), on kumottava ja
2)

Toinen kanneperuste koskee asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja 24 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkomista. — Kantaja katsoo, että kysymyksen ollessa tässä oikeudenkäynnissä kyseessä olevan kaltaisesta asetuksen (EY) N:o 1/2003 9 artiklan rikkomisesta, komission olisi pitänyt määrätä edellä mainituissa säännöksissä tarkoitettu sakko tai uhkasakko.
—

Vaikka vastaaja ilmoittaa kantajan mukaan, että ”viitejärjestelmä on Saksan yhteisöverojärjestelmä silloisessa muodossaan”, se ei ota huomioon sitä, että liittotasavallan oikeudellinen tilanne on muuttunut kasvun nopeuttamista koskevan lain (Wachstumsbeschleunigungsgesetz) myötä. Sen jälkeen kun KStG:n 8 c §:ssä on otettu käyttöön piileviä varauksia koskeva lauseke, terveiden yritysten omistajanvaihdostilanteissa tappioita on voitu vähentää ja siirtää seuraavalle tilikaudelle piilevien varausten määrään saakka. Näin ollen piileviä varauksia koskeva lauseke voidaan ymmärtää terveiden yritysten osalta kriisiyrityksiä koskevan saneerauslausekkeen vastapainoksi, koska muussa tapauksessa saneerausta tarvitsevat yritykset kärsisivät rakenteellisesta haitasta.
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdan virheelliseen soveltamiseen — harkintavallan väärinkäyttö Jos käsiteltävänä olevan toimenpiteen katsotaan kuitenkin olevan tukea, sen on kantajan mukaan katsottava kuuluvan ympäristönsuojelulle annettavaa valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen soveltamisalaan: Joka tapauksessa on todettava samankaltaisuus ilmoitetun ÖSG:n 22 c §:n mukaisen korvauksen ja suuntaviivojen 4 luvussa säänneltyjen yhdenmukaistettujen energiaverojen alennuksen edellytysten välillä; korvaussäännökset on tämänkaltaisen vastaavuuden perusteella näin ollen hyväksyttävä. Suuntaviivojen analogisen soveltamisen ohella on myös mahdollista soveltaa analogisesti yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 25 artiklaa.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu alihankintasopimusten osalta siihen, että vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/38 (EYVL L 82, s. 40) 20 artiklan 2 kohdan e alakohtaa on rikottu, ja oikaisun kohteena olevien urakka- ja palveluhankintasopimusten osalta siihen, että tämän 20 artiklan 2 kohdan f alakohtaa on rikottu, koska sitä on sovellettu väärin sen vuoksi, että täydentävien suoritusten hankkiminen on käsitteellisesti eri asia kuin Espanjan julkisia hankintoja koskevassa lainsäädännössä säädetty sopimuksen muuttaminen täytäntöönpanovaiheessa, joten mainittu muuttaminen ei kuulu direktiivin 93/38 soveltamisalaan.
5)

Viides kanneperuste perustuu siihen, että neuvosto on tehnyt ilmeisen arviointivirheen soveltaessaan näitä rajoittavia toimenpiteitä kantajaan, koska vaikuttaa siltä, ettei neuvosto ole tehnyt kantajaa koskevaa arviointia, tai jos tällainen arviointi on tehty, neuvosto on tehnyt virheen katsoessaan, että kantajan sisällyttäminen rajoittavien toimenpiteiden piiriin oli perusteltua.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 145/33

Kanne 10.3.2011 — Marszałkowski v. SMHV — Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO)

(Asia T-159/11)

2011/C 145/54

Kannekirjelmän kieli: puola

Asianosaiset

Kantaja: Marek Marszałkowski (Sokolniki, Puola) (edustaja: asianajaja C. Sadkowski)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG (Blankenheim, Saksa)

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 11.1.2011 (asiassa R 760/2010-4) tekemän päätöksen, jolla evättiin merkin ”Marko Walichnowy” rekisteröinti yhteisön tavaramerkiksi seuraavien luokkaan 29 kuuluvien tavaroiden osalta: liha, liha- ja siipikarjatuotteet, pasteijat mukaan lukien, sisälmykset, kaali makkaran kanssa, lihasäilykkeet ja lihaa ja kasviksia sisältävät tuotteet, liha-hapankaalimuhennos mukaan lukien, siipikarja (valmiiksi pakattu siipikarja mukaan lukien), lihapyörykät kasviskastikkeessa

— toissijaisesti muuttaa riidanalaista päätöstä siten, että siinä hyväksytään merkin ”Marko Walichnowy” rekisteröinti yhteisön tavaramerkiksi edellä mainittujen luokkaan 29 kuuluvien tavaroiden osalta

— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, muun muassa korvaamaan kantajalle oikeudenkäynnissä edustamisesta aiheutuvat kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanaosan ”Marko Walichnowy” sisältävä kuviomerkki luokkaan 29 kuuluvia tavaroita varten — rekisteröintihakemus nro 007161541

Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkin ”Mar-Ko” rekisteröinti yhteisön tavaramerkiksi joitakin luokkaan 29 kuuluvia tavaroita varten

Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen

Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston ratkaisun kumoaminen ja rekisteröintihakemuksen hylkääminen seuraavien luokkaan 29 kuuluvien tavaroiden osalta: liha, liha- ja siipikarjatuotteet, pasteijat mukaan lukien, sisälmykset, kaali makkaran kanssa, lihasäilykkeet ja lihaa ja kasviksia sisältävät tuotteet, liha-hapankaalimuhennos mukaan lukien, siipikarja (valmiiksi pakattu siipikarja mukaan lukien), lihapyörykät kasviskastikkeessa

Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, kun on todettu, että tavaramerkit ovat samankaltaisia ja että ne voidaan sekoittaa keskenään.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee sitä, että päätöstä ei ole tehty kohtuullisessa ajassa, mistä on aiheutunut seuraavaa: — menettelyn vanhentuminen: kantaja väittää, että riidanalainen päätös on tehty menettelyn vanhentumiselle vahvistetun neljän vuoden ajan päätyttyä, sellaisena kuin siitä säädetään Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen N:o 2988/95 3 artiklassa. Samoin, vaikka katsottaisiin, että menettelyn vanhentumiselle vahvistettu määräaika olisi keskeytetty jollakin tapaa, edellä mainitun asetuksen 3 artiklan 1 kohdan neljännessä alakohdassa tarkoitettu kaksinkertainen vanhentumisaika on päättynyt ilman, että asiassa olisi tehty mitään päätöstä. Koska vastaavan oikeuden käyttäminen on vanhentunut, on katsottava, että riidanalainen päätös on lainvastainen eikä sitä voida panna täytäntöön. — oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen: kantaja katsoo, että se, että komissio on antanut kulua yli 20 vuotta väitettyjen sääntöjenvastaisuuksien ja lopullisen päätöksen tekemisen välillä, tarkoittaa, että oikeusvarmuuden periaatetta ei ole noudatettu. Tämän Euroopan unionin oikeusjärjestykseen kuuluvan perusperiaatteen mukaan kaikilla henkilöillä on oikeus siihen, että unionin toimielimet käsittelevät niitä koskevat asiat kohtuullisessa ajassa. — Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen: kantaja katsoo, että sen puolustautumisoikeuksia on loukattu, koska kun otetaan huomioon, että väitettyjen sääntöjenvastaisuuksien ja lopullisen päätöksen välillä on kulunut yli 20 vuotta, kantajalla ei ole ollut mahdollisuutta esittää huomautuksiaan ajoissa eli silloin, kun sillä vielä oli käytettävissään asiakirjoja, joilla voitaisiin oikeuttaa menot, joita komissio ei ole hyväksynyt.
3)

Kolmas kanneperuste koskee ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annetun direktiivin 2008/1/EY 1 artiklan rikkomista. Tässä yhteydessä kantajat väittävät, että vertailuasiakirja on mainitun direktiivin 1 artiklassa ilmaistun tavoitteen, joka on koko ympäristön suojelu, vastainen ja että sen vastaisia ovat näin ollen myös mainitun asiakirjan 3.5 kohdassa mainitut päätelmät, joista on riidanalaisella päätöksellä tehty velvoittavia.
—

Norsunluurannikkoon kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden jatkamisesta annetun neuvoston päätöksen 2010/656/YUTP muuttamisesta 14.1.2011 tehty neuvoston päätös 2011/18/YUTP ja tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvien rajoittavien erityistoimenpiteiden toteuttamisesta Norsunluurannikon tilanteen vuoksi annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 560/2005 muuttamisesta 14.1.2011 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 25/2011 on kumottava kantajaa koskevin osin
—

On todettava, että 14.1.2011 annettu neuvoston asetus EU N:o 25/2011 ja 14.1.2011 tehty neuvoston päätös 2011/18/YUTP, jotka on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä 15.1.2011, eivät ole perusteltuja kantajana olevan Claude YOROn osalta
—

on katsottava, että komission 6.12.2010 menettelyssä GESTDEM 2009/2508 tekemällä päätöksellä on rikottu asetusta N:o 1049/2001 (1), ja se on tämän vuoksi kumottava, ja
—

On todettava, että 14.1.2011 annettu neuvoston asetus EU N:o 25/2011 ja 14.1.2011 tehty neuvoston päätös 2011/18/YUTP, jotka on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä 15.1.2011, eivät ole perusteltuja kantajana olevan Georges GUIAI BI POINin osalta
—

Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta tehdyn päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/644/YUTP (1) liitteessä olevan B osan 5 kohta ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 (2) liitteessä VIII olevan B osan 5 kohta sekä neuvoston 28.10.2010 päivättyyn kirjeeseen sisältyvä päätös on kumottava
—

on kumottava komission 1.1.2010 tekemä päätös, jolla se hylkäsi Vivendin 2.3.2009 tekemän kantelun (rekisteröity numerolla 2009/4269), jonka mukaan Ranskan tasavalta on rikkonut kilpailusta sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen markkinoilla 16.12.2002 annettua direktiiviä ja näin ollen SEUT 106 artiklaa, koska se on myöntänyt lainsäädännöllisen edun puhelinliittymien tason vahvistamisen alalla
—

toissijaisesti asiassa COMP/38.344 — Jänneteräs, 30.6.2010 tehdyn päätöksen K(2010) 4387 lopullinen muuttamisesta 30.9.2010 tehdyn Euroopan komission päätöksen (K(2010) 6676 2 artikla on kumottava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 263 artiklan nojalla siltä osin kuin se on ristiriidassa syrjintäkiellon periaatteen kanssa, koska siinä ei anneta kantajalle lisäaikaa sakon maksamiselle, ja perusteluvelvollisuutta on laiminlyöty ja
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 63/28

Kanne 16.12.2010 — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik v. SMHV — Impexmetal (FŁT-1)

(Asia T-571/10)

2011/C 63/54

Kannekirjelmän kieli: puola

Asianosaiset

Kantaja: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. (Kraśnik, Puola) (edustaja: asianajaja J. Sieklucki)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Impexmetal S.A. (Varsova, Puola)

Vaatimukset

— Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 6.10.2010 asiassa R 1387/2009-1 tekemä päätös on kumottava kokonaisuudessaan.

— Vastaaja ja IMPEXMETAL S.A. on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut sekä kulut, jotka kantajalle ovat aiheutuneet menettelystä sisämarkkinoiden harmonisointiviraston valituslautakunnassa ja väiteosastossa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki FŁT-1 (hakemus nro 5026372) luokkaan 7 kuuluvia tavaroita varten.

Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: IMPEXMETAL S.A.

Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki FŁT ja kansallinen sana- ja kuviomerkki FŁT luokkaan 7 kuuluvia tavaroita varten.

Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin osittain ja tavaramerkkihakemus hylättiin joidenkin luokkaan 7 kuuluvien tavaroiden osalta.

Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston ratkaisusta tehdyn valituksen hylkääminen.

Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska kyseisten merkkien on virheellisesti katsottu olevan samankaltaisia eikä sitä, että haettu tavaramerkki on osa kantajayrityksen nimeä, jota on käytetty kauan ennen hakemuksen päivämäärää, ja että se on kantajan historiallisesti perusteltu tunnusmerkki, eikä haetun merkin ja sen merkin, johon väitemenettelyssä on vedottu, pitkää ja rauhanomaista rinnakkaiseloa ole otettu huomioon.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (kodifioitu toisinto) (EUVL L 78, s. 1).
—

Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 961/2010 on julistettava mitättömäksi siltä osin kuin se koskee kantajaa, ja että
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 346/58

Kanne 26.10.2010 — Nike International v. SMHV (DYNAMIC SUPPORT)

(Asia T-512/10)

()

2010/C 346/112

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Nike International Ltd (Beaverton, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja M. de Justo Bailey)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vaatimukset

— sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 25.8.2010 asiassa R 640/2010-4 tekemä päätös on kumottava

— vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”DYNAMIC SUPPORT” luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 8299869

Tutkijan päätös: Yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen hylkääminen

Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

Kanneperusteet: Kantaja katsoo, että riidanalaisella päätöksellä on rikottu neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, koska valituslautakunnan erehtyi arviossaan ja päätteli virheellisesti, että tämä artikla estää haetun tavaramerkin rekisteröinnin.
Lopuksi kantaja väittää, että komissio on loukannut kantajan oikeutta hyvään hallintoon. Kantajan väittää, että se, että komissio on kieltäytynyt arvioimasta kantajan hakemuksen asiasisältöä, merkitsee sitä, että komissio ei ole noudattanut Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan (EUVL, C 83, s. 389) mukaisia velvoitteitaan ja on erityisesti loukannut kantajan oikeutta saada neuvoston päätöksen 97/413/EY 4 artiklan 2 kohtaa koskeva hakemuksensa käsitellyksi ”oikeudenmukaisesti ja kohtuullisessa ajassa”.