ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kansainväliset sopimukset - ETY-Turkki-assosiaatiosopimus - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Jäsenvaltioille ei ole annettu toimivaltaa evätä kansallisessa lainsäädännössään tietyltä työntekijöiden ryhmältä assosiaationeuvoston päätöksen mukaisia oikeuksia

(ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 3 kohta)

2 Kansainväliset sopimukset - ETY-Turkki-assosiaatiosopimus - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Erikoiskokkina saman työnantajan palveluksessa työskennelleen Turkin kansalaisen kuuluminen jäsenvaltion yleisille työmarkkinoille - Vaikutukset - Oleskeluluvan uudistaminen - Erikoiskokkina saman työnantajan palveluksessa työskentely on yleisillä työmarkkinoilla työskentelyä

(ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohta)

3 Kansainväliset sopimukset - ETY-Turkki-assosiaatiosopimus - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Turkin kansalaisen oikeus tehdä valitsemaansa palkattua työtä jossakin jäsenvaltiossa ja sitä vastaava oleskeluoikeus - Edellytykset - Aikaisempi säännönmukainen työskentely - Säännönmukaista työskentelykautta laskettaessa huomioon otettavat jaksot - Jaksot, joiden aikana asianomaisella ei ole ollut työlupaa mutta joita kansalliset viranomaiset eivät ole pitäneet lainvastaisena oleskeluna - Jaksot otetaan huomioon

(ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 ja 2 kohta)

Tiivistelmä

4 ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltiot eivät voi sen perusteella antaa kansallista lainsäädäntöä, jossa tietyiltä turkkilaisten siirtotyöläisten ryhmiltä, kuten erikoiskokeilta, evätään suoraan tämän artiklan 1 kohdan kolmessa luetelmakohdassa tunnustetut oikeudet.

5 Turkin kansalainen, joka on työskennellyt laillisesti jäsenvaltiossa keskeytyksettä yli vuoden ajan erikoiskokkina saman työnantajan palveluksessa, työskentelee ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla säännönmukaisesti tämän jäsenvaltion yleisillä työmarkkinoilla. Tällainen Turkin kansalainen voi siten vaatia oleskelulupansa uudistamista vastaanottavassa jäsenvaltiossa, vaikka hänelle oli ilmoitettu työ- ja oleskelulupaa myönnettäessä, että nämä luvat myönnetään hänelle enintään kolmeksi vuodeksi ja ainoastaan tietynlaista eli erikoiskokkina työskentelyä varten nimenomaisesti mainitun työnantajan palveluksessa.

6 ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että laskettaessa tässä määräyksessä tarkoitettuja säännönmukaisia työskentelykausia on otettava huomioon lyhytaikaiset jaksot, joiden aikana turkkilaisella työntekijällä ei ole ollut voimassa olevaa oleskelu- tai työlupaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa ja jotka eivät kuulu tämän päätöksen 6 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan, silloin kun vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät ole tästä syystä riitauttaneet asianomaisen oleskelun laillisuutta maan alueella vaan sitä vastoin myöntäneet hänelle uuden oleskelu- tai työluvan.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Ennakkoratkaisukysymykset - Ennakkoratkaisun pyytäminen yhteisöjen tuomioistuimelta - Perustamissopimuksen 177 artiklassa tarkoitetun kansallisen tuomioistuimen käsite - Julkisten hankintojen käsittelyssä toimivaltainen muutoksenhakuelin

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla)

2 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettely - Direktiivi 92/50/ETY - Säännös, jossa jäsenvaltiot velvoitetaan perustamaan muutoksenhakuelimet - Direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti - Laiminlyönnin seuraukset - Rakennusurakoiden ja tavaranhankintojen käsittelyssä toimivaltaisten muutoksenhakuelinten mahdollisuus ratkaista myös palveluhankintoja koskevia asioita - Seuraus, joka ei ole pakollinen - Kansallisten tuomioistuinten velvollisuus tutkia, onko muutoksenhaku voimassa olevan kansallisen oikeuden mukaan mahdollista

(Neuvoston direktiivin 92/50/ETY 41 artikla)

Tiivistelmä

3 Arvioitaessa sitä, onko ennakkoratkaisua pyytävä toimielin perustamissopimuksen 177 artiklassa tarkoitettu tuomioistuin, mikä on yksinomaan yhteisön oikeuden mukaan ratkaistava kysymys, on tärkeää ottaa huomioon useita seikkoja, kuten toimielimen lakisääteisyys, pysyvyys, sen toimivallan pakollisuus, kontradiktorisen menettelyn noudattaminen asioiden käsittelyssä, sen toimiminen oikeussääntöjen soveltajana ja sen riippumattomuus. Nämä edellytykset täyttää julkisia hankintoja käsittelevä Saksan liittovaltion valvontalautakunta, joka on ainoa toimivaltainen toimielin toteamaan sovellettavien oikeussääntöjen perusteella ja asianosaisia kuultuaan sen, että alempi muutoksenhakuelin on soveltanut väärin julkisia hankintoja koskevia oikeussääntöjä, ja jonka päätökset ovat oikeudellisesti sitovia ja joka toimii riippumattomasti sekä omalla vastuullaan.

4 Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 92/50/ETY 41 artiklasta, jonka mukaan jäsenvaltioiden on taattava, että hankintaviranomaisten tekemiin päätöksiin voidaan hakea muutosta, ei seuraa, että jos tätä direktiiviä ei ole pantu täytäntöön säädetyssä määräajassa, ne jäsenvaltioiden muutoksenhakuelimet, jotka ovat toimivaltaisia käsittelemään julkisia tavarahankintoja ja rakennusurakoita, olisivat toimivaltaisia käsittelemään myös julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjä. Vaatimus tulkita kansallista oikeutta direktiivin mukaisesti ja taata yksityisten oikeuksien tehokas suoja kuitenkin edellyttää, että kansallinen tuomioistuin tutkii, annetaanko kansallisen oikeuden säännöksissä yksityisille oikeus muutoksenhakuun julkisten palveluhankintojen osalta. Kansallisen tuomioistuimen on erityisesti tutkittava, voidaanko tätä muutoksenhakuoikeutta käyttää niissä samoissa muutoksenhakuelimissä, jotka käsittelevät tavarahankintoja ja rakennusurakoita koskevia asioita.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Polkumyyntimarginaali - Normaaliarvon määrittäminen - Tuonti muusta kuin markkinatalousmaasta - Viitemaan valinta - Toimielinten harkintavalta - Tuomioistuimen laillisuusvalvonnan rajat

(Neuvoston asetuksen N:o 2176/84 2 artiklan 5 kohdan a alakohta)

2 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Polkumyyntimarginaali - Normaaliarvon määrittäminen - Tuonti muusta kuin markkinatalousmaasta - Nojautuminen kolmannessa maassa, joka on markkinatalousmaa, käytettyyn hintaan - Asianmukainen ja kohtuullinen määrittämistapa - Valintaperusteet, joita on käytettävä viitemaan valinnassa

(Neuvoston asetuksen N:o 2176/84 2 artiklan 5 kohdan a alakohta; neuvoston asetus N:o 1531/88)

Tiivistelmä

3 Vaikka polkumyynnin vastaisen perusasetuksen N:o 2176/84 2 artiklan 5 kohdan a alakohdan nojalla tehtävä, muusta kuin markkinatalousmaasta peräisin olevien tuotteiden normaaliarvon määrittämisessä käytettävän viitemaan valinta kuuluu siihen harkintavaltaan, joka toimielimillä on käytettävänään niiden arvioidessa taloudellisesti monitahoisia tilanteita, tämän harkintavallan käyttö ei kuitenkaan jää yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman laillisuusvalvonnan ulkopuolelle.

Tällaisen harkintavallan ollessa kyseessä laillisuusvalvonta kohdistuu siihen, että menettelysääntöjä on noudatettu, että seikat, joihin on nojauduttu, ovat aineellisesti oikeat, ettei näitä seikkoja arvioitaessa ole tehty ilmeistä arviointivirhettä ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin; eli viitemaan valintaa arvioitaessa on tarkistettava, etteivät toimielimet ole jättäneet huomiotta olennaisia seikkoja pitäessään tietyn maan valitsemista asianmukaisena ja että kaikki asiaan liittyvät seikat on tutkittu tarpeeksi huolellisesti, jotta voidaan katsoa, että normaaliarvo on määritetty asianmukaisella ja kohtuullisella tavalla.

4 Voidaan päätyä siihen, että muusta kuin markkinatalousmaasta peräisin olevien tuotteiden normaaliarvo on määritetty polkumyynnin vastaisen perusasetuksen N:o 2176/84 2 artiklan 5 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla "asianmukaisella ja kohtuullisella tavalla", kun se on määritelty sellaisen kolmannen maan hinnan perusteella, joka on markkinatalousmaa, jos toimielimet eivät ole saaneet valitsemansa viitemaan sijaan mitään vaihtoehtoista ehdotusta viitemaaksi, vaikka tämä maa oli valittu viitemaaksi jo aikaisemmassa samaa tuotetta koskeneessa menettelyssä ja vaikka asianomaisilla toimijoilla olisi ollut mahdollisuus halutessaan ehdottaa muuta asianmukaisempaa maata, ja jos toimielimet ovat lisäksi vakuuttavasti perustelleet, miksi muita mahdollisia maita ei valittu viitemaaksi, eikä kantaja ole puolestaan esittänyt vähäisintäkään aihetta, mikä asettaisi neuvoston ja komission kannan kyseenalaiseksi. Tämän vuoksi on katsottava, että lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan kaliumpermanganaatin tuonnissa ja tässä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen polkumyyntitullin lopullisesta kantamisesta annettu asetus N:o 1531/88 on pätevä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Kuudennessa direktiivissä säädetyt vapautukset - Kiinteän omaisuuden vuokrauksen vapautus - Hotellialalla tai vastaavalla alalla harjoitettavaa majoitusta koskeva poikkeus - Poikkeuksen ulottuvuus - Kansallinen lainsäädäntö, jossa käytetään hotellimajoituksen ja asuinhuoneiden vuokrauksen erottamiseksi majoituksen kestoon liittyvää kriteeriä - Sallittavuus

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 7 artikla ja 13 artiklan B kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan b alakohdan 1 alakohtaa voidaan tulkita siten, että muiden kuin läheisten lyhytaikainen majoittaminen hotellialaa vastaavalla alalla on verollista.

Tältä osin 13 artiklan B kohdan b alakohdan 1 alakohdan kanssa ei ole ristiriidassa se, että verotusta sovelletaan vuokrasopimuksiin, jotka on solmittu alle kuudeksi kuukaudeksi, kun tämän keston on katsottava ilmentävän osapuolten tarkoitusta. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on kuitenkin tarkistaa, ettei sen käsiteltäväksi saatetussa asiassa ole seikkoja (kuten vuokrasopimuksen automaattinen jatkaminen), jotka osoittavat, että vuokrasopimukseen kirjattu kesto ei ilmennä osapuolten todellista tarkoitusta, jolloin olisi otettava pikemminkin huomioon majoituksen todellinen kokonaiskesto kuin vuokrasopimukseen kirjattu kesto.

Se, että jäsenvaltiot, joilla on tältä osin harkintavaltaa, erottavat hotellialalla harjoitettavan majoituksen asuinhuoneiden vuokrauksesta majoituksen keston perusteella, on erottelukriteerinä asianmukainen, koska hotellimajoitus eroaa huoneenvuokrasta muiden kriteerien ohella juuri kestonsa perusteella. Tarjotun majoituksen lyhytaikaisuuden - määriteltynä alle kuusi kuukautta kestäväksi - käyttäminen kriteerinä vaikuttaa järkevältä keinolta varmistua siitä, että sellaisten verovelvollisten liiketoimet, jotka harjoittavat hotellitoimintaa olennaisilta osiltaan vastaavaa toimintaa eli tarjoavat väliaikaista majoitusta kaupallisessa tarkoituksessa, ovat verollisia.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Euroopan yhteisöt - Toimielinten kotipaikat - Jäsenvaltioiden hallitusten päätös, jolla parlamentin kotipaikaksi on vahvistettu Strasbourg - Päätöksen ulottuvuus - Velvollisuus pitää Strasbourgissa säännöllisesti 12 varsinaista täysistuntojaksoa - Parlamentin päätös, jolla vuodeksi 1996 näiden täysistuntojaksojen määräksi on vahvistettu 11 - Parlamentin päätöksen lainvastaisuus

(EHTY:n perustamissopimuksen 25 artikla; EY:n perustamissopimuksen 142 artikla; Euratomin perustamissopimuksen 112 artikla; jäsenvaltioiden hallitusten edustajien 12.12.1992 tekemä päätös; parlamentin 20.9.1995 tekemä päätös)

Tiivistelmä

Jäsenvaltioiden hallitusten edustajien tekemällä päätöksellä Euroopan yhteisöjen toimielinten sekä tiettyjen elinten ja yksikköjen kotipaikan vahvistamisesta on vahvistettu lopullisesti, että parlamentin kotipaikka on Strasbourg ja että sillä on kuitenkin useita työskentelypaikkakuntia, ja päätöstä on tulkittava siten, että sen mukaan parlamentin kotipaikka on paikkakunta, jolla on säännöllisin väliajoin pidettävä parlamentin 12 varsinaista täysistuntojaksoa, mukaan lukien täysistuntojaksot, joiden aikana parlamentin on käytettävä sille perustamissopimuksen mukaan kuuluvaa budjettivaltaa. Ei siis ole mahdollista päättää, että ylimääräisiä täysistuntojaksoja pidetään muulla työskentelypaikkakunnalla, ellei parlamentti pidä 12:ta varsinaista täysistuntojaksoa kotipaikassaan Strasbourgissa.

Parlamentin päätös, jolla se vahvisti vuoden 1996 työskentelykalenterinsa, kumotaan siltä osin kuin siinä määrätään 12 varsinaisen täysistuntojakson sijasta vain 11 täysistuntojaksoa pidettäväksi Strasbourgissa vuonna 1996.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Euroopan yhteisöjen talousarvio - Varainhoitoasetus - Yhteisön ulkopuolelle osoitettavaan tukeen sovellettavat säännökset - PHARE-ohjelman mukaisesti rahoitettujen julkisten hankintojen sopimuksentekomenettely - Edunsaajavaltion ja komission tehtävät - Edunsaajavaltion toimivalta sopimuksentekomenettelyssä - Komission päätös, jolla hylätään tarjouksentekijän tarjous sillä perusteella, että se ei täytä yhteisön rahoituksen myöntämiseksi asetettuja ehtoja - Toimi, joka on erotettavissa tarjouspyyntömenettelystä, jolla pyritään sopimuksen tekemiseen - Toimi, joka voi olla kumoamiskanteen kohteena

(EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan neljäs kohta)

2 Kansainväliset sopimukset - Euroopan talousalueesta tehty sopimus - Sopimuksen ajallinen soveltamisala - Soveltumattomuus oikeudellisiin tilanteisiin, jotka ovat syntyneet ennen sopimuksen voimaantuloa - Julkisen tavaranhankintasopimuksen tekomenettelyn aloittaminen ennen 1.1.1994 mutta sen päättäminen kyseisen ajankohdan jälkeen - Sopimusta ei voida soveltaa

Tiivistelmä

3 Vaikka toimi, jolla komissio ilmoittaa PHARE-ohjelmasta rahoitettavien tarjouspyyntömenettelyjen yhteydessä tarjouksentekijälle hylänneensä tämän tarjouksen sillä perusteella, että tarjous ei täytä tarjouspyyntöilmoituksessa yhteisön rahoituksen myöntämiseksi asetettuja ehtoja, onkin osa sopimusmenettelyä, jonka tarkoituksena on se, että edunsaajavaltio tekee kansallisen sopimuksen, se on erotettavissa tästä yhteydestä, koska komissio on tehnyt sen sille kuuluvaa toimivaltaa käyttäen ja koska se on osoitettu erikseen yksittäiselle yritykselle, joka siten menettää tosiasialliset mahdollisuutensa voittaa tarjouskilpailu vain siitä syystä, että tällainen päätös tehdään. Tämän vuoksi komission päätöksellä, jolla se päättää olla myöntämättä yrityksen osalta yhteisön rahoitusta, on jo sinänsä valittajaa sitovia oikeusvaikutuksia, joten se voi olla kumoamiskanteen kohteena.

4 Rajoitetussa tarjouspyynnössä määritellyillä yleisillä ehdoilla vahvistetaan PHARE-ohjelmasta rahoitettavaan sopimuksentekomenettelyyn liittyvät oikeudelliset seikat. Koska tarjoukset jätettiin ja tarjouskilpailu päätettiin lopullisesti vuonna 1993 kyseisten yleisten ehtojen mukaisesti, 1.1.1994 voimaan tullut Euroopan talousalueesta tehty sopimus ei ollut sovellettavissa kyseiseen menettelyyn kyseisenä aikana. Kyseisellä sopimuksella ei näet voida, loukkaamatta oikeusvarmuuden periaatetta, muuttaa edellytyksiä, joiden mukaan tarjouspyyntö on esitetty, tai perustaa, joilla tarjoukset on tehty, tai aloittaa uudelleen sopimuksentekomenettelyä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Valtioiden myöntämät tuet - Komission suorittama tutkinta - Tukijärjestelmän käyttöön ottaminen tietyllä talouden alalla - Komission päätös, jolla tietyn alan valtion tukia koskevan yhteisön järjestelyn soveltamisaikaa on takautuvasti pidennetty järjestelyn voimassaolon päätyttyä - Velvollisuus saada jäsenvaltioiden suostumus

(EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Jotta komissio voisi pidentää autoalan valtion tukia koskevan, perustamissopimuksen 93 artiklan 1 kohdan perusteella tehdyn yhteisön järjestelyn soveltamisaikaa takautuvasti järjestelyn voimassaolon päätyttyä, sen on saatava jäsenvaltioiden suostumus.

Järjestely nimittäin lakkaa olemasta voimassa sinä päivänä, jona se on alun perin määrätty päättyväksi, ellei sen soveltamisaikaa pidennetä, joten sellainen pidentämispäätös, joka on tehty sen päätöksen voimassaoloajan päätyttyä, jonka voimassaoloaikaa uudella päätöksellä pitäisi jatkaa, merkitsee olemassa olevan oikeudellisen tilanteen muuttamista, joten se on tehtävä saman menettelyn mukaisesti kuin se päätös, jolla alkuperäinen järjestely otettiin käyttöön, tai se päätös, jolla järjestelyä muutetaan.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta tehty yleissopimus - Soveltamisala - Yksityisoikeus - Elatusapu - Avioero-oikeudenkäynnissä annetut päätökset, joissa määrätään kertakorvauksen maksamisesta sekä tietyn omaisuuden omistusoikeuden siirtämisestä puolisolta toiselle - Edellytykset sille, että päätös kuuluu soveltamisalaan

(27.9.1968 tehdyn yleissopimuksen 1 artiklan 1 kappale ja 2 kappaleen 1 kohta sekä 42 artikla)

Tiivistelmä

Jos avioero-oikeudenkäynnissä annetun päätöksen perusteluista ilmenee, että päätöksessä määrätty suoritus on tarkoitettu kattamaan avustamisen tarpeessa olevan puolison elinkustannukset tai jos kummankin puolison tarpeet ja maksukyky on otettu huomioon määritettäessä suorituksen suuruutta, päätös koskee elatusapua, jolloin se siis kuuluu tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27 päivänä syyskuuta 1968 tehdyn yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä liittymissopimuksella sekä Helleenien tasavallan liittymisestä 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä liittymissopimuksella, soveltamisalaan. Jos sitä vastoin suorituksella ainoastaan jaetaan omaisuus puolisoiden kesken, päätös liittyy aviovarallisuussuhteeseen, eikä sitä voida tästä syystä panna täytäntöön Brysselin yleissopimuksen perusteella. Päätös, jolla on nämä molemmat tehtävät, voidaan yleissopimuksen 42 artiklan mukaisesti panna osittain täytäntöön, jos siitä ilmenee selvästi ne tarkoitukset, joita vastaavat päätöksessä määrätyn suorituksen eri osat.

Näin ollen avioero-oikeudenkäynnissä annettua päätöstä, jossa määrätään maksettavaksi kertakorvaus sekä siirtämään tietty omaisuus puolisolta toiselle, on pidettävä elatusapua koskevana päätöksenä, joten se kuuluu yleissopimuksen soveltamisalaan, jos päätöksen tarkoituksena on kattaa puolison elinkustannuksia. Tältä osin on vailla merkitystä se, että alkuperäisen päätöksen tehnyt tuomioistuin on päätöksessään sivuuttanut avioehtosopimuksen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen maatalouspolitiikka - Rakenteiden uudistaminen - Rakenteiden tehokkuuden parantaminen - Naudanlihan tuotannon laajaperäistämiseen tarkoitettu tuki - Myöntämisedellytykset - Tuotannon vähentäminen - Laskemistapa - Viitejakson ja sitoutumisjakson välisenä aikana tapahtunutta tuotannon vähentymistä ei voida ottaa huomioon

(Neuvoston asetuksen N:o 797/85, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksilla (ETY) N:o 1760/87 ja (ETY) N:o 1094/88, 1 b artiklan 3 kohdan c alakohta; komission asetuksen (ETY) N:o 4115/88 4 artiklan 1 ja 2 kohta)

Tiivistelmä

Maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta annetulla asetuksella (ETY) N:o 797/85 velvoitetaan jäsenvaltiot ottamaan käyttöön tukijärjestelmä, jolla edistetään tuotannon laajaperäistämistä eräillä tuotantoaloilla; asetuksessa täsmennetään, että laajaperäistämisellä tarkoitetaan kyseisen tuotteen tuotannon vähentämistä tietyn sitoutumisjakson ajaksi verrattuna jäsenvaltioiden määrittämään viitejaksoon ja että jäsenvaltiot voivat säätää, että naudanlihan osalta eläinyksikkömäärää on supistettava ainakin 20 prosentilla.

Tämän asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1760/87, jota, samoin kuin ensin mainittua asetusta, on sittemmin vielä muutettu asetuksella (ETY) N:o 1094/88, 1 b artiklan 3 kohdan c alakohtaa sekä tukijärjestelmän yksityiskohtaisten soveltamissääntöjen määrittämisestä annetun asetuksen (ETY) N:o 4115/88 4 artiklan 1 ja 2 kohtaa on tulkittava siten, ettei niissä anneta jäsenvaltiolle mahdollisuutta siinä tapauksessa, että tuotanto on vähentynyt viitejakson päättymisen ja sitoutumisjakson alkamisen välisenä aikana, edellyttää, että "laajaperäistämistä" koskevan tuen myöntämisen ehtona on joka tapauksessa se, että välijakson aikainen tuotanto vähenee sitoutumisjaksoksi määrällä, joka vastaa ainakin 20:tä prosenttia viitejakson tuotannosta.

Kyseisissä asetuksissa ei näet viitata välijaksoon ja niiden sanamuodosta ei voida päätellä, että tuotannon vähentäminen ei voisi tapahtua kokonaan tai osaksi ennen sitoutumisjakson alkamista. Lisäksi tämän säännöstön tarkoitus eli se, että rohkaistaan tuottajia vähentämään tilojensa tavanomaista tuotantoa tukea vastaan, on myös saavutettu silloin, jos välijakson aikana jo tapahtunut tuotannon vähentyminen säilytetään koko sitoutumisjakson ajan.
Ottaen huomioon järjestelmän, joka ilmenee televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 89/552/ETY 2 artiklan 1 ja 2 kohdasta sekä 3 artiklan 2 kohdasta ja jonka mukaan direktiivissä jaetaan velvollisuudet niille jäsenvaltioille, joista lähetykset ovat peräisin ja niille jäsenvaltioille, jotka vastaanottavat lähetyksiä, direktiiviä on tulkittava siten, että toisaalta ainoastaan se jäsenvaltio, josta lähetykset ovat peräisin, on velvollinen valvomaan, että lähetyksen alkuperävaltion televisiolähetyksiin sovellettavaa lainsäädäntöä ja direktiivin säännöksiä noudatetaan, ja toisaalta vastaanottavan valtion ei sallita itse valvovan säännösten noudattamista muissa kuin 2 artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä mainituissa tapauksissa.

Vaikkakin on totta, että perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla nostetun kanteen kohde rajataan kyseisessä määräyksessä tarkoitetussa oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä, ja komission perustellun lausunnon ja kanteen on tästä syystä perustuttava yhdenmukaisiin väitteisiin, tällä vaatimuksella ei kuitenkaan edellytetä, että perustellussa lausunnossa mainitut ja kanteessa esitetyt kansalliset säännökset vastaisivat aina sisältönsä puolesta täysin toisiaan. Jos lainsäädäntö on muuttunut näiden kahden menettelyvaiheen välillä, riittää, että jäsenvaltio on perustellun lausunnon antamisen jälkeen toteuttamillaan uusilla toimenpiteillä pysyttänyt ennallaan, kokonaisuutena ottaen, oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn aikana riitautetulla lainsäädännöllä toteutetun järjestelmän.
Antaessaan hapankirsikoiden tuontiin sovellettavista suojatoimenpiteistä annetun asetuksen (ETY) N:o 1932/93 komissio ei ollut velvollinen asettamaan siinä määräaikaa, jonka kuluessa jäsenvaltio voi saattaa suojatoimenpiteet neuvoston käsiteltäväksi. Menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä tehtyä neuvoston päätöstä 87/373/ETY, jonka 3 artiklassa säädetään sellaisen määräajan määräämisestä, sovelletaan sen toisen ja kolmannen perustelukappaleen mukaan ainoastaan sen voimaantulon jälkeen siirrettyyn täytäntöönpanoa koskevaan toimivaltaan, ja se ei siten saa vaikuttaa ennen sen voimaantuloa komissiolle annetun täytäntöönpanovallan perusteella toteutettujen täytäntöönpanotoimenpiteiden pätevyyteen. Lisäksi kun neuvosto on päättänyt käyttää 3 artiklassa tarkoitettua menettelyä, se määräaika, jonka kuluessa kukin jäsenvaltio voi saattaa komission tekemän päätöksen neuvoston käsiteltäväksi, on ilmoitettava samassa säädöksessä, jossa neuvosto on antanut komissiolle valtuuden toteuttaa suojatoimenpiteitä, eikä niissä päätöksissä, jotka komissio voi tehdä tämän valtuutuksen nojalla.