ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Onko kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 16.2.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/7/EU (1) 2 artiklan 1 alakohtaa, joka on pantu Puolan oikeusjärjestyksessä täytäntöön kaupallisten toimien maksuajoista 8.3.2013 annetun lain (ustawy o terminach zapłaty w transakcjach handlowych; konsolidoitu teksti Dz.U. 2019, järjestysnumero 118) 4 §:n 1 momentilla, tulkittava siten, että toimina, jotka johtavat tavaroiden luovutukseen ja palvelujen suorittamiseen korvausta vastaan (kaupalliset toimet), on pidettävä myös sopimuksia, joiden luonteenomaisessa suorituksessa on kyse esineen vastikkeellisesta väliaikaiseen käyttöön luovutuksesta (esim. vuokrasopimukset)?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado Contencioso Administrativo A Coruña (Espanja) on esittänyt 24.1.2019 — Compañía de Tranvías de La Coruña SA v. Ayuntamiento de A Coruña

(asia C-45/19)

(2019/C 155/28)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado Contencioso Administrativo A Coruña

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Compañía de Tranvías de La Coruña SA

Vastaaja: Ayuntamiento de A Coruña

Ennakkoratkaisukysymys

Kun otetaan huomioon asetuksen 1370/2007 (1) 8 artiklan 3 kohdan b alakohta, [,] onko katsottava, että siinä tarkoitetun sopimusten 30 vuoden enimmäiskestoajan alkamisajankohta on [:]a) ajankohta, jolloin sopimus on tehty tai laadittu[,] b) ajankohta, jolloin kyseinen säännös on tullut voimaan [,] c) tämän asetuksen 8 artiklan 2 kohdassa vahvistetun siirtymäkauden päättymistä seuraava päivä (3.12.2019)[,] vai d) jokin muu, Euroopan unionin tuomioistuimen asiamukaiseksi katsoma päivä?

(1) Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23.10.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1370/2007 (EUVL 2007, L 315, s. 1).
1)

Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa sekä 9, 24, 72 ja 73 artiklaa tulkittava siten, että kyseessä on arvonlisäveron alaisen palvelun suorittaminen, kun sähköisiä palveluja tarjoava operaattori perii entisiltä asiakkailtaan (joille se on antanut tarjousluonteisia etuja, kuten maksuttoman asennuksen ja palvelun käyttöönoton, numeroiden siirrettävyyden, päätelaitteita tai erityisiä hintaehtoja, vastineeksi sitoutumisesta sopimukseen tietyksi määräajaksi mutta jotka ovat rikkoneet sitoutumisehtoa, eikä heitä voi saattaa siitä oikeudelliseen vastuuseen) maksuja, jotka eivät lain mukaan voi olla suurempia kuin palveluntarjoajalle aiheutuneet palvelun perustamiskustannukset, joiden on oltava oikeasuhteisia verrattuna asiakkaiden saamaan etuun ja määrällistettyjä sopimuksessa ja jotka eivät siten voi automaattisesti olla samansuuruisia kuin sopimuksen päättymispäivänä suorittamatta olevien palvelujen arvo?
—

Riidanalaisen asetuksen johdettu lainvastaisuus sen vuoksi, että 20.11.2017 tehty päätös 14559/17 on lainvastainen. Harkintavaltaa on käytetty väärin, koska tutkinta on riittämätön ja tosiseikat on otettu vääristyneellä tavalla huomioon: Jos katsotaan, että asetuksessa voidaan vain ottaa huomioon 20.11.2017 tehty päätös ja että parlamentin oikeuksia ei siis ole loukattu, olisi katsottava, että itse asetusta rasittavat johdetusti samat virheet, jotka rasittavat tätä päätöstä ja jotka Italian tasavalta on jo tuonut esiin asiaan C-59/18 johtaneessa kanteessa.
1.

Ensimmäisessä valitusperusteessa komissio vetoaa oikeudelliseen virheeseen Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 31 artiklan 2 kohdan tulkinnassa. Valitusperusteen ensimmäinen osa koskee oikeudellista virhettä perusoikeuskirjan 31 artiklan 2 kohdan sisällön tulkinnassa. Tässä 31 artiklan 2 kohdassa taatun palkallista vuosilomaa koskevan oikeuden sisältöä täsmennetään direktiivin 2003/88 (1) 7 artiklassa. Niinpä unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen ottaessaan huomioon muita direktiivin 2003/88 säännöksiä — kuten 14 ja 23 artiklan — ja katsoessaan, että niitä on sovellettava henkilöstösäännöt antaneeseen lainsäätäjään. Valitusperusteen toisessa osassa komissio vetoaa oikeudelliseen virheeseen perusoikeuskirjan 31 artiklan 2 kohdan tulkinnassa siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä X olevassa 6 artiklassa säädetty vähennys ei sopisi yhteen sellaisen väitetyn periaatteen kanssa, jolla on tarkoitus edistää asianomaisten henkilöiden elin- ja työolojen parantamista. Tällaisella periaatteella ei ole mitään oikeudellista perustaa. Valitusperusteen kolmas osa koskee toissijaisesti oikeudellista virhettä henkilöstösääntöjen sellaisten muiden säännösten tulkinnassa, joissa on kyse virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä X olevan 6 artiklan asiayhteydestä. Unionin yleinen tuomioistuin sulkee henkilöstösääntöjen muita säännöksiä virheellisesti tarkastelunsa ulkopuolelle pelkästään sillä perusteella, että ne olivat jo olemassa ennen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä X olevan 6 artiklan muuttamista. Lainsäätäjällä on laaja harkintavalta muutettavien tai pysytettävien toimenpiteiden valinnassa.
C 255/15

Valitus, jonka FCA US LLC on tehnyt 18.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-109/17, FCA US v. EUIPO — Busbridge, 18.10.2018 antamasta tuomiosta

(asia C-795/18 P)

(2019/C 255/19)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: FCA US LLC (edustaja: C. Morcom QC)

Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Unionin tuomioistuin (seitsemäs jaosto) on 20.6.2019 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Portugali) on esittänyt 28.12.2018 – Rolibérica Lda v. Autoridade para as Condições do Trabalho

(Asia C-834/18)

(2019/C 112/32)

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Judicial da Comarca de Faro

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Rolibérica Lda

Vastaaja: Autoridade para as Condições do Trabalho

Ennakkoratkaisukysymys

Voidaanko 15.3.2006 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 561/2006 (1) tulkita siten, että siinä edellytetään, että tavaroiden ja henkilöiden maantiekuljetuksia suorittavien kuljettajien viikoittaisen lepoajan on alettava ja päätyttävä maanantain klo 0:00 ja sunnuntain klo 24:00 välillä, vai voidaanko se päinvastoin pitää täysimääräisesti ja keskeytyksettä kunkin työviikon välillä?

(1) Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15.3.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 561/2006 (EUVL 2006, L 102, s. 1).
—

Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi valituksenalaisen määräyksen 33 kohdassa, että tarve antaa lausunto asiassa, joka koskee komission kieltäytymistä ilmaisemasta asiakirjojen sisältöä sen johdosta, että niiden ja vireillä olevan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn välillä on väitetysti ”erottamaton yhteys”, ja jossa suullinen käsittely on päätetty, ei voi perustu tarpeeseen antaa valittajalle tehokasta oikeussuojaa eikä siihen, että jos asiasta ei lausuta, komissio voi välttää sen, että sen päätöksen laillisuus tutkitaan, koska muutoin kuka tahansa hakija, jonka pyyntö saada tutustua asiakirjoihin on alun perin hylätty, voisi nostaa kanteen komissiota vastaan, vaikka pyyntö hyväksytään sen jälkeen, kun unionin yleisessä tuomioistuimessa on nostettu kanne.
C 82/15

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 20.1.2018 – AAS ”BALTA” v. UAB ”GRIFS AG”

(Asia C-803/18)

(2019/C 82/16)

Oikeudenkäyntikieli: liettua

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

Pääasian asianosaiset

Valittaja: AAS ”BALTA”

Vastapuoli: UAB ”GRIFS AG”

Ennakkoratkaisukysymys

Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) 15 artiklan 5 alakohtaa ja 16 artiklan 5 alakohtaa tulkittava siten, että jos kyseessä on suurten riskien vakuutus, vakuutuksenottajan ja vakuutuksenantajan väliseen vakuutussopimukseen sisältyvään oikeuspaikkasopimukseen voidaan vedota sellaista kyseisellä sopimuksella vakuutettua henkilöä vastaan, joka ei ole nimenomaisesti hyväksynyt tätä sopimusehtoa ja jonka kotipaikka tai sijoittautumispaikka on muussa jäsenvaltiossa kuin vakuutuksenottajalla ja vakuutuksenantajalla?

(1) EUVL 2012, L 351, s. 1.
2)

Jos kyseessä oleva perheavustus rinnastetaan sosiaaliseen etuun, onko asetuksen N:o 883/2004 (2) 1 artiklan i alakohdan nojalla sovellettava perheenjäsenen määritelmä esteenä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (3) 2 artiklan 2 alakohdan laajemmalle perheenjäsenen määritelmälle, vaikka viimeksi mainitun direktiivin mukaan jäsenvaltio ei voi millään tavalla itsenäisesti määritellä perheenjäsentä toisin kuin yhteensovittamisasetuksessa on vahvistettu, ja siinä on toissijaisesti suljettu pois kaikenlainen pääasiallinen vastuu. Onko siis asetuksen N:o 883/2004 1 artiklan i alakohdassa tarkoitettu perheenjäsenen määritelmä asetettava etusijalle erityisyytensä vuoksi sosiaaliturvajärjestelmiä yhteensovitettaessa, ja varsinkin, säilyttääkö jäsenvaltio toimivallan määritellä perheenjäsenet, joilla on oikeus perheavustukseen?
Kanne 16.11.2018 – Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta

(Asia C-718/18)

(2019/C 54/09)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Noll-Ehlers ja O. Beynet)

Vastaaja: Saksan liittotasavalta

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin tuomioistuin

1. toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2009/72/EY (1) eikä maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/55/EY kumoamisesta 13.7.2009 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2009/73/EY (2), koska se ei ole pannut asianmukaisesti täytäntöön — direktiivin 2009/72/EY 2 artiklan 21 kohtaa eikä direktiivin 2009/73/EY 2 artiklan 20 kohtaa — direktiivien 2009/72/EY ja 2009/73/EY 19 artiklan 3 kohtaa luettuna yhdessä 19 artiklan 8 kohdan kanssa — direktiivien 2009/72/EY ja 2009/73/EY 19 artiklan 5 kohtaa — direktiivin 2009/72/EY 37 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 6 kohdan 1 ja b alakohtaa eikä direktiivin 2009/73/EY 41 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 6 kohdan a ja b alakohtaa

2. velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanne koskee direktiivien 2009/72 ja 2009/73 puutteellista täytäntöönpanoa sähkön ja maakaasun sisämarkkinoilla Saksassa energiataloudesta annetulla lailla (Energiewirtshcaftsgesetz (EnWG)). Komission näkemyksen mukaan EnWG:llä toteutettu täytäntöönpano on neljän kohdan osalta puutteellista. Ensinnäkin vertikaalisesti integroidun yrityksen määritelmä, jolla määritellään se, mitkä yritykset kuuluvat direktiivin eriyttämissäännösten soveltamisalaan, on saatettu vain rajoitetusti osaksi Saksan oikeutta. Toiseksi aseman vaihtumista vertikaalisesti integroidun yrityksen sisällä koskevia jääviyssäännöksiä ei ole pantu täydellisesti täytäntöön. Kolmanneksi säännökset, joilla kielletään tietyt omistusosuudet vertikaalisesti integroidusta yrityksestä taikka tiettyjen etujen saaminen siitä, on myös pantu vain rajoitetusti täytäntöön. Lopuksi EnWG:ssä suoritettu toimivaltuuksien jako loukkaa kansallisten sääntelyviranomaisten yksinomaisia toimivaltuuksia sellaisina kuin niistä on säädetty direktiiveissä.

Tässä on komission mukaan kyseessä direktiivin 2009/72/EY 2 artiklan 21 kohdan ja direktiivin 2009/73/EY 2 artiklan 20 kohdan, direktiivien 2009/72/EY ja 2009/73/EY 19 artiklan 3 kohdan, luettuna yhdessä 19 artiklan 8 kohdan kanssa, direktiivien 2009/72/EY ja 2009/73/EY 19 artiklan 5 kohdan sekä direktiivin 2009/72/EY 37 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 6 kohdan 1 ja b alakohdan ja direktiivin 2009/73/EY 41 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 6 kohdan a ja b alakohdan rikkominen.

(1) EUVL 2009, L 211, s. 55.

(2) EUVL 2009, L 211, s. 94.
4)

Onko neuvoston puitepäätöksen 2009/214/YOS mukaisten tavoitteiden ja periaatteiden valossa, mukaan lukien sen 3 artikla, pantava täytäntöön muiden viranomaisten kuin tuomioistuimen päätökset, jotka on annettu päätöksen antaneen valtion lainsäädännön säännösten nojalla, joilla vastuu tieliikennerikkomuksesta kohdistetaan henkilöön, jonka nimiin ajoneuvo on rekisteröity, siis päätökset, jotka on annettu ainoastaan tietojen perusteella, jotka on saatu ajoneuvorekisteritietojen rajat ylittävässä vaihdossa, sivuuttaen kaiken tutkintamenettelyn tässä asiassa, mukaan lukien rikkomusten tosiasiallisen tekijän määrittämisen?
1)

Onko 19.7.2012 annetussa tuomiossa NEURIM (C-130/11, EU:C:2012:489) tarkoitettua eri käyttösovelluksen käsitettä tulkittava suppeasti eli — onko sen katsottava koskevan ainoastaan tilannetta, jossa on kysymys lääkkeen käyttämisestä ihmisten hoidossa sen jälkeen, kun sitä on ensin käytetty eläinten hoidossa, vai — onko sen katsottava koskevan käyttötarkoitusta, joka liittyy uuteen terapeuttiseen alaan eli uuteen lääkevalmisteeseen verrattuna aikaisempaan markkinoille saattamista koskevaan lupaan, tai lääkettä, jossa vaikuttavalla aineella on eri vaikutustapa kuin siinä lääkkeessä, jolle ensimmäinen markkinoille saattamista koskeva lupa myönnettiin, vai — onko sitä arvioitava yleisemmin ottaen huomioon asetuksen (EU) N:o 469/2009 (1) tavoitteet, joiden mukaisesti pyritään ottamaan käyttöön järjestelmä, jossa otetaan huomioon kaikki asiaan liittyvät edut, mukaan lukien kansanterveys, tiukempien kriteerien mukaisesti kuin niiden, joiden nojalla arvioidaan keksinnön patentoitavuutta, vai onko sitä tulkittava sitä vastoin laajasti eli siten, että se kattaa paitsi eri terapeuttiset käyttötarkoitukset ja sairaudet, myös erilaiset koostumukset, annostelut ja/tai antamistavat.
C 35/9

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Instrucción n.o 4 de Badalona (Espanja) on esittänyt 22.10.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on VW

(Asia C-659/18)

(2019/C 35/11)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de Instrucción n.o 4 de Badalona

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

VW

Ennakkoratkaisukysymys

Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa ja erityisesti direktiivin 2013/48/EU (1) 3 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että epäillyn tai syytetyn oikeutta käyttää avustajaa voidaan perustellusti lykätä, jos hän ei saavu oikeuteen tuomioistuimen ensimmäisestä kutsusta ja jos epäillystä tai syytetystä on annettu kansallinen, eurooppalainen tai kansainvälinen pidätysmääräys, jolloin avustajan käyttämistä ja tämän osallistumista menettelyyn voidaan lykätä siihen asti, kunnes kyseinen pidätysmääräys pannaan täytäntöön ja epäilty tuodaan pakkokeinoin oikeuteen?

(1) Oikeudesta käyttää avustajaa rikosoikeudellisissa menettelyissä ja eurooppalaista pidätysmääräystä koskevissa menettelyissä sekä oikeudesta saada tieto vapaudenmenetyksestä ilmoitetuksi kolmannelle osapuolelle ja pitää vapaudenmenetyksen aikana yhteyttä kolmansiin henkilöihin ja konsuliviranomaisiin 22.10.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/48/EU (EUVL 2013, L 294, s. 1).
C 25/23

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Italia) on esittänyt 29.10.2018 – CO v. Comune di Gesturi

(Asia C-670/18)

(2019/C 25/28)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

Pääasian asianosaiset

Kantaja: CO

Vastaaja: Comune di Gesturi

Ennakkoratkaisukysymys

Onko direktiivin 2000/78 (1) 1 ja 2 artiklassa säädetty syrjintäkiellon periaate esteenä 6.7.2012 annetun asetuksen nro 95 (sellaisena kuin se on muutettuna ja laiksi muunnettuna 7.8.2012 annetulla lailla nro 135, sellaisena kuin tämä on muutettuna 24.6.2014 annetun asetuksen nro 90 6 §:llä, sellaisena kuin tämä asetus on laiksi muunnettuna 11.8.2014 annetulla lailla nro 114) 5 §:n 9 momentille, jossa kielletään viranomaisia ottamasta eläkkeellä olevia entisiä yksityisen ja julkisen sektorin työntekijöitä tutkimus- ja konsultointitehtäviin?

(1) Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/78/EY (EYVL 2000, L 303, s. 16).
2)

Ovatko edellä mainitut periaatteet esteenä Portugalin arvonlisäverolain 23 §:n 1 momentin b kohdan ja saman pykälän 6 momentin kaltaisen lainsäädännön tulkitsemiselle siten, ettei verovelvollinen, joka on valinnut kertoimeen ja/tai jakoperusteeseen perustuvan menetelmän laskeakseen osuuden, joka sillä on oikeus vähentää monikäyttöisten tavaroiden ja palveluiden hankinnan yhteydessä maksamastaan verosta, ja joka on oikaissut vähennyksen sitä vuotta, johon vähennys liittyy, koskevien lopullisten lukujen perusteella kyseisen 6 momentin mukaisesti, voi muuttaa näitä tekijöitä taannehtivasti laskemalla uudelleen alkuperäisen vähennyksen, joka on jo oikaistu kyseisessä säännöksessä säädetyn mukaisesti, kun arvonlisävero maksetaan jälkikäteen toiminnasta, jota se alun perin piti arvonlisäverosta vapautettuna?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d’appel d’Aix-En-Provence (Ranska) on esittänyt 23.10.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana ovat B S ja C A

(Asia C-663/18)

(2019/C 4/25)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour d’appel d’Aix-En-Provence

Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

B S ja C A

Ennakkoratkaisukysymys

Ennakkoratkaisupyyntö SEUT 28, SEUT 29, SEUT 30 ja SEUT 32 artiklan, asetusten N:o 1307/2013 (1) ja N:o 1308/2013 (2) sekä tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen tulkinnasta:

Onko asetuksia N:o 1307/2013 ja N:o 1308/2013 sekä tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatetta tulkittava siten, että kun 22.8.1990 tehdyllä päätöksellä käyttöön otetuilla poikkeusmääräyksillä rajoitetaan hampun viljelyä, sen teollista käyttöä ja sen markkinointia siten, että ne ovat sallittuja vain kuitujen ja siementen osalta, niillä asetetaan rajoitus, joka ei ole yhteisön oikeuden mukainen?

(1) Yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 637/2008 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1307/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 608).

(2) Maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1308/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 671).
2)

Onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että ”kaikkien kohtuudella edellytettävien toimenpiteiden”, jotka lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan on ollut toteutettava välttääkseen poikkeuksellisten olosuhteiden tapauksessa velvollisuuden asetuksen 7 artiklan mukaisen korvauksen maksamiseen, on kohdistuttava vain ”poikkeuksellisten olosuhteiden” välttämiseen (tässä Euroopan lennonvarmistusjärjestö EUROCONTROLin osoittama uusi (myöhempi) Air-Traffic-Control-Slot), vai vaaditaanko tämän lisäksi, että lennosta vastaava lentoliikenteen harjoittaja toteuttaa myös kohtuudella edellytettäviä toimenpiteitä itse lennon peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen välttämiseksi?
—

toteaa, että Iso-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta on jättänyt noudattamatta direktiivin 2008/50/EY (1) 13 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä direktiivin liitteen XI kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska typpidioksidin (NO2) osalta kalenterivuotta koskevat raja-arvot on ylitetty alueilla UK0001 (Suur-Lontoon taajama); UK0002 (West Midlandsin taajama); UK0003 (Suur-Manchesterin taajama); UK 0004 (West Yorkshiren taajama); UK 0013 (Teessiden taajama); UK0014 (The Potteries); UK0018 (Kingston upon Hull); UK0019 (Southamptonin taajama); UK0024 (Glasgow’n taajama); UK0029 (Eastern); UK0031 (South East); UK0032 (East Midlands); UK0033 (North West & Merseyside); UK0034 (Yorkshire & Humberside); UK0035 (West Midlands) ja UK0036 (North East) ja typpidioksidin (NO2) tuntiarvo on ylitetty alueella UK0001 (Suur-Lontoon taajama) siitä lähtien, kun kyseiset raja-arvot tulivat voimaan 1.1.2010,
C 427/4

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van Cassatie (Belgia) on esittänyt 19.7.2018 – IN v. Belgian valtio

(Asia C-469/18)

(2018/C 427/07)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hof van Cassatie

Pääasian asianosaiset

Valittaja: IN

Vastapuoli: Belgian valtio

Ennakkoratkaisukysymys

Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa tulkittava siten, että se on arvonlisäverotusta koskevissa asioissa kaikissa olosuhteissa esteenä sellaisten todisteiden käyttämiselle, jotka on saatu perusoikeuskirjan 7 artiklassa taattua yksityiselämän kunnioittamista koskevaa oikeutta loukaten, vai antaako se mahdollisuuden kansalliselle sääntelylle, jonka mukaan tuomioistuimen, jonka on ratkaistava, voidaanko tällaista todistetta käyttää perusteena arvonlisäveron kantamiselle, tulee suorittaa tämän välipäätöksen 4 kohdassa kuvattu punninta?
—

yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta 11.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 5 artiklan 2 kohtaa;