Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Alber 17 päivänä syyskuuta 1998. - Skatteministeriet vastaan Aktieselskabet Forsikrinsselskabet Codan. - Ennakkoratkaisupyyntö: Østre Landsret - Tanska. - Direktiivi 69/335/ETY - Pääoman hankinnasta kannettavat välilliset verot - Arvopaperipörssissä noteeraamattomien osakkeiden luovutuksiin kohdistuva vero. - Asia C-236/97.



Oikeustapauskokoelma 1998 sivu I-08679



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

A Johdanto

1 Esillä olevassa asiassa Østre Landsret on saattanut yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi ennakkoratkaisukysymyksen pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY(1) (jäljempänä direktiivi 69/335/ETY) tulkinnasta. Erityisesti kysymys on siitä, onko tapahtuma-aikana voimassa olleen Tanskan lainsäädännön mukaisesti osakkeiden luovutuksesta kannettu vero yhteensopiva tämän direktiivin kanssa. Esillä olevassa asiassa osakkeita ei luovutettu arvopaperipörssin välityksellä. Tämän vuoksi pääasian vastaaja kiistää maksuvelvollisuutensa, koska direktiivin tanskankielisen version mukaan veroa voidaan kantaa arvopaperipörssissä tapahtuvista liiketoimista.

2 Kysymys liittyy oikeudenkäyntiin, jossa kantajana on Tanskan veroministeriö ja vastaajana Aktieselskabet Forsikringsselskabet Codan (jäljempänä vastaaja). Vastaaja teki kesäkuussa 1990 kolmen brittiyhtiön kanssa sopimuksen, jossa sovittiin näiden kokonaan omistaman Fjerde Sø A/S:n koko osakekannan luovutuksesta. Asiassa ei ole kiistetty sitä, että luovutettavien osakkeiden arvo oli yhteensä 850 004 134 Tanskan kruunua.

3 Kansallisen tuomioistuimen ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että vastaaja päätti ylimääräisessä yhtiökokouksessa osakepääomansa korottamisesta. Osakepääoman korotuksen pörssiarvo vastasi luovutettujen Fjerde Søn osakkeiden arvoa. Ennakkoratkaisupyynnössä todetaan lisäksi, että osakepääoman korotuksella maksettiin kolmelta brittiyhtiöltä suoraan hankittu Fjerde Søn osakekanta.

4 Vastaajan korotettua osakepääomaansa sen oli maksettava tanskalaisen lain nro 284 mukainen pääoman hankintavero (kapitaltilførselsafgift), jonka vastaaja myös maksoi - tosin ilmoittaen katsovansa, ettei sitä voida vaatia maksamaan osakeluovutusten verottamisesta annetun lain perusteella myös toista samansuuruista veroa. Tulli- ja verohallinto vaati kuitenkin osakeluovutuksesta kannettavan veron maksamista. Vastaajan mielestä vaatimus oli ristiriidassa direktiivin 69/335/ETY kanssa.

5 Direktiivi 69/335/ETY on saatettu osaksi Tanskan oikeutta lailla nro 284. Direktiivin tarkoituksena on yhdenmukaistaa yhtiöpääoman hankinnasta suoritettavien verojen (jäljempänä pääoman hankintavero) määräämistä ja kantamista koskevat säännökset.(2) Direktiivin kuudennessa perustelukappaleessa todetaan, että sisämarkkinoiden ominaispiirteet omaavien yhteismarkkinoiden käsitteeseen kuuluu, että yritysten pääoman hankintaan yhteismarkkinoilla kohdistuva vero olisi kannettava vain kertaalleen ja että tämän veron olisi oltava saman suuruinen kaikissa jäsenvaltioissa, jotta pääomien vapaa liikkuvuus ei häiriintyisi. Lisäksi direktiivin perustelukappaleessa todetaan, että pääoman hankintaveroja tai arvopapereista suoritettavia leimaveroja vastaavien muiden välillisten verojen kantaminen vaarantaa direktiivin tavoitteiden saavuttamisen, minkä vuoksi niistä olisi luovuttava.(3)

6 Tässä direktiivissä tarkoitetut toimet, joista pääoman hankintaveroa on suoritettava, on mainittu 4 artiklassa. Näitä ovat muun muassa pääomayhtiön perustaminen ja pääomayhtiön pääoman korottaminen kaikenlaisin omaisuuserin.

7 Direktiivin 10 artiklassa säädetään, ettei tietyistä toimista saa pääoman hankintaveron lisäksi kantaa minkäänlaisia muita veroja. Tällaisia toimia ovat esimerkiksi 4 artiklassa tarkoitetut toimet.

8 Direktiivin 11 artiklassa säädetään vielä seuraavaa:

"Jäsenvaltiot eivät kanna minkäänlaista veroa:

a) osakkeiden, osuuksien - - laatimisesta tai niitä koskevasta annista taikka niiden liikkeeseen laskemisesta, hyväksymisestä pörssissä noteerattaviksi, vaihdantaan saattamisesta tahi välittämisestä - - .

- - "(4)

9 Edellä mainituista verotuskielloista on poikkeus, josta säädetään 12 artiklassa. Esillä olevassa asiassa erityistä merkitystä on 12 artiklan 1 kohdan a alakohdalla, joka kuuluu seuraavasti:

"Jäsenvaltiot voivat 10 ja 11 artiklan säännöksistä poiketen kantaa:

a) kiinteämääräistä tai muuta veroa arvopapereiden luovutuksista;

- -

c) veroa kaikenlaisista omaisuuseristä voittoa tavoittelevaan yhtiöön, yhteenliittymään tai oikeushenkilöön, jos tällaisia omaisuuseriä luovutetaan muuta korvausta kuin yhtiöosuuksia vastaan;

- - "

10 Koska direktiivin tanskankielisessä samaten kuin saksankielisessä versiossa käytetään 12 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ilmaisua "veroja arvopaperipörssissä tapahtuvista liiketoimista" (børsomsætningsskatter), ei veron kantaminen osakkeiden luovutuksesta esillä olevassa asiassa ole vastaajan mukaan sallittua, koska osakkeita ei luovutettu arvopaperipörssin välityksellä.

11 Joka tapauksessa direktiivin 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan ranskan-, englannin-, hollannin-, espanjan-, portugalin- ja kreikankielisestä versiosta puuttuu lisäys "pörssi".

12 Vastaaja katsoo kuitenkin, että esillä olevassa asiassa ratkaisun olisi perustuttava direktiivin tanskankieliseen versioon. Muut osapuolet - kantaja ja komissio sekä Ranskan, Suomen ja Itävallan hallitukset - ovat toista mieltä.

13 Koska kansalliselle tuomioistuimelle on epäselvää, voidaanko direktiivin 12 artiklan 1 kohdan a alakohtaa soveltaa siitä riippumatta, luovutetaanko osakkeet arvopaperipörssin välityksellä, se on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:

"Onko pääoman hankinnasta kannettavista välillistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY 12 artiklan 1 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että tässä säännöksessä sallitaan kantaa veroa osakkeiden luovutuksista siitä riippumatta, onko yhtiö, jonka osakkeista on kysymys, hyväksytty arvopaperipörssissä noteerattavaksi ja siitä riippumatta luovutetaanko osakkeet arvopaperipörssissä vai suoraan luovuttajan ja luovutuksensaajan välillä?"

B Kannanotto

14 Vastaaja katsoo, että 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan perusteella voidaan pääoman hankintaveron ohella kantaa ainoastaan veroa arvopaperipörssissä tapahtuvista liiketoimista sanojen varsinaisessa merkityksessä eli arvopaperikaupoista, jotka tehdään arvopaperipörssin välityksellä tai koskevat yhtiöitä, jotka saavat toimia arvopaperipörssissä. Jäsenvaltioille ei sen sijaan ole enää sallittua kantaa yleisesti veroa kaikenlaisista osakeluovutuksista.

15 Vaikka hyväksyttäisiinkin vastaajan tältä osin esittämä kanta, jonka mukaan 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan perusteella osakkeiden luovutuksesta kannettava yleinen vero olisi kielletty, olisi silti selvitettävä, kuinka laaja tällainen kielto olisi.

16 Komissio viittaa tältä osin yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, joka ilmenee asiassa Bautiaa annetusta tuomiosta,(5) jossa todetaan seuraavaa: "riidanalaisen maksun määrittelemiseksi direktiivin 69/335/ETY kannalta ja sen arvioimiseksi, onko kyseinen maksu tämän direktiivin mukainen - - on ensin tutkittava, kuuluvatko sellaiset liiketoimet - - joista rekisteröintimaksu on peritty, direktiivin 69/335/ETY soveltamisalaan ja määriteltävä ne sen mukaisesti".(6)

17 Tämä tarkoittaa, että arviointi 12 artiklan perusteella voidaan tehdä vain niistä toimista, jotka kuuluvat direktiivin soveltamisalaan. Näin päätti yhteisöjen tuomioistuin myös asiassa Dansk Sparinvest antamassaan tuomiossa, jossa se totesi, että "direktiivin 12 artiklaa on näin ollen tulkittava siten, että siinä, kuten 10, 11 ja 12 artiklasta yhdessä tarkasteltuna seuraa, on esitetty tyhjentävä luettelo muista veroista ja maksuista kuin pääoman hankintaveroista, joita pääomayhtiöltä voidaan kantaa 10 ja 11 artiklassa mainittujen toimien osalta".(7) Yhteisöjen tuomioistuin vetosi direktiivin viimeiseen perustelukappaleeseen, jossa todetaan, että pääoman hankinnasta suoritettavia veroja tai arvopapereista suoritettavia leimaveroja vastaavien muiden välillisten verojen kantaminen vaarantaa direktiivin tavoitteiden saavuttamisen, joten niistä olisi luovuttava.

18 Tämä tarkoittaisi, että - 12 artiklan tulkinnasta riippumatta - veron kantaminen osakkeiden luovutuksista ei aina olisi kiellettyä. Kielto koskisi sitä vastoin vain tämän veron kantamista sellaisista toimista, jotka kuuluvat direktiivin soveltamisalaan.

19 Tämänsuuntaisen kannan esitti myös Suomen hallitus. Se viittaa siihen, että komissio on direktiiviehdotuksissaan kulloinkin erottanut toisistaan pääoman hankinnasta suoritettavat välilliset verot ja arvopapereiden luovutuksista suoritettavat välilliset verot. Esillä olevassa asiassa kysymys on pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista annetusta direktiivistä, jonka tarkoituksena ei ole osakeluovutuksista suoritettavien verojen yhdenmukaistaminen. Jos direktiivissä kiellettäisiin myös kantamasta veroa osakeluovutuksista, ei komission olisi tarvinnut laatia ehdotuksia direktiiveiksi, joissa kiellettäisiin tällaiset verot.

20 Tämän lisäksi arvopaperiluovutusten yleinen verotuskielto yhteisön oikeudessa on hallituksen mukaan lainsäädäntötoimenpide, jolla olisi huomattava merkitys ja jota ei voitaisi toteuttaa ilman selvästi perusteltua sääntelyä, jossa tämänlajinen verotus nimenomaisesti kielletään.

21 Myös komission ehdotus neuvoston direktiiviksi arvopaperikaupoista kannettavista välillisistä veroista(8) olisi mieltä vailla, jos nämä verot olisivat jo nyt yleisesti kiellettyjä sen perusteella, mitä oikeudenkäynnin kohteena olevassa pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista annetussa direktiivissä säädetään.

22 Näin ollen osakkeiden luovutuksesta kannettava vero olisi mahdollinen tapauksissa, jotka koskevat toimia, jotka eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan. Riidanalaista on, onko oikeudenkäynnin kohteena oleva toimi tällainen. Tämä johtuu ennen kaikkea siitä, että kansallisen tuomioistuimen kuvaamaa osakkeiden luovutusjärjestelyä on tulkittu eri tavoin. Tästä riippuu myös edellä mainittuun kysymykseen annettava vastaus.

23 Ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä tehdyssä päätöksessä todetaan, että vastaaja korotti pääomaansa rahoittaakseen osakeoston. Sen mukaan lähtökohdaksi olisi otettava kaksi erillistä toimea:

- osakkeiden hankinta, joka ei johda pääoman korottamiseen, ja

- osakeoston rahoitus yhtiön pääoman korottamisella.

Myös Ranska katsoo, että kysymyksessä on kaksi eri toimea, jotka ovat toisistaan riippumattomia.

24 Toisaalta Tanskan ministeriö on todennut, että pääoman korotuksen perusteena oli osakkeiden luovutus. Tämän vuoksi kysymys on sen mukaan yhdestä toimesta, joka koostuu kolmesta osasta. Ensimmäinen näistä oli Fjerde Søn osakkeiden luovutus Codanille. Tämä oli edellytys ja perusta toiselle toimelle, joka oli Codanin pääoman korotus. Kolmannen osan muodosti se, kun Codan luovutti uudet osakkeet brittiyhtiöille, jotka olivat myyneet Fjerde Søn osakkeet. Tämä uusien osakkeiden luovutus oli maksu alun perin luovutetuista osakkeista. Vastaajan mielestä esillä olevassa asiassa on kysymys ennen kaikkea pääoman korottamisesta. Sen mielestä koko järjestelyä on pidettävä yhtenäisenä toimena, jota ei saa kahdesti verottaa.

25 Koska näin ollen käytettävissä ei ole riittävästi tietoja sen selvittämiseksi, miten osakkeiden luovutus tarkkaan ottaen tapahtui, ja koska tämä seikka ei myöskään ole riidaton, on tutkittava - kuten komissiokin teki kirjallisissa huomautuksissaan(9) - kahta vaihtoehtoa.

26 Jos oletetaan, että pääoman korotus tehtiin ainoastaan osakeoston rahoittamiseksi, on kysymyksessä kaksi toisistaan riippumattomasti toteutettua toimea. Pääoman korotus kuuluu direktiivin soveltamisalaan ja siihen sovelletaan pääoman hankintaveroa. Tämä on riidatonta. Kyseenalaista on sen sijaan se, onko myös Fjerde Søn osakkeiden luovutuksesta Codanille maksettava veroa.

27 Komission mielestä tämä on mahdollista, koska osakkeiden luovutus, jota arvioidaan täysin itsenäisenä kokonaisuutena, ei kuulu direktiivin soveltamisalaan. Tällainen luovutus ei johda pääoman korottamiseen, eikä se myöskään vahvista yhtiön taloudellista potentiaalia.

28 Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan kyseisen yhtiön taloudellisen potentiaalin vahvistuminen on ratkaiseva kriteeri arvioitaessa sitä, voidaanko pääoman hankintaa koskevaa tointa pitää pääoman hankintaveron alaisena. Tämän osalta komissio vetoaa pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY 5 artiklan 2 kohdan muuttamisesta 7 päivänä marraskuuta 1974 annettuun neuvoston direktiiviin 74/553/ETY.(10) (11) Koska osakkeiden hankinta yhtiölle ei yksinään johda yhtiöpääoman korottamiseen ja taloudellisen potentiaalin vahvistamiseen, ei tämä toimi kuulu direktiivin 69/335/ETY soveltamisalaan. Kuten edellä on jo todettu, on tutkinta 12 artiklan perusteella kuitenkin tarpeen ainoastaan sellaisten toimien osalta, jotka kuuluvat direktiivin soveltamisalaan.

29 Sen osoittamiseksi, että esillä olevassa asiassa on kysymys kahdesta toisistaan täysin riippumattomasta toimesta, Ranska vetoaa myös siihen, että osakeoston rahoittamiseksi olisi ollut useita mahdollisuuksia. Codan olisi esimerkiksi voinut myös maksaa osakekokonaisuuden käteisellä. Näin ollen pääoman korotus oli ainoastaan yksi erilaisista mahdollisuuksista, joilla osakeosto voitiin rahoittaa. Molempia toimia on sen vuoksi tarkasteltava täysin toisistaan riippumattomasti.

30 Edellä esitetystä käy siten ilmi, että nyt käsiteltävässä asiassa, jossa pääoman korotuksen tarkoituksena oli osakeoston rahoitus, osakeostosta voidaan kantaa osakkeiden luovutusveroa. Sillä ei asiassa ole merkitystä, että pääoman korottamista koskee samanaikaisesti pääoman hankintavero.

31 Tanskan veroministeriön ja vastaajan mukaan osakkeiden luovutus oli kuitenkin perusteena Codanin pääoman korotukselle. Tämä pitää sen vuoksi koko järjestelyä yhtenä toimena, jota ei saa verottaa kahdesti.

32 Tällaista "kaksinkertaista" verotusta ei kuitenkaan voida suoralta kädeltä pitää kiellettynä. Direktiivin 12 artiklassahan nimenomaan säädetään, että 10 ja 11 artiklan mukaisesta muiden välillisten verojen kiellosta huolimatta jäsenvaltiot voivat kantaa tiettyjä veroja "10 ja 11 artiklan säännöksistä poiketen". Kysymys onkin nyt siitä, onko veroministeriön toimesta maksettavaksi vaadittu osakkeiden luovutusvero tällainen 12 artiklassa tarkoitettu vero.

33 Vastaajan mielestä näin ei ole. Esillä olevassa asiassa sallittua olisi perustaa päätös ainoastaan direktiivin tanskankieliseen versioon, jonka mukaan veroja voidaan kantaa ainoastaan arvopaperipörssissä tapahtuvista liiketoimista sanojen varsinaisessa merkityksessä. Koska järjestelyä ei kuitenkaan toteutettu arvopaperipörssissä - mikä on riidatonta - ei myöskään pääoman hankintaveroa voida kantaa. Osakeluovutuksista kannettava yleinen vero ei 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla ole vastaajan mukaan sallittu.

34 Tällä kohdin on kuitenkin huomattava, että direktiivin eri kieliversiot poikkeavat toisistaan. Vastaaja on kuitenkin, kuten jo on mainittu, sillä kannalla, että esillä olevassa asiassa tulisi käyttää ainostaan tanskankielistä versiota, joka on siinä määrin konkreettinen, että yksittäiset oikeussubjektit voivat vedota siihen. Tällaisessa tapauksessa yksittäiseltä oikeussubjektilta ei voida edellyttää sitä, että tämä vertailisi tanskalaista versiota muihin kieliversioihin.

35 Tämä väite on kuitenkin ristiriidassa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa. Siten yhteisöjen tuomioistuin edellytti asiassa CILFIT antamassaan tuomiossa sen huomioonottamista, että yhteisön oikeuden säännökset on laadittu useilla kielillä ja että eri kieliversiot ovat yhtä sitovia. Yhteisön oikeuden säännöksen tulkinta edellyttää siksi eri kieliversioiden vertailua.(12) Yhteisöjen tuomioistuin on antanut ratkaisun menettelytavasta kieliversioiden erojen osalta myös asiassa Rockfon antamassaan tuomiossa, jossa se totesi, että kieliversioita on tulkittava yhdenmukaisella tavalla; "niiden erotessa toisistaan kyseistä säännöstä tulkitaan sen säädöksen systematiikan ja tarkoituksen perusteella, jonka osa säännös on".(13) Koska esillä olevassa asiassa käsillä on eri kieliversioita, jotka poikkeavat toisistaan, ei ratkaisua voida perustaa yksin tanskalaiseen versioon. Sen sijaan on huolehdittava yhteisön oikeuden säännöksen yhdenmukaisesta tulkinnasta. Tällöin säännöstä on tulkittava käyttäen perusteena muun muassa sääntelyn tarkoitusta.

36 Direktiivin 69/335/ETY tarkoitukseksi yhteisöjen tuomioistuin on määritellyt seuraavaa: "Kuten direktiivin johdanto-osasta käy ilmi, direktiivillä pyritään edistämään pääomien vapaata liikkumista, jota on pidettävä olennaisena edellytyksenä sisämarkkinoita muistuttavan talousliiton luomisen kannalta. Tällaisen päämäärän toteuttaminen edellyttää pääoman hankintaa koskevan verotuksen osalta jäsenvaltioissa tällä hetkellä voimassa olevien välillisten verojen poistamista, ja niiden sijasta vero olisi kannettava yhteismarkkinoilla vain kertaalleen, ja tämän veron olisi oltava samansuuruinen kaikissa jäsenvaltioissa."(14)

37 Esillä olevassa asiassa on vedottu siihen, että seurauksena on epäyhdenvertainen kohtelu tai kilpailun vääristyminen, jos tietyissä jäsenvaltioissa saadaan kantaa veroa vain arvopaperipörssissä tapahtuvista luovutuksista, kun taas muissa jäsenvaltioissa verotettaisiin osakkeiden luovutusta yleensä.

38 Tämä puoltaa direktiivin yhdenmukaista tulkintaa. Tästä ei kuitenkaan saada johtoa siihen, millainen tämä tulkinta on. Lisäksi on otettava huomioon, että jo direktiivissä itsessään säädetään erilaisista sääntelyvaihtoehdoista. Niinpä 12 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jäsenvaltiot "voivat" muun muassa kantaa veroa arvopapereiden luovutuksista, omistuksen vaihdoksista ja niin edelleen. Koska jäsenvaltiot näin ollen voivat vapaasti päättää, käyttävätkö ne tätä mahdollisuutta, on katsottava, ettei tätä kysymystä ole yhdenmukaisesti säädelty yhteisössä.

39 Toisaalta vastaajan esittämä tulkinta johtaisi arvopaperipörssissä noteerattujen yritysten epäyhdenvertaiseen kohteluun verrattuna niihin yrityksiin, joita ei noteerata arvopaperipörssissä. Tämän seurauksena olisi kilpailun vääristyminen. Koska ainoastaan toimet arvopaperipörssissä olisivat veronalaisia, saisi tämä monet yritykset pidättymään pörssiin menosta. Tästä voidaan päätellä, että olisi vastoin direktiivin tarkoitusta tulkita sen 12 artiklan 1 kohdan a alakohtaa niin, että sallittua olisi ainoastaan veron kantaminen arvopaperipörssissä tapahtuvista liiketoimista (sanojen varsinaisessa merkityksessä), mutta ei sen sijaan veron kantaminen yleisesti osakeluovutuksista.

40 Tätä perustelua vastaan vastaaja esittää, että 12 artikla on poikkeussäännös, jota on tulkittava suppeasti. Kuten edellä on jo todettu, kysymys on tässä kieliversioiden epäyhtenäisyydestä, minkä vuoksi yhteinen tulkinta on löydettävä sääntelyn tarkoitusta tarkastellen.

41 Tämän lisäksi vastaaja esittää, että ratkaisevana olisi pidettävä tanskalaista versiota ja varsinkin siksi, että esillä olevassa asiassa on kysymys valtion kantamasta verosta. Edellä mainittua yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä ei voida soveltaa tällaisessa tapauksessa, jossa välttämätöntä on asioiden riittävä selvyys. Yhteistä tulkintaa ei siten voida selvittää sääntelyn tarkoituksen perusteella, koska yrityksiltä ei vastaajan mukaan voida edellyttää sitä, että ne suorittaisivat vertailuja eri kieliversioiden välillä.

42 Tältä osin on riittävää viitata asiassa Henriksen annettuun tuomioon, jossa niin ikään verotusta koskevassa tapauksessa ei yhteisen tulkinnan löytämiseksi käytetty ainoastaan kyseistä yhtä kieliversiota, vaan myös muita kieliversioita.(15)

43 Lopuksi vastaaja vetoaa siihen, ettei ole ilmeistä, miksi veroa ei voitaisi kantaa paitsi arvopaperipörssissä tapahtuvista toimista, myös yleisesti osakkeiden luovutuksista. Direktiivin 12 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu arvopaperipörssissä tapahtuvista liiketoimista kannettava vero koskee ainoastaan arvopaperipörssin toimintaa. Vastaajalle ei ole selvinnyt, minkä takia näiden liiketoimien lisäksi olisi verotettava kaikkia osakeluovutuksia.

44 Tältä osin on kuitenkin viitattava Suomen ja komission mainitsemiin komission direktiiviehdotuksiin, joilla yhdenmukaistettaisiin osakeluovutuksista kannettavia välillisiä veroja. Näitä ehdotuksia ei tosin ole toteutettu, mutta niistä käy silti selväksi se, että komissio katsoo osakeluovutusten verottamisen olevan pääoman hankinnan verottamiseen nähden erillinen kysymyksensä. Tämän lisäksi edellä mainitussa ehdotuksessa direktiiviksi arvopaperikaupoista kannettavista välillisistä veroista(16) oli säännös,(17) jonka mukaan kyseisen veron ohella olisi voitu kantaa myös direktiivissä 69/335/ETY tarkoitettua pääoman hankintaveroa. Tästä voidaan päätellä, että osakeluovutusten verottamista ei pidetty 12 artiklan nojalla kiellettynä, vaan molempien verojen oli tarkoitus säilyä rinnakkain. Tästä syystä ei myöskään ole ilmeistä, minkä vuoksi esillä olevassa asiassa osakkeiden luovutusten verottaminen ei niin ikään olisi sallittua 12 artiklan vuoksi.

45 Lisäksi se, että valtaosassa direktiivien kieliversioista ei ole lisäystä "pörssi", voisi myös olla perusteena sille, että osakeluovutuksia olisi verotettava riippumatta siitä, tapahtuvatko ne arvopaperipörssissä.

46 Lopuksi on vielä lisättävä, että Itävallan hallitus toteaa, että myös Saksassa osakeluovutuksia verotetaan - vastoin direktiivin saksankielisen version selvästi poikkeavaa sanamuotoa - riippumatta siitä, tapahtuvatko osakeluovutukset arvopaperipörssin välityksellä vai eivät.

47 Näin ollen on katsottava, että kummassakaan vaihtoehdossa osakeluovutuksesta kannettava veroa ei ole pidettävä kiellettynä.

C Ratkaisuehdotus

48 Näillä perusteilla ehdotan, että ennakkoratkaisukysymykseen vastataan seuraavasti:

Pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY 12 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä sallitaan kantaa veroa osakkeiden luovutuksista siitä riippumatta, onko yhtiö, jonka osakkeista on kysymys, hyväksytty arvopaperipörssissä noteerattavaksi ja luovutetaanko osakkeet arvopaperipörssissä vai suoraan luovuttajan ja luovutuksensaajan välillä.

(1) - EYVL L 249, s. 25. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY muuttamisesta 10 päivänä kesäkuuta 1985 annetulla neuvoston direktiivillä 85/303/ETY (EYVL L 156, s. 23).

(2) - Direktiivin 69/335/ETY seitsemäs perustelukappale.

(3) - Direktiivin 69/335/ETY kahdeksas perustelukappale.

(4) - Tässä ja jäljempänä ratkaisuehdotuksessa esitetyt lainaukset direktiivistä 69/335/ETY on suomennettu yhteisöjen tuomioistuimessa, koska EYVL:ssä ei ole julkaistu suomenkielistä tekstiä.

(5) - Yhdistetyt asiat C-197/94 ja C-252/94, Bautiaa, tuomio 13.2.1996 (Kok. 1996, s. I-505).

(6) - Edellä alaviitteessä 4 mainitut yhdistetyt asiat Bautiaa, tuomion 31 kohta.

(7) - Asia 36/86, Dansk Sparinvest, tuomio 2.2.1988 (Kok. 1988, s. 409, 9 kohta); ks. myös yhdistetyt asiat C-71/91 ja C-178/91, Ponente Carni ja Cispadana Costruzioni, tuomio 20.4.1993 (Kok. 1993, s. I-1915, 24 kohta).

(8) - EYVL 1976, C 133, s. 1.

(9) - Suullisessa käsittelyssä komissio esitti huomautuksensa ainoastaan veroministeriön näkemyksen perusteella.

(10) - EYVL L 303, s. 9.

(11) - Asia C-15/89, Deltakabel, tuomio 5.2.1991 (Kok. 1991, s. I-241, 13 ja 14 kohta).

(12) - Asia 283/81, Cilfit, tuomio 6.10.1982 (Kok. 1982, s. 3415, 18 kohta).

(13) - Asia C-449/93, Rockfon, tuomio 7.12.1995 (Kok. 1995, s. I-4291, 28 kohta), jossa viitattiin asiaan 30/77, Bouchereau, tuomio 27.10.1977 (Kok. 1977, s. 1999, 14 kohta).

(14) - Asia C-2/94, Denkavit, tuomio 11.6.1996 (Kok. 1996, s. I-2827, 16 kohta) ja edellä alaviitteessä 6 mainitut yhdistetyt asiat Ponente Carni ja Cispadana Costruzioni, tuomion 19 kohta.

(15) - Asia 173/88, Henriksen, tuomio 13.7.1989 (Kok. 1989, s. 2763, 10 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

(16) - Ks. alaviite 7.

(17) - Direktiiviehdotuksen 10 artiklan 2 kohdan a alakohta.