Asia T‑66/14

(julkaistu otteina)

John Arnold Bredenkamp ym.

vastaan

Euroopan unionin neuvosto

ja

Euroopan komissio

”Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Zimbabwen tilanteen vuoksi tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu”

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 21.7.2016

Ks. tuomion teksti. (ks. 17, 24 ja 26 kohta)

Kun otetaan huomioon EY 60 ja EY 301 artiklan sanamuoto, erityisesti niissä olevat ilmaisut ”suhteessa niihin kolmansiin maihin, joita asia koskee ”ja ”yhden tai useamman kolmannen maan kanssa”, näissä määräyksissä on kyse toimenpiteiden toteuttamisesta kolmansia maita vastaan, ja tämä viimeksi mainittu ilmaisu voi kattaa tällaisen maan johtajat sekä tällaisten johtajien lähipiiriin kuuluvat tai heidän suoraan tai välillisesti valvomansa henkilöt ja yhteisöt. Ei voida sulkea pois sitä, että tiettyjen yritysten johtajat voivat olla EY 60 ja EY 301 artiklaan perustuvien rajoittavien toimenpiteiden kohteena, kunhan osoitetaan, että he ovat lähellä kohteena olevan kolmannen maan johtajia. Kun otetaan huomioon tavoite, johon rajoittavilla toimenpiteillä pyritään ja joka on estää kaikki kohdehallitukselle annettava tuki, käsitteen lähellä oleva on katsottava käsittävän myös henkilöt, jotka harjoittavat toimintaa, jolla esimerkiksi tuetaan vallassa olevaa järjestelmää taloudellisesti ja muulla tavoin muun muassa yritysten välityksellä. Tässä yhteydessä mahdollisuus hyväksyä rajoittavia toimenpiteitä mitä tahansa kyseisen maan johtajia lähellä olevan luonnollisen henkilön omistamaa oikeushenkilöä vastaan on aivan ilmeisesti edellytys mainittujen toimenpiteiden tehokkuudelle. Koska oikeushenkilöiden nimet on merkitty luetteloon, jossa määrätään rajoittavista toimenpiteistä, sillä perusteella, että luonnollinen henkilö, joka on myös merkitty mainittuun luetteloon, omistaa ne, merkinnän tekemistä voidaan oikeutetusti perustella EY 60 ja EY 301 artiklalla. (ks.31 ja 35–37 kohta)

Kun otetaan huomioon, että varojen jäädyttämistä koskevalla toimenpiteellä on oltava yllättävä vaikutus, oikeus tulla kuulluksi, jota rajoittavien toimenpiteiden alalla on noudatettava, ei edellytä sitä, että unionin viranomaisten on ennen kuin henkilö tai yhteisö ensimmäisen kerran merkitään luetteloon, jossa määrätään rajoittavista toimenpiteistä, annettava merkitsemisen perusteet tiedoksi asianomaiselle henkilölle tai yhteisölle tai että neuvosto suorittaa kyseisen henkilön tai yhteisön kuulemisen viran puolesta. Sitä vastoin silloin, kun neuvosto on jäädyttänyt varat alun perin määräajaksi, sen on lähtökohtaisesti annettava henkilöille, joita asia koskee, mahdollisuus tulla kuulluksi ennen kyseisen toimenpiteen soveltamisen jatkamista. Toimilla, joilla tällaisen toimenpiteen soveltamista jatketaan, ei tarvitse välttämättä olla yllättävää vaikutusta, jotta ne olisivat tehokkaita. Oikeus tulla kuulluksi ennen sellaisten toimien toteuttamista, joilla pidetään voimassa rajoittavat toimenpiteet sellaisiin henkilöihin nähden, jotka ovat jo olleet niiden kohteena, edellyttää kuitenkin, että neuvostolla on tiedossaan uusia näille henkilöille vastaisia seikkoja. (ks. 48, 49 ja 51 kohta)