ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.2009 annetulla neuvoston direktiivillä 2009/162/EU, 273 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, ettei siinä aseteta jäsenvaltioille velvollisuutta rekisteröidä verovelvollista arvonlisäverovelvolliseksi pelkästään muiden kuin kyseistä veroa koskevien veroilmoitusten perusteella, vaikka niiden nojalla olisi voitu todeta verovelvollisen ylittäneen kynnysarvon, joka kyseisestä verosta vapauttamiselle on asetettu.
Asia C-256/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 11.6.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugali) – Lisboagás GDL – Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira (Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 9 artikla, 73 artikla, 78 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohta ja 79 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohta — Veron peruste — Maanalaisten alueiden käytöstä kannettavien kunnallisten maksujen, jotka kaasun jakeluverkon konsession haltijayhtiö on maksanut, määrän sisällyttäminen sen arvonlisäveron perusteeseen, jota sovelletaan palveluun, jonka kyseinen yhtiö suorittaa kaasun myynnistä vastaavalle yhtiölle)

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 11.6.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugali) – Lisboagás GDL – Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira

(Asia C-256/14) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 9 artikla, 73 artikla, 78 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohta ja 79 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohta — Veron peruste — Maanalaisten alueiden käytöstä kannettavien kunnallisten maksujen, jotka kaasun jakeluverkon konsession haltijayhtiö on maksanut, määrän sisällyttäminen sen arvonlisäveron perusteeseen, jota sovelletaan palveluun, jonka kyseinen yhtiö suorittaa kaasun myynnistä vastaavalle yhtiölle)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Lisboagás GDL – Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA

Vastaaja: Autoridade Tributária e Aduaneira

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 9 artiklan 1 kohtaa, 73 artiklaa, 78 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohtaa ja 79 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisten maksujen määrä, jonka kaasun jakeluverkon konsession haltijayhtiö maksaa kunnille näiden kuntien julkisten alueiden käytöstä ja jonka kyseinen yhtiö sitten vyöryttää edelleen toiselle yhtiölle, joka vastaa kaasun myynnistä ja joka vyöryttää sen edelleen lopullisille kuluttajille, on kyseisen direktiivin 73 artiklan nojalla sisällytettävä sen arvonlisäveron perusteeseen, jota sovelletaan palveluun, jonka ensimmäinen näistä yhtiöistä suorittaa toisena mainitulle yhtiölle.

( 1 ) EUVL C 303, 8.9.2014.
1)

Lentoliikenteen harjoittajia ja ilma-alusten käyttäjiä koskevista vakuutusvaatimuksista 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 785/2004 3 artiklan g alakohtaa on tulkittava siten, että yhteisön lentoliikenteen harjoittajan hallussa olevan helikopterin kyydissä oleva henkilö, jota kuljetetaan hänen työnantajansa ja tämän lentoliikenteen harjoittajan välisen sopimuksen nojalla pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen tietyn työn suorittamista varten, on kyseisessä säännöksessä tarkoitettu matkustaja.
1)

Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen tuomio Anicav ym. v komissio (-454/10 ja T-482/11, EU:T:2013:282) kumotaan niiltä osin kuin siinä otetaan tutkittavaksi asioissa T-454/10 ja T-482/11 nostetut kanteet sikäli kuin niillä vaadittiin kumottavaksi neuvoston asetusten (EY) N:o 2200/96, (EY) N:o 2201/96 ja (EY) N:o 1182/2007 soveltamissäännöistä hedelmä- ja vihannesalalla 21.12.2007 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1580/2007, sellaisena kuin se on muutettuna 30.7.2010 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 687/2010, 52 artiklan 2 a kohtaa ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta 7.6.2011 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 50 artiklan 3 kohtaa ja 60 artiklan 7 kohtaa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 311/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.7.2015 – Euroopan komissio v. Euroopan unionin neuvosto

(Asia C-425/13) (1)

((Kumoamiskanne - Neuvoston päätös luvan antamisesta neuvottelujen aloittamiseen kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kauppaa koskevan Euroopan unionin järjestelmän liittämisestä kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kauppaa koskevaan Australian järjestelmään - Neuvotteluohjeet - Erityiskomitea - SEU 13 artiklan 2 kohta, SEUT 218 artiklan 2 – 4 kohta ja SEUT 295 artikla - Toimielinten välinen tasapaino))

(2015/C 311/02)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Valero Jordana ja F. Castillo de la Torre)

Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Euroopan parlamentti (asiamiehet: R. Passos ja D. Warin)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: K. Michoel, M. Moore ja J.-P. Hix)

Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Tšekin tasavalta (asiamiehet: M. Smolek, J. Vláčil ja E. Ruffer), Tanskan kuningaskunta (asiamiehet: C. Thorning, L. Volck Madsen ja U. Melgaard), Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze ja B. Beutler), Ranskan tasavalta (asiamiehet: D. Colas, G. de Bergues, F. Fize ja N. Rouam), Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: M. Bulterman ja M. de Ree), Puolan tasavalta (asiamies: B. Majczyna), Ruotsin kuningaskunta (asiamiehet: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, E. Karlsson, L. Swedenborg ja C. Hagerman), Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: E. Jenkinson ja M. Holt, avustajinaan barrister J. Holmes ja barrister B. Kennelly)

Tuomiolauselma

1) Kumotaan luvan antamisesta neuvottelujen aloittamiseen Euroopan unionin päästökauppajärjestelmän liittämisestä Australian päästökauppajärjestelmään 13.5.2013 annetun neuvoston päätöksen liitteessä olevan A osan, jonka otsikko on ”Neuvottelumenettely”, seuraavat osat: — kyseisen A osan 1 kohdan toinen virke, jonka mukaan ”unionin yksityiskohtaiset neuvottelukannat vahvistetaan tarvittaessa 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa erityiskomiteassa tai neuvostossa” ja — kyseisen A osan 3 kohtaan sisältyvät sanat ”muodostaakseen neuvottelukannat”.

2) Kanne hylätään muilta osin.

3) Euroopan komissio ja Euroopan unionin neuvosto vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, mukaan lukien oikeudenkäyntikulut menettelystä, joka johti määräykseen komissio v. neuvosto (C-425/13, EU:C:2014:91).

4) Euroopan parlamentti ja Tšekin tasavalta, Tanskan kuningaskunta, Saksan liittotasavalta, Ranskan tasavalta, Alankomaiden kuningaskunta, Puolan tasavalta, Ruotsin kuningaskunta sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 274, 21.9.2013.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 363/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 8.9.2015 – Valittajina Philips Lighting Poland S.A. ja Philips Lighting BV sekä muina osapuolina Euroopan unionin neuvosto, Hangzhou Duralamp Electronics Co. Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt), Osram GmbH ja Euroopan komissio

(Asia C-511/13 P) (1)

((Muutoksenhaku - Polkumyynti - Asetus (EY) N:o 384/96 - 4 artiklan 1 kohta, 5 artiklan 4 kohta ja 9 artiklan 1 kohta - Asetus (EY) N:o 1205/2007 - Kiinasta, Vietnamista, Pakistanista ja Filippiineiltä peräisin olevien integroitujen elektronisten pienloistelamppujen tuonti - Yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko - Käsite ”pääosa samankaltaisten tuotteiden koko yhteisön tuotannosta”))

(2015/C 363/04)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittajat: Philips Lighting Poland S.A. ja Philips Lighting BV (edustajat: abogada L. Catrain González ja barrister E. Wright)

Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto (asiamies: S. Boelaert, avustajinaan avocat S. Gubel ja solicitor B. O’Connor), Hangzhou Duralamp Electronics Co. Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt.) ja Osram GmbH (edustajat: Rechtsanwalt R. Bierwagen ja Rechtsanwalt C. Hipp) ja Euroopan komissio (asiamiehet: L. Armati ja J. F. Brakeland)

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Philips Lighting Poland S.A. ja Philips Lighting BV vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston ja Osram GmbH:n oikeudenkäyntikulut.

3) Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 352, 30.11.2013.
1)

Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut SEUT 108 artiklan 2 kohdan, [SEUT 108] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 3 kohdan sekä toimenpiteestä C 36/07 (ex NN 25/07), jonka Saksa on myöntänyt Deutsche Post AG:n hyväksi, 25.1.2012 annetun komission päätöksen 2012/636/EU 1, 4, 5 ja 6 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se ei ole rajannut relevantteja markkinoita komission päätöksen täytäntöönpanemista varten sen määrittämiseksi, muodostavatko yritysten väliset pakettipalvelut yhtäältä vuodesta 2003 vuoteen 2012 ja toisaalta vuodesta 212 alkaen erilliset merkitykselliset tuotemarkkinat.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 146/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 12.3.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Patents Court) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Actavis Group PTC EHF ja Actavis UK Ltd v. Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG

(Asia C-577/13) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Asetus (EY) N:o 469/2009 - 3 artikla - Lisäsuojatodistus - Edellytykset lisäsuojatodistuksen saamiselle - Lääkkeet, jotka sisältävät osittain tai kokonaan samaa vaikuttavaa ainetta - Peräkkäinen markkinoille saattaminen - Vaikuttavien aineiden yhdistelmä - Vaikuttavan aineen aikaisempi myynti lääkkeenä, jossa on yksi ainoa vaikuttava aine - Edellytykset usean todistuksen saamiselle saman patentin perusteella - Peruspatentin vaikuttavien aineiden muutos))

(2015/C 146/04)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Patents Court)

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Actavis Group PTC EHF ja Actavis UK Ltd

Vastaaja: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG

Tuomiolauselma

Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 469/2009 3 artiklan a ja c alakohtaa on tulkittava siten, että kun peruspatentti sisältää vaatimuksen tuotteesta, joka sisältää vaikuttavaa ainetta, joka yksin on keksinnön kohteena, ja jolle kyseisen patentin haltija on jo saanut lisäsuojatodistuksen, sekä myöhemmän vaatimuksen tuotteesta, joka sisältää kyseisen vaikuttavan aineen ja jonkin toisen aineen yhdistelmän, tämä säännös on esteenä sille, että patentin haltija saa toisen lisäsuojatodistuksen kyseiselle yhdistelmälle.

(1) EUVL C 31, 1.2.2014.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 118/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.2.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt arbeidshof te Antwerpen – Belgia) – Theodora Hendrika Bouman v. Rijksdienst voor Pensioenen

(Asia C-114/13) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaaliturva - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - Vakuutus vanhuuden ja kuoleman varalta - 46 a artiklan 3 kohdan c alakohta - Etuuksien myöntäminen - Päällekkäisyyden estävät kansalliset säännökset - Poikkeus - Vapaaehtoisen tai valinnaisen jatkuvan vakuutuksen käsite - Kansallinen eläke, joka perustuu pakolliseen vakuutusjärjestelmään - Mahdollisuus hakea vapautusta järjestelmästä tietyn ajanjakson aikana - Toisen jäsenvaltion toimivaltaisen laitoksen laatiman todistuksen ulottuvuus - Asetus (ETY) N:o 574/72 - 47 artikla))

(2015/C 118/02)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Arbeidshof te Antwerpen

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Theodora Hendrika Bouman

Vastapuoli: Rijksdienst voor Pensioenen

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 18.12.2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1992/2006, 46 a artiklan 3 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että sen piiriin kuuluu se osa etuudesta, joka perustuu sellaiseen vakuutuskauteen, jonka aikana asianomaisella oli oikeus saada vapautus pakollisesta vakuutusjärjestelmästä, jos tällainen vakuutusjärjestelmään kuuluminen kyseessä olevan kauden aikana vaikuttaa sosiaaliturvaetuuden laajuuteen.

(1) EUVL C 147, 25.5.2013.
3)

Asetuksen N:o 469/2009 1 artiklan b alakohtaa on tulkittava siten, että polysakkaridivasta-aineeseen kovalenttisidoksen avulla konjugoitu kantajaproteiini voidaan luokitella tässä säännöksessä tarkoitetuksi vaikuttavaksi aineeksi vain, jos osoitetaan, että sillä on oma farmakologinen, immunologinen tai metabolinen vaikutuksensa, jonka myyntiluvan mukaiset hoitotarkoitukset kattavat, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava pääasian oikeusriidan kaikki seikat huomioon ottaen.
1)

Kulutusluottosopimuksista ja neuvoston direktiivin 87/102/ETY kumoamisesta 23.4.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/48/EY säännöksiä on tulkittava siten, että — yhtäältä ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan direktiivin 2008/48 5 ja 8 artiklassa säädettyjen velvollisuuksien noudattamatta jättämistä koskeva todistustaakka on kuluttajalla — toisaalta ne ovat esteenä sille, että tuomioistuimen olisi vakiolausekkeen perusteella katsottava kuluttajan myöntäneen, että luotonantajalle ennen sopimuksen tekoa kuuluvat velvollisuudet on täytetty täysimääräisesti ja asianmukaisesti, sillä tällainen lauseke merkitsee näiden velvollisuuksien täyttämistä koskevan todistustaakan kääntämistä tavalla, joka vaarantaa direktiivissä 2008/48 myönnettyjen oikeuksien tehokkaan toteutumisen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 46/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 3.12.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt rechtbank van eerste aanleg te Mechelen – Belgia) – Rikosoikeudenkäynti Edgard Jan De Clercqiä ym:ta vastaan

(Asia C-315/13) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Palvelujen tarjoamisen vapaus - SEUT 56 ja SEUT 57 artikla - Direktiivi 96/71/EY - 3 artiklan 1 ja 10 kohta - Direktiivi 2006/123/EY - 19 artikla - Kansallinen lainsäädäntö, jossa velvoitetaan henkilö, jonka luona lähetetyt palkatut työntekijät tai harjoittelijat työskentelevät, ilmoittamaan heistä ne, jotka eivät voi esittää vastaanottotodistusta ilmoituksesta, joka heidän toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen työnantajansa olisi pitänyt tehdä vastaanottavassa jäsenvaltiossa - Rikosoikeudellinen rangaistus))

(2015/C 046/12)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank van eerste aanleg te Mechelen

Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

Edgard Jan De Clercq, Emiel Amede Rosa De Clercq, Nancy Genevieve Wilhelmina Rottiers, Ermelinda Jozef Martha Tampère ja Thermotec NV

Tuomiolauselma

SEUT 56 ja SEUT 57 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen palveluntarjoajan lähettämien työntekijöiden suorittamien palvelujen vastaanottajan on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille ennen tällaisten henkilöiden työskentelyn alkamista näiden tunnistetiedot silloin, kun nämä eivät voi esittää todistusta ilmoituksesta, joka heidän työnantajansa olisi pitänyt tehdä tämän vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ennen palvelusuorituksen alkamista, jos tämä lainsäädäntö voidaan perustella työntekijöiden suojelun tai sosiaalialan petosten torjumisen kaltaisella yleistä etua koskevalla pakottavalla syyllä, kunhan on osoitettu, että se on omiaan takaamaan asetetun tavoitteen tai asetettujen tavoitteiden saavuttamisen ja että sillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen niiden saavuttamiseksi, minkä tutkiminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.

(1) EUVL C 252, 31.8.2013.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 7/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 6.11.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia – Italia) – Cartiera dell’Adda SpA v. CEM Ambiente SpA

(Asia C-42/13) (1)

((Julkiset hankinnat - Yhdenvertaisen kohtelun periaate ja avoimuusperiaate - Direktiivi 2004/18/EY - Menettelyn ulkopuolelle sulkemisen perusteet - 45 artikla - Ehdokkaan tai tarjoajan henkilökohtainen asema - Tekniseksi johtajaksi ilmoitettua henkilöä koskeva pakollinen ilmoitus - Ilmoituksen puuttuminen tarjouksesta - Menettelyn ulkopuolelle sulkeminen ilman mahdollisuutta korjata tällaista puutetta))

(2015/C 007/04)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Cartiera dell’Adda SpA

Vastaaja: CEM Ambiente SpA

Tuomiolauselma

Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 30.11.2009 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1177/2009, 45 artiklaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 2 artiklan kanssa, sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja avoimuusvelvollisuutta on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että taloudellinen toimija suljetaan hankintamenettelyn ulkopuolelle sillä perusteella, ettei se ole noudattanut hankintaa koskevissa asiakirjoissa menettelyn ulkopuolelle sulkemisen uhalla vahvistettua velvollisuutta liittää tarjoukseensa ilmoitus siitä, ettei tarjouksessa toimijan tekniseksi johtajaksi ilmoitettua henkilöä vastaan ole vireillä rikosoikeudellista menettelyä tai ettei häntä ole tuomittu rikosoikeudelliseen seuraamukseen, silloinkaan kun hankintaviranomaiselle on tarjousten jättämiselle vahvistetun määräajan päätyttyä toimitettu tällainen ilmoitus tai on esitetty näyttö siitä, että kyseisen henkilön ilmoittaminen tekniseksi johtajaksi on perustunut virheeseen.

(1) EUVL C 101, 6.4.2013.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 26/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 20.11.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Novo Nordisk Pharma GmbH v. S

(Asia C-310/13) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 85/374/ETY - Kuluttajansuoja - Tuotevastuu - Direktiivin aineellinen soveltamisala - Direktiivin tiedoksiantohetkellä olemassa olleet erityiset vastuujärjestelmät - Sellaisen kansallisen vastuujärjestelmän hyväksyttävyys, joka mahdollistaa tietojen saamisen lääkkeiden sivuvaikutuksista))

(2015/C 026/05)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Novo Nordisk Pharma GmbH

Vastapuoli: S

Tuomiolauselma

Tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 25.7.1985 annettua neuvoston direktiiviä 85/374/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.5.1999 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 1999/34/EY, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa otetaan käyttöön mainitun direktiivin 13 artiklassa tarkoitettu erityinen vastuujärjestelmä, jossa säädetään mainittuun säännökseen sen jälkeen, kun tämä direktiivi oli annettu tiedoksi kyseiselle jäsenvaltiolle, tehdyn muutoksen jälkeen, että kuluttajalla on oikeus vaatia lääkkeen valmistajalta tietoja tämän lääkkeen sivuvaikutuksista.

(1) EUVL C 260, 7.9.2013.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 7.12.2010 annetulla neuvoston direktiivillä 2010/88/EU, 138 artiklan 1 kohtaa ja 139 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa on tulkittava niin, että ne ovat esteenä sille, että pääasian kaltaisessa tilanteessa jäsenvaltion veroviranomainen epää oikeuden arvonlisäverovapautukseen yhteisöluovutuksen osalta sillä perusteella, ettei hankkijaa ollut rekisteröity arvonlisäverotusta varten toisessa jäsenvaltiossa eikä luovuttaja ole näyttänyt toteen väitetysti verosta vapautettua luovutusta koskevan ilmoituksensa tueksi esittämissään asiakirjoissa olevan allekirjoituksen aitoutta eikä sitä, että nämä asiakirjat hankkijan nimissä allekirjoittaneella henkilöllä oli edustajan valtuudet, vaikka luovuttajan ilmoituksensa tueksi esittämä verovapautuksen saamiseen oikeuttava selvitys koostui kansallisessa lainsäädännössä säädetyn luettelon mukaisista asiakirjoista, jotka oli esitettävä mainitulle veroviranomaiselle ja jotka tämä oli aluksi hyväksynyt tällaisena selvityksenä, mikä on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tutkittava.
1)

Unionin oikeutta ja erityisesti SEUT 267 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle säännöstölle, jonka mukaan yleisten tuomioistuinten, jotka käsittelevät asiaa muutoksenhakutuomioistuimena tai viimeisenä oikeusasteena, on silloin, kun ne katsovat, että kansallinen laki on Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan vastainen, esitettävä käsiteltävänään olevassa menettelyssä valtiosääntötuomioistuimelle lain yleistä kumoamista koskeva pyyntö sen sijaan, että ne tyytyisivät jättämään lakia soveltamatta käsiteltävässä asiassa, siltä osin kuin tämän menettelyn ensisijaisuus vaikuttaa siten, että sekä ennen kuin tällainen pyyntö esitetään lakien perustuslakienmukaisuuden valvonnasta vastaavalle tuomioistuimelle että tarvittaessa sen jälkeen, kun tämä tuomioistuin on ratkaissut pyynnön, näillä yleisillä tuomioistuimilla ei ole mahdollisuutta käyttää oikeuttaan tai täyttää velvollisuuttaan esittää ennakkoratkaisukysymyksiä unionin tuomioistuimelle. Sen sijaan unionin oikeutta ja erityisesti SEUT 267 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä tällaiselle kansalliselle säännöstölle, kunhan mainitut yleiset tuomioistuimet voivat vapaasti — saattaa missä tahansa asianmukaiseksi katsomassaan oikeudenkäyntimenettelyn vaiheessa, ja jopa lakien yleisen, liitännäisen valvontamenettelyn päätyttyä, unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi minkä tahansa tarpeelliseksi katsomansa ennakkoratkaisukysymyksen — toteuttaa kaikki toimenpiteet, jotka ovat tarpeen väliaikaisen oikeussuojan varmistamiseksi unionin oikeusjärjestyksessä annetuille oikeuksille, ja — jättää soveltamatta tällaisen liitännäisen menettelyn päätyttyä kyseessä olevaa kansallista lainsäännöstä, jos ne katsovat sen unionin oikeuden vastaiseksi. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on tutkia, voidaanko kansallista säännöstöä tulkita näiden unionin oikeudesta johtuvien vaatimusten mukaisesti.
1)

Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY 1 artiklan alakohtaa on tulkittava siten, että sopimus, jonka pääasiallisena kohteena on hankintaviranomaisen ilmaisemia vaatimuksia vastaavan kohteen toteuttaminen, on julkinen rakennusurakka eikä siten kuulu julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY 1 artiklan a alakohdan iii alakohdassa tarkoitetun poikkeuksen alaan, vaikka se sisältää kyseisen kohteen vuokraamista koskevan sitoumuksen.