YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN

TUOMIO (kolmas jaosto)

3 päivänä kesäkuuta 1997

Asia T-196/95

H

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Siirtäminen eläkkeelle viran puolesta — Työkyvyttömyyslautakunnan muodostaminen ja työskentely — Henkilöstösääntöjen 53 artikla ja 59 artiklan 2 kohta — Päätöksen tiedoksianto”

Täydellinen teksti ranskan kielellä II-403

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan 13.9.1994 annetun työkyvyttömyyslautakunnan lausunnon, kantajan siirtämisestä eläkkeelle viran puolesta 27.9.1994 tehdyn komission päätöksen sekä kantajan tästä päätöksestä tekemän valituksen hylkäämisestä 27.6.1995 tehdyn päätöksen kumoamista.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja, joka on palkkaluokkaan B 3 kuulunut entinen komission virkamies, siirrettiin komission asiantuntijalääkärin 17.3.1993 tekemällä päätöksellä viran puolesta sairauslomalle Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 59 artiklan 2 kohdan perusteella.

Kantaja valitti 15.6.1993 tästä päätöksestä.

Komissio ilmoitti kantajalle 17.6.1993 päivätyllä kirjeellä, joka oli lähetetty kantajan osoitteeseen Brysselissä tavallisessa postissa, päätöksestään saattaa asia henkilöstösääntöjen 59 artiklan 3 kohdan mukaisesti työkyvyttömyyslautakunnan käsiteltäväksi ja pyysi kantajaa nimeämään valitsemansa lääkärin edustamaan itseään työkyvyttömyyslautakunnassa. Tämä pyyntö toistettiin 15.7.1993 päivätyssä kirjeessä, joka myöskin oli lähetetty tavallisessa postissa.

Koska kantaja ei nimennyt valitsemaansa lääkäriä, komissio pyysi 17.12.1993 päivätyllä kirjeellä yhteisöjen tuomioistuimen presidenttiä valitsemaan lääkäri viran puolesta henkilöstösääntöjen liitteessä II olevan 7 artiklan toisen kohdan mukaisesti.

Kantaja vaati yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 14.1.1994 jättämällään kanteella 17.3.1993 tehdyn päätöksen kumoamista (asia T-8/94). Komissio pyysi 29.3.1994 asian T-8/94 lykkäämistä sillä perusteella, että työkyvyttömyyslautakunta ei vielä ollut antanut henkilöstösääntöjen 59 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua lausuntoa. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin lykkäsi asian T-8/94 käsittelyä 2.6.1994 antamallaan määräyksellä siilien saakka, kunnes työkyvyttömyyslautakunta antaa lausuntonsa.

Yhteisöjen tuomioistuimen presidentti nimesi 20.6.1994 päivätyllä kirjeellä viran puolesta lääkärin, jonka tehtäväksi annettiin kantajan edustaminen työkyvyttömyyslautakunnassa. Komission nimeämä lääkäri ilmoitti kantajalle samana päivänä päivätyllä, tavallisessa postissa lähetetyllä kirjeellä työkyvyttömyyslautakunnan muodostamisesta ja kokoonpanosta.

Työkyvyttömyyslautakunta katsoi 13.9.1994, että kantajaa ”on kohdannut pysyvä täydelliseksi katsottava työkyvyttömyys, joka estää häntä hoitamasta mihinkään hänen palkkaryhmänsä toimeen kuuluvia tehtäviä, ja että tämän vuoksi hänen on keskeytettävä työskentelynsä komission palveluksessa”. Nimittävä viranomainen päätti työkyvyttömyyslautakunnan lausuntoon viitaten 27.9.1994 tekemässään päätöksessä (jäljempänä nimittävän viranomaisen päätös tai riidanalainen päätös) siirtää kantajan eläkkeelle 1.10.1994 alkaen henkilöstösääntöjen 53 artiklan mukaisesti. Komission mukaan turvallisuustoimiston virkamiehet toimittivat samana päivänä kantajan kotiosoitteeseen kirjeen, jonka liitteenä oli riidanalainen päätös ja vastaanottotodistus. Koska kantajaa ei tavattu, vastaanottotodistukseen ei saatu hänen allekirjoitustaan.

Kanteen tutkittavaksi ottaminen

Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa vahvistettujen valituksen tekemistä ja kanteen nostamista koskevien määräaikojen perusteena on yleinen järjestys (ordre public), eivätkä asianosaiset voi päättää niistä vapaasti (28 kohta).

Viittaukset:asia T-113/95, Manciniv. komissio, 23.4.1996(Kok. H. 1996, s. II-543, 20 kohta).

Kanne on nostettu kolmen kuukauden määräajassa henkilöstösääntöjen 91 artiklan 3 kohdan mukaisesti siitä päivästä laskettuna, jolloin valituksen hylkäämistä koskeva päätös annettiin tiedoksi (29 kohta).

Asianosaisen, joka vetoaa siihen, että kanne on nostettu henkilöstösäännöissä asetetut määräajat huomioon ottaen liian myöhään, on näytettävä toteen, milloin riidanalainen päätös on annettu tiedoksi (30 kohta).

Viittaukset: asia T-94/92, X v. komissio, 9.6.1994 (Kok. H. 1994, s. II-481, 22 kohta).

Tiedoksiannon tavoitteena on se, että se, jota asia koskee, voi saada tehokkaasti tiedon päätöksen olemassaolosta ja niistä perusteluista, joilla hallinto päätöstä perustelee. Jotta päätös olisi annettu henkilöstösäännöissä tarkoitetulla tavalla asianmukaisesti tiedoksi, siitä on ilmoitettava sille, jolle se on osoitettu, ja tämän on kyettävä saamaan siitä tieto (31 kohta).

Viittaukset: asia 5/76, Jänsch v. komissio, 15.6.1976 (Kok. 1976, s. 1027, 10 kohta); asia T-50/92, Florani v. parlamentti, 8.6.1993 (Kok. 1993, s. II-555, 16 kohta) ja em. asia X v. komissio, 24 kohta.

Ilmaisua ”päivästä, jolloin hän on saanut tiedon päätöksestä” on tulkittava siten, että henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa säädetty määräaika alkaa kulua vasta siitä päivästä, jona virkamies on saanut tiedon päätöksen päätösosan perusteluista ja sisällöstä (35 kohta).

Kantajan valituksen hylkäämisestä 27.6.1995 tehdyn päätöksen kumoamisvaatimukset

Kaikilla sekä implisiittisillä että nimenomaisilla päätöksillä, joilla valitus hylätään, vain vahvistetaan se toimi tai tekemättä jättäminen, josta valittaja valittaa, eivätkä ne ole erillisinä kannekelpoisia toimia, jos päätökset ovat selkeitä ja yksinkertaisia. Ainoastaan, jos tällä päätöksellä kokonaan taikka osittain hyväksytään asianomaisen henkilön valitus, se voi olla itsessään toimi, josta voidaan nostaa kanne. Kannetta, jonka kohde liittyy tällaiseen hylkäämiseen, on siten pidettävä kantajalle vastaisesta toimesta nostettuna kanteena eli tässä asiassa nimittävän viranomaisen päätöksestä nostettuna kanteena (40 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat 33/79 ja 75/79, Kuhnerv. komissio. 28.5.1980(Kok. 1980, s. 1677, 9 kohta) ja asia 371/87, Progoulis v. komissio, 16.6.1988 (Kok. 1988. s 3081, 17 kohta).

Työkyvyttömyyslautakunnan lausunnon kumoamista koskevat vaatimukset

Valmistelevista toimista, kuten työkyvyttömyyslautakunnan henkilöstösääntöjen 53 artiklan mukaisen viran puolesta eläkkeelle siirtämistä koskevan menettelyn yhteydessä antamasta lausunnosta, ei voida nostaa kumoamiskannetta. Vasta tämän menettelyn päätteeksi tehdystä päätöksestä nostetussa kanteessa kantaja voi vedota aiempien, päätökseen kiinteästi liittyvien toimien virheellisyyteen (48 ja 49 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat 78/87 ja 220/87, Santarelli v. komissio, 24.5.1988 (Kok. 1988, s. 2699, 13 kohta) ja asia T-586/93, Kotzonis v. TSK, 22.3.1995 (Kok. 1995, s. II-665, 28 kohta).

Nimittävän viranomaisen päätöksen kumoamista koskevat vaatimukset

Henkilöstösääntöjen 59 artiklan 2 kohdan rikkomista koskeva kanneperuste

Henkilöstösääntöjen 59 artiklan 2 kohdassa säädettyyn tarkastukseen, joka liittyy virkamiehen siirtämiseen lomalle viran puolesta, ei tarvitse välttämättä liittyä fyysistä lääkärintarkastusta, vaan tapauksesta riippuen se voi olla ainoastaan luonteeltaan psykologinen tarkastus, johon liittyy vain haastatteluja (62 kohta).

Työkyvyttömyyslautakunnan muodostamiseen ja toimintaan liittyviä virheellisyyksiä koskeva kanneperuste

Vaikka tuomioistuimen harjoittama valvonta ei voi ulottua työkyvyttömyyslautakunnan tekemiin varsinaisiin lääketieteellisiin arvioihin, joiden on katsottava olevan lopullisia, jos ne on tehty sääntöjenmukaisissa olosuhteissa, tuomioistuin voi kuitenkin valvoa lautakunnan muodostamisen ja toiminnan sääntöjenmukaisuutta (75 kohta).

Viittaukset: asia T-165/89, Plug v. komissio, 27.2.1992 (Kok. 1992, s. II-367, 75 kohta).

Lautakunnan muodostamisen osalta virkamiestä työkyvyttömyyslautakunnassa edustavan lääkärin nimeäminen, mikä yhteisöjen tuomioistuimen presidentin on henkilöstösääntöjen liitteessä II olevan 7 artiklan toisen kohdan perusteella tehtävä nimeämisen laiminlyöneen virkamiehen puolesta, on hallinnollinen toimi, joka ei ole luonteeltaan kontradiktorinen, kuten sitä vastoin tuomioistuinmenettely tyypillisesti on (80 kohta).

Lautakunnan tehtävänä on lisäksi päättää, miltä osin aiemmin annetut lääketieteelliset lausunnot on otettava huomioon. Se seikka, että työkyvyttömyyslautakunta on päätynyt erilaisiin johtopäätöksiin kuin joku aiemmin kantajaa tutkinut lääkäri, ei riitä yksinään siihen, että näiden johtopäätösten sääntöjenmukaisuus asetetaan kyseenalaiseksi (86 kohta).

Viittaukset: asia T-43/89 RV, Gili v. komissio, 23.3.1993 (Kok. 1993, s. II-303, 39 kohta).

Lopuksi kysymys siitä, onko työkyvyttömyyslautakunta voinut ainoastaan kantajaa koskevien asiakirjojen perusteella lausua kantajan terveydentilasta, kun kantaja on kieltäytynyt tapaamasta lautakuntaa, kuuluu lautakunnan jäsenille uskotun lääketieteellisen harkintavallan piiriin (87 kohta).

Henkilöstösääntöjen 25 artiklan rikkomista koskeva kanneperuste

Työkyvyttömyyslautakunnan lausunnon perustelemista koskeva velvollisuus on sovitettava yhteen lääketieteellisen salassapitovelvollisuuden kanssa, jonka perusteella jokainen lääkäri voi arvioida - poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta - mahdollisuutta ilmoittaa hoitamilleen tai tutkimilleen potilaille niiden sairauksien luonteen, josta he ehkä kärsivät. Tämä yhteensovittaminen toimii siten, että asianomaisella henkilöllä on mahdollisuus vaatia, että työkyvyttömyyttä koskevat perustelut ilmoitetaan asianomaisen henkilön valitsemalle hoitavalle lääkärille (95 kohta).

Viittaukset: asia 121/76, Moli v. komissio, 27.10.1977 (Kok. 1977, s. 1971, 14 kohta) ja asia T-10/93, A v. komissio, 14.4.1994 (Kok. 1994, s. II-179, 35 kohta).

Ratkaisu:

Kanne jätetään tutkimatta siltä osin kuin siinä vaaditaan kantajan 6,4.1995 tekemän valituksen hylkäämisestä 27.6.1995 tehdyn päätöksen sekä 13.9.1994 annetun työkyvyttömyyslautakunnan lausunnon kumoamista.

Kanne hylätään perusteettomana muilta osin.

Molemmat asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.