Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisukysymykset – Unionin tuomioistuimen toimivalta – Rajat – Kysymyksen kohteen selvittäminen

(EY 234 artikla)

2. Ennakkoratkaisukysymykset – Tutkittavaksi ottaminen – Rajat – Kysymykset, joilla ei ilmiselvästi ole merkitystä, ja hypoteettiset kysymykset, joihin ei voida antaa hyödyllistä vastausta

(EY 234 artikla)

3. Kansainväliset sopimukset – Euroopan talousyhteisön ja Cartagenan sopimuksen jäsenvaltioiden välinen yhteistyösopimus – Suosituimmuuslauseke – Välitöntä oikeusvaikutusta ei ole

(Euroopan talousyhteisön ja Cartagenan sopimuksen jäsenvaltioiden välisen yhteistyösopimuksen 4 artikla; neuvoston asetus N:o 1591/84)

Tiivistelmä

1. Vaikka unionin tuomioistuimella ei EY 234 artiklan mukaan ole toimivaltaa soveltaa yhteisön oikeussääntöä määrättyyn riitaan eikä sillä näin ollen ole toimivaltaa luonnehtia kansallisen oikeuden säännöstä tämän oikeussäännön kannalta, se voi kuitenkin tässä artiklassa määrätyssä tuomioistuinten välisessä yhteistyössä esittää asiakirjoista ilmenevien seikkojen perusteella kansalliselle tuomioistuimelle sellaiset yhteisön oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, jotka voivat olla kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllisiä sen arvioidessa tämän säännöksen vaikutuksia.

(ks. 24 kohta)

2. Olettama on, että kansallisen tuomioistuimen niiden oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen perusteella, joiden määrittämisestä se vastaa ja joiden paikkansapitävyyden selvittäminen ei ole unionin tuomioistuimen tehtävä, esittämillä yhteisön oikeuden tulkintaan liittyvillä kysymyksillä on merkitystä asian ratkaisun kannalta. Unionin tuomioistuin voi jättää tutkimatta kansallisen tuomioistuimen esittämän pyynnön ainoastaan, jos on ilmeistä, että pyydetyllä yhteisön oikeuden tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen taikka jos unionin tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin.

(ks. 27 kohta)

3. Euroopan talousyhteisön sekä Cartagenan sopimuksen ja sen jäsenvaltioiden Bolivian, Kolumbian, Ecuadorin, Perun ja Venezuelan välisen yhteistyösopimuksen, joka on hyväksytty asetuksella N:o 1591/84, 4 artiklassa, joka koskee sopimuspuolten välistä suosituimmuusjärjestelmää, ei myönnetä yksityisille oikeuksia, joihin ne voisivat vedota jäsenvaltion tuomioistuimissa.

On nimittäin niin, että asiassa C-377/02, Van Parys, 1.3.2005 annetussa tuomiossa esitetty tulkinta, jonka mukaan Euroopan talousyhteisön sekä Cartagenan sopimuksen ja sen jäsenvaltioiden Bolivian, Kolumbian, Ecuadorin, Perun ja Venezuelan välistä yhteistyötä koskevan puitesopimuksen, joka hyväksyttiin yhteisön nimissä päätöksellä 98/278 ja joka seurasi yhteistyösopimusta, sisältämällä suosituimmuuslausekkeella ei ole välitöntä oikeusvaikutusta, pätee myös yhteistyösopimuksen 4 artiklaan. Vaikka on totta, että yhtäältä yhteistyötä koskevaan puitesopimukseen sisältyvän suosituimmuuslausekkeen ja toisaalta yhteistyösopimukseen sisältyvän suosituimmuuslausekkeen sanamuodot ovat erilaiset, sitä, että tämän viimeksi mainitun lausekkeen sanamuoto on erilainen, voidaan kuitenkin pitää seikkana, joka edellyttää poikkeavaa tulkintaa kyseisen lausekkeen mahdollisen välittömän oikeusvaikutuksen osalta, ainoastaan, jos sopimusten yleinen rakenne ja tarkoitus osoittaisivat, että sopimuspuolet olisivat tahtoneet tämän sanamuodon erilaisuuden avulla poistaa yhteistyötä koskevan puitesopimuksen 4 artiklalta välittömän oikeusvaikutuksen, joka olisi aiemmin tunnustettu yhteistyösopimuksen 4 artiklalle.

Yhteistyötä koskeva puitesopimus ja erityisesti sen 4 artikla eivät kuitenkaan ole ominaisuuksiltaan sellaisia, että ne osoittaisivat, että sopimuspuolet olisi asetettu epäedullisempaan asemaan kuin missä asemassa ne olivat yhteistyösopimuksen nojalla erityisesti suosituimmuuslausekkeen valossa. Näiden kahden sopimuksen vertailu paljastaa päinvastoin sen yhteistyön, johon sopimuspuolet ovat sitoutuneet, intensiteetin asteittaisen vahvistumisen.

(ks. 38, 39, 42, 44 ja 45 kohta sekä tuomiolauselma)