ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että 5.3.2014 annettu neuvoston päätös 2014/119/YUTP (sellaisena kuin se on muutettuna) (jäljempänä päätös) on siltä osin kuin siinä asetetaan kantajaan kohdistuvia rajoittavia toimenpiteitä ristiriidassa päätöksessä nimenomaisesti mainittujen tavoitteiden kanssa (esim. demokratia, oikeusvaltioperiaate ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen) eikä se kuulu SEU 21 artiklassa määrättyjen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) alan periaatteiden ja tavoitteiden alaan. Päätös ei siten täytä SEU 29 artiklaan tukeutumisen edellytyksiä. Koska päätös oli pätemätön, neuvosto ei voinut tukeutua SEUT 215 artiklan 2 kohtaan antaakseen 5.3.2014 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 208/2014, sellaisena kuin se on muutettuna (jäljempänä asetus). Viimeaikaiset tapahtumat ovat tehneet selväksi, etteivät Ukrainan tutkinta- tai oikeusviranomaiset kohtele kantajaa oikeudenmukaisesti, riippumattomasti ja puolueettomasti.
—

Menettelymääräysten rikkominen: SEUT 107 artiklan 1 kohdan ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1) 5 artiklan 1 kohdan rikkominen sillä perusteella, että arvioinnissa on oikeudellisesti virheellisesti käytetty ”yksityinen sijoittaja -arviointiperustetta”; SEUT 296 artiklan 2 kohtaa on rikottu sen vuoksi, että riidanalaista päätöstä ei ole perusteltu riittävästi; hyvän hallinnon periaatetta on rikottu, yhdenvertaisuutta lain edessä koskevaa periaatetta on rikottu; lisäksi on rikottu oikeusvarmuuden periaatetta.
—

Kun komissio on soveltanut täytäntöönpanopäätöksessä (EU) 2015/103 vahvistettuja kiinteämääräisiä oikaisuja, se on käyttänyt toimivaltaansa epäasianmukaisesti ja rikkonut yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklaa sekä kiinteämääräisiä korjauksia koskevia komission suuntaviivoja, jotka on määritelty 23.10.1997 päivätyssä komission asiakirjassa VI/5330/97, jonka nimi on ”Rahoituksellisten seuraamusten määrittäminen EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevaa päätöstä valmisteltaessa”.
—

toteaa, että asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa sekä 2 kohtaa on rikottu ja sovellettu väärin
1)

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan komissio on riidanalaisen päätöksen antaessaan rikkonut asetusta (EY) N:o 1367/2006 ja virheellisesti jättänyt soveltamatta sitä tai soveltanut sitä ainoastaan osittain, koska — komissio rikkoi asetuksen (EY) N:o 1367/2006 2 artiklan 1 kohdan d alakohtaa, kun se jätti huomioimatta sen tosiseikan, että pyydetty tieto luokitellaan ympäristötiedoksi — komissio rikkoi asetuksen (EY) N:o 1367/2006 6 artiklan 1 kohtaa ja asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohtaa, kun se ei tulkinnut asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohdan mukaista kieltäytymisperustetta ja Århusin yleissopimuksen 4 artiklan 3 kappaleen 2 kohdan mukaisesti tai/ja riittävän rajoittavasti, kun se ei verrannut päätöksentekomenettelyn suojaamista koskevaa erityistä etua, johon se on vedonnut, ympäristötiedon julkaisemista koskevaan yleiseen etuun ja kun se ei perustellut riittävällä tavalla kieltäytymistä — komissio rikkoi asetuksen (EY) N:o 1367/2006 6 artiklan 1 kohtaa ja asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklaa, kun se jätti tutkimatta yksityiskohtaisesti ja yksilöllisesti tiedonsaantipyynnössä mainitut asiakirjat ja kun se jätti kunkin yksittäisen asiakirjan osalta perustelematta syyn, miksi sitä ei pitäisi julkaista
—

toiseksi kantaja väittää, että komissio on hyväksynyt ulkoisen tilintarkastajan tilintarkastuskertomusluonnoksen ilman että kantajan esittämiä laillisia ja yksityiskohtaisia väitteitä tai vaihtoehtoisia seikkoja on tutkittu tai että ne on kumottu perustelujen avulla. Tilintarkastuskertomusluonnos puolestaan on toistettu FP 7216088 POCEMON -hanketta koskevaan sopimukseen liittyvässä 22.1.2013 päivätyssä tilintarkastuskertomuksessa nro 11-BA135-006, jossa todetaan virheellisesti vaihtoehtoisen näytön, jolla vahvistettaisiin ilmoitetut henkilöstömenot, puuttuminen. Ulkoisen tilintarkastajan arviointi on mielivaltainen ja perusteeton, koska kantaja on toimittanut näyttönä suuren määrän vaihtoehtoista näyttöä ja hankkeeseen palkatun koko henkilöstön valaehtoisia vakuutuksia, joten komission riidanalainen päätös, jossa hyväksytään ilman mitään perusteluja ulkoisen tilintarkastajan arviointi, on samoin virheellinen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 65/47

Kanne 23.12.2014 – Espanja v. komissio

(Asia T-826/14)

(2015/C 065/63)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: Abogado del Estado M. Sampol Pucurull)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan riidanalaisen päätöksen

— toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 4 artiklan ja

— velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Nyt käsiteltävä kanne on nostettu valtiontukiasiassa SA.35550 (13/C) (ex 13/NN, ex 12/CP) – Omistusosuuden hankkimisesta ulkomaisissa kohteissa seuranneen rahallisen liikearvon kirjaaminen kuluksi – 15.10.2014 tehdystä komission päätöksestä.

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste perustuu SEUT 108 artiklan 2 kohdan, luettuna yhdessä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1) 13 artiklan ja SEUT 296 artiklan kanssa, virheelliseen soveltamiseen sen vuoksi, että riidanalaisen päätöksen perustelut ovat puutteelliset eikä päätös sisällä sellaista toimenpiteen arviointia, jota unionin yleisen tuomioistuimen 7.11.2014 antamissa tuomioissa (asiat T-219/10 ja T-399/11) edellytetään.

2) Toinen kanneperuste perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdan virheelliseen soveltamisen sen vuoksi, että kyseessä olevaa järjestelmää sovelletaan yleisesti eikä se ole valikoiva.

3) Kolmas kanneperuste perustuu uuden tuen puuttumiseen ja tästä seuraavaan asetuksen N:o 659/1999 13 artiklan virheelliseen soveltamiseen.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c ja b alakohtaa on rikottu.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että päätös on oikeudellisesti ja tosiseikkoja koskevin osin virheellinen, koska sen mukaan Marine Harvest on toiminut huolimattomasti kun se jätti ilmoittamatta vuoden 2012 hankinnan ja kun se ei pidättäytynyt hankkimasta 48,5 prosentin osuutta Morpolista ennen kuin se oli saanut luvan tähän koko hankintaa koskevaan osaan, ja näin ollen päätöksessä ei ole otettu huomioon sitä, että Marine Harvest ei voinut kohtuudella ennakoida objektiivisesti tai subjektiivisesti, että joulukuun 2012 hankinta ja sitä seuraava julkinen tarjous eivät kuuluisi neuvoston asetuksen N:o 139/2004 7 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan.
—

Kantaja esittää tomaatinjalostusta varainhoitovuonna 2009 koskevasta kiinteämääräisestä rahoitusoikaisusta, että komissio sovelsi virheellisesti yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (EUVL L 209, s. 1) 31 artiklaa sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesjalostealan tukijärjestelmän osalta 29.8.2003 annetun komission asetuksen N:o 1535/2003 (EYVL L 218, s. 14) 28 ja 31 artiklaa. Tällä kanneperusteella kantaja riitauttaa riidanalaisessa päätöksessä tehdyt rahoitusoikaisut, joiden määrä on 5 prosenttia menoista, siitä syystä, että ne on kantajan mukaan toteutettu siitä huolimatta, että oli näytetty toteen, ettei asiassa ollut aiheutunut arvioitavissa olevaa taloudellista vahinkoa.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on soveltanut virheellisesti asetuksen N:o 1198/2006 (1) 25 artiklan 2 kohtaa ja 89 artiklaa Kantaja väittää, että komission 25 artiklan tulkinta, jonka mukaan investointituki on perusteltua ainoastaan, jos sen avulla parannetaan aluksen asianomaisia teknisiä indikaattoreita siten, että ne paranevat enemmän kuin jos alus palautettaisiin alkuperäiseen kuntoonsa, ei vastaa tämän artiklan sanamuotoa ja tarkoitusta eikä sen tavoitteita. Asetuksen 25 artiklan 2 kohdan sanamuoto jättää laajan harkintavallan sen suhteen, mitä investointeja voidaan tukea EKR:n puitteissa. Koska kantaja noudatti 25 artiklan 2 kohdan säännöksiä, ei ole myöskään asianmukaista soveltaa 89 artiklaa eikä keskeyttää välimaksuja, joilla tuetaan toimintaohjelman ensimmäistä painopistealuetta.
—

kumoamaan vastaajan päätöksen evätä mahdollisuus tutustua asiakirjoihin, joita kantaja oli pyytänyt Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 nojalla, sellaisena kuin kyseinen päätös on ilmoitettu kantajalle 3.4.2014 päivätyssä kirjeessä, jonka viitenumero on SG.B.4/LR/rc – sg.dsg2.b.4(2014) 1028887
2.

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että neuvosto loukkasi kantajan puolustautumisoikeuksia ja oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan, koska perusteet, joilla kantaja on sisällytetty luetteloon, vastaavat syyllisyyden julkista toteamista ennen kuin asiaa on tutkittu missään tuomioistuimessa ja koska kantajalle ei ole annettu mitään yksityiskohtaista tietoa niistä riidanalaisissa toimenpiteissä viitatuista perusteista, joiden perusteella hänet on sisällytetty luetteloon henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joihin sovelletaan rajoittavia toimenpiteitä, huolimatta siitä, että kantaja on pyytänyt neuvostolta tietoa.
1.

Ensimmäinen kanneperuste: SEUT 107 artiklan 1 kohdan ja SEUT 108 artiklan rikkominen erityisen tasausjärjestelyn virheellisen luokittelun perusteella — Kantajat väittävät, että tutkintamenettelyn aloittamisesta annettu päätös rikkoo SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, SEUT 108 artiklaa ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 13 artiklan 1 kohtaa, koska uusiutuvan energian ensisijaisuudesta annetussa laissa (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, jäljempänä EEG) säädetyt EEG-lisämaksut eivät olleet valtion varoista myönnettyjä tukia eikä EEG-lisämaksujen rajoittaminen paljon energiaa käyttävien yritysten osalta merkinnyt luopumista valtion varoista. — Tässä yhteydessä kantajat esittävät, että komissio on ottanut tutkintansa lähtökohdaksi uusia, aikaisemman oikeuskäytännön periaatteiden kanssa ristiriidassa olevia rajoitusperusteita. Tarkemmin ottaen se on luopunut täysin vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan varojen luokittelemiseksi valtion varoiksi edellytetystä valtiollisten elinten todellisen määräysvallan kriteeristä ja katsonut riittäväksi, että valtiollinen lainsäätäjä vaikuttaa yksityisten tahojen välisiin maksuvirtoihin ja että sitä, että kyseiset yksityiset tahot noudattavat näitä laista johtuvia velvoitteita, valvoo sääntelyviranomainen. — Lisäksi kantajien mukaan komissiota sitoo se sen antama päätös, jolla se ei luokitellut vuoden 2000 EEG:tä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi tueksi sillä perusteella, ettei siinä säädetty valtion varojen siirrosta, ja näin ollen komissio on tehnyt oikeudellisen virheen luokitellessaan vuoden 2012 EEG:n uudeksi, lainvastaisesti annetuksi tukisääntelyksi. — Lisäksi komissio ei ole tutkinut asiaa riittävästi ja tästä syystä se ei ole myöskään hyväksynyt, että energiaa paljon käyttäviä yrityksiä koskevat poikkeusjärjestelyt ovat vuoden 2012 EEG:n tavoitteen, luonteen ja/tai sen sisäisen rakenteen perusteella perusteltuja, eikä niillä näin ollen ole annettu valikoivia etuja.
1.

Ensimmäinen kanneperuste: kyse ei ole SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista valtion varoista Kantajien ensimmäisenä kanneperusteena on väite, jonka mukaan komissio olettaa virheellisesti, että uusiutuvan energian ensisijaisuudesta annetulla lailla (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, jäljempänä EEG) organisoiduissa rahavirroissa on kyse SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista ”valtion varoista”. — Komissio on olettanut virheellisesti, että EEG:ssä säädetysti organisoiduissa rahavirroissa on kyse SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista ”valtion varoista”. — Vain yksityiset tahot maksavat EEG-lisämaksuja. Näin kerättyjä varoja ei voida pitää valtion varoina. Edellytys jatkuvasta valtion valvonnasta ja siihen liittyvästä todellisesta viranomaisten puuttumismahdollisuudesta ei täyty itse EEG-lisämaksujen eikä niiden rajoittamisen energiaa paljon käyttävien yritysten osalta. — Muutenkaan lisämaksujen rajoittaminen paljon energiaa käyttävien yritysten osalta ei johda sellaisista varoista luopumiseen, jotka valtio olisi tavallisesti voinut saada. Rajoittaminen rahoitetaan vain ja ainoastaan yksityisistä varoista, nimittäin perimällä korkeammat lisämaksut kaikista niistä sähkön kilowattitunneista, jotka toimitetaan muille kuin privilegioiduille loppukäyttäjille. EEG-lisämaksujen niin sanottu erityinen tasausjärjestely ei siis vaikuta EEG-lisämaksuilla kerättyjen varojen kokonaismäärään vaan ainoastaan kustannusten jakautumiseen järjestelyn sisäisesti.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 142/44

Kanne 28.2.2014 – Yingli Energy (China) ym. v. neuvosto

(Asia T-161/14)

2014/C 142/57

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Yingli Energy (China) Co. Ltd (Baoding, Kiina), Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Baoding), Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Haikou, Kiina), Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Hengshui, Kiina), Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Tianjin, Kiina), Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Baoding), Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd (Baoding), Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Technology Co. Ltd (Beijing, Kiina), Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd (Beijing), Yingli Green Energy Europe (Düsseldorf, Saksa), Yingli Green Energy South East Europe GmbH (Grünwald, Saksa), Yingli Green Energy France SAS (Lyon, Ranska), Yingli Green Energy Spain, SL (La Moraleja, Espanja), Yingli Green Energy Italia Srl (Rooma, Italia) ja Yingli Green Energy International AG (Kloten, Sveitsi) (edustajat: asianajajat A. Willems, S. De Knop ja J. Charles)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

— ottamaan kanteen tutkittavaksi

— kumoamaan Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tai sieltä lähetettyjen kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot) tuontia koskevan lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1239/2013 (EUVL 2013 L 325, s. 66) siltä osin kuin sitä sovelletaan kantajiin

— velvoittamaan vastaajan maksamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kolmeen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että toimielimet rikkoivat neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 (1) 10 artiklan 12 ja 13 kohtaa, kun ne ottivat käyttöön tasoitustoimenpiteitä, jotka koskevat Kiinan kansantasavallasta lähetettyjä kiteisestä piistä valmistettuja aurinkosähkömoduuleita ja niiden keskeisiä komponentteja, vaikka vireillepanoilmoituksessa mainittiin ainoastaan Kiinan kansantasavallasta peräisin olevat kiteisestä piistä valmistetut aurinkosähkömoduulit ja niiden keskeiset komponentit.

2) Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että toimielimet rikkoivat neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 1 ja 27 artiklaa, kun ne ottivat käyttöön tasoitustoimenpiteitä, jotka koskevat sellaisia kiteisestä piistä valmistettuja aurinkosähkömoduuleja ja niiden keskeisiä komponentteja, jotka eivät olleet tukien vastaisen tutkimuksen kohteena.

3) Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että toimielimet rikkoivat neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 2 artiklan c alakohtaa, kun ne järjestivät ainoastaan yhden tutkimuksen kahdesta erillisestä tuotteesta (kiteisestä piistä valmistetuista aurinkosähkömoduuleista ja kennoista).

(1) Muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11.6.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 597/2009 (EUVL 2009 L 188, s. 93)
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 135/59

Kanne 28.2.2014 – Canadian Solar Emea ym. v. neuvosto

(Asia T-163/14)

2014/C 135/78

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Canadian Solar Emea GmbH (München, Saksa), Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Kiina), Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Kiina), Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Kiina) ja Csi Solar Power (China), Inc. (Suzhou) (edustajat: asianajajat A. Willems, S. De Knop ja J. Charles)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

— ottamaan kanteen tutkittavaksi

— kumoamaan Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tai sieltä lähetettyjen kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot) tuontia koskevan lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1239/2013 (EUVL 2013 L 325, s. 66) siltä osin kuin sitä sovelletaan kantajiin

— velvoittamaan vastaajan maksamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kolmeen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että toimielimet rikkoivat neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 (1) 10 artiklan 12 ja 13 kohtaa, kun ne ottivat käyttöön tasoitustoimenpiteitä, jotka koskevat Kiinan kansantasavallasta lähetettyjä kiteisestä piistä valmistettuja aurinkosähkömoduuleita ja niiden keskeisiä komponentteja, vaikka vireillepanoilmoituksessa mainittiin ainoastaan Kiinan kansantasavallasta peräisin olevat kiteisestä piistä valmistetut aurinkosähkömoduulit ja niiden keskeiset komponentit.

2) Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että toimielimet rikkoivat neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 1 ja 27 artiklaa, kun ne ottivat käyttöön tasoitustoimenpiteitä, jotka koskevat sellaisia kiteisestä piistä valmistettuja aurinkosähkömoduuleja ja niiden keskeisiä komponentteja, jotka eivät olleet tukien vastaisen tutkimuksen kohteena.

3) Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että toimielimet rikkoivat neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 2 artiklan c alakohtaa, kun ne järjestivät ainoastaan yhden tutkimuksen kahdesta erillisestä tuotteesta (kiteisestä piistä valmistetuista aurinkosähkömoduuleista ja kennoista).

(1) Muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11.6.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 597/2009 (EUVL 2009 L 188, s. 93)
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee sitä, että sähkönhankintasopimusta koskeva päätös on ilmeisen lainvastainen. Kantajat väittävät, että sähkönhankintasopimusta koskeva päätöstä (joka on tällä hetkellä riitautettu unionin yleisessä tuomioistuimessa asiassa T-179/09) rasittavat lukuisat vakavat virheet, jotka ovat ristiriidassa kilpailusääntöjen soveltamisen varmistamisesta vastaavan toimielimen tavanomaisen toiminnan kanssa ja joiden näin ollen tulisi johtaa unionin vastuun syntymiseen — Sähkönhankintasopimusta koskevaan päätökseen sisältyvät tiedot osoittavat selvästi, ettei sähkönhankintasopimuksella annettu mitään taloudellista etua — sähkönhankintasopimus oli osa Dunamentin yksityistämispakettia, ja se tehtiin ennen yksityistämistä, mistä syystä sen arvo määriteltiin Electrabelin maksaman hinnan mukaan, mutta komissio kieltäytyi ottamasta hintaa huomioon, mikä merkitsi ilmeistä unionin oikeuden rikkomista; — sähkönhankintasopimusta koskevan päätöksen takaisinperintää koskevaa määräystä rasittavat niin vakavat virheet, että tunnettujen talousasiantuntijoiden tekemissä laskelmissa päädyttiin negatiiviseen tukeen, mikä tarkoittaa, ettei tukea ole lainkaan. Kantajat väittävät, ettei näin vakavat virheet voi selittyä tapauksen monimutkaisuudella ensi arviolta tai objektiivisilla rajoitteilla, jotka koskevat komission toimintaa valtiontukien valvonnassa. Pikemminkin nämä virheet johtuvat suurelta osin siitä, että komissio kieltäytyi tutkimasta sähkönhankintasopimusta erikseen, ja ne ovat selkeitä todisteita siitä, että komissio jätti vakavalla tavalla noudattamatta rajoja, joita sen harkintavallan käytölle on asetettu.
—

velvoittamaan neuvoston ja/tai komission maksamaan kantajille vahingonkorvausta aineettomista ja aineellisista vahingoista, jotka aiheutuivat kantajille sääntöjenvastaisesti määrätyistä unionin seuraamuksista, joilla heidän nimensä lisättiin (ja pysytettiin vuoteen 2012 saakka) neuvoston asetuksen (EY) N:o 314/2004 liitteeseen neuvoston yhteisellä kannalla 2009/68/YUTP ja komission asetuksella (EY) N:o 77/2009, neuvoston päätöksellä 2010/92/YUTP ja komission asetuksella (EU) N:o 173/2010 sekä neuvoston päätöksellä 2011/101/YUTP ja komission asetuksella (EU) N:o 174/2011
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 78/15

Kanne 21.1.2014 — Pfizer v. komissio ja EMA

(Asia T-48/14)

2014/C 78/30

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Pfizer Ltd (Sandwich, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: barrister K. Bacon, barrister M. Schaefer, solicitor I. Dodds-Smith, solicitor C. Stothers ja solicitor J. Mulryne)

Vastaajat: Euroopan komissio ja Euroopan lääkevirasto (EMA)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan komission ja EMA:n 11.11.2013 ja 15.11.2013 päivättyihin kirjeisiin sisältyvän päätöksen olla antamatta lausuntoa lääkkeen vaatimustenmukaisuudesta ja

— velvoittamaan komission ja EMA:n korvaamaan kanteesta aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen, joka koskee sitä, että EMA tulkitsi kantajan mukaan virheellisesti lastenlääkeasetuksen (1) 28 artiklan 3 kohtaa, kun se vastasi, että kantajan Vfend -nimistä lääkettä koskevaan myyntilupaan liitettävää vaatimustenmukaisuuslausuntoa ei voida antaa ennen kuin lastenlääkettä koskevassa tutkimusohjelmassa esitetyt tutkimukset on arvioitu uuden ennaltaehkäisyä koskevan maininnan kannalta.

(1) Lastenlääkkeistä sekä asetuksen (ETY) N:o 1768/92, direktiivin 2001/20/EY, direktiivin 2001/83/EY ja asetuksen (EY) N:o 726/2004 muuttamisesta 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1901/2006 (EUVL L 378, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/44

Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 30.12.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-127/12, Luigi Marcuccio v. komissio, 17.10.2013 antamasta määräyksestä

(Asia T-698/13 P)

2014/C 52/85

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Valittaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— Kumoamaan valituksenalaisen määräyksen kokonaan ja poikkeuksitta;

— Palauttamaan asian virkamiestuomioistuimen käsiteltäväksi.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valituksensa tueksi valittaja katsoo, että valituksenalainen määräys on selvästi kohtuuton, epäoikeudenmukainen ja lainvastainen, koska sitä ei ole millään tavoin perusteltu eikä asiaa ole tutkittu, koska se on monimielinen, itseään toistava, mielivaltainen ja siinä vääristellään tosiseikkoja, ja siinä on oikeudellinen virhe.