42

Tässä tilanteessa High Court päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”‐ ‐ 1) Sovelletaanko asetusta [N:o 1177/2010] (erityisesti sen 18 ja/tai 19 artiklaa) tilanteeseen, jossa matkustajat ovat tehneet ennakkovarauksia ja kuljetussopimuksia ja jossa matkustajaliikennepalvelut peruutetaan ilmoittamalla siitä vähintään seitsemän viikkoa ennen aikataulun mukaista lähtöaikaa sen takia, että lauttaliikenteen harjoittajan uuden aluksen toimitus viivästyy? Onko [mainitun] asetuksen soveltamisen kannalta merkitystä jollakin (tai kaikilla) seuraavista seikoista? a) Aluksen toimitus viivästyi lopulta 200 päivää. b) Lauttaliikenteen harjoittajan oli peruutettava koko liikennöintikausi. c) Sopivaa vaihtoehtoista alusta ei ollut saatavilla. d) Lauttaliikenteen harjoittaja vaihtoi yli 20000 matkustajan varauksen eri laivareitille tai palautti heille lipun hinnan. e) Kyseessä oleva reitti oli lauttaliikenteen harjoittajan avaama uusi laivareitti, jolla ei ollut tarjolla vastaavanlaista muuta liikennepalvelua. ‐ ‐ 2) Jos matkustajalle tarjotaan uusi matkareitti [asetuksen N:o 1177/2010] 18 artiklan mukaisesti, syntyykö siinä yhteydessä uusi kuljetussopimus, niin että oikeus korvaukseen [tämän asetuksen] 19 artiklan mukaisesti määritetään kyseisen uuden sopimuksen mukaisesti eikä alkuperäisen kuljetussopimuksen mukaisesti? 3) a) Jos [mainittua] 18 artiklaa sovelletaan ja jos matka peruuntuu eikä kyseisellä reitillä ole vaihtoehtoista liikennepalvelua (eli suoraa yhteyttä kyseisten kahden sataman välillä), täyttyykö [samassa] 18 artiklassa tarkoitettu ”uusi matkareitti – – lopulliseen määräpaikkaan”, jos matkustajalle tarjotaan vaihtoehtoinen matka jollain muulla käytettävissä olevalla reitillä tai useammalla reitillä matkustajan valinnan mukaan, myös maayhteyttä käyttämällä (esim. matkustamalla Irlannista Yhdistyneeseen kuningaskuntaan autolautalla, jolloin matkaa jatketaan ajamalla Yhdistyneen kuningaskunnan satamaan, josta on lauttayhteys Ranskaan, siten että lauttaliikenteen harjoittaja korvaa matkustajalle polttoainekulut, ja matkustaja valitsee itse jokaisen lauttamatkan)? Jos ei täyty, mitä perusteita käytetään sen määrittämiseen, onko uusi matkareitti laadittu ”vastaavin ehdoin”? b) Jos peruuntuneella reitillä ei ole vaihtoehtoista lauttapalvelua eikä peruuntumisesta kärsinyttä matkustajaa siten voida reitittää suoralle lauttamatkalle alukseen nousemiseen tarkoitetusta alkuperäisestä satamasta lopulliseen määräpaikkaan kuljetussopimuksen mukaisesti, onko liikenteenharjoittajan maksettava mahdolliset lisäkulut, joita uuden matkareitin saaneelle matkustajalle koituu matkustamisesta alukseen nousemiseen tarkoitettuun uuteen satamaan ja sieltä pois sekä/tai uuteen määräsatamaan tai sieltä pois? ‐ ‐ 4) a) Voidaanko [asetuksen N:o 1177/2020] 19 artiklaa soveltaa, kun matka on tosiasiassa peruutettu jo vähintään seitsemän viikkoa ennen aikataulun mukaista lähtöaikaa? Jos [kyseistä] 19 artiklaa sovelletaan, sovelletaanko sitä, jos [kyseisen asetuksen] 18 artiklaa on sovellettu ja matkustajalle on tarjottu uusi matkareitti lisäkuluitta ja/tai palautettu lipun hinta ja/tai matkustaja on valinnut myöhäisemmän matkan? b) Jos [asetuksen N:o 1177/2010] 19 artiklaa sovelletaan, mikä on ”lopullinen määräpaikka” [kyseistä] artiklaa sovellettaessa? 5) Jos [asetuksen N:o 1177/2010] 19 artiklaa voidaan soveltaa, a) miten viivästymisaika mitataan tällaisissa olosuhteissa b) miten [kyseisessä] 19 artiklassa tarkoitettu hinta on laskettava, kun määritetään maksettavan korvauksen tasoa, ja onko siihen erityisesti sisällytettävä lisäpalveluihin (esim. hyttiin, lemmikkieläintiloihin tai premium lounge ‑tiloihin) liittyvät kustannukset? ‐ ‐ 6) Jos asetusta [N:o 1177/2010] sovelletaan, vastaavatko ensimmäisessä kysymyksessä esitetyt olosuhteet ja näkökohdat [tämän] asetuksen 20 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksellisia olosuhteita, ”joita ei olisi voitu välttää, vaikka kaikki kohtuudella edellytettävät toimenpiteet olisi toteutettu”? ‐ ‐ 7) Vaikuttaako asetuksen [N:o 1177/2010] 24 artikla siten, että matkustajalle, joka haluaa hyötyä [kyseisen] asetuksen 19 artiklan mukaisesta korvauksesta, asetetaan pakollinen velvoite tehdä valitus kahden kuukauden kuluessa siitä, kun palvelu suoritettiin tai kun se olisi pitänyt suorittaa? ‐ ‐ 8) Onko asetuksen [N:o 1177/2010] täytäntöönpanosta vastaavan kansallisen toimivaltaisen elimen toimivalta rajoitettu matkoihin, joihin käytetään [kyseisen] asetuksen 25 artiklan mukaisia satamia, vai voiko se ulottua myös paluumatkaan toisen jäsenvaltion satamasta kansallisen toimivaltaisen elimen valtioon? ‐ ‐ 9) a) Mitä Euroopan unionin oikeuden periaatteita ja sääntöjä kansallisen tuomioistuimen olisi sovellettava arvioidessaan [asetuksen N:o 1177/2010] kansallisen täytäntöönpanoelimen päätöksen ja/tai kehotusten pätevyyttä, kun otetaan huomioon perusoikeuskirjan 16, 17, 20 ja/tai 47 artikla ja/tai oikeasuhteisuuden, oikeusvarmuuden ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteet? b) Kansallisen tuomioistuimen olisi arvioitava kohtuuttomuutta, mutta onko kyseessä ilmeisen virheen arviointi? ‐ ‐ 10) Onko asetus [N:o] 1177/2010 unionin oikeuden mukaan pätevä, kun otetaan erityisesti huomioon a) perusoikeuskirjan 16, 17 ja 20 artikla b) se tosiseikka, että lentoliikenteen harjoittajan ei tarvitse maksaa korvausta, jos matkustajalle on ilmoitettu peruutuksesta vähintään kaksi viikkoa ennen aikataulun mukaista lähtöaikaa (asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohta) c) oikeasuhteisuuden, oikeusvarmuuden ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteet?”