6.

Yleisistä verosäännöksistä annetun lain (Abgabenordnung, jäljempänä AO) 51, 52, 55, 58, 59, 60 ja 61 §:ssä säädetään seuraavaa: ”51 § Yleistä (1) Seuraavia säännöksiä sovelletaan, kun tässä laissa myönnetään yritykselle verohelpotuksia sen perusteella, että se palvelee suoraan ja yksinomaan yleishyödyllistä, hyväntekeväisyyteen liittyvää tai uskonnollista päämäärää (verohelpotuksille ominaiset päämäärät). Yhteisöllä tarkoitetaan yhteisöverolain määritelmän mukaista yhteisöä, henkilöyhteenliittymää tai omaisuusmassaa. Yhteisöjen funktionaalisia alajakoja (yksikköjä) ei pidetä itsenäisinä verosubjekteina. – – 52 § Yleishyödylliset päämäärät (1) Yhteisö pyrkii yleishyödyllisiin päämääriin, jos sen toiminta palvelee ilman oman edun tavoittelua yhteistä etua aineellisella, hengellisellä tai moraalin alalla. Toimintaa ei katsota yhteistä etua palvelevaksi, jos tällaisesta toiminnasta hyötyvä henkilöryhmä on rajattu kiinteästi esimerkiksi perheeseen tai yrityksen työvoimaan kuulumisen perusteella tai määritelmänsä, erityisesti siihen liittyvien maantieteellisten tai ammatillisten ominaisuuksien, vuoksi se voi pysyvästi olla ainoastaan pieni. Yhteisen edun palvelemiseen ei voida vedota pelkästään siksi, että yhteisö osoittaa varojaan julkisoikeudelliselle yhteisölle. (2) Jollei edellä 1 momentista muuta johdu, yhteisen edun palvelemisena pidetään seuraavia: – – 21. urheilun edistäminen (shakkia pidetään urheilulajina); – – 55 § Pyyteetön toiminta (1) Edistäminen tai tukeminen tapahtuu pyyteettömästi, jos se ei ensisijaisesti palvele yhteisön omia taloudellisia tarkoituksia, esimerkiksi kaupallisia tarkoituksia tai muita ansaintatarkoituksia, ja jos seuraavat edellytykset täyttyvät: 1. Yhteisön varoja voidaan käyttää ainoastaan säännöissä määriteltyihin tarkoituksiin. Jäsenet tai osakkaat (näissä säännöksissä tarkoitetut jäsenet) eivät voi saada voitto-osuuksia eivätkä jäsenten ominaisuudessaan yhteisön varoja muulla tavoin. Yhteisö ei voi käyttää varojaan poliittisten puolueiden tukemiseen tai edistämiseen suoraan tai välillisesti. 2. Jäsenyytensä päättyessä tai yhteisön purkamisen tai selvitystilaan asettamisen yhteydessä jäsenet eivät voi saada enempää kuin heidän maksamansa pääomaosuudet ja apporttinsa käyvän markkina-arvon. 3. Yhteisö ei voi antaa kenellekään etua, josta aiheutuvat kustannukset eivät liity yhteisön tarkoitukseen, tai suhteettoman suurta korvausta. 4. Jos yhteisö puretaan tai asetetaan selvitystilaan tai jos sen aiempaa tarkoitusta ei enää sovelleta, yhteisön varoja, jotka ylittävät jäsenten maksamat pääomaosuudet ja apporttien käyvän markkina-arvon, voidaan käyttää ainoastaan tarkoituksiin, joihin veroetuudet kohdistuvat (varojen sitomisen periaate). Tämän vaatimuksen on täytyttävä myös silloin, jos varat on tarkoitus siirtää toiseen veroetuuksia saavaan yhteisöön tai julkisoikeudelliselle oikeushenkilölle tarkoituksiin, joihin veroetuudet kohdistuvat. 5. Jollei 62 §:stä muuta johdu, yhteisön on lähtökohtaisesti käytettävä varojaan viipymättä sääntöjensä mukaisiin tarkoituksiin, joihin veroetuudet kohdistuvat. Varojen käyttäminen säännöissä määritettyjä tarkoituksia palvelevien varojen hankintaan tai luomiseen on myös tässä tarkoitettua käyttöä. Varoja on katsottava käytetyn viipymättä, jos niitä käytetään säännöissä määritettyihin tarkoituksiin, joihin veroetuudet kohdistuvat, viimeistään kahden kalenteri- tai varainhoitovuoden kuluessa niiden kertymisestä. – – 58 § Veroetuuksiin vaikuttamaton toiminta Verotuksellisesti etuoikeutetulle asemalle ei ole esteenä se, että – – 8. yhteisö järjestää sosiaalisia tapahtumia, jotka ovat merkitykseltään toissijaisia sen siihen toimintaan nähden, johon veroetuudet kohdistuvat, 9. urheilujärjestö edistää ilmaisen urheilutoiminnan ohella maksullista urheilutoimintaa, – – 59 § Veroetuuksien ennakkoedellytykset Veroetuuksia myönnetään, jos säännöissä, säätiön perustamisasiakirjassa tai yhtiöjärjestyksessä (näissä säännöksissä tarkoitetut säännöt) kuvataan yhteisön toiminnan tarkoitus sekä todetaan, että tämä tarkoitus täyttää 52–55 §:n edellytykset ja että siihen pyritään yksinomaan ja suoraan; yhteisön varsinaisen johtamisen on tapahduttava näiden sääntöjen mukaisesti. 60 § Vaatimukset, jotka sääntöjen on täytettävä (1) Säännöissä asetetut tavoitteet ja keinot, joilla ne on tarkoitus saavuttaa, on määriteltävä niin täsmällisesti, että sääntöjen perusteella voidaan varmistaa, ovatko veroetuuksien ennakkoedellytykset täyttyneet. Sääntöihin on sisällyttävä liitteessä 1 mainitut perusteet. (2) Sääntöjen on oltava säädettyjen vaatimusten mukaisia yhteisö- ja elinkeinoveron osalta koko verotus- ja laskenta-ajanjakson ajan ja muiden verojen osalta sinä ajankohtana, jona verovelvollisuus syntyy. 61 § Varojen sitominen säännöissä (1) Varojen katsotaan olevan sidottu riittävästi verotuksellisesti (55 §:n 1 momentin 4 kohta), jos tarkoitus, johon varoja on tarkoitus käyttää, jos yhteisö puretaan tai asetetaan selvitystilaan tai jos sen aiempi tarkoitus lakkaa, on määritelty säännöissä niin täsmällisesti, että sääntöjen perusteella voidaan varmistaa, onko tällainen tarkoitus sellainen, johon veroetuus kohdistuu. (2) (kumottu) (3) Jos varojen sitomista koskevaa sääntöä muutetaan myöhemmin siten, ettei se ole enää 55 §:n 1 momentin 4 kohdan vaatimusten mukainen, sen katsotaan olleen alun pitäenkin riittämätön verotuksellisesti. Tämän lain 175 §:n 1 momentin ensimmäisen virkkeen 2 kohtaa sovelletaan sillä edellytyksellä, että veropäätöksiä voidaan tehdä, peruuttaa tai muuttaa siltä osin kuin ne koskevat veroja, jotka ovat tulleet maksettavaksi varojen sitomista koskevan päätöksen muuttamista edeltäneiden kymmenen kalenterivuoden aikana.”