Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Tullit – Vaikutukseltaan vastaavat maksut – Perustamissopimuksen määräykset

(EY 23, EY 25 ja EY 90 artikla)

2. Verotus – Sisäinen verotus – Perustamissopimuksen määräykset – Soveltamisala

(EY 90 artikla)

3. Verotus – Sisäinen verotus – Perustamissopimuksen määräykset – Soveltamisala

(EY 90 artikla)

4. Verotus – Sisäinen verotus – Kielto harjoittaa syrjintää tuontituotteiden ja samanlaisten kotimaisten tuotteiden välillä

(EY 90 artikla)

5. Ympäristö – Jätteet – Jätteiden siirroista annettu asetus N:o 259/93

(Neuvoston asetuksen N:o 259/93 4 artiklan 3 kohdan a alakohdan i alakohta ja b alakohdan i alakohta)

Tiivistelmä

1. Vaikutukseltaan vastaavia maksuja ja syrjiviä sisäisiä veroja tai maksuja koskevia perustamissopimuksen määräyksiä ei voida soveltaa samanaikaisesti, eli sama toimenpide ei perustamissopimuksen järjestelmässä voi kuulua samanaikaisesti näihin kumpaankin ryhmään.

(ks. 26 kohta)

2. Huolehdittaviksi tarkoitetut jätteet kuuluvat EY 90 artiklassa tarkoitettujen ”tuotteiden” käsitteen piiriin. Vaikka niillä ei olekaan kaupallista arvoa, niihin nimittäin voidaan kuitenkin kohdistaa liiketoimia, jotka koskevat jätteistä huolehtimista tai niiden sijoittamista kaatopaikalle. Näihin jätteisiin kohdistuva sisäinen vero on omiaan saattamaan mainitut liiketoimet vaikeammiksi tai kalliimmiksi taloudelliselle toimijalle, joka pyrkii pääsemään eroon näistä jätteistä, ja täten kyseinen vero voi muodostaa näiden jätteiden vapaan liikkuvuuden peitellyn rajoituksen, jollaista EY 90 artiklalla pyritään nimenomaisesti torjumaan tilanteessa, jossa tuotuja jätteitä kohdellaan syrjivästi.

(ks. 36 ja 38 kohta)

3. EY 90 artiklaa sovelletaan maahan tuotujen tuotteiden käytöstä perittäviin sisäisiin maksuihin ja veroihin, jos kyseiset tuotteet on olennaisesti tarkoitettu tähän käyttöön ja on tuotu maahan yksinomaan tätä tarkoitusta varten. Lisäksi veroon tai maksuun, jota ei kanneta tuotteista sinänsä vaan yrityksen näihin tuotteisiin liittyvästä määrätystä toiminnasta ja joka lasketaan muun muassa kyseessä olevien tuotteiden painon perusteella, sovelletaan EY 90 artiklaa, ja mikäli vero vyörytetään välittömästi kansallisten ja tuotujen tuotteiden hintaan, tällaista veroa on sovellettava tavalla, joka ei syrji maahan tuotuja tuotteita. Huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden osalta sovelias kriteeri näiden tavaroiden vapaan liikkuvuuden mahdollisten rajoitusten arvioimiseksi on veron tai maksun vyörytys siihen hintaan, jonka taloudelliset toimijat maksavat näistä jätteistä eroon pääsemiseksi, sikäli kuin ainoat liiketoimet, joiden kohteena tällaiset jätteet voivat olla, liittyvät jätteistä huolehtimiseen ja niiden sijoittamiseen kaatopaikalle.

(ks. 41 ja 43 kohta)

4. EY 90 artiklan ensimmäinen kohta on esteenä kansalliselle verosäännökselle, jossa vapautetaan verosta, jota kannetaan jätteiden pitkäaikaisesta sijoittamisesta kansallisille kaatopaikoille, ainoastaan sellaisten jätteiden sijoittaminen, jotka ovat peräisin kansallisella alueella sijaitsevien pilaantuneiden tai mahdollisesti pilaantuneiden maa-alueiden vaarattomaksi tekemisestä tai kunnostamisesta, mutta jonka mukaan mainittua vapautusta ei ole mahdollista myöntää sellaisten jätteiden sijoittamiselle, jotka ovat peräisin muissa jäsenvaltioissa sijaitsevien maa-alueiden vaarattomaksi tekemisestä tai kunnostamisesta.

Vaikka yhteisön oikeudessa ei sen nykyisessä kehitysvaiheessa rajoiteta jäsenvaltion vapautta säätää joidenkin tuotteiden osalta porrastettua verojärjestelmää objektiivisten perusteiden mukaisesti, vaikka nämä tuotteet olisivat EY 90 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetulla tavalla samanlaisia, tällainen porrastaminen on kuitenkin yhteisön oikeuden mukaista ainoastaan, jos sillä tavoitellaan päämääriä, jotka myös ovat perustamissopimuksen ja johdetun oikeuden vaatimusten mukaisia, ja jos porrastamisen toteutus on sellainen, että sillä voidaan välttää kaikenlainen muista jäsenvaltioista tapahtuvan tuonnin suora tai välillinen syrjintä tai kilpailevan kotimaisen tuotannon suojeleminen. Tällainen verosäännös voi kuitenkin eräissä tilanteissa johtaa tuodun tuotteen verotukseen, joka on korkeampi kuin kansalliseen tuotteeseen kohdistuva verotus. Lisäksi kansallisten jätteiden ja toisista jäsenvaltioista tuotujen jätteiden erilainen alkuperä ei riitä siihen, että niiden ei katsota olevan EY 90 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetulla tavalla samanlaisia.

Tällaista erilaista kohtelua ei voida oikeuttaa tosiasiallisella mahdottomuudella luetteloida pilaantuneet tai mahdollisesti pilaantuneet maa-alueet, jotka sijaitsevat muiden jäsenvaltioiden alueilla, koska käytännön vaikeuksilla ei voida perustella sitä, että muista jäsenvaltioista peräisin oleviin tuotteisiin sovelletaan syrjivää sisäistä veroa tai maksua. Lisäksi vaikka EY 90 artikla ei lähtökohtaisesti velvoita jäsenvaltioita poistamaan niitä objektiivisesti perusteltuja porrastuksia, joita kansallisessa lainsäädännössä on tehty kotimaisista tuotteista kannettavissa sisäisissä veroissa tai maksuissa, tämä ei pidä paikkaansa silloin, kun tällainen erojen poistaminen on ainoa tapa, jolla voidaan välttää maahan tuotujen tuotteiden suora tai välillinen syrjintä.

(ks. 56, 57, 60, 70, 72 ja 73 kohta sekä tuomiolauselma)

5. Kun jäsenvaltio on luopunut toteuttamasta Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta annetun asetuksen N:o 259/93 4 artiklan 3 kohdan a alakohdan i alakohdassa säädetyn kaltaisia toimenpiteitä, joilla jätteiden siirrot kielletään kokonaan tai osittain tai joilla niitä vastustetaan järjestelmällisesti, ja kun se ei ole esittänyt tietyn jätteiden siirron osalta saman kohdan b alakohdan i alakohdassa tarkoitettuja perusteltuja vastalauseita, kyseinen jäsenvaltio ei voi asettaa rajoituksia siirrettyjen jätteiden vapaalle liikkuvuudelle alueellaan läheisyys‑ ja omavaraisuusperiaatteiden perusteella yhteisön tasolla ja kansallisella tasolla, koska asetuksella N:o 259/93 vahvistetut edellytykset ja menettelyt jätteiden siirtämiseksi jäsenvaltioiden välillä on hyväksytty ympäristönsuojelun takaamiseksi ja ottaen huomioon kyseiset periaatteet.

(ks. 64 ja 67 kohta)