Jälkimmäisen säännöksen mukaan muun Yhdistyneiden Kansakuntien elimen tai toimiston kuin Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun (HCR) suojelun tai avun lakkaaminen ”jostain syystä”, minkä perusteella asianomainen henkilö on suoraan oikeutettu direktiivin 2004/83 mukaisiin etuihin, koskee muun muassa sellaisen henkilön tilannetta, joka turvauduttuaan ensin tosiasiallisesti kyseiseen suojeluun tai apuun lakkaa saamasta sitä syystä, joka ei ole hänen määräysvallassaan eikä riipu hänen omasta tahdostaan. Direktiivin 2004/83 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisen virkkeen aloittavasta ilmaisusta ”kun tällainen suojelu tai apu on – – lakannut” näet seuraa, että ennen kaikkea juuri Yhdistyneiden Kansakuntien elimen tai toimiston antaman tosiasiasiallisen avun eikä sen olemassaolon on lakattava, jotta pakolaisaseman poissulkemisperustetta ei voida enää soveltaa. Pelkkää poissaoloa kyseisen elimen tai toimiston toimialueelta tai vapaaehtoista päätöstä lähteä sieltä ei tosin voida luonnehtia avun lakkaamiseksi. Kun kyseisen päätöksen perustana on asianomaisen henkilön tahdosta riippumaton pakkotilanne, tällainen tilanne voi sitä vastoin johtaa toteamukseen, jonka mukaan kyseisen henkilön saama apu on lakannut direktiivin 2004/83 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa virkkeessä tarkoitetulla tavalla.

Kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä annetun direktiivin 2004/83 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan toista virkettä on tulkittava siten, että kun turvapaikkahakemuksen tutkinnasta vastuussa olevan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat todenneet, että Yhdistyneiden Kansakuntien Lähi-idässä olevien palestiinalaispakolaisten avustus- ja työelimen (UNRWA) suojelun tai avun lakkaamista koskeva edellytys on täyttynyt hakijan osalta, se, että asianomainen henkilö on suoraan ”oikeutettu tämän direktiivin mukaisiin etuihin”, merkitsee sitä, että kyseinen jäsenvaltio tunnustaa hakijan mainitun direktiivin 2 artiklan c alakohdassa tarkoitetuksi pakolaiseksi ja myöntää hänelle suoraan pakolaisaseman, kunhan hakija ei kuulu jonkin saman direktiivin 12 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tai 2 ja 3 kohdassa vahvistetun poissulkemisperusteen alaan.

Direktiivin 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa virkkeessä olevaa ilmaisua ”on suoraan oikeutettu tämän direktiivin mukaisiin etuihin” on näet tulkittava Geneven yleissopimuksen 1 artiklan D kohdan toisen alakohdan mukaisesti eli siten, että asianomaiset henkilöt voivat hyötyä ”ipso facto” kyseisen yleissopimuksen järjestelmästä ja sen tarjoamista ”eduista”. Siihen perustuva oikeus, että UNRWA:n apu lakkaa eikä poissulkemisperustetta voida soveltaa, ei siis voi rajoittua pelkästään siihen, että asianomaisella henkilöllä on mahdollisuus hakea pakolaisasemaa direktiivin 2004/83 2 artiklan c alakohdan nojalla, koska kyseinen mahdollisuus on jo annettu kaikille kolmannen maan kansalaisille tai kansalaisuudettomille henkilöille, jotka oleskelevat jonkin jäsenvaltion alueella. Se, että asianomainen henkilö on suoraan oikeutettu mainitun direktiivin mukaisiin etuihin sen 12 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla, ei johda kuitenkaan ehdottomaan oikeuteen saada pakolaisasema. Näin ollen henkilön, joka on suoraan oikeutettu direktiivin 2004/83 mukaisiin etuihin, ei tosin ole välttämättä osoitettava, että hän pelkää joutuvansa vainotuksi kyseisen direktiivin 2 artiklan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla, mutta hänen on kuitenkin esitettävä hakemus, jolla pyritään saamaan pakolaisasema ja joka vastuussa olevan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on tutkittava. Tämän tutkinnan yhteydessä jälkimmäisten viranomaisten on tarkastettava paitsi se, että hakija on tosiasiallisesti pyytänyt UNRWA:n apua ja että kyseinen apu on lakannut, myös se, ettei hakija kuulu jonkin saman direktiivin 12 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tai 2 ja 3 kohdassa vahvistetun poissulkemisperusteen alaan.

(ks. 71, 72, 75, 76 ja 81 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)