ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 138/17

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Graz (osavaltion ylioikeus, Graz, Itävalta) on esittänyt 6.1.2022– Staatsanwaltschaft Graz v. MS

(Asia C-16/22)

(2022/C 138/20)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberlandesgericht Graz

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Staatsanwaltschaft Graz

Vastaaja: MS

Muu osapuoli: Finanzamt für Steuerstrafsachen und Steuerfahndung Düsseldorf

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko rikosasioita koskevasta eurooppalaisesta tutkintamääräyksestä 3.4.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/41/EU (1) 1 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa ja 2 artiklan c alakohdan i alakohtaa tulkittava siten, että näissä säännöksissä tarkoitettuina oikeusviranomaisina ja määräyksen antavina viranomaisina on pidettävä myös saksalaista verorikosten tutkinnan alalla toimivaltaista verovirastoa, jolla on kansallisen lainsäädännön nojalla syyttäjäviranomaisen oikeudet ja velvollisuudet määrättyjen rikosten osalta?

(1) Rikosasioita koskevasta eurooppalaisesta tutkintamääräyksestä 3.4.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/41/EU (EUVL 2014, L 130, s. 1).
6)

Jos [kansainvälistä suojelua koskevaa hakemusta käsittelevällä] päätöksentekijällä ei ole riittävästi näyttöä hakijan mielenterveyden tilasta mutta jos asiassa on jonkinlaista näyttöä hakijan mahdollisista mielenterveysongelmista, onko kyseinen päätöksentekijä 22.11.2012 annetussa tuomiossa M v Minister for Justice, Equality and Law Reform and Ors (C-277/11, EU:C:2012:744, 66 kohta) mainitun yhteistyövelvoitteen mukaisesti tai muutoin velvollinen tekemään lisäselvityksiä tai onko sillä jokin muu velvollisuus ennen lopullisen päätöksen tekemistä?
3)

a) Jos täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen toteaa, että myöhempään tuomioon ja täytäntöönpanopäätökseen johtaneessa menettelyssä ei ole noudatettu ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklaa ja että erityisesti etsityn henkilön poissaolon takia on loukattu puolustautumisoikeuksia ja/tai etsityn henkilön oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, onko täytäntöönpanosta vastaavalla oikeusviranomaisella edellä 1 kysymyksen yhteydessä kuvatussa tilanteessa oikeus ja/tai velvollisuus a) kieltäytyä luovuttamasta etsittyä henkilöä sillä perusteella, että luovuttaminen olisi vastoin edellä mainitun yleissopimuksen 6 artiklaa ja/tai Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa ja 48 artiklan 2 kohtaa, ja/tai b) edellyttää luovutuksen ehtona, että pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen takaa, että etsityllä henkilöllä on luovutuksen jälkeen täytäntöönpanopäätöksen antamiseen johtaneen tuomion osalta oikeus uudelleenkäsittelyyn tai muutoksenhakuun, johon hänellä on oikeus osallistua ja joka antaa mahdollisuuden asian aineelliseen uudelleentutkimiseen, mukaan lukien uudet todisteet, ja joka voi johtaa alkuperäisen ratkaisun kumoamiseen? b) Onko edellä 3 kysymyksen a kohdan tilanteessa arviointiperusteena se, loukkaako etsityn henkilön luovutus edellä mainitun yleissopimuksen 6 artiklan ja/tai perusoikeuskirjan 47 artiklan ja 48 artiklan 2 kohdan mukaisten perusoikeuksien keskeistä sisältöä, ja jos on, onko se, että myöhempään tuomioon ja täytäntöönpanopäätökseen johtanut menettely on käyty vastaajan poissa ollessa ja että etsityllä henkilöllä ei ole, jos hänet luovutetaan, oikeutta uudelleenkäsittelyyn tai muutoksenhakuun, riittävä peruste sille, että täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi todeta luovutuksen rikkovan kyseisten oikeuksien keskeistä sisältöä?
6)

Onko yleisen tietosuoja-asetuksen 83 artiklan 1 kohtaa, jossa edellytetään, että ”hallinnollisten sakkojen määrääminen – – on – – tehokasta, oikeasuhteista ja varoittavaa”, tulkittava siten, että se käsittää myös tapaukset, joissa ”rekisterinpitäjä” on vastuussa, kun IT-tuotteen luomisprosessissa kehittäjä myös suorittaa henkilötietojen käsittelytoimia, ja onko rekisterinpitäjä aina automaattisesti oikeudellisesti vastuussa käsittelijän suorittamista epäasianmukaisista henkilötietojen käsittelytoimista? Onko kyseistä säännöstä tulkittava siten, että se käsittää myös tapaukset, joissa rekisterinpitäjällä on tuottamuksesta riippumaton vastuu?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luxemburg) on esittänyt 1.12.2021 – GV v. Caisse nationale d’assurance pension

(Asia C-731/21)

(2022/C 73/20)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

Pääasian asianosaiset

Valittaja: GV

Vastapuoli: Caisse nationale d’assurance pension

Ennakkoratkaisukysymys

Onko Euroopan unionin oikeus, erityisesti Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 18, 45 ja 48 artikla ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 492/2011 (1) 7 artiklan 2 kohta, esteenä Luxemburgin sosiaaliturvalain 195 §:n ja tiettyjen parisuhteiden oikeusvaikutuksista 9.7.2004 annetun muutetun lain 3, 4 ja 4-1 §:n kaltaisille jäsenvaltion oikeussäännöille, joiden nojalla leskeneläkkeen myöntäminen pätevästi solmitun ja alkuperäjäsenvaltiossa kirjatun parisuhteen jälkeenjäävälle puolisolle sillä perusteella, että kuollut puoliso on työskennellyt vastaanottavassa jäsenvaltiossa, edellyttää, että parisuhde on kirjattu rekisteriin, jota kyseinen valtio pitää varmistaakseen, että on noudatettu aineellisia edellytyksiä, jotka kyseisen jäsenvaltion laissa asetetaan parisuhteen tunnustamiselle sen varmistamiseksi, että siihen voidaan vedota kolmansia osapuolia vastaan, kun leskeneläkkeen myöntäminen vastaanottavassa jäsenvaltiossa solmitun parisuhteen jälkeenjääneelle puolisolle edellyttää vain sitä, että parisuhde on solmittu ja kirjattu pätevästi?

(1) EUVL 2011, L 141, s. 1.
a)

kumoaa valituksenalaisen tuomion ja kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä määrätään, että peruskuormasähkön kuluttajat, joiden vuotuinen sähkönkulutus on vähintään 7 000 käyttötuntia, maksavat yli 20 prosenttia julkaistusta verkkomaksusta, peruskuormasähkön kuluttajat, joiden vuotuinen sähkönkulutus on vähintään 7 500 käyttötuntia, maksavat yli 15 prosenttia julkaistusta verkkomaksusta ja peruskuormasähkön kuluttajat, joiden vuotuinen sähkönkulutus on vähintään 8 000 käyttötuntia, maksavat yli 10 prosenttia julkaistusta verkkomaksusta, ja muilta osin palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä ratkaisee uudelleen ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn vaatimuksen 1 a), jossa vaaditaan riidanalaisen päätöksen kumoamista myös muilta osin
4)

Miten ja missä vaiheessa kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelyssä on perusoikeuskirjan 24 artiklan 2 kohdan kannalta otettava huomioon lapsen etu ja arvioitava sitä ja erityisesti haittaa, joka alaikäiselle aiheutuu siitä, että hän on oleskellut tosiasiallisesti pitkään jäsenvaltiossa? Onko tässä yhteydessä merkitystä sillä, onko tosiasiallinen oleskelu ollut laillista? Onko lapsen etua arvioitaessa edellä esitetyn arvioinnin yhteydessä merkitystä sillä, onko jäsenvaltio tehnyt päätöksen kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta unionin oikeudessa päätöksenteolle asetetussa määräajassa, onko aiemmin asetettua paluuvelvoitetta jätetty noudattamatta ja onko jäsenvaltio jättänyt toteuttamatta maasta poistamisen sen jälkeen, kun on tehty palauttamispäätös, jolloin alaikäisen tosiallinen oleskelu jäsenvaltiossa on voinut jatkua?
4)

Onko direktiivin 2011/95/EU 9 artiklan 3 kohtaa siinä tapauksessa, että hakija vetoaa siihen, että perheväkivallan muodossa ilmenevään sukupuoleen perustuvaan väkivaltaan syyllistyy muu kuin valtiollinen toimija, joka harjoittaa vainoa direktiivin 2011/95/EU 6 artiklan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla, tulkittava siten, että syy-yhteyden kannalta on riittävää, että 10 artiklassa mainittujen vainon syiden ja vainoksi katsottavien tekojen välillä on 1 kohdassa tarkoitettu yhteys, vai onko suojelun puuttuminen väitettyä vainoa vastaan ehdottomasti todettava, tai onko yhteys olemassa niissä tapauksissa, joissa muut kuin valtiolliset toimijat, jotka harjoittavat vainoa, eivät miellä yksittäisiä vainoksi tai väkivallaksi katsottavia toimia sinänsä sukupuoleen perustuviksi?
4)

Jos kolmanteen kysymykseen vastataan kieltävästi, mitkä ovat perusteet, joiden mukaan on arvioitava sellaisen hakijan aineellista riippuvuutta, joka hakee mahdollisuutta seurata unionin kansalaista tai tämän kumppania takenevassa polvessa olevana sukulaisena, ilman että hän on voinut saada oleskeluoikeutta sellaisen hakemuksen perusteella, joka on jätetty heti sen jälkeen kun hän on lähtenyt kotimaastaan?
—

Toinen vaatimus: asetusten (EY) N:o 1071/2009, (EY) N:o 1072/2009 ja (EU) N:o 1024/2012 muuttamisesta niiden mukauttamiseksi maantieliikenteen alan kehitykseen 15.7.2020 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (1) (EU) 2020/1055 2 artiklan 4 kohta kumotaan. Kumoaminen on tehtävä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (konsolidoitu toistanto) 263 artiklan ja seuraavien valitusperusteiden, jotka on esitetty tiivistettyinä, perusteella
—

On todettava, että Puolan tasavalta ei ole noudattanut — luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (1) 6 artiklan 1 ja 2 kohdan, 12 artiklan 1 kohdan a–d alakohdan, 13 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 16 artiklan 1 kohdan sekä luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY (2) 4 artiklan 1 kohdan, 5 artiklan a, b ja d alakohdan ja 9 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on sisällyttänyt kansalliseen järjestelmään säännöksiä, joiden mukaan hyvään tapaan perustuva metsänhoito ei ole minkään ”lintu-” tai ”luontodirektiiviin” perustuvan luonnonsuojelua koskevan säännöksen vastaista ja — luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 3 kohdan, luettuna yhdessä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 216 artiklan 2 kohdan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan sekä tiedon saannista, yleisön osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa 25.6.1998 tehdyn Århusin yleissopimuksen 6 artiklan 1 kappaleen b alakohdan ja 9 artiklan 2 kappaleen kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska se on sulkenut pois ympäristönsuojelujärjestöjen mahdollisuuden riitauttaa metsänhoitosuunnitelmat tuomioistuimessa
1)

Onko asetuksen (EU) N:o 1083/2006 (1) 70 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, asetuksen (EU) N:o 1828/2006 (2) 27 artiklan c alakohtaa, 26.7.1995 annettuun neuvoston säädökseen perustuvan Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista koskevan yleissopimuksen 1 artiklaa, asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (3) 1 artiklan 2 kohtaa ja direktiivin (EU) 2017/1371 (4) 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että menettelytavat, jotka teoreettisesti ovat omiaan suosimaan yhtä talouden toimijaa hankintamenettelyssä, sisältyvät aina käsitteisiin ”sääntöjenvastaisuus” tai ”petos” ja muodostavat siten oikeusperustan rahoitusosuuden peruuttamiselle, vaikka kyseisten menettelytapojen käyttämisestä ei olisikaan täyttä näyttöä tai vaikka ei olisikaan täyttä näyttöä siitä, että menettelytavat olisivat vaikuttaneet ratkaisevasti tuensaajan valintaan?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Irlanti) on esittänyt 10.8.2021 – Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment Affairs and Social Protection, Ireland ja Attorney General v. GV

(Asia C-488/21)

(2021/C 422/12)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment Affairs and Social Protection, Ireland ja Attorney General

Vastapuoli: GV

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Edellyttääkö unionin kansalaisuuden omaavan työntekijän suoraan takenevassa polvessa olevan sukulaisen direktiivin 2004/38/EY (1) 7 artiklan 2 kohdan mukainen johdettu oleskeluoikeus sitä, että hänen riippuvuutensa kyseisestä työntekijästä jatkuu?

2) Onko direktiivi 2004/38/EY esteenä sille, että vastaanottava jäsenvaltio voi rajoittaa unionin kansalaisuuden omaavan työntekijän perheenjäsenen, jolla on hänen riippuvuuteensa tästä työntekijästä perustuva johdettu oleskeluoikeus, pääsemistä sosiaalihuoltoavustusten piiriin tilanteessa, jossa tällaisen korvauksen saaminen tarkoittaisi, että hän ei enää olisi riippuvainen kyseisestä työntekijästä?

3) Onko direktiivi 2004/38/EY esteenä sille, että vastaanottava jäsenvaltio voi rajoittaa unionin kansalaisuuden omaavan työntekijän perheenjäsenen, jolla on hänen riippuvuuteensa tästä työntekijästä perustuva johdettu oleskeluoikeus, pääsemistä sosiaalihuoltoavustusten piiriin sillä perusteella, että tällaisen etuuden maksaminen johtaa siihen, että kyseinen perheenjäsen muodostuu kohtuuttomaksi rasitteeksi asianomaisen valtion sosiaalihuoltojärjestelmälle?

(1) Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/38/EY (EUVL 2004, L 158, s. 77).
C 391/16

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supreme Court (Irlanti) on esittänyt 3.8.2021 – WO ja JL v. Minister for Justice and Equality

(Asia C-480/21)

(2021/C 391/23)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court

Pääasian asianosaiset

Valittajat: WO ja JL

Vastapuoli: Minister for Justice and Equality

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko asianmukaista soveltaa tuomiossa LM (1) esitettyä sekä tuomiossa L ja P (2) vahvistettua arviointiperustetta tilanteessa, jossa todellisena vaarana on, että valittajat tuomitaan tuomioistuimissa, jotka eivät ole laillisesti perustettuja?

2) Onko asianmukaista soveltaa tuomiossa LM esitettyä sekä tuomiossa L ja P vahvistettua arviointiperustetta tilanteessa, jossa henkilö, joka haluaa riitauttaa eurooppalaisen pidätysmääräyksen mukaisen pyynnön, ei voi täyttää sellaista perustetta siksi, että kyseisenä ajankohtana ei ole mahdollista selvittää hänen asiansa ratkaisevien tuomioistuinten kokoonpanoa siitä syystä, että asiat jaetaan tuomioistuimissa sattumanvaraisesti?

3) Merkitseekö tehokkaiden oikeussuojakeinojen puuttuminen tuomarinimitysten pätevyyden riitauttamiseksi Puolassa olosuhteissa, joissa vaikuttaa siltä, että valittajat eivät kyseisenä ajankohtana pysty osoittamaan, että tuomioistuinten, joissa heidän asiansa ratkaistaan, kokoonpanossa on tuomareita, joita ei ole nimitetty pätevästi, oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan perusoikeuden keskeisen sisällön loukkaamista, minkä johdosta täytäntöönpanovaltio on velvollinen kieltäytymään valittajien luovuttamisesta?

(1) Asia C-216/18 PPU, EU:C:2018:586.

(2) Asiat C-354/20 PPU ja C-412/20 PPU, EU:C:2020:1033.
C 391/4

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Frankfurt am Main (Saksa) on esittänyt 31.5.2021 – FH v. SunExpress Günes Ekspres Havacilik A.S.

(Asia C-337/21)

(2021/C 391/07)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Frankfurt am Main

Pääasian asianosaiset

Valittaja: FH

Vastapuoli: SunExpress Günes Ekspres Havacilik A.S.

Ennakkoratkaisukysymys

Onko asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 7 artiklaa tulkittava siten, että kun on kyse verkossa toimivan välittäjän välityksellä eri lentoliikenteen harjoittajilta yhdellä ainoalla varauksella varatuista lennoista, oikeus saada korvausta ensimmäisestä lento-osuudesta vastaavalta lentoliikenteen harjoittajalta on olemassa, kun ensimmäisen lennon saapuminen viivästyi alle kolme tuntia, mikä kuitenkin johti siihen, että matkustaja myöhästyi jatkolennolta, minkä vuoksi hän saapui lopulliseen määräpaikkaansa yli kolme tuntia viivästyneenä, ja kun ensimmäisestä lennosta vastaava lentoliikenteen harjoittaja ei ollut toisen lennon kuljetuksen osalta sopimuspuoli eikä tietoinen siitä, että oli tehty myös varaus jatkolennolle toiselta lentoliikenteen harjoittajalta?

Unionin tuomioistuimen presidentin 28.6.2021 antamalla määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

(1) Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2004, L 46, s. 1).
1)

Voidaanko sen oikeuden kanssa, joka koskee SEUT 101 artiklan vastaisen kilpailunvastaisen toiminnan takia aiheutuneen vahingon täysimääräistä korvaamista, ja kyseistä määräystä koskevan oikeuskäytännön kanssa yhteensopivana pitää järjestelmää, josta säädetään siviiliprosessilain 394 §:n 2 momentissa ja jonka mukaan kyseinen vahinkoa kärsinyt toimija velvoitetaan korvaamaan osa oikeudenkäyntikuluista sen määrän perusteella, jonka se on perusteettomasti maksanut ylihintana ja joka sille on maksettu takaisin sen korvausvaatimuksen osittaisen hyväksymisen jälkeen, tilanteessa, jossa on kyse kilpailusääntöjen rikkomisen ja sellaisen vahingon välisestä syy-seuraussuhteesta, jonka oikeudenkäynnissä on todettu aiheutuneen, jonka suuruus on vahvistettu ja jonka osalta on myönnetty korvaus?
—

komissio on velvoittava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Ryanairin oikeudenkäyntikulut ja väliintulijat ensimmäisessä oikeusasteessa ja tämän valituksen käsittelyssä (jos heitä on) on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht München (Saksa) on esittänyt 13.4.2021 – S.M.

(Asia C-237/21)

(2021/C 297/22)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberlandesgericht München

Pääasian asianosaiset

Luovutetuksi pyydetty: S.M.

Muu osapuoli: Generalstaatsanwaltschaft München

Ennakkoratkaisukysymys

Seuraako 13.11.2018 annetusta tuomiosta Raugevicius (C-247/17, ECLI:EU:C:2018:898) ilmenevistä SEUT 18 ja SEUT 21 artiklan soveltamista koskevista periaatteista, että kolmannen valtion rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta 13.12.1957 tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen perusteella esittämä pyyntö siitä, että unionin kansalainen luovutetaan rangaistuksen täytäntöönpanoa varten, on hylättävä myös silloin, kun jäsenvaltio, jolle luovuttamispyyntö on esitetty, on kyseisen yleissopimuksen nojalla valtiosopimusoikeudellisesti sitoutunut luovuttamaan unionin kansalaisen, koska kyseinen jäsenvaltio on määritellyt yleissopimuksen 6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun kansalaisen käsitteen siten, että sillä tarkoitetaan vain sen omia kansalaisia eikä myös muiden unionin jäsenvaltioiden kansalaisia?
—

Siinä tapauksessa, että asiaa ei palautettaisi unionin yleiseen tuomioistuimeen uudelleen tutkittavaksi, valittaja vaatii unionin tuomioistuinta päättämään, että Euroopan unionin toimielimet ovat vakavasti rikkoneet velvollisuuksiaan ja aiheuttaneet hänelle vahinkoa siltä osin kuin a) Euroopan komissio on hyväksynyt ryhmäpoikkeusasetuksen muodossa, joka muun muassa ylittää perussopimuksiin perustuvan lainsäädäntövaltuutuksen, jossa ei noudateta perustuslaillisia periaatteita, jotka koskevat yhteismarkkinoihin vaikuttavan kilpailun poikkeuksellista luonnetta ja siihen kohdistuvien loukkauksien perusteluita ja joka on lainvastaisesti mahdollistanut valtiontuen toteuttamisen sen Innovatiivinen talous -toimintaohjelman puitteissa, joka on vahingoittanut valittajayrityksen toimintaa. b) 3.12.2007 tekemällään päätöksellä Euroopan komissio on hyväksynyt toimintaohjelman, joka ei ole sopusoinnussa perusoikeuksien eikä Euroopan unionin perusoikeuskirjan kanssa, eikä se ole julkaissut kyseistä päätöstä. c) Euroopan komissio ei ole asianmukaisesti käsitellyt valittajan kanteluita, joilla kiistetään Innovatiivinen talous -toimintaohjelman laillisuus, kun otetaan huomioon yhtäältä, ettei se on tarkastanut Innovatiivinen talous -toimintaohjelman luomisen ja täytäntöönpanon olosuhteita ja että toisaalta, se ei ole asianmukaisesti perustellut sitä, että se on hylännyt valittajan kantelun. d) unionin yleinen tuomioistuin on kieltäytynyt tutkimasta pääasiaa ryhmäpoikkeusasetusta vastaan nostetun kumoamiskanteen puitteissa ja on hylännyt kanteen ilmeisen perusteettomana ja rikkonut siten perustuslaillista velvollisuuttaan soveltaa suhteellisuusperiaatetta ja toimien puolueellisesti ja erittäin vahvasti muotoseikkoja noudattaen, on rikkonut valittajan perustuslaillista oikeutta tosiasialliseen oikeussuojaan ja oikeuteen saada asiansa käsitellyksi puolueettomassa tuomioistuimessa.
C 217/31

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka cour d’appel de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 9.4.2021 – julkisoikeudellinen osakeyhtiö Port de Bruxelles ja Région de Bruxelles-Capitale v. julkisoikeudellinen osakeyhtiö Infrabel

(Asia C-229/21)

(2021/C 217/42)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour d’appel de Bruxelles

Pääasian asianosaiset

Valittajat: julkisoikeudellinen osakeyhtiö Port de Bruxelles ja Région de Bruxelles-Capitale

Vastapuoli: julkisoikeudellinen osakeyhtiö Infrabel

Muut osapuolet: Région de Bruxelles-Capitale, Le Port de Bruxelles ja Lineas SA

Ennakkoratkaisukysymys

Seuraako unionin suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi ja päätöksen N:o 661/2010/EU kumoamisesta 11.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1315/2013 (1) 15 artiklasta, luettuna yksin tai yhdessä kyseisen asetuksen muiden säännösten kanssa, siinä tapauksessa, että ydinverkkoon kuuluva sisävesisatama on jo liitetty tie- ja rautatieverkkoon, velvollisuus säilyttää nämä kaksi yhteyttä ja ylläpitää niitä tai velvollisuus olla lakkauttamatta toista niistä edes luopumalla sen ylläpidosta?

(1) EUVL 2013, L 348, s. 1.
2)

Sovelletaanko [asetuksen 2016/679] (2) säännöksiä Bulgarian tasavallan syyttäjäviranomaiseen, koska se on siviiliprosessin asianosaisena käyttänyt tuomioistuimessa puolustukseen henkilöä koskevia tietoja, joita se on kerännyt [direktiivin 2016/680] 3 artiklan 8 alakohdassa tarkoitettuna ”rekisterinpitäjänä” kyseisestä henkilöstä rikosepäilyjen selvittämiseksi avaamaansa asiakirjavihkoon, ilmoittamalla, että tällainen asiakirjavihko on avattu, tai esittämällä asiakirjavihon asiakirjat?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Liettua) on esittänyt 12.2.2021 – ”Romega” UAB v. Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba

(Asia C-89/21)

(2021/C 163/20)

Oikeudenkäyntikieli: liettua

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Pääasian asianosaiset

Valittaja:”Romega” UAB

Vastapuoli: Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba

Ennakkoratkaisukysymys

Onko elintarvikkeiden mikrobiologisista vaatimuksista 15.11.2005 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2073/2005 (1) 1 artiklaa ja elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28.1.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 (2) 14 artiklan 8 kohtaa tulkittava siten, että niissä annetaan jäsenvaltion toimivaltaisille valvontaviranomaisille harkintavalta määrittää, että tuore siipikarjanliha, joka täyttää asetuksen N:o 2073/2005 liitteessä I olevan 1 luvun rivillä 1.28 säädetyt vaatimukset, ei täytä asetuksen N:o 178/2002 14 artiklan 1 ja 2 kohdan vaatimuksia, tapauksessa, jossa kyseiseen elintarvikeluokkaan kuuluvassa elintarvikkeessa esiintyy muita Salmonellan serotyyppejä kuin asetuksen N:o 2073/2005 liitteessä I olevan 1 luvun rivillä 1.28 mainitut, kuten nyt käsiteltävässä asiassa on todettu?

(1) EUVL 2005, L 338, s. 1.

(2) EYVL 2002, L 31, s. 1.