Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Komission toimivaltuudet -

Harkintavallan käyttäminen

(EY:n perustamissopimuksen 169 artikla (josta on tullut EY 226 artikla))

2. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely - Kohde - Oikeudenkäynnin kohteen määrittely perustellussa lausunnossa

(EY:n perustamissopimuksen 169 artikla (josta on tullut EY 226 artikla))

3. Ympäristö - Vesiympäristön pilaantuminen - Direktiivi 76/464/ETY - Velvollisuus laatia erityisohjelmia tiettyjen vaarallisten aineiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämiseksi - Velvollisuuden laajuus

(Neuvoston direktiivin 76/464/ETY 2, 6 ja 7 artikla sekä sen liitteessä olevat luettelo I ja luettelo II)

Tiivistelmä

1. Perustamissopimuksen 169 artiklassa (josta on tullut EY 226 artikla) vahvistetussa järjestelmässä komission harkintavallassa on arvioida, milloin jäsenyysvelvoitteiden laiminlyömistä koskeva kanne on nostettava, eikä yhteisöjen tuomioistuimen asiana ole arvioida komission toimenpiteiden tarkoituksenmukaisuutta.

( ks. 20 kohta )

2. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen yhteydessä oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tarkoituksena on antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle yhtäältä tilaisuus täyttää yhteisön oikeuden mukaiset velvoitteensa ja toisaalta tilaisuus puolustautua asianmukaisesti komission esittämiä väitteitä vastaan. Perustamissopimuksen 169 artiklan (josta on tullut EY 226 artikla) nojalla nostetun kanteen kohde rajataan näin ollen kyseisessä määräyksessä tarkoitetussa oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä. Näin ollen kanne voi perustua ainoastaan oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä esitettyihin väitteisiin.

( ks. 23 kohta )

3. Tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta annetussa direktiivissä 76/464/ETY vahvistetusta järjestelmästä ja direktiivin liitteessä olevan luettelon II ensimmäisen kohdan ensimmäisen luetelmakohdan sanamuodosta ilmenee riidattomasti, että niin kauan kuin neuvosto ei ole direktiivin 6 artiklan nojalla määritellyt luettelossa I tarkoitettujen aineiden raja-arvoja, joita päästöstandardit eivät saa ylittää, näitä aineita on väliaikaisesti pidettävä luetteloon II kuuluvina aineina, joita koskevasta järjestelmästä säädetään direktiivin 7 artiklassa. Vaikka onkin totta, että neuvoston suorittaman päästöjen raja-arvojen vahvistamisen tavoitteena on ehkäistä vesien pilaamista luetteloon I kuuluvilla aineilla, kun taas direktiivin 76/464/ETY 7 artiklassa tarkoitetulla järjestelmällä halutaan pilaamisen rajoittamiseksi ainoastaan vahvistaa laatutavoitteet sisältävät ohjelmat, direktiivin 2 artiklassa tarkoitettu pilaamisen ehkäiseminen ei onnistu pelkästään raja-arvoja vahvistamalla, sillä loppujen lopuksi se riippuu täysin vahvistettujen arvojen tasosta. Näin ollen luetteloon I kuuluvien aineiden saattamisella väliaikaisesti luetteloon II kuuluvia aineita koskevan järjestelmän alaisuuteen ei poiketa direktiivin tavoitteesta.

Kun direktiivissä 76/464/ETY säädetään sitovasti toimenpiteistä, jotka jäsenvaltioiden on toteutettava, jos neuvosto ei vahvista päästöjen raja-arvoja luetteloon I sisältyville aineille, siinä ei siten vapauteta jäsenvaltiota velvollisuudesta noudattaa siinä säädettyjä velvoitteita, kun odotetaan sitä, että neuvosto toteuttaa toimenpiteitä 6 artiklan perusteella.

( ks. 32-33 ja 35 kohta )