ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.9.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court – Irlanti) – Friends of the Irish Environment Ltd v. An Bord Pleanála

(Asia C-254/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 92/43/ETY - Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu - 6 artiklan 3 kohta - Soveltamisala - Hankkeen ja hyväksynnän käsitteet - Suunnitelman tai hankkeen suojellulle alueelle aiheuttamien vaikutusten asianmukainen arviointi - Päätös nesteytetyn maakaasun uudelleenkaasutukseen tarkoitetun terminaalin rakennusluvan voimassaolon jatkamisesta - Kansalliseen säännöstöön, jolla ei ole pantu direktiiviä 92/43 asianmukaisesti täytäntöön, perustuva alkuperäinen päätös)

(2020/C 378/12)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court (Irlanti)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Friends of the Irish Environment Ltd

Vastaaja: An Bord Pleanála

Muu osapuoli: Shannon Lng Ltd

Tuomiolauselma

1) Päätöstä, jolla jatketaan nesteytetyn maakaasun uudelleenkaasutukseen tarkoitetun terminaalin rakennushankkeen toteuttamiselle alun perin vahvistettua kymmenen vuoden määräaikaa, on pidettävä luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna hankkeelle annettuna hyväksyntänä, kun kyseistä hanketta koskeva alkuperäinen lupa, joka on rauennut, on lakannut tuottamasta oikeusvaikutuksia sen määräajan päätyttyä, joka siinä oli kyseisten töiden suorittamiselle vahvistettu, ja kun kyseisiä töitä ei ole aloitettu.

2) Toimivaltaisen viranomaisen on arvioitava, onko päätöksen, jolla jatketaan nesteytetyn maakaasun uudelleenkaasutukseen tarkoitetun terminaalin rakennushankkeen, jota koskeva alkuperäinen lupa on rauennut, toteuttamiselle alun perin vahvistettua määräaikaa, vaikutukset arvioitava asianmukaisesti direktiivin 92/43 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädetyllä tavalla, ja jos näin on, onko tämän arvioinnin koskettava hanketta kokonaisuudessaan vai sen osaa, ja sen on erityisesti otettava huomioon sekä mahdollinen aikaisemmin tehty arviointi että asian kannalta merkityksellisten ympäristötietojen ja tieteellisten tietojen kehittyminen mutta myös hankkeen mahdollinen muuttaminen ja muiden suunnitelmien tai hankkeiden olemassaolo.

Kyseinen vaikutusten arviointi on tehtävä, jos alaa koskevan parhaan tieteellisen tietämyksen perusteella ei voida sulkea pois sitä, että kyseinen hanke vaikuttaa asianomaisen alueen suojelutavoitteisiin. Kyseisen hankkeen aikaisemmalla arvioinnilla, joka on tehty ennen hanketta koskevan alkuperäisen luvan myöntämistä, voidaan sulkea kyseinen riski pois ainoastaan, jos se sisältää täydellisiä, täsmällisiä ja lopullisia päätelmiä, joilla voidaan hälventää kaikenlainen perusteltu tieteellinen epäilys töiden vaikutuksista, ja edellyttäen, että asian kannalta merkitykselliset ympäristötiedot ja tieteelliset tiedot eivät ole kehittyneet, että hanketta ei mahdollisesti ole muutettu ja että muita suunnitelmia tai hankkeita ei ole olemassa.

(1) EUVL C 206, 17.6.2019.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.7.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landesgericht Klagenfurt – Saksa) – Verein für Konsumenteninformation v. Volkswagen AG

(Asia C-343/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EU) N:o 1215/2012 - 7 artiklan 2 alakohta - Tuomioistuimen toimivalta sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa - Paikkakunta, missä vahinko sattui - Vahingon ilmenemispaikka - Autonvalmistajan tuottamien moottoreiden pakokaasupäästöjä koskevien tietojen manipulointi)

(2020/C 287/18)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landesgericht Klagenfurt

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Verein für Konsumenteninformation

Vastaaja: Volkswagen AG

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa on tulkittava siten, että kun ajoneuvon valmistaja on varustanut ajoneuvon jossakin jäsenvaltiossa lainvastaisesti ohjelmistolla, jolla manipuloidaan pakokaasupäästöjä koskevia tietoja, ennen kuin se ostetaan kolmannelta osapuolelta toisessa jäsenvaltiossa, vahingon ilmenemispaikka on tässä viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa.

(1) EUVL C 230, 8.7.2019.
C 240/16

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.5.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte suprema di cassazione – Italia) – A.m.a. – Azienda Municipale Ambiente SpA v. Consorzio Laziale Rifiuti – Co.La.Ri.

(Asia C-15/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Ympäristö - Jätteet - Direktiivi 1999/31/EY - Käytössä olevat kaatopaikat - Kaatopaikan jälkihoitoaika - Pidentäminen - Kaatopaikkakustannukset - Saastuttaja maksaa -periaate - Direktiivin ajallinen soveltaminen)

(2020/C 240/20)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Valittaja: A.m.a. – Azienda Municipale Ambiente SpA

Vastapuoli: Consorzio Laziale Rifiuti – Co.La.Ri.

Tuomiolauselma

Kaatopaikoista 26.4.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY 10 ja 14 artiklaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sellaiselle kansallisen säännöksen tulkinnalle, jonka mukaan kaatopaikkaan, joka oli toiminnassa kyseisen direktiivin täytäntöönpanoajankohtana, on sovellettava mainitusta direktiivistä johtuvia velvoitteita ja etenkin kyseisen kaatopaikan jälkihoitoajan pidennystä ilman, että on tehtävä ero jätteiden sijoittamisajankohdan mukaan tai säädettävä toimenpiteestä, jolla pyritään rajoittamaan kyseisen pidennyksen taloudellisia vaikutuksia jätteiden haltijaan nähden.

(1) EUVL C 164, 13.5.2019.
—

tämä koskemattomuus edellyttää asianomaiselle henkilölle määrätyn tutkintavankeuden lopettamista, jotta tämä voi matkustaa Euroopan parlamenttiin ja täyttää siellä vaaditut muodollisuudet. On kuitenkin niin, että jos kansallisen toimivaltaisen tuomioistuimen mielestä tutkintavankeus on pysytettävä kyseisen henkilön saatua Euroopan parlamentin jäsenen aseman, sen on mahdollisimman pian pyydettävä Euroopan parlamentilta kyseisen koskemattomuuden pidättämistä saman pöytäkirjan 9 artiklan kolmannen kohdan nojalla.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 132 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että puhelimitse tarjotut palvelut, joissa annetaan terveyttä ja sairauksia koskevaa neuvontaa, voivat kuulua tässä säännöksessä tarkoitetun arvonlisäverovapautuksen piiriin edellyttäen, että niillä on terapeuttinen tarkoitus, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
1)

Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista 27.7.1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 96 artiklaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä säädetty kolmen vuoden vanhentumisaika kyseisen asetuksen 94 ja 95 artiklassa tarkoitetuille oikeustoimille alkaa kulua siitä ajankohdasta, jona yhtäältä yhteisön kasvinjalostajanoikeudet lopullisesti myönnettiin ja jona toisaalta yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien haltija sai tietää suojattuun lajikkeeseen kohdistuvasta oikeudenloukkausta koskevasta toimesta ja sen tekijän henkilöllisyydestä, ja näin on riippumatta kyseisen toimen jatkumisesta sekä sen lopettamisen ajankohdasta.
1)

Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 20 artiklan ja asetuksen N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 erikseen määriteltyä hoitoa koskevan 26 artiklan säännöksiä, luettuina yhdessä SEUT 56 artiklan valossa, on tulkittava seuraavasti: — vakuutetun henkilön yksinomaan omasta tahdostaan sillä perusteella, että hänen mukaansa lääketieteellistä hoitoa tai tehokkuudeltaan vastaavaa hoitoa ei ollut saatavilla asuinjäsenvaltiossa lääketieteellisesti perustellun ajan kuluessa, muussa jäsenvaltiossa kuin hänen asuinjäsenvaltiossaan saamansa lääketieteellinen hoito kuuluu näissä säännöksissä tarkoitetun ”erikseen määritellyn hoidon” käsitteen soveltamisalaan, joten tällaisen hoidon saamisen edellytyksenä muussa jäsenvaltiossa kuin vakuutetun asuinjäsenvaltiossa on asetuksessa N:o 883/2004 säädettyjen edellytysten mukaisesti lähtökohtaisesti asuinjäsenvaltion toimivaltaisen laitoksen myöntämä lupa, — vakuutetulla henkilöllä, joka on saanut erikseen määriteltyä hoitoa muussa jäsenvaltiossa kuin asuinjäsenvaltiossaan mutta joka ei ole hakenut toimivaltaiselta laitokselta lupaa kyseisen asetuksen 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti, on oikeus tällaisen hoidon kulujen korvaamiseen kyseisessä asetuksessa säädetyin edellytyksin, jos — yhtäältä lääkärin suorittamaa tutkimusta ja mahdollista hoitoa toisessa jäsenvaltiossa koskevan ajanvarauspäivän ja sen päivän välillä, jona hänelle annettiin kyseisessä jäsenvaltiossa, jonne hänen on täytynyt siirtyä, kyseistä hoitoa, kyseinen henkilö oli syistä, jotka liittyvät erityisesti hänen terveydentilaansa tai tarpeeseen saada tätä hoitoa kiireellisesti kyseisessä jäsenvaltiossa, tilanteessa, jossa hän oli estynyt hakemasta toimivaltaiselta laitokselta tällaista lupaa tai odottamasta tämän laitoksen päätöstä tästä hakemuksesta, ja — toisaalta saman asetuksen 20 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen mukaiset muut edellytykset luontoisetuuksien kuluista vastaamiselle ovat lisäksi täyttyneet. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on suoritettava tätä varten tarpeelliset selvitykset.
2)

Direktiivin 2001/23 3 artiklan 4 kohdan b alakohtaa, luettuna yhdessä direktiivin 2008/94 8 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, sellaisena kuin sitä kansallisessa oikeuskäytännössä on tulkittu, jossa säädetään tilanteessa, jossa eläketapahtuma, joka synnyttää oikeuden ammatillisen lisäeläkejärjestelmän mukaisiin vanhuusetuuksiin, tapahtuu maksukyvyttömyysmenettelyn, jonka aikana yrityksen luovutus on tapahtunut, aloittamisen jälkeen, ja näiden etuuksien sen osan, josta luovutuksensaaja ei vastaa, osalta, että yhtäältä kansallisen oikeuden mukaan määritetty maksukyvyttömyysvakuutuksen tarjoaja ei ole toimintavelvollinen, kun tulevaisuuteen kohdistuvat oikeudet vanhuusetuuksiin eivät ole vielä lopullisia tämän maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamishetkellä, ja että toisaalta kyseisen vakuutuksentarjoajan vastuulle kuuluva näihin etuuksiin liittyvän osuuden määrä määritetään niin, että se lasketaan sen bruttokuukausipalkan perusteella, jota kyseinen työntekijä sai maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamishetkellä, jos tästä seuraa, että työntekijät menettävät tällä säännöksellä taatun vähimmäisturvan, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 7.5.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Puola) – Dong Yang Electronics sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

(Asia C-547/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 44 artikla - Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 282/2011 - 11 artiklan 1 kohta - Palvelujen suoritus - Verotuksellinen liittymäkohta - Kiinteän toimipaikan käsite - Arvonlisäverovelvollinen - Kolmanteen valtioon sijoittautuneen yhtiön unionin jäsenvaltioon sijoittautunut tytäryhtiö)

(2020/C 240/04)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Dong Yang Electronics sp. z o.o.

Vastaaja: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 12.2.2008 annetulla neuvoston direktiivillä 2008/8/EY, 44 artiklaa ja direktiivin 2006/112 täytäntöönpanotoimenpiteistä 15.3.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 282/2011 11 artiklan 1 kohtaa ja 22 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei palvelujen suorittaja voi päätellä, että kolmanteen valtioon sijoittautuneella yhtiöllä on jäsenvaltiossa kiinteä toimipaikka, pelkästään siitä seikasta, että tällä yhtiöllä on jäsenvaltiossa tytäryhtiö, eikä tällä palvelujen suorittajalla ole velvollisuutta tutkia näiden kahden yksikön välisiä sopimussuhteita tällaisen arvioinnin tekemiseksi.

(1) EUVL C 44, 4.2.2019.
C 262/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 4.6.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Bonn – Saksa) – Thomas Leonhard v. DSL-Bank – eine Niederlassung der DB Privat- und Firmenkundenbank AG

(Asia C-301/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajansuoja - Direktiivi 2002/65/EY - Etäsopimuksena tehty luottosopimus - Peruuttamisoikeus - Seuraukset - 7 artiklan 4 kohta - Saatujen suoritusten palauttaminen - Korvauksen maksaminen sen perusteella, että rahat ovat olleet käytettävissä - Palvelujen tarjoajan velvollisuus - Velvollisuus ei kata tällaista korvausta)

(2020/C 262/02)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Bonn

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Thomas Leonhard

Vastaaja: DSL-Bank – eine Niederlassung der DB Privat- und Firmenkundenbank AG

Tuomiolauselma

Kuluttajille tarkoitettujen rahoituspalvelujen etämyynnistä ja neuvoston direktiivin 90/619/ETY sekä direktiivien 97/7/EY ja 98/27/EY muuttamisesta 23.9.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/65/EY 7 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että silloin, kun kuluttaja käyttää peruuttamisoikeuttaan palvelujen tarjoajan kanssa etäsopimuksena tekemänsä luottosopimuksen osalta, kuluttajalla on oikeus – tämän vaikuttamatta niihin maksuihin, jotka hänen on itse suoritettava palvelujen tarjoajalle kyseisen direktiivin 7 artiklan 1 ja 3 kohdassa asetettujen edellytysten mukaisesti – saada palvelujen tarjoajalta takaisin kyseisen sopimuksen mukaisesti maksamansa lainapääoman lyhennykset ja korot, mutta ei korvausta siitä, että kyseiset lainapääoman lyhennykset ja korot ovat olleet palvelujen tarjoajan käytettävissä.

(1) EUVL C 285, 13.8.2018.
—

se ei ole esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan kahden viikon määräaika vastustaa määräystä, jolla henkilö on tuomittu ajokieltoon, alkaa kulua määräyksen tiedoksi antamisesta kyseisen henkilön asiamiehelle, kunhan kyseisellä henkilöllä on siitä tiedon saatuaan tosiasiallisesti kahden viikon määräaika vastustaa määräystä tarvittaessa menetetyn määräajan palauttamista koskevan menettelyn jälkeen tai sen yhteydessä, eikä hänen tarvitse osoittaa, että hän on ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin saadakseen mahdollisimman pian tiedon asiamieheltään kyseisestä määräyksestä, ja kunhan sen vaikutuksia on lykätty tämän määräajan ajaksi
2)

Direktiivin 82/891, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/63, 19 artiklaa, jossa säädetään jakautumisen pätemättömyydestä, luettuna yhdessä mainitun direktiivin 82/891 21 ja 22 artiklan kanssa, on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että jakautuneen yhtiön velkojat nostavat jakautumisen jälkeen actio pauliana -kanteen, joka ei vaikuta tämän jakautumisen pätevyyteen vaan jonka vaikutus on ainoastaan se, ettei jakautumiseen voida vedota suhteessa kyseisiin velkojiin.
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 19.12.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Saksa) – Deutsche Umwelthilfe eV v. Freistaat Bayern

(asia C-752/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Ympäristö - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artikla, 47 artiklan ensimmäinen kohta ja 52 artiklan 1 kohta - Direktiivi 2008/50/EY - Ilman pilaantuminen - Ilmanlaatu - Ilmanlaatusuunnitelma - Typpidioksidin raja-arvot - Velvollisuus toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä mahdollisimman lyhyen ylityksen keston varmistamiseksi - Kansallisten tuomioistuinten velvollisuus toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet - Aluehallituksen kieltäytyminen noudattamasta tuomioistuimen määräystä - Pakkokeinona käytettävän vankeusrangaistuksen määrääminen asianomaisen alueen korkeille poliittisille edustajille tai korkeille virkamiehille - Tehokas oikeussuoja - Oikeus henkilökohtaiseen vapauteen - Oikeusperusta - Oikeasuhteisuus)

(2020/C 61/20)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Deutsche Umwelthilfe eV

Vastapuoli: Freistaat Bayern

Tuomiolauselma

Unionin oikeutta ja etenkin Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että tilanteessa, jolle on ominaista se, että kansallinen viranomainen kieltäytyy jatkuvasti noudattamasta tuomioistuinratkaisua, jossa se määrätään panemaan täytäntöön unionin oikeudesta ja etenkin ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21.5.2008 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivistä 2008/50/EY johtuva selkeä, täsmällinen ja ehdoton velvoite, toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen on määrättävä julkisen vallan edustajille pakkokeinona käytettävä vankeusrangaistus, kun kansallisen oikeuden säännöksissä on sellainen oikeusperusta tällaisesta pakkokeinosta määräämiselle, joka on saatavuudeltaan, täsmällisyydeltään ja sen soveltamisen ennakoitavuudelta riittävä, ja kunhan perusoikeuskirjan 6 artiklassa taattuun vapautta koskevaan oikeuteen tällaisesta pakkokeinosta määräämisen johdosta kohdistuva rajoitus täyttää perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdassa tältä osin asetetut muut edellytykset. Jos kansallisessa oikeudessa ei ole tällaista oikeusperustaa, unionin oikeudessa ei sitä vastoin anneta kyseiselle tuomioistuimelle toimivaltaa turvautua tällaiseen toimenpiteeseen.

(1) EUVL C 54, 11.2.2019.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.12.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Raad van State – Alankomaat) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. E.P.

(asia C-380/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Rajavalvonta, turvapaikka ja maahanmuutto - Asetus (EU) 2016/399 - Henkilöiden liikkumista rajojen yli koskeva unionin säännöstö (Schengenin rajasäännöstö) - 6 artikla - Kolmannen maan kansalaisen maahantuloedellytykset - Yleisen järjestyksen vaarantumisen käsite - Laittomasti oleskelevan kolmannen maan kansalaisen osalta tehty palauttamispäätös)

(2020/C 54/04)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Raad van State

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

Vastaaja: E.P.

Tuomiolauselma

Henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta unionin säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 9.3.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/399 6 artiklan 1 kohdan e alakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle käytännölle, jonka mukaan toimivaltaiset viranomaiset voivat tehdä palauttamispäätöksen sellaisen kolmannen maan kansalaisen osalta, jolta ei vaadita viisumia ja joka on jäsenvaltioiden alueella lyhytaikaista oleskelua varten, siitä syystä, että hänen katsotaan voivan vaarantaa yleisen järjestyksen, koska hänen epäillään syyllistyneen rikokseen, kunhan kyseistä käytäntöä sovelletaan ainoastaan, jos yhtäältä tämä rikos on lajinsa ja siitä säädetyn rangaistuksen perusteella riittävän vakava sen perustelemiseksi, että kyseisen kansalaisen oleskelu jäsenvaltioiden alueella päätetään välittömästi, ja toisaalta kyseisillä viranomaisilla on käytössään yhtäpitäviä, objektiivisia ja täsmällisiä seikkoja epäilyjensä tueksi, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

(1) EUVL C 294, 20.8.2018.
3)

Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä sekä neuvoston direktiivin 82/891/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2001/24/EY, 2002/47/EY, 2004/25/EY, 2005/56/EY, 2007/36/EY, 2011/35/EU, 2012/30/EU ja 2013/36/EU ja asetusten (EU) N:o 1093/2010 ja (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 15.5.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU 104 artiklaa on tulkittava siten, että jäsenvaltiossa sijaitseva laitos, joka on sulautunut toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneeseen emoyhtiöönsä absorptiolla ennen ajankohtaa, jolloin ensiksi mainitun jäsenvaltion kansallinen kriisinratkaisuviranomainen otti käyttöön ylimääräisen rahoitusosuuden, ei ole velvollinen maksamaan kyseistä rahoitusosuutta.
2)

Direktiiviä 2009/12 on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle kansallisen oikeuden tulkinnalle, jonka mukaan lentoaseman käyttäjä ei voi riitauttaa suoraan riippumattoman valvontaviranomaisen tekemää lentoasemamaksujärjestelmän hyväksymispäätöstä mutta se voi nostaa kanteen lentoaseman pitäjää vastaan siviilituomioistuimessa ja väittää pelkästään, ettei lentoasemamaksujärjestelmässä vahvistettu maksu, joka kyseisen käyttäjän on maksettava, ole kohtuuden mukainen.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 9.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesfinanzhof – Saksa) – C GmbH & Co. KG (C-573/18) ja C-eG (C-574/18) v. Finanzamt Z

(yhdistetyt asiat C-573/18 ja C-574/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kuudes direktiivi 77/388/ETY - 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohta - Veron peruste - Hintaan suoraan liittyvä tuki - Asetus (EY) N:o 2200/96 - 11 artiklan 1 kohta ja 15 artikla - Maataloustuottajaorganisaatio, joka on perustanut toimintarahaston - Tuottajaorganisaation jäsenilleen suorittamat tavaroiden luovutukset sellaista maksua vastaan, joka ei kata koko ostohintaa - Toimintarahastosta maksettu lisärahoitus)

(2019/C 423/19)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Valittajat: C GmbH & Co. KG (C-573/18) ja C-eG (C-574/18)

Vastapuoli: Finanzamt Z

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että pääasioissa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa, joissa hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 28.10.1996 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2200/96 11 artiklassa tarkoitettu tuottajaorganisaatio ostaa tavaroita aiemmassa vaihdannan vaiheessa toimivilta tavarantoimittajilta, luovuttaa nämä tavarat jäsentuottajilleen ja saa niiltä maksun, joka ei kata tavaroiden ostohintaa, määrä, joka mainitun asetuksen 15 artiklassa tarkoitetusta toimintarahastosta maksetaan tuottajaorganisaatiolle näiden tavaroiden luovutuksesta tuottajille, on osa tästä luovutuksesta maksettavaa vastiketta ja sen on katsottava olevan tämän liiketoimen hintaan suoraan liittyvä, kolmannen maksama tuki.

(1) EUVL C 427, 26.11.2018.
3)

Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun direktiivin 93/13/ETY 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen, elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välillä tehdyn asiainhoitosopimuksen, joka koskee kommandiittiyhtiön yhtiöosuuden hallinnoimista, ehto, josta ei ole neuvoteltu erikseen ja jonka mukaan sovellettava laki on kommandiittiyhtiön kotipaikkavaltion laki, on kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla kohtuuton, jos se johtaa kuluttajaa harhaan antamalla hänelle vaikutelman, että sopimukseen sovelletaan ainoastaan kyseisen jäsenvaltion lakia, ilmoittamatta hänelle siitä, että hänellä on sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista tehdyn yleissopimuksen 5 artiklan 2 kohdan ja asetuksen N:o 593/2008 6 artiklan 2 kohdan nojalla oikeus vedota myös hänelle sellaisen kansallisen lain pakottavin säännöksin annettuun suojaan, jota olisi sovellettu tällaisen ehdon puuttuessa.