ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
36

Tältä osin on todettava, että asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tarkoitus soveltaa vain silloin, kun sen takia, että sekä kyseiset tavaramerkit että tavarat tai palvelut, joita varten tavaramerkkejä käytetään, ovat keskenään samoja tai samankaltaisia, ”yleisön keskuudessa on sekaannusvaara, joka sisältää vaaran tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välisestä mielleyhtymästä”. Tästä sanamuodosta ilmenee, että mielleyhtymän vaaran käsite ei ole vaihtoehto sekaannusvaaran käsitteelle, vaan sillä täsmennetään sekaannusvaaran käsitteen merkitystä. Jo tämän säännöksen sanamuodon mukaan on siis mahdotonta, että sitä voitaisiin soveltaa, jos yleisön keskuudessa ei ole sekaannusvaaraa (asia C-251/95, SABEL, tuomio 11.11.1997, Kok. 1997, s. I-6191, 18 kohta ja asia C-425/98, Marca Mode, tuomio 22.6.2000, Kok. 2000, s. I-4861, 34 kohta). Kyseisessä säännöksessä tarkoitettu sekaannusvaara on kuitenkin olemassa vain silloin, kun osoitetaan, että kuluttaja saattaa luulla, että kyseisin tavaramerkein varustettuina myydyt tavarat ovat peräisin samasta yrityksestä tai taloudellisessa etuyhteydessä olevista yrityksistä (em. asia Canon, tuomion 29 kohta). Käsiteltävänä olevassa tapauksessa tämä edellytys voisi täyttyä, jos haetun merkin sanaosan neljä ensimmäistä kirjainta (Galá) voitaisiin ymmärtää aikaisempien tavaramerkkien haltijaan liittyvänä alkuperän osoituksena ja jos sanan loppupääte (xia) voitaisiin tunnistaa lisäosaksi, joka osoittaa esimerkiksi erityistä tuotelinjaa. Edellä 24 kohdasta ilmenee kuitenkin, että kuluttaja ei ymmärrä sanan Galáxia alkuosaa (Galá) kyseisen sanan loppupäätteen (xia) suhteen erilliseksi ja selvästi erottuvaksi osaksi. Tästä seuraa, että kuluttaja ei voi päätyä olettamaan, että aikaisemmilla tavaramerkeillä (GALA) varustettuina myydyt tavarat ja haetulla tavaramerkillä, joka sisältää sanaosan Galáxia, varustettuna myyty tavara ovat peräisin samasta yrityksestä tai taloudellisessa etuyhteydessä olevista yrityksistä. Lisäksi on todettava, että asetuksen N:o 40/94 säännösten ja erityisesti kyseisen asetuksen 4, 7 ja 8 artiklan nojalla tavaramerkin hakija ei ole missään määrin velvollinen osoittamaan semanttista yhteyttä tavaramerkin ja sillä tarkoitetun tavaran välillä. Se seikka, että haetun tavaramerkin sanaosan ja tavaramerkillä tarkoitetun tavaran (kahvin) välillä ei ole minkäänlaista semanttista yhteyttä, on siten merkityksetön.
1)

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean presidentin 25.5.2014 tekemä päätös – sellaisena kuin se on täydennettynä FS:n palvelussuhdetta koskevaan sopimukseen tehdyllä muutoksella nro 2 –, jolla Euroopan talous- ja sosiaalikomitean palvelussuhdetta koskevia sopimuksia tekemään oikeutettu viranomainen on jättänyt nimittämättä kantajan yksikönpäällikön tehtäviin ja on siirtänyt hänet 9.4.2014 muihin kuin johtamistehtäviin, kumotaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 234/56

Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.7.2010 — Kurrer v. komissio

(Asia F-139/06) (1)

(Henkilöstö - Virkamiehet - Nimitys - Virkamiehiksi nimitetyt väliaikaiset toimihenkilöt - Ennen uusien henkilöstösääntöjen voimaantuloa varallaololistalle kirjatut hakijat - Palkkaluokkaan sijoittamista palvelukseenotossa koskevat siirtymäsäännökset - Palkkaluokkaan sijoittaminen soveltamalla uusia, epäedullisempia sääntöjä - Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII oleva 5 artiklan 4 kohta ja 12 artiklan 3 kohta)

2010/C 234/101

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Christian Kurrer (Watermael-Boitsfort, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja É. Marchal)

Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja H. Krämer)

Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: B. Driessen ja M. Simm)

Oikeudenkäynnin kohde

Komission sen päätöksen kumoaminen, joka tuli voimaan 1.4.2006 ja jolla kantaja, joka on palkkaluokan A7 (josta on tullut palkkaluokka A*8) väliaikainen toimihenkilö ja joka on menestyksekkäästi suorittanut avoimen kilpailun COM/A/3/03, nimitettiin virkamieheksi palkkaluokkaan A*6, tasolle 2, henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevien säännösten mukaisesti, ja ilman niiden ylennyspisteiden säilyttämistä, jotka kantajalle on kertynyt varastoon silloin, kun hän toimi väliaikaisena toimihenkilönä.

Tuomiolauselma

1) Kanne hylätään.

2) Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 20, 27.1.2007, s. 39.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 116/31

Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 31.1.2008 — Valero Jordana v. komissio

(Asia F-104/05) (1)

(Henkilöstö - Virkamiehet - Ylennys - Vuoden 2004 ylennyskierros - Etusijapisteiden myöntäminen - Uusien henkilöstösääntöjen säännösten ajallinen soveltamisala)

(2008/C 116/58)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Gregorio Valero Jordana (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat M. Merola ja I. van Schendel)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Berscheid ja V. Joris, avustajaan asianajaja D. Slater)

Oikeudenkäynnin kohde

Komission sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla myönnettiin kantajan etusijapisteet vuoden 2004 arviointikierroksella, ja sellaisen päätöksen kumoaminen, jonka mukaan häntä ei ylennetty palkkaluokkaan A*12 saman arviointikierroksen yhteydessä

Tuomiolauselma

1) Päätös, jolla vahvistettiin Valero Jordanalle vuoden 2004 ylennyskierroksen päätteeksi myönnettyjen pisteiden kokonaismäärä ja päätös, jonka mukaan häntä ei ylennetty kyseisellä ylennyskierroksella, kumotaan.

2) Vaatimukset hylätään muilta osin.

3) Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan vastaamaan kaikista oikeudenkäyntikuluista.

(1) EUVL C 10, 14.1.2006, s. 27 (asia on alun perin merkitty numerolla T-394/05 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteriin, josta se on 15.12.2005 annetulla määräyksellä siirretty Euroopan unionin virkamiestuomioistuimeen)
—

päätös, joka on 16.10.2015 tehty sellaisen Dignity at work -tutkintamenettelyn yhteydessä, jonka kantaja aloitti 20.5.2015 lähiesimiehensä osalta ja jossa tutkintalautakunta suoritti tutkinnan, on peruutettava, ja kyseiseen tutkintaan liittyvä 14.9.2015 päivätty tutkintalautakunnan kertomus, jossa kantajan valitus hylättiin ja jossa esitettiin epäasianmukaisia suosituksia, mukaan lukien kertomuksen osien salaaminen, on kumottava
—

On velvoitettava komissio maksamaan kantajille mukautettua ylityötunneista maksettavaa kiinteämääräistä korvausta 1.3.2007 ja vastaavasti 1.3.2008 lukien. Korvauksesta on vähennettävä jo maksetut summat. Viivästyskorkoa on maksettava kyseisen korvauksen erääntyneille erille siitä päivästä lukien kuin ne olisi ollut maksettava ja siihen saakka, kunnes ne on kokonaisuudessaan maksettu. Korkokanta on Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihin soveltama korko lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä.
—

SEUT 270 artiklan nojalla on kumottava päätös, joka sisältyy 9.1.2014 annettuun henkilöstötiedotteeseen 13/14 (päätös nro 2/2014), jolla muutettiin matkapäiviin sovellettavaa järjestelmää sen johdosta, että 1.1.2014 alkaen sovelletaan henkilöstösääntöjen liitteessä V olevaa 7 artiklaa, jota on muutettu Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta 22.10.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU, Euratom) N:o 1023/2013, joka julkaistiin 29.10.2013 Euroopan unionin virallisen lehden numerossa L 287, sekä henkilöstötiedotteeseen 9/14 (päätös nro 12/2014), jolla muutettiin matkakuluihin sovellettavaa järjestelmää sen johdosta, että 1.1.2014 alkaen sovelletaan henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevaa 8 artiklaa, jota on myös muutettu edellä mainitulla asetuksella; kumoamisvaatimus kohdistuu vain näiden henkilöstötiedotteiden siihen osaan, jonka mukaan oikeus matkakuluihin ja matkapäiviin liitetään ulkomaankorvaukseen tai maastamuuttokorvaukseen, sekä henkilöstötiedotteen 9/14 6 artiklaan, jossa otettiin käyttöön uudet perusteet lähtöpaikkakunnan määrittämiseksi
—

on todettava, että henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan yleisten täytäntöönpanosäännösten 9 artikla on lainvastainen ja se on näin ollen jätettävä soveltamatta
—

On velvoitettava vastaaja suorittamaan kullekin kantajalle aineellisesta vahingosta (i) palkan määrä, joka vastaa vuoden 2013 vuosittaisen mukautuksen soveltamista eli 1,8 prosentin korotus 1.1.2013–31.12.2013; (ii) palkan määrä, joka seuraa vuoden 2013 1,8 prosentin suuruisen vuosittaisen mukautuksen soveltamisesta tammikuusta maksettaviin palkkoihin; (iii) viivästyskorkoa palkoille siihen saakka kunnes maksettavat summat on kokonaisuudessaan maksettu; viivästyskorko lasketaan siten, että Euroopan keskuspankin euromääräisiin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltamaa korkoa korotetaan kolmella prosentilla ja (iv) vahingonkorvausta ostovoiman menetyksen perusteella; aineellisen vahingon on alustavasti arvioitu kunkin kantajan osalta olevan 30 000 euroa.
—

vastaaja on velvoitettava maksamaan edellä mainituista EIP:n hallintoneuvoston 18.12.2012 antamasta päätöksestä ja EIP:n hallituksen 29.1.2013 antamasta päätöksestä seuraava palkanero suhteessa ansioituneisuustaulukkoon 4–3–2–1–0 ja ns. nuorten taulukkoon 5–4–3–1–0 tai toissijaisesti niiden kantajien osalta, jotka ovat saaneet arvosanan A, palkanero suhteessa ansioituneisuustaulukkoon 3–2–1–0–0 sekä ns. nuorten taulukon soveltamisalaan kuuluvien kantajien osalta suhteessa ns. nuorten taulukkoon 4–3–2–0–0; tähän erotukseen on lisättävä 12.4.2013 alkaen ja tämän jälkeen joka kuun 12 päivä laskettavat, EKP:n korkokannan mukaiset viivästyskorot lisättynä 3 prosenttiyksiköllä siihen asti, kunnes velka on maksettu kokonaisuudessaan;
—

Nimittävän viranomaisen 9.12.2011 tekemä päätös on kumottava siltä osin kuin siinä vaaditaan henkilöstösääntöjen 85 artiklan toisen kohdan toisen virkkeen nojalla perittäväksi takaisin perusteettomasti vuodesta 1999 lukien suoritetut kaikki huollettavana olevaa lasta koskevat lisät eikä ainoastaan viimeisten viiden vuoden aikana perusteettomasti suoritettuja lisiä, sillä perusteella, että nimittävä viranomainen on katsonut, että kantaja on tarkoituksellisesti johtanut hallintoa harhaan
—

Tarvittaessa on todettava, että komissio, joka on ainakin osittain jättänyt toteuttamatta asiassa F-41/06, Marcuccio vastaan komissio, 4.11.2008 annetun virkamiestuomioistuimen tuomion täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet kohtuullisen ajan kuluessa kyseisen tuomion antamisesta, on toiminut lain ja oikeuden vastaisesti
—

On myönnettävä korvaus kantajalle aiheutuneesta aineellisesta vahingosta, jonka suuruudeksi on arvioitu vuoden 2003 joulukuun ja vuoden 2011 joulukuun välisen jakson osalta 749 449,3 euroa sekä eläkemaksut; tämän jakson jälkeisen jakson osalta ja siihen asti, kunnes kantaja saavuttaa lakisääteisen vanhuuseläkeiän, kantajalle on maksettava kuukausittain nettosummat, joiden määrät vastaavat ura-alueen AD virkamiehille vahvistettuja palkkoja siten, että alkupalkaksi katsotaan palkkaluokan AD 9, palkkatason 2 toisen vuoden palkka, ja siten, että otetaan huomioon saman palkkaluokan virkamiehen tavanomainen urakehitys, täydennettynä sairausvakuutusmaksuilla. Kaikkiin näihin summiin on lisättävä Euroopan keskuspankin korkokannan mukainen viivästyskorko korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä.
—

Päätös, joka on tehty 24.5.2011 ja jolla kumotaan ja korvataan kantajan eläkeoikeuksien siirtämistä koskeva ehdotus, joka liittyy henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti esitettyyn pyyntöön, joka sisältää uuden ehdotuksen, joka on laskettu 3.3.2011 annettujen yleisten soveltamisohjeiden perusteella, on kumottava.
—

Tällä perusteella on hyväksyttävä vaatimus siitä, että kantaja palaa tehtäviinsä Albanian delegaatioon 1.11.2010 alkaen, minkä lisäksi vastaaja on velvoitettava maksamaan kantajan palkka takautuvasti. Jos paluu ei ole mahdollinen, vastaaja on velvoitettava maksamaan työttömyyskorvausta kantajan työllistymiseen saakka.
—

kantajille on korvattava aineellinen vahinko, joka koostuu sääntöjenvastaisesti vahvistetun, tammikuusta 2010 lukien sovellettavan 2 prosentin palkankorotuksen ja 2,1 prosentin palkankorotuksen, johon nämä olisivat olleet oikeutettuja, välisestä erotuksesta eli 0,1 prosentin palkankorotus tammikuusta 2010 lukien sekä muut rahamääräiset edut (mukaan lukien eläkeoikeudet). Näille määrille on maksettava korkoa, joka lasketaan asianomaisena ajanjaksona sovellettavan Euroopan keskuspankin vahvistaman perusrahoitusoperaation korkokannan mukaan, korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä niiden maksuun erääntymispäivästä lukien siihen saakka, kunnes kyseiset määrät on tosiasiallisesti maksettu
—

Kantajien palkkalaskelmat RG 2009 (jälkikäteinen mukautus vuoden 2009 heinäkuusta joulukuuhun), tammikuun 2010 palkkalaskelmat ja sitä seuraavat palkkalaskelmat on kumottava 23.12.2009 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom 1296/2009) nojalla, siltä osin kuin kyseisissä palkkalaskelmissa sovelletaan mukautusprosenttia 1,85 mukautusprosentin 3,70 sijaan, mutta näiden palkkalaskelmien vaikutukset on kuitenkin pidettävä voimassa siihen saakka, kunnes vahvistetaan uudet palkkalaskelmat, joissa on sovellettu oikein henkilöstösääntöjen 65 artiklaa ja 65 a artiklaa sekä henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevaa 1 ja 3 artiklaa (versio 2010).
—

Tämän seurauksena pysyvän osittaisen työkyvyttömyyden aste on arvioitava tapaturman tapahtumispäivästä 1.1.2006 asti voimassa olleen lainsäädännön ja arviointiasteikon perusteella ja lääketieteellisen lautakunnan, jonka kokoonpano on puolueeton, riippumaton ja neutraali, on tarkasteltava uudelleen vaatimus, jonka kantaja esitti henkilöstösääntöjen 73 artiklan nojalla
—

on kumottava vastaajan 9.12.2008 tekemä päätös, joka on annettu tiedoksi kantajalle 22.12.2008 ja jolla on kieltäydytty korvaamasta kantajalle 75 prosenttia kylpylähoidon kokonaiskustannuksista henkilöstösääntöjen 73 artiklan mukaisesti
—

Nimittävän viranomaisen 8.2.2008 tekemä päätös, jolla kantajan palkkaus koeajalla olevana virkamiehenä on vahvistettu uuden ura-alueen AST palkkaluokan 1 palkkatasolle 5 ja joka on pysytetty Euroopan parlamentin pääsihteerin 12.11.2008 tekemällä päätöksellä valituksen hylkäämisestä, on kumottava;
—

työsopimuksen tekemiseen oikeutetun viranomaisen 18.7.2008 tekemä päätös, jolla hylättiin valitukset, jotka kantajat olivat tehneet 23.1.2008 tehdystä päätöksestä, jossa vahvistettiin uusi tapa laskea kantajien palkat kolmen sellaisen tuomion perusteella, jotka Euroopan unionin virkamiestuomioistuin antoi 5.7.2007 kantajien nostamien kanteiden perusteella, ja sellaisista korjauskertoimista, joita tämän jälkeen on sovellettu, samoin kuin niistä palkkakuiteista, joita kantajille on mainitun 23.1.2008 tehdyn päätöksen perusteella annettu vuoden 2008 helmi-, maalis- ja huhtikuun osalta, on kumottava
—

perustamissopimuksen 241 artiklan mukaisesti on todettava neuvoston asetuksen N:o 260/68, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella N:o 2182/2003, 3 ja 4 artiklan lainvastaisuus siltä osin kuin mainituissa säännöksissä säädetään virkamiehelle myönnetyn jälkeen jääneen eläkkeen kumuloitumisesta tämän palkan kanssa laskettaessa siihen liittyvää yhteisön veroa
—

Nimittävän viranomaisen päätös, jolla kantajaa ei otettu palkkaluokkaan AST 11 ylennettyjen virkamiesten luetteloon vuoden 2007 ylennyskierroksella, sellaisena kuin tämä päätös on henkilöstölle 16.7.2007 annetussa tiedoksiannossa N:o 136/07, on kumottava,
EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (ensimmäinen jaosto)

18 päivänä heinäkuuta 2016

Constant Dietrich

vastaan

Euroopan parlamentti

”Henkilöstö — Sopimussuhteinen toimihenkilö — Työsopimuksen ennenaikainen irtisanominen — Irtisanomisajan päättyminen — Irtisanomisajan keskeyttäminen — Irtisanomisajan uusi päättymispäivä — Toimi, joka ei ole virkamiehelle vastainen — Myöhään tehty valitus — Oikeudenkäyntiväite — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen — Työjärjestyksen 83 artikla”

Aihe:

SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Constant Dietrich vaatii virkamiestuomioistuinta pääasiallisesti kumoamaan Euroopan parlamentin työsopimusten tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen 2.2.2015 tekemän päätöksen, jolla irtisanottiin hänen sopimussuhteisen toimihenkilön työsopimuksensa, kumoamaan työsopimusten tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen 25.2.2015 tekemän päätöksen, jossa vahvistettiin työsopimuksen uusi päättymispäivä ja kumoamaan hänen valituksensa hylkäämisestä tehdyn päätöksen.

Ratkaisu:

Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat. Constant Dietrich vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan parlamentin oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

Henkilöstökanne – Edeltävä hallinnollinen valitus – Vireillepanopäivä – Vastaanotto hallinnossa

(Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohta)

Jotta voidaan katsoa, että valitus on esitetty pätevästi henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla, on tarpeen, että asianomainen viranomainen voi tutustua sen sisältöön asetetussa määräajassa. Näin ollen päivä, joka on otettava huomioon arvioitaessa sitä, onko valitus tehty asetetussa määräajassa, on päivä, jona asianomainen toimielin on vastaanottanut kyseisen valituksen.

(ks. 26 kohta)

Viittaukset:

Virkamiestuomioistuin: määräys 29.6.2011, Schuerewegen v. parlamentti (F-125/10, EU:H:2011:98, 22 ja 25 kohta)
EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS

(ensimmäinen jaosto)

30 päivänä syyskuuta 2015

Carlos Nunes

vastaan

Euroopan unionin tilintarkastustuomioistuin

”Henkilöstö — Sopimussuhteinen toimihenkilö — Työsuhteen ehtojen riitauttaminen — Myöhään tehty valitus — Oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn noudattamatta jättäminen — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen”

Aihe:

SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Carlos Nunes vaatii virkamiestuomioistuinta yhtäältä kumoamaan Euroopan unionin tilintarkastustuomioistuimen 19.1.2015 tekemän päätöksen, jolla se hylkäsi kantajan 5.12.2014 tekemän valituksen, jossa hän vaati kumottavaksi 29.4.2009 tehtyä päätöstä, jolla väitetysti muutettiin yksipuolisesti hänen palkkaustaan ja häntä koskevaa väliaikaisen toimihenkilön oikeudellista järjestelmää ja toisaalta velvoittamaan tilintarkastustuomioistuimen mukauttamaan taannehtivasti vuoden 2009 huhtikuusta alkaen hänen palkkaansa väliaikaisena toimihenkilönä.

Ratkaisu:

Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat. Carlos Nunes vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Tiivistelmä

Henkilöstökanne — Edeltävä hallinnollinen valitus — Määräaikojen ehdottomuus — Peruste, jonka tuomioistuin tutkii viran puolesta

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)

Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa säädetty kolmen kuukauden määräaika, jonka kuluessa on tehtävä virkamiehelle vastaista päätöstä koskeva valitus, on ehdoton, eivätkä asianosaiset tai tuomioistuin voi päättää siitä vapaasti siltä osin kuin määräaika on säädetty oikeudellisten tilanteiden selkeyden ja turvallisuuden ja oikeudellisen varmuuden takaamiseksi. Unionin tuomioistuinten on siis tarkistettava viran puolesta, että tätä määräaikaa on noudatettu.

Näin ollen valitus, joka koskee palvelukseen ottamista sopimussuhteisena toimihenkilönä ja joka on tehty yli viisi vuotta mainitun päätöksen jälkeen, on selvästi tehty liian myöhään. Vaikka kyseisen valituksen hylkäämisestä tehtyä päätöstä on pidettävä päätöksenä, jolla ei hylätä valitusta vaan henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan mukainen vaatimus, oli asianomaisen näin ollen tehtävä henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa mainitussa kolmen kuukauden määräajassa valitus, joka koski tätä päätöstä, jolla hylättiin henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan mukainen hakemus.

(ks. 13, 15 ja 16 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: määräys 7.9.2005, Krahl v. komissio (T‑358/03, EU:T:2005:301, 35 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)
Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 81 artiklassa määrätään, että jos kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat kokonaan tai osittain taikka jos kanne on kokonaan tai osittain selvästi täysin perusteeton, virkamiestuomioistuin voi jatkamatta käsittelyä ratkaista asian perustellulla määräyksellä.

Erityisesti kanteen hylkääminen perustellulla määräyksellä työjärjestyksen 81 artiklan perusteella on paitsi prosessiekonomian vaatimusten mukaista, myös säästää asianosaisten kustannuksia, joita istunnon pitämisestä aiheutuisi, kun virkamiestuomioistuin katsoo asiaa tutkiessaan, että sillä on riittävästi tietoa kyseisen asian asiakirjojen perusteella, ja on täysin vakuuttunut siitä, että kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat tai että se on täysin perusteeton ja katsoo tämän lisäksi vielä, ettei istunnon järjestäminen toisi esille uusia seikkoja, jotka voivat saada sen muuttamaan kantansa.

(ks. 27 ja 28 kohta)

Virkamiestuomioistuin: määräys Mészáros v. komissio (F‑22/13, EU:F:2014:189, 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)
Hallinnolla on työsopimusten uusimista koskevissa asioissa laaja harkintavalta, ja unionin tuomioistuinten harjoittama valvonta rajoittuu tässä asiayhteydessä koskemaan vain sitä, että hallinto on pysynyt hyväksyttävissä rajoissa ja ettei se ole käyttänyt harkintavaltaansa ilmeisen virheellisesti, kun huomioon otetaan menetelmät ja keinot, joiden perusteella hallinto on saattanut tehdä arviointinsa. Lisäksi huolenpitovelvollisuus edellyttää, että kun toimivaltainen viranomainen ottaa kantaa työntekijän tilanteeseen, myös laajaa harkintavaltaa käyttäessään, sen on otettava huomioon kaikki sen päätökseen mahdollisesti vaikuttavat seikat. Tässä yhteydessä sen on otettava huomioon paitsi yksikön etu, myös asianomaisen virkamiehen tai toimihenkilön etu. Kun otetaan huomioon nimenomaan sen harkintavallan laajuus, joka toimielimillä on yksikön edun arvioinnissa, unionin tuomioistuinten valvonnan on rajoituttava koskemaan kysymystä siitä, onko nimittävä viranomainen pysytellyt kohtuullisissa rajoissa, ja siitä, ettei se ole käyttänyt harkintavaltaansa ilmeisen virheellisellä tavalla.

Tältä osin huolenpitovelvollisuuden noudattaminen ja yksikön etu eivät velvoita hallintoa tutkimaan ennen päätöstä olla uusimatta väliaikaisen toimihenkilön työsopimusta, onko kyseiselle työntekijälle mahdollista osoittaa jokin toinen tehtävä. Hallinnolla ei siten ole minkäänlaista velvollisuutta tutkia ennen väliaikaisen toimihenkilön työsopimuksen uusimatta jättämistä koskevaa päätöstä, onko olemassa jokin toinen toimi, johon asianomainen henkilö voitaisiin ottaa palvelukseen yksikön edun vuoksi. Tässä yhteydessä, kun otetaan huomioon ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta annetun direktiivin 1999/70 liitteenä olevan määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohta, jonka tavoitteena on estää määräaikaisten työsopimusten väärinkäyttö, sopimusperusteisella henkilöstöllä ei ole oikeutta työn jatkuvuuteen.

(ks. 72–74 ja 77 kohta)

Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio 21.5.2014, komissio v. Macchia (T‑368/12 P, EU:T:2014:266, 57 kohta)

Virkamiestuomioistuin: tuomio 25.6.2014, Molina Solano v. Europol (F‑66/13, EU:F:2014:168, 54 kohta)