ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3)

Jos Bertram Holst on katettu lainsäädännön avulla toteutetulla direktiivin täytäntöönpanolla, ovatko direktiivin 7 artiklassa säädetyt vaatimukset, jotka koskevat ”riittävää suojaa ja takeita, (jotta he voivat) suorittaa heille annetut tehtävät asianmukaisesti” esteenä direktiivin 7 artiklan täytäntöönpanolle (palkansaajille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan) annetun lain 8 §:llä, jonka sanamuoto on seuraava: ”sellaisia edustajia, joille on tiedotettava ja joita on kuultava palkansaajien puolesta, suojataan irtisanomiselta tai muilta työsuhteisiin kohdistuvilta kielteisiltä vaikutuksilta samalla tavalla kuin luottamusmiehiä samalla tai samankaltaisella ammattialalla”, jos täytäntöönpano ei merkitse sitä, että sellaiset ammattiryhmät, joihin ei sovelleta työehtosopimusta, eivät saa hyväkseen vahvempaa irtisanomissuojaa?
—

on todettava, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on 15.12.1999 annetun asetuksen N:o 550/99 3 §:n 2 momentissa, 6 §:n 1 momentissa ja 7 §:ssä ja 9.12.2000 tehdyn päätöksen N:o 1165/2000 1 kohdan alakohdassa asettanut sellaisille muiden jäsenvaltioiden yrityksille, jotka haluavat harjoittaa Portugalissa ajoneuvojen katsastukseen liittyvää toimintaa, sijoittautumisvapautta koskevia rajoituksia, jotka perustuvat erityisesti siihen, että toimilupien myöntäminen tehdään riippuvaiseksi yleisestä edusta, vähintään 100 000 euron suuruista yhtiöpääomaa koskevaan vaatimukseen, yhtiöiden tarkoituksen rajaamiseen ja sellaisten sääntöjen soveltamiseen yhtiömiehiin, yhtiöiden johtajiin ja toimihenkilöihin, joilla kielletään muun toiminnan harjoittaminen.
2)

Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi a) miten direktiivin 95/2/EY liitteessä 3 olevan A osan käsitettä vähäsokeriset hillot on muutoin tulkittava? b) onko sitä erityisesti tulkittava siten, että se sisältää myös hillot, joissa on merkintä erikoishillo ja joiden liukeneva kuiva-ainepitoisuus on 58 prosenttia?
—

On todettava, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on säätänyt vesivoimalaitosten käyttöoikeussopimusten kilpailuilmoituksissa käyttöoikeuden haltijalle, jonka käyttöoikeus päättyy, myönnettävästä etuoikeudesta antamalla erityisesti vesivoimalaitosten käyttöoikeudesta ja yleishyödyllisyysilmoituksesta 22.3.1999 annetun asetuksen N:o 99/225 29 §:n 3 momentin säännökset
1)

Kun EY:n perustamissopimuksen 43 artiklaa tulkitaan yhdessä 48 artiklan kanssa ja tarvittaessa saman sopimuksen 12 artiklan kanssa, onko kyseisen 43 artiklan vastaisena pidettävä sellaista jäsenvaltion lainsäädäntöä, joka — kuten tässä tapauksessa — johtaa poikkeuksellisen tai vastikkeettoman etuuden verottamiseen belgialaiselta yhtiöltä, joka on myöntänyt kyseisen etuuden toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle yhtiölle, johon belgialaisella yhtiöllä on suoraan tai epäsuorasti keskinäinen riippuvuussuhde, vaikka samoissa olosuhteissa belgialaista yhtiötä ei voida verottaa poikkeuksellisesta tai vastikkeettomasta etuudesta silloin, kun tämä etu on myönnetty toiselle Belgiaan sijoittautuneelle yhtiölle, johon belgialaisella yhtiöllä on suoraan tai epäsuorasti keskinäinen riippuvuussuhde?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 260/8

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka House of Lords (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 23.7.2008 — The Queen (M:n hakemuksesta) (FC) v. Her Majesty's Treasury sekä kaksi muuta asiaa

(Asia C-340/08)

(2008/C 260/13)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

House of Lords

Pääasian asianosaiset

Kantaja: The Queen (M:n hakemuksesta) (FC)

Vastaaja: Her Majesty's Treasury

Ennakkoratkaisukysymykset

Sovelletaanko neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002 (1) 2 artiklan 2 kohtaa valtion tarjoamaan sosiaaliturvaan tai sosiaalietuuksiin Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmalla 1267 (1999) perustetun pakotekomitean nimeämän henkilön puolisolle pelkästään sillä perusteella, että kyseinen puoliso asuu nimetyn henkilön kanssa ja käyttää tai saattaa käyttää osan näistä rahoista maksaakseen tavaroista ja palveluista, joita viimeksi mainittu käyttää tai jotka koituvat hänen hyväkseen?

(1) Tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä sekä Afganistaniin suuntautuvan tiettyjen tavaroiden ja palvelujen viennin kieltämisestä, Afganistanin Talebania koskevien lentokiellon ja varojen sekä muiden taloudellisten resurssien jäädyttämisen laajentamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 467/2001 kumoamisesta 27.5.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 881/2002 (EYVL L 139, s. 9).
—

komissio toteaa toisessa (toissijaisessa) valitusperusteessaan, että komissio on päätynyt virheellisesti katsomaan, että riidanalainen toimenpide ei ole valikoiva, eli sillä ei suosita jotakin yritystä EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Komissio toteaa edelleen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut virheellisesti, että silloinkin, kun toimenpide olisi valikoiva, se ei olisi valtiontuki sen päämäärän takia, eikä siksi, että toimenpide on perusteltu järjestelmän luonteen ja yleisen rakenteen vuoksi.
2)

Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, merkitseekö YVA-direktiivin 10 a artikla, jonka mukaan yleisöllä, jota asia koskee, on oltava tietyillä edellytyksillä mahdollisuus saattaa tuomioistuimessa tai muussa laillisesti perustetussa riippumattomassa ja puolueettomassa elimessä päätöksen laillisuus uudelleen tutkittavaksi, sitä, että tällä yleisöllä on oltava oikeus valittaa tuomioistuimen lupa-asiassa tekemästä ratkaisusta silloin, kun sillä on ollut mahdollisuus osallistua lupa-asian käsittelyyn tuomioistuimessa ja esittää siinä yhteydessä kantansa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 209/20

Valitus, jonka Euroopan yhteisöjen komissio on tehnyt 29.4.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-351/05, Provincia di Imperia v. komissio, 14.2.2008 antamasta tuomiosta

(Asia C-183/08 P)

(2008/C 209/28)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: D. Martin ja L. Flynn)

Muu osapuoli: Provincia di Imperia

Vaatimukset

— Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-351/05 14.2.2008 antama tuomio kumotaan

— Todetaan, että Provincia di Imperian tässä asiassa nostama kanne on jätettävä tutkimatta

— Provincia di Imperia on velvoitettava korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut käsiteltävänä olevassa asiassa

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valituksessaan komissio väittää, että valituksenalaisessa tuomiossa on sovellettu virheellisesti EY 230 artiklan nojalla nostetun kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä erityisesti, kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on siinä todennut, että ensimmäisen oikeusasteen kantajalla oli oikeussuojan tarve. Luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nostama kumoamiskanne voidaan nimittäin ottaa tutkittavaksi ainoastaan, jos tämän kanteen tulos voi hyödyttää sen tekijää. Käsiteltävänä olevassa asiassa kantajan kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat, koska riidanalaisen toimen kumoamista koskeva tuomio ei sellaisenaan voi tuottaa minkäänlaista ”etua” kantajalle. Tuen myöntäminen on vapaus, jonka komissio on myöntänyt, eikä tarjouksen tekijällä, joka vastaa ehdotuspyyntöön, ole tämän vuoksi mitään oikeutta saada tukea.

Toissijaisesti komissio väittää, että vaikka ensimmäisen oikeusasteen kantajalla olisi oikeussuojan tarve sinä päivänä, jona se nosti kanteensa, tämä oikeussuojan tarve oli joka tapauksessa poistunut valituksenalaisen tuomion antamispäivänä, koska kaikki ehdotuspyynnölle vahvistetut määrärahat oli käytetty ja ohjelman laatiminen oli päättynyt.
2)

Jos tällainen käyttö ei ole käyttöä, joka tavaramerkin haltijalla on oikeus kieltää direktiivin ja [yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun asetuksen N:o 40/94] (2) nojalla, voidaanko katsoa, että maksullisen indeksointipalvelun tarjoaja tarjoaa tietoyhteiskunnan palvelua, jonka yhteydessä palvelun vastaanottajan toimittamia tietoja tallennetaan 8.6.2000 annetun direktiivin 2000/31 (3) 14 artiklassa tarkoitetulla tavalla, siten että palvelun tarjoajan vastuu ei voi syntyä ennen kuin tavaramerkin haltija on ilmoittanut sille, että mainostaja käyttää merkkiä lainvastaisella tavalla?
a.

Kumpaa vahinkoa on pidettävä Zuid-Chemien vaatimuksensa perusteena pitämän lainvastaisen toiminnan kaltaisen toiminnan yhteydessä alkuperäisenä vahinkona, joka on syntynyt kyseisen toiminnan seurauksena: vahinkoa, joka syntyy kelvottoman tuotteen luovuttamisesta, vai vahinkoa, joka syntyy, kun kyseistä tuotetta käytetään normaalisti siihen tarkoitukseen, johon se on tarkoitettu?
—

kantaja vaatii kumottavaksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-306/05, Isabella Scippacercola ja Ioannis Terezakis v. Euroopan yhteisöjen komissio, 16.1.2008 antamaa tuomiota, jolla hylättiin kantajien vaatimus kumota komission asetuksen (EY) N:o 773/2004 7 artiklan 2 kohdan nojalla 2.5.2005 tehty komission päätös, joka annettiin tiedoksi kantajille 6.2.2008 ja jolla kieltäydyttiin aloittamasta perusteellista tutkintaa niiden kohtuuttomien maksujen osalta, joita perittiin Ateenan uudella kansainvälisellä lentokentällä (Spata), jolla on määräävä markkina-asema: a) matkustajien turvallisuuteen liittyvissä maksuissa b) matkustajille tarjottaviin terminaalipalveluihin liittyvissä maksuissa c) autojen paikoituspalveluihin liittyvissä maksuissa
2)

Voidaanko asetuksen N:o 384/1996 13 artiklaa, joka koskee polkumyyntisäännösten kiertämistä, yhdessä yhteisön tullikoodeksin (asetus (EY) N:o 2913/1992) 114 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen, jotka koskevat sisäistä jalostusta, sekä tullikoodeksin 202, 204, 212 ja 214 artiklan, jotka koskevat tullivelan syntymistä, kanssa tulkita siten, että polkumyyntitullien määrääminen tavaralle on mahdollista tapauksessa, jossa tavaran ostaa ensin sellaisen maan, jossa ei ole velvollisuutta suorittaa polkumyyntitulleja, kansalaisuuden omaava oikeussubjekti, joka on puolestaan ostanut sen maasta, jossa on tällainen velvollisuus, ja kun tämä on tavaraa millään tavalla jalostamatta ilmoittanut sen väliaikaisesti maahantuotavaksi yhteisöön sisäisessä jalostusmenettelyssä ja tuo sen tämän jälkeen uudelleen maahan jalostettuna tavarana mutta vain tilapäisesti ja muutaman tunnin ajaksi, ja myy sen heti uudelleen samalle yhteisön jäsenvaltiossa toimivalle yhtiölle, joka oli huolehtinut sisäisestä jalostuksesta?
1)

Onko (asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (1)) 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että tapauksessa, jossa puolisoilla on sekä sen jäsenvaltion kansalaisuus, jonka tuomioistuimen käsiteltäväksi asia on saatettu, että Euroopan unionin jonkin toisen jäsenvaltion kansalaisuus, etusija on annettava sen valtion kansalaisuudelle, jonka tuomioistuimen käsiteltäväksi asia on saatettu?
—

On todettava, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut neuvoston asetuksen (EY) N:o 2135/98, sellaisena kuin se on muutettuna 15.3.2006 annetulla asetuksella (EY) N:o 561/2000, 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan eikä kyseisen artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että kaikilla ajoneuvoilla, jotka otetaan ensimmäistä kertaa käyttöön 1.5.2006 alkaen, on asetuksen (EY) N:o 3821/85 liitteessä IB olevien vaatimusten mukainen valvontalaite, ja koska se ei ole varmistanut vastaavien kuljettajakorttien myöntämistä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 107/20

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 21.2.2008 — The Queen Christopher Mellorin hakemuksesta v. Secretary of State for Communities and Local Government

(Asia C-75/08)

(2008/C 107/31)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Christopher Mellor

Vastaaja: Secretary of State for Communities and Local Government

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Velvoittaako neuvoston direktiivin 85/337/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiiveillä 97/11/EY (2) ja 2003/35/EY (3), 4 artikla (jäljempänä direktiivi) jäsenvaltiot julkistamaan perusteet, joilla ne ovat katsoneet, ettei liitteen II hankkeisiin kuuluvaa hanketta ole tarpeen arvioida direktiivin 5 — 10 artiklan mukaisesti.

2) Jos vastaus kysymykseen 1 on myöntävä, täyttikö Secretary of Staten 4.12.2006 päivätyn kirjeen sisältö tämän vaatimuksen?

3) Jos vastaus kysymykseen 2 on kieltävä, mikä on perustelujen ilmoittamiselta edellytettävä laajuus tässä asiayhteydessä?

(1) Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annettu neuvoston direktiivi 85/337/ETY, EYVL L 175, s. 40.

(2) EYVL L 73, s. 5.

(3) Yleisön osallistumisesta tiettyjen ympäristöä koskevien suunnitelmien ja ohjelmien laatimiseen sekä neuvoston direktiivien 85/337/ETY ja 96/61/EY muuttamisesta yleisön osallistumisen sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeuden osalta 26.5.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/35/EY, EUVL L 156, s. 17.
2)

Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on vaihtoehto b, onko Norjasta peräisin olevan viljellyn lohen tuontia koskevan lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta ja väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 17.1.2006 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 85/2006 (2) 1 artiklan 5 kohtaan sisältyvä taulukko pätemätön sen vuoksi, että se on ristiriidassa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 5 artiklassa määrätyn suhteellisuusperiaatteen kanssa, koska kyseisen taulukon mukaan jäädytetyn lohen selkäruodon osalta käyttöön otettu vähimmäistuontihinta on suurempi kuin kokonaisen kalan ja peratun kalan, päineen, osalta käyttöön otettu vähimmäistuontihinta?
1)

Onko 20.2.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 320/2006 (1) 11 artiklaa tulkittava siten, että myös sokerikiintiö, jota ei voida käyttää 27.3.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 493/2006 (2) 3 artiklaan perustuvan ennakoivan markkinoiltapoiston vuoksi, on otettava huomioon väliaikaista rakenneuudistusmaksua määritettäessä?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 79/19

Valitus, jonka Enercon GmbH on tehnyt 22.1.2008 asiassa T-71/06, Enercon GmbH v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 15.11.2007 annetusta tuomiosta

(Asia C-20/08)

(2008/C 79/33)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Enercon GmbH (edustajat: Rechtsanwalt R. Böhm ja Rechtsanwalt U. Sander)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vaatimukset

— ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) 15.11.2007 asiassa T-71/06 antama tuomio on kumottava

— ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetyt vaatimukset on hyväksyttävä

— toissijaisesti asia on palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen

— sisämarkkinoiden harmonisointivirasto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja toteaa ensimmäisessä valitusperusteessaan, että yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 73 artiklan 1 kohdan mukainen perusteluvelvollisuus on laiminlyöty. Valituslautakunnan päätöksessä eikä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiossa ole toteamuksia tai selityksiä niistä tavaran muodoista, joiden SMHV tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi olevan tavanomainen markkinoilla, eikä siitä, miten haetun tavaran muodon pitäisi poiketa markkinoilla tavanomaisista tavaran muodoista. Koska tällaisia toteamuksia ja selityksiä ei ole, on mahdotonta päätellä, millä tavoin SMHV tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ovat voineet tulla siihen tulokseen, että haettu tavaran muoto ei ole erottamiskykyinen.

Valittaja toteaa toisessa valitusperusteessaan, että yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska erottamiskyvyn arvioinnin perustana olevia tosiseikkoja ei ole esitetty, minkä vuoksi kyseinen arviointi voi olla vain tulosta siitä, että tuomioistuimelle esitetyt tosiseikat on otettu vääristyneesti huomioon; arviointi kuuluu yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan piiriin. Toisin kuin valituksenalaisessa tuomiossa on katsottu, haettu tavaran muoto on erottamiskykyinen, koska se poikkeaa merkittävästi markkinoilla tavanomaisista muodoista eikä ole vain tällaisten muotojen muunnelma. Relevantti kohdeyleisö voi tunnistaa ja tunnistaakin asiaa tarkemmin tutkimatta tai pohtimatta haetun tavaran muodon ilmauksena tavaran alkuperästä, myös riippumatta tavaran käytöstä.
1)

Estääkö Euroopan unionin oikeus, ennen kaikkea komission asetuksen (EY) N:o 60/2004 (1) 6 artiklan 1 kohta, kun sitä luetaan yhdessä komission asetuksen N:o 832/2005 (2) johdanto-osan 3 perustelukappaleen ja komission asetuksen (EY) N:o 1972/2003 (3) 4 artiklan 1 ja 2 kohdan kanssa, sen, että toimijan ylijäämävaraston suuruuden määrittelemiseksi ylijäämävarastosta vähennetään automaattisesti (luetaan siirtovarastoksi) toimijan 1.5.2004 edeltäneiden toimivuosien, kuitenkin enintään neljän toimivuoden, 1.5. vallinneiden varastojen keskiarvo, joka kerrotaan 1,2:lla? Jos vastaus on myöntävä, olisiko vastaus toisenlainen, jos siirtovaraston ja ylijäämävaraston suuruuden määrittämisessä on mahdollista ottaa huomioon myös toimijan tuotanto-, jalostus- tai myyntikapasiteetin kasvu, maataloustuotteiden kypsymisaika, varastojen muodostumisaika sekä toimijasta riippumattomat muut olosuhteet?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 37/19

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Puolan tasavalta) on esittänyt 4.12.2007 — Uwe Rüffler v. Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

(Asia C-544/07)

(2008/C 37/27)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Uwe Rüffler

Vastaaja: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

Ennakkoratkaisukysymys

Onko EY 12 artiklan 1 kohtaa ja EY 39 artiklan 1 ja 2 kohtaa tulkittava siten, että niiden kanssa on ristiriidassa 26.7.1991 annetun tuloverolain (ustawa o podatku dochodowym od osób fizycznych; konsolidoitu teksti Dz. U., 2000, N:o 14, 176 jakso, muutoksineen) 27 b §:ssä vahvistettu kansallinen säännös, jolla oikeus vähentää tuloverosta lakisääteiset sairausvakuutusmaksut rajoitetaan koskemaan ainoastaan kansallisten säännösten mukaan maksettuja määriä, sellaisessa tilanteessa, jossa Puolassa asuva henkilö maksaa Puolassa verotettavasta tulosta lakisääteiset sairausvakuutusmaksut johonkin toiseen jäsenvaltioon?
2.

Euroopan yhteisöjen komission 26.10.2004 tekemä päätös K(2004) 4221 lopullinen (asia COMP/F-1/38.338 — PO/Neulat) on todettava pätemättömäksi sikäli kuin se koskee valittajia toissijaisesti päätöksen 2 kohdassa valittajille asetettu sakko on todettava pätemättömäksi tai sitä on alennettava
1.

Onko päätöksen N:o 3/80 (1) 6 artiklan 1 kohdan määräystä, kun otetaan huomioon sen sanamuoto ja päätöksen N:o 3/80 ja assosiaatiosopimuksen (2) tavoite ja laatu, pidettävä selkeänä ja täsmällisenä velvoitteena, jonka täytäntöönpano tai oikeusvaikutukset eivät edellytä muita toimenpiteitä siten, että määräyksellä on katsottava olevan välitön oikeusvaikutus?
1)

Onko tileihin kirjaaminen, josta on kyse yhteisön tullikoodeksin (joka on vahvistettu neuvoston 12.10.1992 antamassa asetuksessa (ETY) N:o 2913/92 (1), jäljempänä tullikoodeksi) 221 artiklan 1 kohdassa, tullikoodeksin 217 artiklassa tarkoitettua tileihin kirjaamista, joka koostuu siitä, että tulliviranomaiset kirjaavat tullien määrän tilikirjoihin tai muulle vastaavalle tietovälineelle, ja onko tämä tileihin kirjaaminen erotettava yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY (2), Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 (EYVL L 155, 7.6.1989) 6 artiklassa (nykyisin yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 2000/597/EY (3), Euratom soveltamisesta 22.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000, EYVL L 130, 31.5.2000, 6 artikla) tarkoitetusta tullien määrän ottamisesta omia varoja koskevaan kirjanpitoon?
f)

Kun otetaan huomioon ne edellytykset, joita yhteisöjen tuomioistuin tulkitessaan nykyistä EY 87 artiklan 1 kohtaa (entinen 92 artiklan 1 kohta) erityisesti asiassa Altmark (2)24.7.2003 antamassaan tuomiossa on asettanut tuen luokittelemiseksi valtiontueksi (Ensinnäkin kyse on oltava valtion toimenpiteestä tai valtion varoilla toteutetusta toimenpiteestä. Kyseisen toimenpiteen on toiseksi oltava omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kolmanneksi toimenpiteellä on annettava etua sille, joka on toimenpiteen kohteena. Neljänneksi toimenpiteen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua.), millainen merkitys ja ulottuvuus on ilmauksilla (i) sellaisen edun myöntäminen, joka (ii) vääristää kilpailua, sellaisessa tilanteessa, jossa edunsaajilla on yksinoikeus tarjota julkisia henkilöliikennepalveluja Lissabonin ja Porton kaupungeissa, kun ne tarjoavat myös yhteyksiä kyseisiin kaupunkeihin alueilla, joilla on muitakin toimijoita? Toisin sanoen: millaisia perusteita on käytettävä, jotta voidaan päätellä, että edun myöntäminen vääristää kilpailua? Entä onko tältä osin merkityksellistä tietää, millainen prosenttiosuus kustannuksista näille yrityksille aiheutuu yksinomaisen alueen ulkopuolelle tarjottavista liikennereiteistä? Onko siten välttämätöntä, että tuella on merkittävä vaikutus yksinomaisen alueen (Lissabon ja Porto) ulkopuolella harjoitettavaan toimintaan?
27.

Tästä seuraa, että nyt kysymyksessä olevalla tavalla menetellessään yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on loukannut oikeutta asian käsittelyyn laillisessa tuomioistuimessa koskevaa periaatetta, jonka mukaan jokaisella on oikeus saada asiansa käsitellyksi lain ( 11 ) mukaan toimivaltaisessa tuomioistuimessa. Virkamiestuomioistuin on tässä mielessä toimivaltainen tuomioistuin siltä osin kuin asiassa on tarpeen vahvistaa ratkaisun tosiasiaperusta ja soveltaa siihen oikeussääntöjä. Tämä toteamus liittyy läheisesti tuomioistuimen kokoonpanoa koskevaan kysymykseen, joka yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan on oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden kulmakivi. ( 12 )
172

Siltä osin kuin on lopuksi kyse lainsäädäntökäytännöstä, johon komissio vetoaa, on riittävää palauttaa mieleen, että pelkästään neuvoston käytännön perusteella ei voida poiketa perustamissopimuksen säännöistä, eikä tämä käytäntö voi siis luoda ennakkotapausta, joka sitoisi yhteisön toimielimiä määritettäessä oikeaa oikeudellista perustaa (em. lausunto 1/94, 52 kohta). Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisön toimen oikeudellisen perustan valinnan on perustuttava sellaisiin objektiivisiin seikkoihin, jotka voivat olla tuomioistuinvalvonnan kohteena, eikä siihen, mitä oikeudellista perustaa on käytetty annettaessa muita yhteisön toimia, joilla mahdollisesti on samankaltaisia piirteitä (ks. erityisesti asia C-155/07, parlamentti v. neuvosto, tuomio 6.11.2008, Kok., s. I-8103, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
87.

Unionin tuomioistuimen käytettävissä olevien tietojen mukaan käsiteltävä tilanne on siis sellainen, että pankin toimintaan on todettu liittyvän erityisiä riskitekijöitä ja että kyseisen pankin toimilupa saatetaan perua. Ei vaikuta siltä, että pankkiin voitaisiin soveltaa vähemmän rajoittavaa ja yhtä tehokasta muuta toimenpidettä, minkä tarkistaminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä. Jos näin on, pidän käsiteltävän kaltaista väliaikaista kieltoa jatkaa liikesuhteita asiakkaisiin, joilla ei ole sidettä rahalaitosten toiminnan valvonnasta vastaavaan jäsenvaltioon, tarpeellisena. ( 44 )