ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 164/3

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Najwyższy (Puola) on esittänyt 27.11.2018 — JA v. Skarb Państwa — Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości ja Minister Finansów

(asia C-745/18)

(2019/C 164/04)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Najwyższy

Pääasian asianosaiset

Kantaja: JA

Vastaajat: Skarb Państwa — Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości ja Minister Finansów

Ennakkoratkaisukysymys

Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 73 artiklaa ja 78 artiklan a alakohtaa ja niiden edeltäjiä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjes telmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (2) 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohtaa ja 11 artiklan A kohdan 2 alakohdan a alakohtaa, tulkittava unionin tuomioistuimen oikeuskäytän nössä vahvistettujen jäsenvaltion vahingonkorvausvastuuta koskevien yleisten periaatteiden (mm. tuo mio 19.11.1991, Francovich ym., C-6/90 ja C-9/90, EU:C:1991:428 ja tuomio 5.3.1996, Brasserie du pêcheur ja Factortame, C 46/93 ja C-48/93, EU:C:1996:79) taustaa vasten siten, että ne velvoittavat 1.5.2004 alkaen jäsenvaltion, joka on liittynyt Euroopan unioniin kyseisenä päivänä, anta maan säännökset, joissa säädetään sellaisen palkkion myöntämisestä konkurssipesän pesänhoitajalle, johon on lisätty tästä palk kiosta maksettavan arvonlisäveron määrä?

(1) EUVL 2006, L 347, s. 1.

(2) EYVL 1977, L 145, s. 1.
2)

a) Jos ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi, minkä kriteerien tai näkökohtien perusteella on määritettävä, onko kuljettajana kansainvälisessä tieliikenteessä työskentelevä työntekijä työntekijöiden lähettämistä koskevan direktiivin 1 artiklan 1 ja 3 kohdassa tarkoitettu ”toisen jäsenvaltion alueelle” lähetetty työntekijä ja tekeekö tämä työntekijä edellä mainitun direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun mukaisesti ”rajoitetun ajan — – työtään muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella hän tavallisesti työskentelee”? b) Onko toisen ennakkoratkaisukysymyksen a kohtaan vastaamisessa — ja jos on, niin minkälaista — merkitystä sillä seikalla, että yritys, joka lähettää siinä tarkoitetun työntekijän työhön toisen jäsenvaltion alueelle, on sidoksissa — esimerkiksi konsernisuhteessa — yritykseen, jonka käyttöön kyseinen työntekijä lähetetään? c) Jos toisen ennakkoratkaisukysymyksen a kohdassa tarkoitetun työntekijän työ koostuu osittain kabotaasiliikenteestä — eli kuljetuksesta, joka suoritetaan yksinomaan toisen jäsenvaltion kuin sen jäsenvaltion alueella, jossa työntekijä tavallisesti työskentelee —, katsotaanko työntekijän silloin joka tapauksessa työnsä tämän osion osalta työskentelevän ensiksi mainitun jäsenvaltion alueella? Jos vastaus on myöntävä, sovelletaanko tässä yhteydessä alarajaa, esimerkiksi vähimmäisajanjaksoa sellaista kuukautta kohti, jona kabotaasiliikennettä suoritetaan?
6)

Kuuluuko sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 (3) 26 artiklassa tarkoitetun erikseen määritellyn hoidon alaan tapaus, jossa potilas matkustaa toiseen jäsenvaltioon varaamaansa lääkärin tutkimusta varten ja leikkaukseen, saatuaan tutkimusta seuraavaksi päiväksi mahdollista kirurgista toimenpidettä varten ajan, tilanteessa, jossa leikkaus todellisuudessa suoritetaan potilaan terveydentilan vuoksi? Voiko 26 artikla tällaisessa tapauksessa tarjota mahdollisuuden lupahakemuksen tekemiseen jälkikäteen korvauksen saamiseksi? Edellyttääkö tämä säännöstö silloinkin, kun kyse on 26 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta kiireellisestä elintärkeästä hoidosta, ennakkolupaa 26 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa?
C 112/15

Valitus, jonka Lux-Rehab Foglalkoztató Non-Profit Kft. (Lux-Rehab Non-Profit Kft.) on tehnyt 30.11.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-710/17, Lux-Rehab Non-Profit v. komissio, 28.9.2018 antamasta määräyksestä

(Asia C-747/18 P)

(2019/C 112/19)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Asianosaiset

Valittaja: Lux-Rehab Foglalkoztató Non-Profit Kft. (Lux-Rehab Non-Profit Kft.) (edustaja: L. Szabó, ügyvéd)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— toteaa, että valitus voidaan ottaa tutkittavaksi ja että se on perusteltu, kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa Lux-Rehab Non-Profit v. komissio (T-710/17, ei julkaistu, EU:T:2018:630) 28.9.2018 antaman määräyksen, joka annettiin tiedoksi valittajalle 2.10.2018;

— palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä ratkaisisi toisen ja neljännen oikeudenkäyntiväitteen;

— velvoittamaan komission korvaamaan ensimmäisessä oikeusasteessa ja unionin tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, jollei unionin tuomioistuin palauta asiaa yleiseen tuomioistuimeen, missä tapauksessa valittaja vaatii, ettei kyseinen tuomioistuin anna päätöstä ensimmäisessä oikeusasteessa ja unionin tuomioistuimessa aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista tässä vaiheessa vaan vasta antaessaan lopullisen tuomion.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste

Valittaja katsoo vedonneensa menettelyllisten oikeuksiensa suojaamiseen; valittajaa on siis tässä asiassa pidettävä osapuolena, jota asia koskee, koska sen kanteessa vaadittiin kumoamaan vastustamatta jättämisestä asetuksen N:o 659/1999 (1) 4 artiklan 3 kohdan perusteella tehty päätös ja koska kanteessa vaadittiin implisiittisesti näiden oikeuksien suojaamista.

Toinen valitusperuste

Kun unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi kanteen liitettä ja kun se tämän tulkinnan nojalla teki aineellisen ratkaisun, sen toteamus, jonka mukaan sen tehtäviin ei kuulunut tutkia ja yksilöidä kantajan kyseisessä liitteessä esittämiä perusteita, ei ole perusteltu.

Unionin yleinen tuomioistuin, joka vaati kantajaa esittämään todisteet siitä, että kilpailun vääristymisestä aiheutui ”konkreettisia ja käsin kosketeltavia vaikutuksia” tämän tilanteeseen, ja siitä, että riidanalainen toimi koski kantajaa suoraan, arvioi tilanteen tosiseikkoja harhaanjohtavasti. Näin ollen se vääristeli kantajaa suoraan koskevalle toimelle asetettuja edellytyksiä.

Kolmas valitusperuste

Vastaaja on menettelyn kuluessa väittänyt, ettei riidanalaisia päätöksiä voida riitauttaa, koska niitä ei voida pitää lopullisina päätöksinä sen vuoksi, että tutkinta on vielä kesken, joten unionin tuomioistuimen on ratkaistava tämä kysymys ennen kuin se lausuu tutkittavaksi ottamiseen liittyvistä muista kysymyksistä.

(1) Perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL 1999, L 83, s. 1).
4)

Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen myös päättäessään, että kyseiset tavaramerkit olivat lausuntatavoiltaan samanlaisia, koska valittaja ei ollut esittänyt näyttöä siitä, ettei englanninkielinen yleisö lausunut ensimmäisiä tavuja ”ti” ja ”TAI” samalla tavoin ja etteivät kyseisten merkkien lausuntatavat mitenkään eronneet toisistaan. Päinvastoin, unionin yleinen tuomioistuin totesi ilman mitään näyttöä ja virheellisesti, että kirjainyhdistelmä ”it” lausutaan aina ”tai”. Tämän toteamuksen tueksi ei ollut mitään näyttöä. Englannin kielessä ei ole sanaa ”ti”. Kirjainyhdistelmä lausutaan tämän vuoksi aina kyseiseen sanaan sovellettavien kielisääntöjen mukaisesti. Voimme olla varmoja siitä, että olemassa on lukemattomia sanoja, joissa kirjainyhdistelmä ”ti:tä” ei lausuta ”tai”, kuten ”trick”, ”ticket”, ”till”, ”timbal”, ”timberland”, ”tin”, ”tincture”, ”tinder”, ”tip”, ”trigger” ja monia muita, kuten myös riidanalainen tavaramerkki ”tigha”. Kuuluisassa englantilaisessa lastenkirjassa Nalle Puh yhtenä päähahmona esiintyy eläin, jonka nimi on ”Tigger”, lausutaan [tɪɡə]. Aina kun ”ti:n” jälkeinen vokaali lausutaan lyhyenä, [”ti:tä”] ei siis lausuta ”tai”. Valittaja on sanonut näin alusta alkaen. Kumpikaan, vastaaja eikä väliintulija, eivät ole esittäneet näyttöä siitä, ettei näin olisi. Tämän vuoksi ei ollut valittajan tehtävänä esittää todisteita ilmiselvästä asiasta.
Valitus, jonka Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi on tehnyt 5.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-328/17, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO, 25.9.2018 antamasta tuomiosta

(Asia C-766/18 P)

(2019/C 82/11)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (edustajat: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, ja V. Marsland, solicitor)

Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja M. J. Dairies EOOD

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— ottaa tutkittavaksi valituksen unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-328/17, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO), 25.9.2018 antamasta tuomiosta, EU:T:2018:594, ja hyväksyy valittajan kumoamisvaatimuksen

— velvoittaa viraston ja väliintulijan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja korvaamaan valittajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

1. Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, kun se ei tavaramerkkiasetuksen 74 artiklan vastaisesti myöntänyt HALLOUMI-yhteisömerkille omaa asemaa ja suojaa, jota tällaisilla yhteisömerkeillä on tavaramerkkiasetuksen mukaan oltava.

2. Unionin yleinen tuomioistuin erityisesti teki virheen soveltaessaan täysin muuttamatonta lähestymistapaa arvioidessaan HALLOUMI-yhteisömerkin erottamiskykyä tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 74 artiklan vastaisesti.

3. Unionin yleinen tuomioistuin tarkasteli ja sovelsi virheellisesti unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-673/15 P–C-676/15 P, The Tea Board v. EUIPO (”Thea Board”) antamaa tuomiota ja sen asiassa C-392/12 P, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus Named Halloumi v. SMHV (”HELLIM”) antamaa perusteltua määräystä eikä pannut asianmukaisesti täytäntöön asiassa C-196/11 P, Formula One Licensing v. SMHV annettua tuomiota, EU:C:2012:314 (”F1”), ja
2)

Voidaanko direktiiviä 2006/112 ja erityisesti sen 167 artiklaa ja 168 artiklan a alakohtaa tulkita siten, että kulut, joista ostajana oleva verovelvollinen on vastannut niiden kiinteistöjen ensimmäisestä kirjaamisesta kiinteistörekisteriin, joiden osalta sillä on oikeus vaatia omistusoikeuden siirtymistä tulevaisuudessa ja jotka on luovuttanut myyjä, joka ei ole ilmoittanut omistusoikeuttaan kiinteistöihin kiinteistörekisteriin, voidaan katsoa sellaisiksi investointitoimintaa valmistaviksi toimenpiteiksi, joiden osalta verovelvollisella on arvonlisäveron vähennysoikeus?
—

onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltainen tapahtuma eli lennonjohtohenkilöstön lakko alueella, joka lakon vaikutuksen alaisen alueen ulkopuolella sijaitsevalta lentoasemalta lähtevän lentokoneen on ylitettävä saavuttaakseen lentoaseman, joka sijaitsee lakon vaikutuksen alaisen alueen ulkopuolella, on katsottava lentoliikenteen harjoittajan toiminnan tavanomaiseen harjoittamiseen liittyväksi tapahtumaksi ja sitä ei näin ollen voida katsoa poikkeukselliseksi olosuhteeksi, joka vapauttaa lentoliikenteen harjoittajan sillä olevasta velvollisuudesta maksaa matkustajille korvausta, jos asianomaisella lentokoneella liikennöity lento peruutetaan;
C 25/26

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 5.11.2018 – Hoge Raad der Nederlandenin yhteydessä toimiva Procureur-Generaal

(Asia C-678/18)

(2019/C 25/32)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Hoge Raad der Nederlandenin yhteydessä toimiva Procureur-Generaal

Ennakkoratkaisukysymys

Onko yhteisömallista annetun asetuksen (1) 90 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että se sisältää pakottavan toimivallan määräytymisen niin, että kaikilla siinä mainituilla jäsenvaltion tuomioistuimilla on toimivalta määrätä väliaikaisia toimia ja turvaamistoimia, vai onko niin, että jäsenvaltioilla on sen nojalla – täysi tai osittainen – vapaus myöntää toimivalta tällaisten toimien määräämiseen yksinomaan sellaisille tuomioistuimille, jotka on nimetty yhteisömallista annetun asetuksen 80 artiklan 1 kohdan mukaisesti yhteisömalleja käsitteleviksi (ensimmäisen ja toisen asteen) tuomioistuimiksi?

(1) Yhteisömallista 12.12.2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 6/2002 (EYVL 2002, L 3, s. 1).
2)

Jos kysymykseen 1 vastataan kieltävästi, kuljettaako ”luovuttaja tai joku muun tämän puolesta” tavarat silloin, kun asiakas tekee sopimuksen kuljetusyhtiön kanssa ja yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy, ja jos näin on, mikä (mitkä) näistä edellytyksistä: a) Asiakkaalla ei ole käytännössä mitään muuta vaihtoehtoa kuin käyttää kyseistä kuljetusyhtiötä. b) Asiakas on yhteydessä vain luovuttajaan eikä kuljetusyhtiöön. c) Luovuttaja ja kuljetusyhtiö sopivat hinnasta, jonka kuljetusyhtiö velottaa ja josta asiakkaan ei tarvitse maksaa mitään. d) Luovuttaja hyvittää asiakkaalle toimitusmaksun tavaroiden hintaa koskevalla alennuksella. e) Luovuttaja kerää toimitusmaksut asiakkaalta ja suorittaa ne kolmantena osapuolena olevalle kuljetusyhtiölle. f) Sopimusehdot, joissa vahvistetaan, milloin oikeus tavaroihin siirtyy asiakkaalle, eivät ole kaupallisesti järkeviä, mutta tällä ei ole käytännön merkitystä, koska luovuttaja korvaa asiakkaalle kaikki tavaroille kuljetuksen aikana aiheutuneet vahingot. g) Siltä osin kuin on kyse toimitusmaksuista silloin, kun alkuperäisen toimituksen kanssa on ollut ongelmia, i) luovuttajalla on sillä asiakkaan kanssa olevan sopimuksen mukaan velvollisuus palauttaa asiakkaan jo suorittamat maksut; ii) luovuttajalla ei ole sillä asiakkaan kanssa olevan sopimuksen mukaan velvollisuutta palauttaa kyseisiä maksuja, mutta se tekee näin käytännössä; iii) kummassakin tapauksessa luovuttaja (eikä kuljetusyhtiö) vastaa kyseisistä palautuksista aiheutuvista kustannuksista, ja/tai iv) luovuttajalla on sillä asiakkaan kanssa olevan sopimuksen mukaan velvollisuus maksaa sekä korvaavien tavaroiden lähettämisestä aiheutuvat kustannukset että siihen liittyvä toimitusmaksu; tai v) luovuttajalla on sillä asiakkaan kanssa olevan sopimuksen mukaan velvollisuus maksaa korvaavien tavaroiden lähettämisestä aiheutuvat kustannukset, muttei niiden toimittamisesta aiheutuvia kustannuksia, mutta se tekee näin käytännössä [?]
Onko Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmästä 21.5.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 549/2013 ( 1 ) 2.22, 2.23, 2.27, 2.28 ja 20.33 kohtaa tulkittava siten, että erillisen institutionaalisen yksikön, joka on julkisyhteisön määräysvallassa, on katsottava olevan markkinaton toimija ja näin ollen kuuluvan julkisyhteisöjen sektoriin, jos sillä on konserninsisäisen rahoitusyksikön ominaisuudet, ja ettei ole tarpeen tutkia kriteeriä, joka koskee sen altistumista riskille?
1)

Voidaanko päätöstä N:o 565/2014/EU (1) tulkita siten, että sillä on välittömiä oikeusvaikutuksia, jotka koskevat yhtäältä kolmannen maan kansalaisten oikeutta siihen, että heiltä ei vaadita viisumia heidän saapuessaan määränpääjäsenvaltioon, ja toisaalta sitä, että määränpääjäsenvaltiolla ei ole velvollisuutta vaatia tällaista viisumia, jos kolmannen maan kansalaisella on viisumi tai oleskelulupa, joka on mainittu vastavuoroisesti tunnustettavien asiakirjojen luettelossa päätöksen N:o 565/2014/EU mukaisesti, jota vastaanottava jäsenvaltio on sitoutunut soveltamaan?
C 445/10

Kanne 11.10.2018 – Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta

(Asia C-636/18)

(2018/C 445/13)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamies: J.-F. Brakeland)

Vastaaja: Ranskan tasavalta

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin tuomioistuinta

toteamaan yhtäältä, että Ranskan tasavalta on jatkanut sille ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21.5.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/50/EY (1) 13 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä saman direktiivin liitteen XI kanssa, nojalla kuuluvien velvoitteiden noudattamatta jättämistä raja-arvojen vuonna 2010 tapahtuneesta voimaantulosta lähtien, kun se on järjestelmällisesti ja jatkuvasti ylittänyt typpidioksidia koskevat vuosiraja-arvot 1.1.2010 lähtien 12 taajaman ja ilmanlaatualueen osalta seuraavasti: Marseille (FR03A02), Toulon (FR03A03), Pariisi (FR04A01), Auvergne-Clermont-Ferrand (FR07A01), Montpellier (FR08A01), Toulouse Midi-Pyrénées (FR12A01), ZUR Reims Champagne-Ardenne (FR14N10), Grenoble Rhône-Alpes (FR15A01), Strasbourg (FR16A02), Lyon-Rhône-Alpes (FR20A01), ZUR Vallée de l’Arve Rhône-Alpes (FR20N10) ja Nizza (FR24A01), ja kun se on järjestelmällisesti ja jatkuvasti ylittänyt 1.1.2010 lähtien typpidioksidia koskevat tuntiraja-arvot kahden taajaman ja ilmanlaatualueen osalta seuraavasti: Pariisi (FR04A01) ja Lyon Rhône-Alpes (FR20A01),

ja

toteamaan toisaalta, että Ranskan tasavalta ei ole 11.6.2010 lähtien noudattanut sille ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21.5.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/50/EY 23 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä saman direktiivin liitteen XV kanssa, nojalla kuuluvia velvoitteitaan ja erityisesti mainitun direktiivin 23 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä velvollisuutta valvoa, että ylityksen kesto jää mahdollisimman lyhyeksi, sekä

velvoittamaan Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Vuodesta 2010 lähtien typpidioksidia koskevat vuosiraja-arvot on ylitetty järjestelmällisesti ja jatkuvasti 12 alueella ja tuntiraja-arvot kahdella alueella. Nämä ylitykset merkitsevät sille ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21.5.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/50/EY 13 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä mainitun direktiivin liitteen XI kanssa, rikkomista.

Ranskan tasavalta ei direktiivin 2008/50/EY 13 artiklan 1 kohdan la XI liitteen rikkomisesta huolimatta ole toteuttanut direktiivin 2008/50/EY 23 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädettyjä ilmanlaatusuunnitelmiin liittyviä asianmukaisia toimenpiteitä, jotta ylityksen kesto jäisi mahdollisimman lyhyeksi.

Näiden toimenpiteiden tehottomuus käy ilmi raja-arvojen ylityksen kestosta, ylitysten suuruudesta ja niiden kehityksestä, sekä kutakin suunnitelmaa, jonka Ranskan tasavalta on tehnyt näiden 12 alueen osalta, koskevasta yksityiskohtaisesta arvioinnista.

(1) EUVL 2008, L 152, s. 1.
C 436/22

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 29.8.2018 – Indaco Service Soc. coop. Sociale ja Coop. sociale il Melograno v. Ufficio Territoriale del Governo Taranto

(Asia C-552/18)

(2018/C 436/29)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Indaco Service Soc. coop. Sociale ja Coop. sociale il Melograno

Vastapuoli: Ufficio Territoriale del Governo Taranto

Ennakkoratkaisukysymys

Onko Euroopan unionin oikeus ja erityisesti julkisista hankinnoista annetun direktiivin 2014/24/EU (1) 57 artiklan 4 kohta yhdessä saman direktiivin johdanto-osan 101 perustelukappaleen sekä suhteellisuusperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa esteenä sellaiselle nyt esillä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa todetaan, että talouden toimija on suljettava pois hankintamenettelystä, jos tämä on syyllistynyt ”vakavaan ammatin harjoittamiseen liittyvään virheeseen”, ja säädetään, että mikäli ammatillinen virhe on johtanut hankintasopimuksen ennenaikaiseen irtisanomiseen, toimija voidaan sulkea pois ainoastaan siinä tapauksessa, ettei irtisanomista ole riitautettu tai vahvistettu oikeudenkäynnin päättyessä?

(1) Julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/24/EU (EUVL 2014, L 94, s. 65).
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi eikä SEUT 18 artiklan 1 kohtaa sovelleta yksityisten välisissä suhteissa, onko SEUT 18 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että määräys on esteenä vakuutussuojan rajaamiselle koskemaan vahinkoja, jotka tapahtuvat Ranskan Euroopassa sijaitsevilla alueilla ja Ranskan merentakaisilla alueilla, siitä syystä, että toimivaltainen Ranskan viranomainen, Bureau central de tarification, ei ole esittänyt vastaväitettä asiaa koskevasta lausekkeesta, vaikka kyseinen lauseke on SEUT 18 artiklan 1 kohdan vastainen, koska siinä on kyse kansalaisuuteen perustuvasta välillisestä syrjinnästä?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 20.7.2018 – SATI – Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA v. Azienda di Trasporti Molisana – A.T.M. SpA

(Asia C-475/18)

(2018/C 399/30)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittaja: SATI – Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA

Vastapuoli: Azienda di Trasporti Molisana – A.T.M. SpA

Ennakkoratkaisukysymys

Onko 23.10.2007 annetun asetuksen (EY) N:o 1370/2007 (1) 5 artiklan 4 kohtaa tulkittava siten, että kansallisessa lainsäädännössä on katsottava säädetyn kiellosta tehdä ilman tarjouskilpailua sopimuksia julkisesta paikallisliikennepalvelusta ja että kielto koskee sopimusten tekemistä ilman tarjouskilpailua myös silloin, kun tällainen sopimuksen tekeminen olisi unionin lainsäädännön mukaan sallittua, kun edellä mainittua palvelua koskevan sopimuksen tekemisen pääsäännöksi on säädetty julkinen tarjouskilpailu, vai vain siinä tapauksessa, että sopimusten tekeminen ilman tarjouskilpailua on nimenomaisesti kielletty myös niissä tapauksissa, joissa se olisi unionin lainsäädännön mukaan sallittua?

(1) Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23.10.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1370/2007 (EUVL 2007, L 315, s. 1).
4.

Tuomiossa sovelletaan virheellisesti tuomiota PICARO/PICASSO, sillä (i) asiassa PICASSO/PICARO yleisesti tunnettu tavaramerkki oli tavaramerkki PICASSO, johon väite rekisteröinnin esteestä perustui, mutta nyt kyseessä olevassa asiassa tunnetuksi väitetty tavaramerkki on se tavaramerkki, jonka rekisteröintiä haetaan, ja (ii) mainitussa tuomiossa oli kyse tavaroista, joiden yhteydessä keskivertokuluttajan tarkkaavaisuusaste ostohetkellä on erityisen korkea, mutta nyt käsiteltävässä tavaramerkkiriidassa on kyse tavaroista, jotka on suunnattu Euroopan unionin keskivertokuluttajille, jotka ovat tavanomaisesti valistuneita sekä kohtuullisen tarkkaavaisia ja huolellisia.