Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 26 päivänä syyskuuta 2000. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Tullin haltuunottomenettelyt - Kauttakuljetuksessa olevat tavarat - Teollisoikeus - Autojen korjaamiseen tarkoitetut varaosat. - Asia C-23/99.



Oikeustapauskokoelma 2000 sivu I-07653



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrälliset rajoitukset - Vaikutuksiltaan vastaavat toimenpiteet - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään tulliviranomaisten haltuunottomenettelystä väärennetyiksi oletettujen tavaroiden, jotka on valmistettu laillisesti yhdessä jäsenvaltiossa ja joita myydään laillisesti toisessa jäsenvaltiossa, yhteisön sisäisessä kauttakuljetuksessa - Perustelut - Teollisoikeuksien ja kaupallisten oikeuksien suojaaminen - Menettelyä ei voida perustella näiden oikeuksien suojaamisella - Kauttakuljetus, joka ei ole osa mallioikeuden ydinsisältöä

(EY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artikla (joista on muutettuina tullut EY 28 ja EY 30 artikla))

Tiivistelmä

$$Jäsenvaltio, joka on malleihin sovellettavan teollis- ja tekijänoikeuksia koskevan lainsäädäntönsä perusteella pannut täytäntöön tulliviranomaisten haltuunottomenettelyjä, jotka kohdistuvat tavaroihin, jotka on laillisesti valmistettu toisessa Euroopan yhteisön jäsenvaltiossa ja jotka on tarkoitettu sen jälkeen, kun ne on kuljetettu ensin mainitun jäsenvaltion alueen kautta, saatettaviksi toisen jäsenvaltion markkinoille, jossa niitä voidaan myydä laillisesti, ei ole noudattanut perustamissopimuksen 30 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 28 artikla) mukaisia velvoitteitaan.

Kyseessä oleva kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan kansalliset tulliviranomaiset voivat auton varaosien mallioikeuden haltijan pyynnöstä ottaa haltuunsa varaosat, joiden oletetaan olevan väärennettyjä tavaroita, kymmenen päivän kuluessa, jona aikana hakija voi saattaa asian toimivaltaisten kansallisten tuomioistuinten käsiteltäväksi, rajoittaa tavaroiden vapaata liikkuvuutta.

Yhteisön sisäisessä kauttakuljetuksessa tavarat kuljetetaan jäsenvaltiosta toiseen yhden tai useamman jäsenvaltion alueen kautta, eikä siihen liity suojatun mallin ulkomuodon käyttämistä, joten se ei ole osa malleja koskevan teollisoikeuden ja kaupallisen oikeuden ydinsisältöä.

Koska tuotteen valmistus ja myynti ovat laillisia niissä jäsenvaltioissa, joissa sitä valmistetaan ja myydään, ja koska kauttakuljetus ei ole osa mallioikeuden ydinsisältöä kauttakuljetusjäsenvaltiossa, on katsottava, että tavaroiden vapaan liikkuvuuden estettä, joka aiheutuu siitä, että tuote otetaan viimeksi mainitun valtion tullissa haltuun sen kauttakuljetuksen estämiseksi, ei voida perustella teollisoikeuksien ja kaupallisten oikeuksien suojelemista koskevilla syillä.

( ks. 22, 43, 45 ja 49 kohta sekä tuomiolauselma )

Asianosaiset

Asiassa C-23/99,

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellinen pääneuvonantaja R. B. Wainwright ja oikeudellisessa yksikössä toimiva kansallinen virkamies O. Couvert-Castéra, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg,

kantajana,

vastaan

Ranskan tasavalta, asiamiehinään ulkoasiainministeriön oikeudellisen osaston jaostopäällikkö K. Rispal-Bellanger ja saman osaston lähetystöneuvos R. Loosli-Surrans, prosessiosoite Luxemburgissa Ranskan suurlähetystö, 8 B boulevard Joseph II,

vastaajana,

jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 28 artikla) mukaisia velvoitteitaan, koska se on teollis- ja tekijänoikeuksia koskevan lainsäädännön perusteella pannut täytäntöön tulliviranomaisten haltuunottomenettelyjä, jotka kohdistuvat tavaroihin, jotka on laillisesti valmistettu yhdessä Euroopan yhteisön jäsenvaltiossa ja jotka on tarkoitettu sen jälkeen, kun ne on kuljetettu Ranskan alueen kautta, saatettaviksi toisen jäsenvaltion markkinoille, jossa niitä voidaan myydä laillisesti,

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN,

toimien kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat J. C. Moitinho de Almeida ja L. Sevón sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn, J.-P. Puissochet, P. Jann, H. Ragnemalm (esittelevä tuomari), M. Wathelet ja V. Skouris,

julkisasiamies: J. Mischo,

kirjaaja: johtava hallintovirkamies D. Louterman-Hubeau,

ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,

kuultuaan komission, asiamiehenään oikeudellisen yksikön virkamies R. Tricot, ja Ranskan hallituksen, asiamiehenään R. Loosli-Surrans, 15.2.2000 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset,

kuultuaan julkisasiamiehen 13.4.2000 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan (josta on tullut EY 226 artikla) nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 2.2.1999 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 28 artikla) mukaisia velvoitteitaan, koska se on teollis- ja tekijänoikeuksia koskevan lainsäädännön perusteella pannut täytäntöön tulliviranomaisten haltuunottomenettelyjä, jotka kohdistuvat tavaroihin, jotka on laillisesti valmistettu yhdessä Euroopan yhteisön jäsenvaltiossa ja jotka on tarkoitettu sen jälkeen, kun ne on kuljetettu Ranskan alueen kautta, saatettaviksi toisen jäsenvaltion markkinoille, jossa niitä voidaan myydä laillisesti.

Yhteisön lainsäädäntö

2 EY:n perustamissopimuksen 36 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 30 artikla) mukaan tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevat 30-34 artiklan määräykset eivät "estä sellaisia tuontia, vientiä tai kauttakuljetusta koskevia kieltoja tai rajoituksia, jotka ovat perusteltuja - - teollisen tai kaupallisen omaisuuden suojelemiseksi. Nämä kiellot tai rajoitukset eivät kuitenkaan saa olla keino mielivaltaiseen syrjintään tai jäsenvaltioiden välisen kaupan peiteltyyn rajoittamiseen".

3 Malleja koskevan teollisoikeuden osalta väärennettyjen ja laittomasti valmistettujen tavaroiden vapaaseen liikkeeseen luovutuksen, viennin, jälleenviennin tai suspensiomenettelyyn asettamisen kieltämistä koskevista toimenpiteistä 22 päivänä joulukuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 3295/94 (EYVL L 341, s. 8) ei koske yhteisössä valmistettuja tai markkinoille saatettuja väärennettyjä tavaroita vaan ainoastaan kolmansista maista peräisin olevia tavaroita.

4 Euroopan parlamentin ja neuvoston 13.10.1998 antama direktiivi 98/71/EY (EYVL L 289, s. 28) koskee mallien oikeudellista suojaa, mutta sillä ei kuitenkaan yhdenmukaisteta täysin asiaa koskevaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöä. Direktiivin täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyy 28.10.2001.

5 Direktiivin 98/71/EY 14 artiklassa, jonka otsikkona on "Siirtymäsäännös", säädetään seuraavaa:

"Siihen saakka kunnes direktiivin tarkistukset on hyväksytty komission ehdotuksesta 18 artiklan säännösten mukaisesti, jäsenvaltioiden on pidettävä voimassa nykyiset säädöksensä, jotka liittyvät osan suojatun mallin käyttöön moniosaisen tuotteen korjaamiseen alkuperäisen ulkoasun palauttamiseksi, ja niiden on tehtävä muutoksia näihin säännöksiin vain, jos tarkoituksena on tällaisten osien markkinoiden vapauttaminen."

6 Direktiivin 98/71/EY 20. perustelukappaleessa täsmennetään, että "14 artiklassa annettua siirtymäsäännöstä (joka koskee sellaisen osan mallia, jota käytetään moniosaisen tuotteen korjaamiseen sen alkuperäisen ulkoasun palauttamiseksi) ei missään tapauksessa pidä tulkita siten, että se muodostaa esteen tällaisen osan muodostavien tuotteiden vapaalle liikkuvuudelle".

7 Tavaroiden vapaata liikkuvuutta estävien toimenpiteiden osalta tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteesta yhteisössä poikkeavia kansallisia toimenpiteitä koskevan tietojenvaihtomenettelyn luomisesta 13 päivänä joulukuuta 1995 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 3052/95/EY (EYVL L 321, s. 1) 1 artikla koskee muun muassa toimenpiteitä, joiden välittömänä tai välillisenä seurauksena on yleinen kielto tai markkinoille saattamista koskevan luvan epääminen.

Ranskan lainsäädäntö

8 Code de la propriété intellectuellen (teollis- ja tekijänoikeuksia koskeva laki) tekijänoikeuteen ja lähioikeuksiin sovellettavassa L. 335-10 §:ssä, rekisteröityihin malleihin sovellettavassa L. 521-7 §:ssä ja tavaramerkkeihin sovellettavassa L. 716-8 §:ssä säädetään menettelystä, jossa tulliviranomaiset voivat ottaa haltuunsa väärennetyiksi oletettuja tavaroita. Tulliviranomaiset voivat suojatun oikeuden haltijan kirjallisesta hakemuksesta ottaa tullivalvonnan yhteydessä haltuunsa tavarat, joita viimeksi mainittu väittää väärennetyiksi. Haltuunottomääräys kumotaan kokonaisuudessaan, jollei hakija ole osoittanut tulliviranomaisille saattaneensa asian toimivaltaisten tuomioistuinten käsiteltäväksi kymmenen arkipäivän kuluessa haltuunottomääräyksen tiedoksiannosta.

9 Väärennettyjen tavaroiden myynti, valmistus, maahantuonti ja hallussapito maan alueella ovat code de la propriété intellectuellen L. 335-2 §:ssä (tekijänoikeus), L. 521-4 §:ssä (mallit) ja L. 716-9 §:ssä (tavaramerkit) säädettyjä rikoksia.

10 Cour de cassation on antanut useita tuomioita väärennysrikoksesta tilanteessa, jossa väärennetyt tavarat on ainoastaan kuljetettu Ranskan alueen kautta. Se katsoi 26.4.1990 asiassa Asin Crespo Ricardo ym. vastaan Ministère public annetussa rikososaston tuomiossa (Bulletin de la Cour de cassation, 1990, nro 160), joka koski autojen varaosia, että tavara, joka ainoastaan liikkuu Ranskan alueella, loukkaa tavaramerkki- tai mallioikeuden haltijan oikeutta. Tätä oikeuskäytäntöä sovelletaan, vaikka tavara olisi valmistettu laillisesti jäsenvaltiossa sen niin ikään laillista myyntiä varten toisessa jäsenvaltiossa.

Tosiseikat ja oikeudenkäyntiä edeltävä menettely

11 European Automobile Panel Association kanteli komissiolle siitä, että Ranskan tulliviranomaiset ottavat Espanjan rajalla haltuunsa Espanjassa valmistettuja autojen varaosia, jotka on tarkoitettu sen jälkeen, kun ne on kuljetettu Ranskan kautta, saatettavaksi markkinoille toisessa jäsenvaltiossa, jossa niiden myynti on sallittua.

12 Ranskan tulliviranomaiset katsoivat, että kyseiset varaosat, jotka oli tarkoitettu ranskalaisiin automerkkeihin, ovat Ranskan oikeuden mukaan väärennettyjä tavaroita, jotka loukkaavat teollis- ja tekijänoikeuksia koskevassa laissa suojattuja rekisteröityjä malleja ja tekijänoikeutta. Kyseiset viranomaiset ottavat väärennetyiksi oletetut tavarat haltuunsa, jotta suojattujen oikeuksien haltijat voivat ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin oikeuksiensa turvaamiseksi säädetyissä määräajoissa.

13 Talous- ja valtiovarainministeriön tulleja ja välillisiä veroja koskevia asioita hoitavan osaston virkamiehet laativat kaksi pöytäkirjaa, joista toinen oli päivätty 16.1.1997 ja toinen 26.2.1997 ja jotka koskivat ranskalaisten automerkkien espanjalaisten yhtiöiden valmistamia varaosia, joita italialaiset yhtiöt ostivat.

14 Komissio ilmoitti Ranskan viranomaisille 13.5.1997 päivätyllä kirjeellään, että se, että tulli ottaa varaosia haltuunsa, saattaa merkitä perustamissopimuksen 30 artiklan vastaista tavaroiden vapaan liikkuvuuden estettä, jos näitä osia ei ole tarkoitettu myytäviksi Ranskan alueella ja jos ne on valmistettu laillisesti Espanjassa ja niitä myydään aivan yhtä laillisesti Italiassa.

15 Ranskan viranomaiset vastasivat 2.6.1997 päivätyllä kirjeellään, että kyseessä olevat väärennetyt varaosat vaarantavat käyttäjien turvallisuuden niiden kyseenalaisen laadun vuoksi, että tulliviranomaisten ennen väärennetyiksi epäiltyjen tavaroiden markkinoille saattamista suorittamat tarkastukset ovat suhteellisuusperiaatteen mukaisia, koska ne ovat välttämättömiä yhden perustamissopimuksen 36 artiklassa mainitun tarkoituksen suojelemiseksi tehokkaalla tavalla, ja että väärentämisen vastainen taistelu myötävaikuttaa innovatiivisten teollisuudenalojen intressien turvaamiseen ja edistää reilua kilpailua yhteismarkkinoilla.

16 Komissio ei pitänyt tätä vastausta tyydyttävänä, minkä vuoksi se antoi 3.12.1997 Ranskan tasavallalle virallisen huomautuksen, jossa se kehotti tätä esittämään huomautuksensa kahden kuukauden kuluessa. Komissio täsmentää tässä virallisessa huomautuksessaan, että kyseiset tarkastukset ja haltuunotot ovat sen mielestä perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan vastaisia ja että ne voivat olla myös EY:n perustamissopimuksen 7 a artiklan toisen kohdan (josta on muutettuna tullut EY 14 artiklan 2 kohta) vastaisia.

17 Ranskan tasavalta pysyi 13.2.1998 antamassaan vastauksessa aikaisemmassa kannassaan ja väitti erityisesti, että Cour de cassationin edellä mainitussa asiassa Asin Crespo Ricardo ym. vastaan Ministère public antaman tuomion mukaan yhteisön oikeussäännöt eivät estä soveltamasta kansallista lainsäädäntöä, jossa sallitaan Ranskan alueella liikkuvien väärennettyjen tavaroiden haltuunotto. Se täsmensi, että tulliviranomaisten tarkastukset suoritetaan koko maan alueella eli siis myös raja-alueilla, mutta missään tapauksessa näitä tarkastuksia ei tehdä rajan ylittämisen perusteella.

18 Komissio lähetti 24.7.1998 Ranskan tasavallalle perustellun lausunnon, jossa se toisti kantansa kyseisen jäsenvaltion tulliviranomaisten suorittaman haltuunoton luonteesta ja kehotti tätä ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin yhteisön lainsäädännön noudattamiseksi kahden kuukauden kuluessa lausunnon tiedoksiantamisesta.

19 Ranskan viranomaiset vastasivat tähän perusteltuun lausuntoon 29.9.1998 päivätyllä kirjeellään, että tavaroiden haltuunotolla pyritään suojelemaan teollisoikeuksia ja kaupallisia oikeuksia perustamissopimuksen 36 artiklassa tarkoitetulla tavalla ja että Ranskan lainsäädännössä otetaan täysin huomioon yhteisöjen tuomioistuimen kansallisen lain alueperiaatteesta tekemät ratkaisut.

20 Komissio totesi kyseisen vastauksen saatuaan, että Ranskan tasavalta ei ollut toteuttanut perustellun lausunnon noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä, ja nosti nyt esillä olevan kanteen.

Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen ja yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta

21 Komissio katsoo, että Ranskan tulliviranomaisten harjoittama varaosien haltuunotto on perustamissopimuksen 30 artiklan vastainen tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskeva rajoitus.

22 Tältä osin on todettava, että Ranskan lainsäädännön mukaan kansalliset tulliviranomaiset voivat auton varaosien mallioikeuden haltijan pyynnöstä ottaa haltuunsa varaosat, joiden oletetaan olevan väärennettyjä tavaroita, kymmenen päivän ajaksi, jona aikana hakija voi saattaa asian toimivaltaisten kansallisten tuomioistuinten käsiteltäväksi. On todettava, että tällainen haltuunotto, joka hidastaa tavaroiden liikkumista ja voi estää sen täysin, jos toimivaltainen tuomioistuin määrää tavarat takavarikoitaviksi, rajoittaa tavaroiden vapaata liikkuvuutta.

23 Tätä päätelmää ei muuta Ranskan hallituksen väite, jonka mukaan haltuunottomenettely ei rajoita jäsenvaltioiden välistä kauppaa, koska sitä ei sovelleta ainoastaan tavaroiden tullessa Ranskan alueelle, vaan sitä voidaan käyttää missä tahansa sen alueella oleviin varaosiin. Koska haltuunotto kohdistuu erityisesti muista jäsenvaltioista tuleviin tai niihin vietäviin tavaroihin, se rajoittaa jäsenvaltioiden välistä kauppaa ja on periaatteessa perustamissopimuksen 30 artiklan vastainen tuonnin määrällisiä rajoituksia vaikutukseltaan vastaava toimenpide.

24 Näin ollen on tutkittava, voiko tämä toimenpide olla perusteltu.

25 Ennen kuin Ranskan hallitus yrittää perustella kyseistä haltuunottomenettelyä perustamissopimuksen 36 artiklan nojalla, se väittää, että tullin haltuunottomenettelyä koskeva Ranskan lainsäädäntö on yhteensopiva johdetun oikeuden eri säädösten ja päätösten kanssa eli päätöksen N:o 3052/95/EY, asetuksen N:o 3295/94 ja direktiivin 98/71/EY 14 artiklan kanssa.

26 Ranskan hallitus väittää ensinnäkin, että jäsenvaltiot ovat pääosin säilyttäneet alueellaan liikkuvien tavaroiden tarkastamista koskevan toimivaltansa, ja vetoaa tältä osin päätökseen N:o 3052/95/EY, jolla luodaan tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteesta poikkeavia kansallisia toimenpiteitä koskeva tietojenvaihtomenettely. Sen mielestä on vaikea käsittää, että toimenpiteet, jotka kuten tässä tapauksessa kyseessä oleva tullin haltuunottomenettely, voidaan toteuttaa ja sitten ilmoittaa kyseisen päätöksen nojalla, voisivat itsessään merkitä yhteisön oikeuden rikkomista.

27 Tältä osin riittää, kun todetaan, että päätöksellä N:o 3052/95/EY on sen viidennen perustelukappaleen mukaan ensisijaisesti tarkoitus perehtyä tarkemmin tavaroiden vapaan liikkuvuuden toteuttamiseen aloilla, joita ei ole yhdenmukaistettu, sekä yksilöidä esiin tulleet kysymykset, jotta voidaan löytää niihin mukautetut ratkaisut. Sen tarkoituksena ei ole määritellä, mitkä toimenpiteet ovat yhteensopivia tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien perustamissopimuksen määräysten kanssa. Se, että tullin haltuunottomenettely kuuluu päätöksessä N:o 3052/95/EY mainitun kaltaisiin toimenpiteisiin, ei voi siten missään tapauksessa tehdä tällaista menettelyä yhteensopivaksi perustamissopimuksen määräysten kanssa.

28 Ranskan hallitus väittää tämän jälkeen, että asetuksen N:o 3295/94 mukaan mallioikeuden haltija voi tehdä kirjallisen hakemuksen tulliviranomaisille, jotta nämä ryhtyisivät toimenpiteisiin, jos kolmannesta maasta peräisin olevat väärennetyt tavarat ilmoitetaan luovutettaviksi vapaaseen liikkeeseen, vientiin tai jälleenvientiin tai jos ne havaitaan tarkastuksen yhteydessä.

29 Ranskan hallitus myöntää, että asetus N:o 3295/94 ei koske yhteisön sisäistä kauppaa, mutta väittää, että sen tarjoama suoja tuotaessa kolmansista maista peräisin olevia väärennettyjä tavaroita voidaan tehdä tyhjäksi, jos nämä tavarat saatetaan aluksi vapaaseen vaihdantaan jäsenvaltiossa, kuten Espanjan kuningaskunnassa, ja tehdään niistä siten yhteisön tavaroita, ja jos ne voidaan tämän jälkeen kuljettaa esteittä toisen jäsenvaltion kautta. Riittäisikin, että jäsenvaltiot saattavat tavarat vapaaseen vaihdantaan alueellaan, jotta teollisoikeuksia ja kaupallisia oikeuksia tehokkaammin suojeleva toinen jäsenvaltio ei enää voisi pysäyttää niiden kulkua, kun viimeksi mainitun jäsenvaltion aluetta käytetään ainoastaan kauttakulkuun. Tällainen käytäntö tekisi tyhjäksi asetuksen N:o 3295/94 sisällön tai ainakin rajoittaisi huomattavasti sen tarkoituksen saavuttamista.

30 Komission mukaan asetus N:o 3295/94 ei ole merkityksellinen nyt esillä olevassa asiassa, koska se koskee ainoastaan kolmansien maiden kanssa käytävää kauppaa. Lisäksi se väittää, että vaikka asetuksessa annetaankin huomattavan suuret mahdollisuudet tarkastusten tekemiseen sen estämiseksi, että jäsenvaltioihin tuotaisiin kolmansista maista peräisin olevia väärennettyjä tavaroita, vaikka vastaavia mahdollisuuksia ei ole yhteisön tavaroiden osalta, tämä johtuu siitä, että viimeksi mainittuihin sovelletaan perustamissopimuksessa vahvistettua vapaan liikkuvuuden periaatetta.

31 Tältä osin on todettava, että asetuksen N:o 3295/94 tehokasta vaikutusta koskevilla väitteillä ei voida perustella tavaroiden vapaata liikkuvuutta yhteisön sisällä koskevien perustamissopimuksen määräysten rikkomista.

32 Ranskan hallitus väittää vielä, että Ranskan lainsäädäntö on yhteensopiva direktiivin 98/71/EY 14 artiklan kanssa. Se vetoaa siihen, että koska mallioikeuksien suojaa koskevaa lainsäädäntöä ei ole yhdenmukaistettu, jäsenvaltiot voivat pitää voimassa alaa koskevat nykyiset oikeussääntönsä. Tästä seuraa Ranskan hallituksen mukaan, että koska Ranskan lainsäädännöllä pyritään suojaamaan kyseistä oikeutta myös varaosien kauttakuljetuksen aikana, se on kyseisen artiklan mukaan sallittua.

33 On kuitenkin huomattava, että vaikka direktiivin 98/71/EY 14 artiklassa annetaan jäsenvaltioille oikeus pitää voimassa kyseisessä artiklassa tarkoitettu varaosien mallioikeussuojaa koskeva lainsäädäntönsä, tämä mahdollisuus on olemassa ainoastaan siinä tapauksessa, että kansallinen lainsäädäntö on yhteensopiva perustamissopimuksen sääntöjen kanssa. Tämän direktiivin 14 artiklalla ei voida tehdä kaikkia kyseisten oikeuksien suojaa koskevia kansallisia säännöksiä päteviksi. Kuten direktiivin 98/71/EY 20. perustelukappaleessa täsmennetään, kansallisessa lainsäädännössä on joka tapauksessa noudatettava tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevia perustamissopimuksen määräyksiä.

34 Näin ollen on tutkittava, voidaanko tavaroiden vapaan liikkuvuuden este, joka aiheutuu tullin haltuunottomenettelystä, perustella Ranskan hallituksen väittämällä tavoin tarpeella varmistaa perustamissopimuksen 36 artiklassa tarkoitettu teollisoikeuksien ja kaupallisten oikeuksien suojeleminen.

35 Komission mukaan teollisoikeuksien ja kaupallisten oikeuksien suojelemisella ei voida perustella tullin haltuunottomenettelyn soveltamista kauttakuljetettaviin yhteisön tavaroihin, joita koskee vapaan liikkuvuuden periaate, koska pelkkä kauttakulku ei loukkaa suojatun oikeuden ydinsisältöä.

36 Ranskan hallitus katsoo sitä vastoin, että mallioikeuden haltijan pyytämät haltuunottoa koskevat toimenpiteet, joilla pyritään sen yksinoikeuden kunnioittamiseen, ovat tämän oikeuden ydinsisältöä, sellaisena kuin se on tunnustettu yhteisön lainsäädännössä. Se väittää, että Ranskassa varaosia suojataan mallioikeudella ja että kaikki ilman mallioikeuden haltijan lupaa valmistetut, markkinoille saatetut ja Ranskan alueella olevat osat ovat väärennettyjä riippumatta siitä, onko ne tarkoitettu tuontiin, vientiin vai kauttakulkuun, minkä vuoksi tulliviranomaisten on perusteltua ottaa tavara haltuunsa.

37 Ratkaistaessa, voidaanko kauttakuljetettaviin tavaroihin sovellettava tullin haltuunottomenettely, sellaisena kuin siitä on säädetty Ranskan lainsäädännössä, perustella perustamissopimuksen 36 artiklassa mainitulla teollisoikeuksia ja kaupallisia oikeuksia koskevalla poikkeuksella, on otettava huomioon tämän poikkeuksen tarkoitus sovittaa yhteen tavaroiden vapaata liikkuvuutta sekä teollisoikeuksia ja kaupallisia oikeuksia koskevat vaatimukset estämällä se, että yhteismarkkinoiden sisällä ylläpidetään tai aiheutetaan markkinoiden keinotekoista eristämistä. Perustamissopimuksen 36 artiklassa sallitaan tavaroiden vapaasta liikkuvuudesta poikkeaminen teollisoikeuksien ja kaupallisten oikeuksien suojaamiseksi ainoastaan, jos se on perusteltua sellaisten oikeuksien suojaamiseksi, jotka ovat osa teollisoikeuksien ja kaupallisten oikeuksien ydinsisältöä (ks. mm. asia C-10/89, Hag GF II, tuomio 17.10.1990, Kok. 1990, s. I-3711, 12 kohta ja asia C-61/97, FDV, tuomio 22.9.1998, Kok. 1998, s. I-5171, 13 kohta).

38 Mallioikeuden osalta perustamissopimuksen 36 artiklan perusteella on hyväksytty tiettyjä rajoituksia tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle, kun niillä pyritään suojelemaan teollisoikeuksien ja kaupallisten oikeuksien ydinsisältöä (ks. vastaavasti asia 53/87, CICRA ja Maxicar, tuomio 5.10.1988, Kok. 1988, s. 6039, 11 kohta).

39 Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan mallioikeuden haltijan mahdollisuus estää kolmansia valmistamasta ja myymästä tai tuomasta ilman hänen suostumustaan mallin mukaisia tuotteita, on osa hänen oikeutensa ydinsisältöä (ks. mm. asia 238/87, Volvo, tuomio 5.10.1988, Kok. 1988, s. 6211, 8 kohta).

40 Näin ollen on tutkittava, onko varaosien mallioikeuden haltijan mahdollisuus estää kolmansia kauttakuljettamasta ilman hänen suostumustaan kyseisen mallin mukaisia tuotteita myös osa hänen oikeutensa ydinsisältöä.

41 Ranskan hallitus väittää, että tullin haltuunottomenettely on osa mallioikeuden ydinsisältöä eli mallioikeuden haltijan yksinoikeutta myydä ensimmäisenä tuote, jolla on tietty ulkomuoto. Kyseinen hallitus katsoo yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön ja muun muassa asiassa C-9/93, IHT Internationale Heiztechnik ja Danziger, 22.6.1994 annetun tuomion (Kok. 1994, s. I-2789) perusteella, että suojattujen varaosien jäljennösten valmistajat eivät ota huomioon tätä yksinoikeutta, kun ne laskevat tuotteensa ensimmäisen kerran liikkeeseen Ranskan alueella kuljettamalla ne sen kautta ilman yksinoikeuden haltijan suostumusta.

42 Tältä osin on todettava, että valmistus, myynti ja maahantuonti merkitsevät sitä, että kolmas käyttää tuotteen ulkomuotoa, jota mallioikeudella pyritään suojaamaan. Kolmannelle annettu lupa valmistaa tai myydä samanlaisia osia ja siten käyttää alkuperäisen mallin ulkomuotoa edellyttää näin ollen tavallisesti lisenssimaksujen suorittamista mallioikeuden haltijalle.

43 Sitä vastoin yhteisön sisäisessä kauttakuljetuksessa tavarat kuljetetaan jäsenvaltiosta toiseen yhden tai useamman jäsenvaltion alueen kautta, eikä siihen liity suojatun mallin ulkomuodon käyttämistä. Kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 84 kohdassa, lisenssimaksujen suorittaminen ei lisäksi ole tarpeen, kun kuljetuksen suorittaa kolmas henkilö mallioikeuden haltijan suostumuksella. Yhteisön sisäinen kauttakuljetus ei siten ole osa malleja koskevan teollisoikeuden ja kaupallisen oikeuden ydinsisältöä.

44 Ranskan hallituksen esiin tuomassa ja 41 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä kyseessä oleva liikkeeseen laskeminen ei siten ole pelkkää tavaroiden fyysistä kuljettamista vaan muodostuu markkinoille saattamisesta eli tavaroiden myynnistä. Nyt esillä olevassa asiassa tuotetta ei kuitenkaan myydä Ranskan alueella, jonka kautta se ainoastaan kuljetetaan, vaan toisessa jäsenvaltiossa, jossa tuotetta ei ole suojattu ja jossa sitä voidaan siis myydä laillisesti.

45 Koska tuotteen valmistus ja myynti ovat laillisia niissä jäsenvaltioissa, joissa sitä valmistetaan ja myydään, ja koska kauttakuljetus ei ole osa mallioikeuden ydinsisältöä kauttakuljetusjäsenvaltiossa, on katsottava, että tavaroiden vapaan liikkuvuuden estettä, joka aiheutuu siitä, että tuote otetaan viimeksi mainitun valtion tullissa haltuun sen kauttakuljetuksen estämiseksi, ei voida perustella teollisoikeuksien ja kaupallisten oikeuksien suojelemista koskevilla syillä.

46 Ranskan hallitus väittää lisäksi, että kymmeneen päivään rajoitettu tullin hallussapito on joka tapauksessa välttämätön sen varmistamiseksi, että tavarat on todella valmistettu muussa jäsenvaltiossa kuin Ranskan tasavallassa ja että ne on myös tarkoitus viedä toiseen jäsenvaltioon.

47 Tältä osin on todettava, että asiakirja-aineistosta ja Ranskan hallituksen istunnossa esittämistä huomautuksista ilmenee, että tullin hallussapitoa koskevien kymmenen päivän ensisijaisena tarkoituksena ei ole yksilöidä niitä jäsenvaltioita, joista tavarat ovat peräisin ja joihin ne viedään, vaan se että mallioikeuden haltija voi hankkia asiantuntijalausunnon osoittaakseen, että tavarat ovat varaosien luvattomia jäljennöksiä ja siten Ranskan oikeuden mukaan väärennettyjä tavaroita. Koska luvattomien jäljennösten pelkkä kauttakuljetus ei ole osa mallioikeuden ydinsisältöä, varaosien ottamista tullin haltuun ei voida perustella sillä, että asiantuntijalausunnolla tarkistetaan, ovatko ne tällaisia jäljennöksiä.

48 Kauttakuljetettavien tavaroiden alkuperän ja määränpään tarkistaminen pitäisi voida tehdä paikan päällä, jos kuljettajalla on asiaankuuluvat asiakirjat tai jos hän voi hankkia ne välittömästi. Jopa kymmenen päivää kestävä hallussapito ei ole kuitenkaan oikeassa suhteessa tällaisen tarkastuksen tavoitteeseen eikä sitä voida näin ollen perustella perustamissopimuksen 36 artiklassa mainitulla teollisoikeuksien ja kaupallisten oikeuksien suojelemisella.

49 Tämän vuoksi on todettava, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut perustamissopimuksen 30 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on teollis- ja tekijänoikeuksia koskevan lainsäädännön perusteella pannut täytäntöön tulliviranomaisten haltuunottomenettelyjä, jotka kohdistuvat tavaroihin, jotka on laillisesti valmistettu yhdessä Euroopan yhteisön jäsenvaltiossa ja jotka on tarkoitettu sen jälkeen, kun ne on kuljetettu Ranskan alueen kautta, saatettaviksi toisen jäsenvaltion markkinoille, jossa niitä voidaan myydä laillisesti.

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Oikeudenkäyntikulut

50 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujen korvaamista ja Ranskan tasavalta on hävinnyt asian, viimeksi mainittu on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN

on antanut seuraavan tuomiolauselman:

1) Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 28 artikla) mukaisia velvoitteitaan, koska se on teollis- ja tekijänoikeuksia koskevan lainsäädännön perusteella pannut täytäntöön tulliviranomaisten haltuunottomenettelyjä, jotka kohdistuvat tavaroihin, jotka on laillisesti valmistettu yhdessä Euroopan yhteisön jäsenvaltiossa ja jotka on tarkoitettu sen jälkeen, kun ne on kuljetettu Ranskan alueen kautta, saatettaviksi toisen jäsenvaltion markkinoille, jossa niitä voidaan myydä laillisesti.

2) Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.