Asia C-402/11 P

Jager & Polacek GmbH

vastaan

sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

”Muutoksenhaku — Yhteisön tavaramerkki — Väite — Asetus (EY) N:o 2868/95 — 18 säännön 1 kohta — Sellaisen SMHV:n ilmoituksen oikeudellinen luonne, jolla annetaan tiedoksi, että väitteen on todettu täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojakeinoon”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 18.10.2012

Yhteisön tavaramerkki – Menettelysäännökset – Väitemenettely – Väitteen tutkittavaksi ottamista koskeva ilmoitus – Oikeudellinen luonne – Puolustautumisoikeudet

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 57 ja 77 a artikla; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 17 ja 18 sääntö)

Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ilmoitus, jonka mukaan väitteen on todettu täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset, on päätös.

Ensimmäiseksi näet yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 II osastosta ilmenee, että tavaramerkin rekisteröintiä koskeva väitemenettely sisältää kaksi erillistä vaihetta. Kyseisen asetuksen 17 säännössä luetellaan väitteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset ja saman säännön 5 kohdassa täsmennetään, että päätös, jolla todetaan, että väiteilmoituksen katsotaan jääneen tekemättä tai että väite on jätettävä tutkimatta, ilmoitetaan hakijalle. Tästä seuraa, että tutkittavaksi ottamisen edellytysten tutkintavaihe voi johtaa sellaisen päätöksen tekemiseen, jolla menettely päätetään ja johon sellaisenaan voidaan hakea muutosta yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 57 artiklan 1 kohdan nojalla.

Lisäksi täytäntöönpanoasetuksen 18 säännön 1 kohdassa täsmennetään, että ”kun väite [voidaan] 17 säännön edellytysten mukaisesti [ottaa tutkittavaksi], virasto ilmoittaa osapuolille, että väitemenettely aloitetaan kahden kuukauden kuluttua ilmoituksen vastaanottamisesta”. Kyseisen 18 säännön itse sanamuodosta ilmenee, että väitemenettely sinänsä eli inter partes -vaihe aloitetaan vasta, kun virasto on tarkastanut, että väite voidaan ottaa tutkittavaksi ja ettei mikään 17 säännössä luetelluista perusteista estä tätä tutkittavaksi ottamista.

Täytäntöönpanoasetuksen ranskankielisessä versiossa käytetty ilmaisu ”jugée recevable” [voidaan ottaa tutkittavaksi] osoittaa, että unionin lainsäätäjä on halunnut viraston tutkivan menettelyn tässä vaiheessa sen, voidaanko väite ottaa tutkittavaksi, ja varmistautuvan siitä, että väitemaksu on suoritettu asianmukaisesti.

Täytäntöönpanoasetuksen muissa kieliversioissa käytetään espanjankielistä ”se considere admisible”, saksankielistä ”gilt als zulässig”, englanninkielistä ”found admissible” ja italiankielistä ”considerata ammissibile” ilmaisua. Näiden eri kieliversioiden tarkastelu osoittaa, että lukuun ottamatta sitä saksankielistä versiota, jossa sanalla ”gilt” ei ole niin vahvaa merkitystä kuin muissa kieliversioissa käytetyillä ilmaisuilla, väitteen on todettava täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset, ennen kuin inter partes -menettely voidaan aloittaa.

Asetuksen N:o 40/94 57 artiklan 2 kohdasta seuraa lopuksi, että voi olla toimia, jotka ovat päätöksiä siitäkin huolimatta, että ne toteutetaan menettelyn kuluessa eikä niillä päätetä menettelyä.

Sillä, että mainittu ilmoitus luonnehditaan väitteen tutkittavaksi ottamisesta tehdyksi ”päätökseksi”, ei kuitenkaan heikennettäisi puolustautumisoikeuksien suojaa.

Väitteentekijällä ei yhtäältä ole mitään intressiä hakea muutosta toimeen, jolla virasto toteaa sen väitteen täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset.

Jos toisaalta virasto tekee virheen arvioidessaan väitteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä ja toteaa virheellisesti väitteen täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset ja aloittaa siis inter partes -menettelyn, väitteentekijän vastapuolella säilyy mahdollisuus vedota oikeuksiinsa.

Väitteentekijän vastapuoli voi näet ensinnäkin väittää virastossa, että väitteen tutkittavaksi ottamisen osalta on tehty virhe, ja pyytää, että virasto peruuttaa asetuksen N:o 40/94 77 a artiklan nojalla päätöksen, jolla se on todennut, että väite voidaan ottaa tutkittavaksi.

Väitteentekijän vastapuolella on toiseksi mahdollisuus saada kumotuksi toimi, jolla väitteen todetaan täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset. Kyseistä kumoamista voidaan vaatia inter partes -menettelyn päätteeksi tehdystä päätöksestä tehdyn valituksen yhteydessä. Koska kyseisellä toimella ei päätetä menettelyä, siihen voidaan näet hakea asetuksen N:o 40/94 57 artiklan 2 kohdan nojalla muutosta samalla kun haetaan muutosta väitteen asiakysymyksestä tehtyyn lopulliseen päätökseen.

Kaikkien näiden säännösten tutkinnasta ilmenee, että kun virasto toteaa, että väite voidaan ottaa tutkittavaksi, menettelyn inter partes -vaihe aloitetaan. Kuuden kuukauden kuluessa päätös, jolla väitteen on todettu täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset, voidaan silloin, kun se sisältää ilmeisen menettelyvirheen, peruuttaa viran puolesta ja jonkin asianosaisen pyynnöstä, mikä johtaa väitemenettelyn päättymiseen. Sen jälkeen, kun kyseinen määräaika on päättynyt, menettelyn inter partes -vaihetta on jatkettava ja asia on ratkaistava päätöksellä.

Tässä jälkimmäisessä tilanteessa väitteentekijän vastapuoli voi valittaa valituslautakuntaan ja väittää, etteivät väitteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset ole täyttyneet.

On siis ilmeistä, että väitteentekijän vastapuolen oikeuksien suojaaminen on varmistettu asetuksen N:o 40/94 77 a artiklassa säädetyllä peruuttamismekanismilla ja kyseisen asetuksen 57 artiklassa säädetyllä muutoksenhakumekanismilla.

Kaikista edellä esitetyistä seikoista ilmenee, että unionin lainsäätäjä on säätänyt yhtäältä väitemenettelyiden kahdesta eri vaiheesta ja toisaalta mekanismeista, joiden avulla väitteentekijän vastapuoli voi riitauttaa päätöksen, jolla virasto on virheellisesti todennut, että väite voidaan ottaa tutkittavaksi.

(ks. 48–52, 55–58, 63–65, 68 ja 69 kohta)

Asia C-402/11 P

Jager & Polacek GmbH

vastaan

sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

”Muutoksenhaku — Yhteisön tavaramerkki — Väite — Asetus (EY) N:o 2868/95 — 18 säännön 1 kohta — Sellaisen SMHV:n ilmoituksen oikeudellinen luonne, jolla annetaan tiedoksi, että väitteen on todettu täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojakeinoon”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 18.10.2012

Yhteisön tavaramerkki — Menettelysäännökset — Väitemenettely — Väitteen tutkittavaksi ottamista koskeva ilmoitus — Oikeudellinen luonne — Puolustautumisoikeudet

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 57 ja 77 a artikla; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 17 ja 18 sääntö)

Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ilmoitus, jonka mukaan väitteen on todettu täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset, on päätös.

Ensimmäiseksi näet yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 II osastosta ilmenee, että tavaramerkin rekisteröintiä koskeva väitemenettely sisältää kaksi erillistä vaihetta. Kyseisen asetuksen 17 säännössä luetellaan väitteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset ja saman säännön 5 kohdassa täsmennetään, että päätös, jolla todetaan, että väiteilmoituksen katsotaan jääneen tekemättä tai että väite on jätettävä tutkimatta, ilmoitetaan hakijalle. Tästä seuraa, että tutkittavaksi ottamisen edellytysten tutkintavaihe voi johtaa sellaisen päätöksen tekemiseen, jolla menettely päätetään ja johon sellaisenaan voidaan hakea muutosta yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 57 artiklan 1 kohdan nojalla.

Lisäksi täytäntöönpanoasetuksen 18 säännön 1 kohdassa täsmennetään, että ”kun väite [voidaan] 17 säännön edellytysten mukaisesti [ottaa tutkittavaksi], virasto ilmoittaa osapuolille, että väitemenettely aloitetaan kahden kuukauden kuluttua ilmoituksen vastaanottamisesta”. Kyseisen 18 säännön itse sanamuodosta ilmenee, että väitemenettely sinänsä eli inter partes -vaihe aloitetaan vasta, kun virasto on tarkastanut, että väite voidaan ottaa tutkittavaksi ja ettei mikään 17 säännössä luetelluista perusteista estä tätä tutkittavaksi ottamista.

Täytäntöönpanoasetuksen ranskankielisessä versiossa käytetty ilmaisu ”jugée recevable” [voidaan ottaa tutkittavaksi] osoittaa, että unionin lainsäätäjä on halunnut viraston tutkivan menettelyn tässä vaiheessa sen, voidaanko väite ottaa tutkittavaksi, ja varmistautuvan siitä, että väitemaksu on suoritettu asianmukaisesti.

Täytäntöönpanoasetuksen muissa kieliversioissa käytetään espanjankielistä ”se considere admisible”, saksankielistä ”gilt als zulässig”, englanninkielistä ”found admissible” ja italiankielistä ”considerata ammissibile” ilmaisua. Näiden eri kieliversioiden tarkastelu osoittaa, että lukuun ottamatta sitä saksankielistä versiota, jossa sanalla ”gilt” ei ole niin vahvaa merkitystä kuin muissa kieliversioissa käytetyillä ilmaisuilla, väitteen on todettava täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset, ennen kuin inter partes -menettely voidaan aloittaa.

Asetuksen N:o 40/94 57 artiklan 2 kohdasta seuraa lopuksi, että voi olla toimia, jotka ovat päätöksiä siitäkin huolimatta, että ne toteutetaan menettelyn kuluessa eikä niillä päätetä menettelyä.

Sillä, että mainittu ilmoitus luonnehditaan väitteen tutkittavaksi ottamisesta tehdyksi ”päätökseksi”, ei kuitenkaan heikennettäisi puolustautumisoikeuksien suojaa.

Väitteentekijällä ei yhtäältä ole mitään intressiä hakea muutosta toimeen, jolla virasto toteaa sen väitteen täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset.

Jos toisaalta virasto tekee virheen arvioidessaan väitteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä ja toteaa virheellisesti väitteen täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset ja aloittaa siis inter partes -menettelyn, väitteentekijän vastapuolella säilyy mahdollisuus vedota oikeuksiinsa.

Väitteentekijän vastapuoli voi näet ensinnäkin väittää virastossa, että väitteen tutkittavaksi ottamisen osalta on tehty virhe, ja pyytää, että virasto peruuttaa asetuksen N:o 40/94 77 a artiklan nojalla päätöksen, jolla se on todennut, että väite voidaan ottaa tutkittavaksi.

Väitteentekijän vastapuolella on toiseksi mahdollisuus saada kumotuksi toimi, jolla väitteen todetaan täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset. Kyseistä kumoamista voidaan vaatia inter partes -menettelyn päätteeksi tehdystä päätöksestä tehdyn valituksen yhteydessä. Koska kyseisellä toimella ei päätetä menettelyä, siihen voidaan näet hakea asetuksen N:o 40/94 57 artiklan 2 kohdan nojalla muutosta samalla kun haetaan muutosta väitteen asiakysymyksestä tehtyyn lopulliseen päätökseen.

Kaikkien näiden säännösten tutkinnasta ilmenee, että kun virasto toteaa, että väite voidaan ottaa tutkittavaksi, menettelyn inter partes -vaihe aloitetaan. Kuuden kuukauden kuluessa päätös, jolla väitteen on todettu täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset, voidaan silloin, kun se sisältää ilmeisen menettelyvirheen, peruuttaa viran puolesta ja jonkin asianosaisen pyynnöstä, mikä johtaa väitemenettelyn päättymiseen. Sen jälkeen, kun kyseinen määräaika on päättynyt, menettelyn inter partes -vaihetta on jatkettava ja asia on ratkaistava päätöksellä.

Tässä jälkimmäisessä tilanteessa väitteentekijän vastapuoli voi valittaa valituslautakuntaan ja väittää, etteivät väitteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset ole täyttyneet.

On siis ilmeistä, että väitteentekijän vastapuolen oikeuksien suojaaminen on varmistettu asetuksen N:o 40/94 77 a artiklassa säädetyllä peruuttamismekanismilla ja kyseisen asetuksen 57 artiklassa säädetyllä muutoksenhakumekanismilla.

Kaikista edellä esitetyistä seikoista ilmenee, että unionin lainsäätäjä on säätänyt yhtäältä väitemenettelyiden kahdesta eri vaiheesta ja toisaalta mekanismeista, joiden avulla väitteentekijän vastapuoli voi riitauttaa päätöksen, jolla virasto on virheellisesti todennut, että väite voidaan ottaa tutkittavaksi.

(ks. 48–52, 55–58, 63–65, 68 ja 69 kohta)