12

Työntekijöiden asemasta annetun lain 53 §:ssä, joka koskee työsopimuksen objektiivisiin syihin perustuvan päättämisen muotoa ja vaikutuksia, säädetään seuraavaa: ”1. Työsopimuksen päättämistä koskevan sopimuksen tekeminen edellisen pykälän nojalla edellyttää seuraavien vaatimusten noudattamista: a) Työntekijälle on ilmoitettava kirjallisesti työsopimuksen päättämisen syy. b) Kirjallisen ilmoituksen toimittamisen yhteydessä työntekijälle on maksettava korvausta 20 päivältä jokaista työssäolovuotta kohden, ja tämä korvaus lasketaan alle vuoden pituisten työskentelykausien osalta suhteutettuna kuukausien lukumäärään, kuitenkin niin, että korvaus on enintään 12 kuukausipalkkaa. Jos tämän lain 52 §:n c kohdan nojalla tehty päätös työsopimuksen päättämisestä perustuu taloudellisiin syihin ja tällaisen taloudellisen tilanteen seurauksena työntekijälle ei voida maksaa edellisessä alakohdassa tarkoitettua korvausta, työnantaja voi jättää tällaisen korvauksen maksamatta mainitsemalla kirjallisessa ilmoituksessa, ettei sitä voida maksaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta työntekijän oikeutta vaatia sen maksamista, kun työsopimuksen päättämisestä tehdyn päätöksen vaikutukset konkretisoituvat. c) On sovellettava 15 päivän irtisanomisaikaa, joka lasketaan henkilökohtaisen ilmoituksen toimittamisesta työntekijälle työsopimuksen päättämiseen. Edellä 52 §:n c kohdassa tarkoitetussa tapauksessa kirjallisesta irtisanomisilmoituksesta annetaan jäljennös tiedoksi työntekijöiden laillisille edustajille. – – 3. Työsopimuksen päättämisestä tehty päätös voidaan riitauttaa ikään kuin kyse olisi kurinpitosyihin perustuvasta irtisanomisesta. 4. Jos työsopimuksen päättämisestä tehdyllä työnantajan päätöksellä on perusteena jokin perustuslain tai lain mukaan kielletyistä syrjivistä syistä tai jos on loukattu työntekijän perusoikeuksia tai kansalaisvapauksia, työsopimuksen päättämisestä tehty päätös on mitätön, ja tuomioistuimen on todettava tämä viran puolesta. Työsopimuksen päättämisestä tehty päätös on mitätön myös seuraavissa tapauksissa: a) Päätös tehdään tämän lain 45 §:n 1 momentin d kohdassa tarkoitettuna työsopimuksen keskeyttämisjaksona, joka johtuu äitiydestä, raskaudenaikaisesta riskistä, imetyksenaikaisesta riskistä, raskauden, synnytyksen tai imetyksen aiheuttamista sairauksista, lapsen adoptoinnista tai ottamisesta sijaishoitoon taikka isyydestä, tai annetaan tiedoksi sellaisena ajankohtana, että myönnetty irtisanomisaika päättyy kyseisen keskeyttämisjakson kuluessa. b) Päätös koskee raskaana olevaa työntekijää raskauden alkamisen ajankohdasta edellä a kohdassa tarkoitetun keskeyttämisjakson alkamiseen, tai työntekijää, joka on hakenut jotakin tämän lain 37 §:n 4, 4 bis ja 5 momentissa tarkoitettua lomaa tai saanut tällaisen loman tai hakenut tämän lain 46 §:n 3 momentissa tarkoitettua vapautusta tehtävistään tai saanut tällaisen vapautuksen, tai naispuolista työntekijää, johon on kohdistunut parisuhdeväkivaltaa, koska hän on käyttänyt oikeuksiaan työaikansa vähentämiseen tai uudelleenjärjestämiseen, maantieteelliseen liikkuvuuteen, työpaikan vaihtamiseen tai työsuhteen keskeyttämiseen tässä laissa tunnustetuin ehdoin ja edellytyksin. c) Päätös koskee työntekijää tilanteessa, jossa hän on palannut työhönsä äitiydestä, lapsen adoptoinnista tai sijaishoitoon ottamisesta taikka isyydestä johtuneiden työsopimuksen keskeyttämisjaksojen päätyttyä, kunhan lapsen syntymisestä, adoptoinnista tai sijaishoitoon ottamisesta on kulunut enintään yhdeksän kuukautta. Edellisten kohtien säännöksiä sovelletaan, paitsi jos niissä kyseessä olevissa tapauksissa todetaan, että työsopimuksen päättämisestä tehty päätös on perusteltu syistä, jotka eivät liity raskauteen tai siihen, että on käytetty oikeutta edellä mainittuihin lomiin ja tehtävistä vapautuksiin. Työsopimuksen päättämisestä tehty päätös katsotaan perustelluksi, jos sen perusteena olevan syyn osoitetaan olevan olemassa ja jos tämän pykälän 1 momentissa säädetyt edellytykset täyttyvät. Muussa tapauksessa se katsotaan perusteettomaksi. Irtisanomisilmoituksen antamatta jättäminen tai anteeksiannettava virhe korvauksen laskemisessa eivät kuitenkaan tee irtisanomista perusteettomaksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta työnantajan velvollisuutta maksaa kyseistä ajanjaksoa vastaavat palkat tai määrältään oikea korvaus ja riippumatta asian muista vaikutuksista. 5. Sillä, että tuomioistuin toteaa työsopimuksen päättämisestä tehdyn päätöksen mitättömäksi, perustelluksi tai perusteettomaksi, on samat vaikutukset kuin kurinpitosyistä tehdyllä irtisanomisella, kuitenkin seuraavin muutoksin: a) Jos työsopimuksen päättämisestä tehty päätös on perusteltu, työntekijällä on oikeus tämän pykälän 1 momentissa tarkoitettuun korvaukseen, jonka hän saa pitää, jos hän on sen jo saanut, ja hänen katsotaan olevan työttömänä itsestään riippumattomista syistä. b) Jos työsopimuksen päättäminen todetaan perusteettomaksi ja työnantaja ottaa työntekijän takaisin työhön, työntekijän on palautettava työnantajalle saamansa korvaus. Jos työntekijää ei oteta takaisin työhön vaan hänelle maksetaan taloudellinen hyvitys, hyvityksestä vähennetään kyseisen korvauksen määrä.”