ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4)

Neljäs kanneperuste, joka perustuu ristiriitaan Euroopan unionin maatalouspolitiikan kanssa — Kantajat väittävät tältä osin, että unionikaranteenituhoja koskevien kynnysarvojen käyttöön ottaminen on ristiriidassa Euroopan unionin maatalouspolitiikan kanssa, erityisesti — luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL 1992, L 206, s. 7) kanssa; — maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21.11.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (EUVL 2012, L 343, s. 1) kanssa; — Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun kehittämiseen ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1305/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 487) kanssa; — tuesta maaseudun kehittämiseen annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1305/2013 täydentämisestä 11.3.2014 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 807/2014 (EUVL 2014, L 227, s. 1) 8 artiklan kanssa.
1)

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen ja laiminlyönyt perusteluvelvollisuutensa ja huolenpitovelvollisuutensa, kun se on katsonut, ettei merkittävää estettä tehokkaalle kilpailulle ole ”monen asunnon kiinteistöjen asiakkaille tapahtuvan TV-signaalien siirron vähittäismarkkinoilla Saksassa”, siltä osin kuin kyse on — olettamasta, että yrityskeskittymän osapuolet eivät ole suoria kilpailijoita — olettamasta, että yrityskeskittymän osapuolet eivät ole potentiaalisia kilpailijoita — kielteisistä vaikutuksista, joita yrityskeskittymällä tulee olemaan kilpailijoiden kannalta.
1.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa katsoessaan, että tukitoimenpide antaa valikoivaa etua a) yrityksille, jotka käyttävät 75 prosentin verovapautusta alhaisen riskin ehdot täyttävien lainasuhteiden osalta, koska komissio on — virheellisesti pitänyt Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmää viitejärjestelmänä; — tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että 75 prosentin verovapautus on poikkeus viitejärjestelmästä, koska (i) poikkeusta koskeva toteamus perustuu virheellisesti sääntelytekniikkaan (ii) avainhenkilötoimintakriteeri ei ole keskeinen kriteeri Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmässä, ja (iii) ehdot täyttävät ja muut kuin ehdot täyttävät lainasuhteet eivät ole samassa oikeudellisessa tai tosiasiallisessa tilanteessa, ja komissio on joka tapauksessa tehnyt oikeudellisen virheen soveltaessaan neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) säännöksiä tai vedotessaan niihin perusteettomasti — tehnyt tosiseikkoja koskevan virheen ja oikeudellisen virheen katsoessaan, että 75 prosentin vapautusta ei voida perustella verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella samalla tavoin kuin konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta, jota sovelletaan kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin, jotka kuuluvat vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Actin 371EC jakson (Yhdistyneestä kuningaskunnasta tehtävät pääomasijoitukset) soveltamisalaan. b) vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja soveltaviin yrityksiin, koska komissio on — virheellisesti pitänyt Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmää viitejärjestelmänä; — tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja koskeva vapautus on poikkeus viitejärjestelmästä, koska: (i) poikkeusta koskeva toteamus perustuu virheellisesti sääntelytekniikkaan, ja avainhenkilötoimintakriteeri ei ole keskeinen kriteeri Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmässä; (ii) veronmaksajat, jotka täyttävät vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja koskevan vapautuksen ehdot, eivät ole samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa niiden veronmaksajien kanssa, jotka eivät täytä näitä ehtoja. — tehnyt tosiseikkoja koskevan ja oikeudellisen virheen katsoessaan, että vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja koskevia vapautuksia ei voida perustella verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.
1.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa katsoessaan, että tukitoimenpide antaa valikoivaa etua a) yrityksille, jotka käyttävät 75 prosentin verovapautusta alhaisen riskin ehdot täyttävien lainasuhteiden osalta, koska komissio on — virheellisesti pitänyt Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmää viitejärjestelmänä; — tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että 75 prosentin verovapautus on poikkeus viitejärjestelmästä, koska (i) poikkeusta koskeva toteamus perustuu virheellisesti sääntelytekniikkaan (ii) avainhenkilötoimintakriteeri ei ole keskeinen kriteeri Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmässä, ja (iii) ehdot täyttävät ja muut kuin ehdot täyttävät lainasuhteet eivät ole samassa oikeudellisessa tai tosiasiallisessa tilanteessa, ja komissio on joka tapauksessa tehnyt oikeudellisen virheen soveltaessaan neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) säännöksiä tai vedotessaan niihin perusteettomasti — tehnyt tosiseikkoja koskevan virheen ja oikeudellisen virheen katsoessaan, että 75 prosentin vapautusta ei voida perustella verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella samalla tavoin kuin konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta, jota sovelletaan kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin, jotka kuuluvat vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Actin 371EC jakson soveltamisalaan. b) vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja soveltaviin yrityksiin, koska komissio on — virheellisesti pitänyt Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmää viitejärjestelmänä; — tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että vastaavaa korkoa koskeva vapautus on poikkeus viitejärjestelmästä, koska: (i) poikkeusta koskeva toteamus perustuu virheellisesti sääntelytekniikkaan, ja avainhenkilötoimintakriteeri ei ole keskeinen kriteeri Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmässä; (ii) veronmaksajat, jotka täyttävät vastaavaa korkoa koskevan vapautuksen ehdot, eivät ole samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa niiden veronmaksajien kanssa, jotka eivät täytä näitä ehtoja. — tehnyt tosiseikkoja koskevan ja oikeudellisen virheen katsoessaan, että vastaavaa korkoa koskevia vapautuksia ei voida perustella verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.
5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan on niin, että vaikka CFC-toimenpiteiden katsottaisiin prima facie olevan SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, riidanalaisessa päätöksessä katsottiin virheellisesti, että minkäänlaista oikeuttamisperustetta, jota voitaisiin soveltaa sen puolustamiseksi, että asianomaiset toimenpiteet ovat EU:n valtiontukisääntöjen mukaisia, ei ollut. Riidanalainen päätös on lisäksi kohtuuton ja ristiriitainen, koska komissio hyväksyi asianmukaisesti, että vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 luvun 9A osa on oikeutettavissa tapauksissa, joissa ainoa syy CFC-veron soveltamiselle sanotun 9 A osan vaihtoehtoisen 5 luvun nojalla on ”Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyviä pääomia” koskeva kriteeri, sillä perusteella, että kriteeriä voi olla suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, mutta samanaikaisesti – ja riittäviä perusteluja esittämättä – komissio katsoo, ettei mainittu 9 luku ole milloinkaan oikeutettavissa tapauksissa, joissa avainhenkilötoimintakriteeri aiheuttaisi sen, että CFC-veroa sovellettaisiin mainitun 5 luvun nojalla. Avainhenkilötoimintakriteeriä on nimittäin suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, joten komission olisi pitänyt todeta, että mainittu 9 luku on oikeutettavissa myös kyseisen kriteerin asiayhteydessä, ja sen olisi pitänyt katsoa, ettei valtiontukea ollut olemassa.
3.

Kolmannen kanneperusteen mukaan on niin, että vaikka oletettaisiin, että kyseessä olevat ulkomaisia väliyhteisöjä koskevat toimenpiteet ovat SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, riidanalaisessa päätöksessä todettiin virheellisesti, ettei millään perusteluilla voitu puolustaa sitä, että kyseessä olevat toimenpiteet olivat yhteensopivia unionin valtiontukisääntöjen kanssa. Riidanalainen päätös on lisäksi järjenvastainen ja epäjohdonmukainen, sillä komissio asianmukaisesti hyväksyi sen, että vuoden 2010 verotuslain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9A osan 9 lukua on pidettävä perusteltuna silloin, kun ainoa peruste ulkomaisia väliyhteisöjä koskevan maksun soveltamiseksi on ”Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvien pääomien” testi, koska kyseistä testiä voi olla kohtuuttoman hankalaa soveltaa käytännössä, mutta samalla se väittää esittämättä riittäviä perusteluja, että mainittua 9 lukua ei voida koskaan pitää perusteltuna silloin, kun avainhenkilötoimintoja koskeva testi johtaa ulkomaisia väliyhteisöjä koskevan maksun perimiseen. Vaikka tilanne onkin selkeä kantajan esittämien tosiseikkojen perusteella, avainhenkilötoimintoja koskevan testin soveltaminen käytännössä on nimittäin yleensä kohtuuttoman hankalaa, joten komission olisi pitänyt todeta mainitun 9 luvun olevan myös perusteltu kyseisen testin yhteydessä, ja sen olisi näin ollen pitänyt todeta, ettei kyseessä ole valtiontuki.
9)

Yhdeksäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 176 perustelukappaleessa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (joihin kantajat kuuluvat) ja että niille (kantajille) on myönnetty tukea, joka on perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla.
9)

Yhdeksäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 176 kohdassa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (joihin kantajat kuuluvat) ja että niille (kantajille) on myönnetty tukea, joka on perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla.
C 423/62

Kanne 30.9.2019 – Irish Wind Farmers' Association ym. v. komissio

(asia T-680/19)

(2019/C 423/77)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Irish Wind Farmers' Association Clg (Kilkenny, Irlanti), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Irlanti), Foyle Windfarm Ltd (Dublin, Irlanti), Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Irlanti) (edustajat: asianajajat M. Segura Catalán ja M. Clayton)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa 9.7.2019 tehdyn komission päätöksen C(2019) 5257 final – SA.44671 (2019/NN) – Irlanti, joka koskee väitettyä lainvastaista valtiontukea, jota on myönnetty fossiilisten polttoaineiden alalle alennettujen hintojen muodossa

— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen, jonka mukaan komissio ei aloittanut SEUT 108 artiklan 2 kohdan ja menettelyasetuksen (1) 4 artiklan 4 kohdan mukaista muodollista tutkintamenettelyä huolimatta epäilyistä valtiontuen olemassaolon suhteen, minkä vuoksi kantajien menettelyllisiä oikeuksia ei kunnioitettu.

(1) Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu 16.5.2000 tehdyn päätöksen ja avoimesta toimesta julkaistun ilmoituksen 6 artiklan lainvastaisuuteen, koska niissä loukataan hyvän hallinnon, oikeusvarmuuden ja syrjintäkiellon periaatteita ja rikotaan Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 27 artiklaa. Nyt kyseessä oleva palvelukseenottomenettely on joka tapauksessa lainvastainen samoista syistä. — Ensinnäkin nimittävälle viranomaiselle ei ollut toimitettu täydellistä lausuntoa hakijoiden ansioista silloin, kun nimittävän viranomaisen on ollut tehtävä nimittämistä koskeva päätöksensä ja siten suoritettava valintansa. Tämä merkitsee, ettei komitea eikä myöskään nimittävä viranomainen ole arvioinut hakijoiden ansioita objektiivisesti ja avoimesti ennalta määritetyillä (eivätkä varsinkaan ennalta ilmoitetuilla) arviointiperusteilla. — Toiseksi haastattelukertomukseen liitettyä lausuntoa ei ole täsmennetty muutenkaan. Komitea on pelkästään laatinut haastattelukertomuksen, mutta 16.5.2000 tehdyssä päätöksessä ei edellytetä komitean tekevän ansioiden vertailua haastattelujen aikana. Kyseisessä 16.5.2000 tehdyssä päätöksessä ei täsmennetä myöskään, että puhemiehistön on nimittävänä viranomaisena vahvistettava itselleen tätä varten arviointiperusteet varsinkin, kun nimittävä viranomainen ei nähtävästi pääse tutustumaan komitean laatimiin arviointiperusteisiin, jos sellaisia on olemassa, vaikka tässä tapauksessa niitä ei ole. — Kolmanneksi 16.5.2000 tehdyssä päätöksessä ei täsmennetä, että nimittävällä viranomaisella olisi käytettävissään kaikki hakijoita koskevat asiakirja-aineistot. Vaikka vastaaja väittää, että puhemiehistön jäsenillä oli käytettävissään hakijoiden henkilökansiot, se ei väitä, että puhemiehistön jäsenet olisivat todellisuudessa tutustuneet näihin kansioihin ja erityisesti kantajaa koskevaan henkilökansioon. — Neljänneksi 16.5.2000 tehdyssä päätöksessä ei edellytetä, että hakijoille ilmoitettaisiin arviointiperusteet, jotka komitea ja nimittävä viranomainen ovat vahvistaneet ansioiden arviointia ja vertailua koskevaa työskentelyään varten.
C 399/80

Kanne 24.9.2019 – Chemours Netherlands v. ECHA

(asia T-636/19)

(2019/C 399/98)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Chemours Netherlands BV (Dordrecht, Alankomaat) (edustajat: asianajajat R. Cana, E. Mullier ja F. Mattioli)

Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— ottamaan kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

— kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä sisällytetään 2,3,3,3-tetrafluori-2-(heptafluoripropoksi) propionihappo, sen suolat ja sen asyylihalidit (mukaan luettuina niiden kaikki yksittäiset isomeerit ja niiden yhdistelmät) erityistä huolta aiheuttavien aineiden ehdokasluetteloon vastaavalla tavalla ihmisten terveyden osalta huolta aiheuttavana aineena ja/tai siltä osin kuin siinä sisällytetään 2,3,3,3-tetrafluori-2-(heptafluoripropoksi) propionihappo, sen suolat ja sen asyylihalidit (mukaan luettuina niiden kaikki yksittäiset isomeerit ja niiden yhdistelmät) ehdokasluetteloon vastaavalla tavalla ympäristön osalta huolta aiheuttavana aineena

— velvoittamaan vastaajan maksamaan tämän oikeudenkäynnin kulut; ja

— toteuttamaan muut tarpeelliseksi katsottavat toimenpiteet

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäisessä kanneperusteessa väitetään, että kemikaalivirasto on rikkonut Euroopan parlamentin ja neuvoston antaman asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (1) 57 artiklan f kohtaa ja ylittänyt sillä tämän säännöksen perusteella olevan toimivaltansa ja tehnyt ilmeisen arviointivirheen.

2) Toisessa kanneperusteessa väitetään, että riidanalaisella päätöksellä loukataan suhteellisuusperiaatetta, koska se ei ole tarpeen eikä soveltuva.

(1) Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006 (EUVL 2006, L 396, s. 1).
Kanne 10.9.2019 – UPL Europe ja Aceto Agricultural Chemical v. komissio

(asia T-612/19)

(2019/C 399/90)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: UPL Europe Ltd (Warrington, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Aceto Agricultural Chemical Corp. Ltd (Port Washington, New York, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat C. Mereu ja P. Sellar)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan 17.6.2019 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/989 (1)

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat neljään kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalainen asetus on annettu ilmeisten arviointivirheiden seurauksena

2) Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalainen asetus on seuraus menettelystä, jossa kantajien puolustautumisoikeuksia ei ole kunnioitettu.

3) Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalainen asetus on annettu suhteellisuusperiaatteen vastaisesti.

4) Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalainen asetus on annettu ennalta varautumisen periaatteen vastaisesti.

(1) Tehoaineen klooriprofaami hyväksynnän uusimatta jättämisestä kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 mukaisesti ja komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 liitteen muuttamisesta 17.6.2019 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2019/989 (EUVL 2019, L 160, s. 11).
1.

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 18.7.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 160 ja 167 artiklan sekä liitteessä I olevien 16.3, 18.2 ja 21.1 kohdan rikkomiseen, harkintavallan väärinkäyttöön ja ilmeiseen arviointivirheeseen sekä hankintasopimuksia koskevien kilpailun, avoimuuden, suhteellisuuden, tasapuolisen kohtelun ja syrjimättömyyden yleisten periaatteiden loukkaamiseen. Kantaja väittää tämän ensimmäisen kanneperusteen yhteydessä, että tietyt hankintaperusteet, joiden perusteella sopimuspuoli valittiin, koskevat laadullista valintaa eivätkä hankintaa, vaikka valintaperusteet liittyvät tiukasti ehdokkaiden tai tarjoajien arviointiin ja vaikka hankintaperusteet liittyvät tiukasti tarjousten arviointiin ja niiden perusteella on voitava yksilöidä taloudellisesti edullisin tarjous.
2.

Toinen kanneperuste, joka perustuu SEU 5 artiklan 4 kohdan mukaisten suhteellisuusperiaatteen ja lojaliteettiperiaatteen loukkaamiseen, koska antamalla välittömästi takaisinperintämääräyksen antamatta kantajalle mahdollisuutta esittää asianmukainen selvitys riidanalaisista tarkastushavainnoista laajasti valmistellun johdon kannan muodossa ja ehdotetuissa kokouksissa, vastaaja ei toiminut vilpittömässä mielessä ja ylitti sen, mikä on asianmukaista ja tarpeen, kun taas asianmukainen sovinto olisi voinut olla ensikädessä riittävä, kuten avustussopimuksen yleisissä ehdoissa todetaan. Se ei siis ollut ensisijaisesti tarpeen tai olennaista sen vastaajan päätöksen perustelemiseksi, jolla tämä hylkäsi kantajan pyynnön sovinnon tavoittelemisesta. Tämä on täysin suhteellisuusperiaatteen vastaista, jonka mukaan on niin, että jos on kyse useista tarkoituksenmukaisista toimenpiteistä, kuten käsiteltävässä asiassa, on valittava ne, jotka ovat vähiten invasiivisia ja raskaita (quod non).
—

Komission riidanalaisessa päätöksessä asettama takaisinperintävelvoite ylittää selvästi sen, mikä on tarpeen väitetystä valtiontuesta aiheutuneen perusteettoman kilpailuedun poistamiseksi. HelB:n liiketoiminnasta maksettu lopullinen kauppahinta on ollut markkinaehtoinen. Liiketoiminnan ostaja ei ole saanut perusteetonta etua, sillä tuki on otettu kauppahinnassa huomioon. Takaisinperintävelvoitteen laajentaminen koskemaan myös liiketoiminnan ostajaa on siten suhteellisuusperiaatteen vastainen.
2.

Toinen kanneperuste, joka perustuu yhtäältä siihen, että kanteen kohteena olevalla päätöksellä loukataan henkilöstösääntöjen 42 c artiklaan ja 23.10.2015 julkaistuun henkilöstötiedotteeseen 71/15 sisältyviä edellytyksiä, mikä tarkoittaa, että on loukattu periaatetta, jonka mukaan hallinnon on perustettava ratkaisunsa oikeudellisesti hyväksyttäviin perusteisiin, jotka ovat asianmukaisia, joihin ei liity ilmeistä arviointivirhettä ja jotka eivät ole oikeudellisesti tai tosiseikkojen osalta virheellisiä, ja toisaalta menettelyn väärinkäyttöön. Kantaja katsoo tässä yhteydessä, että tehdessään riidanalaisen päätöksen näissä olosuhteissa nimittävä viranomainen ei ole selvästikään soveltanut ja tulkinnut asianmukaisesti edellä mainittuja henkilöstösääntöjä ja henkilöstötiedotetta, koska se on perustellut päätöksensä sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen osalta virheellisillä perusteluilla. Hän katsoo, että neuvosto ei ole perustellut yksikön etua, johon se vetosi soveltaessaan kantajaan 42 c artiklaa, eikä yksilöinyt niitä tosiasiallisia organisaation tarpeita, joiden vuoksi väitettiin, että oli välttämätöntä hankkia uusia pätevyyksiä, joita kantaja ei kykenisi hankkimaan, ja lisäksi nimittävä viranomainen on selvästi käyttänyt 42 c artiklaa kurinpitomenettelynä.
i)

komission päätöksen, jossa de facto todettiin, että SEUT 102 artiklaa ei sovelleta PJSC Gazpromin ja Gazprom Export LLC:n kilpailunvastaisiin käytäntöihin Venäjän federaation kansallisesta lainsäädännöstä ilmenevien valtion pakkokeinojen vuoksi, oikeudellinen perusta on väärä, nimittäin asetuksen N:o 773/2004 7 artiklan 2 kohta, luettuna yhdessä SEUT 102 artiklan kanssa, sen sijaan, että perustaksi olisi otettu perustamissopimuksen [EY] 81 ja [EY] 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (2) 10 artiklassa säädetyt kilpailusäännöt, luettuina yhdessä SEUT 102 artiklan kanssa, eikä Euroopan unionin jäsenvaltioiden kantoja otettu huomioon
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu unionin kansalaisuudesta johtuvien saavutettujen oikeuksien loukkaamiseen asetuksella (EU) 2019/592. Ensinnäkin kantajat väittävät, että parlamentti ja neuvosto ovat loukanneet heidän oikeuttaan yksityis- ja perhe-elämään, koska kantajat ovat keskittäneet elämänsä yli viidentoista vuoden ajan toiseen unionin jäsenvaltioon, johon heillä on tiivis yhteys; joillakin heistä on puoliso ja lapset, jotka ovat kyseisen jäsenvaltion kansalaisia, ja jotkut omistavat siellä sijaitsevia kiinteistöjä. Toiseksi kantajat katsovat, että riidanalaisessa asetuksessa ei oteta huomioon yhdenvertaisuuden periaatetta, koska heille unionin kansalaisuutensa perusteella kuuluvat oikeutensa lakkautetaan tekemättä eroa niiden kansalaisten, joihin sovelletaan heille unionin kansalaisuuden perusteella kuuluvan äänioikeuden poistamista sen jälkeen, kun he ovat asuneet 15 vuotta Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolella, ja muiden kansalaisten välillä.
3)

Kolmas kanneperuste, joka on toissijainen peruste ja joka perustuu siihen, että jos poikkeuksia, joihin neuvosto on vedonnut, onkin sovellettava pyydetyn asiakirjan osalta, neuvosto on kuitenkin rikkonut asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 6 kohtaa, koska se on selvästi jättänyt täyttämättä velvollisuutensa myöntää (asianmukaisen ja pyydetyn) osittaisen oikeuden tutustua asiakirjaan siten kuin sen olisi 4 artiklan 6 kohdan mukaan pitänyt tehdä, kun se on evännyt oikeuden tutustua siihen koko oikeudellista arviointia koskevan jakson osalta.