FI Euroopan unionin virallinen lehti C 279/16

Valitus, jonka Binca Seafoods GmbH on tehnyt 13.5.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-94/15, Binca Seafoods GmbH v. Euroopan komissio, 11.3.2016 antamasta määräyksestä

(Asia C-268/16 P)

(2016/C 279/22)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Binca Seafoods GmbH (edustaja: H. Schmidt, Rechtsanwalt)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa asiassa T-94/15 11.3.2016 annetun unionin yleisen tuomioistuimen määräyksen ja

— kumoaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 889/2008 muuttamisesta luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten alkuperän, vesiviljelyeläinten hoitoa koskevien käytäntöjen, luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten rehun sekä luonnonmukaisessa vesiviljelyssä käytettäväksi sallittujen tuotteiden ja aineiden osalta 18.12.2014 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1358/2014 (1).

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valituksessa vaaditaan, että unionin tuomioistuin kumoaa asiassa T-94/15 11.3.2016 annetun unionin yleisen tuomioistuimen määräyksen, jossa jätettiin tutkimatta valittajan kanne neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 889/2008 muuttamisesta luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten alkuperän, vesiviljelyeläinten hoitoa koskevien käytäntöjen, luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten rehun sekä luonnonmukaisessa vesiviljelyssä käytettäväksi sallittujen tuotteiden ja aineiden osalta 18.12.2014 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1358/2014 kumoamiseksi, ja että unionin tuomioistuin kumoaa vastaavasti kyseisen asetuksen.

Valittaja vetoaa siihen, että sen Euroopan unionin perusoikeuskirjan VI osastoon kuuluvaan 47 artiklaan perustuvia lainkäyttöön liittyviä perusoikeuksia on loukattu. Kumoamiskanne on Euroopan unionin primaarioikeuden mukaan lähtökohtaisesti mahdollinen. Kyseisen 47 artiklan ensimmäiseen virkkeeseen perustuvalla perusoikeudella pyritään siihen, että lähtökohtaisesti mahdollisia oikeussuojakeinoja voidaan käyttää tehokkaasti. Unionin yleisen tuomioistuimen määräyksessä loukataan valittajan oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, sellaisena kuin se on taattu perusoikeuskirjan 47 artiklan ensimmäiseen virkkeeseen perustuvan tehokkaan oikeussuojan yhteydessä.

Valittaja vetoaa siihen, että sen 47 artiklan toiseen virkkeeseen perustuvaa perusoikeutta on loukattu, sillä sen 21 artiklaan perustuvaa perusoikeutta syrjimättömyyteen ja sen 16 artiklaan perustuvaa perusoikeutta perusoikeutena taattuun elinkeinovapauteen on loukattu, kun sen nostamaa kannetta ei ole käsitelty siten, että se olisi ollut tehokas oikeussuojakeino. Unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut valittajan kanteen tarkoitusta, joka on suojan saaminen kilpailijoita vastaan, epäasianmukaisesti siten, että kanteella olisi toisenlainen tarkoitus eli siirtymäkauden pidentäminen, mikä ei kuitenkaan ole valittajan kumoamiskanteen tarkoitus.

Valittaja väittää, että sitä syrjitään Vietnamista peräisin olevien vesiviljellyistä haimonneista saatavien tuotteiden tarjoajana sellaisten vesiviljellyistä eläimistä saatavien tuotteiden tarjoajiin – erityisesti Euroopan unionista peräisin oleviin tarjoajiin – nähden, joiden osalta siirtymäkautta pidennettiin riidanalaisella asetuksella vuoden 2015 lopun yli, kun taas haimonneja koskeva siirtymäkausi päättyi.

Valittaja vetoaa siihen, että sen kilpailijat pystyivät sen seurauksena, että niitä suosittiin mielivaltaisesti, tarjoamaan tuotteitaan maininnalla ”luomu”, kun taas tämä kiellettiin valittajalta. Valittaja väittää, että kilpailijat, jotka saivat käyttää mainintaa ”luomu”, vaikka nekään eivät täyttäneet täysin Euroopan unionin luomuoikeudesta aiheutuvia vaatimuksia, ovat saaneet epäoikeudenmukaisen kilpailuedun, jota ei voida oikeuttaa millään tavalla. Valittajan tavoitteena on se, että unionin lainsäätäjä kohtelee sitä asianmukaisella tavalla yhdenvertaisesti.

Valittaja vetoaa perusoikeuskirjan 20 artiklaan perustuvan yleisen yhdenvertaisuusperiaatteen loukkaamiseen ja 21 artiklassa tarkoitettuun syrjintään. Se vetoaa myös siihen, että sen perusoikeuskirjan 16 artiklaan perustuvaa perusoikeutta eli sen elinkeinovapauden takaamista on loukattu.

(1) EUVL L 365, s. 97.