ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Kolmas valitusperuste, joka koskee SEUT 106 artiklan 2 kohdan soveltamisessa tapahtunutta oikeudellista virhettä. Valituksenalainen tuomio on oikeudellisesti virheellinen SEUT 106 artiklan 2 kohdan soveltamisen osalta. Siinä otetaan vääristyneellä tavalla huomioon DTS:n väitteet – joiden tarkoituksena on osoittaa, että menetelmä, jolla RTVE:lle myönnetty tuki on rahoitettu, vääristää kilpailua suhteettomalla tavalla – tulkitsemalla niitä niin, että ne koskevat itse tuen vaikutuksia eivätkä sen maksun vaikutuksia, joilla tuki rahoitetaan. Näin ollen valituksenalaisessa tuomiossa lausutaan kannekirjelmän vaatimusten lisäksi kohdista, joihin DTS ei ollut vedonnut kannekirjelmässään ja joita komissio ei ollut analysoinut päätöksessään, mikä muuttaa kanteen kohdetta ja ylittää unionin yleisen tuomioistuimen toimivallan rajat tuomioistuimen harjoittaman valvonnan alalla.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 361/6

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 11.8.2014 – Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer) v. Société Sodiaal International

(Asia C-383/14)

2014/C 361/06

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

Vastapuoli: Société Sodiaal International

Ennakkoratkaisukysymys

Sovelletaanko asetuksen N:o 2988/95 (1) 3 artiklan 1 kohdan neljännen alakohdan säännöksiä, joiden mukaan vanhentumisaika päättyy viimeistään sinä päivänä, jona kaksinkertaisen vanhentumisajan pituinen aika päättyy ilman, että toimivaltainen viranomainen on määrännyt seuraamuksesta, paitsi niissä tapauksissa, joissa hallinnollinen menettely on keskeytetty 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti, yksinomaan silloin, kun toimivaltainen viranomainen ei ole määrännyt mitään asetuksen 5 artiklassa tarkoitettua seuraamusta siihen mennessä, kun kaksinkertaisen vanhentumisajan pituinen aika päättyy, vai sovelletaanko niitä myös silloin, kun edellä mainitussa määräajassa ei ole määrätty mitään asetuksen 4 artiklassa tarkoitettua hallinnollista toimenpidettä?

(1) Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL L 312, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 315/37

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 11.6.2014 – Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt

(Asia C-284/14)

2014/C 315/59

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)

Vastaaja: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko lopullisen polkumyyntitullin ottamisesta uudelleen käyttöön tiettyjen Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien sitrushedelmävalmisteiden ja -säilykkeiden (mandariinien jne.) tuonnissa 18.2.2013 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 158/2013 (1) pätevä, vaikka sen antamista läheisenä ajankohtana ei suoritettu itsenäistä polkumyyntitutkimusta vaan jatkettiin vain omalta osaltaan jo ajanjaksolla 1.10.2006–30.9.2007 suoritettua polkumyyntitutkimusta, joka kuitenkin oli todettu Euroopan unionin tuomioistuimen 22.5.2012 antamassa tuomiossa (asia C-338/10) (2) suoritetuksi polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22.12.1995 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 384/96 (3), sellaisena kuin se on muutettuna polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta annetun asetuksen (EY) N:o 384/96 muuttamisesta 21.12.2005 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2117/2005 (4), säädettyjen edellytysten vastaisesti, mistä seurasi, että kyseisessä tuomiossa unionin tuomioistuin totesi tämän tutkimuksen perusteella annetun tiettyjen Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien sitrushedelmävalmisteiden ja -säilykkeiden (mandariinien jne.) tuontia koskevan lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta ja väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 18.12.2008 neuvoston asetuksen (EY) N:o 1355/2008 (5) pätemättömäksi?

(1) EUVL L 49, s. 29.

(2) ECLI:EU:C:2012:158

(3) EYVL L 56, s. 1.

(4) EUVL L 340, s. 17.

(5) EUVL L 350, s. 35.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 303/18

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Gyulai Törvényszék (Unkari) on esittänyt 11.6.2014 – Eurospeed Ltd v. Szegedi Törvényszék

(Asia C-287/14)

2014/C 303/24

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Gyulai Törvényszék

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Eurospeed Ltd

Vastapuoli: Szegedi Törvényszék

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Estääkö se seikka, että vastuu unionin oikeuden rikkomisella aiheutuneen vahingon korvaamisesta on jäsenvaltiolla, soveltamasta mainittua vastuuta koskevia sääntöjä kyseiseen rikkomiseen tosiasiallisesti syyllistynyttä jäsenvaltion laitosta vastaan, kun arvioidaan tällaisella perusteella nostettua vahingonkorvauskannetta?

2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko asetuksen (EY) N:o 561/2006 (1) 10 artiklan 3 kohta esteenä sille, että jäsenvaltio antaa säännöksiä, joiden mukaista seuraamusta voidaan edellä mainitussa asetuksessa säädettyjä velvollisuuksia rikottaessa soveltaa kuljetusyrityksen lisäksi tai sen sijasta kyseiseen rikkomiseen todellisuudessa syyllistyneeseen ajoneuvon kuljettajaan?

3) Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko kansallisen tuomioistuimen hallintoriita-asiassa tekemällä päätöksellä, joka sen sijaan, että se perustuisi asetuksen N:o 561/2006 10 artiklan 3 kohtaan, perustuu mainitun säännöksen vastaisiin kansallisiin säännöksiin, katsottava selvästi rikottavan unionin oikeutta?

(1) Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15.3.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 561/2006 (EUVL L 102, s. 1).
1)

Onko asetusta N:o 261/2004 (1) sen johdanto-osan 15 perustelukappale huomioon ottaen tulkittava siten, että poikkeukselliset olosuhteet, joiden vuoksi lentoliikenteen harjoittajat tietoisesti siirtävät lentoja suorittaakseen ensiksi ne lennot, joita poikkeukselliset olosuhteet välittömästi koskevat, oikeuttavat asetuksen 5 artiklassa tarkoitetun viivästymisen ja lentoliikenteen harjoittaja voi vapautua asetuksen N:o 261/2004 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesta korvausvelvollisuudestaan sellaiseen matkustajaan nähden, jonka lento suoritettiin vasta sen jälkeen, kun mainitut olosuhteet poistuivat ja kaikki lennot voitiin toteuttaa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 303/3

Valitus, jonka Brown Brothers Harriman & Co. on tehnyt 20.2.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-389/13, Brown Brothers Harriman & Co. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 9.12.2013 antamasta tuomiosta

(Asia C-101/14 P)

2014/C 303/05

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Brown Brothers Harriman & Co. (edustaja: asianajajat P. Leander ja T. Kronhöffer)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) totesi 17.7.2014 antamassaan määräyksessä, että valitus jätetään tutkimatta.
4)

Onko tilanteessa, jossa rahoitusoikaisuja on sovellettu rakennerahastoista osarahoitettuihin menoihin julkisia hankintasopimuksia koskevien oikeussääntöjen noudattamatta jättämisen vuoksi, asetuksen (EY) N:o 2988/1995 2 artiklan 2 alakohta, luettuna yhdessä asetuksen (EY) N:o 1083/2006 98 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen kanssa ja ottamalla huomioon myös oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteet, esteenä sille, että jäsenvaltio soveltaa rahoitusoikaisuja, jotka kuuluvat sellaisen kansallisen lainsäädännön soveltamisalaan, joka on tullut voimaan sen ajankohdan jälkeen, jolloin julkisia hankintasopimuksia koskevien oikeussääntöjen väitetty rikkominen on tapahtunut.
4.

Koska Erasmus-ohjelman puitteissa Alankomaihin tulevien opiskelijoiden lukumäärä on suurempi kuin niiden alankomaalaisten opiskelijoiden lukumäärä, jotka ovat päättäneet suorittaa opintonsa ulkomailla, ja koska viimeksi mainittuun ryhmään kuuluville opiskelijoille myönnetään OV-opiskelijakortin sijasta ainoastaan ”liikkuva opintotuki”, jonka määrä on 89,13 euroa kuukaudessa (vuonna 2013), tästä on lopputuloksena, että vain Alankomaissa opiskelevat ulkomaalaiset jäävät sekä ilman opintotukea että ilman OV-opiskelijakorttina annettua etuutta. Komission mukaan tämä on unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella annetun direktiivin 2004/38/EY 24 artiklassa tarkoitettua välillistä syrjintää.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 235/6

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice, Chancery Division (England and Wales) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 28.4.2014 – Société des Produits Nestlé SA v. Cadbury UK Ltd

(Asia C-215/14)

2014/C 235/08

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice, Chancery Division (England and Wales)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Société des Produits Nestlé SA

Vastapuoli: Cadbury UK Ltd

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Sen toteamiseksi, että tavaramerkki on käytössä tullut erottamiskykyiseksi direktiivin 2008/95/EY (1) 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla, riittääkö, että rekisteröinnin hakija osoittaa, että asian kannalta merkityksellisenä ajankohtana huomattava osa kohderyhmästä tunnistaa tavaramerkin ja yhdistää sen hakijan tavaroihin siten, että jos heidän pitäisi pohtia, kuka markkinoi kyseisellä tavaramerkillä varustettuja tavaroita, he valitsisivat hakijan, vai onko hakijan osoitettava, että huomattava osa kohderyhmästä tukeutuu tavaramerkkiin (eikä mihinkään muihin tavaramerkkeihin, joita voi myös olla esillä) osoituksena tavaroiden alkuperästä?

2) Silloin kun muoto muodostuu kolmesta keskeisestä piirteestä, joista yksi seuraa tavaran luonteesta ja kaksi ovat teknisen tuloksen saavuttamiseksi välttämättömiä, ovatko direktiivin 2008/95/EY 3 artiklan 1 kohdan e alakohdan i ja/tai ii alakohta esteenä kyseisen muodon rekisteröimiselle tavaramerkiksi?

3) Onko direktiivin 2008/95/EY 3 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohtaa tulkittava siten, että se on esteenä teknisen tuloksen saavuttamiseksi välttämättömien muotojen rekisteröimiselle tavaran valmistustavan muttei tavaran toimintatavan osalta?

(1) Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/95/EY (EUVL L 299, s. 25).
—

On todettava, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut EAY:n, UNICE:n ja CEEP:n tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta annetun direktiivin 1999/70/EY (1) liitteessä olevan 5 lausekkeen mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa eräitä näyttämö- ja elokuva-alan tilapäistyölle myönnettyjä poikkeuksia toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on estää perättäisten määräaikaisten työsopimusten väärinkäyttö
b

Onko tähän kysymykseen vastattaessa, ja myös Euroopan komission 15.11.2011 annetussa vihreässä kirjassa (1) Euroopan unionissa asuvien kolmansien maiden kansalaisten oikeudesta perheenyhdistämiseen muotoillun suhteellisuustestin yhteydessä, merkitystä sillä, että ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen a kohdassa mainitun vaatimuksen sisältävän kansallisen lainsäädännön mukaan maahan pääsyn ja oleskelun sallimista koskeva hakemus jätetään hylkäämättä – lukuun ottamatta tilannetta, jossa perheenjäsen on osoittanut olevansa mielenterveydellisen tai ruumiillisen vamman takia pysyvästi kykenemätön suorittamaan kotouttamiskoetta – vain siinä tapauksessa, että kyseessä on hyvin erityisten yksilöllisten olosuhteiden yhdistelmä, jonka vuoksi on perusteltua olettaa, että perheenjäsen on pysyvästi kykenemätön täyttämään kotouttamistoimenpiteitä?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 194/16

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 14.4.2014 – A v. B

(Asia C-184/14)

2014/C 194/20

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Valittaja: A

Vastapuoli: B

Ennakkoratkaisukysymys

Voiko puolisoiden asumuseroa koskevassa oikeudenkäynnissä esitetyn lasten elatusta koskevan vaateen, joka on liitännäinen asumuserokanteeseen nähden, vireilläoloperusteen nojalla ratkaista sekä asumuseroasiaa käsittelevä tuomioistuin että tuomioistuin, jossa on vireillä vanhempainvastuuta koskeva oikeudenkäynti, vai kuuluuko sen ratkaiseminen välttämättä viimeksi mainitulle sen vuoksi, että [asetuksen N:o 4/2009 (1)] useaan otteeseen mainitun 3 artiklan c ja d kohdassa mainitut kaksi eri perustetta ovat vaihtoehtoisia (siinä mielessä, että ne ovat välttämättä toinen toisensa poissulkevia)?

(1) Toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta sekä yhteistyöstä elatusvelvoitteita koskevissa asioissa 18.12.2008 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 4/2009 (EUVL 2009, L 7, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 175/21

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Koblenz (Saksa) on esittänyt 11.3.2014 – RegioPost GmbH & Co. KG v. Stadt Landau in der Pfalz

(Asia C-115/14)

2014/C 175/26

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberlandesgericht Koblenz

Pääasian asianosaiset

Valittaja: RegioPost GmbH & Co. KG

Vastapuoli: Stadt Landau in der Pfalz

Muut osapuolet: PostCon Deutschland GmbH ja Deutsche Post AG

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 56 artiklan ensimmäistä kohtaa, luettuna yhdessä palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16.12.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/71/EY (1) 3 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa hankintaviranomainen velvoitetaan antamaan hankintasopimuksia ainoastaan sellaisille yrityksille, jotka ja joiden alihankkijat sitoutuvat tarjouksen jättämisen yhteydessä kirjallisesti maksamaan hankintasopimusta toteuttaville työntekijöilleen osavaltion ainoastaan julkisten muttei yksityisten hankintojen osalta vahvistamaa vähimmäispalkkaa, jos lainsäädännössä yleisesti määritettyä vähimmäispalkkaa sekä mahdollista sopimuspuoleksi valittua ja mahdollisia alihankkijoita sitovaa yleissitovaa työehtosopimusta ei ole?

2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: Onko julkisiin hankintoihin liittyvien sopimusten tekemistä koskevaa unionin oikeutta ja erityisesti julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (2) 26 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä LTTG:n 3 §:n 1 momentin kolmannen virkkeen kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan tarjous on suljettava hankintamenettelyn ulkopuolelle siinä tapauksessa, ettei talouden toimija jo tarjouksen jättämisen yhteydessä antamassaan erillisessä ilmoituksessa sitoudu menettelyyn, johon se olisi hankintasopimuksen saadessaan sopimuksen perusteella velvollinen myös ilman tällaisen ilmoituksen antamista?

(1) EYVL L 18, s. 1.

(2) EUVL L 134, s. 114.
—

vientitukinimikkeistön koodia 0207 12 90 9190, johon luokitellaan niin sanottu ”65-prosenttinen kana”, jonka rintalastan pää, reisiluu ja koipiluu eivät ole täysin luutuneet, ja kun otetaan huomioon, että yritys on vienyt tosiasiallisesti munintansa lopettaneita teuraskanoja (munivia kanoja, jotka on teurastettu munintakauden päätteeksi, jolloin niiden luusto on täysin luutunut), kuuluvatko tuotteet ”munintansa lopettaneet kanat” tavaran kuvaukseen ”muut”, joihin liittyvät tuotekoodit 0207 12 10 9900 ja 0207 12 90 9190, jotka sisältyvät asetuksen (ETY) N:o 3846/87 (1) liitteeseen I, sellaisena kuin se on muutettuna 13.12.2002 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2319/2002, (2)5.12.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2180/2003, (3)10.12.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2199/2004 (4) ja 15.12.2005 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2091/2005, (5) jotka koskevat maataloustukien vientitukinimikkeistön julkaisemista vuosiksi 2003, 2004, 2005 ja 2006?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 129/13

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka tribunal du travail de Nivelles (Belgia) on esittänyt 10.2.2014 – Charlotte Rosselle v. Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI) ja Union nationale des mutualités libres (UNM Libres)

(Asia C-65/14)

2014/C 129/16

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal du travail de Nivelles

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Charlotte Rosselle

Vastaajat: Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI) ja Union nationale des mutualités libres (UNM Libres)

Muu osapuoli: Institut pour l'Egalité des Femmes et des Hommes (IEFH)

Ennakkoratkaisukysymys

Ovatko terveydenhoidon pakollisista vakuutuksista ja korvauksista annetun lain, joka on kodifioitu 14.7.1994, täytäntöönpanosta 3.7.1996 tehdyn kuninkaan päätöksen III osaston III luvun 1 ja 2 jakso ristiriidassa toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä 19.10.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/85/ETY (1) sekä miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY (2) (uudelleenlaadittu toisinto) kanssa, koska niissä ei säädetä odotusajasta vapauttamisesta sellaisen vakinaisen toimihenkilön osalta, joka on vapautettu tehtävistään henkilökohtaisista syistä ja joka on äitiyslomalla, vaikka näin on irtisanoutuneen vakinaisen toimihenkilön ja irtisanotun vakinaisen toimihenkilön osalta?

(1) EYVL L 348, s. 1.

(2) EUVL L 204, s. 23.
—

kumoaa komission 29.11.2013 antaman päätöksen esittää ”Written statement by the European Commission on behalf of the European Union” (Euroopan komission kirjallinen lausunto Euroopan unionin puolesta) kansainväliselle merioikeudelle asiassa 21 (1) ja
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 85/18

Kanne 24.1.2014 — Euroopan komissio v. Puolan tasavalta

(Asia C-36/14)

2014/C 85/33

Oikeudenkäyntikieli: puola

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Herrmann ja M. Patakia)

Vastaaja: Puolan tasavalta

Vaatimukset

— Unionin tuomioistuimen on todettava, että Puolan tasavalta soveltaa suhteettomia ja maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/55/EY kumoamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/73/EY (1) 3 artiklan 2 kohdan kanssa yhteensopimattomia toimenpiteitä ja näin ollen se ei ole noudattanut kyseisen direktiivin 3 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä mainitun direktiivin 3 artiklan 2 kohdan kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska se on ottanut käyttöön ajallisesti rajoittamattoman valtiollisen intervention, jolla energiayritykset velvoitetaan soveltamaan energiasääntelyviraston pääjohtajan hyväksymiä hintoja maakaasutoimituksiin, eikä kansallisessa oikeudessa velvoiteta kansallisia hallintoelimiä säännöllisesti tarkastamaan niiden soveltamisen välttämättömyyttä ja tapaa kaasualalla, kun kyseisen alan kehitysaste otetaan huomioon, (i) ja koska kyseistä interventiota sovelletaan rajoittamattomaan käyttäjien piiriin tekemättä eroa asiakkaiden tai eri ryhmiin kuuluvien tahojen tilanteiden mukaan (ii).

— Puolan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Energialain 47 §:ssä asetettu ja sakon uhalla vahvistettu velvollisuus hyväksyttää maakaasutoimitusten hinnat energiasääntelyviraston pääjohtajalla, on siltä osin kuin se koskee kaikkien energiayritysten toimituksia muille asiakkaille kuin kotitalouksille, sellainen valtion interventio niin kutsutun hintasääntelyn muodossa, joka ei ole yhteensopiva suhteellisuusperiaatteen vaatimusten kanssa ja joka on näin ollen direktiivin 2009/73/EY 3 artiklan 1 ja 2 kohdan vastainen.

Riidanalainen valtion interventio ei nimittäin täytä asiassa C-265/08, Federutility ym., annetussa unionin tuomioistuimen tuomiossa asetettuja standardeja, koska sovellettavassa kansallisessa oikeudessa (energialaki 10.4.1997) säädetään velvollisuudesta soveltaa säänneltyjä hintoja tavalla, jonka lähtökohtana on se, mikä on välttämätöntä yleisen taloudellisen edun (ylikorkeilta kaasun hinnoilta suojaamisen) saavuttamiseksi. Erityisesti velvollisuus hakea hyväksyntää maakaasutoimitusten hinnoille on ajallisesti rajoittamaton eikä se riipu mistään kaasumarkkinoilla vallitsevan mainitunlaista interventiota edellyttävän tilanteen tarkastamisesta. Tämän lisäksi kyseistä velvollisuutta sovelletaan samalla tavalla kaikkiin energiayrityksiin, joita energiasääntelyviraston pääjohtaja ei ole nimenomaisesti vapauttanut kyseisestä velvollisuudesta, ottamatta huomioon niiden asemaa kaasumarkkinoilla ja tekemättä eroa toimitusten asiakasryhmien mukaan: teollisia loppuasiakkaita, tukkumyyjiä ja kotitalouksia kohdellaan samalla tavalla.

(1) EUVL L 211, s. 94.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 303/2

Valitus, jonka Zoo Sport Ltd on tehnyt 17.12.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-453/12, Zoo Sport Ltd v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), väliintulijana unionin yleisessä tuomioistuimessa K-2 Corp., 16.10.2013 antamasta tuomiosta

(Asia C-676/13 P)

2014/C 303/03

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Zoo Sport Ltd (edustaja: asianajaja I. Rungg)

Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja K-2 Corp.

Unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) totesi 15.7.2014 antamassaan määräyksessä, että valitus jätetään tutkimatta.
3)

Merkitseekö edellä toisessa kysymyksessä tarkoitettu sopimus asetuksen (EY) N:o 2362/98 21 artiklan 2 kohdassa säädetyn oikeuksien siirtoa uudelta toimijalta perinteiselle toimijalle koskevan kiellon rikkomista, jonka seurauksena luovutus jää vaikutuksettomaksi ja tulli on maksettava asetuksen N:o 2988/95 (2) 4 artiklan 3 kohdan perusteella täysimääräisenä eikä alennettuna?
—

unionin yleisen tuomioistuimen 15.10.2013 asiassa T-13/12 antama tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä hylättiin kumoamiskanne, jolla vaadittiin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1333/2008 liitteen II muuttamisesta stevioliglykosidien osalta annetun komission asetuksen (EU) N:o 1131/2011 (1), joka julkaistiin virallisessa lehdessä 12.11.2011, kumoamista, ja
Ensinnäkin yleinen tuomioistuin on tulkinnut ja soveltanut virheellisesti kotirauhan suojaa koskevaa perusoikeutta tai Euroopan unionin tuomioistuimen sitä koskevaa oikeuskäytäntöä. Juuri perusoikeuteen puuttumisen intensiivisyyden ja korjaamattomien vahinkojen vaaran takia on kohtuutonta, että komissio, joka toimii myös tutkintaviranomaisena ja jolla on pitkälle meneviä valtuuksia, suorittaa tarkastuksia ilman tuomioistuimen etukäteen antamaa lupaa.