Asia C-482/16

Georg Stollwitzer

vastaan

ÖBB Personenverkehr AG

(Oberlandesgericht Innsbruckin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

Ennakkoratkaisupyyntö – Sosiaalipolitiikka – SEUT 45 artikla – Ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaate – Euroopan unionin perusoikeuskirja – 21 artiklan 1 kohta – Direktiivi 2000/78/EY – 2, 6 ja 16 artikla – Uralla etenemistä koskeva viitepäivämäärä – Jäsenvaltion syrjivä säännöstö, jonka mukaan ennen 18 vuoden ikää täyttyneet työskentelyjaksot jätetään huomiotta palkan määrittämisessä – Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaisten säännösten ja määräysten kumoaminen

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 14.3.2018

Sosiaalipolitiikka – Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa – Direktiivi 2000/78 – Ikään perustuvan syrjinnän kielto – Ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatteen loukkaaminen palkkaa koskevassa kansallisessa säännöstössä – Seuraukset – Kansallinen säännöstö, jossa tällainen syrjintä lopetetaan poistamalla taannehtivasti ja kaikkien työntekijöiden osalta 18 vuoden ikäraja luokiteltaessa yrityksen työntekijöitä palkka-asteikossa mutta jossa sallitaan vain sellaisen kokemuksen huomioon ottaminen, joka on hankittu samalla talouden alalla toimivissa yrityksissä – Hyväksyttävyys, myös SEUT 45 artiklan kannalta

(SEUT 45 artikla; neuvoston direktiivin 2000/78 2, 6 ja 16 artikla)

SEUT 45 artiklaa sekä yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 2, 6 ja 16 artiklaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa – sellaisen kansallisen säännöstön, jossa luokiteltaessa yrityksen työntekijöitä palkka-asteikossa otetaan huomioon vain 18 vuoden iän täyttymisen jälkeiset työskentelykaudet, soveltamisesta aiheutuneen ikään perustuvan syrjinnän lopettamiseksi – poistetaan taannehtivasti ja kaikkien mainittujen työntekijöiden osalta kyseinen ikäraja mutta sallitaan vain sellaisen kokemuksen huomioon ottaminen, joka on hankittu samalla talouden alalla toimivissa yrityksissä.

Tässä yhteydessä on muistutettava, että yhtäältä unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan se, että asianomaisella alalla hankittu kokemus, jonka vuoksi työntekijä suoriutuu paremmin työtehtävistään, palkitaan, on palkkapolitiikan oikeutettu tavoite (ks. vastaavasti tuomio 3.10.2006, Cadman, C-17/05, EU:C:2006:633, 34 kohta ja sitä seuraavat kohdat ja tuomio 18.6.2009, Hütter, C-88/08, EU:C:2009:381, 47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Työnantaja on siis lähtökohtaisesti vapaa ottamaan palkassa huomioon vain tällaiset aikaisemmin täyttyneet työskentelykaudet.

Toisaalta unionin tuomioistuin on katsonut, että vaikka sellainen kansallisen oikeuden säännös, jossa otetaan huomioon vain joitakin aikaisempia työskentelykausia ja jätetään muita huomiotta, voi kyllä aiheuttaa työntekijöiden erilaista kohtelua sen päivän mukaan, jona asianomainen yritys on ottanut heidät palvelukseensa, tällainen erilainen kohtelu ei perustu välillisesti tai välittömästi ikään eikä ikään liittyvään seikkaan. On nimittäin niin, että huomiotta jätetään juuri muissa yrityksissä hankittu kokemus riippumatta iästä, jona se on hankittu, tai siitä, minkä ikäisenä asianomainen työntekijä on otettu palvelukseen (ks. vastaavasti tuomio 7.6.2012, Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft, C-132/11, EU:C:2012:329, 29 kohta).

Joka tapauksessa on huomattava, että tällaisen lausekkeen on tarkoitus koskea vain työntekijöitä, jotka eivät enää voi vedota ei-merkitykselliseen kokemukseensa. Niinpä väitetty suojalausekkeen soveltamisen seurauksiin liittyvä syrjintä ei missään tapauksessa perustuisi ikäkriteeriin vaan yksityiskohtaisiin sääntöihin, joiden mukaisesti aikaisempi kokemus otetaan huomioon. Tämän tuomion 39 ja 40 kohdasta ilmenee, ettei tällaista perustaa voida tässä tapauksessa kyseenalaistaa.

Lopuksi SEUT 45 artiklasta on todettava, että siltä osin kuin vuonna 2015 annetun liittovaltion rautatielain 53a §:ssä säädetään nimenomaisesti muissa jäsenvaltioissa rautatiealalla aikaisemmin täyttyneiden työskentelykausien huomioon ottamisesta, unionin tuomioistuimen tiedossa ei ole mitään seikkaa, jonka perusteella voitaisiin todeta, että mainitussa artiklassa määrättyä työntekijöiden liikkumisvapautta olisi mahdollisesti loukattu.

(ks. 39, 40, 42, 46 ja 47 kohta sekä tuomiolauselma)