ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Asia C‑169/14

Juan Carlos Sánchez Morcillo

ja

María del Carmen Abril García

vastaan

Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

(Audiencia Provincial de Castellónin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Nopeutettu menettely”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 5.6.2014

Ennakkoratkaisukysymykset — Nopeutettu ennakkoratkaisumenettely — Edellytykset — Olosuhteet, joiden perusteella nopeutettu menettely on perusteltu — Omaisuuden menettämisen vaara kiinnitetyn kiinteistön ulosmittausmenettelyn yhteydessä — Tätä menettelyä koskevan pyynnön hyväksyminen

(Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 23 a artikla; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 105 artiklan 1 kohta)

Vaikka se, että ratkaisu, joka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on annettava saatettuaan ennakkoratkaisupyynnön unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi, saattaa koskea suurta määrää henkilöitä tai oikeudellisia tilanteita, ei sellaisenaan voi olla poikkeustapaus, jonka vuoksi nopeutetun menettelyn käyttäminen olisi perusteltua, sen lisäksi, että tällaisia velallisia on paljon, se, että asunnon omistaja on kiinnitetyn kiinteistön ulosmittausmenettelyssä vaarassa menettää pääasiallisen asuntonsa, tekee kuitenkin hänen ja hänen perheensä tilanteesta erityisen epävarman. Tämän seikan merkitystä vakavoittaa se, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on ilmoittanut, että jos ilmenee, että ulosmittausmenettely perustuu kohtuuttomia ehtoja sisältävään lainasopimukseen, jonka kohtuuttomien ehtojen pätemättömyyden kansallinen tuomioistuin vahvistaa, tästä pätemättömyydestä seuraavan ulosmittausmenettelyn pätemättömyyden osalta vahinkoa kärsineelle velalliselle voitaisiin tarjota suojaa pelkän korvauksen muodossa, millä ei voida palauttaa aikaisempaa tilannetta, jossa hän oli asuntonsa omistaja. Tästä seuraa, että unionin tuomioistuimen mahdollisimman lyhyessä määräajassa antama vastaus voi merkittävästi vähentää vaaraa, että asianomaiset henkilöt menettävät pääasiallisen asuntonsa, ja pyyntö käsitellä asia nopeutetussa menettelyssä on siten perusteltu.

(ks. 10–13 kohta)
4.

Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Kielto — Ryhmäpoikkeus — Yksinostosopimukset — Asetuksen N:o 1984/83 nojalla tehty sopimus, jonka vaikutukset syntyvät asetuksen N:o 2790/1999 voimaantulon jälkeen — Sopimus, joka täyttää asetuksessa N:o 1984/83 säädetyt poikkeusluvan edellytykset, muttei asetuksessa N:o 2790/1999 säädettyjä edellytyksiä — Poikkeuksen ajallinen rajoitus (EY 81 artikla; komission asetus N:o 1984/83, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1582/97, komission asetuksen N:o 2790/1999 12 artiklan 2 kohta) (ks. 44–48 kohta ja määräysosan 2 kohta)
Avainsanat

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Euroopan unionin oikeus

–

Välitön oikeusvaikutus

–

Unionin oikeuden vastaiset kansalliset verot ja maksut

–

Palauttaminen

–

Yksityiskohtaiset säännöt

–

Kansallisen oikeuden soveltaminen

–

Rajat

–

Vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteiden noudattaminen

–

Kansallisen tuomioistuimen tutkintavelvollisuus (Neuvoston direktiivin 2006/112 183 artikla) (ks. 29

–

39 kohta ja määräysosa)

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

Unionin oikeutta ja erityisesti yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 183 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevien kaltaisille jäsenvaltion lainsäädännölle ja käytännölle, jotka eivät salli viivästyskoron maksamista sellaisesta arvonlisäveron määrästä, jota ei ole voitu vaatia palautettavaksi kohtuullisessa ajassa unionin oikeuden vastaiseksi todetun kansallisen säännöksen vuoksi. Koska Euroopan unioni ei ole antanut asiaa koskevia säännöksiä, kansallisessa oikeudessa on vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita noudattaen määriteltävä tällaisen koron maksamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jotka eivät saa olla epäedullisempia kuin ne, joita sovelletaan kansallisen oikeuden rikkomiseen perustuviin kanteisiin, joiden kohde ja peruste ovat samankaltaiset kuin unionin oikeuden rikkomiseen perustuvien kanteiden kohde ja peruste, ja joilla ei saa tehdä unionin oikeusjärjestyksessä tunnustettujen oikeuksien käyttämistä käytännössä mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava sen käsiteltävänä olevassa asiassa. Kansallisten tuomioistuinten on jätettävä tarvittaessa soveltamatta unionin oikeuden vastaisia kansallisen lainsäädännön säännöksiä.
Kun ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja direktiivin 90/313 kumoamisesta annetun direktiivin 2003/4 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa viitataan henkilön mahdollisuuteen saada oikeudenmukainen oikeudenkäynti, siinä annetaan jäsenvaltioille oikeus säätää poikkeuksesta velvollisuuteen ilmaista ympäristötieto nimenomaan, jotta ne voivat tilanteen vaatiessa turvata Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toisessa kohdassa ilmaistun oikeuden oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin.

Lisäksi on todettava, että vaikka jäsenvaltio ei säätäisi tällaisesta poikkeuksesta mainitun direktiivin täytäntöön panemiseksi antamassaan lainsäädännössä, vaikka tilanne edellyttäisi sitä, jotta perusoikeuskirjan 47 artiklan toista kohtaa noudatettaisiin, sen on joka tapauksessa käytettävä sille kyseisen direktiivin 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa annettua harkintavaltaa mainitusta perusoikeuskirjan artiklasta johtuvien vaatimusten mukaisesti.

Koska jäsenvaltioiden kaikkien elinten, mukaan lukien hallinto- ja lainkäyttöelimet, velvollisuutena on toimivaltansa rajoissa varmistaa unionin oikeussääntöjen noudattaminen, niiden on varmistettava perusoikeuskirjan 47 artiklan toisessa kohdassa taatun perusoikeuden toteutuminen, jos mainitun artiklan soveltamisedellytykset täyttyvät.

Tässä tilanteessa ei voida hyväksyä tulkintaa, jonka mukaan direktiivissä 2003/4 annettaisiin jäsenvaltioille oikeus ryhtyä perusoikeuskirjan 47 artiklan toisen kohdan tai SEU 6 artiklan kanssa ristiriidassa oleviin toimenpiteisiin. Niinpä kyseinen direktiivi ei ole tästä syystä kyseisten kahden määräyksen valossa pätemätön.

(ks. 33–36 kohta sekä tuomiolauselma)
3.

Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Kielto — Ryhmäpoikkeus — Yksinostosopimukset — Asetuksen N:o 1984/83 mukaisesti tehty sopimus, jonka vaikutukset jatkuvat asetuksen N:o 2790/1999 voimaantulon jälkeen — Sopimus, joka täyttää asetuksen N:o 1984/83 mukaiset poikkeuksen edellytykset muttei asetuksen N:o 2790/1999 mukaisia poikkeuksen edellytyksiä — Poikkeuksen ajalliset rajat (EY 81 artikla; komission asetus N:o 1984/83, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1582/97, ja komission asetuksen N:o 2790/1999 12 artiklan 2 kohta) (ks. 29–33 kohta ja määräysosa)
4

Vuoden 2012 talousarviolain 21 §:ssä, jonka otsikko on ”Loma- ja joulurahojen tai vastaavien korvausten maksamisen keskeyttäminen”, säädetään seuraavaa: ”1 – Taloudellista tukea ja rahoitustukea koskevan ohjelman (Programa de Assistência Económica e Financeira (PAEF)) voimassaoloaikana keskeytetään poikkeuksellisena valtiontalouden vakauttamiskeinona loma- ja joulurahojen tai minkä tahansa 13. ja/tai 14. kuukauden palkkaa vastaavan korvauksen maksaminen henkilöille, joita tarkoitetaan [vuoden 2011 talousarviolain], sellaisena kuin se on muutettuna 26.8.2011 annetulla lailla nro 48/2011 ja 30.11.2011 annetulla lailla nro 60-A/2011, 19 §:n 9 momentissa ja joiden peruskuukausipalkka on yli 1100 euroa. 2 – Niiden henkilöiden osalta, joita tarkoitetaan [vuoden 2011 talousarviolain], sellaisena kuin se on muutettuna 26.8.2011 annetulla lailla nro 48/2011 ja 30.11.2011 annetulla lailla nro 60-A/2011, 19 §:n 9 momentissa ja joiden peruskuukausipalkka on vähintään 600 euroa mutta alle 1100 euroa, edeltävässä momentissa tarkoitettuja rahoja tai korvauksia alennetaan ja ne maksetaan seuraavan laskelman mukaisesti: rahat/korvaukset = 1 320 – 1,2 x peruskuukausipalkka. 3 – Edeltäviä momentteja sovelletaan kaikkiin korvauksiin – niiden muodollisesta nimityksestä riippumatta –, jotka suoraan tai välillisesti johtavat kyseisissä momenteissa tarkoitettujen korvausten maksamiseen, erityisesti kuukausipalkan lisinä. 4 – 1 ja 2 momenttia sovelletaan myös luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden kanssa tehtyihin palveluntarjoamissopimuksiin, joihin liittyvät vuoden mittaan maksettavat kuukausimaksut, joiden lisäksi maksetaan yksi tai kaksi samansuuruista korvausta. 5 – Tätä pykälää sovelletaan [vuoden 2011 talousarviolain], sellaisena kuin se on muutettuna 26.8.2011 annetulla lailla nro 48/2011 ja 30.11.2011 annetulla lailla nro 60-A/2011, 19 §:ssä ja 23 §:ssä tarkoitettujen palkanalennusten toteuttamisen jälkeen. 6 – Tätä pykälää sovelletaan lomarahoihin, joihin sen soveltamisalaan kuuluvilla henkilöillä olisi oikeus vuoden 2012 alussa tai myöhemmin kertyneisiin lomiin liittyen, työsuhteen päättymisen tai keskeytymisen vuoksi maksettavat suhteelliset lomarahat mukaan lukien. 7 – Edeltävää momenttia sovelletaan vastaavasti joulurahoihin. 8 – Tätä pykälää sovelletaan myös varalla olevaan tai vastaavaan henkilöstöön, olivatpa he virassa tai virkavapaalla. 9 – Tässä pykälässä vahvistettu järjestelmä on pakollinen ja poikkeuksellinen, ja sillä on etusija kaikkiin muihin vastakkaisiin erityisiin tai poikkeuksellisiin normeihin nähden sekä palvelussuhdetta ja työoloja koskeviin kollektiivisiin sääntelytoimiin nähden, eikä niillä voida kumota tai muuttaa sitä.”
21

Tästä on todettava, että sikäli kuin valittaja väittää neljännen valitusperusteensa ensimmäisessä osassa, että välitoimien määräämisen välttämättömät edellytykset ovat riippuvuussuhteessa sillä tavoin, että fumus boni juriksen, jonka väitetään olevan hyvin voimakas käsiteltävässä asiassa, olisi pitänyt vaikuttaa kiireellisyysedellytyksen arviointiin, on muistutettava, että oikeuskäytännön mukaan – ja kuten unionin yleisen tuomioistuimen presidentti on valituksenalaisen määräyksen 10 kohdassa muistuttanut – nämä edellytykset ovat kumulatiivisia sillä tavalla, että välitoimihakemukset on hylättävä, jos yksi niistä ei täyty (asia C-268/96 P(R), SCK ja FNK v. komissio, määräys 14.10.1996, Kok., s. I-4971, 30 kohta; asia C-364/98 P(R), Emesa Sugar v. komissio, määräys 17.12.1998, Kok., s. I-8815, 47 kohta ja asia C-168/12 P(R), Hassan v. neuvosto, määräys 25.10.2012, 22 kohta).
Unionin tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 10.10.2012 – ara vastaan SMHV

(asia C-611/11 P)

Muutoksenhaku – Yhteisön tavaramerkki – Asetus (EY) N:o 207/2009 – 8 artiklan 1 kohdan b alakohta – Kansainvälinen rekisteröinti, jossa on nimetty Euroopan yhteisö – Kuviomerkki A, jossa on kaksi kolmiomaista kuviota – Aikaisempi kansallinen sanamerkki A – Suhteelliset hylkäysperusteet – Sekaannusvaaran puuttuminen

1. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Riittämättömät tai ristiriitaiset perustelut – Tutkittavaksi ottaminen (ks. 35 kohta)

2. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen ja todisteiden virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Unionin tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu selvitysaineiston arviointi, paitsi jos se on otettu huomioon vääristyneellä tavalla (SEUT 256 artiklan 1 kohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta) (ks. 41 kohta)

3. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Unionin yleisessä tuomioistuimessa esitettyjen perusteiden ja perustelujen pelkkä toistaminen – Vedottua oikeudellista virhettä ei ole yksilöity – Tutkimatta jättäminen (SEUT 256 artiklan 1 kohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 112 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 46 kohta)

4. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Peruste, joka esitetään ensimmäistä kertaa vasta muutoksenhaun yhteydessä – Tutkimatta jättäminen (Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 51 artikla) (ks. 58 kohta)

Aihe

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-174/10, ara vastaan SMHV – Allrounder (A ja kaksi kolmiomaista kuviota), 22.9.2011 antamasta tuomiosta, jolla hylätään kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 26.1.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 481/2009-1), joka koskee aran ja Allrounderin välistä väitemenettelyä – Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetun asetuksen (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohta – Kuviomerkki A, jossa on kaksi kolmiomaista kuviota – Kansallisen sanamerkin ”A” haltijan esittämä väite – Sekaannusvaara kahden tavaramerkin välillä – Erottamiskyvyn virheellinen arvioiminen

Ratkaisu

1) Valitus hylätään.
Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-318/09, Audi ja Volkswagen vastaan SMHV (TDI), 6.7.2011 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin on hylännyt kumoamiskanteen, jossa vaadittiin kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 14.5.2009 tekemä päätös R 226/2007-1, joka koski sanamerkin TDI rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi luokkaan 12 (moottoriajoneuvot ja niiden rakenneosat) kuuluvia tavaroita varten – Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1) 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 3 kohdan virheellinen soveltaminen – Sanamerkin TDI erottamiskyky
Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 19.1.2012 – DHL Danzas Air & Ocean vastaan Inspecteur van de Belastingdienst

(asia C‑227/11)

Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta – Yhteinen tullitariffi – Tariffinimikkeet – Verkkoanalysaattorit – Luokittelu – Maailman tullijärjestön antaman luokittelua koskevan tiedonannon oikeudellinen merkitys

1. Yhteinen tullitariffi – Tariffinimikkeet – Tulkinta – Tulkinta maailman tullijärjestön antaman luokittelua koskevan tiedonannon perusteella – Tulkinta yhdistetyn nimikkeistön perusteella – Rajat – Tiedonanto, johon luokittelua koskevan asetuksen pätemättömyys ei voi perustua – Ennen mainitun tiedonannon antamista maahan tuodut kauppatavarat (ks. 40 ja 43 kohta)

2. Yhteinen tullitariffi – Tariffinimikkeet – Aktiiviset verkkoanalysaattorit – Luokittelu yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 9030 40 90 tai alanimikkeeseen 9030 40 00 – Edellytys (Komission asetus N:o 1810/2004; komission asetus N:o 1719/2005) (ks. 53 kohta ja tuomiolauselma)

Aihe

Ennakkoratkaisupyyntö – Rechtbank Haarlem – Tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön ja asetuksen (EY) N:o 955/98 muuttamisesta 20.1.2005 annetun komission asetuksen (EY) N:o 129/2005 (EUVL L 25, s. 37) pätevyys – Verkkoanalysaattorit

Ratkaisu

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteenä I olevaa yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se on muutettuna 7.9.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1810/2004 ja vastaavasti 27.10.2005 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1719/2005, on tulkittava siten, että pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevien kaltaiset verkkoanalysaattorit voidaan luokitella aina niiden tuontipäivän mukaan yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 9030 40 90, sellaisena kuin se on asetuksessa N:o 1810/2004, tai yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 9030 40 00, sellaisena kuin se on asetuksessa N:o 1719/2005, edellyttäen, että kyseisten laitteiden tarkoituksena on nimenomaisesti mitata tai tarkkailla sähkösuureita, mikä kansallisen tuomioistuimen on varmistettava. Muussa tapauksessa kyseiset laitteet on luokiteltava aina niiden tuontipäivän mukaan yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 9031 80 39, sellaisena kuin se on asetuksessa N:o 1810/2004, tai yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 9031 80 38, sellaisena kuin se on asetuksessa N:o 1719/2005.
6.

Maatalous — Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattaminen — Direktiivi 91/414 — Kasvinsuojeluaineiden tehoaineiden sisällyttämismenettely tämän direktiivin liitteeseen I — Arviointi, jossa otetaan huomioon pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevassa Tukholman yleissopimuksessa säädetyt pysyvien orgaanisten yhdisteiden kriteerit — Hyväksyttävyys (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 850/2004; komission asetuksen N:o 451/2000 8 artikla; neuvoston direktiivin 91/414 5 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan c alakohta ja liitteessä II A oleva 7 kohta) (ks. 108–111, 113 ja 114 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Peruste, joka esitetään ensimmäistä kertaa vasta muutoksenhaun yhteydessä – Tutkimatta jättäminen (ks. 53 kohta)

2. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen ja selvitysaineiston virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Unionin tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu tosiseikkojen ja selvitysaineiston arviointi, paitsi jos ne on otettu huomioon vääristyneellä tavalla (SEUT 256 artiklan 1 kohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta) (ks. 73 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-303/08, Tresplain Investments vastaan SMHV – Hoo Hing, 9.12.2010 antamasta tuomiosta, jolla kyseinen tuomioistuin hylkäsi kumoamiskanteen, jonka luokkaan 30 kuuluvia tavaroita varten yhteisön tavaramerkiksi rekisteröidyn kuviomerkin Golden Elephant Brand haltija oli nostanut sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 7.5.2008 tekemästä päätöksestä R 889/2007-1, jolla kumottiin mitättömyysosaston päätös hylätä kyseisen tavaramerkin mitättömyysvaatimus, jonka luokkaan 30 kuuluvia tavaroita koskevan rekisteröimättömän kansallisen kuviomerkin GOLDEN ELEPHANT haltija oli tehnyt – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 4 kohdan (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta) tulkinta ja soveltaminen

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Valitus hylätään.

2) Tresplain Investments Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Ennakkoratkaisupyyntö – Corte suprema di cassazione – Yhtiövero – Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään yhtiöiden jakamien osinkojen verottamisesta erisuuruisilla veroprosenteilla yhtiöiden kotipaikan mukaan – Liiketoimi, johon osallistuu yhtiöitä, joiden kotipaikka on Italiassa, ja yhtiöitä, joiden kotipaikka on ulkomailla – Viranomaisen päätös kantaa maksettava vero, kun kyse on yhtiöistä, joiden kotipaikka on ulkomailla – Oikeuksien väärinkäytön käsite sellaisena kuin se on määritelty asiassa C‑255/02, Halifax ym., annetussa tuomiossa – Sovellettavuus välittömien verojen kaltaisiin kansallisiin veroihin, joita ei ole yhdenmukaistettu
Unionin tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 13.7.2011 – Micşa vastaan Administraţia Finanţelor Publice Lugoj ym.

(asia C‑573/10)

Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta – Sisäinen verotus – SEUT 110 artikla – Moottoriajoneuvojen ensirekisteröinnin yhteydessä kannettava ympäristövero

Verotus – Sisäinen verotus – Jäsenvaltiossa tapahtuvan ensirekisteröinnin yhteydessä moottoriajoneuvoista kannettava ympäristövero – Veroa, jota sovelletaan käytettyihin tuontiajoneuvoihin ja jota ei vastaa mikään kotimaan markkinoilla olevia samanikäisiä ja yhtä kuluneita ajoneuvoja koskeva vero, ei voida hyväksyä (SEUT 110 artikla) (ks. 22, 23 ja 25 kohta sekä määräysosa)

Aihe

Ennakkoratkaisupyyntö – Curtea de Apel Timişoara – Aiemmin muissa jäsenvaltioissa rekisteröityjen käytettyjen ajoneuvojen rekisteröinti – Jäsenvaltiossa tapahtuvan ensirekisteröinnin yhteydessä moottoriajoneuvoista kannettava ympäristövero – Kansallisen säännöstön yhteensopivuus SEUT 110 artiklan kanssa – Tiettyjen ajoneuvoluokkien osalta käyttöönotetun veron maksamista koskevan verovapautuksen pätevyys

Ratkaisu

SEUT 110 artiklaa on tulkittava siten, että sen vastaista on se, että jäsenvaltio ottaa käyttöön ympäristöveron, joka kannetaan moottoriajoneuvojen ensirekisteröinnin yhteydessä tässä jäsenvaltiossa, jos tästä verotustoimenpiteestä on säädetty siten, että se tekee muista jäsenvaltioista ostettujen käytettyjen ajoneuvojen liikenteeseen päästämisen kyseisessä jäsenvaltiossa vähemmän houkuttelevaksi mutta ei tee samanikäisten ja yhtä kuluneiden ajoneuvojen ostamista kotimaan markkinoilta vähemmän houkuttelevaksi.
Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 29.9.2010 – VAV-Autovermietung vastaan Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid, kantoor Roosendaal

(asia C‑91/10)

Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta – Palvelujen tarjoamisen vapaus – EY 49–EY 55 artikla – Ajoneuvot – Toisessa jäsenvaltiossa rekisteröidyn ja sieltä vuokratun ajoneuvon käyttäminen jäsenvaltiossa – Tämän ajoneuvon verottaminen viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa silloin, kun se otetaan käyttöön kansallisessa tieverkossa

Palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitukset (EY 49–EY 55 artikla) (ks. 30 kohta ja määräysosa)

Aihe

Ennakkoratkaisupyyntö – Rechtbank Breda – SEUT 56–SEUT 62 artiklan tulkinta – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan rekisteröintivero kannetaan silloin, kun ajoneuvo otetaan ensimmäistä kertaa käyttöön kansallisessa tieverkossa

Ratkaisu

EY 49–EY 55 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan jäsenvaltiossa asuva tai sinne sijoittautunut henkilö, joka käyttää tässä jäsenvaltiossa toisessa jäsenvaltiossa rekisteröityä ja sieltä vuokralle otettua ajoneuvoa, on velvollinen maksamaan tämän ajoneuvon käyttöönotosta ensimmäiseksi mainitun jäsenvaltion teillä veron kokonaisuudessaan siten, että veron loppuosa, joka lasketaan sen ajan mukaan, jota ajoneuvoa on käytetty tässä tieverkossa, palautetaan ilman korkoa ajoneuvon käytön päättymisen jälkeen.
Avainsanat



Avainsanat

Ennakkoratkaisukysymykset – Vastaus, johon ei liity vähäisintäkään perusteltua epäilystä – Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan soveltaminen (Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta) (ks. 15 kohta)

2. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Viini – Pöytäviinien pakollinen tislaaminen – Asetuksen N:o 343/94 kohde – Asetuksen N:o 822/87 täytäntöönpano (Neuvoston asetuksen N:o 822/87 39 artiklan 9−11 kohta ja 83 artikla; komission asetus N:o 343/94) (ks. 18, 19 ja 22 kohta sekä tuomiolauselma)

3. Jäsenvaltiot – Velvoitteet – Velvoite määrätä seuraamuksia unionin oikeuden rikkomisesta – Suhteellisuusperiaatteen noudattaminen – Kansallisen tuomioistuimen arviointi asiasta (SEU 4 artiklan 3 kohta) (ks. 24 ja 25 kohta)
Avainsanat



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Ehdottomat mitättömyysperusteet – Rekisteröinti vastoin asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 51 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 45–50 kohta)

2. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Unionin tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu selvitysaineiston arviointi, paitsi jos se on otettu huomioon vääristyneellä tavalla (ks. 85 ja 86 kohta)