Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Oikeudenkäyntimenettely – Väliintulo – Perustelut, jotka poikkeavat tuetun asianosaisen perusteluista

(Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 40 artiklan neljäs kohta; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 116 artiklan 3 kohta)

2. Euroopan yhteisöt – Toimielimet – Yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin – Asetus N:o 1049/2001

(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 4 artikla)

Tiivistelmä

1. Vaikka yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön, jota mainitun perussäännön 53 artiklan mukaan sovelletaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, 40 artiklan neljännen kohdan ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 116 artiklan 3 kohdan vastaista ei ole se, että väliintulija esittää perusteluja, jotka poikkeavat sen tukeman asianosaisen perusteluista, edellytyksenä on kuitenkin, että ne eivät muuta oikeudenkäynnin kohdetta ja että väliintulon tarkoituksena on edelleen tukea tämän asianosaisen esittämiä vaatimuksia.

(ks. 40 kohta)

2. Ainoastaan se seikka, että Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun asetuksen N:o 1049/2001 nojalla tehdyssä asiakirjoihin tutustumista koskevassa hakemuksessa tarkoitettu asiakirja koskee poikkeuksella suojattua etua, ei riitä perustelemaan poikkeuksen soveltamista. Tällainen soveltaminen voidaan lähtökohtaisesti perustella vain siinä tapauksessa, että toimielin on etukäteen arvioinut ensinnäkin sitä, aiheutuuko asiakirjaan tutustumisesta konkreettisesti ja tosiasiallisesti haittaa suojatulle edulle, ja toiseksi sitä, että niissä tilanteissa, joita mainitun asetuksen 4 artiklan 2 ja 3 kohta koskevat, ei ole olemassa ylivoimaista yleistä etua, joka edellyttäisi pyydetyn asiakirjan sisällön ilmaisemista. Lisäksi suojatun edun vahingoittumisen riskin on oltava kohtuudella ennustettavissa eikä puhtaasti hypoteettinen. Näin ollen tutkiminen, joka toimielimen on poikkeusta soveltaakseen lähtökohtaisesti suoritettava, on tehtävä konkreettisella tavalla, ja sen on ilmettävä päätöksen perusteluista. Lisäksi mainitusta asetuksesta ilmenee, että kaikkia sen 4 artiklan 1–3 kohdassa mainittuja poikkeuksia on sovellettava ”asiakirjaan”. Tämä konkreettinen tutkiminen on siis tehtävä jokaiselle asiakirjalle, jota hakemus koskee.

Lisäksi ainoastaan konkreettinen ja asiakirjakohtainen tutkiminen – abstraktin ja yleisen tutkimisen sijaan – voi mahdollistaa sen, että toimielin arvioi sitä, onko hakijalle mahdollista myöntää tämän saman asetuksen 4 artiklan 6 kohdan mukainen oikeus tutustua asiakirjojen osiin, ja asiakirjoihin tutustumista koskevasta oikeudesta tehtävien poikkeusten ajallisen soveltamisen osalta mainitun asetuksen 4 artiklan 7 kohdassa säädetään, että sen 1–3 kohdassa säädettyjä poikkeuksia sovelletaan ainoastaan niin kauan kuin suojelu on ”asiakirjan sisällön” kannalta perusteltua.

Toimielimen velvollisuudessa arvioida konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti asiakirjoihin tutustumista koskevassa hakemuksessa tarkoitettujen asiakirjojen sisältöä on täten kyse periaatteellisesta ratkaisusta, jota sovelletaan kaikkiin mainitun asetuksen 4 artiklan 1–3 kohdassa mainittuihin poikkeuksiin riippumatta siitä, mihin alaan pyydetyt asiakirjat liittyvät, olipa kyse erityisesti kartelleista tai julkisten tukien valvonnasta. Voi kuitenkin olla, että mainittu tutkiminen ei ole tarpeen silloin, kun käsiteltävänä olevaan asiaan liittyvistä erityisistä olosuhteista johtuu, että on selvää, että asiakirjoihin tutustumista koskeva oikeus on evättävä tai päinvastoin myönnettävä. Näin voisi erityisesti olla ensinnäkin, jos jokin poikkeus asiakirjoihin tutustumista koskevasta oikeudesta koskee selvästi tiettyjä asiakirjoja kokonaisuudessaan, tai käänteisesti, jos asiakirjoihin on selvästi mahdollista tutustua kokonaisuudessaan, taikka jos komissio on jo arvioinut asiakirjoja konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti samankaltaisissa olosuhteissa. Lisäksi tutkimisvelvollisuudesta voidaan vapautua poikkeuksellisesti ja ainoastaan siinä tapauksessa, että asiakirjojen konkreettinen ja asiakirjakohtainen tutkiminen olisi hallinnollisesti erityisen työlästä ja ylittäisi sen, mitä voidaan kohtuudella vaatia.

(ks. 77–79, 85, 86 ja 94 kohta)