Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Pääomien vapaa liikkuvuus – Rajoitukset – Verolainsäädäntö – Yhteisövero – Osinkoverotus

(EY 56 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Jäsenvaltio, joka on säätänyt tässä jäsenvaltiossa asuvien yhtiöiden jakamien osinkojen verovapautuksen edellytykseksi sen, että muussa jäsenvaltiossa asuvien osingonsaajayhtiöiden on omistettava osinkoa jakavien yhtiöiden pääomasta suurempi osuus kuin tässä jäsenvaltiossa asuvien osingonsaajayhtiöiden, ei ole noudattanut EY 56 artiklan 1 kohtaan perustuvia velvoitteitaan.

Tällainen erilainen kohtelu saattaa näet saada muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneet yhtiöt luopumaan tekemästä sijoituksia asianomaiseen jäsenvaltioon, ja se on näin ollen EY 56 artiklan 1 kohdassa lähtökohtaisesti kielletty pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitus.

Tällaista erilaista kohtelua ei voida perustella maassa asuvien ja muussa jäsenvaltiossa asuvien yhtiöiden erilaisella tilanteella. Sellaisten toimenpiteiden suhteen, joista jäsenvaltio on säätänyt välttääkseen tai vähentääkseen maassa asuvan yhtiön jakamien voittojen ketjuverotusta tai taloudellista kaksinkertaista verotusta, maassa asuvien edunsaajina olevien osakkeenomistajien tilanne ei välttämättä ole rinnastettavissa toisessa jäsenvaltiossa asuvien edunsaajina olevien osakkeenomistajien tilanteeseen. Mikäli jäsenvaltio kuitenkin yksipuolisesti tai verosopimusten välityksellä säätää, että tuloverovelvollisia ovat maassa asuvien osakkeenomistajien lisäksi ulkomailla asuvat osakkeenomistajat osingoista, joita he saavat maassa asuvalta yhtiöltä, mainittujen ulkomailla asuvien osakkeenomistajien tilanne muistuttaa maassa asuvien osakkeenomistajien tilannetta. Pelkästään siitä, että tämä sama valtio käyttää verotusvaltaansa, aiheutuu näet toisessa jäsenvaltiossa tapahtuvasta verottamisesta riippumatta ketjuverotuksen tai taloudellisen kaksinkertaisen verotuksen vaara. Tällaisessa tapauksessa osinkoa jakavan yhtiön asuinvaltion on varmistettava, että ulkomailla asuvia kohdellaan vastaavalla tavalla kuin maassa asuvia suhteessa kyseisen valtion kansallisessa oikeudessa säädettyyn järjestelyyn ketjuverotuksen tai taloudellisen kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tai vähentämiseksi, jotta ulkomailla asuviin osingonsaajiin ei kohdistu pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitusta, joka on EY 56 artiklan mukaan lähtökohtaisesti kielletty. Edellä mainittua lainsäädäntöä soveltaessaan jäsenvaltio on päättänyt käyttää verotusvaltaansa muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneille yhtiöille jaettavien osinkojen osalta. Mainittuja osinkoja saavat ulkomailla asuvat yhtiöt ovat näin ollen maassa asuviin rinnastettavissa olevassa tilanteessa maassa asuvien yhtiöiden jakamien osinkojen ketjuverotuksen vaaran osalta, joten ulkomailla asuvia osingonsaajayhtiöitä ei voida kohdella eri tavalla kuin maassa asuvia osingonsaajayhtiöitä.

Vaikka lisäksi haitat, joita saattaa aiheutua siitä, että eri jäsenvaltiot käyttävät samanaikaisesti verotusvaltaansa, eivät ole perustamissopimuksessa kiellettyjä rajoituksia, kunhan tämä verotusvallan käyttö ei ole syrjivää, näin ei ole kuitenkaan silloin, kun toisessa jäsenvaltiossa asuville osingonsaajayhtiöille jaettujen osinkojen epäedullinen kohtelu johtuu yksinomaan siitä, että osinkoa jakavan yhtiön asuinvaltio käyttää verotusvaltaansa, ja tällainen kohtelu voidaan lukea sen syyksi.

Kaksinkertaisen verotuksen välttämistä koskevien sopimusten soveltaminen ei saata mainitunlaista kohtelun erilaisuutta kyseenalaiseksi. Ei tosin voida sulkea pois sitä, että jäsenvaltio onnistuu takaamaan perustamissopimuksesta johtuvien velvoitteidensa noudattamisen tekemällä toisen jäsenvaltion kanssa sopimuksen, jonka tarkoituksena on välttää kaksinkertainen verotus. Tällöin on kuitenkin tarpeen, että tällaisen sopimuksen soveltaminen mahdollistaa kansallisesta lainsäädännöstä johtuvan erilaisen kohtelun vaikutusten kompensoimisen. Vain siinä tapauksessa, että kansalliseen lainsäädäntöön perustuva lähdevero voidaan vähentää toisessa jäsenvaltiossa maksettavasta verosta siltä osin kuin kansalliseen lainsäädäntöön perustuva kohtelu on erilaista, erilainen kohtelu muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneille yhtiöille jaettujen osinkojen ja maassa asuville yhtiöille jaettujen osinkojen välillä katoaa. Jotta poistamistavoite saavutettaisiin, kaksinkertaisen verotuksen välttämistä koskevissa sopimuksissa määrätyn vähennysmenetelmän soveltamisella pitäisi siis mahdollistaa se, että jonkin jäsenvaltion kantama osinkovero voitaisiin kokonaisuudessaan vähentää osingonsaajayhtiön asuinvaltiossa maksettavasta verosta siten, että jos tämän yhtiön saamiin osinkoihin lopulta kohdistuisi suurempi verorasitus kuin ensin mainitussa jäsenvaltiossa asuville yhtiöille maksettuihin osinkoihin, tätä raskaampaa verorasitusta ei voitaisi enää pitää tämän valtion vaan verotusvaltaansa käyttäneen osingonsaajayhtiön asuinvaltion syynä.

Kun suurimmassa osassa niistä sopimuksista, jotka jäsenvaltio on tehnyt kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi, määrätään, että tässä valtiossa pidätetyn veron perusteella vähennettävä tai hyvitettävä määrä ei saa ylittää tässä jäsenvaltiossa verotettavissa olevaa tuloa vastaavaa osaa osingonsaajayhtiön asuinjäsenvaltiossa ennen vähennystä lasketusta verosta, erilainen kohtelu voidaan poistaa vain silloin, kun asianomaisesta jäsenvaltiosta peräisin olevia osinkoja verotetaan riittävästi toisessa jäsenvaltiossa. Jos näitä osinkoja ei veroteta tai jos niitä ei veroteta riittävästi, asianomaisessa jäsenvaltiossa kannetun veron määrää tai sen osaa ei voida vähentää. Siinä tapauksessa kansallisen lainsäädännön soveltamisesta johtuvaa erilaista kohtelua ei voida kompensoida soveltamalla kaksinkertaisen verotuksen välttämistä koskevan sopimuksen määräyksiä. Tätä toteamusta sovelletaan silloinkin, kun tällaisessa sopimuksessa ei määrätä, että osinkoa saavan yhtiön asuinvaltiossa pidätetyn veron perusteella vähennettävä tai hyvitettävä määrä ei saa ylittää osinkoa jakavan yhtiön asuinvaltiossa verotettavissa olevaa tuloa vastaavaa osaa osingonsaajayhtiön asuinjäsenvaltiossa ennen vähennystä lasketusta verosta, vaan siinä määrätään, että tässä valtiossa kannettu vero on vähennettävä näistä tuloista osingonsaajayhtiön asuinvaltiossa kannettavasta verosta. Jos näitä osinkoja ei näet veroteta tai jos niitä ei veroteta riittävästi, osinkoa jakavan yhtiön asuinvaltiossa pidätettyä määrää tai sen osaa ei voida vähentää. Toisen jäsenvaltion päätös verottaa osinkoa jakavan yhtiön asuinvaltiosta peräisin olevia tuloja tai sen päätös kyseisen verotuksen tasosta ei kuitenkaan riipu tästä viimeksi mainitusta valtiosta vaan kyseisen toisen jäsenvaltion määrittelemistä verotusta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä. Sillä, että pidätetty vero vähennetään toisessa jäsenvaltiossa maksettavasta verosta kaksinkertaisen verotuksen välttämistä koskevien sopimusten määräysten perusteella, ei näin ollen kaikissa tapauksissa mahdollisteta sitä, että kansallisen lainsäädännön soveltamisesta johtuva erilainen kohtelu poistetaan.

(43, 50–53, 56–64, 67 ja 69 kohta sekä tuomiolauselma)