ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 256/2

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 3.9.2009 — Moser Baer India Ltd v. Euroopan unionin neuvosto, Euroopan yhteisöjen komissio ja Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA)

(Asia C-535/06 P) (1)

(Muutoksenhaku - Polkumyynti - Intiasta peräisin olevien kirjoitettavien CD-levyjen tuonti - Asetus (EY) N:o 960/2003 - Tasoitustoimenpiteiden alaisen tuen määrän laskeminen - Vahingon määrittäminen - Asetuksen (EY) N:o 2026/97 8 artiklan 7 kohta)

2009/C 256/02

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Moser Baer India Ltd (edustajat: dikigoros K. Adamantopoulos ja solicitor R. MacLean)

Valittajan vastapuolet: Euroopan unionin neuvosto (asiamies: J.-P. Hix, avustajanaan Rechtsanwalt G. Berrisch), Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: H. van Vliet ja T. Scharf) ja Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-300/03, Moser Baer India Ltd v. Euroopan unionin neuvosto, 4.10.2006 antamasta tuomiosta, jolla hylätään kanne, jossa vaadittiin kumoamaan lopullisen tasoitustullin käyttöön ottamisesta Intiasta peräisin olevien kirjoitettavien CD-levyjen tuonnissa 2.6.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 960/2003 (EUVL L 138, s. 1) sikäli kuin se koskee kantajaa

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Moser Baer India Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

3) Euroopan yhteisöjen komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 69, 24.3.2007.
3)

Direktiivin 2003/88 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että sen vastaisia ovat sellaiset kansalliset säännökset tai käytännöt, joissa säädetään, että työsuhteen päättyessä lomakorvausta pitämättä jääneestä palkallisesta vuosilomasta ei makseta työntekijälle, joka on ollut sairauslomalla lomavuoden tai sen osan ja/tai loman siirtämiselle varatun ajanjakson tai sen osan ajan ja joka ei sen vuoksi ole voinut käyttää oikeuttaan palkalliseen vuosilomaan. Työntekijän tavanomainen palkka, toisin sanoen palkka, jonka maksamista on jatkettava palkallista vuosilomaa vastaavan lepokauden aikana, on myös ratkaiseva tekijä lomakorvausta laskettaessa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 223/8

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.7.2008 (Verwaltungsgericht Kölnin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — cp-Pharma Handels GmbH v. Saksan liittotasavalta

(Asia C-448/06) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Asetuksen (EY) N:o 1873/2003 pätevyys - Eläinlääkkeet - Asetus (ETY) N:o 2377/90 - Lääkejäämien enimmäismäärät eläinperäisissä elintarvikkeissa - Progesteroni - Käyttörajoitus - Direktiivi 96/22/EY)

(2008/C 223/11)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgericht Köln

Pääasian asianosaiset

Kantaja: cp-Pharma Handels GmbH

Vastaaja: Saksan liittotasavalta

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Verwaltungsgericht Köln — Yhteisön menettelystä eläinlääkejäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi eläinperäisissä elintarvikkeissa annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2377/90 liitteen II muuttamisesta 24.10.2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1873/2003 (EUVL L 275, s. 9) pätevyys sikäli kuin sillä suljetaan pois mahdollisuus antaa eläinlääkkeissä vaikuttavana aineena käytettyä progesteronia lihakseen pistettynä injektiona rajoittamalla progesteronin käyttöehdot ainoastaan emättimensisäiseen käyttöön — Onko komissiolla toimivalta säätää tällaisesta rajoituksesta vai ei, kun otetaan huomioon yhteisön menettelystä eläinlääkejäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi eläinperäisissä elintarvikkeissa 26.6.1990 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2377/90 (EYVL L 224, s. 1) 1 artiklan a kohta ja 3 artikla sekä tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden ja beta-agonistien käytön kieltämisestä kotieläintuotannossa ja direktiivien 81/602/ETY, 88/146/ETY ja 88/299/ETY kumoamisesta 29.4.1996 annetun neuvoston direktiivin 96/22/EY (EYVL L 125, s. 3) 4 artiklan 1 kohta

Tuomiolauselma

Esitetyn kysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esille mitään sellaista seikkaa, joka voisi vaikuttaa yhteisön menettelystä eläinlääkejäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi eläinperäisissä elintarvikkeissa annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2377/90 liitteen II muuttamisesta 24.10.2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1873/2003 pätevyyteen.

(1) EUVL C 326, 30.12.2006.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 142/6

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.4.2008 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Quelle AG v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände

(Asia C-404/06) (1)

(Kuluttajansuoja - Direktiivi 1999/44/EY - Kulutustavaroiden kauppa ja niihin liittyvät takuut - Myyjän oikeus vaatia kuluttajalta korvausta virheellisen tavaran käytöstä kyseistä tavaraa vaihdettaessa - Virheellisen tavaran käytön vastikkeettomuus)

(2008/C 142/08)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Quelle AG

Vastaaja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista 25.5.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/ETY (EYVL L 171, s. 12) 3 artiklan tulkinta — Myyjälle kansallisessa lainsäädännössä annettu mahdollisuus vaatia kuluttajalta korvausta sen hyödyn perusteella, jota kuluttaja on saanut tavaran, joka ei ole kauppasopimuksen mukainen, käytöstä ennen kyseisen tavaran vaihtamista

Tuomiolauselma

Kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista 25.5.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY 3 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan myyjä voi silloin, kun hän on myynyt kulutustavaran, jossa on virhe, vaatia kuluttajalta korvausta virheellisen tavaran käytöstä siihen saakka, kunnes se on vaihdettu uuteen tavaraan.

(1) EUVL C 310, 16.12.2006.
2)

Väärinkäytön tai laiminlyönnin vuoksi menetettyjen varojen takaisinperimisen on tapahduttava asetuksen N:o 4253/88, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2082/93, 23 artiklan 1 kohdan perusteella ja kansallisen oikeuden säännösten mukaisesti, edellyttäen kuitenkin, että kansallisen oikeuden soveltaminen ei saa haitata yhteisön oikeuden soveltamista tai tehokkuutta eikä sen vaikutuksena saa olla, että se tekisi sääntöjen vastaisesti myönnettyjen summien takaisinperimisen käytännössä mahdottomaksi. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on varmistaa täysimääräisesti yhteisön oikeuden soveltaminen jättämällä tarvittaessa soveltamatta tai tulkitsemalla sellaista yleisen hallinto-oikeuslain (Algemene wet bestuursrecht) säännösten kaltaista kansallista säännöstä, joka olisi tämän soveltamisen esteenä. Kansallinen tuomioistuin voi soveltaa oikeusvarmuutta ja luottamuksensuojaa koskevia yhteisön periaatteita arvioidessaan sekä menetettyjen varojen saajien että viranomaisen toimintaa, edellyttäen, että yhteisön etu otetaan täysimääräisesti huomioon. Sillä, että varojen saaja on julkisoikeudellinen oikeushenkilö, ei ole merkitystä tämän osalta.
1)

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 ja sellaisena kuin se on muutettuna 8.2.1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 307/1999, asiallinen soveltamisala kattaa sellaisen hoitovakuutusjärjestelmän, jonka Flanderin parlamentti on perustanut hoitovakuutuksen järjestämisestä (Decreet houdende de organisatie van de zorgverzekering) 30.3.1999 annetulla asetuksella, sellaisena kuin se on muutettuna hoitovakuutuksen järjestämisestä 30.3.1999 annetun asetuksen muuttamisesta (Decreet van de Vlaamse Gemeenschap houdende wijziging van het decreet van 30 maart 1999 houdende de organisatie van de zorgverzekering) 30.4.2004 annetulla Flanderin parlamentin asetuksella, kaltaisen järjestelmän nojalla maksetut etuudet.
2)

Toisen kysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat asetuksen N:o 615/98 5 artiklan 3 kohdan pätevyyteen suhteellisuusperiaatteen kannalta. Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen tehtävänä on varmistaa, että toimivaltaiset viranomaiset ovat soveltaneet asetuksen N:o 615/98 merkityksellisiä säännöksiä yhdenmukaisesti mainitun periaatteen kanssa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 51/19

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 18.12.2007 (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardian (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Frigerio Luigi & C. Snc v. Comune di Triuggio

(Asia C-357/06) (1)

(Direktiivi 92/50/ETY - Julkiset palveluhankinnat - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan taloudellisesti merkittäviä paikallisia julkisia palveluja koskevat sopimukset voidaan antaa vain pääomayhtiöille - Yhteensoveltuvuus)

(2008/C 51/31)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Frigerio Luigi & C. Snc

Vastaaja: Comune di Triuggio

Muu osapuoli: Azienda Servizi Multisettoriali Lombarda — A.S.M.L. SpA

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — EY 39, 43, 48 ja 81 artiklan, julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY (EYVL L 209, s. 1) 26 artiklan 2 kohdan, julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (EYVL L 134, s. 114) 4 artiklan 1 kohdan, jätteistä 15.7.1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY (EYVL L 194, s. 39) 9 artiklan 1 kohdan ja jätteistä 5.4.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/12/EY (EYVL L 114, s. 9) 7 artiklan 1 kohdan tulkinta — Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyt — Ympäristöhygieniapalvelut — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan jätehuoltopalveluja koskevat sopimukset saadaan tehdä ainoastaan pääomayhtiöiden kanssa

Tuomiolauselma

Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.9.2001 annetulla komission direktiivillä 2001/78/EY, 26 artiklan 1 ja 2 kohta ovat esteenä pääasiassa kysymyksessä olevan kaltaisille kansallisille oikeussäännöille, joiden mukaan sellaiset ehdokkaat tai tarjoajat, mukaan lukien palvelun suorittajien ryhmittymät, jotka kyseisen jäsenvaltion lain mukaan saavat tarjota kyseistä palvelua, eivät saa esittää tarjousta sellaisessa julkisia palveluhankintoja koskevassa sopimusten tekomenettelyssä, jossa sopimuksen arvo ylittää direktiivin 92/50 soveltamista koskevan kynnysarvon, pelkästään sillä perusteella, että kyseisten ehdokkaiden tai tarjoajien oikeudellinen muoto ei kuulu johonkin tiettyyn oikeushenkilöiden, toisin sanoen pääomayhtiöiden, luokkaan. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on kaikilta osin sille kansallisessa oikeudessa annetun harkintavallan rajoissa tulkita ja soveltaa valtionsisäisiä oikeussääntöjä siten, että tulkinta ja soveltaminen ovat sopusoinnussa yhteisön oikeudessa asetettujen vaatimusten kanssa, ja jollei tällainen yhteisön oikeuden mukainen soveltaminen ole mahdollista, sillä on velvollisuus jättää kaikki kyseisten vaatimusten vastaiset kansalliset oikeussäännöt soveltamatta.

(1) EUVL C 281, 18.11.2006.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 22/9

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 6.12.2007 (Bundesverwaltungsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ursula Voß v. Land Berlin

(Asia C-300/06) (1)

(EY 141 artikla - Miespuolisten ja naispuolisten työntekijöiden samapalkkaisuuden periaate - Virkamiehet - Ylityötuntien tekeminen - Osa-aikaisten naispuolisten työntekijöiden välillinen syrjintä)

(2008/C 22/16)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesverwaltungsgericht

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Ursula Voß

Vastaaja: Land Berlin

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesverwaltungsgericht (Saksa) — EY 141 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan säännöllisen työajan ylittävistä lisätyötunneista maksetaan sekä kokopäiväisesti että osa-aikaisesti työskenteleville työntekijöille normaaleihin työtunteihin verrattuna alhaisempaa palkkaa — Osa-aikaisesti työskentelevän naispuolisen opettajan, joka tekee kuitenkin lisätyötunteja, saama palkka, joka on alhaisempi kuin se palkka, jonka hän saisi silloin, jos hän tekisi saman tuntimäärän kokoaikaisen työn puitteissa — Naispuolisten työntekijöiden välillinen syrjintä

Tuomiolauselma

EY 141 artiklaa on tulkittava siten, että sen kanssa ristiriidassa on sellainen pääasiassa kyseessä olevan kaltainen virkamiesten palkkausta koskeva kansallinen lainsäädäntö, jossa yhtäältä määritellään sekä kokoaikaisesti työskentelevien virkamiesten että osa-aikaisesti työskentelevien virkamiesten ylityötunnit työtunneiksi, joita he tekevät yksilöllisen työaikansa lisäksi, ja toisaalta jonka mukaan näistä työtunneista maksetaan pienempi korvaus kuin se, jota sovelletaan yksilöllisen työajan rajoissa suoritettuihin työtunteihin, jolloin osa-aikaisesti työskenteleville virkamiehille maksetaan alhaisempaa palkkaa kuin kokoaikaisesti työskenteleville virkamiehille heidän yksilöllisen työaikansa ylittävien työtuntien osalta ja siihen työajan määrään saakka, joka kokoaikaisesti työskentelevän virkamiehen on työskenneltävä, mikäli

— mainittu lainsäädäntö vaikuttaa kaikkien sen piiriin kuuluvien työntekijöiden osalta prosentuaalisesti huomattavasti suurempaan osaan naispuolisia työntekijöitä kuin miespuolisia työntekijöitä eikä

— erilaista kohtelua voida perustella sellaisilla objektiivisilla seikoilla, jotka eivät ole millään tavalla sukupuolen perusteella syrjiviä.

(1) EUVL C 96, 22.4.2006.
1)

Helleenien tasavalta ei ole noudattanut vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21.12.1988 annetun neuvoston direktiivin 89/48/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 14.5.2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/19/EY, 1, 3, 4, 7, 8 ja 10 artiklan mukaisia velvoitteitaan — koska se ei ole tunnustanut toisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten sopimuksen, jonka nojalla tämä viranomainen tunnustaa yksityisen oppilaitoksen Kreikassa antaman koulutuksen, perusteella myöntämiä tutkintotodistuksia — koska se on säätänyt korvaavien toimenpiteiden soveltamisesta useammissa tapauksissa kuin direktiivin 89/48, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2001/19, mukaan on mahdollista — koska se on antanut korkeammasta koulutuksesta annettavien tutkintotodistusten ammatillisen vastaavuuden tunnustamisesta vastaavalle neuvostolle toimivallan arvioida, ”onko toisen jäsenvaltion oppilaitos sellainen oppilaitos, jossa annetaan korkeampaa koulutusta” ja ”onko hakijalla tarvittava ammatillinen kokemus siinä tapauksessa, että koulutuksen kesto on vähintään vuoden lyhyempi kuin saman ammatin harjoittamiseksi Kreikassa edellytetyn koulutuksen kesto” — koska se ei ole sallinut julkisella sektorilla sellaisten henkilöiden, jotka on otettu palvelukseen alempaan virka-asteeseen kuin mihin he olisivat voineet hakea, jos heidän tutkintotodistuksensa olisi tunnustettu direktiivin 89/48, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2001/19, 3 artiklan mukaisesti, virka-aseman uudelleen määrittämistä ylempään virka-asteeseen.
1)

Italian tasavalta ei ole noudattanut jätteistä 15.7.1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY ja 24.5.1996 tehdyllä komission päätöksellä 96/350/EY, 1 artiklan a alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa verotusta, yksityistämistä ja lääkekustannusten hillitsemistä sekä epäsuotuisten alueiden talouden tukemista koskevista kiireellisistä toimenpiteistä 8.7.2002 annetun lain N:o 138, josta on muutoksen jälkeen tullut 8.8.2002 annettu laki N:o 178, 14 §:n, jolla jätetään jätteistä annetun direktiivin 91/156/ETY, vaarallisista jätteistä annetun direktiivin 91/689/ETY ja pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin 94/62/EY täytäntöönpanosta 5.2.1997 annetun asetuksen N:o 22 soveltamisalan ulkopuolelle yhtäältä huolehtimis- ja hyödyntämistoimiin tarkoitetut aineet, materiaalit ja tavarat, joita ei ole nimenomaisesti mainittu kyseisen asetuksen liitteissä B ja C, ja toisaalta aineet ja materiaalit, jotka ovat tuotantojäämiä ja jotka niiden haltija aikoo hävittää tai on velvollinen hävittämään silloin, kun ne voidaan käyttää ja käytetään uudelleen tuotantoketjussa tai kulutuksessa ilman edeltävää käsittelyä ja aiheuttamatta haittaa ympäristölle, tai silloin, kun edeltävän käsittelyn jälkeen kyse ei ole jostakin saman asetuksen liitteessä C luetellusta hyödyntämistoimesta.
2)

Onko työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY 1 artiklan 1 kohdan viimeisen alakohdan, jonka mukaan ”laskettaessa 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua vähennysten lukumäärää, vähentämiseen rinnastetaan sellainen työsopimuksen päättyminen, joka tapahtuu työnantajan aloitteesta yhdestä tai useammasta syystä, ja joka ei liity yksittäisiin työntekijöihin, jos vähentämiset koskevat vähintään viittä työntekijää”, katsottava käsittävän kriisitilanteessa, jossa henkilöstön määrän vähentäminen, irtisanomiset mukaan lukien, on ennakoitavissa, yrityksen ehdottamat työntekijöiden irtisanoutumiset, joita nämä työntekijät eivät ole halunneet mutta joihin he ovat suostuneet saatuaan sitovan tarjouksen päästä välittömästi toisen yrityksen palvelukseen, kun juuri työnantaja on järjestänyt tämän toisen yrityksen kanssa mahdollisuuden, että sen työntekijät haastatellaan mahdollista palvelukseen ottamista varten?
a)

Onko luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta 27.4.2016 annetun asetuksen 2016/679 (1) 4 artiklan 1 alakohtaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan kanssa, tulkittava siten, että merkkijono, johon on kirjattu internetin käyttäjän henkilötietojen käsittelyyn liittyen hänen mieltymyksensä jäsennellysti ja koneellisesti luettavassa muodossa, on edellä mainitussa säännöksessä tarkoitettu henkilötieto (1) sellaisen toimialajärjestön kannalta, joka antaa jäsentensä käyttöön standardin ohjeistaen näitä samalla siitä, miten kyseisen merkkijonon luominen, tallentaminen ja/tai jakelu on käytännössä ja teknisesti tehtävä, sekä (2) sellaisten osapuolten kannalta, jotka ovat soveltaneet kyseistä standardia verkkosivustoillaan tai sovelluksissaan ja joilla siten on pääsy kyseiseen merkkijonoon?
2)

Seuraako direktiivin 2011/95 (2) 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisesta virkkeestä, että kyseiseen säännökseen sisältyvää ilmausta ”kun tällainen suojelu tai apu on jostain syystä lakannut” voidaan soveltaa palestiinalaista alkuperää olevaan kansalaisuudettomaan henkilöön, joka oli rekisteröity UNRWA:han ja jolle UNRWA tarjosi Gazan kaupungissa elintarvikkeita sekä terveys- ja koulutuspalveluja, ilman että on viitteitä tähän henkilöön, joka on poistunut Gazan kaupungista vapaaehtoisesti ja lainmukaisesti, kohdistuvasta henkilökohtaisesta vaarasta, kun otetaan huomioon seuraavat käsiteltävään asiaan liittyvät tiedot: — yleistä tilannetta Gazassa asianomaisen henkilön poistumishetkellä arvioitiin ennennäkemättömäksi humanitaariseksi kriisiksi, johon liittyi pula elintarvikkeista, juomavedestä, terveyspalveluista ja lääkkeistä, ongelmia vesihuollossa ja sähköntoimituksissa, rakennusten ja infrastruktuurin tuhoutumista ja työttömyyttä — tuen ja palvelujen, myös elintarvikkeiden ja terveyspalvelujen muodossa, tarjoamisen jatkamiseen Gazassa liittyvät UNRWA:n vaikeudet, jotka johtuvat UNRWA:n huomattavasta talousarviovajeesta ja sen antamasta avusta riippuvaisten henkilöiden määrän jatkuvasta kasvusta, [seikka, joka] heikentää UNRWA:n toiminnan yleistä tilaa Gazassa? Onko tähän kysymykseen vastattava eri tavalla pelkästään siitä syystä, että hakija on kyseisen direktiivin 20 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu haavoittuvassa asemassa oleva henkilö, nimittäin alaikäinen lapsi?
C 432/12

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší soud (Tšekin tasavalta) on esittänyt 26.8.2022 – Inkreal s.r.o. v. Dúha reality s.r.o.

(Asia C-566/22)

(2022/C 432/14)

Oikeudenkäyntikieli: tšekki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Nejvyšší soud

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Inkreal s.r.o.

Vastaaja: Dúha reality s.r.o.

Ennakkoratkaisukysymys

Voidaanko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 1215/2012 (1), jonka soveltamisen edellytyksenä on rajat ylittävän tekijän olemassaolo, soveltaa ainoastaan sillä perusteella, että kaksi asianosaista, joiden kotipaikka on samassa jäsenvaltiossa, sopivat, että toisen Euroopan unionin jäsenvaltion tuomioistuimet ovat toimivaltaisia?

(1) EUVL 2012, L 351, s. 1.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 22.7.2022 – Association interprofessionnelle des fruits et légumes frais (Interfel) v. Ministère de l’Agriculture et de la Souveraineté alimentaire

(Asia C-501/22)

(2022/C 424/28)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Association interprofessionnelle des fruits et légumes frais (Interfel)

Vastaaja: Ministère de l’Agriculture et de la Souveraineté alimentaire

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (1) 164 artiklan tulkittava tarkoittavan, että siinä sallitaan unionin sääntelyssä vahvistettuja sääntöjä tiukempia sääntöjä sisältävien toimialakohtaisten sopimusten soveltamisalan laajentaminen paitsi kyseisen artiklan b alakohdassa mainittujen ”tuotantoa koskevien sääntöjen” alalla myös kaikilla a ja c–n alakohdassa mainituilla aloilla, joiden osalta siinä säädetään, että toimialakohtaisen sopimuksen soveltamisalan laajentamista voidaan pyytää, ja erityisesti kysytään, sallitaanko kyseisessä artiklassa – kun otetaan huomioon, että unionin lainsäädännössä säädetään kaupan pitämistä koskevista säännöistä hedelmien tai vihannesten tietyn luokan osalta – sitovampien sääntöjen antaminen toimialakohtaisen sopimuksen muodossa ja niiden soveltamisen ulottaminen kaikkiin toimijoihin?

(1) Maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 922/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1308/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 671).
4)

Erityisesti edellä mainittuun kohdan 3 kysymykseen liittyen, onko arviointi tehtävä pelkästään niiden seikkojen perusteella, jotka ovat olleet tiedossa turvaamistointa hankittaessa, vai onko sallittua ottaa huomioon esimerkiksi se seikka, että immateriaalioikeus, jonka väitettyyn loukkaamiseen turvaamistoimi on perustettu, on sittemmin turvaamistoimen hankkimisen jälkeen julistettu mitättömäksi ab initio, ja jos näin, niin mikä merkitys viimeksi mainitulle seikalle on annettava?