SEUT 45 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan velkajärjestelyn myöntäminen edellyttää asuinpaikan olevan kyseisessä jäsenvaltiossa.

Tällainen kansallinen sääntely merkitsee työntekijöiden vapaan liikkuvuuden rajoitusta, koska se on omiaan aiheuttamaan sen, että maksukyvytön työntekijä, joka on velkaantunut siten, ettei hänen voida olettaa kykenevän maksamaan velkojaan nähtävissä olevana ajanjaksona, luopuu käyttämästä oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen. Tämä nimittäin pidättelee häntä lähtemästä alkuperäisestä jäsenvaltiostaan työskennelläkseen toisessa jäsenvaltiossa, jos lähtemisestä seuraa, että hän menettää mahdollisuutensa velkajärjestelyn saamiseen kyseisessä alkuperäisessä jäsenvaltiossa.

Tätä rajoitusta ei voida perustella. Ensinnäkin sillä nimittäin ylitetään se, mikä on tarpeen, jotta voitaisiin saavuttaa kyseisen säännöstön tavoite eli velallisen suojaaminen ulkomaisilta velkojilta, jotka eivät ole asianosaisina velkajärjestelymenettelyssä. Tältä osin asuinpaikkaa koskevalla edellytyksellä ei yhtäältä voida poistaa vaaraa siitä, että jäsenvaltiossa asuvan velallisen velkojat vaativat saataviensa suorittamista toisessa jäsenvaltiossa, jossa tällaista velkajärjestelytoimenpidettä ei tunnusteta. Toisaalta sillä ei voida sulkea pois sitä, että muussa jäsenvaltiossa asuvan velallisen velkojat voivat asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla haastaa hänet vastaamaan sen jäsenvaltion tuomioistuimissa, jonka lainsäädännössä asuinpaikkaa koskeva edellytys on säädetty, ja että nämä tuomioistuimet voivat todeta olevansa toimivaltaisia erityisesti silloin, kun velvoite on täytetty tai täytettävä tässä jäsenvaltiossa.

Asianomaisen jäsenvaltion ulkopuolella asuvalla velallisella ei siellä asuvan velallisen tilanteesta poiketen ole siten mahdollisuutta päästä osalliseksi nyt kyseessä olevan toimenpiteen kaltaisella velkajärjestelytoimenpiteellä velalliselle tässä jäsenvaltiossa annettavasta suojasta, jos hänen velkojansa nostavat häntä vastaan kanteita tässä jäsenvaltiossa.

Toiseksi tällä säännöstöllä ylitetään se, mikä on tarpeen sen tavoitteen saavuttamiseksi, että velallisen taloudellinen ja henkilökohtainen tilanne voidaan selvittää riittävästi, sillä kyseisessä säännöstössä vahvistetun kaltaisen asuinpaikkaa koskevan edellytyksen vahvistaminen yksinomaan velkajärjestelyhakemuksen tekoajankohdan perusteella ei ole asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen suorittamien tarkastusten tehokkuuteen liittyvä edellytys. Kun velalliseen kohdistuu kyseisen toimivaltaisen viranomaisen toimittama palkan ulosmittaus, kun hän on kyseisessä jäsenvaltiossa yleisesti verovelvollinen ja kun hänen työnantajansa on saman jäsenvaltion kansalainen, hänen taloudellinen ja henkilökohtainen tilanteensa on sitä paitsi selvitettävissä ilman, että hänen tarvitsisi välttämättä asua tässä jäsenvaltiossa. Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi myös kehottaa tällaisessa asemassa olevaa velallista saapumaan tähän jäsenvaltioon tai, jollei sinne matkustaminen ole mahdollista, toimittamaan tälle viranomaiselle kaikki henkilökohtaista ja taloudellista tilannettaan koskevat merkitykselliset seikat sillä uhalla, että velkajärjestelymenettely keskeytetään tai peruutetaan, jos velallinen kieltäytyy tästä ilman pätevää syytä.

(ks. 31, 32, 34, 40–44, 47–50 ja 54 kohta sekä tuomiolauselma)