EY 234 artiklan mukaisessa menettelyssä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Kun esitetyt kysymykset koskevat yhteisön oikeuden tulkintaa, yhteisöjen tuomioistuimen on tämän vuoksi lähtökohtaisesti ratkaistava ne.

Yhteisöjen tuomioistuin voi EY 234 artiklan mukaisessa menettelyssä jättää tutkimatta kansallisen tuomioistuimen esittämän pyynnön ainoastaan, jos on ilmeistä, että kansallisen tuomioistuimen pyytämällä yhteisön oikeuden tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, jos ongelma on luonteeltaan hypoteettinen taikka jos yhteisöjen tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin.

EY 18 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla viimeksi mainittu kieltäytyy maksamasta tiettyjä sodan uhrien jälkeen jääneille puolisoille myönnettäviä etuuksia vain siitä syystä, että heidän kotipaikkansa on joidenkin määrättyjen jäsenvaltioiden alueella.

Halu antaa asianmukainen etuus edunsaajille, joiden kotipaikka on asianomaisen valtion ulkopuolella, ottamalla huomioon tämänhetkiset elinkustannuksia, tuloja ja maksettujen sosiaalietuuksien keskimäärää koskevat erot kyseisen jäsenvaltion ja sen jäsenvaltion välillä, jossa edunsaaja asuu, sekä tarve mahdollistaa edunsaajien ammatillisen ja sosiaalisen tilanteen ja etenkin edunsaajien tulojen riittävä valvonta, ovat tosin sellaisia yleistä etua koskevia objektiivisia syitä, joilla voidaan perustella se, että mainittujen etuuksien maksamista koskevilla edellytyksillä tai yksityiskohtaisilla säännöillä voi olla vaikutusta liikkumisvapauteen.

Tällaista asumisedellytystä ei kuitenkaan voida pitää tavoiteltuihin päämääriin nähden oikeasuhteisena, koska sen mukaan mainittujen etuuksien maksaminen keskeytetään nimenomaisesti vain sellaisten edunsaajien osalta, joiden koti- tai asuinpaikka on tiettyjen jäsenvaltioiden alueella, ottamatta huomioon valtioita, joita ei mainita kansallisessa lainsäädännössä ja joissa elinkustannukset ovat alemmat kuin eräissä kyseisessä lainsäädännössä tarkoitetuissa jäsenvaltioissa. Samoin tarvetta mahdollistaa edunsaajien ammatillisen ja sosiaalisen tilanteen riittävä valvonta on sovellettava samalla tavalla kaikissa jäsenvaltioissa riippumatta siitä, onko ne mainittu kansallisessa lainsäädännössä.

Koska tällaisella lainsäädännöllä vain keskeytetään siinä säädettyjen etuuksien maksaminen, ei myöskään voida pätevästi väittää, että sillä voidaan mukauttaa kyseiset etuudet ottamalla huomioon asianomaisen valtion ja edunsaajan asuinvaltion välillä tällä hetkellä olemassa olevat elinkustannuksia, tuloja ja sosiaalietuuksien keskimäärää koskevat erot.

Vaikka lopuksi on totta, että edunsaajien ammatillisen ja sosiaalisen tilanteen valvonta voi olla tarpeen tulojen perusteella myönnettävien etuuksien osalta, etuuksien keskeyttäminen on kuitenkin toimenpide, jolla ylitetään se, mikä on tarpeen tällaisen valvonnan suorittamiseksi.

(ks. 38, 39, 41–44 ja 46–48 kohta sekä tuomiolauselma)