ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
10

Tämän asetuksen liitteessä II säädetään seuraavaa: ”– – 6. Rypäleiden puristejäännöksestä tislattu väkevä alkoholijuoma tai marc a) Rypäleiden puristejäännöksestä tislattu väkevä alkoholijuoma tai marc on tislattu alkoholijuoma, i) joka valmistetaan käymisteitse yksinomaan rypäleiden puristejäännöksestä ja vesihöyryn kanssa tislaamalla joko sellaisenaan tai sen jälkeen, kun vettä on lisätty; ii) jossa juoman valmistuksessa sallitun puristejäännökseen lisättävän pohjasakan määrä on enintään 25 kilogrammaa 100 kilogrammassa käytettyä rypäleen puristejäännöstä; iii) jossa pohjasakasta peräisin olevan alkoholin määrä on enintään 35 prosenttia lopputuotteen alkoholin kokonaismäärästä; iv) jonka tislaus suoritetaan puristejäännöstä poistamatta siten, että tisleen alkoholipitoisuus on vähemmän kuin 86 tilavuusprosenttia; v) jonka uudelleentislaus samaan alkoholipitoisuuteen on sallittua; vi) jonka haihtuvien aineiden pitoisuus on vähintään 140 grammaa hehtolitrassa 100-tilavuusprosenttista alkoholia ja suurin metanolipitoisuus 1000 grammaa hehtolitrassa 100-tilavuusprosenttista alkoholia. b) Rypäleiden puristejäännöksestä tislatun väkevän alkoholijuoman tai marcin alkoholipitoisuuden on oltava vähintään 37,5 tilavuusprosenttia. c) Alkoholia ei saa lisätä, kuten liitteessä I olevassa 5 kohdassa on määritelty, laimennettuna eikä laimentamattomana. d) Rypäleiden puristejäännöksestä tislattua väkevää alkoholijuomaa tai marcia ei saa maustaa. Tämä ei sulje pois perinteisiä valmistusmenetelmiä. e) Rypäleiden puristejäännöksestä tislattu alkoholijuoma tai marc saa sisältää värin mukauttamiseksi vain lisättyä sokerikulööriä. – – 28. Anis a) Anis on aniksella maustettu väkevä alkoholijuoma, jolle ominainen aromi on peräisin yksinomaan aniksesta (Pimpinella anisum L.) ja/tai tähtianiksesta (Illicium verum Hook f.) ja/tai saksankuminasta (Foeniculum vulgare Mill.). b) Aniksen alkoholipitoisuuden on oltava vähintään 35 tilavuusprosenttia. c) Aniksen valmistuksessa saa käyttää vain direktiivin 88/388/ETY 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohdassa määriteltyjä luontaisia aromiaineita ja mainitun kohdan c alakohdassa määriteltyjä aromivalmisteita. 29. Tislattu anis a) Tislattu anis on anis, joka sisältää alkoholia, joka on tislattu luokassa 28 olevassa a alakohdassa tarkoitettujen siementen kanssa ja maantieteellisten merkintöjen tapauksessa mastiksin sekä muiden aromisten siemenien, kasvien ja hedelmien kanssa; tällaisen alkoholin osuuden on oltava vähintään 20 % tislatun aniksen sisältämästä alkoholista. b) Tislatun aniksen alkoholipitoisuuden on oltava vähintään 35 tilavuusprosenttia. c) Tislatun aniksen valmistuksessa saa käyttää vain direktiivin 88/388/ETY 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohdassa määriteltyjä luontaisia aromiaineita ja mainitun kohdan c alakohdassa määriteltyjä aromivalmisteita. – –”
2

Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yhtäältä Vega International Car Transport and Logistic – Trading GmbH, jonka kotipaikka on Itävallassa (jäljempänä Vega International), ja toisaalta Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie (Varsovan alueellisen verohallinnon viraston johtaja) ja joka koskee sitä, että viimeksi mainittu on kieltäytynyt palauttamasta Vega Internationalille arvonlisäveroa, joka liittyy polttoainekorteilla tehtyihin polttoaineostoihin.
11

Kyseisen asetuksen liitteessä säädetään seuraavaa: Tavaran kuvaus Luokittelu (CN-koodi) Perusteet (1) (2) (3) – – – – – – 3. Monitoiminen laite (ns. moottoriajoneuvojen multimediakeskus), jollaista käytetään moottoriajoneuvoissa. Siinä on yhdessä kotelossa yleisradiosignaalin vastaanottolaite, äänen ja videosignaalien toistolaite, radionavigointilaite ja värinestekidenäyttö (LCD), jonka kuvaruudun läpimitta on noin 18 cm (7 tuumaa) ja kuvasuhde 16:9. Laitteessa on liittimiä, joilla vastaanotetaan videosignaaleja peruutuskameroiden tai DVB-T-virittimen kaltaisista ulkoisista lähteistä. Laitteella voidaan myös toistaa ääntä ja kuvia muistikortilta. Laite esitetään tullille yhdessä kahden kaukosäätimen kanssa. Laitteeseen voidaan yhdistää lisänäyttö. 8528 59 70 Luokittelu määräytyy yhdistetyn nimikkeistön 1 yleisen tulkintasäännön, 3 yleisen tulkintasäännön c alakohdan ja 6 yleisen tulkintasäännön sekä CN-koodien 8528, 8528 59 ja 8528 59 70nimiketekstien mukaisesti. Laite on suunniteltu suorittamaan eri toimintoja (äänen toistaminen, videosignaalien toistaminen, radionavigointi, yleisradiosignaalin vastaanottaminen, videokuvan näyttäminen), mutta yksikään näistä toiminnoista ei laitteen ulkomuoto ja toimintatapa huomioon ottaen anna laitteelle sen olennaista luonnetta. Sen vuoksi laite on yhdistetyn nimikkeistön 3 yleisen tulkintasäännön c alakohdan mukaisesti luokiteltava CN-koodiin 8528 59 70 muuksi monitoriksi.
6

Oikeus tehdä veron määrää koskeva oikaisu maksukyvyttömyysmenettelyyn asetetuilta velallisilta olevien saatavien osalta lisättiin arvonlisäverosta annettuun lakiin nro 235/2004 lailla nro 47/2011 (jäljempänä arvonlisäverolaki), jonka perusteluissa todetaan seuraavaa: ”On otettava käyttöön uusi mahdollisuus tehdä myynteihin sisältyvän veron määrää koskeva oikaisu tapauksissa, joissa on kyse maksukyvyttömyysmenettelyyn asetetuilta velallisilta (ostajilta) olevista saatavista, mikä johtuu taloudellisen tilanteen negatiivisesta kehityksestä. Nyt annettavalla ehdotuksella puututaan aktiivisesti nykyiseen taloudelliseen tilanteeseen, ja se on kriisintorjuntatoimi, jolla on tarkoitus auttaa yrityksiä, joiden kassavirta on pienentynyt maksukyvyttömiltä yrityksiltä olevien perimiskelvottomien saatavien vuoksi. Maailmanlaajuisen talouskriisin seurauksena on yhä enemmän konkurssiin asetettuja yrityksiä, jotka eivät enää kykene vastaamaan velkojiaan (myyjiä) kohtaan olevista velvoitteistaan. Lukuisat myyjät (velkojat) eivät pysty enää perimään kaikkia ostajilta (velallisilta) olevia velkojaan. Tällä on negatiivinen vaikutus tähän asti elinkelpoisten yritysten taloudelliseen tilanteeseen. Tämän säännöksen nojalla velkojalla (myyjä) on siten oikeus oikaista myynteihin sisältyvän veron määrää, jos ostaja (velallinen) ei ole maksanut tälle toimitettuja tavaroita tai tarjottuja palveluja ja jos maksukyvyttömyyttä käsittelevä tuomioistuin on aloittanut maksukyvyttömyysmenettelyn ostajaa vastaan. – – Tämä ehdotus on täysin yhteensopiva [direktiivin 2006/112] 90 ja 185 artiklan kanssa. Vastaavanlaista säännöstöä sovelletaan ainakin 12:ssa Euroopan unionin jäsenvaltiossa. Tämä järjestelmä on toteutettu eri muodoissa seuraavissa jäsenvaltioissa: Belgia, Luxemburg, Tanska, Saksa, Ranska, Portugali, Irlanti, Itävalta, Italia, Kreikka, Latvia ja Iso-Britannia.”
31

The Green Effort vetoaa valituksensa tueksi aluksi valitusperusteeseen, joka koskee sitä, että unionin yleinen tuomioistuin on määrittänyt virheellisesti asetuksen N:o 207/2009 65 artiklassa, luettuna yhdessä 26.11.2013 tehdyn päätöksen 4 artiklan 4 kohdan kanssa, säädetyn kanteen nostamiselle varatun määräajan alkamisajankohdan. Siltä osin kuin on kyse siitä, onko tavaramerkin menettämistä koskeva vaatimus hyväksyttävä, The Green Effort väittää seuraavaksi, että FIA oli toiminut vilpillisessä mielessä toimittaessaan kyseisen vaatimuksen ja että näyttö riidanalaisen tavaramerkin tosiasiallisesta käytöstä on toimitettu EUIPO:lle vaaditussa määräajassa. Jos EUIPO ei ollut vastaanottanut kyseistä näyttöä, tämä johtuu valittajan mukaan EUIPO:n viestintäjärjestelmän teknisistä vioista, joten valittajan esittämä menetetyn määräajan palauttamista koskeva vaatimus olisi pitänyt hyväksyä.
2)

Direktiivin 2006/112 135 artiklan 1 kohdan l alakohtaa on tulkittava siten, että vuokrasopimus, joka koskee liiketoimintaan käytettyä kiinteistöä ja kaikkia toimintaan tarvittavia tuotantotavaroita ja kulutustavaroita, on yksi ainoa suoritus, jossa kiinteistön vuokraus on pääasiallinen suoritus.
2

Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat Tomás Horgan ja Claire Keegan sekä Minister for Education & Skills (opetus- ja ammattikoulutusministeri, Irlanti), Minister for Finance (valtiovarainministeri, Irlanti), Minister for Public Expenditure & Reform (julkisten menojen ja uudistusten ministeri, Irlanti), Irlanti ja Attorney General (Irlanti) ja jossa on kyse sellaisen kansallisen toimenpiteen lainmukaisuudesta, jota on sovellettu tammikuusta 2011 lähtien vastikään palvelukseen otettuihin virkamiehiin, mukaan luettuna kansallisten koulujen opettajat, ja jossa säädetään palvelukseenoton yhteydessä sovellettavasta palkka-asteikosta ja palkkaluokkaan sijoittamisesta, jotka ovat epäedullisempia kuin ne, joita sovelletaan jo virassa oleviin opettajiin.
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Kyseessä olevien tavaramerkkien samankaltaisuus – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 45–47 kohta)
117

Edellä esitettyjen näkökohtien perusteella kysymyksiin on vastattava, että puitepäätöksen 1 artiklan 3 kohtaa, 5 artiklaa ja 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että silloin, kun täytäntöönpanosta vastaavalla oikeusviranomaisella on tiedossaan seikkoja, jotka osoittavat rakenteellisia tai yleisiä puutteita pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion rangaistuslaitoksissa vallitsevissa vankeusolosuhteissa, minkä paikkansapitävyys ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä ottamalla huomioon kaikki käytettävissä olevat päivitetyt tiedot, – täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ei voi katsoa, ettei todellista vaaraa ole siitä, että henkilö, josta on annettu eurooppalainen pidätysmääräys vankeusrangaistuksen täytäntöönpanemiseksi, joutuu perusoikeuskirjan 4 artiklassa kielletyn epäinhimillisen tai halventavan kohtelun kohteeksi, vain sillä perusteella, että tällä henkilöllä on pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa oikeussuojakeino, jonka avulla hän voi riitauttaa vankeusolosuhteensa, vaikka mainittu viranomainen voi ottaa tällaisen oikeussuojakeinon olemassaolon huomioon päättäessään asianomaisen henkilön luovuttamisesta – täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on tutkittava vain niissä rangaistuslaitoksissa vallitsevat vankeusolosuhteet, joihin mainittu henkilö kyseisellä viranomaisella olevien tietojen mukaan tullaan todennäköisesti sijoittamaan, silloinkin, kun kyse on väliaikaisesta tai siirtymävaiheen ajaksi tapahtuvasta sijoittamisesta – täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on tutkittava tätä tarkoitusta varten asianomaisen henkilön osalta vain ne konkreettiset ja yksityiskohtaiset vankeusolosuhteet, joilla on merkitystä ratkaistaessa sitä, kohdistuuko tähän todellinen vaara perusoikeuskirjan 4 artiklan vastaisesta epäinhimillisestä tai halventavasta kohtelusta – täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi ottaa huomioon tietoja, jotka on toimittanut jokin muu pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion viranomainen kuin pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen, kuten vakuuttelun siitä, ettei asianomainen henkilö joudu perusoikeuskirjan 4 artiklassa kielletyn epäinhimillisen tai halventavan kohtelun kohteeksi.
1)

Italian tasavalta ei ole noudattanut Euroopan yhteisöjen omista varoista 31.10.1994 tehdyn neuvoston päätöksen 94/728/EY, Euratom 8 artiklan, Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 29.9.2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/597/EY, Euratom 8 artiklan, Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 7.6.2007 tehdyn neuvoston päätöksen 2007/436/EY, Euratom 8 artiklan ja Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä 26.5.2014 tehdyn neuvoston päätöksen 2014/335/EU, Euratom 8 artiklan sekä yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 10, 11 ja 17 artiklan, yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 10, 11 ja 17 artiklan ja perinteisten, ALV- ja BKTL-perusteisten omien varojen käyttöön asettamisessa sovellettavista menetelmistä ja menettelystä sekä käteisvarojen saamiseksi toteutettavista toimenpiteistä 26.5.2014 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 10, 12 ja 13 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole asettanut käyttöön perinteisiä omia varojaan kirjanpidosta poistamista koskevassa tiedonannossa IT(07)08‑917 ilmoitettua määrää, joka on 2120309,50 euroa.
66

Asetus N:o 994/98 on siis annettu EY:n perustamissopimuksen 94 artiklan (josta on tullut EY 89 artikla, josta puolestaan on tullut SEUT 109 artikla) nojalla, ja asetus N:o 800/2008 on sen jälkeen annettu asetuksen N:o 994/98 nojalla (tuomio 5.3.2019, Eesti Pagar, C-349/17, EU:C:2019:172, 58 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Asetus N:o 800/2008 kumottiin ja korvattiin asetuksella N:o 651/2014, joka myös annettiin asetuksen N:o 994/98 nojalla.
3)

Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä sekä direktiivien 2001/77/EY ja 2003/30/EY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta 23.4.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/28/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 9.9.2015 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2015/1513, 3 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa ja 13 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä säännöstölle, jonka mukaan tuulivoimalan perustamisessa on noudatettava sen ja asuinkäytössä olevien rakennusten välistä vähimmäisetäisyyttä, edellyttäen että tämä säännöstö on tarpeellinen ja oikeasuhteinen kyseessä olevan jäsenvaltion pakolliseen kansalliseen kokonaistavoitteeseen nähden, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
15

Asetuksen N:o 853/2004 liitteessä III olevan II jakson IV luvussa, jonka otsikko on ”Teurastushygienia”, säädetään seuraavaa: ”Siipikarjan tai jäniseläinten teurastustoimintaa harjoittavien elintarvikealan toimijoiden on varmistettava seuraavien vaatimusten täyttyminen. – – 2) Teurastamotoiminnan harjoittajien on noudatettava toimivaltaisen viranomaisen ohjeita sen varmistamiseksi, että ante mortem ‑tarkastus tehdään soveltuvissa olosuhteissa. 3) Silloin, kun laitokset on hyväksytty eri eläinlajien teurastamista varten tai tarhattujen sileälastaisten lintujen ja luonnonvaraisen pienriistan käsittelyä varten, on toimittava ristikontaminaation estämiseksi siten, että eri lajit käsitellään joko eri aikaan tai eri tiloissa. Tilalla teurastettujen sileälastaisten lintujen ruhojen ja luonnonvaraisen pienriistan ruhojen vastaanottoon ja säilytykseen on oltava erilliset tilat. 4) Teurastamotilaan tuodut eläimet on teurastettava ilman tarpeetonta viivytystä. 5) Tainnutus, verenlasku, nylkeminen tai kyniminen, sisäelinten poistaminen ja muu käsittely on tehtävä ilman tarpeetonta viivytystä siten, että vältetään lihan saastuminen. Erityisesti sisäelinten poistamisen aikana on estettävä ruoansulatuskanavan sisällön valuminen. 6) Teurastamotoiminnan harjoittajien on noudatettava toimivaltaisen viranomaisen ohjeita sen varmistamiseksi, että post mortem ‑tarkastus tehdään soveltuvissa olosuhteissa varmistamalla erityisesti, että teurastetut eläimet voidaan tarkastaa asianmukaisesti. 7) Post mortem ‑tarkastuksen jälkeen: a) ihmisravinnoksi kelpaamattomat osat on poistettava mahdollisimman pian laitoksen puhtaalta alueelta; b) jälkitarkastukseen otettu tai ihmisravinnoksi kelpaamattomaksi luokiteltu liha ja syötäväksi kelpaamattomat sivutuotteet eivät saa olla kosketuksissa ihmisravinnoksi kelpaavaksi luokitellun lihan kanssa; ja c) ruhoon jääneet sisäelimet tai sisäelinten osat, munuaisia lukuun ottamatta, on poistettava, jos mahdollista, kokonaan ja mahdollisimman nopeasti, ellei toimivaltaiselta viranomaiselta saada lupaa toimia toisin. 8) Tarkastuksen ja sisäelinten poistamisen jälkeen teurastetut eläimet on puhdistettava ja jäähdytettävä enintään 4 °C:n lämpötilaan niin pian kuin mahdollista, paitsi jos liha leikataan vielä lämpimänä. 9) Silloin kun ruhoille tehdään vesijäähdytys, on otettava huomioon seuraavaa: a) ruhojen saastumisen välttämiseksi on toteutettava kaikki tarvittavat varotoimenpiteet ottaen huomioon sellaiset tekijät kuin ruhon paino, veden lämpötila, veden virtauksen määrä ja suunta sekä jäähdytysaika; b) laitteisto on tyhjennettävä kokonaan, puhdistettava ja desinfioitava aina kun se on tarpeellista ja vähintään kerran päivässä. 10) Sairaita, sairaiksi epäiltyjä eläimiä tai eläimiä, jotka teurastetaan tautien torjunta- tai valvontaohjelmien mukaisesti, ei saa teurastaa kyseisessä laitoksessa, ellei toimivaltainen viranomainen ole sitä sallinut. Tällaisessa tapauksessa teurastuksen on tapahduttava virallisessa valvonnassa, ja saastumisen estämiseksi on toteutettava toimia; tilat on puhdistettava ja desinfioitava ennen kuin niitä käytetään uudelleen.”
3

Direktiivin 93/13 johdanto-osan 12., 13., 16., 19. ja 20. perustelukappaleissa todetaan seuraavaa: ”kansallisten lainsäädäntöjen nykytilassa voidaan suunnitella kuitenkin ainoastaan osittaista yhdenmukaistamista; tämä direktiivi kattaa erityisesti ainoastaan ne sopimusehdot, joista ei ole neuvoteltu erikseen; on tarpeen jättää jäsenvaltioille mahdollisuus perustamissopimusta asianmukaisesti noudattaen varmistaa kuluttajalle suojelun korkeampi taso tämän direktiivin säännöksiä tiukemmilla kansallisilla säännöksillä, jäsenvaltioiden lakien ja asetusten, joissa suoraan tai välillisesti vahvistetaan kuluttajasopimusten ehdot, osalta oletetaan, että ne eivät sisällä kohtuuttomia ehtoja; tämän vuoksi ei ole tarpeen saattaa tämän direktiivin säännöksiä koskemaan ehtoja, joissa heijastuvat pakolliset lait tai asetukset, tai niiden kansainvälisten sopimusten, joissa jäsenvaltiot ja yhteisö ovat osallisina, periaatteet tai määräykset; tässä suhteessa 1 artiklan 2 kohdan ilmaisu ’pakolliset lait ja asetukset’ kattaa myös ne säännöt, joita lain mukaan sovelletaan sopimuspuolten välillä silloin, kun muusta järjestelystä ei ole sovittu, – – vahvistettujen yleisten perusteiden mukaisesti suoritettua ehtojen kohtuuttoman luonteen arviointia, erityisesti julkisluonteisessa elinkeinotoiminnassa, jossa tarjotaan yhteisiä palveluja ottaen huomioon käyttäjien yhteisvastuu, on tarpeen täydentää mukana olevien erilaisten etujen yleisellä arvioinnilla; tähän kuuluu vilpittömän mielen vaatimus; arvioitaessa vilpitöntä mieltä on kiinnitettävä erityistä huomiota osapuolten neuvotteluasemien vahvuuteen sekä siihen, onko kuluttajaa jollakin tavoin kannustettu suostumaan ehtoon ja onko tavarat ja palvelut myyty tai toimitettu kuluttajan tekemästä erityistilauksesta; vilpittömän mielen vaatimuksen voi täyttää elinkeinonharjoittaja, joka kohtelee oikeudenmukaisesti ja kohtuullisesti toista osapuolta, jonka lailliset edut hänen on otettava huomioon, – – tämän direktiivin tarkoituksen mukaisesti kohtuuttoman luonteen arviointi ei saa kohdistua ehtoihin, jotka koskevat sopimuksen pääkohdetta tai tavaroiden ja palvelujen hinta-laatusuhdetta; sopimuksen pääkohde ja hinta-laatusuhde voidaan kuitenkin ottaa huomioon arvioitaessa muiden ehtojen kohtuutonta luonnetta; – – sopimukset on laadittava selvin ja ymmärrettävin ilmaisuin; kuluttajalle on tosiasiallisesti annettava tilaisuus tutkia kaikki ehdot, ja epäselvässä tapauksessa on kuluttajalle suotuisimman tulkinnan oltava etusijalla.”
52

Lisäksi on katsottava, että tämä säännös ei ole esteenä sille, että elinkeinonharjoittaja tarjoaa käyttöön muita viestintävälineitä kuin puhelimen, faksin tai sähköpostin suoran ja tehokkaan viestinnän edellytyksen täyttämiseksi, kuten esimerkiksi verkkoyhteydenottolomakkeen, jonka avulla kuluttajat voivat ottaa yhteyttä internet-sivuston kautta elinkeinonharjoittajaan ja jonka kautta he saavat kirjallisen vastauksen tai heille voidaan soittaa nopeasti takaisin. Erityisesti on todettava, että säännös ei ole esteenä sille, että elinkeinonharjoittaja, joka tarjoaa verkossa tavaroita tai palveluja ja joka tarjoaa käytettäväksi muutamaa klikkausta edellyttävän puhelinnumeron, kehottaa kuluttajaa käyttämään muita viestintävälineitä, joita ei ole mainittu tässä säännöksessä, kuten chat-palvelua tai puhelimen takaisinsoittojärjestelmää, jotta kuluttaja voi ottaa nopeasti yhteyttä elinkeinonharjoittajaan ja olla tehokkaasti yhteydessä tähän, sillä edellytyksellä, että tiedot, jotka elinkeinonharjoittajan on annettava direktiivin 2011/83 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla, ja erityisesti puhelinnumero, asetetaan saataville selvällä ja ymmärrettävällä tavalla, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava. Viimeksi mainitusta seikasta on todettava, että se, että puhelinnumeron saaminen edellyttää useita klikkauksia, ei merkitse sellaisenaan sitä, että käytetty tapa ei ole selvä ja ymmärrettävä, kun on kyse pääasiassa kyseessä olevan kaltaisesta tilanteesta, jossa elinkeinonharjoittaja myy verkossa erilaisia tavaroita yksinomaan internetsivuston välityksellä.
100

Tässä yhteydessä on muistettava, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan olettamana on, että kansallisen tuomioistuimen niiden oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen perusteella, joiden määrittämisestä se vastaa ja joiden paikkansapitävyyden selvittäminen ei ole unionin tuomioistuimen tehtävä, esittämillä unionin oikeuden tulkintaan liittyvillä kysymyksillä on merkitystä asian ratkaisun kannalta. Unionin tuomioistuin voi jättää tutkimatta kansallisen tuomioistuimen esittämän pyynnön ainoastaan, jos on ilmeistä, että pyydetyllä unionin oikeussäännön tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen taikka jos unionin tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin (tuomio 28.3.2019, Cogeco Communications, C-637/17, EU:C:2019:263, 57 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
53

Tältä osin on ensiksi huomautettava, että moniosaisen tavaramerkin kuvailevilla, erottamiskyvyttömillä tai heikosti erottamiskykyisillä osatekijöillä – riippumatta siitä, viitataanko niihin pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa erottamislausumassa – on yleisesti pienempi painoarvo merkkien samankaltaisuuden arvioinnissa kuin erottamiskyvyltään merkittävämmillä osatekijöillä, joilla on myös suurempi mahdollisuus hallita kyseisen tavaramerkin synnyttämää kokonaisvaikutelmaa (ks. tältä osin tuomio 11.11.1997, SABEL, C-251/95, EU:C:1997:528, 23 kohta ja määräys 27.4.2006, L’Oréal v. SMHV, C‑235/05 P, ei julkaistu, EU:C:2006:271, 43 kohta).
53

On lisäksi niin, että kun yksityisellä on oikeus saada tuomioistuin selvittämään, onko kansallinen lainsäädäntö ja sen soveltaminen pysynyt direktiivissä 2008/50 säädetyn harkintavallan rajoissa näytteenottopaikkojen sijaintia valitessa, tätä varten kansallisessa oikeudessa nimetty tuomioistuin on myös toimivaltainen toteuttamaan asianomaiseen kansalliseen viranomaiseen nähden kaikki toimenpiteet – määräys mukaan lukien – sen varmistamiseksi, että kyseiset paikat sijoitetaan mainitussa direktiivissä säädettyjen perusteiden mukaisesti (ks. vastaavasti tuomio 25.7.2008, Janecek, C-237/07, EU:C:2008:447, 38 ja 39 kohta sekä tuomio 19.11.2014, ClientEarth, C-404/13, EU:C:2014:2382, 55, 56 ja 58 kohta).