Oikeuskäytännöstä ilmenee, että muodostaakseen EU-tavaramerkin asetuksen N:o 207/2009 4 artiklassa tarkoitetulla tavalla värien tai väriyhdistelmien on täytettävä kolme edellytystä. Ensiksi niiden on muodostettava merkki. Toiseksi tämä merkki on voitava esittää graafisesti. Kolmanneksi merkillä on voitava erottaa tietyn yrityksen tavarat tai palvelut muiden yritysten tavaroista tai palveluista.

Kuten unionin tuomioistuin on jo todennut, värit ovat tavallisesti pelkkä esineen ominaisuus. Jopa erityisellä kaupan alalla värejä ja väriyhdistelmiä käytetään yleensä niiden vetovoiman tai koristeellisuuden vuoksi ilman, että niillä olisi jokin merkityssisältö. Ei kuitenkaan voida sulkea pois sitä, että värit tai väriyhdistelmät voivat tavaran tai palvelun yhteydessä muodostaa merkin.

Sovellettaessa asetuksen N:o 207/2009 4 artiklaa on osoitettava, että ne värit tai väriyhdistelmät, joiden rekisteröintiä on haettu, esiintyvät käyttöyhteydessään todellakin merkkinä. Tämän vaatimuksen päämääränä on erityisesti estää se, että tavaramerkkioikeutta käytetään väärin perusteettoman kilpailuedun saamiseksi.

Lisäksi oikeuskäytännöstä ilmenee siitä vaatimuksesta, että merkki on asetuksen N:o 207/2009 4 artiklassa tarkoitetulla tavalla esitettävä graafisesti, että tällä esityksellä merkki on voitava esittää visuaalisesti erityisesti kuvioiden, viivojen tai kirjoitusmerkkien avulla siten, että merkki voidaan tunnistaa täsmällisesti.

Lisäksi täyttääkseen tehtävänsä asetuksen N:o 207/2009 4 artiklassa tarkoitetun graafisen esityksen on oltava selvä, täsmällinen, itsessään täydellinen, helppotajuinen, ymmärrettävä, kestävä ja objektiivinen.

EU-tavaramerkkien rekisteröintijärjestelmän hyvä toiminta edellyttää tällaista tulkintaa. Graafisen esityksen vaatimuksen tehtävänä on erityisesti täsmentää itse tavaramerkki, jotta voidaan määrittää rekisteröidyn tavaramerkin haltijalleen antaman suojan tarkka kohde. Tavaramerkin rekisteröinnillä julkiseen rekisteriin pyritään nimittäin tekemään siihen tutustuminen helpoksi toimivaltaisille viranomaisille ja yleisölle, erityisesti taloudellisille toimijoille. Yhtäältä toimivaltaisten viranomaisten on tunnettava selvästi ja täsmällisesti tavaramerkin muodostavien merkkien luonne, jotta ne voivat täyttää velvollisuutensa, jotka liittyvät rekisteröintihakemusten ennakolta tapahtuvaan tutkimiseen sekä tarkoituksenmukaisen ja täsmällisen tavaramerkkirekisterin julkaisuun ja ylläpitoon. Toisaalta taloudellisten toimijoiden on voitava selvästi ja täsmällisesti varmistua suoritetuista rekisteröinneistä tai niiden nykyisten tai mahdollisten kilpailijoiden esittämistä rekisteröintihakemuksista, ja niiden on siten voitava saada kolmansien oikeuksia koskevat merkitykselliset tiedot.

Näin ollen täyttääkseen rekisteröidyn EU-tavaramerkin tehtävänsä merkistä on voitava tehdä täsmällinen, muuttumaton ja kestävä havainto, joka takaa sen, että kyseinen tavaramerkki osoittaa alkuperän.

Unionin tuomioistuin on todennut värimerkeistä sellaisinaan, ettei pelkkä värinäyte ole asetuksen N:o 207/2009 4 artiklassa tarkoitettu graafinen esitys. Sitä vastoin värin sanallinen kuvaus, joka muodostuu sanoista, jotka taas muodostuvat kirjaimista, on värin graafinen esitys sillä edellytyksellä, että se täyttää edellä mainitut edellytykset.

Unionin tuomioistuin on täsmentänyt kahden tai usean värin sellaisinaan yhdistelmästä koostuvista tavaramerkeistä, että täyttääkseen edellä mainitut edellytykset kahden tai usean värin, jotka on nimetty abstraktisti ja ilman ääriviivoja, graafisen esityksen on sisällettävä systemaattinen sommitelma, jossa kyseiset värit on yhdistetty ennalta määrätyllä ja muuttumattomalla tavalla. Pelkkä kahden tai usean värin vierekkäin asettelu ilman muotoa tai ääriviivoja tai maininta kahdesta tai useasta väristä ”kaikissa ajateltavissa olevissa muodoissa” ei osoita sellaista täsmällisyyttä ja muuttumattomuutta, jota vaaditaan asetuksen N:o 207/2009 4 artiklassa. Tällaiset esitystavat mahdollistaisivat nimittäin lukuisia eri yhdistelmiä, ja tästä syystä kuluttaja ei voisi tunnistaa ja painaa mieleensä sellaista erityistä yhdistelmää, jota hän voisi käyttää varmuudella hyväkseen myöhempää ostosta tehdessään, eivätkä myöskään toimivaltaiset viranomaiset ja taloudelliset toimijat voisi tietää tavaramerkin haltijan suojattujen oikeuksien laajuutta.

(ks. 39–47 kohta)