ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.

DEI on kreikkalainen osakeyhtiö, jossa Kreikan valtio on enemmistöosakkaana. Yhtiön pääasiallisena toimintana on sähkön tuottaminen. Alouminion SA on yksi sen asiakkaista. Näiden kahden yrityksen riitaannuttua sähkötariffista Kreikan energia-alan sääntelyviranomainen (Ruthmistiki Archi Energeias, jäljempänä RAE) vahvisti väliaikaisen tariffin. Komissiolle 15.6.2012 osoittamassaan kantelussa (jäljempänä vuoden 2012 kantelu) DEI väitti, että koska kyseinen tariffi velvoittaisi sen toimittamaan Alouminionille sähköä markkinahintaa alempaan hintaan, RAE oli myöntänyt kyseiselle yritykselle sääntöjenvastaisen valtiontuen.
106.

Jos komission väitteet kuitenkin on ymmärrettävä tällä tavalla, on riittävää todeta, ettei aineen vesiliukoisuus kokonaisuudessaan selvästikään ole mikään sivu- tai pikkuseikka. CLP-asetuksen liitteessä I olevassa 4 kohdassa viitataan useita kertoja aineen vesiliukoisuuteen vesieliömyrkyllisyyden arvioinnin yhteydessä, ja niukkaliukoisuuden tapauksessa se mainitaan nimenomaisesti huolenaiheena. ( 23 ) Sitä käsitellään laajasti myös GHS-ohjeen liitteessä 9, joka on sisällytetty unionin lainsäädäntöön erityisesti CLP-asetuksen liitteessä I olevalla 4 kohdalla. ( 24 ) Unionin yleinen tuomioistuin ei siten ole ottanut tosiseikkoja huomioon vääristyneellä tavalla siltä osin kuin on kyse tämän seikan merkityksellisyydestä.
85.

Jos näin on, tällainen lopputulos on mielestäni direktiivin 2006/54 19 artiklan 1 kohdan vastainen. ( 62 ) Se on ensinnäkin vastoin tavoitetta varmistaa, että yhdenvertaisen kohtelun periaate voidaan panna tehokkaasti täytäntöön. Se on toiseksi perusoikeuskirjan 23 artiklan vastainen, koska sillä ei suojella erityisen haavoittuvaa naisten ryhmää – direktiivin 92/85 soveltamisalaan kuuluvia naisia – sukupuoleen perustuvalta epäedulliselta kohtelulta. On kolmanneksi vaikea kuvitella, että tällainen lähestymistapa voisi olla oikeasuhteinen tapa arvioida näyttöä tällaisissa tapauksissa. Kansalliset säännöt, joiden vuoksi henkilön, joka katsoo kärsineensä siitä, ettei häneen ole sovellettu tasa-arvoisen kohtelun periaatetta, on kohtuuttoman vaikeaa riitauttaa tällaisia päätöksiä, ovat neljänneksi omiaan vaarantamaan direktiivin 2006/54 tavoitteet. ( 63 ) Vastaajan eduksi sovellettava olettama, jota ei voida kumota, olisi juuri tällainen sääntö.
120.

Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että ”pelkästään se, että [European Dynamics Luxembourg] on luokiteltu etusijajärjestysmenetelmässä kolmanneksi ja että se on siten hyväksytty mahdolliseksi sopimuspuoleksi, tekee epäuskottavaksi olettaman, jonka mukaan hankintaviranomainen saattoi olla valitsemasta sitä kyseisen sopimuksen sopimuspuoleksi”. Tämä huomio ei mielestäni ole riittävä, jotta EUIPO voisi ymmärtää ne syyt, joiden vuoksi unionin yleinen tuomioistuin on päätynyt toteamaan, että toisen sopimuksentekoperusteen nojalla suoritettua tarjouksen arviointia koskeva aineellinen lainvastaisuus on johtanut mahdollisuuden menettämiseen, ja jotta unionin tuomioistuin voisi harjoittaa tältä osin valvontaansa, kuten unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä vaaditaan. ( 52 )
73.

Maatalous- tai metsätraktoreiden, niiden perävaunujen ja vedettävien vaihdettavissa olevien koneiden ja näihin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden tyyppihyväksynnästä sekä direktiivin 74/150/ETY kumoamisesta 26.5.2003 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2003/37/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.2014 annetulla komission direktiivillä 2014/44/EU, on tulkittava siten, että kolmannesta maasta jäsenvaltioon tuotavien käytettyjen ajoneuvojen, jotka kuuluvat direktiivin 2003/37 kattamiin ajoneuvoluokkiin, on täytettävä ennen niiden ensimmäistä käyttöönottoa Euroopan unionissa, jos se tapahtuu 1.7.2009 alkaen, kyseisessä direktiivissä säädetyt tekniset vaatimukset, jotta ne voidaan rekisteröidä tässä jäsenvaltiossa.
100.

Komissio väittää asetuksen N:o 659/1999 johdanto-osan 15 perustelukappaleeseen ja 16 artiklaan vedoten, että uusilla tuilla on samankaltaisia vaikutuksia kuin tuen väärinkäytöllä, mistä syystä molempiin sovelletaan samanlaisia menettelyjä lukuun ottamatta takaisinperintämääräystä, joka voidaan antaa ainoastaan uutta tukea koskevassa menettelyssä. Koska unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetussa kanteessa ei komission mukaan ollut kyse tämän asetuksen 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun takaisinperintämääräyksen soveltamisesta, virhe, jonka komissio on saattanut tehdä luokitellessaan toimenpiteen uudeksi tueksi eikä tuen väärinkäytöksi, on täysin tahaton ja siten vailla oikeudellisia seurauksia, koska kaikkia tuen väärinkäyttöön sovellettavia menettelyvaatimuksia on nyt käsiteltävässä tapauksessa noudatettu. Tällainen tuen luokittelussa tapahtunut virhe ei siten voi johtaa riidanalaisen päätöksen kumoamiseen, koska se koskee riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tukiohjelmaa ja tästä ohjelmasta myönnettyjä yksittäisiä tukia.
40.

Koska direktiivin 2006/126 13 artiklan 2 kohdan, luettuna yhdessä johdanto-osan viidennen perustelukappaleen kanssa, eri kieliversioissa on eroavuuksia, on syytä pohtia, mikä merkitys näillä säännöksillä on pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen riita-asian ratkaisemisessa. Mielestäni on kuitenkin selvää, että paitsi direktiivin tavoitteet myös 13 artiklan erityinen asiayhteys tukevat tulkintaa, joka on päinvastainen kuin Popescun esittämä.
28.

Aluksi on hyödyllistä muistuttaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan asetuksessa N:o 1/2003 annetaan komissiolle mahdollisuus 23.7.2002 jälkeen todeta yritysten välisiä sopimuksia EHTY:n perustamissopimuksen aineelliseen ja ajalliseen soveltamisalaan kuuluvilla aloilla ja määrätä seuraamuksia niistä, vaikka asetuksen N:o 1/2003 säännöksissä ei nimenomaisesti viitata EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklaan. Tämä on kuitenkin mahdollista vain, jos asetuksen N:o 1/2003 7 artiklan 1 kohdan ja 23 artiklan 2 kohdan mukainen päätös on tehty kyseisen asetuksen mukaisesti toteutetussa menettelyssä. ( 11 ) Asetuksen N:o 1/2003 täysimääräinen noudattaminen tarkoittaa – tätä on tuskin tarpeen erikseen mainita – myös sen täytäntöönpanoasetuksen N:o 773/2004 noudattamista. ( 12 )
88.

Tässä ratkaisuehdotuksessa on pyritty löytämään järkevä kompromissi näiden kahden intressin välille kunnioittaen samalla etsityn henkilön perusoikeuksia: jos jossakin jäsenvaltiossa ilmenevä ylivoimainen este, kun tätä käsitettä tulkitaan suppeasti, toistuu tai ilmenee uusi tällainen este, uudesta luovuttamispäivästä voidaan puitepäätöksen 23 artiklan 3 kohdan nojalla sopia useammin kuin kerran. Tälle mahdollisuudelle on kuitenkin selkeät, sekä sisäiset että ulkoiset, rajoitukset. Sisäisesti puitepäätöksessä edellytetään, että kyseessä on oltava jossakin jäsenvaltiossa ilmenevä aidosti ylivoimainen este – ei vain tilanne, joka johtuu puutteellisesta valmistautumisesta tai jäsenvaltioiden mukavuustekijöistä. Ellei tällaista estettä ole, etsitty henkilö on päästettävä välittömästi vapaaksi 23 artiklan 5 kohdan nojalla. Ulkoisesti, jos 23 artiklan 3 kohtaa sovelletaan toistuvasti, säilöönoton keston ja edellytysten on oltava perusoikeuskirjan mukaisia, kun sitä tulkitaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen valossa.
”65.

Näin ollen silloin, kun tilaajalle puhelinnumeron jakanut yritys on ilmoittanut tilaajalle siitä mahdollisuudesta, että hänen henkilötietojaan luovutetaan Deutsche Telekomin kaltaiselle kolmannelle yritykselle niiden julkaisemiseksi julkisessa luettelossa, ja kun tilaaja on suostunut kyseisten tietojen julkaisemiseen tällaisessa luettelossa, joka on käsiteltävässä asiassa kyseisen yrityksen luettelo, näiden samojen tietojen luovuttaminen muulle yritykselle, joka julkaisee painettua tai sähköistä julkista luetteloa tai saattaa tällaisia luetteloita käytettäviksi numerotiedotuspalvelujen kautta, ei edellytä tilaajan antamaa uutta suostumusta sillä ehdolla, ettei kyseisiä tietoja käytetä muihin tarkoituksiin kuin niihin, joita varten ne on kerätty niiden ensimmäistä julkaisemista varten. Sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivin 12 artiklan 2 kohdan mukainen tilaajan, jolle on ilmoitettu asianmukaisesti tästä mahdollisuudesta, suostumus hänen henkilötietojensa julkaisemiseen julkisessa luettelossa nimittäin koskee tämän julkaisemisen tarkoitusta ja ulottuu siten kaikkeen yleisesti saatavilla olevien numerotiedotuspalvelujen ja luetteloiden markkinoilla toimivien kolmansien yritysten kyseisten tietojen käsittelyyn, kunhan tällaisella tietojen käsittelyllä on tämä sama tarkoitus. ( 8 )
7.

Liittovaltion kiinteistörekisterilain (Allgemeines Grundbuchsgesetz, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna (BGBl. no 87/2015 I; jäljempänä GBG), 31 §:ssä säädetään seuraavaa: ”1. Kirjaaminen kiinteistörekisteriin voidaan tehdä – – vain alkuperäisten asiakirjojen tai sellaisten yksityisten asiakirjojen perusteella, joihin merkityt osapuolten allekirjoitukset tuomioistuin tai notaari on todistanut oikeiksi, ja mikäli kyseessä ovat luonnolliset henkilöt, oikeaksi todistamiseen liittyvän merkinnän yhteydessä on täsmennettävä myös syntymäaika. – – 3. Ulkomaisten asiakirjojen oikeaksi todistamisesta määrätään kansainvälisissä sopimuksissa. Sellaiset asiakirjat, jotka Itävaltaa edustava viranomainen, jonka toimialueella asiakirjat on laadittu tai todistettu oikeiksi, tai sitä valtiota edustava kansallinen viranomainen, jossa ne on laadittu tai todistettu oikeiksi, on todistanut oikeiksi, eivät edellytä muuta oikeaksi todistamista. – –”
10.

Direktiivin 8 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että ”rahoittava yritys ja ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoava laitos on erotettu oikeudellisesti toisistaan, jotta rahoittavan yrityksen mahdollisessa konkurssissa laitoksen varat on suojattu jäsenten ja edunsaajien edun mukaisesti”.
43.

Unionin tuomioistuin on todennut tällaisten velvollisuuksien olevan olemassa jo siinä tapauksessa, jos osoittautuu, että YVA-direktiivin voimaantulon jälkeen siinä tarkoitettuina hankkeina pidettäviä töitä tai fyysistä kajoamista on toteutettu hankkeessa ilman, että niiden ympäristövaikutuksia on arvioitu lupamenettelyn aikaisemmassa vaiheessa. Toimivaltaisten tahojen tehtävänä on ottaa tämä huomioon myöhemmän luvan myöntämisvaiheessa ja varmistaa kyseisen direktiivin tehokas vaikutus huolehtimalla, että tällainen arviointi tehdään ainakin menettelyn tässä vaiheessa. ( 19 )
68.

Kolmanneksi asiakirja-aineiston sisältämien tietojen perusteella vaikuttaisi alustavasti siltä, että sen lisäksi, että yhtymä on taloudellisesti itsenäinen, se toteuttaa täysin itsenäisesti sille uskotut julkiset tehtävät, erityisesti jätehuoltotoiminnassa. Tässä yhteydessä on todettava, että – kuten Remondis ja komissio ovat tuoneet esiin – yhtymän perussopimuksen 7 artiklan mukaan Hannoverin alue on edustettuna yhtymän valtuustossa ja ainoastaan Hannoverin alueen edustajilla on äänioikeus asioissa, jotka koskevat yksinomaan jätehuoltoon liittyviä tehtäviä. Samalla vaikuttaisi kuitenkin siltä, että perussopimuksen 8 artiklan mukaan valtuuston toimivalta ei kata julkisten palvelujen konkreettista suorittamista vaan ainoastaan institutionaaliset ja lakien noudattamiseen liittyvät kysymykset. Tällainen vaikutusvalta vaikuttaisi olevan luonteeltaan enemmänkin edellä tämän ratkaisuehdotuksen 56 kohdassa mainittua ”poliittista valvontaa” kuin valtaa vaikuttaa yhtymän strategisiin tavoitteisiin tai merkittäviin päätöksiin, kun yhtymä suorittaa vastuullaan olevia julkisia tehtäviä. ( 42 ) On kuitenkin ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä tarkistaa, onko asia näin ja suorittaako yhtymä todellakin asianomaisia julkisia palveluja täysin itsenäisesti ilman, että se tarvitsisi hyväksyntää Hannoverin alueelta.
19.

Tässä tilanteessa kansallinen tuomioistuin on esittänyt unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko asetuksen N:o 44/2001 6 artiklan 3 alakohdassa tarkoitettua vastakanteen käsitettä tulkittava siten, että sillä tarkoitetaan myös kannetta, joka on nostettu kansallisessa oikeudessa tarkoitettuna vastakanteena sen jälkeen, kun Revision-menettelyssä ( 6 ) oli kumottu vastaajan ( 7 ) nostamaa pääkannetta koskevassa oikeudenkäynnissä annettu tuomio, joka tuli lainvoimaiseksi ja täytäntöönpanokelpoiseksi, kun tämä sama asia on palautettu ensimmäisen asteen tuomioistuimeen uutta ratkaisua varten ja kun kantaja ( 8 ) vaatii perusteettomaan etuun perustuvassa vastakanteessaan sen summan palauttamista, jonka hän joutui maksamaan sellaisen myöhemmin kumotun tuomion perusteella, joka annettiin vastaajan pääkannetta koskevassa oikeudenkäynnissä? 2) Onko asetuksen N:o 44/2001 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua käsitettä kuluttajansuojaa koskevat riita-asiat tulkittava siten, että se kattaa myös tilanteet, joissa kuluttaja kansallisessa oikeudessa tarkoitettuna, pääkanteeseen liittyvänä vastakanteena nostaa oman kanteensa, jossa hän esittää perusteettomaan etuun liittyvän vaatimuksen, kun pääkanne liittyy asetuksen N:o 44/2001 mainitun säännöksen mukaiseen kuluttajansuojaa koskevaan riita-asiaan, kun kantaja, toisin sanoen kuluttaja, vaatii palauttamaan summan, jonka hän joutui maksamaan sellaisen (myöhemmin) kumotun tuomion perusteella, joka annettiin vastaajan pääkannetta koskevassa oikeudenkäynnissä, toisin sanoen kuluttajansuojaa koskevaan riita-asiaan perustuvan summan palautusta? 3) Mikäli edellä kuvaillussa tapauksessa toimivaltaa ei voida perustaa vastakannetta koskeviin toimivaltasääntöihin eikä sääntöihin, jotka liittyvät toimivaltaan kuluttajansuojaa koskevissa riita-asioissa, kysytään seuraavaa: a) onko asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettua sopimusta koskevan asian käsitettä tulkittava siten, että se kattaa myös kanteen, jossa kantaja esittää perusteettomaan etuun perustuvan vaatimuksen mutta joka on nostettu kansallisessa oikeudessa tarkoitettuna osapuolten välistä sopimussuhdetta koskevaan vastaajan pääkanteeseen liittyvänä vastakanteena, jossa perusteettomaan etuun perustuvan vaatimuksen kohteena on sellaisen summan palauttaminen, jonka kantaja joutui maksamaan sellaisen (myöhemmin) kumotun tuomion perusteella, joka annettiin vastaajan pääkannetta koskevassa oikeudenkäynnissä, eli toisin sanoen siten, että se kattaa asian, jossa on kyse sopimusta koskevassa asiassa kyseessä olleen summan palautuksesta? Mikäli edelliseen kysymykseen voidaan vastata myöntävästi, kysytään seuraavaa: b) onko edellä kuvaillussa tapauksessa asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdassa tarkoitetun täytäntöönpanopaikan mukaista toimivaltaa tutkittava niiden sääntöjen valossa, joilla säännellään perusteettomaan etuun perustuvasta vaatimuksesta johtuvien velvoitteiden täytäntöönpanoa?”
3.

Yhteinen eurooppalainen turvapaikkajärjestelmä käsittää useita toimenpiteitä, kuten asetuksia, joilla pyritään nopeasti määrittämään yksityisen oikeussubjektin turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio. Kyseisistä toimenpiteistä käytetään yhteistä nimitystä Dublin-järjestelmä. ( 4 ) Jos kolmannen maan kansalaisella on yhteys useampaan kuin yhteen jäsenvaltioon (esimerkiksi sen vuoksi, että hän saapuu Euroopan unionin alueelle yhden jäsenvaltion kautta mutta jättää turvapaikkahakemuksensa toisessa valtiossa), on määritettävä, mikä valtio on vastuussa hänen turvapaikkahakemuksensa käsittelystä. Hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteet on esitetty tiukassa etusijajärjestyksessä (jäljempänä III luvussa vahvistetut perusteet) Dublin III ‑asetuksessa. Jos jäsenvaltio, jossa turvapaikkahakemus on jätetty, katsoo kyseisten perusteiden nojalla, että toinen jäsenvaltio on vastuussa hakemuksen käsittelystä, se voi pyytää toista valtiota ottamaan hakijan takaisin (tai ottamaan hänet vastaan). Kun tämä kysymys on ratkaistu, turvapaikkahakemuksen käsittelyyn sovelletaan asian kannalta merkityksellisessä yhteiseen eurooppalaiseen turvapaikkajärjestelmään kuuluvassa säädöksessä vahvistettuja sääntöjä. ( 5 )
63.

On toisaalta niin, että toisessa jäsenvaltiossa annetun tuomion kääntämistä ei voida hyväksyä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa asiayhteydessä. Kuten edellä totesin, puitepäätöksen 2009/315 tarkoituksena on nimittäin varmistaa tuomioita koskeva parempi tietojenvaihto jäsenvaltioiden välillä. Keskinäinen oikeusapu kansallisia rikosrekistereitä koskevien pyyntöjen alalla on lisäksi järjestettävä nopeasti ja tehokkaasti. Toisin sanoen ajan, joka kuluu tuomion kirjaamisesta sen jäsenvaltion rikosrekisteriin, jossa rikosasia käsitellään, sen kirjaamiseen sen jäsenvaltion rikosrekisteriin, jonka kansalainen tuomittu on, on oltava mahdollisimman lyhyt. Tältä kannalta tarkasteltuna se, että Landesgericht Eisenstadtin (Eisenstadtin aluetuomioistuin) antama tuomio pitäisi kääntää ennen Baloghin tuomion kirjaamista Unkarin rikosrekisteriin, olisi ristiriidassa nopeutta koskevan tavoitteen kanssa. Siinä tapauksessa puitepäätöksessä 2009/315 tarkoitettu tietojenvaihdon yksinkertaistaminen ja nopeuttaminen vaarantuisi.
–

kumoaa tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä täytäntöönpanoasetusten (EU) N:o 610/2010, 83/2011, 687/2011, 1375/2011, 542/2012, 1169/2012, 714/2013 ja 125/2014 kumoamisesta 31.1.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 83/2011, 18.7.2011 annetun täytäntöönpanoasetuksen N:o 687/2011, 22.12.2011 annetun täytäntöönpanoasetuksen N:o 1375/2011, 25.6.2012 annetun täytäntöönpanoasetuksen N:o 542/2012, 10.12.2012 annetun täytäntöönpanoasetuksen N:o 1169/2012, 25.7.2013 annetun täytäntöönpanoasetuksen N:o 714/2013, 10.2.2014 annetun täytäntöönpanoasetuksen N:o 125/2014 ja 22.7.2014 annetun täytäntöönpanoasetuksen N:o 790/2014 siltä osin kuin ne koskevat Liberation Tigers of Tamil Eelamia
11.

Väliaikaisesta ja satunnaisesta avustamisesta veroasioissa säädetään veroneuvontaa koskevan lain 3a §:ssä, jolla pyritään panemaan täytäntöön direktiivi 2005/36 kyseisellä alalla. Siinä säädetään seuraavaa: ”1. Henkilöillä, jotka ovat ammatillisesti sijoittautuneet toiseen Euroopan unionin jäsenvaltioon tai Euroopan talousalueesta [2.5.1992] tehdyn sopimuksen [(EYVL 1994, L 1, s. 3)] sopimuspuolena olevaan valtioon tai Sveitsiin ja joilla on siellä kelpoisuus antaa ammatillista apua veroasioissa sijoittautumisvaltion lainsäädännön mukaisesti, on kelpoisuus antaa väliaikaisesti ja satunnaisesti apua veroasioissa Saksan liittotasavallan alueella. Se, miten laaja kelpoisuus antaa ammatillista apua veroasioissa on Saksassa, riippuu kyseisen kelpoisuuden laajuudesta sijoittautumisvaltiossa. Kyseisiin henkilöihin sovelletaan samoja ammatillisia sääntöjä kuin 3 §:ssä mainittuihin henkilöihin heidän toimiessaan Saksassa. Jos ammattia ja kyseiseen ammattiin johtavaa koulutusta ei säännellä sijoittautumisvaltiossa, henkilöllä on kelpoisuus antaa ammatillista apua veroasioissa Saksassa ainoastaan, jos henkilö on harjoittanut kyseistä ammattia sijoittautumisvaltiossa vähintään kahden vuoden ajan viimeisten kymmenen vuoden aikana. Sitä, onko ammatillinen apu veroasioissa väliaikaista ja satunnaista, on arvioitava erityisesti avun keston, yleisyyden, säännöllisen toistuvuuden ja jatkuvuuden avulla. 2. Edellä olevassa 1 momentissa tarkoitettu ammatillinen apu veroasioissa on sallittua ainoastaan, kun henkilö tekee ennen ensimmäisen palvelun tarjoamista Saksassa kirjallisen ilmoituksen toimivaltaiselle viranomaiselle. Toimivaltainen viranomainen henkilöille, jotka tulevat – – 4) Alankomaista ja Bulgariasta on Steuerberaterkammer Düsseldorf, – – Henkilön ilmoituksen on sisällettävä: 1. sukunimi ja etunimet, liikenimi tai toiminimi, mukaan lukien lailliset edustajat, 2. syntymä- tai perustamisvuosi, 3. liikeosoite, mukaan lukien kaikkien sivuliikkeiden osoitteet, 4. ammattinimike, jota käyttäen toimintaa harjoitetaan Saksassa, 5. todistus siitä, että henkilö on sijoittautunut laillisesti Euroopan unionin jäsenvaltioon tai Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen sopimuspuolena olevaan valtioon tai Sveitsiin tarjotakseen siellä ammatillista apua veroasioissa ja että kyseisen toiminnan harjoittamista ei ole todistuksen esittämisajankohtana kielletty häneltä edes tilapäisesti, 6. näyttö ammatillisesta pätevyydestä, 7. näyttö siitä, että henkilö on harjoittanut kyseistä ammattia sijoittautumisvaltiossa vähintään kahden vuoden ajan viimeisten kymmenen vuoden aikana, jos ammattia ja kyseistä ammattia varten vaadittua koulutusta ei säännellä sijoittautumisvaltiossa, 8. yksityiskohtaiset tiedot työhön liittyvien riskien varalta otetusta vakuutuksesta tai muusta ammatillista vastuuta koskevasta yksilöllisestä tai kollektiivisesta suojasta. Ilmoitus on tehtävä joka vuosi, jos henkilö haluaa kalenterivuoden päättyessä uudelleen antaa ammattimaisesti apua veroasioissa Saksassa 1 momentin mukaisesti. Tässä tapauksessa 3 §:n 5 momentissa tarkoitettu todistus ja 3 §:n 8 momentin mukaisesti toimitettavat tiedot on esitettävä uudelleen. – –”
Jotta voitaisiin sulkea pois kaikki oikeussubjektien perustellut epäilykset ja säilyttää luottamus, jota puolueettomuuden on tarkoitus herättää (sanonnan ”justice must not only be done, it must also be seen to be done” ( 44 ) mukaisesti), puolueettomuuden vaatimus edellyttää sellaisten sääntöjen hyväksymistä, jotka koskevat muun muassa elimen kokoonpanoa ja sen jäsenten nimitystä ja toimikauden kestoa sekä perusteita, jotka koskevat elimen jäsenten pidättymistä päätöksenteosta, jääviyttä ja erottamista. ( 45 )
113.

Unionin tuomioistuin on hiljattain (25.6.2015) lausunut nyt käsiteltävän kaltaisesta kysymyksestä ja todennut, että arvonlisäverodirektiivin 168 artiklan e alakohtaa, joka vastaa kuudennen direktiivin 17 artiklan 2 kohtaa, ”on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa suljetaan pois oikeus vähentää sellainen maahantuonnin arvonlisävero, jonka on velvollinen maksamaan kuljettaja, joka ei ole maahantuoja eikä kyseisten tavaroiden omistaja vaan on ainoastaan huolehtinut tavaroiden kuljetuksesta ja tullikäsittelystä osana omaa rahdinkuljetustoimintaansa, joka on arvonlisäveron alaista”. ( 41 )
11.

Asetuksen 67 artiklan 1 kohdassa säädetään, että sellaisen aineen valmistus, markkinoille saattaminen tai käyttö, jolle on asetettu jokin rajoitus liitteessä XVII, ei ole sallittua sellaisenaan, seoksessa tai esineessä, ellei aine ole kyseisen rajoituksen edellytysten mukainen. Asetuksen 68 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Kun aineiden valmistus, käyttö tai markkinoille saattaminen aiheuttaa ihmisten terveydelle tai ympäristölle vaaran, jota ei voida hyväksyä ja johon on puututtava yhteisön tasolla, liite XVII on muutettava – – antamalla uusia rajoituksia tai muuttamalla – – nykyisiä rajoituksia – –.” Asetuksen 69 artiklan 4 kohdassa säädetään, että jos jäsenvaltio katsoo, että aineen valmistus, markkinoille saattaminen tai käyttö sellaisenaan, seoksessa tai esineessä aiheuttaa ihmisten terveydelle tai ympäristölle riskin, joka ei ole riittävän hyvin hallinnassa ja johon on puututtava yhteisön laajuisesti, sen on toimitettava virastolle asiakirja-aineisto liitteessä XV määritellyssä muodossa rajoitusmenettelyn aloittamiseksi.