Asia C‑48/14

Euroopan parlamentti

vastaan

Euroopan unionin neuvosto

”Kumoamiskanne — Direktiivi 2013/51/Euratom — Oikeudellisen perustan valinta — Euratomin perustamissopimus — EA 31 ja EA 32 artikla — Sopimus Euroopan unionin toiminnasta — SEUT 192 artiklan 1 kohta — Ihmisten terveyden suojeleminen — Ihmisten käyttöön tarkoitetussa vedessä olevat radioaktiiviset aineet — Oikeusvarmuus — Toimielinten välinen vilpitön yhteistyö”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 12.2.2015

Unionin toimivaltajärjestelmässä toimen oikeudellisen perustan valinnan on perustuttava objektiivisiin seikkoihin, jotka voivat olla tuomioistuimen suorittaman valvonnan kohteena ja joihin kuuluvat toimen tarkoitus ja sisältö. Koska toimen oikeudellinen perusta on määritettävä sen oman tarkoituksen ja sisällön perusteella, tältä osin on merkityksetöntä, mitä oikeudellista perustaa on käytetty annettaessa muita unionin toimia, joilla mahdollisesti on samankaltaisia piirteitä. (ks. 29 ja 30 kohta)

Kun perussopimuksissa on erityinen määräys, joka voi olla kyseessä olevan toimen oikeudellinen perusta, toimen on perustuttava siihen. Direktiivin 2013/51 antamisen osalta on todettava, että EA 31 artikla on täsmällisempi oikeudellinen perusta väestön terveyden suojelemiselle ihmisten käyttöön tarkoitetussa vedessä olevilta radioaktiivisilta aineilta kuin SEUT 192 artiklan 1 kohdan tarjoama yleinen oikeudellinen perusta. Kyseisellä direktiivillä tavoiteltu päämäärä vastaa nimittäin EA 30 artiklassa tarkoitetun perusnormin tavoitetta, jona on väestön terveyden suojeleminen ionisoivan säteilyn aiheuttamilta vaaroilta. Kyseisen direktiivin sisällöstä on todettava, että siinä määritellään ihmisten käyttöön tarkoitetussa vedessä olevien radioaktiivisten aineiden seurannassa noudatettavat enimmäisarvot, seurantatiheydet ja seurantamenetelmät. Kyseinen direktiivi vastaa näin ollen myös sisällöltään EA 30 artiklassa tarkoitetun perusnormin sisältöä, sillä kyseisen artiklan toisen kohdan a ja b alakohdan mukaan perusnormilla vahvistetaan riittävän turvallisuuden kannalta suurimmat sallitut annokset ionisoivalle säteilylle ja suurimmat sallitut säteilyaltistus- ja kontaminaatioasteet. (ks. 32, 33, 36 ja 37 kohta)

Oikeusvarmuuden periaate, joka kuuluu unionin oikeuden yleisiin periaatteisiin, edellyttää, että oikeussäännöt ovat selviä ja täsmällisiä ja että niiden vaikutukset ovat ennakoitavissa, jotta ne, joita asia koskee, tietäisivät, miten niiden tulee toimia niissä tilanteissa ja oikeudellisissa suhteissa, joihin sovelletaan unionin oikeusjärjestystä. Euratomin perustamissopimuksen toisen osaston III luvussa turvatun väestön terveyden suojelun alasta on syytä todeta, ettei siinä, miten väestön terveyden suojelemista ihmisten käyttöön tarkoitetussa vedessä olevilta radioaktiivisilta aineilta koskevista vaatimuksista annettu direktiivi 2013/15 niveltyy ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta annettuun direktiiviin 98/83, ole mitään ristiriitaa. Molemmissa direktiiveissä nimittäin vahvistetaan täsmälleen samat enimmäisarvot. Direktiivi 2013/51 on – kun sitä tarkastellaan suhteessa ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laatua yleisesti koskevaan direktiiviin 98/83 – lex specialis niiltä osin kuin on kyse väestön terveyden suojelemisesta tällaisessa vedessä olevien radioaktiivisten aineiden aiheuttamilta vaaroilta. Periaatetta lex specialis derogat legi generali sovelletaan, vaikka lex generalis ja lex specialis olisivatkin saman toimielimen antamia. Tästä seuraa, että direktiivin 2013/51 säännökset syrjäyttävät direktiivin 98/83 säännökset siinä tapauksessa, että näillä kahdella direktiivillä käyttöön otetut järjestelmät olisivat yhteensoveltumattomia, kuten direktiivin 2013/51 viidennessä perustelukappaleessa nimenomaisesti todetaan, joten oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista ei ole voinut tapahtua. (ks. 45, 46 ja 49–51 kohta)