Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Yhdenvertainen kohtelu - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan taiteilijoiden ja toimittajien töitä markkinoivilta yrityksiltä kannetaan maksu, joka lasketaan näille henkilöille maksettujen palkkioiden perusteella - Toisen jäsenvaltion lainsäädännön alaisuuteen kuuluville taiteilijoille ja toimittajille maksettujen palkkioiden huomioon ottaminen on sallittua

(EY:n perustamissopimuksen 51, 52 ja/tai 59 artikla (joista on muutettuina tullut EY 42, EY 43 ja/tai EY 49 artikla); neuvoston asetuksen N:o 1408/71 13 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan b alakohta sekä 14 a artiklan 2 kohta)

2. Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Yhdenvertainen kohtelu - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan taiteilijoiden ja toimittajien töitä markkinoivilta yrityksiltä kannetaan maksu, joka lasketaan näille henkilöille maksettujen palkkioiden perusteella - Toisen jäsenvaltion lainsäädännön alaisuuteen kuuluville taiteilijoille ja toimittajille maksettujen palkkioiden huomioon ottaminen on sallittua

(Neuvoston asetus N:o 1408/71)

3. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi siitä, onko kanne perusteltu - Huomioon otettava tilanne - Arviointia ei voida pääsääntöisesti perustaa siihen, että kansallista lainsäädäntöä rikotaan - Komission on osoitettava, että jäsenvaltio ei ole noudattanut jäsenyysvelvoitteitaan

(EY:n perustamissopimuksen 169 artikla (josta on tullut EY 226 artikla))

Tiivistelmä

$$1. Jäsenvaltio ei jätä täyttämättä sillä asetuksen N:o 1408/71 13 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan b alakohdan sekä 14 a artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaan sekä perustamissopimuksen 51, 52 ja/tai 59 artiklan (joista on muutettuina tullut EY 42, EY 43 ja/tai EY 49 artikla) mukaan olevia velvollisuuksia, kun se perii maksun, jolla on tarkoitus kattaa osa itsenäisten taiteilijoiden ja toimittajien sosiaaliturvan rahoituksesta ja jonka maksavat elinkeinonharjoittajat, jotka harjoittavat kirjan-, lehden- ja muuta kustannustoimintaa taikka uutistoimistotoimintaa, ja jonka määräytymisperusteena käytetään taiteilijoille ja toimittajille heidän töistään tai palveluistaan maksettujen palkkioiden määrää, vaikka nämä asuisivat ja työskentelisivät myös jossain toisessa jäsenvaltiossa eivätkä kuuluisi maksun kantavan jäsenvaltion sosiaaliturvalainsäädännön piiriin; näin on siksi, että kyseistä maksua ei peritä taiteilijoilta ja toimittajilta itseltään vaan niiltä yrityksiltä, jotka markkinoivat heidän töitään, ja siksi, että näillä yrityksillä ei ole oikeutta vyöryttää tästä maksusta aiheutuvia kustannuksia niihin palkkioihin, joita ne maksavat taiteilijoille ja toimittajille. Tällaisella maksulla ei loukata erityisesti sitä asetuksen N:o 1408/71 13 artiklassa ilmaistua periaatetta, jonka mukaan yhteisön alueella liikkuva työntekijä tai ammatinharjoittaja kuuluu periaatteessa vain yhden lainsäädännön alaisuuteen, eikä rikota saman asetuksen 14 artiklaa, jonka mukaan tavallisesti kahden tai useamman jäsenvaltion alueella toimiva itsenäinen ammatinharjoittaja on sen jäsenvaltion lainsäädännön alainen, jonka alueella hän asuu, jos hän harjoittaa osaa toiminnastaan tämän jäsenvaltion alueella.

( ks. 26, 28, 32, 40-41 ja 50 kohta )

2. Kansallinen sääntely, jonka mukaan taiteilijoiden ja toimittajien töitä markkinoivien yritysten on maksettava maksu, joka lasketaan taiteilijoille ja toimittajille maksettujen palkkioiden perusteella, voi tosin johtaa siihen, että riippuen niiden henkilökohtaisten vakuutusmaksujen suuruudesta, joita itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivat taiteilijat ja toimittajat maksavat eri jäsenvaltioissa heihin sovellettavan lainsäädännön mukaisesti, sellainen taiteilija tai toimittaja, joka kuuluu muun kuin kyseisen jäsenvaltion lainsäädäntöön perustuvaan järjestelmään, voi saada pienemmän nettopalkkion kuin tämän jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti vakuutettu taiteilija tai toimittaja, kun tästä jäsenvaltiosta saadusta palkkiosta on vähennetty heidän sosiaalivakuutusmaksunsa. Tämä tilanne aiheutuu kuitenkin jo luonnostaan siitä, että asetuksessa N:o 1408/71 on säädetty pelkästään yhteensovittamismekanismista; asetuksessa on nimittäin jätetty jäsenvaltioiden asiaksi sosiaaliturvajärjestelmistä säätäminen ja erityisesti sen määrittäminen, kuinka suuria vakuutusmaksuja työntekijöiden ja elinkeinonharjoittajien on maksettava, ja samalla asetuksessa on säädetty, että tietyissä tilanteissa yhdessä jäsenvaltiossa työskentelevä työntekijä kuuluu toisen jäsenvaltion sosiaaliturvalainsäädännön alaisuuteen.

( ks. 29 kohta )

3. Perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisessa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä sitä, onko tietty kansallinen lainsäädäntö sopusoinnussa yhteisön oikeuden kanssa, ei voida arvioida niin, että lähtökohdaksi otetaan tilanne, jossa kansallista lainsäädäntöä rikotaan. Ainoastaan siinä tapauksessa, että viranomaisten vakiintuneen käytännön perusteella kyseistä lainsäädäntöä ei todellisuudessa sovelleta, voitaisiin katsoa, että tutkittaessa perustamissopimuksen 169 artiklaan perustuvaa kannetta ei huomioon oteta tätä kansallista lainsäädäntöä vaan tarkastelun kohteeksi otetaan lainsäädännöstä poikkeava käytäntö. Komission on näytettävä toteen väitetty jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen ja esitettävä yhteisöjen tuomioistuimelle tarpeelliset seikat, jotta tämä voi tarkistaa, onko jäsenyysvelvoitteita jätetty noudattamatta.

( ks. 37-38 kohta )