Tätä vaatimusta perusteluvelvollisuuden täyttymisestä on arvioitava asiaan liittyvien olosuhteiden perusteella, joita ovat muun muassa toimen sisältö, esitettyjen perustelujen luonne ja se tarve, joka niillä, joille toimi on osoitettu, tai muilla henkilöillä, joita se koskee suoraan ja erikseen, voi olla saada selvennystä tilanteeseen. Perusteluissa ei tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevia yksityiskohtia, koska tutkittaessa sitä, täyttävätkö päätöksen perustelut SEUT 296 artiklassa asetetut vaatimukset, on otettava huomioon niiden sanamuodon lisäksi myös asiayhteys ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt.

SEUT 296 artiklassa tarkoitettujen perustelujen on oltava kyseessä olevan toimen luonteen mukaisia ja niistä on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä toimen antaneen unionin toimielimen päättely siten, että niille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt ja että toimivaltainen tuomioistuin voi tutkia toimen laillisuuden.

Fluoratuista kasvihuonekaasuista annetun asetuksen N:o 517/2014 mukaisesta viitearvojen määrittämisestä 1 päivän tammikuuta 2015 ja 31 päivän joulukuuta 2017 väliselle ajalle kutakin tuottajaa tai maahantuojaa varten, joka on ilmoittanut fluorihiilivetyjen markkinoille saattamisesta asetuksen N:o 842/2006 mukaisesti, annetun päätöksen 2014/774 1 artiklan toisesta kohdasta ja liitteestä ilmenee, että tuottajien ja maahantuojien viitekautena markkinoille saattamat fluorihiilivetymäärät on laskettu laskemalla yhteen tuotetut määrät, maahantuodut määrät ja varastojen vuosittaisen vaihtelun jäännös ja vähentämällä sitten viedyt määrät.

Yhdessäkään asetuksen N:o 517/2014 säännöksistä ei nimenomaisesti säädetä, että erot varastojen vuosittaisessa vaihtelussa olisivat tietoja, jotka on otettava huomioon viitearvoa määritettäessä. Toisaalta ei ole näytetty toteen, että erot varastojen vuosittaisten vaihtelujen jäännöksissä olisivat merkityksellinen peruste määritettäessä niitä fluorihiilivetymääriä, jotka on kyseisen asetuksen 2 artiklan 10 alakohdassa tarkoitetuin tavoin ”saatettu markkinoille”, erityisesti kun kyse on yrityksistä, jotka eivät tuota eivätkä käytä fluorihiilivetyjä ja jotka pelkästään tuovat niitä maahan myydäkseen ne tai viedäkseen ne sitten unionin ulkopuolelle.

On myönnettävä, että asetuksen N:o 517/2014 liitteessä V, jossa täsmennetään viitearvon laskentatapa, todetaan kyseisen laskentatavan perustuvan ”saatavilla olevien tietojen pohjalta” fluorihiilivetymääriin, jotka tuottajat ja maahantuojat ovat saattaneet markkinoille unionissa viitekauden tai kiintiöiden jakokauden aikana. Se, että asetuksen N:o 517/2014 liitteessä V säädetään, että viitearvo on laskettava saatavilla olevien tietojen pohjalta, ja että kyseisen asetuksen 16 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kyseinen arvo ”perustuu vuotuiseen keskiarvoon niistä fluorihiilivetyjen määristä, jotka tuottaja tai maahantuoja on ilmoittanut saattaneensa markkinoille”, ei voi tarkoittaa sitä, että viitearvo on välttämättä laskettava pelkästään tietyistä fluoratuista kasvihuonekaasuista annetun asetuksen N:o 842/2006 6 artiklan nojalla annettujen tietojen perusteella.

Tästä seuraa yhtäältä, ettei asetuksella N:o 517/2014 tavoitellun päämäärän, jona on unionissa ”markkinoille saatettujen” fluorihiilivetymäärien asteittainen vähentäminen, mukaista olisi, jos viitearvoa laskettaessa käytettäisiin markkinoille saatettujen fluorihiilivetymäärien määrittämisen kannalta merkityksettömiä tietoja, muun muassa vain sen vuoksi, että kyse on ”saatavilla olevista tiedoista”. Se seikka, että varastoidut määrät on ilmoitettu, ei siis välttämättä tarkoita sitä, että ne otettaisiin huomioon, jos niillä ei ole merkitystä markkinoille saatettujen fluorihiilivetymäärien määrittämisen kannalta katsoen. Tästä seuraa toisaalta, ettei voida myöntää, että siitä, ettei viitearvon laskemiseksi merkityksellisiä tietoja ole saatavilla, seuraisi, ettei kyseinen arvo vastaa markkinoille saatettuja fluorihiilivetymääriä. Komission kuuluu pyytää puuttuvia merkityksellisiä tietoja asianomaisilta yrityksiltä.

Päätöksellä 2014/774, jolla sellaiselle yritykselle, joka ei tuota eikä käytä fluorihiilivetyjä, myönnettävää viitearvoa laskettaessa on otettu huomioon varastojen vuosivaihtelu, rikotaan näin asetusta N:o 517/2014.

(ks. 44, 51–53, 57, 59, 63 ja 69 kohta)