Koska asetuksella N:o 1896/2006 käyttöön otetun menettelyn tavoitteena on tuomioistuinmenettelyn nopeuden ja tehokkuuden sovittaminen yhteen puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen kanssa, vastapuolen on kuitenkin käytettävä oikeuksiaan hänelle asetetussa määräajassa ja hänellä voi olla tämän jälkeen käytettävissään ainoastaan rajoitettuja keinoja vastustaa eurooppalaisen maksamismääräyksen täytäntöönpanoa. Sen jälkeen, kun vastineen antamisen määräaika on päättynyt, eurooppalainen maksamismääräys voidaan tutkia uudelleen, kuten kyseisen asetuksen 20 artiklan otsikko osoittaa, ainoastaan poikkeuksellisissa tapauksissa.

Vastapuolen mahdollisuudella vastustaa eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta annetun asetuksen N:o 1896/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 936/2012, nojalla annettua eurooppalaista maksamismääräystä pyritään kompensoimaan sitä, ettei tällä asetuksella perustetussa järjestelmässä säädetä vastapuolelle mahdollisuutta osallistua eurooppalaiseen maksamismääräysmenettelyyn, siten, että hänellä on mahdollisuus riitauttaa kyseinen saatava eurooppalaisen maksamismääräyksen antamisen jälkeen. Tätä toimintamahdollisuutta helpottaa se, ettei vastapuolen tarvitse ilmoittaa vastustamisen syytä ja että hän voi ainoastaan vastustaa vaatimusta kyseisen asetuksen 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

Eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta annetun asetuksen N:o 1896/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 936/2012, 20 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että se muodostaa esteen sille, että vastapuoli, jolle eurooppalainen maksamismääräys on annettu tiedoksi tämän asetuksen mukaisesti, voisi perustellusti vaatia tämän maksamismääräyksen tutkimista uudelleen väittäen, että määräyksen antanut tuomioistuin on virheellisesti katsonut olevansa toimivaltainen hakijan tämän maksamismääräyksen hakemuslomakkeessa antamien väitteen mukaan virheellisten tietojen perusteella.

Yhtäältä tuomioistuimen, jolle eurooppalaista maksamismääräystä koskeva hakemus on tehty asetuksen N:o 1896/2006 nojalla, on tutkittava tämä hakemus, mukaan lukien toimivaltakysymys ja todisteiden kuvaus, hakemuslomakkeessa esitettyjen tietojen pohjalta, mistä ilmoitetaan vastapuolelle asetuksen N:o 1896/2006 12 artiklan 4 kohdan a alakohdan nojalla. Vastapuolen on siis, kun tämä haluaa vedota määräyksen antaneen tuomioistuimen toimivallan puuttumiseen, toimittava asetuksen N:o 1896/2006 16 artiklassa tarkoitetussa vastineen lähettämiselle asetetussa määräajassa. Tästä seuraa, että jos määräyksen antanut tuomioistuin on katsonut olevansa toimivaltainen maksamismääräyksen hakemuslomakkeessa ilmoitettujen tietojen perusteella tutkimatta muutoin toimivaltaansa, ei voida katsoa, että vastapuolta vastaan annettu eurooppalainen maksamismääräys olisi asetuksen N:o 1896/2006 vaatimukset huomioon ottaen annettu selvästi virheellisin perustein.

Toisaalta kun sen jälkeen, kun eurooppalainen maksamismääräys on annettu vastapuolelle tiedoksi, vastapuoli vetoaa uudelleentutkimista koskevan vaatimuksensa tueksi siihen, ettei määräyksen antaneella tuomioistuimella ole toimivaltaa, väittäen, että molemmat sopimuksen osapuolet ovat sopineet, että tietyn jäsenvaltion tuomioistuimet ovat toimivaltaisia, tämä vastapuoli, koska se ei voinut olla tietämätön tällaisen oikeuspaikkalausekkeen olemassaolosta, on voinut arvioida hakijan hakemuslomakkeessa antamien tietojen väitettyä virheellisyyttä, joka liittyy määräyksen antaneen tuomioistuimen toimivaltaan. Sillä oli näin ollen mahdollisuus vedota siihen asetuksen N:o 1896/2006 16 artiklassa säädetyn vastineen yhteydessä.

(ks. 37, 39, 43, 46, 47 ja 52 kohta sekä tuomiolauselma)