Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kumoamiskanne - Kannekelpoiset toimet - Käsite - Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia - Komission päätös, jolla poistetaan ilmoitettua sopimusta koskeva sakkoimmuniteetti - Ilmoittaminen, jonka perusteella ei voi saada immuniteettia - Komission päätöksellä, jolla poistetaan ilmoitettua sopimusta koskeva sakkoimmuniteetti, ei ole sitovia oikeusvaikutuksia, jos immuniteettia ei voi saada ilmoittamisen perusteella

(EY:n perustamissopimuksen 173 artikla (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla); neuvoston asetus N:o 1017/68)

2. Kilpailu - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Ilmoittaminen - Vaikutukset - Sakkoimmuniteetin saaminen - Nimenomaisen säännöksen tarve - Immuniteetti, josta ei ole säädetty asetuksessa N:o 1017/68 - Immuniteettia koskevan yhteisön oikeuden yleisen periaatteen puuttuminen

(EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohta (josta on tullut EY 81 artiklan 1 kohta) ja 87 artiklan 2 kohta (josta on muutettuna tullut EY 83 artiklan 2 kohta); neuvoston asetukset N:o 17, N:o 1017/68, N:o 4056/86 ja N:o 3975/87)

3. Kilpailu - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Ilmoittaminen - Monimuotokuljetukseen liittyvän maakuljetuksen hintojen vahvistamista koskeva sopimus - Asetuksen N:o 4056/86 nojalla ilmoitettu sopimus, joka kuuluu kuitenkin asetuksen N:o 1017/68 soveltamisalaan - Seuraukset - Sakkoimmuniteetin saamatta jääminen

(EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artikla (joista on tullut EY 81 ja EY 82 artikla); neuvoston asetukset N:o 1017/68 ja N:o 4056/86)

Tiivistelmä

1. Perustamissopimuksen 173 artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla) tarkoitettuja, kumoamiskanteen kohteeksi kelpaavia toimia ovat sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi.

Komission päätöksellä, jonka tarkoituksena on poistaa yrityksiltä, jotka ovat ilmoittaneet sopimuksen, sakkoimmuniteetti, voi olla sitovia oikeusvaikutuksia ainoastaan siinä tapauksessa, että asianomaiset yritykset ovat todella saaneet tällaisen immuniteetin sopimuksen ilmoittamisen perusteella.

Tästä ei ole kyse silloin kun päätös koskee sellaista merikuljetusyhtiöiden välistä sopimusta, johon sisältyvät määräykset monimuotokuljetukseen liittyvän maakuljetuksen hintojen vahvistamisesta kuuluvat asetuksen N:o 1017/68, jossa ei säädetä sopimusten ilmoittamiseen perustuvasta sakkoimmuniteetista, soveltamisalaan.

( ks. 41, 42, 44 ja 48 kohta )

2. Koska asetuksessa N:o 1017/68 ei ole yhtäkään sellaista säännöstä, jossa säädetään ilmoittamiseen perustuvasta sakkoimmuniteetista, yritykset eivät voi saada immuniteettia sakoista sillä perusteella, että ne ovat ilmoittaneet kyseisen asetuksen soveltamisalaan kuuluvan sopimuksen.

Johdetussa oikeudessa säädettyä ja ilmoittamiseen tietyin rajoituksin perustuvaa sakkoimmuniteettia on pidettävä erityisenä poikkeuksenluonteisena toimena. Ei voida katsoa, että immuniteettia voitaisiin oletetun yhteisön oikeuden yleisen periaatteen nimissä soveltaa myös silloin, kun immuniteettia koskevaa nimenomaista säännöstä ei ole annettu. Tällaisen periaatteen ei voida päätellä olevan olemassa pelkästään sen perusteella, että asetuksessa N:o 17, asetuksessa N:o 4056/86 ja asetuksessa N:o 3975/87 kussakin on säännös, jossa säädetään ilmoittamiseen perustuvasta sakkoimmuniteetista.

Sen perusteella, ettei asetuksessa N:o 1017/68 ole muista kolmesta asetuksesta poiketen nimenomaista sakkoimmuniteettia koskevaa säännöstä, on sitä vastoin tehtävä johtopäätös, ettei sakkoimmuniteettia voi saada asetuksen N:o 1017/68 soveltamisalaan kuuluvan sopimuksen ilmoittamisen perusteella. Kun otetaan huomioon perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa (josta on tullut EY 81 artiklan 1 kohta) määrätty kilpailunvastaisten yhteistoimintajärjestelyjen kieltoa koskeva yleinen periaate sekä perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdassa (josta on muutettuna tullut EY 83 artiklan 2 kohta) annettu mahdollisuus määrätä sakkoja tämän kiellon tehokkuuden varmistamiseksi, sen kaltaisia poikkeusluonteisia säännöksiä, joissa säädetään ilmoittamiseen perustuvasta immuniteetista sakkoja vastaan, ei voida tulkita laajasti eikä siten, että niiden vaikutukset laajennetaan sellaisiin tilanteisiin, joista ei ole nimenomaisesti säädetty.

( ks. 48 ja 51 kohta )

3. Perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan (joista on tullut EY 81 ja EY 82 artikla) yksityiskohtaiset soveltamissäännöt määrittävien asetusten eri säännöksiä voidaan soveltaa vain kyseisen asetuksen soveltamisalaan kuuluviin sopimuksiin. Siltä osin kuin monimuotokuljetukseen liittyvän maakuljetuksen hintojen vahvistamista koskevan sopimuksen määräykset kuuluvat maakuljetusta koskevan asetuksen eli asetuksen N:o 1017/68 soveltamisalaan, asianomaiset yritykset eivät voi vedota merikuljetusta koskevan asetuksen N:o 4056/86 säännöksiin, vedoten siihen, että sopimus on ilmoitettu viimeksi mainitun asetuksen nojalla. Sopimuksen ilmoittamisen seuraukset perustuvat näet siihen asetukseen, jonka soveltamisalaan kyseinen sopimus kuuluu, eivätkä siihen asetukseen, jonka nojalla kyseisen sopimuksen osapuolet ovat virheellisesti ilmoittaneet sopimuksensa. On mahdotonta katsoa, että sopimuksen osapuolet voisivat päättää siitä, että heidän hyväkseen on sovellettava sakkoimmuniteettia koskevia säännöksiä vain valitsemalla asetuksen, jonka nojalla sopimus ilmoitetaan.

( ks. 62 kohta )