Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Edellytykset - Talouspoliittisia valintoja edellyttävä lainsäädäntötoimi - Riittävän ilmeinen ylemmäntasoisen, yksityisiä suojaavan oikeussäännön rikkominen

(EY:n perustamissopimuksen 215 artiklan toinen kohta)

2 Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Edellytykset - Talouspoliittisia valintoja edellyttävä lainsäädäntötoimi - Riittävän ilmeinen ylemmäntasoisen, yksityisiä suojaavan oikeussäännön rikkominen - Komission viivästys banaanialan markkinajärjestelyjä koskevan asetusehdotuksen esittämisessä - Vastuun syntymättä jääminen

(EY:n perustamissopimuksen 38 artiklan 4 kohta, 43 artiklan 2 kohta ja 215 artiklan toinen kohta)

3 Yhteinen kauppapolitiikka - Kansalliset suojatoimenpiteet - Komission antaman luvan edellytykset

(EY:n perustamissopimuksen 9, 30, 113 ja 115 artikla)

4 Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Edellytykset - Lainvastaisuus - Seikat, joiden perusteella komissio voi olla nostamatta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen - Komission harkintavalta, joka ei aiheuta yhteisön vastuuta

(EY:n perustamissopimuksen 155 ja 169 artikla sekä 215 artiklan toinen kohta)

5 Vahingonkorvauskanne - Vahingonkorvauskanteen kohde - Perustamissopimuksen 215 artiklan toisen kohdan perusteella yhteisöön kohdistettu vahingonkorvausvaatimus - Yhteisöjen tuomioistuinten toimivalta - Kansallisten viranomaisten aiheuttaman vahingon korvaamista koskeva vaatimus - Kansallisten tuomioistuinten toimivalta

(EY:n perustamissopimuksen 178 artikla ja 215 artiklan toinen kohta)

6 Yhteisön oikeus - Yhteisön oikeuden periaatteet - Luottamuksensuojan periaate - Edellytykset

7 Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Tuottajien tai kuluttajien syrjintä - Kiellon ulottuvuus

(EY:n perustamissopimuksen 40 artiklan 3 kohdan toinen alakohta)

Tiivistelmä

8 Yhteisö on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa toimielintensä tekemien lainsäädäntötoimien aiheuttamista vahingoista ainoastaan silloin, kun kysymyksessä on kyllin ilmeinen ylemmäntasoisen, yksityisiä oikeussubjekteja suojaavan oikeussäännön rikkominen. Yhteisö on vastuussa säädöksistä, joita annettaessa käytetään sellaista laajaa harkintavaltaa, jota myös yhteisen maatalouspolitiikan toteuttaminen edellyttää, ainoastaan silloin, kun asianomainen toimielin on jättänyt ilmeisellä ja vakavalla tavalla ottamatta huomioon sen toimivallan käyttämiselle asetetut rajat.

9 Yhteisö ei ole vastuussa siitä, että komissio lykkäsi banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn toteuttamista koskevan asetusehdotuksen antamista aina vuoteen 1992 asti, vaikka tämä ehdotus olisi pitänyt antaa viimeistään 1.1.1970.

Ottaen huomioon yhtäältä ne vaikeudet, joita banaanialan yhteisen politiikan määrittämisessä oli, ei voida katsoa, että koska komission ehdotus oli esitetty myöhässä, komissio olisi jättänyt ilmeisellä ja vakavalla tavalla ottamatta huomioon sen toimivallan käyttämiselle asetetut rajat. Toisaalta perustamissopimuksen 38 artiklan 4 kohdassa ja 43 artiklan 2 kohdassa, joissa määrätään yhteisen maatalouspolitiikan toteuttamisesta, asetetaan velvoitteita vain toimielimille ja tästä seuraa, että jos toimielimet eivät noudata näitä velvoitteita, tätä ei voida pitää ylemmäntasoisen, yksityisiä oikeussubjekteja suojaavan oikeussäännön rikkomisena.

10 Perustamissopimuksen 115 artiklassa määrättyjä poikkeuksia on tulkittava suppeasti ja sovellettava rajoitetusti sen vuoksi, että niillä ei ainoastaan määrätä poikkeuksista, joita yhteismarkkinoiden toiminnan kannalta perustavanlaatuisista 9 ja 30 artiklasta voidaan tehdä, vaan niillä vaikeutetaan myös 113 artiklassa tarkoitetun yhteisen kauppapolitiikan toteuttamista.

Jäsenvaltion jättäessä 115 artiklassa tarkoitetun hakemuksen komission on tarkistettava niiden suojatoimenpiteiden perusteiksi esitetyt syyt, joille lupaa pyydetään, ja varmistettava, että toimenpiteet ovat perustamissopimuksen mukaisia ja tarpeellisia. Komission antama lupa voi olla voimassa vain rajoitetun ajan. Komissiolla on laaja harkintavalta sen arvioidessa monimutkaista taloudellista tilannetta, ja tuomioistuimet valvovat vain sitä, että komissio ei ole tehnyt ilmeistä virhettä, käyttänyt väärin harkintavaltaansa tai ylittänyt ilmeisellä tavalla harkintavaltansa rajoja.

11 Se, ettei komissio ole ryhtynyt jäsenyysvelvoitteiden täyttämättä jättämisen toteamista koskeviin toimenpiteisiin, ei loukkaa perustamissopimusta eikä erityisesti sen 155 ja 169 artiklaa, koska tällaisen menettelyn aloittaminen kuuluu komission harkintavaltaan. Tästä seuraa, että yhteisö ei tällä perusteella voi olla sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa.

12 Perustamissopimuksen 178 ja 215 artiklan määräyksillä yhdessä annetaan yhteisöjen tuomioistuimille toimivalta vain määrätä korvattaviksi yhteisön toimielinten tai sen henkilöstön tehtäviään suorittaessaan aiheuttamat vahingot, eli sellaiset vahingot, joista yhteisö vastaa sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun perusteella. Kansalliset toimielimet vastaavat sitä vastoin aiheuttamiensa vahinkojen korvaamisesta itse ja vain kansalliset tuomioistuimet ovat toimivaltaisia varmistamaan sen, että näin tapahtuu.

Vain kansallinen tuomioistuin voi siis päättää sellaisista vahingonkorvausvaatimuksista, joilla asetetaan kyseenalaiseksi ainoastaan jäsenvaltion menettely.

13 Jokaisella sellaisella yksityisellä oikeussubjektilla, jonka asemasta ilmenee, että yhteisön hallinto on herättänyt hänessä perusteltuja odotuksia, on oikeus vedota luottamuksensuojaan. Luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen ei sitä vastoin voida vedota silloin, kun yhteisön hallinto ei ole antanut täsmällisiä vakuutuksia.

14 Perustamissopimuksen 40 artiklan 3 kohdan toisesta alakohdasta ilmenevä kielto syrjiä yhteisessä maatalouspolitiikassa tuottajia tai kuluttajia on vain erityinen ilmaus yleisestä yhdenvertaisuusperiaatteesta, joka kuuluu yhteisön oikeuden perustavaa laatua oleviin periaatteisiin ja joka edellyttää, että toisiinsa verrattavissa olevissa tilanteissa ei menetellä eri tavoin, ainakaan jollei erilainen menettely ole asiallisesti oikeutettua. Kantaja voi tämän vuoksi tehokkaasti vedota tämän periaatteen loukkaamiseen vain silloin, kun hän voi yksilöidä sellaisen omaan tilanteeseensa verrattavissa olevan tilanteen, jossa olisi menetelty toisella tavalla.