ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
34

Kun oikeuskäytännössä on asianajajien ja heidän asiakkaidensa välisen yhteydenpidon luottamuksellisuuden suojelemisen henkilöllisen soveltamisalan määrittelemiseksi käytetty kriteerinä oikeudellisen avun riippumattomuutta (tuomio 18.5.1982, AM & S Europe v. komissio, 155/79, EU:C:1982:157, 24 kohta), siinä on yksilöity tällainen apu avuksi, jota antaa asianajaja, joka on rakenteellisesti, hierarkkisesti ja toiminnallisesti kolmantena tahona suhteessa henkilöön, jolle apua annetaan (tuomio 17.9.2007, Akzo Nobel Chemicals ja Akcros Chemicals v. komisso, T-125/03 ja T-253/03, EU:T:2007:287, 168 kohta); tällainen yksilöinti on myös merkityksellinen, kun kyseessä on edustus unionin tuomioistuimissa (ks. vastaavasti määräys 9.11.2011, Glaxo Group v. SMHV – Farmodiética (ADVANCE), T-243/11, ei julkaistu, EU:T:2011:649, 16 kohta). Lisäksi on todettu, että Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitetun asianosaisen eli etuoikeudettoman asianosaisen asianajajalla ei saisi olla henkilökohtaista yhteyttä kyseessä olevaan asiaan eikä hän saisi olla riippuvainen asiakkaastaan tavalla, joka vaarantaisi sen, että hän suorittaa keskeisen tehtävänsä avustajana oikeudenhoidossa asianmukaisimmalla tavalla (ks. vastaavasti määräys 30.10.2008, Ortega Serrano v. komissio, F-48/08, ei julkaistu, EU:F:2008:131, 35 kohta). Oikeuskäytännössä on erityisesti katsottu, etteivät ne taloudelliset tai rakenteelliset suhteet, joita edustajalla on asiakkaaseensa, saa olla omiaan luomaan sekaannusta asiakkaan omien intressien ja hänen edustajansa henkilökohtaisten intressien välillä (määräys 6.9.2011, ClientEarth v. neuvosto, T-452/10, ei julkaistu, EU:T:2011:420, 20 kohta).
29

Aluksi on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan se, että toimi koskee yksityistä suoraan, perustuu kahteen kumulatiiviseen edellytykseen. Se edellyttää ensinnäkin, että riidanalaisella unionin toimella on välittömiä vaikutuksia yksityisen oikeusasemaan, ja toiseksi, ettei se jätä niille, joille toimi on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen toimeenpano, ollenkaan harkintavaltaa, jolloin toimeenpano on täysin automaattista ja perustuu yksinomaan unionin lainsäädäntöön eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista (määräys 6.9.2011, Inuit Tapiriit Kanatami ym. v. parlamentti ja neuvosto, T‑18/10, EU:T:2011:419, 71 kohta ja tuomio 25.10.2011, Microban International ja Microban (Europe) v. komissio, T‑262/10, EU:T:2011:623, 27 kohta).
1.

Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottamisen edellytykset — Riidanalaisen toimen toteuttajaa vastaan nostettu kanne — Poikkeukset — Delegoidun toimivallan nojalla toteutetut toimet, jotka voidaan katsoa toimivallan delegoineen toimielimen toteuttamiksi — Innovoinnin ja verkkojen toimeenpanoviraston (INEA) päätös hylätä ehdotus, joka on annettu vastauksena Verkkojen Eurooppa -välineen yhteydessä käynnistettyyn ehdotuspyyntöön — INEAn toimivalta antaa mainittu päätös — Komissiota vastaan nostettu kanne — Tutkimatta jättäminen (SEUT 263 artikla; parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1316/2013 18 artikla; neuvoston asetuksen N:o 58/2003 6 artikla) (ks. 19–24 kohta)
Mehiläishoitajien yhdistys ja ympäristönsuojelujärjestöt eivät ole SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla yksityisiä, joita riidanalainen toimi koskisi suoraan, joten niillä ei ole asiavaltuutta nostaa kannetta tehoaineen sulfoksaflori hyväksymisestä kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun asetuksen N:o 1107/2009 mukaisesti ja täytäntöönpanoasetuksen N:o 540/2011 liitteen muuttamisesta annetun täytäntöönpanoasetuksen 2015/1295 kumoamiseksi.

On nimittäin niin, että täytäntöönpanoasetuksella 2015/1295, jolla on tarkoitus hyväksyä tietyin edellytyksin kyseinen tehoaine kasvinsuojeluaineiden ainesosana asetuksen N:o 1107/2009 perusteella ja sisällyttää tämä aine hyväksyttyjen tehoaineiden luettelon osalta annetun täytäntöönpanoasetuksen N:o 540/2011 liitteeseen, on välittömiä vaikutuksia jäsenvaltioiden, joilla on mahdollisuus sallia sulfoksafloria sisältävien kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattaminen, jos tällainen hakemus esitetään, oikeusasemaan sekä niiden oikeusasemaan, jotka mahdollisesti hakevat lupaa tällaisten aineiden markkinoille saattamiseen, muttei mainitun yhdistyksen ja mainittujen järjestöjen oikeusasemaan.

Siltä osin kuin kyse on riidanalaisen asetuksen oikeusvaikutuksista mainitun mehiläishoitajien yhdistyksen jäsenillä oleviin omaisuudensuojaan ja elinkeinon harjoittamista koskevaan oikeuteen, on todettava yhtäältä, että vaikka sulfoksafloria sisältävien kasvinsuojeluaineiden käyttö voisikin todella vaarantaa kyseisen yhdistyksen jäsenten elinkeinotoiminnan, tällaiset taloudelliset seuraukset eivät kohdistuisi heidän oikeusasemaansa vaan ainoastaan heidän tosiasialliseen asemaansa. Toisaalta tällainen väitetty uhka edellyttää vielä sitä, että jäsenvaltio sallii sulfoksafloria sisältävän kasvinsuojeluaineen. Tällaisen luvan myöntäminen ei kuitenkaan ole automaattinen seuraus sulfoksaflorin hyväksymisestä vaan on riippuvainen siitä, että jäsenvaltiot käyttävät huomattavaa harkintavaltaa ja liikkumavaraa.

Samoin on todettava ympäristönsuojelujärjestöjen ajamista kampanjatavoitteista, että siltä osin kuin riidanalainen toimi vaikuttaisi niihin, kyseessä olisi vain tosiasiallinen eikä oikeudellinen vaikutus.

(ks. 24–26, 31–33 ja 40–42 kohta sekä määräysosan 1 kohta)
Säännöstä on nimittäin mahdollista soveltaa analogisesti taloudelliseen toimijaan silloin kun oikeudellinen järjestelmä, jonka alaan taloudellinen toimija kuuluu, on yhtäältä hyvin samankaltainen kuin se järjestelmä, jonka analogista soveltamista suunnitellaan, ja siinä on toisaalta puute, joka on ristiriidassa jonkin unionin yleisen oikeusperiaatteen kanssa ja joka voidaan korjata tällä tavoin analogisesti soveltamalla.

Vaikka koeaikaa, jonka tarkoituksena on arvioida koeajalla olevan virkamiehen soveltuvuutta ja käytöstä, ei voida rinnastaa koulutusjaksoon, on kuitenkin välttämätöntä, että asianomainen on saanut tämän ajanjakson aikana mahdollisuuden osoittaa pätevyytensä. Tämä edellytys, jota ei voida erottaa koeajan käsitteestä, sisältyy implisiittisesti henkilöstösääntöjen 34 artiklan 3 kohtaan. Se vastaa lisäksi hyvän hallinnon ja yhdenvertaisen kohtelun yleisten periaatteiden vaatimuksia sekä vaatimuksia, jotka johtuvat huolenpitovelvollisuudesta, joka kuvastaa niiden vastavuoroisten oikeuksien ja velvollisuuksien tasapainoa, joita henkilöstösäännöillä on luotu viranomaisen ja unionin julkishallinnon työntekijöiden välisiin suhteisiin. Tämä merkitsee käytännössä sitä, että koeajalla olevalle virkamiehelle on annettava riittävien aineellisten edellytysten lisäksi asianmukaisia ohjeita ja neuvoja, kun otetaan huomioon hoidettavien tehtävien luonne, jotta hän kykenisi mukautumaan tehtävänsä erityisiin tarpeisiin.

(ks. 31 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio 5.3.1997, Rozand-Lambiotte v. komissio (T-96/95, EU:T:1997:25, 95 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)
Kun on kyse välitoimihakemuksesta, jonka kohteena on vapautuksen saaminen velvollisuudesta asettaa pankkitakaus, joka puolestaan on edellytyksenä sille, ettei komission kilpailusääntöjen rikkomisen johdosta määräämiä sakkoja aleta välittömästi periä, fumus boni jurista koskeva edellytys täyttyy, kun useat seikat osoittavat, että komissio on riidanalaisessa päätöksessä aliarvioinut seuraamusten kohteena olevan yrityksen heikon taloudellisen tilanteen vakavuuden.

Välitoimista päättävä tuomioistuin voi joka tapauksessa ainoastaan todeta, että pääasiaa käsittelevän tuomioistuimen on syytä tehdä edellä mainittuja seikkoja koskevaa arviointia varten tarkka selvitys pääasian oikeudenkäynnissä. Unionin tuomioistuimilla on SEUT 261 artiklan ja asetuksen N:o 1/2003 31 artiklan nojalla täysi harkintavalta arvioida kanteita, jotka on nostettu komission päätöksistä, joilla määrätään sakkoa tai uhkasakko. Tuomioistuin, jolla on täysi harkintavalta, voi käyttäessään päätösten muuttamista koskevaa toimivaltaansa ottaa huomioon ratkaisun antamisajankohtana vallitsevan oikeudellisen ja tosiasiallisen tilanteen.

Fumus boni jurista koskeva edellytys täyttyy näin ollen, kun välitoimista päättävä tuomioistuin katsoo, että on ensi näkemältä riittävän todennäköistä, että pääasiaa käsittelevä tuomioistuin myöntää yritykselle merkittävän alennuksen komission riidanalaisessa päätöksessä määräämien sakkojen määrästä.

(ks. 14, 34 ja 41–43 kohta)
11

Kantaja vaatii unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 15.5.2015 toimittamallaan kirjelmällä vaatimusten mukauttamista siten, että niissä vaaditaan myös päätöksen 2015/364 ja asetuksen 2015/357 kumoamista kantajaa koskevilta osin ja toissijaisesti sen toteamista, ettei kantajaan voida soveltaa päätöksen 2014/119, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/143 1 artiklan 1 kohtaa eikä asetuksen N:o 208/2014, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/138 3 artiklan 1 kohtaa.
29

Kantaja toteaa lisäksi, että toimintansa harjoittamista varten kantajan on pyydettävä tarkastustoimeksiantoa sellaiselta elimeltä, joka on kussakin tapauksessa toimivaltainen tarkastettavien yhtiöiden ja muiden yritysten osalta. Riidanalaisen asetuksen takia kyseiset elimet voivat antaa hänelle toimeksiannon ainoastaan siinä tapauksessa, että hän todistaa niille kuuluvansa toimivaltaisen viranomaisen, jonka kokoonpanoa vielä muutetaan riidanalaisen asetuksen voimaantulon seurauksena, harjoittaman valvonnan piiriin. Riidanalainen asetus pakottaa siten hänet hakeutumaan uuden toimivaltaisen viranomaisen valvonnan alaisuuteen. Jos kantajalle tulee sitten tämän uuden viranomaisen perustamisen jälkeen ammattiaan harjoittaessaan eteen yleisen edun kannalta merkittävien yritysten tarkastukseen liittyviä kysymyksiä, hänen on käännyttävä tämän uuden viranomaisen puoleen eikä WPK pysty antamaan hänelle minkäänlaista vastausta. Yksistään kyseinen uusi viranomainen on toimivaltainen yleisen valvonnan, rikkomusten torjunnan ja tilintarkastajien ammattikunnan jäsenille suunnatun virallisen neuvonnan osalta.
Euroopan komissio, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. ja China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Jäsenvaltioiden tai toimielinten nostamien kumoamiskanteiden yhteydessä SEUT 263 artiklassa tarkoitettuina kannekelpoisina toimina pidetään muodostaan riippumatta kaikkia toimielinten toteuttamia toimenpiteitä, joilla pyritään saamaan aikaan sitovia oikeusvaikutuksia.

Komissio kirje, jossa se epävirallisesti kehottaa jäsenvaltiota asettamaan perinteisiä omia varoja unionin talousarvion käyttöön, ei kuitenkaan ole tällainen toimi. Omien varojen käyttöön asettamista koskevien unionin säännösten soveltaminen on nimittäin jäsenvaltioiden vastuulla. Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä tehdyn neuvoston päätöksen 2007/436 tai päätöksen 2007/436 soveltamisesta annetun asetuksen N:o 1150/2000 missään tätä alaa koskevassa säännöksessä ei anneta komissiolle toimivaltaa päättää niiden tulkinnasta. Komissio ei myöskään voi loukata unionin tuomioistuimen yksinomaista toimivaltaa ratkaista, onko jäsenvaltion toiminta asetuksen N:o 1150/2000 mukaista. Niinpä komissiolla on ainoastaan sillä aina oleva mahdollisuus ilmaista mielipiteensä, joka ei missään tilanteessa sido kansallisia viranomaisia.

Lisäksi on todettava, että koska SEUT 258 artiklassa määrätyn jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn oikeudenkäyntiä edeltävän vaiheen ainoana tarkoituksen on antaa jäsenvaltiolle mahdollisuus noudattaa vapaaehtoisesti perussopimuksen vaatimuksia tai tarvittaessa antaa sille tilaisuus perustella kantansa, mikään komission tässä yhteydessä toteuttamista toimista, mukaan lukien kirje, jolla kyseinen toimielin epävirallisesti kehottaa jäsenvaltiota asettamaan perinteisiä omia varoja unionin talousarvion käyttöön, ei ole sitova.

(ks. 25, 34, 38, 40, 43, 46 ja 48 kohta)
Asiassa, jonka käsittelyä on lykätty henkilöstösääntöjen 91 artiklan 4 kohdan nojalla, valituksen hylkäämistä koskeva implisiittinen päätös merkitsee menettelyn lykkäämisen päättymistä. Tästä päivästä alkaen vastaajalla on virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 39 artiklan 1 kohdan ja 100 artiklan 3 kohdan mukaisesti oikeus toimittaa vastine kahden kuukauden määräajan, jota pidennetään kymmenellä päivällä, kuluessa keskeytyksen päättymisestä.

Perusteluvelvollisuus on unionin oikeuden perusperiaate. SEUT 296 artiklan toisessa kohdassa asetetulla vaatimuksella, joka sisältyy myös henkilöstösääntöjen 25 artiklan toiseen kohtaan, on siten tarkoitus mahdollistaa, että virkamiestuomioistuin voi valvoa asianomaisille vastaisten päätösten laillisuutta ja että asianomaiset saavat riittävät tiedot voidakseen arvioida, ovatko nämä päätökset perusteltuja vai liittyykö niihin virhe, jonka johdosta niiden laillisuus voidaan riitauttaa. Tästä seuraa, että perustelut on lähtökohtaisesti ilmoitettava asianomaiselle samaan aikaan kuin tälle vastainen päätös.

Koska päätös on tehty asianomaisen tuntemassa asiayhteydessä, sitä ei voida katsoa rasittavan perustelujen täydellinen puuttuminen, vaan pelkät puutteelliset perustelut. Vain sillä, että oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn yhteydessä toimitetut perustelut ovat riittämättömät, ei voida perustella tehdyn päätöksen kumoamista, jos hallinto on oikeudenkäynnin aikana toimittanut täydentäviä täsmennyksiä.

(ks. 34 ja 35 kohta)

Yhteisöjen tuomioistuin: tuomio parlamentti v. Gaspari (C‑316/97 P, EU:C:1998:558, 29 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio Morello v. komissio (T‑164/00, EU:T:2002:312, 36 kohta); tuomio Heurtaux v. komissio (T‑172/03, EU:T:2005:34, 44 kohta) Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio EMA v. BU (T‑444/13 P, EU:T:2014:865, 37 kohta)
Fumus boni juris -edellytyksen täyttymiseksi voi olla riittävää todeta, että täytäntöönpanon lykkäämistä koskevan hakemuksen kohteena olevan päätöksen ja unionin yleisen tuomioistuimen kumoamien aikaisempien päätösten välillä on läheinen yhteys.

Valtiontukia koskevassa asiassa fumus boni juris -edellytyksen täyttyminen vaikuttaa tältä osin ensi näkemältä erityisen varteenotettavalta silloin, kun täytäntöönpanon lykkäämistä koskevan hakemuksen kohteena oleva päätös perustuu olettamukseen, jonka mukaan uusi verotustoimenpide on luonteeltaan valikoiva samoista syistä, jotka komissio on todennut aikaisemmissa päätöksissä todetakseen alkuperäiset verosäännökset lainvastaiseksi ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi tueksi, mutta unionin yleinen tuomioistuin on kumonnut nämä päätökset, koska komissio ei ollut osoittanut kyseisten säännösten olevan valikoivia, tutkittuaan asian seikkaperäisesti sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen kannalta. Kanteen, johon väitettyä uutta tukea koskeva välitoimihakemus liittyy, menestymisen todennäköisyyttä on nimittäin tällaisessa tilanteessa pidettävä erittäin suurena.

(ks. 17, 18, 20 ja 21 kohta)
Väitettä, jonka mukaan työjärjestyksen 43 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu kymmenen päivän määräaika alkaa telekopion vastaanottamispäivästä riippumatta kulua sen kahden kuukauden ja kymmenen päivän pituisen määräajan päättymisestä, joka johtuu Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön liitteessä I olevan 9 artiklan ensimmäisestä kohdasta, unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 101 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdasta, joita sovelletaan virkamiestuomioistuimen päätöksistä tehtäviin valituksiin kyseisen työjärjestyksen 144 artiklan nojalla, ja saman työjärjestyksen 102 artiklan 2 kohdasta, ei voida hyväksyä. Erityisesti kun telekopio on vastaanotettu yli kymmenen päivää ennen valituksen nostamiselle unionin yleisessä tuomioistuimessa asetetun määräajan päättymistä, työjärjestyksen 43 artiklan 6 kohdan määräykset eivät vaikuta tätä määräaikaa pidentävästi.

Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 45 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetut ennalta arvaamattomien seikkojen tai ylivoimaisen esteen käsitteet edellyttävät, että kyse on epätavallisista vaikeuksista, jotka eivät riipu kantajan tahdosta ja jotka vaikuttavat väistämättömiltä, vaikka on noudatettu kaikkea huolellisuutta. Molemmat käsitteet sisältävät objektiivisen osan, joka liittyy epätavallisiin ja asianomaisesta riippumattomiin seikkoihin, sekä subjektiivisen osan, joka liittyy asianomaisen velvollisuuteen suojautua epätavallisen tapahtuman seurauksilta ryhtymällä tarkoituksenmukaisiin toimenpiteisiin, jotka eivät vaadi kohtuuttomia uhrauksia. Asianomaisen on etenkin seurattava tarkkaan asian käsittelyn vaiheita ja erityisesti osoitettava huolellisuutta noudattaakseen asetettuja määräaikoja. Ylivoimaisen esteen käsitettä ei siten voida soveltaa tilanteessa, jossa huolellinen ja valistunut henkilö olisi objektiivisesti tarkasteltuna voinut välttää kanteen nostamisen määräajan ylittymisen.

Tällaisesta tilanteesta on kyse, kun asianomainen on päättänyt lähettää valituksen allekirjoitetun alkuperäiskappaleen sekä liitteet ja oikeaksi todistetut jäljennykset unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon lähetyksessä, joka on luovutettu postitoiminnan harjoittajalle viisi päivää sen jälkeen, kun valitus jätettiin telekopiona. Tältä osin se, että kyseinen postitoiminnan harjoittaja ei ole noudattanut lähettäjälle antamaansa sitoumusta toimittaa lähetys tietyssä määräajassa, ei ole asianomaisen kannalta ennalta arvaamaton seikka tai ylivoimainen este.

(ks. 19, 23 ja 26 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 209/83, Ferriera Valsabbia v. komissio, 12.7.1984 (Kok., s. 3089, 22 kohta); asia C‑195/91 P, Bayer v. komissio, 15.12.1994 (Kok., s. I‑5619, 31 ja 32 kohta); em. asia Zuazaga Meabe v. SMHV, 18 ja 25 kohta ja asia C‑242/07 P, Belgia v. komissio, 8.11.2007 (Kok., s. I‑9757, 17 kohta)
5.

Euroopan unionin toimielimet — Yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus N:o 1049/2001 — Poikkeukset oikeudesta tutustua asiakirjoihin — Toimielin on velvollinen tutkimaan asiakirjat konkreettisesti ja tapauskohtaisesti — Velvollisuuden puuttumisen edellytykset — Mahdollisuus käyttää perusteluina yleisiä olettamia, joita sovelletaan tiettyihin asiakirjojen luokkiin — Rajat (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 4 artikla) (ks. 50, 52 ja 53 kohta)
27

Unionin tuomioistuin on siis katsonut edellä 26 kohdassa mainitussa tuomiossa Peftiev (EU:C:2014:1645, 25 kohta), ettei toimivaltaisella kansallisella viranomaisella ole ehdotonta harkintavaltaa, kun se ratkaisee poikkeuslupahakemuksen asetuksen N:o 765/2006 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti, vaan sen on käytettävä toimivaltaansa perusoikeuskirjan 47 artiklan toisen kohdan toiseen virkkeeseen, jossa määrätään, että jokaisella on oltava mahdollisuus saada neuvoja ja antaa toisen henkilön puolustaa ja edustaa itseään, perustuvia oikeuksia kunnioittaen. Tästä on muistutettava, että Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan kolmannen kohdan ja unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 43 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan asianajajan toimiminen edustajana on välttämätöntä, jotta on mahdollista nostaa kanne, jolla riitautetaan rajoittavien toimenpiteiden laillisuus.
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 9.9.2013 – Planet vastaan komissio

(asia T‑489/12)

”Välityslauseke — Kuudes tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn puiteohjelma — Sopimukset, jotka liittyvät hankkeisiin Ontogov, FIT ja RACWeb — Tukikelpoiset kustannukset — Oikeussuojan tarpeen puuttuminen — Tutkimatta jättäminen”

1. Kumoamiskanne — Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt — Oikeussuojan tarve — Jo syntyneen ja edelleen olemassa olevan intressin edellytys — Arviointi kannetta nostettaessa — Edellytys, jota on noudatettava kaikkien unionin tuomioistuimissa nostettujen kanteiden yhteydessä — Tuleviin ja epävarmoihin tilanteisiin liittyvä intressi — Soveltamisalan ulkopuolelle jääminen (SEUT 263 ja SEUT 272 artikla ja SEUT 340 artiklan ensimmäinen kohta) (ks. 31, 32 ja 48 kohta)

2. Kumoamiskanne — Kanne, joka tosiasiassa koskee luonteeltaan sopimusoikeudellista oikeusriitaa — Unionin tuomioistuinten toimivallan puuttuminen — Tutkimatta jättäminen — Kanteen uudelleenmäärittely — Soveltamisalan ulkopuolelle jääminen (SEUT 256, SEUT 263, SEUT 272 ja SEUT 288 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 51–54 kohta)

Aihe

SEUT 272 artiklaan ja SEUT 340 artiklan ensimmäiseen kohtaan perustuva kanne, jossa vaaditaan toteamaan yhtäältä, että komission kieltäytyminen pitämästä tukikelpoisina kustannuksina tiettyjä ”Ontology enabled E-Gov Service Configuration (ONTOGOV)”‑sopimuksen, ”Fostering self-adaptive e-government service improvement using semantic technologies (FIT)” ‑sopimuksen ja ”Risk Assessment for Customs in Western Balkans (RACWeb)” ‑sopimuksen, jotka on tehty eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamista ja innovointia tukevan Euroopan yhteisön kuudennen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn puiteohjelman (2002–2006) yhteydessä, täyttämiseksi maksettuja summia merkitsee sitä, että komissio on rikkonut sopimusvelvoitteitaan, ja toisaalta, että kyseiset summat ovat tukikelpoisia kustannuksia ja että niitä ei tarvitse maksaa takaisin

Ratkaisu

1) Kanne jätetään tutkimatta.
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 5.9.2012 – Farage vastaan parlamentti ja Buzek

(asia T-564/11)

Toimielimiä koskeva oikeus – Euroopan parlamentin puhemiehen päätös, jolla parlamentin jäsen määrätään menettämään oikeutensa päivärahaan kymmenen päivän ajalta – Euroopan parlamentin oikeudellisten asioiden valiokunnan päätös, jolla jätetään tutkimatta parlamentin jäsenen pyyntö hänen parlamentaarisen koskemattomuutensa puolustamisesta – Unionin yleisen tuomioistuimen toimivallan selvä puuttuminen – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen

1. Kumoamiskanne – Unionin tuomioistuinten toimivalta – Kanne, joka on nostettu toimielimeen kuuluvaa sellaista elintä vastaan, joka on toimivaltainen antamaan riidanalaisen päätöksen – Tutkimatta jättäminen – Kanne on nostettava päätöksen antanutta toimielintä vastaan (SEUT 263 artikla) (ks. 18 kohta)

2. Kumoamiskanne – Määräajat – Liittyminen oikeusjärjestyksen perusteisiin – Unionin tuomioistuin tutkii viran puolesta – Myöhässä nostettu kanne – Oikeuden vanhentuminen (SET 263 artiklan kuudes kohta) (ks. 20–23 kohta)

3. Kumoamiskanne – Kannekelpoiset toimet – Käsite – Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia – Koskemattomuuden puolustamista koskeva päätös, jonka parlamentti on tehnyt asianomaisen parlamentin jäsenen pyynnöstä – Päätöksellä ei ole sitovia vaikutuksia kansallisiin tuomioistuimiin nähden – Kanteen tutkimatta jättäminen (SEUT 263 artikla) (ks. 27 ja 28 kohta)

Aihe

Vaatimus kumota ensinnäkin Euroopan parlamentin puhemiehen 2.3.2010 tekemä päätös, jolla kantajaan kohdistetaan seuraamus, joka perustuu päivärahaoikeuden menettämiseen kymmenen päivän ajalta, toiseksi parlamentin puheenjohtajiston 24.3.2010 tekemä päätös, jolla vahvistetaan parlamentin puhemiehen edellä mainittu päätös, kolmanneksi parlamentin oikeudellisten asioiden valiokunnan päätös, jolla jätetään tutkimatta kantajan pyyntö hänen koskemattomuutensa puolustamisesta ja neljänneksi parlamentin päätös, jota ei ole yksilöity

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Yhtäältä Norsunluurannikkoon kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden jatkamisesta annetun päätöksen 2010/656/YUTP muuttamisesta 14.1.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/18/YUTP (EUVL L 11, s. 36) ja toisaalta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvien rajoittavien erityistoimenpiteiden toteuttamisesta Norsunluurannikon tilanteen vuoksi annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 560/2005 muuttamisesta 14.1.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 25/2011 (EUVL L 11, s. 1) ja asetuksen N:o 560/2005 muuttamisesta 6.4.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 330/2011 (EUVL L 93, s. 10) kumoaminen siltä osin kuin ne koskevat kantajaa