ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Sosiaalipolitiikka - Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvan alalla - Direktiivin 79/7/ETY henkilöllinen soveltamisala - Direktiivin 2 artiklassa tarkoitettu työtä tekevä väestö - Henkilöt, jotka tekevät sellaista vähäistä työtä, jossa työaika on rajoitettu ja josta saatava ansio on vähäinen, kuuluvat direktiivin soveltamisalaan

(Neuvoston direktiivin 79/7/ETY 2 artikla)

2 Sosiaalipolitiikka - Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvan alalla - Direktiivi 79/7/ETY - Kansallinen lainsäädäntö, jossa jätetään lakisääteisen vanhuusvakuutusjärjestelmän ulkopuolelle sellainen työ, jonka säännöllinen viikoittainen työaika on vähemmän kuin 15 tuntia ja josta saatava palkka ei ylitä keskimääräisen kuukausipalkan seitsemäsosaa - Lainsäädäntö, joka koskee pääasiallisesti naisia - Perusteltu syy, joka voidaan sallia

(Neuvoston direktiivin 79/7/ETY 4 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

3 Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä annettua direktiiviä 79/7/ETY on tulkittava siten, että sellaista vähäistä työtä tekevät henkilöt, joiden säännöllinen viikoittainen työaika on vähemmän kuin 15 tuntia ja joiden tästä työstä saama palkka ei ylitä keskimääräisen kuukausipalkan seitsemäsosaa, kuuluvat tämän direktiivin 2 artiklassa tarkoitettuun työtä tekevään väestöön ja tämän vuoksi direktiivin henkilölliseen soveltamisalaan.

Se, että henkilön työstä saama vähäinen ansio ei riitä hänen toimeentuloonsa, ei ole yhteisön oikeuden mukaan sellainen seikka, jonka perusteella häntä ei pidettäisi työntekijänä tai työtä tekevään väestöön kuuluvana.

4 Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä annetun direktiivin 79/7/ETY 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että sen kanssa ristiriidassa ei ole sellainen kansallinen lainsäädäntö, jossa sellainen työ, jonka säännöllinen viikoittainen työaika on vähemmän kuin 15 tuntia ja josta saatava palkka ei ylitä keskimääräisen kuukausipalkan seitsemäsosaa, jätetään lakisääteisen vanhuusvakuutusjärjestelmän ulkopuolelle, vaikka säännökset koskisivat huomattavasti useampia naisia kuin miehiä, sen vuoksi, että kansallinen lainsäätäjä on voinut perustellusti katsoa, että tällainen lainsäädäntö oli tarpeen sellaisen sosiaalipoliittisen tavoitteen saavuttamiseksi, joka ei ole sukupuoleen perustuvaa syrjintää. Näin on silloin, kun tällaisen työn jättäminen pakollisen vakuutusjärjestelmän ulkopuolelle vastaa sitä rakenteellista periaatetta, joka edellyttää maksuja sosiaaliturvajärjestelmään kuuluvilta, kun se on ainoa keino vastata tällaisella työllä yhteiskunnassa olevaan kysyntään, ja kun sen tarkoituksena on välttää laittoman työnteon ja sosiaalilainsäädännön kiertämisen yleistyminen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Sairausvakuutus - Etuuksien myöntämisedellytykset - Jäsenvaltion lainsäädännössä asetetun, sairauden alkuperää koskevan edellytyksen soveltamatta jättäminen yhteisön oikeuden nojalla - Ulottuvuus

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 35 artiklan 3 kohta)

2 Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Sairausvakuutus - Etuuksien myöntämisedellytykset - Toimivaltaisen jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan etuuksien myöntämisedellytyksenä on, ettei työntekijä ollut työkyvytön silloin, kun hänen kuulumisensa vakuutuksen piiriin alkoi - Velvollisuus ottaa huomioon toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan täyttyneet vakuutuskaudet - Lyhyt ajanjakso, jolloin työntekijä ei ollut vakuutettu hänen muuttaessaan toisesta jäsenvaltiosta toiseen - Seurausten puuttuminen

(EY:n perustamissopimuksen 51 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1408/71 18 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

3 Asetuksen N:o 1408/71 35 artiklan 3 kohdassa säädetään, että jos jäsenvaltion lainsäädännössä asetetaan sairausetuuksien myöntämiselle sairauden alkuperää koskeva edellytys, tätä edellytystä ei sovelleta työntekijään, johon asetusta sovelletaan, olipa hänen asuinpaikkansa mikä tahansa; tämä säännös ei koske tapausta, johon sovellettavassa lainsäädännössä evätään kokonaan tai osittain sairausetuudet, kun työntekijä oli työkyvytön jo silloin, kun hänen kuulumisensa tämän lainsäädännön mukaisen järjestelmän piiriin alkoi.

4 Asetuksen N:o 1408/71 18 artiklan 1 kohtaa on perustamissopimuksen 51 artiklassa määrätty tavoite huomioon ottaen tulkittava niin, että silloin kun jäsenvaltion sovellettavassa lainsäädännössä sairauden perusteella myönnettävien rahaetuuksien edellytyksenä on, että vakuutettu ei vielä ollut työkyvytön silloin, kun hänen kuulumisensa tämän lainsäädännön mukaisen järjestelmän piiriin alkoi, toimivaltaisen laitoksen on otettava huomioon myös asianomaisen henkilön ne vakuutuskaudet, jotka ovat täyttyneet toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, ikään kuin nämä kaudet olisivat täyttyneet sen soveltaman lainsäädännön mukaan.

Tältä osin se seikka, ettei työntekijä muutettuaan toisesta jäsenvaltiosta toiseen tee lyhyen ajanjakson aikana työtä taikka ole ilmoittautunut työnhakijaksi viimeksi mainitun jäsenvaltion alueella, ei katkaise asianomaisen henkilön täyttyneiden vakuutuskausien jatkuvuutta eikä estä vakuutuskausien yhteenlaskemissäännön soveltamista.

Vapaan liikkuvuuden oikeuden tavanmukaiseen käyttämiseen kuuluu luonnostaan se, ettei siirtotyöläinen tee työtä sen lyhyen ajanjakson aikana, jona hän tosiasiallisesti siirtyy toisesta jäsenvaltiosta toiseen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Perhe-etuudet - Asetuksella N:o 3427/89 15.1.1986 lukien käyttöön otettu yhtenäinen ratkaisu, jolla poistettiin kaikki erot, jotka johtuivat siitä, että työskentelyvaltiona ja perheenjäsenten asuinpaikkana oli eri jäsenvaltio - Sellaista espanjalaista työntekijää vastaan, joka hakee etuuksia taannehtivasti, voidaan vedota kansalliseen lainsäädäntöön, jossa rajoitetaan kaikkien perheavustushakemusten taannehtiva vaikutus kuuteen kuukauteen

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 73 artikla sellaisena, kuin se on muutettuna asetuksella N:o 3427/89)

Tiivistelmä

Asetus N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 3427/89, ei ole esteenä sille, että Espanjan kansalaisen tekemään hakemukseen, jolla hän pyytää maksamaan Espanjassa asuville perheenjäsenilleen perheavustuksia 15.1.1986 lukien, sovelletaan kansallista säännöstä, jossa perheavustushakemusten taannehtiva vaikutus rajoitetaan kuuteen kuukauteen, olipa hakemuksen peruste sitten mikä tahansa.

Tällainen säännös ei nimittäin syrji millään lailla työntekijää, joka haluaa käyttää hyväkseen yhteisön lainsäädäntöön perustuvaa oikeuttaan, suhteessa sellaiseen työntekijään, joka perustaa vaatimuksensa pelkästään kansalliseen lainsäädäntöön, eikä säännös tee mahdottomaksi asetukseen N:o 3427/89 perustuvien oikeuksien toteuttamista.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Kielto maahantuoda tai markkinoida sellaista tuotetta, jonka määrää on lisätty mainoskampanjan ajaksi, mistä on tehty merkintä tuotteen pakkaukseen - Ei sallittu - Perustelut - Kuluttajansuoja - Ei perusteltu

(EY:n perustamissopimuksen 30 artikla)

Tiivistelmä

Perustamissopimuksen 30 artiklaa on tulkittavaa siten, että tämän artiklan vastaisena on pidettävä sellaista kansallista toimenpidettä, jolla kielletään toisessa jäsenvaltiossa laillisesti markkinoidun sellaisen tuotteen maahantuonti ja markkinointi, jonka määrää on lisätty lyhytkestoisen mainoskampanjan ajaksi ja jonka pakkaukseen sisältyy merkintä "+ 10 %", kun kiellon perusteena on se, että

- kuluttaja saattaa olettaa tällaisen pakkauksen perusteella tavaran hinnan pysyneen samana kuin aikaisemmassa pakkauksessa myytävän tavaran hinnan, minkä seurauksena on joko se, että jos kauppias nostaa tavaran hintaa, kuluttajaa johdetaan harhaan kansallisessa oikeudessa tarkoitetulla tavalla, tai se, että jos tavaran hintaa ei nosteta, tarjous on tosin kuluttajan oletusten mukainen mutta rikkoo tällöin kansallisessa oikeudessa säädettyä kieltoa määrätä sitovasti tuotteiden jälleenmyyntihinnoista,

- uusi pakkaus antaa kuluttajalle sen vaikutelman, että tuotteen määrää tai painoa on lisätty tosiasiallista enemmän, koska merkinnän "+ 10 %" sisältävä pakkauksen osa on enemmän kuin kymmenen prosenttia pakkauksen kokonaispinta-alasta.

Vaikka kieltoa sovellettaisiin samalla tavalla kaikkiin tuotteisiin, se voi silti rajoittaa yhteisön sisäistä kauppaa, koska sen vuoksi maahantuojan on mahdollisesti käytettävä erilaisia pakkauksia kulloisessakin markkinointipaikassa; kielto ei ole perusteltu sen vuoksi, että se olisi tarpeellinen kuluttajansuojaa koskevien pakottavien vaatimusten täyttämiseksi, koska näiden tuotteiden hintoja ei ilmeisesti ole nostettu, koska - kuluttajille edullinen - jälleenmyyjille asetettu velvollisuus olla nostamatta tuotteiden hintoja ei perustu mihinkään sopimusehtoon ja sitä sovelletaan ainoastaan kyseisen lyhytkestoisen mainoskampanjan aikana ja koska maininta "+ 10 %" ei johda harhaan kohtuullisesti valistunutta kuluttajaa.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Yhteisön alueella liikkuvien työntekijöiden sosiaaliturva - Työkyvyttömyysvakuutus - Etuuksien laskeminen - Itsenäinen etuus - Käsite - Etuus, jota laskettaessa on käytetty yhteisön säännöksiä yhteenlaskemisesta ja suhteuttamisesta - Soveltumattomuus

(Neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71, 46 artiklan 1 kohta)

2 Yhteisön alueella liikkuvien työntekijöiden sosiaaliturva - Etuudet - Päällekkäisyyden estävät kansalliset säännökset - Soveltumattomuus edunsaajiin, joille on maksettu samanlaisia etuuksia asetuksen (ETY) N:o 1408/71 mukaisesti - Samanlaiset etuudet - Perusteet - Korvaus, joka on nostettu rajattuna ajankohtana sairaudesta aiheutuvan työkyvyttömyyden tai työkyvyttömyyseläkkeen perusteella - Erilaiset etuudet

(Neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71, 12 artiklan 2 kohta)

3 Yhteisön alueella liikkuvien työntekijöiden sosiaaliturva - Etuudet - Päällekkäisyyden estävät kansalliset säännökset - Toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti maksetun etuuden määrittely - Kansallisen lain alaan kuuluva kysymys

Tiivistelmä

4 "Itsenäisellä etuudella" tarkoitetaan asetuksen (ETY) N:o 1408/71 46 artiklan 1 kohdan mukaisesti laskettua etuutta, jonka määrä vastaa sitä vakuutuskausien tai asumisen kokonaispituutta, joka toimivaltaisen viranomaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan on otettava huomioon vetoamatta muiden jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan asianomaisen hyväksi luettaviin kausiin. Työkyvyttömyyskorvaus ei ole tällainen etuus, jos se on laskettu soveltaen järjestelmää, jossa lasketaan yhteen vakuutuskaudet ja suhteutetaan etuudet niihin.

5 Sosiaaliturvaetuuksien on katsottava vastaavan asetuksen (ETY) N:o 1408/71 12 artiklan 2 kohdan viimeisessä lauseessa tarkoitettuja etuuksia, jos niiden kohde, tavoite, laskentaperiaate ja myöntämisperusteet ovat samat. Tämä edellytys ei täyty, jos tietty yhteisön alueella liikkuva työntekijä saa yhdestä jäsenvaltiosta etuuksia, joiden tarkoituksena on korvata sairaudesta johtuvan työkyvyttömyyden vuoksi aiheutunut tulonmenetys, ja toisesta jäsenvaltiosta työkyvyttömyyskorvausta, joka on laskettu laskemalla yhteen vakuutuskaudet ja suhteuttamalla etuudet, minkä jälkeen summaa on nostettu osaeläkkeellä, jotta työntekijälle turvattaisiin kansallista vähimmäiseläkettä vastaava korvauksen taso. Tästä seuraa, että edellä mainitussa asetuksen 12 artiklan 2 kohdassa ei kielletä soveltamasta tällaisiin etuuksiin niiden päällekkäisyyden estävää säännöstä.

6 Jäsenvaltiossa maksettu sosiaaliturvaetuus on määriteltävä toisen jäsenvaltion etuuksien päällekkäisyyden estävissä säännöksissä soveltuvan kansallisen lainsäädännön mukaisesti ottaen huomioon kansainvälisen yksityisoikeuden säännökset; yhteisön oikeus ei tähän sovellu.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi - Tariffinimikkeet - Tiputusliuosten valmistukseen käytetyt aminohappojen seokset - Lääketieteelliseen käyttöön tarkoitetut tuotteet - Luokittelu nimikkeeseen 30.03 (alanimikkeeseen 30.03 A II b)

Tiivistelmä

Yhteistä tullitariffia, sellaisena kuin se on asetuksen (ETY) N:o 950/68 muuttamisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 3331/85 muuttamisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 3618/86 mukaan, on tulkittava niin, että tiputusliuosten valmistukseen käytetty tarkoin annostettujen aminohappojen seoksesta koostuva steriili pulveri kuuluu tariffinimikkeeseen 30.03 "lääkkeet, myös eläinlääkintäkäyttöön tarkoitetut" (alanimike 30.03 A II b). Ottaen huomioon kyseisen tuotteen luonteen ja objektiiviset ominaisuudet, kuten steriilisyys, apyrogeenisuus, äärimmäinen puhtaus ja eri aminohappojen tarkka annostelu se on tarkoitettu luonnollisesti lääketieteellisen käyttöön, tarkemmin sanoen tiputusliuosten valmistamiseen vettä lisäämällä, kun taas sen käyttäminen suun kautta nautittavana ihmisen ravintona on pelkästään teoreettinen mahdollisuus, ja se luokitellaan siis lääkkeeksi, ottaen huomioon tämän käyttötarkoituksen ja tulliyhteistyöneuvoston nimikkeistön nimikkeeseen 30.03 liittyvien selittävien huomautusten A 4 -huomautus.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Valtion tukea koskevan komission päätöksen noudattamatta jättäminen - Päätöksen pätevyys mitätöimiskanteen hylkäämisen jälkeen - Puolustautumisperuste - Täytäntöönpanon täydellinen mahdottomuus

(ETY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan 2 alakohta)

2 Valtioiden myöntämät tuet - Komission päätös valtion tuen soveltumattomuudesta yhteismarkkinoille - Täytäntöönpanon vaikeus - Komission ja jäsenvaltion velvollisuus olla yhteistyössä perustamissopimuksen mukaisen ratkaisun löytämiseksi

(ETY:n perustamissopimuksen 5 artikla ja 93 artiklan 2 kohdan 1 alakohta)

Tiivistelmä

3 Kun komissio ajaa perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan perusteella jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa kannetta jäsenvaltiota vastaan, koska tämä ei ole pannut täytäntöön sellaista päätöstä, jolla todetaan valtion tuki perustamissopimuksen vastaiseksi ja vaaditaan sen palauttamista, ja kun mainitusta päätöksestä lisäksi on nostettu mitätöimiskanne, joka on hylätty, niin tällöin ainoa mahdollinen peruste, johon asianomainen jäsenvaltio voi puolustautuakseen vedota, on täydellinen mahdottomuus panna päätös asianmukaisesti täytäntöön.

4 Jäsenvaltion, joka täytäntöönpannessaan valtion tuen soveltumattomuudesta yhteismarkkinoille tehtyä päätöstä kohtaa ennalta-arvaamattomia ja odottamattomia vaikeuksia tai joka tällöin havaitsee sellaisia seurauksia, joita komissio ei ollut ottanut huomioon, on saatettava nämä ongelmat viimeksi mainitun arvioitaviksi ja ehdotettava sopivia muutoksia kyseiseen päätökseen. Komission ja jäsenvaltion on tällaisessa tilanteessa oltava vaikeuksien voittamiseksi vilpittömässä mielessä yhteistyössä erityisesti perustamissopimuksen 5 artiklan sisältöön vaikuttavan vilpitöntä yhteistyötä koskevien jäsenvaltioiden ja yhteisöjen toimielinten molemminpuolisten velvoitteiden mukaisesti noudattaen täysin perustamissopimuksen, ja erityisesti sen valtion tukea koskevia määräyksiä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kilpailu - Yritysten väliset järjestelyt - Kielto - Poikkeuslupa - Jäsenvaltiossa toteutettu kirjojen määrähintajärjestelmä - Huomioon otettavat seikat - Usean jäsenvaltion muodostama sama kielialue

(ETY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohta)

2 Kilpailu - Yritysten väliset järjestelyt - Kielto - Poikkeuslupa - Perusteltavuus - Hyödylliset vaikutukset - Paikallisuus

(ETY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohta)

3 Toimielinten päätökset - Perustelut - Velvollisuus - Ulottuvuus - Kilpailusäännösten soveltamispäätös

(ETY:n perustamissopimuksen 190 artikla)

Tiivistelmä

4 Tuomioistuin, jonka on ratkaistava, onko sellainen komission päätös lainmukainen, jossa komissio on hylännyt perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan mukaisen hakemuksen, joka on tehty poikkeusluvan saamiseksi yhdessä jäsenvaltiossa toteutetulle kirjojen määrähintajärjestelmälle, ei voi jättää tutkimatta, silloin kun kaksi jäsenvaltiota muodostaa saman kielialueen, missä määrin - huomioon ottaen tämän yhden kielialueen - järjestelmän tavoitteet ja siitä aiheutuvat kilpailunrajoitukset samoin kuin tavoitteiden ja rajoitusten välinen suhde on arvioitava samalla lailla tai eri lailla sen mukaan, koskeeko arviointi vain sen jäsenvaltion aluetta, jossa järjestelmä on toteutettu, vai yhteismarkkinoita.

5 Mikään ETY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan sanamuodossa tai tarkoituksessa ei salli tämän säännöksen sellaista tulkintaa, että siinä annettu mahdollisuus todeta, että 1 kohdan määräyksiä ei sovelleta tiettyihin sopimuksiin, jotka osaltaan tehostavat tuotantoa tai tuotteiden jakelua tai edistävät taloudellista tai teknistä kehitystä, olisi sallittua vain ehdolla, että tällaiset hyödylliset vaikutukset toteutuvat vain yhden jäsenvaltion alueella tai sellaisissa jäsenvaltioissa, joissa sopimuksessa osallisena olevat yritykset toimivat, eivätkä muiden jäsenvaltioiden alueella. Tällainen tulkinta on ristiriidassa yhteisön perustavoitteiden kanssa sekä yhteismarkkina- ja sisämarkkinakäsitteidenkin kanssa.

6 Vaikka perustamissopimuksen 190 artikla ei velvoitakaan komissiota vastaamaan kaikkiin tosiseikkoihin ja oikeudellisiin seikkoihin, joita poikkeuslupapäätöstä pyytävät yritykset ovat esittäneet, jokaisen päätöksen perustelujen on oltava sellaiset, että yhteisöjen tuomioistuin voi harjoittaa laillisuusvalvontaansa ja että jäsenvaltiot ja niiden kansalaiset, joita asia koskee, voivat ymmärtää, millä tavalla komissio on soveltanut perustamissopimusta.

Tätä velvollisuutta ei täytä sellainen perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan nojalla tehty kielteinen poikkeuslupapäätös, jossa mainitaan kilpailuasioissa toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen tekemät päätökset, joihin hakija on vedonnut todisteena poikkeuslupahakemuksen kohteena olevien sopimusten hyödyllisistä vaikutuksista, mutta jossa ei arvioida näiden päätösten sisältöä eikä millään lailla perustella syitä, joiden vuoksi kansallisen tuomioistuimen päätelmiä on pidetty asiassa merkityksettöminä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Yhdenvertainen kohtelu - Työsuhteen ehdot - Ainoastaan yliopistojen vieraan kielen opettajiin sovellettava työsopimusten keston rajoittaminen yhteen vuoteen - Peitelty syrjintä - Toimenpidettä, jota ei voida perustella yleisesti opetustarpeiden muuttumisella, ei voida hyväksyä

(ETY:n perustamissopimuksen 48 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

$$On vastoin yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, joka nimenomaisesti ilmaistaan perustamissopimuksen 48 artiklan 2 kohdassa ja jossa kielletään paitsi avoin syrjintä kansallisuuden perusteella, myös kaikki peitellyn syrjinnän muodot, joissa muita erotteluperusteita soveltaen päädytään tosiasiassa samaan tulokseen, että jäsenvaltion lainsäädännössä rajoitetaan yliopistojen vieraan kielen opettajien työsopimusten kesto kaikissa tapauksissa yhteen vuoteen, minkä jälkeen niitä voidaan jatkaa, silloin kun tällaista rajoitusta ei periaatteessa ole asetettu muille opettajille.

Vaikka ei olekaan perustamissopimuksen määräysten vastaista, että jäsenvaltiot toteuttavat erotuksetta sovellettavia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on taata niiden yliopistojen asianmukainen hallinto ja jotka voivat vaikuttaa erityisesti muiden jäsenvaltioiden kansalaisiin, toimenpiteiden on kuitenkin oltava suhteellisuusperiaatteen mukaisia eli niillä on voitava saavuttaa tavoiteltu päämäärä ja niiden on oltava välttämättömiä sen saavuttamiseksi. Yhteisön oikeus ei estä jäsenvaltiota tekemästä vieraan kielen opettajien työsopimuksia määräajaksi, jos palvelukseenottamishetkellä vaikuttaa siltä, ettei opetustarve jatku kyseisen ajan jälkeen. Sitä vastoin sopimukset, joiden avulla on tarkoitus vastata pysyviin opetustarpeisiin, on tehtävä toistaiseksi samalla tavoin kuin muiden opettajien tällaisiin tarpeisiin vastaavien työsuhteiden osalta tehtävät sopimukset. Mikäli opetustarpeet

muuttuvat, voidaan ylimääräiset opettajat irtisanoa työntekijöiden määrän mukauttamiseksi uusiin olosuhteisiin, koska tällainen toimenpide ei vaikuta yhtä rajoittavasti työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen kuin heidän sopimustensa keston rajoittaminen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Työntekijät - Yhdenvertainen kohtelu - Sosiaaliset edut - Synnytys- ja äitiysavustusten maksamisen edellytyksenä asuminen kyseisen jäsenvaltion alueella - Ei voida hyväksyä - Perusteleminen kansanterveydellisillä syillä - Ei perusteltua

(ETY:n perustamissopimuksen 52 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohta)

2. Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Yhteisön säännöstö - Asiallinen ulottuvuus - Soveltamisalaan kuuluvat ja kuulumattomat etuudet - Erotteluperusteet - Objektiivisten ja lakisääteisesti määriteltyjen perusteiden mukaan myönnettävä äitiysavustus - Soveltamisalaan kuuluminen - Maksuihin perustumaton etuus - Ei merkitystä - Toisessa jäsenvaltiossa täyttyneiden asumiskausien ottaminen huomioon

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 4 artiklan 1 kohdan a alakohta, 4 artiklan 2 kohta ja 18 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

$$1. Jäsenvaltio syrjii muiden jäsenvaltioiden kansalaisia silloin kun se asettaa synnytys- ja äitiysavustuksen maksamiselle aiempaa asumista alueellaan koskevia edellytyksiä, sillä valtion omien kansalaisten on helpompi täyttää tällaiset edellytykset. Tällainen syrjintä myönnettäessä avustuksia, jotka työntekijöiden osalta ovat sosiaalisia etuja, on vastoin asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohtaa. Sillä rikotaan myös perustamissopimuksen 52 artiklaa, koska vaikka syrjintä ei itsenäisten ammatinharjoittajien tapauksessa tapahdu ammattitoiminnan harjoittamista koskevien erityisten sääntöjen alalla, se on kuitenkin muiden jäsenvaltioiden kansalaisten osalta este tällaisen toiminnan harjoittamiselle.

Synnytysavustuksen osalta asumisvelvoitetta ei voida perustella kansanterveydellisillä syillä, sillä velvoite käydä useissa lääketieteellisissä tutkimuksissa, mikä on myös edellytys avustuksen myöntämiselle, voidaan erottaa ensin mainitusta velvoitteesta.

2. Asetuksen N:o 1408/71 soveltamisalaan kuuluvien ja kuulumattomien etuuksien erottaminen toisistaan perustuu ennen kaikkea kunkin etuuden ominaispiirteisiin eli etenkin etuuden tarkoitukseen ja myöntämisedellytyksiin, eikä siihen, luokitellaanko etuus kansallisessa lainsäädännössä sosiaaliturvaetuudeksi.

Äitiysavustus on katsottava asetuksen N:o 1408/71 asialliseen ulottuvuuteen kuuluvaksi sosiaaliturvaetuudeksi, joten siihen on sovellettava asetuksen 18 artiklassa säädettyjä asumiskausien yhteenlaskemista koskevia sääntöjä, koska avustusta myönnetään henkilökohtaisten tarpeiden yksilöllisestä ja harkinnanvaraisesta arvioinnista riippumatta edunsaajille lakisääteisesti määritellyn tilanteen perusteella ja koska äitiysetuudet mainitaan nimenomaisesti kyseisen asetuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa. Sillä, ettei avustuksen myöntämiselle ole asetettu mitään maksuedellytyksiä, ei ole merkitystä, koska asetuksen soveltamisesta maksuihin perustumattomiin järjestelmiin säädetään asetuksen 4 artiklan 2 kohdassa.