ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 7 artiklaa, Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE), julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) ja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY) tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta 15.12.1997 annetun neuvoston direktiivin 97/81/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 7.4.1998 annetulla neuvoston direktiivillä 98/23/EY, liitteenä olevan 6.6.1997 tehdyn osa-aikatyötä koskevan puitesopimuksen 4 lauseketta ja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevan, 18.3.1999 tehdyn määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 4 lauseketta on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa ei säädetä rauhantuomarin osalta oikeudesta 30 päivän palkalliseen vuosilomaan eikä työsuhteeseen perustuvaan sosiaaliavustus- ja sosiaalivakuutusjärjestelmään, josta yleisten tuomioistuinten tuomarien osalta on säädetty, jos kyseinen rauhantuomari kuuluu osa-aikatyötä koskevassa puitesopimuksessa tarkoitetun osa-aikatyöntekijän ja/tai määräaikaista työtä koskevassa puitesopimuksessa tarkoitetun määräaikaisen työntekijän käsitteen alaan ja on yleisen tuomioistuimen tuomarin tilanteeseen rinnastettavassa tilanteessa.
71

Siltä osin kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa toisessa kysymyksessään 23.2.2010 annetun tuomion Teixeira (C‑480/08, EU:C:2010:83) 70 kohtaan, on lopuksi todettava, ettei se ole merkityksellinen nyt käsiteltävän asian kannalta. Unionin tuomioistuin on kyllä todennut siinä, että lapsen, joka käyttää oikeutta osallistua koulutukseen asetuksen N:o 1612/68 12 artiklan mukaisesti, tosiasiallisena huoltajana olevalla vanhemmalla olevaan oikeuteen oleskella vastaanottavassa jäsenvaltiossa ei sovelleta edellytystä, jonka mukaan tällä vanhemmalla on oltava riittävät varat niin, että hän ei oleskelunsa aikana muodostu rasitteeksi tämän jäsenvaltion sosiaalihuoltojärjestelmälle, ja kattava sairausvakuutusturva kyseisessä valtiossa. Asetuksen N:o 1612/68 12 artiklassa, samoin kuin sen korvanneessa asetuksen N:o 492/2011 10 artiklassa, annetaan kuitenkin oikeuksia ainoastaan sellaisen jäsenvaltion kansalaisen perheen lapsille, joka on tai on ollut työssä vastaanottavan jäsenvaltion alueella. VI:n aviomies ja kyseisen lapsen isä on kuitenkin kolmannen valtion kansalainen.
55

Neljänneksi on todettava, että koska ei voida sulkea pois sitä, että lopulta osoittautuu, että verovelvolliselta on evätty vähennysoikeus unionin oikeuden vastaisesti, on vielä palautettava mieleen, että oikeus saada takaisin sellaiset verot, jotka jäsenvaltio on kantanut unionin oikeuden vastaisesti, seuraa niistä oikeuksista, joita yksityisille on annettu unionin oikeussäännöillä, sellaisina kuin unionin tuomioistuin on näitä oikeussääntöjä tulkinnut, ja sillä täydennetään näitä oikeuksia. Jäsenvaltioilla on siten lähtökohtaisesti velvollisuus palauttaa unionin oikeuden vastaisesti kannetut verot. Perusteettomasti maksetun arvonlisäveron palauttamista koskeva vaatimus liittyy perusteettomien maksujen palauttamista koskevaan oikeuteen, jolla pyritään vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan korjaamaan seurauksia, joita veron unionin oikeuden vastaisuudesta aiheutuu, poistamalla se taloudellinen rasitus, joka verosta on perusteetta aiheutunut sille toimijalle, joka on lopulta tosiasiallisesti vastannut tästä verosta (tuomio 14.6.2017, Compass Contract Services, C‑38/16, EU:C:2017:454, 29 ja 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 2.7.2020, Terracult, C‑835/18, EU:C:2020:520, 24 kohta).
72

Kaiken edellä esitetyn perusteella kolmanteen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2004/83 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan toista virkettä on tulkittava siten, että sen määrittämiseksi, onko UNRWA:n suojelu tai apu lakannut kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla siten, että kansainvälistä suojelua hakeneen henkilön on ollut pakko lähteä tämän elimen toimialueelta, ei ole tarpeen osoittaa, että UNRWA tai valtio, jonka alueella se toimii, on tarkoituksella aiheuttanut tälle henkilölle haittaa tai evännyt häneltä avun joko toimilla tai toimimatta jättämisellä. Tätä säännöstä sovellettaessa riittää, kun osoitetaan, että UNRWA:n apu tai suojelu on tosiasiallisesti lakannut jostain syystä siten, että kyseinen elin ei enää objektiivisista syistä tai kyseisen henkilön henkilökohtaiseen tilanteeseen liittyvistä syistä kykene varmistamaan hänelle elinolosuhteita, jotka vastaisivat sen tehtävän mukaisia vaatimuksia.
15

Liikevaihtoverolain (Umsatzsteuergesetz), joka on annettu 21.2.2005 (BGBl. 2005 I, s. 386), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiaan (jäljempänä UStG), 13 §:ssä, jonka otsikko on ”Verosaatavan syntyminen”, säädetään seuraavaa: ”(1) Verosaatava syntyy 1. tavaroiden luovutuksista ja palvelujen suorituksista a) laskettaessa veroa sovittujen vastikkeiden perusteella (16 §:n 1 momentin ensimmäinen virke) ilmoituskauden, jonka aikana tavara on luovutettu tai palvelu on suoritettu, päättyessä. Tämä koskee myös osasuorituksia. Niistä on kyse, jos taloudellisesti jaettavissa olevan suorituksen tiettyjä osia koskeva vastike sovitaan erikseen. Jos vastike tai osa siitä otetaan vastaan ennen kuin suoritus tai osasuoritus on toteutettu, verosaatava syntyy tältä osin sen ilmoituskauden, jonka aikana vastike tai osavastike on otettu vastaan, päättyessä b) laskettaessa veroa vastaanotettujen vastikkeiden perusteella (20 §) sen ilmoituskauden, jonka aikana vastikkeet on otettu vastaan, päättyessä – –”
69

Edellä esitetyn perusteella ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle on vastattava, että direktiivin 2006/112 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että liiketoimet, jotka liittyvät sopimussuhteeseen, jossa yksilöidään palvelujen suorittaja, niiden hankkija ja kyseessä olevien suoritusten luonne, jotka verovelvollinen on asianmukaisesti kirjannut, joiden otsikko vahvistaa niiden luonteen palveluina ja jotka ovat johtaneet siihen, että palvelujen suorittaja on saanut veloitusilmoitusten muodossa korvauksen, joka on todellinen vastasuoritus vastaanottajan saamista palveluista, muodostavat kyseisessä säännöksessä tarkoitetun vastikkeellisen palvelujen suorituksen riippumatta yhtäältä siitä, ettei verovelvollinen ehkä saa voittoa, ja toisaalta siitä, onko annettu takuu, joka kattaa mainittujen suoritusten kohteena olleet tavarat.
46

Koska valtiokonttori, joka kuuluu direktiivin 2011/7 2 artiklan 2 alakohdassa tarkoitetun viranomaisen käsitteen alaan, on kuitenkin niiden rahamäärien velkoja, jotka New Media ‑yrityksen on maksettava korvauksena tästä käyttöoikeudesta, ensimmäinen edellytys sille, että toimea voidaan pitää direktiivin 2011/7 2 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettuna ”kaupallisena toimena”, sellaisena kuin sitä on tulkittu tämän tuomion 44 kohdassa, ei täyty. Näin ollen valtiokonttorilla ei ole oikeutta kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa säädettyihin lakisääteisiin viivästyskorkoihin.
8

Kyseisen direktiivin 3 e artiklassa, jonka otsikko on ”Päästöoikeuksien jakaminen ja myöntäminen ilma-alusten käyttäjille”, säädetään seuraavaa: ”1. Ilma-alusten käyttäjät voivat hakea maksutta jaettavia ilmailun päästöoikeuksia kullekin 3 c artiklassa tarkoitetulle kaudelle. Hakemus voidaan tehdä toimittamalla hallinnoivan jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle kyseisen ilma-aluksen käyttäjän harjoittamaa liitteessä I tarkoitettua ilmailutoimintaa koskevat todennetut tonnikilometritiedot kyseiseltä tarkkailuvuodelta. – – Hakemus on tehtävä vähintään 21 kuukautta ennen hakemuksen kohteena olevan kauden alkua – – 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava 1 kohdan mukaisesti vastaanotetut hakemukset komissiolle vähintään 18 kuukautta ennen hakemuksen kohteena olevan kauden alkua – – 3. Vähintään 15 kuukautta ennen kunkin 3 c artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kauden alkua – – komissio laskee: a) kyseiselle kaudelle 3 c artiklan mukaisesti jaettavien ilmailun päästöoikeuksien kokonaismäärän; b) kyseisellä kaudella 3 d artiklan mukaisesti huutokaupattavien ilmailun päästöoikeuksien määrän; c) kyseisellä kaudella 3 f artiklan 1 kohdan mukaisesti ilma-alusten käyttäjiä varten erityisvarannossa olevien ilmailun päästöoikeuksien määrän; d) kyseisellä kaudella maksutta myönnettävien ilmailun päästöoikeuksien määrän vähentämällä b ja c alakohdassa tarkoitettujen päästöoikeuksien määrän a alakohdassa päätetystä päästöoikeuksien kokonaismäärästä; ja e) vertailuluvun, jonka mukaisesti maksuttomat päästöoikeudet jaetaan ilma-alusten käyttäjille, joiden hakemukset on toimitettu komissiolle 2 kohdan mukaisesti, ja tekee päätöksen, jossa nämä määrät vahvistetaan. – – 4. Kunkin hallinnoivan jäsenvaltion on laskettava ja julkaistava seuraavat tiedot kolmen kuukauden kuluessa siitä päivästä, jona komissio tekee 3 kohdassa tarkoitetun päätöksen: a) kullekin ilma-aluksen käyttäjälle, jonka hakemus on toimitettu komissiolle 2 kohdan mukaisesti, kyseisellä kaudella jaettavat päästöoikeudet, jotka on laskettu kertomalla hakemuksessa ilmoitetut tonnikilometritiedot 3 kohdan e alakohdassa tarkoitetulla vertailuluvulla; ja b) kullekin ilma-aluksen käyttäjälle kunakin vuonna jaettavat päästöoikeudet, jotka määritetään jakamalla käyttäjälle kyseisellä kaudella jaettujen a alakohdan mukaisesti laskettujen päästöoikeuksien kokonaismäärä siihen kauteen kuuluvien vuosien määrällä, jonka aikana ilma-aluksen käyttäjä harjoittaa liitteessä I tarkoitettua ilmailutoimintaa. 5. Hallinnoivan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on myönnettävä kullekin ilma-aluksen käyttäjälle tälle kyseisenä vuonna tämän artiklan tai 3 f artiklan mukaisesti jaetut päästöoikeudet viimeistään 28 päivänä helmikuuta 2012 ja kunkin seuraavan vuoden helmikuun 28 päivään mennessä.”
18

Näiden kattiloiden valmistajan ainoa edustaja on vahvistanut, että kattiloiden enimmäispolttoteho säädetään tietokoneohjelmistolla arvoihin 8,991 MW, 8,791 MW ja 8,962 MW. Jotta lisäksi näiden samojen kattiloiden lämpöteho olisi alle 20 MW, yksi kattiloista on aina sammutettuna, niin että nimellinen enimmäisteho, joka laitoksella voidaan saavuttaa, on 17953 kW (8991 kW + 8962 kW). Tämä seikka vahvistetaan kaasunkulutusrekisterissä, kattiloiden päiväkohtaisessa kirjanpidossa ja asiakirjoissa, joihin kaasunkulutus kirjataan. Ilmanlaadun suojelun osalta päivitetystä toimiluvasta, joka Apollo Tyresille on myönnetty, ilmenee myös, että samanaikaisesti toiminnassa voi olla enintään kaksi kattilaa, joiden yhteinen nimellinen kokonaislämpöteho on enintään 17,953 MW.
3)

Asetusta N:o 2271/96, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 37/2014 ja delegoidulla asetuksella 2018/1100, ja erityisesti sen 5 ja 9 artiklaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 artiklan ja 52 artiklan 1 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että tämän asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, 11 artiklassa tarkoitetun henkilön toteuttama sopimusten päättäminen mainitun asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, liitteessä lueteltuihin lakeihin perustuvien vaatimusten tai kieltojen noudattamiseksi, vaikka henkilöllä ei ole saman asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, 5 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettua lupaa, todetaan pätemättömäksi, kunhan tälle henkilölle ei aiheudu tästä pätemättömäksi toteamisesta suhteettomia vaikutuksia asetuksen N:o 2271/96, sellaisena kuin se on muutettuna, niihin tavoitteisiin nähden, joilla pyritään suojelemaan vallitsevaa oikeusjärjestystä ja Euroopan unionin etuja yleensä. Tässä oikeasuhteisuuden arvioinnissa on punnittava näihin asetuksen N:o 2271/96, sellaisena kuin se on muutettuna, tavoitteisiin pyrkimistä siten, että tämän asetuksen 5 artiklan ensimmäisessä kohdassa säädetyn kiellon vastainen päättäminen todetaan pätemättömäksi, suhteessa siihen, kuinka todennäköisesti kyseessä olevalle henkilölle aiheutuu taloudellisia menetyksiä ja kuinka laajoja nämä menetykset ovat siinä tapauksessa, että mainittu henkilö ei voisi päättää liikesuhteitaan sellaisen henkilön kanssa, joka on merkitty luetteloon henkilöistä, joihin sovelletaan mainitun asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, liitteessä luetelluista laeista aiheutuvia toissijaisia pakotteita.
3)

Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan (N:o 7) 11 artiklan a alakohtaa, luettuna yhdessä tämän pöytäkirjan 17 ja 22 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että rikosoikeudellisesta menettelystä vastaavalla kansallisella viranomaisella eli – sen mukaan, mistä menettelyn vaiheesta on kyse – syytetoimista vastaavalla viranomaisella tai toimivaltaisella rikostuomioistuimella on toimivalta arvioida ensin, onko mahdollinen rikos, johon kansallisen keskuspankin pääjohtaja on syyllistynyt Euroopan keskuspankin elimen jäsenen ominaisuudessaan, sellainen teko, jonka tämä pääjohtaja on suorittanut hoitaessaan tehtäviään kyseisessä elimessä, mutta jos se on asiasta epävarma, se on velvollinen pyytämään vilpittömän yhteistyön periaatteen mukaisesti Euroopan keskuspankilta lausuntoa ja noudattamaan sitä. Sitä vastoin on yksin Euroopan keskuspankin tehtävänä arvioida silloin, kun siltä on pyydetty kyseisen pääjohtajan koskemattomuuden pidättämistä, onko tällainen koskemattomuuden pidättäminen ristiriidassa unionin edun kanssa, sillä varauksella, että unionin tuomioistuin mahdollisesti tutkii kyseisen arvioinnin.
9

Delegoidun asetuksen 72 artiklassa, jonka otsikko on ”Tietojen säilyttäminen”, säädetään seuraavaa: ”1. Tiedot on säilytettävä välineellä, joka mahdollistaa tietojen säilyttämisen siten, että toimivaltainen viranomainen saa ne käyttöönsä myös vastaisuudessa, ja ne on säilytettävä sellaisessa muodossa ja sellaisella tavalla, että seuraavat edellytykset täyttyvät: a) toimivaltainen viranomainen pääsee tietoihin nopeasti ja voi todentaa kaikki kunkin liiketoimen käsittelyn keskeiset vaiheet; b) oikaisut tai muut muutokset sekä säilytettyjen tietojen sisältö ennen tällaisia oikaisuja tai muita muutoksia voidaan selvittää helposti; c) tietoja ei voida muutoin manipuloida eikä muuttaa; d) tietotekniikan tai muiden keinojen tehokas hyödyntäminen on mahdollista, kun tietojen analysointi on muutoin hankalaa niiden määrän ja luonteen vuoksi; e) yrityksen järjestelyt täyttävät kirjanpitovaatimukset käytetystä teknologiasta riippumatta. 2. Sijoituspalveluyritysten on pidettävä kirjaa vähintään tämän asetuksen liitteessä I yksilöidyistä seikoista toimintojensa luonteen mukaisesti. Tämän asetuksen liitteessä I yksilöityjä seikkoja koskeva luettelo ei rajoita muusta lainsäädännöstä johtuvien muiden kirjanpitovelvoitteiden noudattamista. 3. Sijoituspalveluyritysten on pidettävä kirjaa myös kaikista periaatteista ja menettelyistä, jotka niiden on säilytettävä kirjallisesti direktiivin [2014/65], asetuksen [N:o 600/2014], direktiivin [2014/57] ja asetuksen [N:o 596/2014] ja niiden täytäntöönpanotoimenpiteiden mukaisesti. Toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia sijoituspalveluyrityksiä pitämään kirjaa myös muista seikoista tämän asetuksen liitteessä I yksilöidyn luettelon lisäksi.”
3

Asetuksen N:o 1169/2011 johdanto-osan 35, 37 ja 41 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: ”(35) Erikokoisissa pakkauksissa olevien tuotteiden vertailtavuuden helpottamiseksi on asianmukaista säilyttää vaatimus, että ravintoarvo on edelleen ilmoitettava 100:aa grammaa tai 100:aa millilitraa kohti, ja sallia tarvittaessa täydentävät annoskohtaiset tiedot. Siksi, jos tuote on valmiiksi pakattu ja yksittäiset annokset tai kulutusyksiköt on mainittu, olisi sallittava ravintoarvon ilmoittaminen annosta tai kulutusyksikköä kohti sen lisäksi, että se ilmoitetaan 100:aa grammaa tai 100:aa millilitraa kohti. Annoksiin tai kulutusyksikköihin liittyvien vertailukelpoisten tietojen antamiseksi komissiolle olisi myös siirrettävä valta hyväksyä sääntöjä, jotka koskevat tiettyjen elintarvikeryhmien ravintoarvoilmoituksen ilmaisemista annosta tai kulutusyksikköä kohti. – – (37) Koska yhtenä tämän asetuksen tavoitteista on tarjota loppukuluttajille lähtökohdat tietoon perustuvien valintojen tekemiseksi, on tärkeää varmistaa tältä osin, että loppukuluttajat ymmärtävät merkinnöissä annetut tiedot ongelmitta. – – – – (41) Jotta annetut ravintoarvotiedot herättäisivät keskivertokuluttajan huomion ja palvelisivat tiedottamistarkoitustaan, niiden olisi oltava yksinkertaisia ja helposti ymmärrettäviä, nykyinen tiedontaso ravitsemusasioissa huomioon ottaen. Ravintoarvotietojen sijainti osittain pääasiallisessa nähtävissä olevassa kentässä, joka on yleensä ’pakkauksen etupuolella’, ja osittain pakkauksen toisella puolella, esimerkiksi ’pakkauksen takapuolella’, saattaisi hämmentää kuluttajia. Sen vuoksi ravintoarvoilmoituksen pitäisi olla yhdessä kentässä. Lisäksi ravintoarvotietojen tärkeimmät tiedot voitaisiin vapaaehtoisesti toistaa pääasiallisessa nähtävissä olevassa kentässä, jotta kuluttajien olisi helpompi nähdä vaivatta olennaiset ravintoarvotiedot elintarvikkeita ostaessaan. Se, että valittaisiin vapaasti, mitkä tiedot toistetaan, saattaisi hämmentää kuluttajia. Sen selventäminen, mitä tietoja voidaan toistaa, on näin ollen tarpeen.”
35

On myös muistutettava siitä, että – kuten unionin yleinen tuomioistuin on pääasiallisesti korostanut valituksenalaisen määräyksen 50 kohdassa – menettelyn kuluessa toteutetut toimenpiteet, joilla on tarkoitus valmistella useita vaiheita sisältävän menettelyn yhteydessä lopullista päätöstä, eivät lähtökohtaisesti ole toimia, joista voidaan nostaa kumoamiskanne (ks. vastaavasti tuomio 3.6.2021, Unkari v. parlamentti, C-650/18, EU:C:2021:426, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
5

Asetuksen N:o 73/2009 johdanto-osan seitsemännessä perustelukappaleessa täsmennettiin seuraavaa: ”Pysyvien laitumien myönteiset ympäristövaikutukset on tunnustettu [yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71, (EY) N:o 1254/1999 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetussa neuvoston] asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 [(EUVL 2003, L 270, s. 1)]. Tässä asetuksessa tarkoitetut toimenpiteet, joiden tarkoituksena on ollut kannustaa nykyisten pysyvien laidunten säilyttämiseen entisellään sen varmistamiseksi, että suuria alueita ei muuteta peltomaaksi, olisi säilytettävä.”
5

Mainitun asetuksen 3 artiklan, jonka otsikko on ”Avoimen internetyhteyden turvaaminen”, 1–3 kohdassa säädetään seuraavaa: ”1. Loppukäyttäjillä on oikeus saada ja välittää tietoa ja sisältöjä, käyttää ja tarjota valitsemiaan sovelluksia ja palveluja sekä käyttää valitsemiaan päätelaitteita riippumatta loppukäyttäjän tai palveluntarjoajan sijaintipaikasta taikka tiedon, sisällön, sovelluksen tai palvelun alkuperästä tai määränpäästä, internetyhteyspalvelunsa kautta. – – 2. Internetyhteyspalvelujen tarjoajien ja loppukäyttäjien väliset sopimukset internetyhteyspalvelujen kaupallisista ja teknisistä ehdoista ja ominaisuuksista, kuten hinnasta, datansiirron määristä ja nopeuksista, ja mahdolliset internetyhteyspalvelujen tarjoajien soveltamat kaupalliset käytännöt eivät saa rajoittaa 1 kohdassa vahvistetun loppukäyttäjien oikeuden käyttämistä. 3. Internetyhteyspalvelujen tarjoajien on kohdeltava internetyhteyspalveluja tarjotessaan kaikkea tietoliikennettä yhdenvertaisesti, syrjimättömästi, rajoituksitta ja häiriöittä ja riippumatta lähettäjästä, vastaanottajasta, saadusta tai jaetusta sisällöstä, käytetyistä tai tarjotuista sovelluksista tai palveluista tai käytetystä päätelaitteesta. Ensimmäinen alakohta ei estä internet-palvelujen tarjoajia panemasta täytäntöön kohtuullisia liikenteenhallintatoimenpiteitä. Kohtuullisten liikenteenhallintatoimenpiteiden on oltava läpinäkyviä, syrjimättömiä ja oikeasuhteisia eivätkä ne saa perustua kaupallisiin näkökohtiin, vaan tietoliikenteen tiettyjen luokkien objektiivisesti erilaisiin teknisiin palvelun laatua koskeviin vaatimuksiin. Tällaisilla toimenpiteillä ei saa valvoa tiettyä sisältöä eikä niitä saa pitää voimassa pidempään kuin on välttämätöntä. Internetyhteyspalvelujen tarjoajat eivät saa suorittaa liikenteenhallintatoimenpiteitä, jotka menevät toisessa alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä pidemmälle, eivätkä varsinkaan saa estää pääsyä tiettyihin sisältöihin, sovelluksiin tai palveluihin taikka niiden tiettyihin luokkiin tai hidastaa, muuttaa, rajoittaa tai häiritä niitä tai heikentää niiden laatua tai syrjiä niitä, paitsi siinä määrin, kuin se on välttämätöntä ja vain niin pitkään kuin se on välttämätöntä, jotta voidaan: a) noudattaa internetyhteyspalvelujen tarjoajaan sovellettavaa unionin säädöksiä tai unionin oikeuden mukaista kansallista lainsäädäntöä, tai unionin oikeuden mukaisia toimenpiteitä tällaisten unionin säädösten tai tällaisen kansallisen lainsäädännön panemiseksi täytäntöön, mukaan lukien tuomioistuimen määräykset tai asianomaisen toimivallan omaavien viranomaisten päätökset; b) säilyttää verkon, sen kautta tarjottavien palvelujen ja loppukäyttäjien päätelaitteiden eheys ja turvallisuus; c) estää uhkaava verkon ruuhkautuminen ja lieventää poikkeuksellisen tai väliaikaisen verkon ruuhkautumisen vaikutuksia, edellyttäen, että toisiaan vastaavia tietoliikenteen luokkia kohdellaan yhdenvertaisesti.”
30

Ilmaisujen ”huvipuisto” ja ”messut” tavanomaisesta merkityksestä yleiskielessä on komission kirjallisissa huomautuksissaan esittämän mukaisesti todettava, että ilmauksella ”huvipuisto” tarkoitetaan maa-aluetta, jolle on rakennettu kunnallistekniikka ja jolla on useita rentoutumiseen ja viihteestä nauttimiseen tarkoitettuja laitteita ja tiloja, kun taas ”messuille” tai ”markkinoille”, joissa on yleensä myös tällaisia laitteita ja tiloja, on tunnusomaista, että kyseessä on väliaikainen tapahtuma, vaikka se saatetaankin järjestää suhteellisen säännöllisesti.
Kun otetaan huomioon kaikki edellä todettu, toiseen kysymykseen on vastattava, että SEUT 45 ja SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa asianomaisella henkilöllä ei ole direktiivin 2005/36 liitteessä V olevassa 5.6.2. kohdassa tarkoitettua asiakirjaa, joka osoittaa, että hänellä on proviisorin ammattipätevyys, mutta hän on hankkinut kyseiseen ammattiin liittyvää ammatillista osaamista sekä kotijäsenvaltiossa että vastaanottavassa jäsenvaltiossa, viimeksi mainitun jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on silloin, kun niille toimitetaan hakemus ammattipätevyyden tunnustamisesta, arvioitava kyseistä osaamista ja verrattava sitä osaamiseen, jota vastaanottavassa jäsenvaltiossa edellytetään proviisorin ammatin harjoittamisen aloittamista varten. Jos kyseinen osaaminen vastaa vastaanottavan jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä edellytettyä osaamista, kyseisen jäsenvaltion on tunnustettava se. Jos kyseinen vertailu sen sijaan osoittaa, että asianomaisen henkilön osaaminen ja kyseisessä jäsenvaltiossa edellytetty osaaminen vastaavat toisiaan vain osittain, vastaanottavalla jäsenvaltiolla on oikeus vaatia asianomaista henkilöä osoittamaan, että hän on hankkinut puuttuneet tiedot ja pätevyyden. Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten tehtävänä on arvioida tarvittaessa, kelpaavatko vastaanottavassa jäsenvaltiossa muun muassa käytännön kokemuksen yhteydessä hankitut tiedot sen osoittamiseen, että asianomainen henkilö on hankkinut puuttuneet tiedot. Jos mainittu vertailu osoittaa, että hakijan suorittaman koulutuksen ja vastaanottavassa jäsenvaltiossa edellytetyn koulutuksen välillä on olennaisia eroja, toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä korvaavista toimenpiteistä kyseisten erojen kattamiseksi.
41

Näin ollen esitettyyn kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 1215/2012 5 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä asetuksen johdanto-osan kolmannen perustelukappaleen kanssa, on tulkittava siten, että sitä sovelletaan määritettäessä jäsenvaltion tuomioistuinten kansainvälistä toimivaltaa ratkaista riita-asia, jossa asianosaisina ovat jäsenvaltion työntekijä, joka ei käytä julkista valtaa, ja tämän jäsenvaltion konsuliviranomainen, joka sijaitsee toisen jäsenvaltion alueella.