ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 141/32

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Nürnberg (Saksa) on esittänyt 6.4.2009 — Coty Prestige Lancaster Group GmbH v. Simex Trading AG

(Asia C-127/09)

2009/C 141/55

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberlandesgericht Nürnberg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Coty Prestige Lancaster Group GmbH

Vastaaja: Simex Trading AG

Ennakkoratkaisukysymys

Onko kysymyksessä asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 13 artiklan 1 kohdassa ja direktiivin 89/104/ETY (2) 7 artiklassa tarkoitettu markkinoille saattaminen, kun hajuveden kokeilupakkaus luovutetaan omistusoikeutta siirtämättä sopimukseen sidotulle jälleenmyyjälle, jotta tämä voi asettaa tuotteen sisällön mahdollisten asiakkaiden kokeiltavaksi, kun tuotteessa on merkintä siitä, että sitä ei ole tarkoitettu myytäväksi, kun sopimuksen mukaan tuotteen valmistaja/tavaramerkin haltija voi vaatia tuotteen milloin tahansa takaisin ja kun tuotteen ulkoasu poikkeaa selvästi tuotteen valmistajan/tavaramerkin haltijan yleensä markkinoille saattamien tuotteiden ulkoasusta siten, että se on selvästi yksinkertaisempi?

(1) Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, 14.1.1994, s. 1).

(2) Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettu neuvoston ensimmäinen direktiivi 89/104/ETY (EYVL L 40, 11.2.1989, s. 1).
1)

Onko yhdistetyn nimikkeistön, sellaisena kuin se on muutettuna tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 11.9.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1789/2003 (1), alanimikettä 3926 20 00 tulkittava siten, että se käsittää myös sellaiset tekstiilitavarat, jotka on yhdeltä puolelta nukitettu ja peitetty muovikerroksella, mutta joissa nukittamisella ei ole mitään pelkkää vahvistamista pidemmälle menevää tehtävää vaan joissa se vain parantaa muovikerroksen kiinnittymistä eikä ole enää tuotteen viimeistelyn jälkeen käyttäjän havaittavissa (vrt. myös harmonoidun järjestelmän selitys 56.6, joka koskee yhdistetyn nimikkeistön 39 ryhmää)?
—

Valituksenalainen tuomio on kumottava siltä osin kuin sillä otettiin tutkittavaksi kanne, jolla Kronoply GmbH & Co. KG ja Kronotex GmbH & CO. KG vaativat kumottavaksi 19.6.2002 tehdyn komission päätöksen olla vastustamatta Saksan Zellstoff Stendahl GmbH:lle sellutehtaan rakentamiseen myöntämää tukea
3)

Jos kysymykseen 2 vastataan myöntävästi, kysytään, voiko määritelmä, joka kansallisessa oikeusjärjestyksessä sallitaan tehdä ja jonka mukaan ”metsää” ja ”puustoisia maita” ovat myös maa-alueet, jotka eivät muodosta asetuksen (EY) N:o 2152/2003 3 artiklan a ja b alakohdan määritelmien mukaista ”metsää” tai ”puustoista maata”, poiketa edellä mainitussa asetuksessa annetusta määritelmästä sekä ”metsän” tai ”puustoisen maan” käsitteiden, jotka asetus sisältää, osatekijöiden osalta että niiden osatekijöiden, jotka mahdollisesti ovat yhteiset asetuksen kanssa, suuruuksien aritmeettisen määritelmän osalta, vai voiko tämä kansallisissa oikeusjärjestyksissä tehty määritelmä käsittää ”metsän” tai ”puustoisen maan” käsitteen muodostavia osatekijöitä, jotka ovat erilaisia kuin ne osatekijät, jotka asetuksen määritelmä sisältää, mutta kun kyse on asetuksen kanssa yhteisistä osatekijöistä, sallittua on ainoastaan se, että ne joko määritetään muuten kuin aritmeettisesti tai jos ne määritetään aritmeettisesti, ne eivät saa poiketa asetuksen vastaavasta aritmeettisesta määrittelystä?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 90/20

Valitus, jonka General Química, S.A., Repsol Química, S.A. ja Repsol YPF, S.A. ovat tehneet 3.3.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-85/06, General Química ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, 18.12.2008 antamasta tuomiosta

(Asia C-90/09 P)

2009/C 90/32

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittajat: General Química, S.A., Repsol Química, S.A. ja Repsol YPF, S.A. (edustajat: abogado J. M. Jiménez-Laiglesia Oñate ja abogado J. Jiménez-Laiglesia Oñate)

Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— asiassa T-85/06 18.12.2008 annettu tuomio on kumottava niiltä osin kuin siinä hylätään kumoamisperuste, joka koskee ilmeistä arviointivirhettä ja perustelujen laiminlyöntiä valittajien solidaarisen vastuun osalta

— päätöksen 1 artiklan g ja h alakohta ja 2 artiklan d alakohta on kumottava niiltä osin kuin kyseisessä päätöksessä todetaan Repsol YPF:n ja Repsol Químican olevan yhdessä ja solidaarisesti vastuussa sellaisesta EY 81 artiklan 1 kohdan rikkomisesta, johon General Química on syyllistynyt, ja toissijaisesti niiltä osin kuin kyseinen päätös koskee Repsol YPF:ää, ja molemmissa tapauksessa seuraamuksen määrää on vähennettävä asianmukaisesti

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valituksessa vaaditaan kumoamaan ratkaisu, joka koskee sellaiseen päätökseen kohdistetun kumoamisperusteen hylkäämistä, jolla Repsol Químican ja Repsol YPF:n katsotaan olevan vastuussa sellaisesta toiminnasta, johon General Química, S.A. on syyllistynyt. Valituksenalaisessa tuomiossa on virheellisesti hyväksytty syyksiluettavuutta koskeva peruste ilman, että sillä olisi yhteyttä asian tosiseikkoihin tai olosuhteisiin taikka siihen rikkomiseen, johon General Química on syyllistynyt. Tuomiossa tehdään virhe, koska siinä katsotaan, että emoyhtiö on vastuussa tytäryhtiön toiminnasta pelkästään sillä perusteella, että ensiksi mainitulla on mahdollisuus tai kyky vaikuttaa ratkaisevalla tavalla viimeksi mainittuun. Tuomiossa ei myöskään perustella sitä, millä tavalla tuomiossa esille nostetut seikat osoittaisivat tällaisen ratkaisevan vaikutuksen olemassaolon, ja samalla siinä hylätään tai vääristellään muita asiassa esitettyjä seikkoja. Tuomiossa myös sovelletaan virheellisesti sellaista olettamaa, joka oikeuskäytännössä on vahvistettu sellaisia tapauksia varten, joissa emoyhtiö omistaa koko yhtiöpääoman, ja käännetään todistustaakka täsmentämättä edes sitä, mitä näyttöä kyseisen olettaman kumoamiseksi olisi esitettävä. Tuomiossa myönnetään komissiolle rajaton harkintavalta ja rajaton valta arvioida näyttöä, joka edellä mainitun olettaman kumoamiseksi esitetään. Näin ollen olettamasta on tehty sellainen, ettei sitä ole mahdollista kumota. Sen lisäksi ja huolimatta siitä, ettei Repsol YPF:n vastuuta ole yksilöity ja ettei se ole kiistaton, tuomiossa tehdään virhe, kun siinä ulotetaan automaattisesti konsernin emoyhtiöön olettama ratkaisevasta vaikutusvallasta. Rikkomisesta vastuussa olevaksi katsotaan konserni eikä yhden taloudellisen yksikön muodostama yritys, ja lisäksi vastuu esitetään sellaisena, ettei sitä ole mahdollista kiistää.
—

On kumottava kokonaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-160/04, Potamianos v. komissio, 15.10.2008 antama tuomio, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on hylännyt Potamianoksen kaikki vaatimukset hänen 26.4.2004 nostamassaan kanteessa viranomaisen, jolla on oikeus tehdä palvelukseenottoa koskeva sopimus, 26.4.2004 tekemästä päätöksestä olla jatkamatta hänen sopimustaan väliaikaisena toimihenkilönä.
—

On todettava, että Italian tasavalta ei ole noudattanut EY 90 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on myöntänyt veroedun Italiassa kerätystä jäteöljystä tuotetulle puhdistetulle voiteluöljylle mutta ei ole myöntänyt tätä samaa veroetua muissa jäsenvaltioissa kerätystä jäteöljystä tuotetulle puhdistetulle voiteluöljylle (tuotantoa ja kulutusta koskevasta verosta ja niihin liittyvistä rikosoikeudellisista ja hallinnollisista seuraamuksista annetun yhtenäistetyn lain (Testo unico delle disposizioni legislative concernenti le imposte sulle produzioni e sui consumi e relative sanzioni penali e amministrative) 62 §:n mukaisesti, sellaisena kuin laki on hyväksytty 26.10.1995 annetulla asetuksella (decreto legislativo) N:o 504, sellaisena kuin sitä on tulkittu Agenzia delle Entraten 5.5.2004 päivätyssä yleiskirjeessä ja 23.12.2005 annetun lain N:o 266 1 §:n 116 momentissa
2)

Onko tämän kysymyksen vastauksen kannalta merkityksellistä, kumpi, rakennuksen myyjä vai ostaja, on antanut rakennuksen purkamisesta toimeksiannon ja kumpi heistä vastaa purkamiskustannuksista, edellyttäen, että luovutus on veronalaista vain, jos myyjä on tehnyt toimeksiannon purkamisesta ja vastaa purkamiskustannuksista?
—

Toissijaisesti valituksenalainen tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä todetaan, että valittaja on saanut täysimääräisesti etua saamistaan työllisyyden edistämiseen tarkoitetuista avustuksista ja että ne on siksi perittävä takaisin.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 32/17

Valitus, jonka Prana Haus GmbH on tehnyt 17.11.2008 asiassa T-226/07, Prana Haus GmbH v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 17.9.2008 annetusta tuomiosta

(Asia C-494/08)

(2009/C 32/26)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Prana Haus GmbH (edustaja: asianajaja N. Hebeis)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vaatimukset

— ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-226/07, Prana Haus GmbH v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 17.9.2008 antama tuomio on kumottava

— sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Asia koskee sitä, voiko termi ”PRANAHAUS” saada suojaa tavaramerkkinä seuraavanlaisia tavaroita varten: ”kaiken tyyppiset tallennetun kuvan ja äänen tallennuslaitteet; painotuotteet” ja ”päivittäistavaroiden vähittäiskauppaan liittyvät palvelut”. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että termissä ”PRANAHAUS” on kyse merkinnästä, joka kuvailee kyseessä olevia tavaroita ja palveluita suoraan ja konkreettisesti.

Valittaja väittää valituksessaan, että yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan ehdotonta hylkäysperustetta on rikottu kuvailevan merkinnän suojan osalta.

Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tulkitsi liian laajasti 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua oikeudellista käsitettä ”käyttää osoittamaan” säännöksen sanamuodon ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön vastaisesti. Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki virheen arvioidessaan sitä, onko merkinnällä ”PRANAHAUS” riittävän suora ja konkreettinen suhde mainittuihin tavaroihin tai palveluihin, jotta kohdeyleisö voi ”heti ja ilman lisäpohdintoja” katsoa termin ”osoittavan” näitä tavaroita tai palveluja 7 artiklan 1 kohdan c kohdassa tarkoitetulla tavalla. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ottanut tältä osin huomioon, että edellyttää monivaiheista monimutkaista päättelyä, jotta termillä ”PRANAHAUS” katsottaisiin olevan edes piilomerkitys. Kyseinen tuomioistuin ei tältä osin ottanut huomioon myöskään asian ratkaisulle merkityksellisiä tosiseikkoja ja arvioi siksi tosiseikat virheellisesti. Kyseinen tuomioistuin laiminlöi myös perustella, millä tavalla termiä ”PRANAHAUS” voidaan pitää konkreettisia tavaroita ja palveluita kuvailevana. Kyseinen tuomioistuin jätti lisäksi ottamatta huomioon yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön ja katsoi, että on olemassa tarve säilyttää merkintä ”PRANAHAUS” kilpailijoiden vapaasti käytettävänä.
2.

Onko yhteisön oikeuden vastaista se, että kotimaiset osakkuudet ovat yleisesti vapautettuja verosta, mutta alle 25 prosentin (10 prosentin) ulkomaisiin osakkuuksiin sovelletaan hyvitysmenetelmää, kun tällaisten osakkuuksien haltija ei pysty hankkimaan tietoa ulkomaisen (yhtiö)veron suuruudesta tai kun tämän tiedon hankkiminen on hänelle kohtuuttoman vaikeaa, ja — alle 25 prosentin (10 prosentin) suuruiset kotimaiset osakkuudet ovat vapautettuja verosta samalla, kun alle 2 prosentin (10 prosentin) ulkomaisiin osakkuuksiin sovelletaan hyvitysmenetelmää ja kun osakkuuden haltija ei pysty hankkimaan tietoa tai tiedon hankkiminen on hänelle kohtuuttoman vaikeaa — kotimaiset osakkuudet yleisesti ja yli 25 prosentin (10 prosentin) suuruiset ulkomaiset osakkuudet ovat vapautettuja verosta, mutta alle 25 prosentin (10 prosentin) ulkomaisiin osakkuuksiin sovelletaan hyvitysmenetelmää, kun osakkuuden haltija ei pysty hankkimaan tietoa tai kun tiedon hankkiminen on hänelle kohtuuttoman vaikeaa? 2.1. Mikäli toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: onko yhteisön oikeuden vastaista se, että osinkojen kaksinkertaisen verotuksen poistamiseksi verovelvollisen on toimitettava tiedot ulkomaisesta (yhtiö)verotuksesta, vaikka tämä ei joko pysty hankkimaan tätä tietoa tai tiedon hankkiminen on tälle kohtuuttoman vaikeaa, kun viranomaiset voisivat hankkia kyseessä olevat tiedot virka-apua koskevan direktiivin nojalla?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 327/13

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka VAT and Duties Tribunals, London (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 29.9.2008 — Terex Equipment Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Asia C-430/08)

(2008/C 327/22)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

VAT and Duties Tribunals, London (Edinburgh Tribunal Centren pyynnön johdosta)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Terex Equipment Ltd

Vastaaja: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Sallitaanko tullikoodeksissa (1) ja erityisesti sen 78 artiklassa ilmoituksen muuttaminen koodin korjaamiseksi, ja mikäli sallitaan, onko HMRC:n muutettava ilmoitusta ja korjattava tilanne?

2) Siirrettiinkö nyt käsiteltävän asian kohteena olevat tavarat säännösten vastaisesti pois tullivalvonnasta tullikoodeksin 203 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla soveltamisasetuksen 865 artiklan (2) perusteella?

3) Jos näin on, syntyikö siinä yhteydessä tullikoodeksin 203 artiklan nojalla tuontitullivelka?

4) Vaikka tullikoodeksin 203 artiklassa tarkoitettua tullivelkaa ei olisi olemassa, onko tullivelka syntynyt 204 artiklan nojalla, kun otetaan huomioon (i) ”ilmeistä laiminlyöntiä” koskevat toteamukset ja (ii) kysymys siitä, onko HMRC laiminlyönyt noudattaa tullikoodeksin 221 artiklan 3 kohtaa, kun se ei ole ilmoittanut 204 artiklan mukaista tullivelkaa määräajassa?

5) Jos oletetaan, että (i) tilannetta ei voida korjata tullikoodeksin 78 artiklan nojalla ja (ii) tullivelka oli olemassa ja (iii) oli olemassa soveltamisasetuksen 899 artiklassa tarkoitettu erityistilanne, onko kansallisen tuomioistuimen pääteltävä, että ilmeistä laiminlyöntiä ei ollut tapahtunut, jolloin tullivelka pitäisi tullikoodeksin 239 artiklan nojalla peruuttaa?

(1) Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1).

(2) Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annettu komission asetus (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 327/14

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka VAT and Duties Tribunals, London (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 29.9.2008 — FG Wilson (Engineering) Ltd 2 ja Caterpillar EPG Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Asia C-431/08)

(2008/C 327/23)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

VAT and Duties Tribunals, London (The Northern Ireland Tribunal Centren pyynnön johdosta)

Pääasian asianosaiset

Kantajat: FG Wilson (Engineering) Ltd ja Caterpillar EPG Ltd

Vastaaja: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Siirrettiinkö nyt käsiteltävän asian kohteena olevat tavarat jäljempänä kuvatuissa olosuhteissa säännösten vastaisesti pois tullivalvonnasta tullikoodeksin (1) 203 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla soveltamisasetuksen 865 artiklan (2) perusteella?

2) Jos näin on, syntyikö siinä yhteydessä tullikoodeksin 203 artiklan nojalla tuontitullivelka?

3) Jos ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, sallitaanko tullikoodeksissa ja erityisesti 78 artiklan 3 kohdassa ilmoituksen muuttaminen koodin korjaamiseksi, ja mikäli näin on, edellytetäänkö HMRC:n muuttavan ilmoitusta tilanteen korjaamiseksi?

4) Jos tullikoodeksin 78 artiklassa tarkoitettu tilanteen korjaaminen ei ole mahdollista ja tullikoodeksin 203 artiklassa tarkoitettu tullivelka oli olemassa ja jos on kiistatonta, että kyseessä oli soveltamisasetuksen 899 artiklassa tarkoitettu erityistilanne, voiko kansallinen tuomioistuin tässä tilanteessa ja seuraavassa esitettyjen toteamusten perusteella päätellä, että kyseessä ei ollut ilmeinen laiminlyönti, jolloin tullivelka pitäisi peruuttaa tullikoodeksin 239 artiklan nojalla ja tullivaatimus hylätä? Erityisesti, mikäli katsotaan, että asianomainen yritys on syyllistynyt ilmeiseen laiminlyöntiin, onko toimivaltaisilla viranomaisilla oikeus ottaa huomioon se, että tulleja kantavat viranomaiset ovat itse laiminlyöneet huolellisuus- ja hallinnointivelvoitteensa ja edistäneet virheitä, joiden vuoksi tullivelka on syntynyt?

(1) Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1).

(2) Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annettu komission asetus (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1).
2)

Ovatko ”saastuttaja maksaa” -periaate (EY 174 artikla, aikaisemmin Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 130 r artiklan 2 kohta) ja 21.4.2004 annetun direktiivin 2004/35/EY säännökset, joihin on viitattu, esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka nojalla viranomaiset voivat katsoa, että sellainen toimija, joka on esineoikeuksien haltija ja/tai joka harjoittaa yritystoimintaa pilaantuneella alueella, on korvausvastuussa erityisen ympäristövahingon aiheuttamisesta ilman, että on tarpeen ensin selvittää, onko olemassa syy-yhteys toimijan menettelyn ja pilaantumista aiheuttavan tapahtuman välillä, pelkästään kyseisen toimijan aseman perusteella (eli kyseinen toimija harjoittaa toimintaansa tällä paikalla)?
2.

Valittaja väittää toisessa valitusperusteessaan, että EY 81 artiklan 1 kohtaa on rikottu, koska näyttöön sovellettavia sääntöjä, nimittäin in dubio pro reo –periaatetta, on olennaisesti loukattu ja että aineellista oikeutta on rikottu erityisesti yhdenmukaistettujen menettelytapojen tunnusmerkistön osalta, mikä on johtanut riidanalaisessa tuomiossa oikeudellisesti virheelliseen olettamaan EY 81 artiklan 1 kohdan rikkomisesta.
4)

Saako tulliviranomainen evätä Euro—Välimeri-sopimuksessa tarkoitetun etuuskohtelun suoraan sillä perusteella, että — kuten sittemmin on tiedossa — tavara on peräisin Länsirannalta, vai onko Euro—Välimeri-sopimuksessa tarkoitettu etuuskohtelu myönnettävä myös tavaroille, joilla on tällainen alkuperä, joka tapauksessa niin kauan kuin ei ole pantu toimeen Euro—Välimeri-sopimuksen pöytäkirjassa N:o 4 olevassa 33 artiklassa tarkoitettua riitojenratkaisumenettelyä sopimuksessa esiintyvästä käsitteestä ”Israelin valtion alue”?
2)

Asetuksen N:o 40/94 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin nimittäin totesi, että kohdeyleisön on katsottava olevan yksinomaan espanjankielinen, ”vaikka Espanjan tietyillä alueilla eli esimerkiksi Kanariansaarilla toki puhutaan yleisesti englantia ja tietyt espanjalaiskuluttajat osaavat englantia”. Tämä on oikeudellinen virhe, koska tässä tehdään itse asiassa päätös siitä, että kun tietyssä tapauksessa arvioidaan keskivertokuluttajan kielellistä kyvykkyyttä ja kielten ymmärtämistä, kysymys on ainoastaan sen jäsenvaltion tärkeimmän tai ensisijaisen kielen määrittämisestä, jossa aikaisempi oikeus on olemassa, eikä huomiota kiinnitetä muihin tosiseikkoihin, joilla on merkitystä kohdeyleisöön kuuluvan kuluttajan luonteen määrittämisessä.
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: A) Jos käytetään hakusanaa, joka on sama kuin tavaramerkki, samojen tavaroiden tai palveluiden mainostamiseen, loukataanko tällöin tavaramerkin haltijan yksinoikeutta riippumatta siitä, näkyykö mainos osumalistalla vai kyseisestä listasta erotetussa mainostilassa, ja siitä, kutsutaanko sitä ”ilmoitukseksi”? B) Käytettäessä merkkiä, joka on sama kuin tavaramerkki ja samankaltaisia tavaroita tai palveluita varten, tai käytettäessä tavaramerkin kanssa samankaltaista merkkiä, joka on samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluita varten, riittääkö se, että mainosta kutsutaan ”ilmoitukseksi”, ja/tai se, ettei se ilmene osumalistalla vaan siitä erotetussa mainostilassa, sulkemaan pois sekaannusvaaran?
—

Todetaan, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut asetuksen (EY) N:o 2371/2002 (1) 23 artiklan ja asetuksen (ETY) (N:o) 2847/93 (2) 2 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on sallinut, että kalastusaluksissa on suurempi koneteho kuin asetuksen (EY) 850/98 (3) 29 artiklan 2 kohdan mukaan on sallittua
—

Yhteisöjen tuomioistuimen on todettava, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut tieliikenteen sosiaalilainsäädännöstä annettujen neuvoston asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 täytäntöönpanoa koskevista vähimmäisedellytyksistä ja neuvoston direktiivin 88/599/ETY kumoamisesta 15.3.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/22/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 158/10

Valitus, jonka Dorel Juvenile Group, Inc. on tehnyt 1.4.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-88/06, Dorel Juvenile Group, Inc. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 24.1.2008 antamasta tuomiosta

(Asia C-131/08 P)

(2008/C 158/14)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Dorel Juvenile Group, Inc. (edustaja: Rechtsanwältin G. Simon)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

— yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-88/06 24.1.2008 antama tuomio on kumottava

— toisen valituslautakunnan asiassa R 616/2004-2 11.1.2006 tekemä päätös on kumottava

— vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arvio tavaramerkin rekisteröimisen edellytyksistä on liian rajoittava. Kantaja katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi termin ”SAFETY 1st” luonteen analysoimalla erikseen osan ”1st” ja perusti tuomionsa oletukselle siitä, että koska osalta ”1st” puuttui erottamiskyky, se ei ole erottamiskykyinen silloinkaan, kun se liitetään tavaramerkin osaan ”SAFETY”. Kantajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt arvioida tavaramerkin erottamiskyky sillä perusteella, miten keskivertokuluttaja sen kokonaisuudessaan ymmärtää. Tuomioistuimen suorittama tavaramerkin jako osatekijöihin ei heijasta kuluttajien näkemystä ja lähestymistapaa.

Tuomio, josta on valitettu, nojautuu arvioon, jonka mukaan ilmaisua safety first (turvallisuus ensin) käytetään antamaan tietoa haetun tavaramerkin kuvaamien tavaroiden ”laadusta tai ominaisuuksista”. Kantaja väittää, että tämä arviointiperuste on merkityksellinen asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan asiayhteydessä, mutta se ei ole mittatikku, jonka mukaan 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa pitäisi soveltaa. Siten tuomioistuimen näkemys siitä, että kyseinen merkki kuuluu 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan, perustuu siihen, että se ei täytä 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädettyjä suojan edellytyksiä.

Lopuksi kantaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole myöskään ottanut huomioon, että asetuksen N:o 40/94 (1) 12 artiklan b kohta tarjoaa keinon korjata 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan tulkintaa.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11 s. 11).