ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 179/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 14.1.2010 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV v. Plus Warenhandelsgesellschaft mbH

(Asia C-304/08) (1)

(Direktiivi 2005/29/EY - Sopimattomat kaupalliset menettelyt - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan kaupalliset menettelyt, joissa kuluttajien osallistuminen arvontapeliin edellyttää tavaran tai palvelun hankintaa, ovat lähtökohtaisesti kiellettyjä)

2010/C 179/03

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

Vastaaja: Plus Warenhandelsgesellschaft mbH

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (EUVL L 149, s. 22) 5 artiklan 2 kohdan tulkinta — Kaupallinen menettely, jossa tavaroiden myyntiin kytketään arvontapeli, joka mahdollistaa asiakkaan osallistumisen kansalliseen lottoarvontaan, kun hän on kerännyt tietyn määrän tavaroiden ostamisesta saatuja bonuspisteitä — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan kaupallinen menettely, jossa kuluttajien osallistuminen palkintokilpailuun tai arvontapeliin edellyttää tavaran tai palvelun hankintaa, ei ole lähtökohtaisesti sallittu siitä riippumatta, vahingoitetaanko mainontatoimenpiteellä yksittäistapauksessa kuluttajien etuja

Tuomiolauselma

Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa yksittäistapauksen konkreettisia olosuhteita huomioon ottamatta kielletään lähtökohtaisesti kaupalliset menettelyt, joissa kuluttajien osallistuminen palkintokilpailuun tai arvontapeliin edellyttää tavaran tai palvelun hankintaa.

(1) EUVL C 247, 27.9.2008.
1)

Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 9 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että tavaramerkin haltijalla on oikeus kieltää mainostajaa mainostamasta kyseisen tavaramerkin kanssa samanlaisen avainsanan, jonka mainostaja on valinnut internetin indeksointipalvelussa ilman tavaramerkin haltijan suostumusta, perusteella sellaisia tavaroita tai palveluja, jotka ovat samanlaisia kuin ne tavarat tai palvelut, joita varten kyseinen tavaramerkki on rekisteröity, kun internetin keskivertokäyttäjä ei voi mainoksen perusteella saada selville tai voi sen perusteella vain hankalasti saada selville, ovatko mainoksessa tarkoitetut tavarat tai palvelut peräisin tavaramerkin haltijalta tai tähän taloudellisesti sidoksissa olevasta yrityksestä vai kolmannelta.
1)

Irlanti ei ensimmäisen kanneperusteen osalta ole noudattanut julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.6.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/50/ETY, 1 artiklan 1 kohdan eikä julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.10.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/52/EY, 8 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan ja toisen kanneperusteen osalta direktiivin 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 92/50, 1 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, — koska National Roads Authority ei ole ilmoittanut hylätylle tarjoajalle Dundalkin kaupungin läntisen ohitustien suunnittelua, rakentamista, rahoitusta ja käyttöä koskevan hankintasopimuksen tekemistä koskevasta päätöksestään ja — koska Irlanti on pitänyt voimassa ylimpien tuomioistuinten työjärjestyksen (Rules of the Superior Courts) 84A §:n 4 momentin määräykset siltä osin kuin ne merkitsevät epävarmuutta sen suhteen, mikä on se päätös, johon on haettava muutosta, ja tällaisen muutoksenhaun määräaikojen määrittämisen suhteen.
1)

Irlanti ei ole noudattanut julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.6.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/50/ETY, 1 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan 1 kohdan sekä vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjä koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 25.2.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/13/ETY 1 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on vahvistanut vuoden 2006 hallinnollisen määräyksen (Statutory Instrument) N:o 329 49 §:ssä sekä vuoden 2007 hallinnollisen määräyksen (Statutory Instrument) N:o 50 51 §:ssä hankintaviranomaisten ja -yksikköjen päätösten ja niiden perustelujen tarjoajille ilmoittamista koskevat säännöt tavalla, että siihen mennessä, kun tarjouksentekijät saavat tietää yksityiskohtaisesti heidän tarjoustensa hylkäämisperusteet, sopimuksen tekemistä koskeva odotusaika on saattanut jo päättyä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 267/18

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.9.2009 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Glaxo Wellcome GmbH & Co. v. Finanzamt München II

(Asia C-182/08) (1)

(Sijoittautumisvapaus ja pääomien vapaa liikkuvuus - Yhteisövero - Pääomayhtiön yhtiöosuuksien hankkiminen - Edellytykset, joiden täyttyessä yhtiöosuuksien hankkijan verotettavaa määrää vahvistettaessa otetaan huomioon osingonjaosta seurannut yhtiöosuuksien arvon alentuminen)

2009/C 267/31

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Glaxo Wellcome GmbH & Co.

Vastaaja: Finanzamt München II

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesfinanzhof — EY 43 ja EY 56 artiklan tulkinta — Yleisesti verovelvollisen pääomayhtiön yhtiöosuuksien hankinta yhtiöveron hyvitykseen oikeutetun verovelvollisen toimesta — Kansallinen säännöstö, jossa säädetään hankkijan veron perustan laskemisen yhteydessä yhtiöosuuksien arvon alentumisen huomioon ottamisesta yhtiön voitonjaon johdosta silloin, kun tämä on hankkinut tällaisen osuuden yhtiöveron hyvitykseen oikeutetulta osuudenomistajalta, mutta jossa tätä arvonalennusta ei huomioida silloin, kun yhtiöosuudet on hankittu osuudenomistajalta, jolla ei ole oikeutta tähän yhtiöveron hyvitykseen

Tuomiolauselma

EY:n perustamissopimuksen 73 b artiklaa (josta on tullut EY 56 artikla) on tulkittava siten, että se ei ole esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jonka mukaan maassa asuvan verovelvollisen verotettavaa määrää vahvistettaessa ei oteta huomioon osingonjaosta seurannutta yhtiöosuuksien arvon alentumista silloin, kun se on hankkinut yhtiöosuuksia maassa asuvasta pääomayhtiöstä ulkomailla asuvalta yhtiöosuuksien haltijalta, vaikka silloin, kun nämä yhtiöosuudet hankitaan maassa asuvalta yhtiöosuuksien haltijalta, tällainen arvon alentuminen pienentää hankkijan veron laskentaperustaa.

Tätä ratkaisua sovelletaan tilanteisiin, joissa tällaisella säännöstöllä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen verotusvallan tasapainoisen jakautumisen säilyttämiseksi jäsenvaltioiden välillä ja täysin keinotekoisten järjestelyjen, joilla ei ole taloudellista todellisuuspohjaa ja jotka on toteutettu ainoastaan veroetuuden perusteettomaksi saamiseksi, estämiseksi. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tutkia, rajoittuuko pääasiassa kyseessä oleva säännöstö siihen, mikä tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

(1) EUVL C 197, 2.8.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 205/10

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 2.7.2009 (Corte suprema di cassazionen (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — EGN BV — Filiale Italiana v. Agenzia delle Entrate — Ufficio di Roma 2

(Asia C-377/08) (1)

(Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 17 artiklan 3 kohdan a alakohta - Ostoihin sisältyvän arvonlisäveron vähennyskelpoisuus ja palauttaminen - Telepalvelujen suorittaminen - Palvelujen suorittaminen toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle vastaanottajalle - 9 artiklan 2 kohdan e alakohta - Palvelun suorittamispaikan määrittäminen)

2009/C 205/17

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Kantaja: EGN BV — Filiale Italiana

Vastaaja: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Roma 2

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Corte suprema di cassazione — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan ja 17 artiklan 3 kohdan a alakohdan tulkinta — Rajat ylittävien telepalvelujen tarjoaminen — Tällaisten palvelujen tarjoajan oikeus vähentää palveluihin sisältyvä vero samalla tavoin kuin kotimaisessa järjestelmässä

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 17 artiklan 3 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisella telepalvelujen suorittajalla, joka on sijoittautunut jäsenvaltion alueelle, on tämän säännöksen perusteella oikeus vähentää tai saada palautuksena tässä jäsenvaltiossa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle yritykselle suorittamiinsa telepalveluihin liittyviin ostoihin sisältyvä arvonlisävero, koska tällainen suorittaja olisi saanut tämän oikeuden, jos kyseessä olevat palvelut olisi suoritettu ensimmäisen jäsenvaltion alueella.

(1) EUVL C 285, 8.11.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 113/10

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 19.3.2009 (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Grazin (Itävalta), esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Dachsberger & Söhne GmbH v. Zollamt Salzburg, Erstattungen

(Asia C-77/08) (1)

(Vientituki - Vaihteleva tuki - Hakemuksen tekemisen ajankohta - Vienti-ilmoitus - Puuttuva todiste kulutukseen saattamista koskevien muodollisuuksien täyttymisestä määrämaassa - Seuraamus)

2009/C 113/19

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Dachsberger & Söhne GmbH

Vastaaja: Zollamt Salzburg, Erstattungen

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz — Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27.11.1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87 (EYVL L 351, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 3665/87 muuttamisesta perusteettomasti maksettujen summien ja seuraamusten osalta 2.12.1994 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2945/94 (EYVL L 310, s. 57), 11 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan toisen virkkeen tulkinta — Vientituen vaihtelevan osuuden hakemisen käsite — Seuraamuksen soveltaminen, jos vienti-ilmoituksessa on virheellinen tieto määränpäämaasta

Tuomiolauselma

Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27.11.1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87, sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1997 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 495/97, 11 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että vaihtelevan vientituen yhteydessä tuen vaihtelevaa osuutta ei haeta asetuksen N:o 3665/87 47 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun hakemuksen tai tämän asetuksen 47 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuen maksamiseen liittyvien asiakirjojen esittämishetkellä vaan jo mainitun asetuksen 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun asiakirjan esittämishetkellä. Siitä, että tähän asiakirjaan sisällytetään tietoja, jotka ovat omiaan johtamaan suurempaan tukeen kuin sovellettava tuki ja jotka osoittautuvat paikkansa pitämättömiksi, on näin ollen saman asetuksen 11 artiklan 1 kohdan kolmannessa ja seitsemännessä alakohdassa säädettyjä tapauksia lukuun ottamatta seuraamuksena kyseisen 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa säädetyn seuraamuksen soveltaminen.

(1) EUVL C 128, 24.5.2008.
1)

Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY 39 artiklasta, työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdasta ja EY 18 artiklasta johtuvia velvoitteitaan, kun se on antanut ja pitänyt voimassa tuloverolain (Einkommensteuergesetz) 79–99 §:n täydentävää vanhuuseläketurvaa koskevat säännökset, siltä osin kuin näissä säännöksissä — evätään rajatyöntekijöiltä ja heidän aviopuolisoiltaan oikeus vanhuuseläkelisän saamiseen, jos he eivät ole yleisesti verovelvollisia Saksassa — evätään rajatyöntekijöiltä oikeus käyttää tuettua pääomaa asunnon ostamiseen tai rakentamiseen henkilökohtaiseen käyttöön, jos tämä asunto ei sijaitse Saksassa, ja — vaaditaan, että mainittu lisä maksetaan takaisin, kun yleinen verovelvollisuus Saksassa päättyy.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 180/5

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 11.6.2009 (Gerechtshof te Amsterdamin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Inspecteur van de Belastingdienst v. X BV

(Asia C-429/07) (1)

(Kilpailupolitiikka - EY 81 ja EY 82 artikla - Asetuksen (EY) N:o 1/2003 15 artiklan 3 kohta - Komission esittämät kirjalliset huomautukset - Komission päätöksellä määrätyn sakon verovähennyskelpoisuutta koskeva kansallinen riita-asia)

2009/C 180/08

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Gerechtshof te Amsterdam

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Inspecteur van de Belastingdienst

Vastaaja: X BV

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Gerechtshof te Amsterdam — Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1) 15 artiklan 3 kohdan tulkinta — Komission mahdollisuus esittää kirjallisia huomautuksia kansallisessa menettelyssä, joka koskee komission määräämän sakon verovähennyskelpoisuutta

Tuomiolauselma

Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 15 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kolmatta virkettä on tulkittava siten, että komissio voi sen nojalla omasta aloitteestaan esittää kirjallisia huomautuksia jäsenvaltion tuomioistuimessa menettelyssä, joka koskee mahdollisuutta vähentää verotettavasta voitosta sakko tai osa sakosta, jonka komissio on määrännyt EY 81 tai EY 82 artiklan rikkomisen vuoksi.

(1) EUVL C 297, 8.12.2007.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 141/7

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 23.4.2009 (High Court of Justice (England & Wales) Queen’s Bench Divisionin (Administrative Court) — Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — TNT Post UK Ltd, The Queen v. The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs

(Asia C-357/07) (1)

(Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Vapautukset - 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohta - Julkisen postilaitoksen palvelujen suoritukset)

2009/C 141/10

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (England & Wales) Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: TNT Post UK Ltd, The Queen

Vastaaja: The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs

Muu osapuoli: Royal Mail Group Ltd

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — High Court of Justice (England & Wales) Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annetun neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan tulkinta — Tiettyjen yleishyödyllisten toimintojen vapautukset — Julkisen postilaitoksen suorittamat palvelut — Julkisen postilaitoksen käsite — Kuuluuko käsitteen alaan postipalveluja tarjoava kaupallinen yhtiö?

Tuomiolauselma

1) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdassa olevaa käsitettä ”julkinen postilaitos” on tulkittava siten, että sillä tarkoitetaan julkisia tai yksityisiä toimijoita, jotka sitoutuvat huolehtimaan jäsenvaltiossa kokonaan tai osittain postin yleispalvelusta, sellaisena kuin se on määritelty yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15.12.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/67/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.2002 annetulla parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/39/EY, 3 artiklassa.

2) Kuudennen direktiivin 77/388 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdassa säädettyä vapautusta sovelletaan sellaisiin palvelujen suorituksiin ja niihin liittyviin tavaroiden luovutuksiin, lukuun ottamatta henkilökuljetuksia ja televiestintäpalveluja, joita julkinen postilaitos suorittaa tässä ominaisuudessaan eli sellaisen toimijan ominaisuudessa, joka sitoutuu huolehtimaan jäsenvaltiossa kokonaan tai osittain postin yleispalvelusta. Sitä ei sovelleta sellaisiin palvelujen suorituksiin ja niihin liittyviin tavaroiden luovutuksiin, joiden ehdot on neuvoteltu yksilöllisesti.

(1) EUVL C 247, 20.10.2007.
1)

Direktiiveissä 89/662/ETY, 90/425/ETY, 90/675/ETY ja 91/496/ETY tarkoitettujen eläinlääkärintarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta 29.1.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/73/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna ja kodifioituna 26.6.1996 annetulla neuvoston direktiivillä 96/43/EY, liitteessä A olevan I luvun 4 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, ettei siinä sallita sitä, että jäsenvaltio poikkeaa tässä liitteessä A olevan I luvun 1 kohdassa ja 2 kohdan a alakohdassa säädetystä maksutariffista ja että se kantaa maksun, jonka määrä vaihtelee laitoksen koon mukaan ja joka on porrastettu alenevasti eläinlajeja kohti suoritettujen teurastusten lukumäärän mukaan. Direktiivin 85/73 liitteessä A olevan I luvun 4 kohdan b alakohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna ja kodifioituna direktiivillä 96/43, on tulkittava siten, ettei jäsenvaltiolla ole velvollisuutta noudattaa tämän saman luvun 1 kohdassa ja 2 kohdan a alakohdassa säädettyä maksutariffia ja että se voi kantaa maksun, jonka määrä vaihtelee laitoksen koon ja eläinlajeja kohti suoritettujen teurastusten lukumäärän mukaan, kun on osoitettu, että näillä tekijöillä on todellinen vaikutus yhteisön oikeuden asian kannalta merkityksellisissä säännöksissä säädettyjen eläinlääkärintarkastusten ja -valvontatoimenpiteiden suorittamisesta tosiasiallisesti aiheutuneisiin kustannuksiin.
1)

Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY — sellaisena kuin se on muutettuna 19.12.2005 annetulla komission asetuksella N:o 2083/2005 — mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tarvittavia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä pannakseen täytäntöön tai pannakseen täydellisesti ja/tai asianmukaisesti täytäntöön kyseisen direktiivin 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan, luettuna yhdessä direktiivin liitteen I kanssa, 9 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen ja 8 kohdan a alakohdan i ja iii alakohdan, 23 artiklan 2 kohdan, 30 artiklan 2–4 kohdan, 31 artiklan 1 kohdan c alakohdan, 38 artiklan 1 kohdan, 43 artiklan ensimmäisen kohdan d alakohdan, 44 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan ja 3 ja 4 kohdan, 46 artiklan ensimmäisen kohdan, 48 artiklan 2 kohdan f alakohdan, 55 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan d ja e alakohdan ja kohdan, 67 artiklan 2 kohdan toisen ja kolmannen alakohdan, 68 artiklan a alakohdan ensimmäisen alakohdan, 72 artiklan ja 74 artiklan 1 kohdan.