Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Euroopan unionin oikeus – Tulkinta – Säännös, jossa ei viitata nimenomaisesti jäsenvaltioiden oikeuteen – Itsenäinen ja yhtenäinen tulkinta

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Tavaramerkit – Direktiivi 2008/95 – Rekisteröinnin esteet ja mitättömyysperusteet – Hakijan vilpillinen mieli tavaramerkkihakemusta jätettäessä – Vilpillisen mielen käsite – Itsenäinen ja yhtenäinen tulkinta

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95 4 artiklan 4 kohdan g alakohta)

3. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Tavaramerkit – Direktiivi 2008/95 – Rekisteröinnin esteet ja mitättömyysperusteet – Hakijan vilpillinen mieli tavaramerkkihakemusta jätettäessä – Arviointiperusteet – Kaikkien asian kannalta merkityksellisten tekijöiden huomioon ottaminen rekisteröintihakemusta jätettäessä – Hakija tietää siitä, että kolmas käyttää samanlaista tai samankaltaista merkkiä – Tämä seikka ei riitä vilpillisen mielen osoittamiseen

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95 4 artiklan 4 kohdan g alakohta)

4. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Tavaramerkit – Direktiivi 2008/95 – Rekisteröinnin esteet ja mitättömyysperusteet – Valinnaiset hylkäys- tai mitättömyysperusteet – Sitä, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön ulkomaisten tavaramerkkien erityissuojajärjestelmän, ei voida hyväksyä

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95 4 artiklan 4 kohdan g alakohta)

Tiivistelmä

1. Ks. tuomion teksti.

(ks. 25 kohta)

2. On kiistatonta, että tavaramerkkidirektiivin 2008/95 4 artiklan 4 kohdan g alakohdassa ei määritellä millään tavalla vilpillisen mielen käsitettä, jota ei ole myöskään määritelty kyseisen direktiivin muissa artikloissa. Kyseisessä säännöksessä ei myöskään ole nimenomaista viittausta jäsenvaltioiden oikeuteen kyseisen käsitteen osalta. Kyseisen käsitteen sisältö ja soveltamisala on näin ollen määritettävä siinä asiayhteydessä, johon direktiivin 2008/95 asianomainen säännös kuuluu, ja kyseisen direktiivin tavoitteen mukaisesti.

Direktiivin 2008/95 kohteesta ja tavoitteesta on todettava, että vaikkei sen johdanto-osan neljännen perustelukappaleen mukaan vaikuta tarpeelliselta lähentää jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädäntöä täydellisesti, kyseisellä direktiivillä kuitenkin yhdenmukaistetaan asiaa koskevia keskeisiä aineellisia sääntöjä eli sääntöjä, jotka kyseisen perustelukappaleen mukaan koskevat niitä kansallisia säännöksiä, jotka välittömimmin vaikuttavat sisämarkkinoiden toimintaan, eikä kyseisessä perustelukappaleessa suljeta pois sitä, että nämä säännöt yhdenmukaistetaan kyseisellä direktiivillä täysin.

On lisättävä, että direktiivin 2008/95 säännöksen valinnaisella luonteella ei ole merkitystä siihen, onko kyseisen säännöksen sanamuotoa tulkittava yhtenäisesti.

Direktiivin 2008/95 4 artiklan 4 kohdan g alakohtaa on näin ollen tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitettu vilpillisen mielen käsite on unionin oikeuden itsenäinen käsite, jota on tulkittava yhtenäisesti Euroopan unionissa.

(ks. 26‐29 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

3. Tavaramerkkidirektiivin 2008/95 4 artiklan 4 kohdan g alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitetun tavaramerkin rekisteröintihakemuksen tekijän vilpillisen mielen olemassaolon osoittamiseksi on otettava huomioon kaikki kyseiseen tapaukseen liittyvät merkitykselliset rekisteröintihakemuksen tekohetkellä olemassa olevat tekijät. Pelkästään se, että hakija tietää tai sen on tiedettävä, että kolmas käyttää hakemuksen tekohetkellä ulkomailla tavaramerkkiä, joka on sekoitettavissa rekisteröitäväksi haettuun tavaramerkkiin, ei riitä osoittamaan kyseisessä säännöksessä tarkoitettua hakijan vilpillistä mieltä.

(ks. 37 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)

4. Vaikka unionin lainsäätäjä luettelee tavaramerkkidirektiivin 2008/95 4 artiklan 4 kohdassa esiintyvät perusteet valinnaisina, on kuitenkin niin, että jäsenvaltiolle jätetty harkintavalta rajoittuu siihen, otetaanko tämä peruste, sellaisena kuin lainsäätäjä on sen nimenomaisesti rajannut, kansalliseen lainsäädäntöön vai ei.

Direktiivin 2008/95 4 artiklan 4 kohdan g alakohtaa on näin ollen tulkittava siten, että siinä ei sallita jäsenvaltioiden ottaa käyttöön ulkomaisten tavaramerkkien erityissuojajärjestelmää, joka poikkeaa kyseisessä säännöksessä vahvistetusta järjestelmästä ja perustuu siihen, että tavaramerkin rekisteröintihakemuksen tekijä tiesi tai sen olisi pitänyt tietää ulkomaisesta tavaramerkistä.

(ks. 41 ja 43 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta)