Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 25 päivänä toukokuuta 2000. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Belgian kuningaskunta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 76/160/ETY - Uimaveden laatu. - Asia C-307/98.



Oikeustapauskokoelma 2000 sivu I-03933



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Uimaveden laatu - Direktiivi 76/160/ETY - Uimavesi - Käsite - Uintialueet, jotka jäävät direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle sen vuoksi, ettei niillä uida säännöllisesti - Jäsenvaltioiden todistustaakka - Veden mataluus - Ei vaikuta asiaan

(Neuvoston direktiivin 76/160/ETY 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan toinen luetelmakohta ja direktiivin liite)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Uimaveden laatu - Direktiivi 76/160/ETY - Täytäntöönpano jäsenvaltioissa - Velvollisuus saavuttaa tietty tulos

(Neuvoston direktiivi 76/160/ETY)

3. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Uimaveden laatu - Direktiivi 76/160/ETY - Kansanterveyden suojelu - Jäsenvaltioiden velvollisuus kieltää uiminen tietyillä alueilla - Laajuus

(Neuvoston direktiivin 76/160/ETY 3 artikla)

Tiivistelmä

1. Uimaveden laadusta annetun direktiivin 76/160/ETY 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettua uimaveden käsitettä on direktiivin johdanto-osan perustelukappaleissa ilmaistun direktiivin tarkoituksen valossa tulkittava siten, ettei sen mukaan ole mahdollista jättää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle uintialueita vain sen perusteella, että uimareiden määrä jää tietyn rajan alapuolelle.

Jäsenvaltion, joka väittää, ettei tietyillä alueilla enää uida säännöllisesti, ja joka sen vuoksi ei enää halua katsoa näitä alueita direktiivissä 76/160/ETY tarkoitetuiksi uintialueiksi, on sitä paitsi näytettävä jokaisen asianomaisen alueen osalta, ettei siellä uida säännöllisesti, ja osoitettava, ettei tämä johdu siitä, ettei mainitun direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettuja raja-arvoja ole noudatettu näillä alueilla.

Tältä osin veden mataluus ei yksinään oikeuta jättämään tiettyjä alueita pois direktiivissä 76/160/ETY tarkoitettujen uintialueiden joukosta. On nimittäin mahdollista, että veden mataluus houkuttelee tiettyjä väestöryhmiä kuten iäkkäitä henkilöitä tai lapsia. Direktiivin 76/160/ETY liitteessä olevassa 11 kohdassa mainitusta muuttujasta, jonka mukaan veden edellytetään olevan kirkasta vähintään yhden metrin syvyydeltä, ei missään tapauksessa voida päätellä, että direktiivissä tarkoitettuina uintialueina olisi pidettävä vain alueita, joilla veden syvyys on enemmän kuin yksi metri. Tällainen muuttuja merkitsee vain sitä, että uintialueiden veden on oltava kirkasta vähintään yhden metrin syvyydeltä ja että jos veden syvyys on vähemmän kuin yksi metri, veden on oltava täysin kirkasta.

( ks. 28-30 ja 33-34 kohta )

2. Uimaveden laatua koskevassa direktiivissä 76/160/ETY, jonka 4 artiklan 1 kohdassa ilmaistaan jäsenvaltioiden velvollisuus toteuttaa tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että niiden uimavedet saatetaan direktiivissä vahvistettujen fyysisten, kemiallisten ja mikrobiologisten arvojen mukaisiksi kymmenen vuoden määräajassa direktiivin tiedoksiantamisesta, jäsenvaltiot velvoitetaan toimimaan siten, että säädetyt tulokset saavutetaan säädetyssä määräajassa, eikä jäsenvaltioiden sallita vedota muihin kuin direktiivissä säädettyihin erityisolosuhteisiin tämän velvoitteen noudattamatta jättämisen perusteeksi.

( ks. 48-49 kohta )

3. Vaikka yleisen terveyden suojeleminen on välttämätöntä, siitä seuraa jäsenvaltiolle velvollisuus kieltää uiminen tietyllä alueella vasta, jos tällä alueella todettujen direktiivin 76/160/ETY 3 artiklan mukaisesti vahvistettujen raja-arvojen ylitysten suuruudesta tai ylitettyjen raja-arvojen luonteesta aiheutuu paikalliset olosuhteet huomioon ottaen vaaraa yleiselle terveydelle.

( ks. 62 kohta )

Asianosaiset

Asiassa C-307/98,

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellisen yksikön virkamies F. de Sousa Fialho ja oikeudellisessa yksikössä toimiva kansallinen virkamies O. Couvert-Castéra, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg,

kantajana,

vastaan

Belgian kuningaskunta, asiamiehenään aluksi ulkoasiain-, ulkomaankauppa- ja kehitysyhteistyöministeriön oikeudellisen osaston pääneuvonantaja J. Devadder, sittemmin saman osaston apulaisneuvonantaja Y. Houyet, prosessiosoite Luxemburgissa Belgian suurlähetystö, 4 rue des Girondins,

vastaajana,

jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut uimaveden laadusta 8 päivänä joulukuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 76/160/ETY (EYVL 1976, L 31, s. 1) 4 artiklan ja EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen kohdan (josta on tullut EY 249 artiklan kolmas kohta) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimia sen varmistamiseksi, että uimaveden laatu noudattaa tämän direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettuja raja-arvoja kymmenen vuoden kuluessa direktiivin tiedoksiantamisesta,

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja D. A. O. Edward sekä tuomarit J. C. Moitinho de Almeida (esittelevä tuomari), C. Gulmann, J.-P. Puissochet ja M. Wathelet,

julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer,

kirjaaja: johtava hallintovirkamies D. Louterman-Hubeau,

ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,

kuultuaan asianosaisten suulliset huomautukset 29.9.1999 pidetyssä istunnossa, jossa komission asiamiehinä ovat olleet oikeudellisen yksikön virkamies G. Valero Jordana ja O. Couvert-Castéra ja Belgian kuningaskunnan asiamiehenä ulkoasiain-, ulkomaankauppa- ja kehitysyhteistyöministeriön neuvonantaja A. Snoecx,

kuultuaan julkisasiamiehen 28.10.1999 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan (josta on tullut EY 226 artikla) nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 5.8.1998 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut uimaveden laadusta 8 päivänä joulukuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 76/160/ETY (EYVL 1976, L 31, s. 1) 4 artiklan ja EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen kohdan (josta on tullut EY 249 artiklan kolmas kohta) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimia sen varmistamiseksi, että uimaveden laatu noudattaa tämän direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettuja raja-arvoja kymmenen vuoden kuluessa direktiivin tiedoksiantamisesta.

2 Tässä kanteessa komissio katsoo Belgian laiminlyöneen jäsenyysvelvoitteitaan pääasiallisesti, koska

- se on jättänyt useita sisävesistöjen uintialueita ilman päteviä perusteita direktiivin 76/160/ETY soveltamisalan ulkopuolelle

- se ei ole toteuttanut tarvittavia toimia sen varmistamiseksi, että uimaveden laatu noudattaa tämän direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettuja raja-arvoja, eikä saavuttanut direktiivissä vaadittuja tuloksia

- se ei ole lainsäädännössään velvoittanut kieltämään uimista vesialueilla, joilla veden laatu ei noudata tämän direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettuja raja-arvoja.

Yhteisön oikeussäännökset

3 Direktiivin 76/160/ETY tarkoitus on sen johdanto-osan ensimmäisen perustelukappaleen mukaan suojella ympäristöä ja yleistä terveyttä vähentämällä uimaveden saastumista ja suojelemalla tällaista vettä, jottei sen laatu huononisi edelleen. Sen vuoksi direktiivissä säädetään uimaveden laadun mittaamista varten direktiivin liitteessä esitetyistä mikrobiologisista, fyysisistä ja kemiallisista muuttujista sekä niiden pakollisia (I) ja ohjeluontoisia (G) arvoja.

4 Direktiivin 76/160/ETY 1 artiklassa säädetään seuraavaa:

"1. Tämä direktiivi koskee uimaveden laatua, lukuun ottamatta hoitotarkoituksiin tarkoitettua vettä ja uima-altaissa käytettävää vettä.

2. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

a) uimavedellä kaikkia virtaavia tai seisovia makeita vesiä tai niiden osia ja merivettä,

- joissa uimisen kunkin jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset nimenomaisesti sallivat

tai

- joissa uiminen ei ole kiellettyä ja huomattava määrä uimareita ui siellä säännöllisesti,

b) uintialueella paikkaa, jossa on uimavettä,

c) uintikaudella ajanjaksoa, jonka aikana voidaan ennakoida suurta määrää uimareita, ottaen huomioon paikalliset käytännöt ja mukaan lukien mahdolliset uimista koskevat paikalliset säännöt sekä sääolot."

5 Direktiivin 76/160/ETY 3 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on vahvistettava uimaveteen sovellettavat arvot liitteessä ilmoitettujen muuttujien osalta, ja näiden arvojen on oltava vähintään yhtä tiukkoja kuin liitteessä olevassa I sarakkeessa annetut arvot.

6 Direktiivin 76/160/ETY 4 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

"Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että uimaveden laatu noudattaa 3 artiklan mukaisesti vahvistettuja raja-arvoja kymmenen vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksiantamisesta."

7 Direktiivin 76/160/ETY 5 artiklassa säädetään seuraavaa:

"1. Uimaveden katsotaan täyttävän asiaankuuluvat muuttujat 4 artiklan mukaisesti:

- jos kyseisestä vedestä samasta näytteenottopisteestä ja liitteessä määriteltyinä aikoina otetut näytteet osoittavat, että se täyttää kyseiset veden laadun parametrien arvot:

- 95 prosentissa näytteistä, kun on kyse liitteessä olevassa I sarakkeessa määriteltyjen parametrien arvoista,

- 90 prosentissa kaikista muista näytteistä, lukuun ottamatta kokonaiskolibakteerit-parametria ja suolistokolibakteerit-parametria, joissa prosenttiosuus voi olla 80 prosenttia,

ja kun on kyse niistä 5, 10 tai 20 prosentista näytteistä, jotka eivät täytä näitä vaatimuksia:

- vesi poikkeaa kyseisistä parametrien arvoista enintään 50 prosenttia, lukuun ottamatta mikrobiologisia parametrejä, pH-arvoa ja liuennutta happea,

- tilastollisesti sopivin välein otetut myöhemmät vesinäytteet eivät poikkea asiaankuuluvista parametrien arvoista.

2. Poikkeamia 3 artiklassa tarkoitetuista arvoista ei oteta huomioon 1 kohdassa tarkoitettua prosenttiosuutta laskettaessa, kun ne aiheutuvat tulvista, muista luonnonmullistuksista tai poikkeuksellisista sääoloista."

8 Direktiivin 76/160/ETY 6 artiklan mukaan jäsenvaltiot suorittavat uimaveden laadun toteamiseksi näytteenoton, jonka vähimmäistiheys on säädetty direktiivin liitteessä.

9 Direktiivin 76/160/ETY 8 artiklassa säädetään seuraavaa:

"Tästä direktiivistä voidaan poiketa:

a) eräiden liitteessä (0):lla merkittyjen parametrien osalta poikkeuksellisten sääolojen tai maantieteellisten olojen vuoksi,

b) kun uimavesi rikastuu luonnostaan eräillä aineilla, mistä seuraa poikkeama liitteessä vahvistetuista arvoista.

Luonnollinen rikastuminen tarkoittaa kehityskulkua, jossa johonkin vesialueeseen siirtyy maaperästä joitakin sen sisältämiä aineita ilman ihmisten vaikutusta.

Tässä artiklassa säädetyissä poikkeuksissa ei missään tapauksessa saa jättää ottamatta huomioon yleisen terveyden suojelemisen kannalta olennaisia vaatimuksia.

Kun jäsenvaltio poikkeaa tämän direktiivin säännöksistä, sen on viipymättä ilmoitettava siitä komissiolle ja ilmoitettava perustelunsa ja poikkeaman arvioitu kesto."

10 Direktiivin 76/160/ETY 12 artiklassa säädetään seuraavaa:

"1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan kahden vuoden kuluessa sen tiedoksiantamisesta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle."

11 Lisäksi jäsenvaltioiden on direktiivin 76/160/ETY 13 artiklan mukaan toimitettava komissiolle yhteenvetokertomus uimavedestä ja sen tärkeimmistä ominaispiirteistä säännöllisesti ensimmäisen kerran neljän vuoden kuluttua tämän direktiivin tiedoksiantamisesta. Tämä yhteenvetokertomus on 1.1.1993 alkaen vuotuinen tämän säännöksen tultua muutetuksi eräiden ympäristöä koskevien direktiivien täytäntöönpanoon liittyvien kertomusten standardoinnista ja järkeistämisestä 23 päivänä joulukuuta 1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/692/ETY (EYVL L 377, s. 48).

Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely

12 Tutkittuaan kertomuksen uimaveden laadusta Belgiassa vuosina 1983-1987 komissio kiinnitti 8.10.1987 päivätyllä kirjeellä Belgian viranomaisten huomiota eräisiin direktiivin 76/160/ETY rikkomisiin, muun muassa raja-arvojen ylityksiin, eräiden uintialueiden poisjättämiseen ja riittämättömään näytteenottotiheyteen. Belgian viranomaiset vastasivat 11.2.1988 päivätyllä kirjeellä, jossa ne antoivat komission esittämiä kysymyksiä koskevia joitakin tietoja.

13 Komissio ilmoitti 21.6.1988 päivätyllä kirjeellä Belgian kuningaskunnalle, että komissiolle oli tehty kantelu, jonka mukaan uimiseen käytetään Vallonian hallintoalueella useita alueita, joiden vesi ei noudata direktiivin 76/160/ETY liitteessä mainittuja muuttujia ja jotka jäävät sen soveltamisalan ulkopuolelle.

14 Belgian viranomaiset vastasivat 6.10.1988 päivätyllä kirjeellä, että direktiivin 76/160/ETY täytäntöönpano oli viivästynyt käytännön ongelmien vuoksi, jotka johtuivat viranomaisten organisaation muuttamisesta hallintoaluekohtaiseksi.

15 Komissio esitti 25.9.1989 päivätyllä kirjeellä Belgian kuningaskunnalle virallisen huomautuksen, jossa tätä kehotettiin esittämään huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa; Belgia vastasi tähän kirjeeseen 4.1.1990 kiistäen, että mainittua direktiiviä olisi sovellettu virheellisesti, ja täsmentäen, että maan uimaveden laadun parantamiseksi oli suoritettu erilaisia toimenpiteitä.

16 Komissio ilmoitti 14.11.1995 päivätyllä kirjeellä Belgian viranomaisille, ettei se lähetä perusteltua lausuntoa, jos nämä lähettävät sille täydelliset ja yksityiskohtaiset tiedot suunnitelmista niiden uintialueiden parantamiseksi, joilla direktiivissä 76/160/ETY vahvistetut raja-arvot oli ylitetty.

17 Vastaukseksi komission pyyntöön Belgian viranomaiset toimittivat sille erilaisia tietoja Flanderin hallintoalueen osalta 31.1.1996 ja Vallonian hallintoalueen osalta 13.3.1996.

18 Komissio lähetti 27.12.1996 Belgian kuningaskunnalle perustellun lausunnon, jossa sitä kehotettiin ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin direktiivin 76/160/ETY mukaisten velvoitteidensa noudattamiseksi kahden kuukauden määräajassa lausunnon tiedoksiantamisesta. Komissio huomautti lausunnossa, että lukuisat sisävesistöjen uintialueet eivät noudattaneet direktiivin liitteessä esitettyjä muuttujia. Lisäksi se piti sisävesistöjen uintialueiden vesien parantamissuunnitelmista annettuja tietoja riittämättöminä sekä Flanderin hallintoalueen että Vallonian hallintoalueen osalta. Se kiisti myös väitteen, jonka mukaan Vallonian vesistöjen virtaama ei olisi kesällä riittävä uimista varten. Lopuksi komissio huomautti, että uimavesien laadusta annetuissa kertomuksissa mainittuja poikkeustapauksia lukuun ottamatta toimivaltaiset viranomaiset eivät olleet käyttäneet mahdollisuutta kieltää uiminen vesissä, jotka eivät noudata direktiivin 76/160/ETY liitteessä vahvistettuja muuttujia.

19 Belgian viranomaiset vastasivat perusteltuun lausuntoon Brysselin hallintoalueen osalta 12.2.1997 päivätyllä kirjeellä, Flanderin hallintoalueen osalta 6.3.1997 päivätyllä kirjeellä ja Vallonian hallintoalueen osalta 1.7.1997 päivätyllä kirjeellä.

20 Komissio katsoi, etteivät nämä kirjeet tuoneet asiaan Flanderin hallintoalueen osalta mitään uutta ja että Vallonian hallintoalueen osalta Belgian viranomaiset olivat vähentäneet uintipaikkojen lukumäärää direktiivin 76/160/ETY vaatimusten vastaisella tavalla eikä asiassa ollut riittävästi todistettu, että uiminen olisi todella kielletty uimareiden käyttämissä saastuneissa paikoissa, minkä vuoksi komissio päätti nostaa nyt käsiteltävän kanteen.

Pääasia

Sisävesistöjen useiden uintialueiden jättäminen ilman päteviä perusteita direktiivin 76/160/ETY soveltamisalan ulkopuolelle

21 Komissio katsoo, että Vallonian hallintoalue on kaventanut direktiivin 76/160/ETY soveltamisalaa jättämällä uimaveden laatua koskevista vuotuisista kertomuksista ilman asianmukaisia perusteita pois useita sisävesistöjen uintialueita, jotka olivat aikaisemmin mukana näissä kertomuksissa.

22 Belgian viranomaiset katsovat, että uimaveden laatua uintikautena 1996 koskevassa kertomuksessa mainitut kymmenen aluetta, joilla uiminen on nimenomaisesti sallittu, ovat ainoita direktiivissä 76/160/ETY tarkoitetuiksi uintialueiksi katsottavia sisävesistöjen "uintialueita". Näillä alueilla on otettu näytteitä direktiivin 6 artiklan säännösten mukaisesti. Uiminen on kielletty aina, kun direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettujen arvojen on todettu ylittyneen, joten kyseinen alue on siirtynyt direktiivin 76/160/ETY soveltamisalan ulkopuolelle tilapäisesti tai pysyvästi.

23 Belgian viranomaiset myöntävät, että Vallonian hallintoalue on avoimuuteen pyrkien toimittanut komissiolle Vallonian vesistöjen bakteriologista laatua koskevan tutkimussarjan yhteydessä 28 muulta uintialueelta saadut tulokset. Kun nämä alueet on tietojen toimittamisen jälkeen otettu huomioon uimaveden laatua koskevassa kertomuksessa uintikaudelta 1991, Vallonian hallintoalue on kuitenkin kiinnittänyt komission huomiota siihen, ettei näitä alueita ollut varustettu uimareille tarkoitetulla infrastruktuurilla ja että näiden alueiden käyttö oli vähäistä tai olematonta. Niitä ei sen vuoksi ole pidettävä direktiivissä 76/160/ETY tarkoitettuina uintialueina.

24 Belgian viranomaiset korostavat sitten, että ainoa Vallonian hallintoalueen viranomaisten käyttämä peruste uintialueita vahvistettaessa on direktiivin 76/160/ETY 1 artiklan 2 kohdassa "uintialueen" käsitteen määrittelemiseen käytetty peruste eli se, että "huomattava määrä uimareita" ui siellä säännöllisesti.

25 Niiden mielestä sellaiset seikat kuin veden mataluus, infrastruktuurin puuttuminen, kajakkimelonnan harjoittaminen ja epäsuotuisa ilmasto ovat asiaan vaikuttavia selvitettäessä, onko uiminen vähäistä tai olematonta ja onko kyseisiä alueita sen vuoksi pidettävä direktiivissä 76/160/ETY tarkoitettuina uintialueina vai ei. Belgian viranomaiset viittaavat tältä osin seuraaviin neuvoston 3.2.1975 antamasta direktiiviesityksestä KOM(74) 2255 lopullinen otettuihin otteisiin, joita ei ole otettu direktiivin lopulliseen tekstiin:

- Direktiivi koskee vain sallittuja uintialueita ja alueita, joilla uimiseen ei puututa. Uimari ui omalla vastuullaan muilla kuin sallituilla alueilla (3.2 kohta).

- Erityistä huomiota kiinnitetään paikkoihin, joissa uimareiden tiheys on suurempi kuin keskimäärin 10 000 henkilöä rantaviivan kilometriä kohden (3.4 kohta).

- Terveydelliset riskit ovat verrannollisia vedessä oleskelun kestoaikaan ja vaihtelevat huomattavasti riippuen ilman ja siten myös veden lämpötilasta. Sen vuoksi direktiivissä määrätään ensisijaisena uintipaikkana pidettävän meriveden osalta vähemmän tiukkoja ehtoja alueille, joilla veden lämpötila on yleensä alhainen (alle 20 ºC) ja rajoittaa uintiaikaa verrattuna muihin alueisiin, joilla on mahdollista uida koko päivän (3.5 kohta).

- Uimavesiltä edellytettävät fyysiset ja kemialliset ominaisuudet määritellään pääasiallisesti koko vartalon pitkäaikaisen veteen upottamisen perusteella 3.6 kohta).

26 Belgian viranomaiset vetoavat lisäksi siihen, että heidän esittämänsä perustelun, jonka mukaan vesien mataluus - vesien syvyys on vesistön riittämättömän virtaaman vuoksi monin paikoin vähemmän kuin 50 senttimetriä - rajoittaa uimista, osoittaa oikeaksi direktiivin 76/160/ETY liitteessä olevassa 11 kohdassa mainittu vaatimus, jonka mukaan uimaveden on oltava kirkasta vähintään yhden metrin syvyydeltä. Tällainen vaatimus on merkittävä osoitus siitä, että uimisen katsotaan yleisesti edellyttävän metrin syvyistä vettä.

27 Belgian viranomaiset perustelevat kantaansa lisäksi sillä, että se, että eräässä Vallonian hallintoalueen vuonna 1998 julkaisemassa leirintäalueita koskevassa mainosesitteessä on mainittu uintialueina ainakin 16 niistä alueista, jotka on myöhemmin jätetty pois vuotuisista kertomuksista, ei merkitse sitä, että niissä uisi huomattava määrä uimareita, eikä sitä, että uiminen näillä alueilla olisi mahdollista, koska vesi voi olla liian matala. Näistä tiedoista vastaavat vain leirintäalueiden omistajat, jotka pyrkivät parantamaan liikkeidensä houkuttelevuutta.

28 On syytä muistuttaa, että direktiivin 76/160/ETY 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan toisen luetelmakohdan mukaan "uimavedellä" tarkoitetaan kaikkia virtaavia tai seisovia makeita vesiä tai niiden osia ja merivettä, joissa uiminen ei ole kiellettyä ja huomattava määrä uimareita ui siellä säännöllisesti. Tätä käsitettä on tulkittava ottaen huomioon direktiivin tarkoitus, joka on ilmaistu sen johdanto-osan kahdessa ensimmäisessä perustelukappaleessa, joiden mukaan "ympäristön ja yleisen terveyden suojelemiseksi on tarpeen vähentää uimaveden saastumista ja suojella tällaista vettä, jottei sen laatu huononisi edelleen" ja "uimaveden valvonta on tarpeen yhteisön tavoitteiden saavuttamiseksi yhteismarkkinoiden toiminnassa elinolojen parantamisen, koko yhteisön taloudellisen toiminnan sopusointuisen kehityksen sekä jatkuvan ja tasapainoisen laajenemisen osalta" (asia C-56/90, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomio 14.7.1993, Kok. 1993, s. I-4109, 33 kohta).

29 Näitä tavoitteita ei olisi mahdollista saavuttaa, jos sellaisten uintialueiden vedet, joita on vuosien ajan tarkkailtu direktiivin 76/160/ETY mukaisesti ja joiden tulokset on lähetetty komissiolle niiden julkaisemiseksi komission vuotuisissa kertomuksissa uimaveden laadusta jäsenvaltioissa, voitaisiin jättää mainitun direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle pelkästään sen vuoksi, että uimareiden lukumäärä jäisi tietyn raja-arvon alapuolelle.

30 Jäsenvaltion, joka väittää, ettei tietyillä alueilla enää uida säännöllisesti, ja joka sen vuoksi ei enää halua katsoa näitä alueita direktiivissä 76/160/ETY tarkoitetuiksi uintialueiksi, on sitä paitsi näytettävä jokaisen asianomaisen alueen osalta, ettei siellä uida säännöllisesti, ja osoitettava, ettei tämä johdu siitä, ettei mainitun direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettuja raja-arvoja ole noudatettu näillä alueilla.

31 On kuitenkin todettava, etteivät Belgian viranomaiset ole esittäneet tällaista näyttöä jokaisen kysymyksessä olevan alueen osalta.

32 Ensinnäkin se, että ainakin 16 aluetta mainitaan leirintäalueita koskevassa mainosesitteessä uintipaikkoina, osoittaa, että näiden alueiden läheisyydessä on jonkinlaista infrastruktuuria kuten saniteettitiloja. Näissä olosuhteissa tällainen maininta on aihetodiste siitä, että näillä alueilla ui edelleen säännöllisesti huomattava määrä uimareita, joiden terveyttä on suojeltava.

33 Toiseksi on todettava, ettei veden mataluus yksinään oikeuta jäsenvaltiota jättämään tiettyjä paikkoja pois direktiivissä 76/160/ETY tarkoitettujen uintialueiden joukosta.

34 On nimittäin mahdollista, että veden mataluus houkuttelee tiettyjä väestöryhmiä kuten iäkkäitä henkilöitä tai lapsia. Kuten komissio aiheellisesti huomauttaa, direktiivin 76/160/ETY liitteessä olevassa 11 kohdassa mainitusta muuttujasta, jonka mukaan veden edellytetään olevan kirkasta vähintään yhden metrin syvyydeltä, ei voida päätellä, että direktiivissä tarkoitettuina uintialueina olisi pidettävä vain alueita, joilla veden syvyys on enemmän kuin yksi metri. Tällainen muuttuja merkitsee vain sitä, että uintialueiden veden on oltava kirkasta vähintään yhden metrin syvyydeltä ja että jos veden syvyys on vähemmän kuin yksi metri, veden on oltava täysin kirkasta.

35 Kolmanneksi Belgian viranomaiset eivät ole osoittaneet, että kajakkimelonta olisi kysymyksessä olevilla alueilla niin mittavaa ja jatkuvaa, että niillä uiminen olisi käynyt mahdottomaksi.

36 Neljänneksi myöskään epäsuotuisa ilmasto ei oikeuta jäsenvaltiota katsomaan, etteivät tietyt paikat olisi direktiivissä 76/160/ETY tarkoitettuja uintialueita.

37 Sen sijaan on muistettava, että sellaiset ilmasto-olot voidaan direktiivin 76/160/ETY säännösten mukaan ottaa huomioon määritettäessä "uintikauden" kestoa. "Uintikaudella" nimittäin tarkoitetaan tämän direktiivin 1 artiklan määritelmän mukaan "ajanjaksoa, jonka aikana voidaan ennakoida suurta määrää uimareita, ottaen huomioon paikalliset käytännöt ja mukaan lukien mahdolliset uimista koskevat paikalliset säännöt sekä sääolot."

38 Direktiivin 76/160/ETY 5 artiklan 2 kohdan ja 8 artiklan mukaan voidaan poikkeuksellisten sääolojen vuoksi sitä paitsi jättää ottamatta huomioon tämän direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettujen raja-arvojen ylitykset taikka poiketa direktiivin säännöksistä, mutta jälkimmäisessä tapauksessa asiasta on välittömästi ilmoitettava komissiolle ja ilmoitettava poikkeamisen syyt ja kestoaika.

39 On kuitenkin kiistatonta, etteivät Belgian viranomaiset ole vedonneet näihin säännöksiin, joita on tulkittava suppeasti.

40 Lopuksi on huomautettava, ettei direktiivin 76/160/ETY säännösten tulkintaa tämän tuomion 32-39 kohdasta ilmenevällä tavalla voida kyseenalaistaa 3.2.1975 päivätyn direktiiviesityksen otteilla, joihin Belgian viranomaiset ovat vedonneet, koska niitä ei ole otettu direktiivin 76/160/ETY lopulliseen tekstiin, minkä Belgian viranomaiset sitä paitsi myöntävät nimenomaisesti.

41 Sen vuoksi on todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin 76/160/ETY 4 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on ilman asianmukaisia perusteita jättänyt useita sisävesistöjen uintialueita tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.

Laiminlyönti toteuttaa tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että uimaveden laatu noudattaa direktiivin 76/160/ETY 3 artiklan mukaisesti vahvistettuja raja-arvoja, ja tässä direktiivissä edellytettyjen tulosten noudattamatta jättäminen

42 Komissio arvostelee Belgian viranomaisia siitä, etteivät ne ole toteuttaneet tarvittavia toimia sen varmistamiseksi, että uimaveden laatu noudattaa direktiivin 76/160/ETY 3 artiklan mukaisesti vahvistettuja raja-arvoja, ja siitä, etteivät ne ole saavuttaneet direktiivissä edellytettyjä tuloksia.

43 Nämä väitteet on syytä tutkia yhtaikaa, koska tulos, joka jäsenvaltioiden on saavutettava direktiivin 76/160/ETY 4 artiklan perusteella, on uimaveden laadun saattaminen saman direktiivin 3 artiklan perusteella vahvistettujen raja-arvojen mukaiseksi.

44 Komissio katsoo, että investointiohjelmat vesien puhdistamiseksi ovat riittämättömiä sekä Flanderin hallintoalueella että Vallonian hallintoalueella. Komission mukaan Belgian viranomaiset viittaavat ainoastaan vedenkäsittelylaitosten toteuttamiseen yleisesti, täsmentämättä niiden toiminnan vaikutusta uimaveden laadun parantamiseen. Vedenpuhdistusohjelma ei koske kaikkia uintialueita Flanderin hallintoalueella. Vallonian hallintoalueella ohjelmassa ei täsmennetä suunniteltujen laitosten rakennustöiden aloittamis- eikä valmistumispäiviä eikä myöskään niiden tarkkaa sijoittelua.

45 Komission mukaan Belgian viranomaiset ovat rikkoneet direktiivin 76/160/ETY 4 artiklaa, koska ne eivät ole toteuttaneet tarvittavia toimia sen varmistamiseksi, että uimaveden laatu noudattaa direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettuja raja-arvoja. Tarkemmin sanottuna direktiivin 5 artiklassa sen 4 artiklan soveltamiseksi säädettyjä tuloksia ei ole saavutettu, vaikkei mitään direktiivissä säädettyä poikkeusta voida soveltaa. Uimaveden laadusta uintikautena 1995 koko Belgian osalta annetun kertomuksen mukaan makean veden uintialueista 41,4 prosenttia oli säännösten mukaisia.

46 Belgian viranomaiset katsovat, että Flanderin hallintoalueella on tehty tarvittavat toimet uimaveden laadun parantamiseksi niillä muutamilla alueilla, joilla se oli välttämätöntä. Komissiolle on toimitettu useita toimenpide-ohjelmia veden laadun parantamiseksi. Ohjelmiin sisältyy sekä investointeja tiettyihin puhdistuslaitoksiin rannikon uintialueiden veden laadun parantamiseksi että katsaus kuntien yhteisiin investointiohjelmiin, jotka koskevat makean pintaveden uintialueita.

47 Belgian viranomaiset toteavat vielä, että uimavesien sataprosenttinen yhdenmukaisuus direktiivin 76/160/ETY tavoitteiden kanssa on tavoitteena epärealistinen. Uimiseen luontoympäristössä liittyy nimittäin terveysvaaroja, joita ei ole mahdollista hallita täydellisesti, koska ne johtuvat luvattomista jätevesipäästöistä, nestemäisten lannoitteiden käytöstä sekä uimareiden itsensä aiheuttamasta saastumisesta.

48 Aluksi on syytä huomauttaa, että direktiivin 76/160/ETY 4 artiklan 1 kohdassa jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että uimaveden laatu noudattaa siinä vahvistettuja arvoja määräajassa, joka on kymmenen vuotta direktiivin tiedoksiantamisesta ja siten pitempi kuin direktiivin täytäntöönpanoa varten säädetty määräaika, jotta jäsenvaltioilla olisi mahdollisuus täyttää tämä vaatimus (em. asia komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomion 42 kohta ja asia C-198/97, komissio v. Saksa, tuomio 8.6.1999, Kok. 1999, s. I-3257, 35 kohta).

49 Siten direktiivissä 76/160/ETY velvoitetaan jäsenvaltiot tiettyjen tulosten saavuttamiseen, eikä siinä sallita vetoamista muihin kuin direktiivissä säädettyihin erityisolosuhteisiin tämän velvoitteen noudattamatta jättämisen perusteeksi (ks. em. asia komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomion 43 kohta; asia C-92/96, komissio v. Espanja, tuomio 12.2.1998, Kok. 1998, s. I-505, 28 kohta ja em. asia komissio v. Saksa, tuomion 35 kohta).

50 Belgian viranomaiset eivät kuitenkaan vetoa mihinkään näistä poikkeuksista. Ne eivät myöskään kiistä, että uimaveden laadusta uintikautena 1995 annetun kertomuksen mukaan makean veden uintialueista 41,4 prosenttia koko Belgian osalta oli säännösten mukaisia.

51 Se, että Flanderin hallintoalueella on mahdollisesti tehty tarvittavat toimet uimaveden laadun välttämättömien parannusten toteuttamiseksi, ei siten oikeuta jättämään noudattamatta direktiivissä 76/160/ETY säädettyjä tuloksia (ks. vastaavasti em. asia komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomion 44 kohta ja em. asia komissio v. Saksa, tuomion 35 kohta).

52 Belgian viranomaisten väitteestä, jonka mukaan luontoympäristössä olevien uimavesien sataprosenttista yhdenmukaisuutta direktiivin kanssa on mahdoton saavuttaa, on huomautettava, että direktiivin 76/160/ETY 5 artiklan 1 kohdan mukaan uimaveden katsotaan vastaavan siinä vahvistettuja muuttujia, jos samasta näytteenottopisteestä direktiivin liitteessä määriteltyinä aikoina otetut näytteet osoittavat, että muuttujat vastaavat kyseisen veden laatua koskevia muuttujien arvoja tässä säännöksessä määritellyistä tapauksista riippuen 95, 90 tai 80 prosentissa näistä näytteistä.

53 Uimaveden katsotaan siten tietyissä olosuhteissa ja direktiivin 76/160/ETY 5 artiklan 1 kohdan kolmannessa ja neljännessä luetelmakohdassa säädetyin ehdoin vastaavan direktiivin vaatimuksia silloinkin, kun samasta näytteenottopisteestä otetuista näytteistä 5, 10 tai 20 prosenttia ei täytä näitä vaatimuksia.

54 Lopuksi on huomautettava, että vaikka direktiivistä 76/160/ETY johtuvien velvoitteiden täyttämisen täydellisen mahdottomuuden voitaisiin katsoa oikeuttavan direktiivin noudattamatta jättämiseen, Belgian viranomaiset eivät myöskään ole näyttäneet toteen sellaista mahdottomuutta tässä asiassa (em. asia komissio v. Saksa, tuomion 41 kohta).

55 Sen vuoksi on todettava, ettei Belgian kuningaskunta ole noudattanut direktiivin 76/160/ETY 4 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttaneet tarvittavia toimia sen varmistamiseksi, että uimaveden laatu noudattaa tämän direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettuja raja-arvoja, eikä se ole saavuttanut direktiivissä edellytettyjä tuloksia.

Velvoite kieltää uiminen alueilla, joilla veden laatu ei noudata direktiivin 76/160/ETY 3 artiklan mukaisesti vahvistettuja raja-arvoja

56 Komissio katsoo, että Belgian lainsäädännön mukaiset toimenpiteet, joihin on ryhdyttävä direktiivin 76/160/ETY 3 artiklan mukaisesti vahvistettujen raja-arvojen ylittyessä uintialueella, ovat riittämättömiä. Komissio huomauttaa tältä osin, että päätös uimisen kieltämisestä kuuluu kunnille, joille yleisestä terveydestä vastaavat viranomaiset ilmoittavat raja-arvojen mahdollisesta ylittymisestä niiden alueella sijaitsevilla uintialueilla, mutta ettei Belgian viranomaisilla ole varmuutta siitä, että kunnat todella noudattavat niille annettua kehotusta kieltää uiminen. Vallonian hallintoalueen osalta on ilmoitettu vain yhdestä kunnallisen viranomaisen 17.6.1996 tekemästä päätöksestä, jolla on kielletty uiminen salmonellan saastuttamalla alueella, ja komission vuotuisessa kertomuksessa uimaveden laadusta uintikautena 1995 ilmoitetaan, ettei yhdelläkään uintialueella ole tällaista kieltoa.

57 Direktiivin 76/160/ETY asianomainen soveltaminen edellyttää kuitenkin komission mielestä sitä, että uiminen on kiellettävä raja-arvojen ylittyessä tietyllä alueella. Vaikkei direktiivissä 76/160/ETY nimenomaisesti säädetä tällaista velvoitetta, se johtuu tämän direktiivin 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 4 artiklan 1 kohdan säännöksistä, kun niitä luetaan toisiinsa verrattuina ja tulkitaan ottaen huomioon direktiivin tarkoitus, joka ilmaistaan johdanto-osan ensimmäisessä perustelukappaleessa ja toistetaan 8 artiklan kolmannessa kohdassa, eli erityisesti yleisen terveyden suojelu. Jollei tällaista kieltoa anneta, uimarit joutuvat alttiiksi monille heidän terveyttään uhkaaville vaaroille.

58 Belgian viranomaiset huomauttavat, että kun näytteenotto osoittaa direktiivin 76/160/ETY 3 artiklan mukaisesti vahvistettujen raja-arvojen ylittyneen jollakin uintialueella, yleisestä terveydestä vastaavat viranomaiset ilmoittavat aina asianomaiselle kunnalle, joka kieltää uimisen tällä alueella kuultuaan kaikkia asianomaisia viranomaisia. Esitystä uimisen kieltämisestä on aina noudatettu. Asianomainen uintialue siirtyy siten tilapäisesti tai pysyvästi direktiivin 76/160/ETY soveltamisalan ulkopuolelle. Belgian viranomaiset riitauttavat komission direktiivistä 76/160/ETY esittämän tulkinnan, jonka mukaan Belgian lainsäädännön olisi pitänyt velvoittaa kunnat kieltämään uiminen, jos raja-arvot ylittyvät uintialueella.

59 Aluksi on huomautettava, että jos direktiivin 76/160/ETY 3 artiklan mukaisesti vahvistetut raja-arvot ylittyvät jollakin uintialueella, asianomainen jäsenvaltio on direktiivin 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti velvollinen toteuttamaan tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että uimaveden laatu noudattaa mainittuja raja-arvoja.

60 Sen jälkeen on todettava, ettei direktiivin 76/160/ETY missään säännöksessä aseteta velvollisuutta kieltää uiminen tietyllä uintialueella heti, kun raja-arvojen on todettu ylittyneen siellä.

61 Tällaista velvoitetta ei myöskään voida johtaa direktiivin 76/160/ETY tarkoituksesta, joka on yleisen terveyden suojeleminen, kuten tämän tuomion 25 kohdassa huomautetaan.

62 Vaikka yleisen terveyden suojeleminen on välttämätöntä, siitä seuraa jäsenvaltiolle velvollisuus kieltää uiminen tietyllä alueella vasta, jos tällä alueella todettujen ylitysten suuruudesta tai ylitettyjen raja-arvojen luonteesta aiheutuu paikalliset olosuhteet huomioon ottaen vaaraa yleiselle terveydelle.

63 Tästä johtuu, ettei komissio voi direktiivin 76/160/ETY säännösten sanamuodon mukaan moittia Belgian kuningaskuntaa siitä, ettei tämä ole lainsäädännössään säätänyt velvoitetta kieltää uimista alueilla, joilla veden laatu ei noudata direktiivin 76/160/ETY 3 artiklan mukaisesti vahvistettuja raja-arvoja.

64 Tämä kolmas väite on sen vuoksi hylättävä perusteettomana.

65 Sen vuoksi on todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin 76/160/ETY 4 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska

- se on jättänyt sisävesistöjen useita uintialueita ilman päteviä perusteita direktiivin 76/160/ETY soveltamisalan ulkopuolelle ja

- se ei ole kymmenen vuoden määräajassa direktiivin tiedoksiantamisesta toteuttanut tarvittavia toimia sen varmistamiseksi, että uimaveden laatu noudattaa tämän direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettuja raja-arvoja, eikä saavuttanut direktiivissä vaadittuja tuloksia.

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Oikeudenkäyntikulut

66 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Komissio on vaatinut Belgian kuningaskunnan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut, ja koska tämä on pääosin hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto)

on antanut seuraavan tuomiolauselman:

1) Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut uimaveden laadusta 8 päivänä joulukuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 76/160/ETY 4 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska

- se on jättänyt sisävesistöjen useita uintialueita ilman päteviä perusteita kyseisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle

- se ei ole kymmenen vuoden kuluessa direktiivin tiedoksiantamisesta toteuttanut tarvittavia toimia sen varmistamiseksi, että uimaveden laatu noudattaa tämän direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettuja raja-arvoja, eikä saavuttanut direktiivissä vaadittuja tuloksia.

2) Kanne hylätään muilta osin.

3) Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.