ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 1 artiklan i alakohtaa ja 67 artiklaa, luettuina yhdessä asetuksen N:o 492/2011 7 artiklan 2 kohdan ja asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 2 artiklan 2 alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion sellaisille säännöksille, joiden nojalla rajatyöntekijä voi saada perheavustusta, joka liittyy siihen, että hän tekee palkkatyötä jäsenvaltiossa, ainoastaan omasta lapsestaan mutta ei puolisonsa lapsesta, johon työntekijällä ei ole lapsi-vanhempisuhdetta mutta jonka elatuksesta hän huolehtii, vaikka kaikilla kyseisessä jäsenvaltiossa asuvilla lapsilla on oikeus tähän avustukseen.
3)

Direktiivin 2007/64, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/111, 80–82 artiklaa on tulkittava siten, että niissä ei anneta näissä säännöksissä tarkoitetulle toimivaltaiselle viranomaiselle toimivaltaa ratkaista kyseisen direktiivin 75 artiklassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti maksupalvelunkäyttäjien ja -tarjoajien välisiä riitoja, jotka syntyvät maksutapahtuman toteuttamatta jäämisen tai virheellisen toteuttamisen johdosta, kun tällainen viranomainen käyttää toimivaltaansa tutkia maksupalvelunkäyttäjien valituksia ja määrätä sovellettavien säännösten rikkomisesta seuraamuksia maksupalveluntarjoajille. Nämä riidat on ratkaistava direktiivin 2007/64, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/111, 83 artiklassa tarkoitettujen tuomioistuinten ulkopuolisten oikeussuojamenettelyjen yhteydessä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisessa prosessioikeudessa säädettyä oikeutta saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi. Jos kansallinen lainsäätäjä on päättänyt keskittää yhtäältä kyseisiin 80–82 artiklaan ja toisaalta kyseiseen 83 artiklaan perustuvat toimivaltuudet yhdelle ja samalle viranomaiselle, tämän viranomaisen on käytettävä kuhunkin ryhmään kuuluvaa toimivaltaa itsenäisesti yksinomaan kutakin ryhmää koskevan menettelyn yhteydessä.
1)

Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 261/2004 on tulkittava siten, että kolme tuntia tai enemmän viivästyneen lennon matkustaja voi nostaa kyseisen asetuksen 6 ja 7 artiklan perusteella korvauskanteen lennosta vastaavaa lentoliikenteen harjoittajaa vastaan, vaikka kyseinen matkustaja ja kyseinen lentoliikenteen harjoittaja eivät olekaan tehneet keskenään sopimusta ja vaikka kyseessä oleva lento on osa matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13.6.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/314/ETY soveltamisalaan kuuluvaa matkapakettia.
1)

Verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa ja asetuksen (EY) N:o 1228/2003 kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 714/2009 16 artiklan 6 kohtaa on tulkittava siten, että sitä sovelletaan yritykseen, joka hallinnoi ainoastaan rajat ylittävää rajayhdysjohtoa.
2)

SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille palvelujen tarjoajille, jotka eivät ole noudattaneet ilmoitusvelvoitetta mainosveron maksamista varten, määrätään muutaman päivän aikana useita seuraamusmaksuja, joiden määrä toisesta seuraamusmaksusta alkaen kolminkertaistetaan edeltävään maksuun nähden kunkin tätä velvoitetta koskevan laiminlyönnin toteamisen yhteydessä niin, että yhteismäärä on useita miljoonia euroja, ilman että toimivaltainen viranomainen ennen näiden seuraamusmaksujen yhteismäärän lopullisesti vahvistavan päätöksen tekemistä antaa näille palveluntarjoajille tarvittavan ajan velvoitteen täyttämiselle, antaa niille mahdollisuuden esittää huomautuksensa ja tutkii itse rikkomisen vakavuuden, kun seuraamusmaksu, joka määrätään verotusjäsenvaltioon sijoittautuneelle ja samankaltaisen ilmoitus- tai rekisteröitymisvelvoitteen kansallisen verolainsäädännön säännösten vastaisesti laiminlyöneelle palveluntarjoajalle, on huomattavasti alempi eikä sitä koroteta tällaisen velvoitteen laiminlyönnin jatkuessa samassa määrin eikä välttämättä yhtä lyhyitä määräaikoja soveltaen.
C 61/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 19.12.2019 – Valittajana Viscas Corp. sekä muina osapuolina Euroopan komissio ja Furukawa Electric Co. Ltd

(asia C-582/18 P) (1)

(Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Maanalaisten ja merenalaisten sähkökaapelien Euroopan markkinat - Markkinoiden jakaminen hankkeiden yhteydessä - Sakot - Sakkojen laskennasta annetut vuoden 2006 suuntaviivat - Eurooppalaisten ja muiden kuin eurooppalaisten osallistujien suhteellisen painoarvon määrittäminen kartellissa - Eurooppalaisten yritysten osallistuminen useilla kartellin tasoilla - Yhdenvertainen kohtelu)

(2020/C 61/15)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Viscas Corp. (edustaja: J.-F. Bellis, avocat)

Muut osapuolet: Euroopan komissio (asiamiehet: H. van Vliet, A. Biolan ja I. Zaloguin) ja Furukawa Electric Co. Ltd (edustajat: aluksi A. Luke ja C. Pouncey, solicitors, sitten A. Luke ja K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Viscas Corp. vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

3) Furukawa Electric Co. Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 427, 26.11.2018.
3)

Direktiivin 90/619, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 92/96, 15 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä direktiivin 92/96 31 artiklan kanssa, ja direktiivin 2002/83 35 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä sen 36 artiklan 1 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että kun sopimus on irtisanottu ja kaikki siitä johtuvat velvoitteet, muun muassa se, että vakuutusyritys palauttaa takaisinostoarvon, on täytetty, vakuutuksenottaja voi vielä käyttää peruuttamisoikeuttaan, jos sopimukseen sovellettavassa laissa ei säädetä peruuttamisoikeutta koskevan tiedon antamatta jättämisen tai virheellisen tiedon antamisen oikeusvaikutuksista.
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.11.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Högsta domstolen – Ruotsi) – CeDe Group AB v. KAN sp. z o.o., konkurssissa

(asia C-198/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EY) N:o 1346/2000 - 4 ja 6 artikla - Maksukyvyttömyysmenettelyt-Sovellettava laki - Eurooppalainen maksamismääräysmenettely - Sopimusperusteisen saatavan maksamatta jättäminen ennen konkurssiin asettamista - Kuittausvaatimus, joka perustuu ennen konkurssia syntyneeseen sopimusperusteiseen saatavaan)

(2020/C 27/03)

Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Högsta domstolen

Pääasian asianosaiset

Valittaja: CeDe Group AB

Vastapuoli: KAN sp. z o.o., konkurssissa

Tuomiolauselma

Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000, sellaisena kuin se on muutettuna 24.7.2008 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 788/2008, 4 artiklaa on tulkittava siten, ettei sitä sovelleta kanteeseen, jonka konkurssiin asetetun jäsenvaltioon sijoittautuneen yhtiön selvittäjä nostaa sopimuksen toisena osapuolena olevaa toiseen jäsenvaltioon sijoittautunutta yhtiötä vastaan ja jolla vaaditaan ennen ensiksi mainittuun yhtiöön kohdistetun maksukyvyttömyysmenettelyn alkamista tehdyn sopimuksen mukaan toimitettujen tavaroiden maksamista.

(1) EUVL C 190, 4.6.2018.
1)

Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että selvittäjän, jonka on nimennyt sen jäsenvaltion tuomioistuin, jonka alueella maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu, nostama kanne toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan kiinteän omaisuuden myynnin ja sille otetun kiinnityksen peräyttämiseksi konkurssipesän velkojien hyväksi kuuluu ensiksi mainitun jäsenvaltion tuomioistuinten yksinomaiseen toimivaltaan.
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 12.11.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Organisation juive européenne ja Vignoble Psagot Ltd v. Ministre de l’Économie et des Finances

(asia C-363/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EU) N:o 1169/2011 - Elintarviketietojen antaminen kuluttajille - Elintarvikkeen alkuperämaata tai lähtöpaikkaa koskeva maininta, joka on pakollinen silloin, kun sen ilmoittamatta jättäminen voi johtaa kuluttajaa harhaan - Velvollisuus, jonka mukaan Israelin valtion miehittämiltä alueilta peräisin olevissa elintarvikkeissa on oltava maininta niiden alkuperäalueesta ja lisäksi, jos ne tulevat tällä alueella sijaitsevasta Israelin siirtokunnasta, tällaista lähtöpaikkaa koskeva maininta)

(2020/C 10/15)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Organisation juive européenne ja Vignoble Psagot Ltd

Vastapuoli: Ministre de l’Économie et des Finances

Tuomiolauselma

Elintarviketietojen antamisesta kuluttajille, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1924/2006 ja (EY) N:o 1925/2006 muuttamisesta sekä komission direktiivin 87/250/ETY, neuvoston direktiivin 90/496/ETY, komission direktiivin 1999/10/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY, komission direktiivien 2002/67/EY ja 2008/5/EY sekä komission asetuksen (EY) N:o 608/2004 kumoamisesta 25.10.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1169/2011 (EU) 9 artiklan 1 kohdan i alakohtaa, luettuna yhdessä tämän asetuksen 26 artiklan 2 kohdan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että Israelin valtion miehittämältä alueelta peräisin olevissa elintarvikkeissa on mainittava paitsi kyseinen alue myös, jos nämä elintarvikkeet tulevat yhdeltä paikkakunnalta tai paikkakuntien kokonaisuudelta, joka muodostaa Israelin siirtokunnan kyseisen alueen sisällä, tämä lähtöpaikka.

(1) EUVL C 276, 6.8.2018.
Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 17.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl ja Sorì Italia Srl v. Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri ja Ministero della Salute

(asia C-569/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EU) N:o 1151/2012 - 4 artiklan c alakohta ja 7 artiklan 1 kohdan e alakohta - Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmät - Reilu kilpailu - Mozzarella di bufala Campana SAN - Suojatun alkuperänimityksen ”Mozzarella di bufala Campana” tuotantotilojen erotteluvelvollisuus)

(2019/C 423/18)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl ja Sorì Italia Srl

Vastapuolet: Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri ja Ministero della Salute

Muu osapuoli: Consorzio di Tutela del Formaggio Mozzarella di Bufala Campana

Tuomiolauselma

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21.11.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 4 artiklan c alakohtaa ja 7 artiklan 1 kohdan e alakohtaa sekä ”Mozzarella di bufala Campana SAN” juuston tuote-eritelmää on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään, että ”Mozzarella di bufala Campana SAN” juuston tuotantotoiminnan on tapahduttava myös yhden ainoan laitoksen sisällä yksinomaan tätä tuotantoa varten tarkoitetuissa tiloissa, joissa on kiellettyä pitää ja varastoida maitoa, joka on peräisin tuotantotiloilta, jotka eivät kuulu suojatun alkuperänimityksen ”Mozzarella di bufala Campana” valvontajärjestelmään, jos tämä säännöstö on tarpeellinen ja oikeasuhteinen keino tällaisen tuotteen laadun säilyttämiseksi taikka kyseisen suojatun alkuperänimityksen tuote-eritelmän valvonnan varmistamiseksi, mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava.

(1) EUVL C 436, 3.11.2018.
2)

Puolan tasavalta ei ole noudattanut SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on valtuuttanut yleisten tuomioistuinten organisaatiosta annetun lain ja eräiden muiden lakien muuttamisesta 12.7.2017 annetun lain 1 §:n 26 momentin b ja c kohdan nojalla oikeusministerin (Puola) antamaan luvan tai olemaan antamatta lupaa Puolan yleisten tuomioistuinten tuomareiden tehtävien hoitamisen jatkamiseen mainittujen tuomareiden uuden eläkeiän, sellaisena kuin sitä on alennettu tuon saman lain 13 §:n 1 momentilla, saavuttamisen jälkeen.
2)

Direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava yhtäältä siten, että 30.4.2014 annetussa tuomiossa Kásler ja Káslerné Rábai (C-26/13, EU:C:2014:282) tarkoitettujen kaltaisia sopimuksen kokonaisuudessaan pätemättömäksi toteamisen vaikutuksia kuluttajan asemaan on arvioitava oikeudenkäynnin ajankohtana vallitsevien tai ennakoitavissa olevien olosuhteiden perusteella, ja toisaalta siten, että kuluttajan tässä yhteydessä ilmaisema tahto on tässä arvioinnissa ratkaiseva.
2)

Direktiivin 93/13 3 artiklan 3 kohtaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin liitteessä olevan 1 kohdan q alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että yhtäältä siinä ei tarkoiteta ehtoa, jonka tarkoituksena tai seurauksena on, että kuluttajalla on perusteltuja syitä uskoa, että hänen on täytettävä sopimus kokonaisuudessaan siinäkin tapauksessa, että hän katsoo, että tietyt suoritukset eivät ole erääntyneet, koska tämä ehto ei muuta kuluttajan oikeudellista asemaa sovellettava kansallinen lainsäädäntö huomioon ottaen, ja että toisaalta siinä tarkoitetaan ehtoa, jonka tarkoituksena tai seurauksena on, että kuluttajan on vaikeampaa nostaa kanteita tuomioistuimessa tai käyttää muita oikeussuojakeinoja, kun jäljellä oleva velan määrä on vahvistettu todistusvoimaisella notaarin vahvistamalla asiakirjalla, minkä vuoksi lainanantaja voi yksipuolisesti ja lopullisesti päättää oikeusriidan.
2)

Asetuksen N:o 715/2007 6 artiklan 1 kohdan ensimmäistä virkettä on tulkittava siten, että se, että moottoriajoneuvojen valmistaja ottaa valtuutettujen jälleenmyyjien ja korjaamojen hyväksi käyttöön täydentävän tiedotuskanavan valtuutettujen jälleenmyyjien ja korjaamojen suorittamaa alkuperäisten varaosien myyntiä varten käyttämällä tietopalvelujen tarjoajaa, ei merkitse sellaista itsenäisten toimijoiden pääsyä tietoihin, joka olisi kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla syrjivää suhteessa siihen tietoihin pääsyyn, joka valtuutetuille jälleenmyyjille ja korjaamoille on annettu, silloin kun itsenäisillä toimijoilla on lisäksi ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittaviin tietoihin syrjimätön pääsy tarjottuun sisältöön ja valtuutetuille jälleenmyyjille ja korjaamoille myönnettyyn pääsyyn nähden.
1)

Kuluttajille tarkoitettujen rahoituspalvelujen etämyynnistä ja neuvoston direktiivin 90/619/ETY sekä direktiivien 97/7/EY ja 98/27/EY muuttamisesta 23.9.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/65/EY 6 artiklan 2 kohdan c alakohtaa, luettuna yhdessä sen 1 artiklan 1 kohdan kanssa ja kyseisen direktiivin johdanto-osan 13 perustelukappaleen valossa, on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle – sellaisena kuin sitä on tulkittu kansallisessa oikeuskäytännössä –, jonka mukaan elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisen rahoituspalveluja koskevan etäsopimuksen osalta ei suljeta pois kuluttajan peruuttamisoikeutta siinä tapauksessa, että kumpikin osapuoli on täyttänyt sopimuksen kokonaisuudessaan kuluttajan nimenomaisesta pyynnöstä ennen kuin kuluttaja käyttää peruuttamisoikeuttaan. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on ottaa huomioon kansallinen oikeus kokonaisuudessaan ja soveltaa siinä hyväksyttyjä tulkintatapoja päätyäkseen tämän säännöksen mukaiseen ratkaisuun muuttamalla tarvittaessa vakiintunutta kansallista oikeuskäytäntöä, jos se perustuu kyseisen säännöksen vastaiseen kansallisen oikeuden tulkintaan.
1)

Ensinnäkin matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä säädettyä rahamäärää ei ole tarkoitettu korvaamaan palkan menetyksen kaltaista vahinkoa, ja toiseksi tällainen vahinko voi olla kyseisen asetuksen 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun lisäkorvauksen kohteena, ja kolmanneksi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on määrittää ja arvioida ne eri seikat, joista kyseinen vahinko muodostuu, sekä mainitusta vahingosta suoritettavan korvauksen laajuus asianmukaisen oikeusperustan nojalla.
C 280/8

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 26.6.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Višje sodišče v Mariboru — Slovenia) — Kuhar ja Jožef Kuhar v. Addiko Bank d.d.

(asia C-407/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot - Direktiivi 93/13/ETY - Kiinnitysluoton pakkotäytäntöönpanomenettely - Välittömästi täytäntöönpanokelpoinen notaarin vahvistama toimi - Kohtuuttomia ehtoja koskeva tuomioistuimen suorittama valvonta - Pakkotäytäntöönpanon keskeyttäminen - Pakkotäytäntöönpanoa käsittelevän tuomioistuimen toimivallan puuttuminen - Kuluttajansuoja - Tehokkuusperiaate - Yhdenmukainen tulkinta)

(2019/C 280/09)

Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Višje sodišče v Mariboru

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Aleš Kuhar ja Jožef Kuhar

Vastapuoli: Addiko Bank d.d.

Tuomiolauselma

Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY on tulkittava tehokkuusperiaatteen valossa siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan kiinnitysluottosopimuksen, joka on tehty kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan välillä notaarin vahvistamalla välittömästi täytäntöönpanokelpoisella asiakirjalla, pakkotäytäntöönpanoa koskevaa hakemusta käsittelevällä kansallisella tuomioistuimella ei ole kuluttajan vaatimuksesta eikä viran puolesta mahdollisuutta tutkia, ovatko tällaisen asiakirjan ehdot tässä direktiivissä tarkoitetulla tavalla kohtuuttomia, ja tällä perusteella keskeyttää haettua pakkotäytäntöönpanoa.

(1) EUVL C 294, 20.8.2018.
2)

Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, 221 artiklan 1 ja 3 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltioiden tehtävänä on tehokkuus- ja vastaavuusperiaatteita noudattaen määrittää ajankohta, jolloin tullin määrän tiedoksiannon velalliselle on tapahduttava sen kolmen vuoden vanhentumisajan katkaisemiseksi, jonka päättyessä tullivelka lakkaa.
Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 8.5.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Vrhovno sodišče — Slovenia) — Jadran Dodič v. Banka Koper ja Alta Invest

(asia C-194/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Yrityksen luovutus - Direktiivi 2001/23/EY - 1 artiklan 1 kohta - Soveltamisala - Luovutuksen arviointiperusteet - Asiakaskunnan siirto - Pankin kaikkien rahoituspalvelujen siirto pörssiyhtiölle henkilöstön siirto poissulkien)

(2019/C 230/16)

Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Vrhovno sodišče

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Jadran Dodič

Vastapuolet: Banka Koper ja Alta Invest

Tuomiolauselma

Työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.3.2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/23/EY 1 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se, että toinen yritys vastaanottaa ensimmäisen yrityksen lopetettua toimintansa tämän asiakkaiden rahoitusvälineet ja muut varat kansallisen lainsäädännön edellyttämän sopimuksen perusteella, vaikka ensimmäisen yrityksen asiakkaat voivat vapaasti päättää olla uskomatta arvopaperiensa hoitoa toiselle yritykselle, voi olla yrityksen luovutus tai yritystoiminnan osan luovutus, jos on osoitettu, että asiakaskunta on siirretty, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava. Tässä yhteydessä tosiasiallisesti siirrettyjen asiakkaiden määrä, vaikka se olisi suurikin, ei ole yksinään ratkaiseva siltä osin kuin kyse on luokittelusta luovutukseksi, ja sillä, että ensimmäinen yritys tekee epäitsenäisenä arvopaperivälitysyhtiönä yhteistyötä toisen yrityksen kanssa, ei lähtökohtaisesti ole merkitystä.

(1) EUVL C 190, 4.6.2018.
Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 2.5.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale amministrativo regionale per il Lazio — Italia) — Lavorgna Srl v. Comune di Montelanico, Comune di Supino, Comune di Sgurgola ja Comune di Trivigliano

(asia C-309/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Julkiset hankinnat - Direktiivi 2014/24/EU - Työvoimakustannukset - Tarjoajan, joka ei ole tarjouksessaan erikseen ilmoittanut mainittuja kustannuksia, sulkeminen automaattisesti menettelyn ulkopuolelle - Suhteellisuusperiaate)

(2019/C 220/16)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale amministrativo regionale per il Lazio

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Lavorgna Srl

Vastaajat: Comune di Montelanico, Comune di Supino, Comune di Sgurgola ja Comune di Trivigliano

Muu osapuoli: GEA Srl

Tuomiolauselma

Oikeusvarmuuden, yhdenvertaisen kohtelun ja avoimuuden periaatteita, sellaisina kuin niitä tarkoitetaan julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2014/24/EY, on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan se, ettei julkisen hankintasopimuksen tekomenettelyssä jätetyssä taloudellisessa tarjouksessa ole ilmoitettu työvoimakustannuksia erikseen, johtaa kyseisen tarjouksen sulkemiseen menettelyn ulkopuolelle ilman mahdollisuutta käyttää asiakirjojen avustettua laatimista koskevaa menettelyä, ja näin on myös siinä tapauksessa, ettei velvollisuutta ilmoittaa kyseiset kustannukset erikseen ole yksilöity tarjouspyyntöä koskevissa asiakirjoissa, mikäli tästä edellytyksestä ja tästä menettelyn ulkopuolelle sulkemisen mahdollisuudesta on selkeästi säädetty julkisia hankintoja koskevia menettelyjä koskevassa kansallisessa lainsäädännössä, johon on nimenomaisesti viitattu kyseisissä asiakirjoissa. Jos tarjouspyyntöä koskevissa säännöissä ei kuitenkaan sallita tarjoajien ilmoittavan näitä kustannuksia taloudellisissa tarjouksissaan, avoimuusperiaatetta ja suhteellisuusperiaatetta on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että tarjoajien sallitaan korjaavan tilanteensa ja täyttävän asiaa koskevassa kansallisessa lainsäädännössä säädetyt velvollisuudet hankintaviranomaisen asettamassa määräajassa.

(1) EUVL C 268, 30.7.2018.