23.

Iveco Orecchian ja Italian hallituksen mukaan todistus on esitettävä jo tarjouksen mukana, kun taas komissio pitää riittävänä, että se esitetään hankintamenettelyn kuluessa mutta kuitenkin ennen hankintasopimuksen sopimuspuolen valintaa. Niiden väitteet voidaan tiivistää seuraavasti: – Vaikka direktiivin 2004/17 34 artiklan 4 ja 5 kohdassa vahvistetaan tarjouksen jättäminen ajankohdaksi, jona tarjoajan on esitettävä todistus vastaavuudesta, se, ettei saman artiklan 8 kohdassa mainita mitään ajankohtaa, ei tarkoita, että tästä pääsäännöstä voitaisiin poiketa. – Direktiivin 2004/17 34 artiklan 8 kohdalla on tarkoituksena yhtäältä kieltää käyttämästä tarjouspyyntöasiakirjojen teknisissä eritelmissä mainintoja, jotka viittaavat tiettyyn tuotantoon tai alkuperään, ja toisaalta ilmaista, että poikkeustapauksissa tällaiset maininnat voidaan kuitenkin sallia. Kyseessä on unionin lainsäätäjän tälle säännökselle antama erityissisältö, joten ei ole yllättävää, ettei lainsäätäjä ole pitänyt tarpeellisena myös mainita, minä ajankohtana todistus vastaavuudesta on esitettävä. – Vastaavuuden osoittamisen tarkoituksena on hankintasopimuksen kohteesta riippumatta varmistaa, että hankintaviranomainen tarkistaa, miltä osin tarjoaja pystyy täyttämään hankinnan ehdot. Se on osoitettava hankintamenettelyn kuluessa, koska hankintaviranomaisen on menettelyn lopuksi tehtävä päätös sopimuspuolen valinnasta sen perusteella, mikä tarjouksista vastaa parhaiten hankintamenettelyn ehtoja. – Toisenlainen tulkinta aiheuttaisi ristiriidan yhtäältä direktiivin 2004/17 34 artiklan 4 ja 5 kohdan ja toisaalta sen 8 kohdan välillä, mikä olisi yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaista. Jos tarjoajien olisi sallittua esittää todistus vastaavuudesta sen jälkeen, kun hankintasopimuksen sopimuspuoli on valittu, tarjoukset eivät olisi enää keskenään vertailukelpoisia, ja toiset tarjoajat olisivat mahdollisesti esittäneet todistuksen ja toiset varautuneet tekemään sen jälkikäteen. – Mikä tärkeämpää, hankintaviranomainen olisi vaarassa sitoutua hankkimaan tuotteita, jotka eivät sovellukaan sen tarpeisiin, jolloin sen ainoaksi vaihtoehdoksi jäisi peruuttaa hankinta, mikä kantajien mukaan ei ollut unionin lainsäätäjän tarkoitus sen laatiessa direktiiviä 2004/17. – Tämän tulkinnan vahvistavat direktiivin 2004/17 muut säännökset, kuten 49 artiklan 2 kohdan toinen luetelmakohta, jonka mukaan ”hankintayksiköiden on asianomaisen osapuolen pyynnöstä ilmoitettava mahdollisimman nopeasti – – seikat, joiden perusteella asianomaisen tarjous on hylätty, sekä – – seikat, joiden perusteella hankintayksiköt ovat päättäneet, että vastaavuutta ei ole tai että rakennusurakat, tavarantoimitukset tai palvelut eivät täytä suorituskykyä koskevia tai toiminnallisia vaatimuksia”. Tämä luonnollisestikin tarkoittaa sitä, että se, vastaako tuote tarjouspyyntöasiakirjojen teknisissä eritelmissä esitettyä kuvausta, on tutkittava ennen hankintasopimuksen sopimuspuolen valintaa. – Direktiivin 2004/17 51 artiklan 3 kohta näyttäisi viittaavan samaan suuntaan. Vastaavuudesta on välttämättä esitettävä todistus, jotta voidaan tarkistaa, että tarjoukset ovat teknisten eritelmien mukaisia, mikä on joka tapauksessa tehtävä ennen hankintasopimuksen sopimuspuolen valintaa.