YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (kolmas jaosto)

15 päivänä helmikuuta 1995

Asia T-112/94

Andrew Macrae Moat

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Kumoamiskanne — Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely — Oikeussuojan tarve — Vahingonkorvauskanne — Tiivistelmä esitetyistä perusteista — Tutkimatta jättäminen”

Täydellinen teksti englannin kielellä II-135

Aihe:

Kanteessa vaaditaan kumoamaan komission laiminlyönti selvittää kantajan tehtävät ja antaa hänelle työtä sekä vaaditaan vahingonkorvauksen määräämistä.

Lopputulos:

Kanne jätetään tutkimatta.

Määräyksen lyhennelmä

Kantaja katsoo, että hänelle ei ole useisiin kuukausiin annettu työtä, ja pyytää komissiota 5.3.1993 päivätyllä kirjeellä selventämään hänen velvollisuutensa ja suorittamaan hänelle vahingonkorvauksen hänen karsimastaan kohtelusta. Kantaja moittii 10.9.1993 päivätyssä kirjeessä komissiota siitä, että se ei ole vastannut ensimmäiseen kirjeeseen, ja vaatii vahingonkorvausta.

Komissio vastaa, että se katsoo täyttäneensä velvollisuutensa kantajaa kohtaan eikä ole velvollinen suorittamaan hänelle mitään korvausta.

Tukittavaksi ottaminen

Kumoamisvaatimus

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa, että henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa asetetaan virkamiehen kanteen tutkimisen edellytykseksi oikeudenkäyntiä edeltävän hallinnollisen menettelyn suorittaminen sääntöjen mukaisesti. Jos virkamies haluaa, että toimielin tekee häneen liittyvän päätöksen, hänen on aloitettava hallinnollinen menettely tekemällä sitä koskeva hakemus. Vasta tämän hakemuksen hylkäämispäätöksestä virkamies voi tehdä valituksen hallinnolle (20 kohta).

Viittaukset: asia 16/86, G. P. v. talous-ja sosiaalikomitea, yhteisöjen tuomioistuin 4.6.1987 (Kok. 1987, s. 2409, 6 kohta); asia T-14/91, Weyrich v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 7.6.1991 (Kok. 1991, s. II-235, 32 kohta).

Kirjettä, joka on päivätty 5.3.1993, on pidettävä yksinkertaisena pyyntönä tietojen saamiseksi, eikä sitä voida siten pitää muodollisena hakemuksena saada hallinnolta sellainen päätös, jolla on oikeudellisia vaikutuksia ja jota tarkoitetaan henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdassa (22 kohta).

Viittaukset: asia T-135/89, Pfloeschner v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 3.4.1990 (Kok. 1990, s. II-153, 16 kohta).

Siten 10.9.1993 päivättyä kirjettä, jossa komissiota moititaan siitä, ettei se ole vastannut 5.3.1993 päivättyyn kirjeeseen, ei voida pitää henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna valituksena, joka kohdistuu laiminlyöntiin tehdä henkilöstösäännöissä edellytetty toimenpide (23 artikla).

Hyvin vähän merkitystä on sillä, että kantaja on katsonut 5.3.1993 päivätyn kirjeensä pyynnöksi ja 10.9.1993 päivätyn kirjeensä valitukseksi, koska tällaiset luokittelut eivät riipu asianosaisten tahdosta vaan tuomioistuimen harkinnasta (24 kohta).

Viittaukset: asia T-38/91. Coussios v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 1.10.1991 (Kok. 1991, s. II-763, 25 kohta).

Koska kumoamiskannetta ei ole edeltänyt sääntöjen mukainen hallinnollinen menettely, kumoamiskannetta ei voida ottaa tutkittavaksi (25 kohta).

Viittaukset: asia T-34/91, Whitehead v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 11.5.1992 (Kok. 1992, s. II-1723, 18 kohta).

Joka tapauksessa koska kantaja on siirretty eläkkeelle, hän ei voi enää aiheellisesti väittää, että hänen tehtäviänsä on muutettu, eikä hänellä myöskään ole tämän osalta oikeussuojan tarvetta kumoamisvaatimuksen tekemiseksi (26 kohta).

Viittaukset: asia T-20/89, Moritz v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 13.12.1990 (Kok. 1990, s. II-769, 16 kohta).

Vahingonkorvausvaatimus

Todettuaan, että kumoamisvaatimuksen tutkimatta jättämisen seurauksena on vahingonkorvausvaatimuksen tutkimatta jättäminen, jos näiden kahden vaatimuksen välillä on kiinteä yhteys, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi, että vaikka katsottaisiin, että vahingonkorvausvaatimuksella ei ole riittävän kiinteää yhteyttä edellä käsiteltyyn kumoamisvaatimukseen tai että käsiteltävänä olevan kanteen on katsottava sisältävän ainoastaan vahingonkorvausvaatimuksen, se on joka tapauksessa jätettävä tutkimatta (30 ja 31 kohta).

Viittaukset: asia 33/80, Aibini v. neuvostoja komissio, yhteisöjen tuomioistuin 16.7.1981 (Kok. 1981, s. 2141, 18 kohta); asia T-3/92, Latham v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 9.2.1994 (Kok. H. 1994, s. II-83, 37 kohta).

Vahingonkorvausvaatimus ei nimittäin ole riittävän tarkka korvauksen saamiseksi, sillä kantaja ei ole kyennyt kuvaamaan sitä toimielimen erityistä toimintaa, joka olisi ollut väitetyn aineellisen ja aineettoman vahingon välittömänä syynä (32 ja 33 kohta).

Viittaukset: asia 5/71, Zuckerfabrik Schöppenstedt v. neuvosto, yhteisöjen tuomioistuin2.12.1971 (Kok. 1971, s. 975, 9 kohta); asia T-64/89, Automec v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 10.7.1990 (Kok. 1990, s. II-367, 73 kohta); asia T-505/93, Osório v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 1.7.1994 (Kok. H. 1994, s. II-581, 33 kohta).

Tämän vuoksi puuttuu, prima facie, näyttö toimielimen moititun toiminnan ja väitetyn vahingon välisestä syysuhteesta (34 kohta).

Lisäksi kantaja ainoastaan väittää hyvin epämääräisin ja yleisin ilmaisuin kärsineensä vahinkoa, eikä ilmoita siitä mitään lukuja tai riittävällä tarkkuudella tosiseikkoja, joiden avulla vahingon laatu ja suuruus voitaisiin arvioida (35 kohta).

Kuitenkin väitetty aineellinen vahinko oli täydellisesti arvioitavissa ”valituksen” ajankohdasta alkaen, eikä kantaja ole kanteessa osoittanut sellaisten erityisten seikkojen olemassaoloa, joiden vuoksi hänen ei tarvitsisi täsmentää vahingon tarkkaa suuruutta ja ilmoittaa vaaditun korvauksen määrää (36 ja 37 kohta).

Viittaukset: edellä mainittu asia Automec v. komissio, 75-77 kohta; edellä mainittu asia Osório v. komissio, 35 kohta.

Väitetyn aineettoman vahingon suuruutta ei ole ollenkaan arvioitu, sikäli kuin se voitaisiin esitetyt perusteet huomioon ottaen erottaa väitetystä aineellisesta vahingosta, eikä kantaja ole tehnyt yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle mahdolliseksi arvioida tämän vahingon suuruutta ja laatua, erityisesti sen vuoksi, että vastaajana olevan toimielimen virheelliseksi väitettyä toimintaa ei ole täsmennetty. Riippumatta siitä, vaaditaanko aineettoman vahingon symbolista korvaamista vai halutaanko saada todellinen vahingonkorvaus, kantajan on täsmennettävä aineettoman vahingon laatu komission moitittuun toimintaan liittyen, ja lisäksi arvioitava koko tämän aineettoman vahingon suuruus, edes suurpiirteisesti (38 kohta).

Ratkaisu:

Kanne jätetään tutkimatta.