Asia C-451/16

MB

vastaan

Secretary of State for Work and Pensions

(Ennakkoratkaisupyyntö – Supreme Court of the United Kingdom)

Ennakkoratkaisupyyntö – Direktiivi 79/7/ETY – Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä – Kansallinen valtioneläkettä koskeva järjestelmä – Sukupuolenvaihdoksen vahvistamisen edellytykset – Kansallinen lainsäädäntö, jossa tämän vahvistamisen edellytyksenä on ennen sukupuolenvaihdosta solmitun avioliiton peruuttaminen – Valtion vanhuuseläkettä ei myönnetä sukupuoltaan vaihtaneelle henkilölle hankittua sukupuolta koskevasta eläkeiästä lukien – Sukupuoleen perustuva välitön syrjintä

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 26.6.2018

Sosiaalipolitiikka – Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä – Direktiivi 79/7 – Kansallinen lainsäädäntö, jossa vanhuuseläkettä edellytyksin, jotka koskevat naisia, ei myönnetä henkilölle, joka on laillisesti vaihtanut sukupuoltaan miehestä naiseksi, ennen tätä sukupuolenvaihdosta olleen avioliiton vuoksi – Henkilön tilanne on vertailukelpoinen sellaisen henkilön tilanteen kanssa, joka on säilyttänyt syntymässä määritetyn sukupuolensa ja on avioliitossa – Kohtelun erilaisuus – Ei voida hyväksyä

(Neuvoston direktiivin 79/7 3 artiklan 1 kohdan a alakohta, 4 artiklan 1 kohta ja 7 artiklan 1 kohdan a alakohta)

Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä 19.12.1978 annettua neuvoston direktiiviä 79/7/ETY, erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa, luettuna yhdessä sen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan kolmannen luetelmakohdan ja 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa vaaditaan, että henkilön, joka on vaihtanut sukupuoltaan, on täytettävä paitsi fyysiset, sosiaaliset ja psykologiset kriteerit, myös se edellytys, että hän ei ole avioliitossa sitä sukupuolta olevan henkilön kanssa, jonka hän on sukupuolenvaihdoksessa hankkinut, jotta hän saa oikeuden valtion vanhuuseläkkeeseen tätä hankittua sukupuolta olevia henkilöitä koskevasta lakisääteisestä eläkeiästä lukien.

Tilanteiden vertailukelpoisuutta ei ole tutkittava kokonaisuutena ja abstraktisti vaan tapauskohtaisesti ja konkreettisesti kaikkien näille tilanteille ominaisten seikkojen perusteella sen kansallisen lainsäädännön, jolla kyseessä oleva erottelu on luotu, tarkoituksen ja päämäärän kannalta sekä tarvittaessa sen alan periaatteiden ja tavoitteiden kannalta, johon kyseinen kansallinen lainsäädäntö kuuluu (ks. vastaavasti tuomio 16.12.2008, Arcelor Atlantique ja Lorraine ym., C-127/07, EU:C:2008:728, 25 ja 26 kohta; tuomio 16.7.2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria, C-83/14, EU:C:2015:480, 89 ja 90 kohta ja tuomio 9.3.2017, Milkova, C-406/15, EU:C:2017:198, 56 ja 57 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).

Tässä tapauksessa ennakkoratkaisupyyntöön sisältyvistä tiedoista käy ilmi, että pääasiassa kyseessä oleva kansallinen lainsäädäntö koskee valtion ns. A-luokan vanhuuseläkkeen, jota voivat vaatia lakisääteisen eläkeiän saavuttaneet henkilöt, myöntämistä. Pääasiassa kyseessä oleva valtion lakisääteinen vanhuuseläkejärjestelmä antaa siis turvaa vanhuuden varalta siten, että asianomaiselle henkilölle annetaan vanhuuseläkkeeseen yksilöllinen oikeus, joka on hankittu hänen työuransa aikana suoritettujen maksujen perusteella, ja näin on hänen siviilisäädystään riippumatta.

Kun otetaan huomioon edellisessä kohdassa täsmennetyt tämän vanhuuseläkkeen tarkoitus ja myöntämisedellytykset, sukupuolensa avioitumisensa jälkeen vaihtaneen henkilön tilanne ja syntymässä määritetyn sukupuolensa säilyttäneen ja avioliitossa olevan henkilön tilanteet ovat näin ollen vertailukelpoiset.

Näin ollen on todettava, että pääasiassa kyseessä olevassa kansallisessa lainsäädännössä kohdellaan välittömästi sukupuolen perusteella epäsuotuisammin henkilöä, joka on vaihtanut sukupuoltaan avioitumisensa jälkeen, kuin henkilöä, joka on säilyttänyt syntymässä määritetyn sukupuolensa ja on avioliitossa, vaikka nämä henkilöt ovat keskenään vertailukelpoisissa tilanteissa.

(ks. 42–44, 48 ja 53 kohta sekä tuomiolauselma)