ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
45.

Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaisi sille esitettyihin kysymyksiin seuraavasti: 1) Tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annettua neuvoston direktiiviä 76/464/ETY ja kadmiumpäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista 26 päivänä syyskuuta 1983 annettua neuvoston direktiiviä 83/513/ETY on tulkittava siten, että niissä säädetään, että kaikkiin kadmiumpäästöihin on saatava toimivaltaiselta viranomaiselta lupa riippumatta siitä, onko laitos, josta päästöt ovat lähtöisin, uusi vaiko olemassa oleva. 2) Tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY ja kadmiumpäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista 26 päivänä syyskuuta 1983 annetun neuvoston direktiivin 83/513/ETY säännökset, joiden mukaisesti kadmium-päästöjen aiheuttajan vastuulla on pyytää ja hankkia päästölupa, eivät voi sellaisenaan kansallisesta näiden säännösten täytäntöönpanemiseksi annetusta lainsäädännöstä huolimatta olla peruste sille, että kyseisten säännösten rikkomisesta seuraava rikosoikeudellinen vastuu lieventyisi tai ankaroituisi. 3) Tulkitessaan ja soveltaessaan kansallista oikeutta, kansallisen tuomioistuimen on oletettava, että jäsenvaltion tarkoituksena on ollut täytäntöönpanna täysin sille kyseisestä direktiivistä aiheutuvat velvoitteet. Riippumatta siitä, onko kansallinen säännös annettu ennen direktiiviä vai sen jälkeen, kansallisen tuomioistuimen on sitä soveltaessaan ratkaistava asia siinä määrin kuin mahdollista direktiivin sanamuodon ja tavoitteen mukaisesti saavuttaakseen direktiivillä tavoitellun tuloksen ja toimiakseen perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti.
12.

Commissioners of Customs and Excise katsoi, että kuponkeja käsittävät liiketoimet eivät arvonlisäveron kannalta johda mihinkään alennukseen Gibbsin saamasta vastikkeesta, vaan että vähittäis- tai tukkukauppiaiden on maksettava tämä määrä Gibbsille sen luovuttamista tavaroista. Gibbsin suorittama kuponkien lunastaminen vastaa molemmissa järjestelmissä kolmannelta saatua tai saatavaa vastiketta vähittäiskauppiaan luovutuksesta asiakkaalle. Alennuskuponkien osalta Commissioners of Customs and Excise väitti vähittäiskauppiaan saavan kaksi vastikkeen osaa, nimittäin käteissumman asiakkaalta ja kupongin rahallisen arvon Gibbsiltä. Commissioners of Customs and Excise katsoi, että vastike, joka vähittäiskauppiaan on luovutuksesta maksettava, on se summa, joka vähittäiskauppiaan on maksettava Gibbsille, tai kun luovutus tapahtuu tukkukauppiaan kautta, vähittäiskauppiaan tukkukauppiaalle maksama tai tukkukauppiaan siltä laskuttama summa. Gibbsin toteuttamasta tuotteen luovutuksesta vähittäiskauppiaalle ja varsinkin tukkukauppiaalle, joka ei ole myyntikampanjan osapuoli ja johon myyntikampanja ei millään tavalla vaikuta, maksettua vastiketta ei voida oikaista jälkikäteen.
25.

Ensimmäinen seikka, johon on otettava kantaa, on se, onko yhteisöjen tuomioistuimella toimivalta EHTY:n perustamissopimuksen 41 artiklan mukaisesti ottaa käsiteltäväksi tämä ennakkoratkaisupyyntö, joka on esitetty ainoastaan EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla. Tätä puoltavat monet seikat, vaikka muodollisen lähestymistavan mukainen näkemys voikin olla toinen. Yhteisön oikeuden yhdenmukaisen tulkinnan tarve sekä yhteisöjen tuomioistuimen ja jäsenvaltioiden tuomioistuinten läheisen yhteistyön velvoite ohjaa yhteisöjen tuomioistuinta päätymään tähän yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön ( 19 ) mukaiseen lopputulokseen. Jos jäsenvaltion tuomioistuin valitsee väärin perustamissopimuksen artiklan, johon yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta antaa tulkintaratkaisuja perustuu, tämä ei mielestäni vie yhteisöjen tuomioistuimelta toimivaltaa, jos sovellettavan perustamissopimuksen tähän liittyvässä artiklassa asetetut edellytykset muuten täyttyvät. Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut ETY:n perustamissopimuksen 173 artiklaan perustuvassa kumoamiskanteessa olevansa toimivaltainen tutkimaan väitteen, jonka mukaan Euratomin tai EHTY:n perustamissopimusta on rikottu, ja tätä on perusteltu ”tarpeella lainmukaisuuden täydelliseen ja johdonmukaiseen valvontaan”. ( 20 ) Tämä yhteisön oikeuden yhdenmukaisen tulkinnan tarve oikeuttaa mielestäni tässä tapauksessa yhteisöjen tuomioistuimen tulkitsemaan EHTY:n perustamissopimusta ja siihen perustuvaa lainsäädäntöä. Vielä tärkeämpää on se, että tässä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ja yhteisöjen tuomioistuimen vastavuoroiseen yhteistyövelvoitteeseen perustuvassa menettelyssä, kuten 177 artiklaan perustuvassa menettelyssäkin, vältetään liialliset muodollisuudet. ( 21 )
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Lenz 7 päivänä joulukuuta 1995. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Irlanti. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 91/263/ETY - Direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti. - Asia C-239/94.



Oikeustapauskokoelma 1996 sivu I-00983



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Esillä olevassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa asiassa komissio väittää, että Irlanti on jättänyt noudattamatta sille EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan 3 kohdan ja telepäätelaitteita ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroista tunnustamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 29 päivänä huhtikuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/263/ETY(1) 17 artiklan mukaiset velvoitteet, koska se ei ole saattanut voimaan niitä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka ovat tarpeen tämän direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä, tai toissijaisesti ei ole ilmoittanut komissiolle näistä toimenpiteistä.

2 Direktiivin 91/263 17 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet, jotta direktiivi olisi osa niiden kansallisia oikeusjärjestyksiä viimeistään 6.11.1992, ja ilmoitettava tästä välittömästi komissiolle.

3 Irlanti ei kiistä väitettyä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä. Se huomauttaa ainoastaan, että niitä säädöksiä, joilla direktiivi saatetaan osaksi kansallista oikeusjärjestystä, valmistellaan parhaillaan.

4 Tässä tilanteessa esitän, että yhteisöjen tuomioistuin toteaisi, että koska Irlanti on jättänyt annetussa määräajassa voimaansaattamatta ne lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset, jotka ovat välttämättömiä telepäätelaitteita ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroista tunnustamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 29 päivänä huhtikuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/263/ETY saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä, se on jättänyt noudattamatta sille EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan 3 kohdan sekä mainitun direktiivin 17 artiklan mukaiset velvoitteet. Ehdotan lisäksi, että yhteisöjen tuomioistuin velvoittaisi Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL 1991, L 128, s. 1.
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Tesauro 13 päivänä heinäkuuta 1995. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Belgian kuningaskunta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 91/339/ETY - Direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti. - Asia C-236/94.



Oikeustapauskokoelma 1995 sivu I-03025



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1. Komissio on nostanut 18.8.1994 kanteen, jossa se vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Belgian kuningaskunta on jättänyt täyttämättä EY:n perustamissopimuksen mukaiset jäsenyysvelvoitteensa, koska se ei ole toteuttanut tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta yhdennentoista kerran 18 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/339/ETY(1) noudattamiseksi tarpeellisia toimenpiteitä.

2. Riittää, kun todetaan, että Belgian hallitus ei kiistä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä. Huomautuksissaan se on vain vedonnut siihen, että säännös kansallisen lainsäädännön muuttamiseksi direktiivin mukaiseksi on jätetty valtioneuvoston käsiteltäväksi.

3. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin hyväksyy kanteen ja velvoittaa vastaajana olevan jäsenvaltion korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL 1991 L 186, s. 64.
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Lenz 23 päivänä helmikuuta 1995. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Belgian kuningaskunta. - Jäsenvaltion sopimusvelvoitteiden täyttämättä jättäminen - Direktiivi 91/263/CEE - Direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti. - Asia C-218/94.



Oikeustapauskokoelma 1995 sivu I-01089



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Käsiteltävänä olevassa sopimusvelvoitteiden täyttämättä jättämistä koskevassa asiassa komissio väittää Belgian kuningaskunnan rikkoneen EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannessa kohdassa sekä telepäätelaitteita ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroista tunnustamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 29 päivänä huhtikuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä (91/263/ETY)(1) asetettuja velvoitteita jättämällä säätämättä kyseisen direktiivin täytäntöönpanoa varten tarpeelliset lait ja hallinnolliset määräykset. Se vaatii toissijaisesti, että yhteisöjen tuomioistuin toteaisi Belgian kuningaskunnan joka tapauksessa rikkoneen mainituissa säännöksissä sille asetettuja velvoitteita, koska se ei ole ilmoittanut komissiolle välittömästi toteuttamiaan toimenpiteitä.

2. Telepäätelaitteita ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroista tunnustamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 29 päivänä huhtikuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin (91/263/ETY) 17 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 6 päivänä marraskuuta 1992 ja ilmoitettava siitä komissiolle viipymättä.

3. Belgian kuningaskunta ei kiistä kyseistä väitettä. Se vetoaa ainoastaan siihen, että se on valmistellut direktiivin täytäntöönpanoa varten tarvittavat säännökset. Asianomainen toimielin ei kuitenkaan ollut ratkaisevana ajankohtana - kahden kuukauden määräajassa, minkä komissio oli 7.2.1994 antamassaan perustellussa lausunnossa Belgian kuningaskunnalle asettanut - vielä hyväksynyt näitä esityksiä. Ilmeisesti tilanne ei ole tähän mennessä muuttunut.

4. Näissä olosuhteissa voin vain ehdottaa yhteisöjen tuomioistuimelle, että komission ensisijainen vaatimus hyväksyttäisiin ja Belgian kuningaskunta velvoitettaisiin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL L 128, s. 1.
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Jacobs 15 päivänä kesäkuuta 1995. - Peterbroeck, Van Campenhout & Cie SCS vastaan Belgian valtio. - Ennakkoratkaisupyyntö: Cour d'appel de Bruxelles - Belgia. - Kansallisen tuomioistuimen toimivalta tutkia viran puolesta kansallisen lainsäädännön yhteensoveltuvuutta yhteisön oikeuden kanssa. - Asia C-312/93.



Oikeustapauskokoelma 1995 sivu I-04599



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Annoin tässä asiassa 4.5.1994 ratkaisuehdotukseni. Yhteisöjen tuomioistuin päätti 13.12.1994 antamallaan määräyksellä aloittaa suullisen käsittelyn uudelleen ja pitää uuden käsittelyn kansallisen tuomioistuimen toimivallasta ottaa viran puolesta käsiteltäväksi yhteisön oikeuteen liittyvät perusteet kyseisessä tuomioistuimessa vireillä olevan oikeudenkäynnin yhteydessä. Käsittely pidettiin samaan aikaan yhdistetyissä asioissa C-430/93 ja C-431/93, van Schijndel ja van Veen vastaan Stichting Pensioenfonds voor Fysiotherapeuten, pidetyn käsittelyn kanssa. Näissä asioissa Hoge Raad der Nederlanden viittasi joihinkin kysymyksiin, joissa oli kyse samankaltaisista asioista kuin tässä asiassa.

2 Aikaisempaan ratkaisuehdotukseeni perustuen ja asiassa van Schijndel ja van Veen antamani ratkaisuehdotuksen perusteella katson, että yhteisön oikeus ei edellytä kansallista tuomioistuinta olemaan soveltamatta sellaista kansallista sääntöä, jossa edellytetään, että asianosaiset esittävät kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa oikeudenkäynnissä yhteisön oikeuteen liittyvät perusteensa tietyssä määräajassa, sillä edellytyksellä, että tätä sääntöä sovelletaan vastaaviin kansalliseen oikeuteen liittyviin vaatimuksiin ja että se ei tee suhteettoman vaikeaksi yhteisön oikeuden perusteella syntyvien oikeuksien suojaamista.

Ratkaisuehdotus

3 Edellä esitetyn perusteella katson, kuten totesin 4.5.1994 antamassani ratkaisuehdotuksessa, että tässä asiassa esitettyyn kysymykseen olisi vastattava seuraavasti:

"Yhteisön oikeus ei ole ristiriidassa sellaisen kansallisen säännöksen kanssa, jonka mukaan kansallinen tuomioistuin ei saa ottaa huomioon sellaista yhteisön oikeuteen liittyvää perustetta, jota riita-asian asianosainen ei ole esittänyt asetetussa määräajassa, sillä edellytyksellä, että tätä sääntöä sovelletaan erottelematta vastaavanlaisiin kansalliseen oikeuteen liittyviin perusteisiin ja että se ei tee suhteettoman vaikeaksi yhteisön oikeudessa taattujen oikeuksien turvaamista."
2)

Asetuksen N:o 2988/95 3 artiklan 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että henkilöt, jotka ovat toissijaisesti vastuussa velallisena olevan yksikön, joka on perusteettomasti saatujen summien takaisinperintäpäätöksen adressaatti, veloista ja joita veroulosottomenettely on laajennettu koskemaan, on voitava vedota tämän asetuksen 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyn täytäntöönpanoajan päättymiseen tai tarvittaessa kyseisen asetuksen 3 artiklan 3 kohdan nojalla pidennetyn täytäntöönpanoajan päättymiseen vastustaakseen näiden summien pakkoperintää.
1

Ennakkoratkaisupyyntö koskee yhtäältä Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL 1995, L 312, s. 1) 3 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan ja toisaalta neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto‑ ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1122/2009 (EUVL 2009, L 316, s. 65) 54 artiklan tulkintaa.
21

Korkea edustaja tosin käyttää nyt käsiteltävässä asiassa perusteena sille, että asian ratkaisu koskee hänen etuaan, vastaavaa unionin edustamista koskevaa toimivaltaa, joka hänellä on SEU 27 artiklan 2 kohdan nojalla YUTP:n alalla, suhteessa toimivaltaan, joka komissiolla on SEU 17 artiklan 1 kohdan nojalla unionin edustamiseksi aloilla, jotka eivät kuulu YUTP:hen, vaikka nyt käsiteltävässä asiassa onkin kyse vain viimeksi mainitusta toimivallasta. On kuitenkin korostettava, että se, että asian ratkaisu koskee korkean edustajan etua, ei perustu siihen, että hän olisi samassa asemassa kuin komissio yhdessä tai useammassa samankaltaisessa tapauksessa, vaan – kuten edellisessä kohdassa todettiin – siihen, että nyt käsiteltävän asian ratkaisulla määritetään hänen primaarioikeudesta johtuvan roolinsa ja toimivaltansa laajuus silloin, kun kyse on unionin tekemien YUTP:n alaan kuuluvien kansainvälisten sopimusten allekirjoittamisesta.
12

Kun siis on kyse unionin elinten ja laitosten esittämistä väliintulohakemuksista oikeudenkäynnissä, joka koskee unionin toimen kumoamista tai unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisua, jolla unionin toimi on kumottu, on katsottava, että vaatimus, jonka mukaan unionin elimellä tai laitoksella on oltava tällainen suora ja tosiasiallinen intressi, täyttyy erityisesti silloin, kun kyseinen elin tai laitos kykenee osoittamaan, että kyseinen unionin toimi on toteutettu sellaisen menettelyn päätteeksi, johon tämä elin tai laitos osallistuu unionin oikeuden säännösten mukaisesti esimerkiksi antamalla lausunnon tai esittämällä arviointeja.
35

Siltä osin kuin kyse on erityisemmin direktiivin 2013/33 8 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan d alakohdassa tarkoitetusta säilöönottoperusteesta, on niin, että kyseisen säännöksen mukaan kansainvälisen suojelun hakija voidaan ottaa säilöön tämän direktiivin perusteella, jos hänet on jo otettu säilöön direktiivin 2008/115 mukaisen palauttamismenettelyn yhteydessä hänen palauttamisensa valmistelemiseksi ja/tai hänen maastapoistamisekseen, ja asianomainen jäsenvaltio voi todeta puolueettomin perustein, mukaan lukien se, että hakijalla on jo ollut mahdollisuus päästä turvapaikkamenettelyyn, että on perusteltua uskoa, että hakija tekee kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen lähinnä viivyttääkseen tai häiritäkseen palauttamispäätöksen täytäntöönpanoa.
Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 17.5.2022 – Estaleiros Navais de Peniche

(asia C-787/21)

(Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvät muutoksenhakumenettelyt – Direktiivi 89/665/ETY – 1artiklan 3 kohta – Oikeussuojan tarve – Oikeus käyttää muutoksenhakumenettelyjä – Tarjoajan poissulkeminen hankintaviranomaisen lopulliseksi tulleella päätöksellä, koska hän ei ole riitauttanut tarjouksensa poissulkemisperusteita koko laajuudessaan – Oikeussuojan tarpeen puuttuminen)

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvät muutoksenhakumenettelyt – Direktiivi 89/665 – Jäsenvaltioiden velvollisuus säätää muutoksenhakumenettelystä – Oikeus käyttää muutoksenhakumenettelyitä – Hankintaviranomaisen lopulliseksi tulleella päätöksellä poissuljetulla tarjoajalla ei ole mahdollisuutta nostaa kannetta, jossa vedotaan sopimuspuolen valintaa koskevan sopimuksen lainvastaisuuteen – Oikeussuojan tarpeen puuttuminen – Hyväksyttävyys

(Neuvoston direktiivin 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/66, 1 artiklan 3 kohta)

(ks. 21–27 ja 30 kohta sekä määräysosa)

Ratkaisu

Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 11.12.2007 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/66/EY, 1 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että se estää julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelystä hankintaviranomaisen päätöksellä, josta on tullut lopullinen, poissuljettua tarjoajaa riitauttamasta sopimuspuolen valintaa koskevaa päätöstä. Tässä yhteydessä merkitystä ei ole sillä, että poissuljettu tarjoaja väittää, että se voitaisiin valita hankintasopimuksen sopimuspuoleksi, jos hankintaviranomainen päättäisi kyseisen päätöksen kumoamisen jälkeen järjestää uuden hankintamenettelyn.
Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 16.5.2022 – Staatsanwaltschaft Köln (Romaniaan viety lapsi)

(asia C-724/21)

(Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Unionin kansalaisuus – SEUT 21 artikla – Oikeus liikkua vapaasti ja oleskella jäsenvaltioiden alueella – Erityisesti kansainvälisen lapsikaappauksen rikosoikeudellinen rangaistavuus – Rajoitus – Lapsen suojelu – Oikeasuhteisuus)

Unionin kansalaisuus – Oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella – Jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan siitä, että vanhempi ottaa lapsensa omavaltaisesti huostaan huoltajalta viedäkseen lapsen ulkomaille, voidaan määrätä rikosoikeudellisia seuraamuksia – Lainsäädäntö, jonka mukaan silloin, kun lapsi on ensin mainitun jäsenvaltion alueella, vastaava toiminta on rangaistava teko vain silloin, jos siinä on käytetty väkivaltaa, uhkailtu tuntuvalla haitalla tai menetelty vilpillisesti – Ei voida hyväksyä – Perustelut – Oikeasuhteisuus – Ei ole

(SEUT 21 artikla; neuvoston asetuksen N:o 2201/2003 johdanto-osan 2 ja 21 perustelukappale)

(Ks. 24 ja 29–31 kohta sekä tuomiolauselma)

Ratkaisu

SEUT 21 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion sellaisen lainsäädännön soveltamiselle, jonka mukaan siitä, että vanhempi ottaa lapsensa omavaltaisesti huostaan lapselle nimetyltä huoltajalta, jolla on oikeus päättää lapsen asuinpaikasta, viedäkseen lapsen ulkomaille, voidaan määrätä rikosoikeudellisia seuraamuksia, vaikka ei ole käytetty väkivaltaa, uhkailtu tuntuvalla haitalla tai menetelty vilpillisesti, kun taas silloin, kun lapsi on ensin mainitun jäsenvaltion alueella, vastaava omavaltainen huostaanotto on rangaistava teko vain silloin, jos siinä on käytetty väkivaltaa, uhkailtu tuntuvalla haitalla tai menetelty vilpillisesti.
61

Siltä osin kuin on kyse väitteistä, jotka koskevat unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen määräyksen 35 ja 36 kohdassa väitetysti tekemää virhettä, joka liittyy unionin tuomioistuimen varapresidentin 10.9.2020antaman määräyksen jäsenvaltioiden hallitusten edustajat v. Sharpston (C‑424/20 P(R), EU:C:2020:705) vaikutukseen, on riittävää todeta, ettei unionin yleinen tuomioistuin missään tapauksessa tehnyt virhettä muistuttaessaan yhtäältä mainitussa 35 kohdassa, että SEUT 253 artiklan mukaan unionin tuomioistuimen tuomarien ja julkisasiamiesten nimittämistä koskeva toimi annetaan jäsenvaltioiden hallitusten yhteisellä sopimuksella, ja toisaalta mainitussa 36 kohdassa, että tällaisesta toimesta SEUT 263 artiklan nojalla nostettu kanne on selkeästi jätettävä tutkimatta, jos sillä vaaditaan kumoamaan jäsenvaltioiden toimivaltaa käyttävien jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätös. Tästä seuraa, että tällaiset väitteet ovat ilmeisen tehottomia.
23

Lisäksi on todettava, että sen ratkaisemiseksi, onko kyseessä olevaa kansallista elintä pidettävä SEUT 267 artiklassa tarkoitettuna tuomioistuimena, on selvitettävä, mikä on sen tehtävien erityisluonne siinä erityisessä normatiivisessa asiayhteydessä, jossa se on saattanut asian unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta voidaan varmistaa, onko tällaisessa elimessä vireillä oikeusriita ja onko siinä vireillä olevan menettelyn tarkoituksena ratkaisun antaminen tuomiovaltaa käyttäen (ks. vastaavasti tuomio 16.2.2017, Margarit Panicello, C-503/15, EU:C:2017:126, 28 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
135

Tässä yhteydessä on muistutettava, että unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisu sitoo kansallista tuomioistuinta kyseessä olevien unionin oikeuden säännösten ja määräysten tulkinnan osalta tämän ratkaistessa pääasian. Näin ollen kansallista tuomioistuinta, joka on käyttänyt mahdollisuuttaan tai noudattanut velvollisuuttaan esittää unionin tuomioistuimelle SEUT 267 artiklaan perustuva ennakkoratkaisupyyntö, ei voida estää soveltamasta välittömästi unionin oikeutta unionin tuomioistuimen ratkaisun tai oikeuskäytännön mukaisesti, tai muuten tämän artiklan tehokasta vaikutusta heikennettäisiin. On lisättävä, että toimivalta tehdä jo kyseisen soveltamisen ajankohtana kaikki se, mikä on tarpeen sellaisen kansallisen lainsäädännön tai käytännön sivuuttamiseksi, joka mahdollisesti estää unionin oikeussääntöjen täyden tehokkuuden, on erottamaton osa unionin oikeutta soveltavan tuomioistuimen tehtävää, joka kuuluu kansalliselle tuomioistuimelle, jonka vastuulla on soveltaa toimivaltansa puitteissa unionin oikeussääntöjä, joten tämän toimivallan käyttö on SEU 19 artiklan 1 kohdan toisesta alakohdasta johtuvaan tuomioistuinten riippumattomuuteen luonnostaan kuuluva tae (tuomio 21.12.2021, Euro Box Promotion ym., C-357/19, C-379/19, C-547/19, C-811/19 ja C-840/19, EU:C:2021:1034, 256 ja 257 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).