ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
43

Tämän jälkeen on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan toimenpiteen luokitteleminen valtiontueksi edellyttää, että kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät. Ensinnäkin kyseessä on oltava valtion toimenpide tai valtion varoilla toteutettu toimenpide. Toiseksi kyseisen toimenpiteen on oltava omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kolmanneksi toimenpiteellä on annettava etua sille, joka on toimenpiteen kohteena. Neljänneksi toimenpiteen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua (ks. tuomio Fallimento Traghetti del Mediterraneo, C-140/09, EU:C:2010:335, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
72

On lisättävä ylimääräisenä perusteluna, että vaikka edellä 70 kohdassa mainitussa asiassa Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL annetussa tuomiossa (61 ja 62 kohta) unionin yleinen tuomioistuin totesi, ettei yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä ollut esittänyt sellaista näyttöä, minkä perusteella voitaisiin olettaa, että yhteisön tavaramerkin haltija ei voinut olla tietämättä niiden aikaisempien tavaramerkkien olemassaolosta, joihin väite hänen vilpillisestä mielestään perustui, nyt käsiteltävässä asiassa on sitä vastoin selvää, että aikaisempi haltija tiesi jo riidanalaista tavaramerkkiä koskevan hakemuksen jättöajankohtana väliintulijan aikaisempien tavaramerkkien SIMCA olemassaolosta ja niiden aikaisemmasta käytöstä 1970-luvulla. Näissä olosuhteissa ehdotuksella luopua yhteisön tavaramerkistä vahingonkorvausta vastaan on erilainen ulottuvuus kuin ehdotuksella, joka oli tehty asiassa, joka johti edellä 70 kohdassa mainitussa asiassa Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL annettuun tuomioon, erityisesti siitä syystä, että aikaisempi haltija saattoi rekisteröintiä koskevan hakemuksensa jättämisajankohdasta lähtien odottaa – eikä pelkästään hypoteettisesti – saavansa väliintulijalta ehdotuksen taloudellisesta korvauksesta.
57

On kuitenkin muistettava, että tällä säännöksellä velvoitetaan SMHV ainoastaan noudattamaan tällaisen päätöksen sisältöä silloin, kun päätös on olemassa. Tällä säännöksellä ei sitä vastoin voida poiketa asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 2 kohdasta, jossa säädetään, että mainitun säännöksen 1 kohdassa mainittuja ehdottomia hylkäysperusteita sovelletaan, vaikka hylkäämisperusteet olisivat olemassa vain osassa unionia. Asetuksen N:o 207/2009 112 artiklan 2 kohdan b alakohdan sellainen tulkinta, jonka mukaan valituslautakunnalla on tehdessään ratkaisun tutkijan sellaisesta päätöksestä tehdystä valituksesta, jolla hylättiin rekisteröintihakemus asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetun tavaramerkin kuvailevuuden ja erottamiskyvyn puuttumisen vuoksi, velvollisuus tehdä yksityiskohtainen analyysi merkin erottamiskyvystä kaikissa jäsenvaltioissa, vaikka on ilmeistä, että se on kohdeyleisön näkökulmasta rekisteröintihakemuksessa mainittujen tavaroiden ja palvelujen osalta kuvaileva yhden jäsenvaltion kielellä, vääristäisi asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 2 kohdassa säädetyn säännön sisältöä.
4.

Kilpailu — Liikenne — Kilpailusäännöt — Lentoliikenne — Asetus N:o 17 — Soveltamisala — Toiminnat, jotka koskevat välittömästi lentoliikennepalvelujen suorittamista, eivät kuulu soveltamisalaan — Toiminnat, jotka eivät liity itse lentoliikenteeseen vaan alkupään tai loppupään markkinoihin, kuuluvat soveltamisalaan (SEUT 101 artikla; neuvoston asetus N:o 17; neuvoston asetuksen N:o 141 johdanto-osan 3 perustelukappale ja 1 artikla) (ks. 80–86 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18–20, 33 ja 53 kohta)
On lisäksi niin, että mitä enemmän se muoto, jonka rekisteröimistä tavaramerkiksi on haettu, muistuttaa kyseisen tavaran todennäköisintä muotoa, sitä todennäköisempää on, että kyseiseltä muodolta puuttuu erottamiskyky yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla. Näin ollen vain sellaisella tavaramerkillä, joka poikkeaa merkittävästi yleisestä käytännöstä tai toimialalla vallitsevista tavoista ja joka tästä syystä täyttää keskeisen tehtävänsä alkuperän osoittajana, on mainitun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu erottamiskyky.

Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohdan nojalla saman asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa mainittu ehdoton hylkäysperuste ei estä tavaramerkin rekisteröimistä, jos tavaramerkki on käytössä tullut erottamiskykyiseksi niiden tavaroiden osalta, joille rekisteröintiä haetaan.

Lisäksi asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 2 kohdassa säädetään muun muassa, että jos yhteisön tavaramerkki on rekisteröity asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan vastaisesti, sitä ei kuitenkaan voida julistaa mitättömäksi, jos se on rekisteröinnin jälkeen käytön perusteella tullut erottamiskykyiseksi niiden tavaroiden ja palvelujen osalta, joita varten se on rekisteröity.

Asetuksen N:o 207/2009 165 artiklan 1 ja 4 kohdan säännösten mukaisesti näyttöä erottamiskykyiseksi tulemisesta käytön perusteella ei tarvitse toimittaa kuin niistä valtioista, jotka olivat unionin jäseniä kyseisen tavaramerkin rekisteröinnin hakemispäivänä.

Merkki, jolta puuttuu sen ominaispiirteisiin perustuva erottamiskyky ja joka on ennen sen rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi koskevan hakemuksen tekopäivää tullut käytön perusteella erottamiskykyiseksi rekisteröintihakemuksen kattamien tavaroiden tai palvelujen osalta, on rekisteröitävä asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti, koska ei ole kyse tavaramerkistä, joka on rekisteröity ”7 artiklan säännösten vastaisesti”. Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 2 kohta ei siis ole tässä tapauksessa mitenkään merkityksellinen. Viimeksi mainittu säännös koskee pikemminkin tavaramerkkejä, jotka on rekisteröity asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b–d alakohdassa tarkoitettujen hylkäysperusteiden vastaisesti ja jotka olisi pitänyt julistaa mitättömäksi asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan nojalla, ellei ensiksi mainittua säännöstä olisi. Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 2 kohdan tarkoituksena on nimenomaan pitää voimassa rekisteröinnit, jotka koskevat näistä tavaramerkeistä niitä tavaramerkkejä, jotka ovat sittemmin eli rekisteröinnin jälkeen tulleet käytön perusteella erottamiskykyisiksi niiden tavaroiden tai palvelujen osalta, joita varten ne on rekisteröity, siitä seikasta huolimatta, että rekisteröinti oli sen tekohetkellä asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan vastainen.

(ks. 79–82 kohta)
Komissio nimittäin käytti täytäntöönpanovaltaansa valvonnan käsittävässä sääntelymenettelyssä, kun se antoi kyseisen asetuksen, eikä sitä näin ollen voida pitää lainsäätämisjärjestyksessä annettuna toimena. Asetus N:o 432/2012 on myös yleisesti sovellettava, koska se koskee objektiivisesti määriteltyjä tilanteita ja sen sitovat oikeusvaikutukset kohdistuvat yleisesti ja abstraktisti määriteltyyn henkilöryhmään.

SEUT 263 artiklan neljännen kohdan lopussa tarkoitettu sääntelytoimen käsite on ymmärrettävä siten, että sillä tarkoitetaan kaikkia yleisesti sovellettavia toimia, lukuun ottamatta lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjä toimia. Muiden kuin sairauden riskin vähentämiseen ja lasten kehitykseen ja terveyteen viittaavien elintarvikkeita koskevien sallittujen terveysväitteiden luettelosta annettua komission asetusta N:o 432/2012 on pidettävä sääntelytoimena.

SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettu vaatimus siitä, että toimi koskee kantajaa suoraan, vaatii ensinnäkin sitä, että riidanalaisella toimella on välittömiä vaikutuksia kantajan oikeusasemaan, ja toiseksi sitä, ettei se jätä niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen toimeenpano, ollenkaan harkintavaltaa, jolloin toimeenpano on täysin automaattista ja perustuu yksinomaan riidanalaiseen lainsäädäntöön eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista.

Muiden kuin sairauden riskin vähentämiseen ja lasten kehitykseen ja terveyteen viittaavien elintarvikkeita koskevien sallittujen terveysväitteiden luettelosta annetusta komission asetuksesta N:o 432/2012 nostetun kanteen osalta kantajan on sen osoittamiseksi, että asetus koskee sitä SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla suoraan, yksilöitävä terveysväitteet, joita tämä asetus koskee ja jotka vaikuttavat sen oikeusasemaan. Kantajan on erityisesti osoitettava, että se käytti kanteen nostamishetkellä kaupallisessa viestinnässään tuotteidensa yhteydessä sellaisia väitteitä, jotka asetuksen N:o 432/2012 antamisen seurauksena kiellettiin. Tältä osin unionin tuomioistuinten tehtävänä ei ole hakea ja yksilöidä väitteitä, jotka voisivat mahdollisesti toimia pohjana kantajien kanteen tutkittavaksi ottamiselle, erityisesti kun on kyse noin 2000 terveysväitteestä, joista 222 väitettä on hyväksytty ja 1 719 väitettä kielletty.

Siinä tapauksessa, että kantajaa koskevat terveysväitteet kuuluvat toistaiseksi ratkaisemattomiin terveysväitteisiin, koska niiden käsittely on edelleen kesken eikä komissio ole ottanut lopullisesti kantaa niiden sallimiseen tai niiden kieltämiseen, nämä väitteet eivät voi olla kumoamiskanteen kohteena. Toistaiseksi ratkaisemattomiin väitteisiin sovelletaan näet edelleen sitä säännöstöä, jota niihin sovellettiin ennen asetuksen N:o 432/2012 antamista. Tästä seuraa, että yritykset, joita nämä väitteet koskevat, voivat jatkaa niiden käyttämistä elintarvikkeiden myyntitoiminnassaan elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä annetun asetuksen N:o 1924/2006 28 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaisesti.

(ks. 28, 30, 32 ja 36 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet — Aikaisemmalla tavaramerkillä on itsenäinen erottamiskykyinen asema haetussa tavaramerkissä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19–23, 36 ja 37 kohta)
1.

Taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus — Rakennerahastojen interventio — Unionin maksama rahoitus — Taloudellisen tuen peruuttaminen tai alentaminen säännöstenvastaisuuksien vuoksi — Vanhentumisaika komission päätöksen tekemiselle — Alkamisajankohta (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1303/2013 145 artiklan 6 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1164/94 liitteessä II olevan H artiklan 2 kohta, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksilla N:o 1264/1999 ja N:o 1265/1999 ja N:o 1083/2006 100 artiklan 5 kohdalla; komission asetuksen N:o 1386/2002 18 artiklan 3 kohta) (ks. 22–27 kohta)
Mahdollisuus uusia väliaikaisen toimihenkilön työsopimus on pelkkä mahdollisuus, joka on jätetty toimivaltaisen viranomaisen harkittavaksi, koska toimielimillä on laaja harkintavalta yksikköjensä järjestämisessä niille uskottujen tehtävien mukaisesti ja niiden palveluksessa olevan henkilöstön asemapaikkojen määräämisessä näiden tehtävien hoitamista varten. Asemapaikkoihin määräämisen on kuitenkin tapahduttava yksikön edun mukaisesti.

Tältä osin Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 8 artiklan ensimmäisessä kohdassa säädetään, että 2 artiklan a alakohdassa tarkoitetun väliaikaisen toimihenkilön palvelussuhde voidaan solmia määräaikaiseksi tai toistaiseksi ja että näiden palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan a alakohdassa säädetään, että väliaikaisella toimihenkilöllä tarkoitetaan toimihenkilöä, joka on määrätty hoitamaan tointa, joka on luokiteltu väliaikaiseksi. Näin ollen on selvää, etteivät unionin julkishallinnon työntekijät, jotka on otettu palvelukseen määräaikaisella työsopimuksella, voi olla olematta tietoisia palvelussuhteensa väliaikaisesta luonteesta ja siitä seikasta, ettei se takaa heille pysyvää työsuhdetta.

Henkilöstösäännöissä taataan sitä vastoin virkamiehille pysyvämpi työsuhde, koska tilanteet, joissa työsuhde voidaan päättää lopullisesti asianomaisen henkilön tahdon vastaisesti, on rajattu tarkkaan. Henkilöstösääntöjen 1 a artiklan 1 kohdassa tarkoitettu käsite vakinainen virka yhdessä toimielimistä kattaa nimittäin vain virat, jotka on nimenomaisesti säädetty vakinaisiksi talousarviossa tai joista on siinä käytetty samantapaista nimitystä, koska mikä tahansa muu tulkinta kasvattaisi huomattavasti budjettiviranomaisen hyväksymien vakinaisten virkojen määrää ja mitätöisi siten sekä tämän toimivaltuudet että tarkoitukset.

Tästä seuraa, että määritellessään velvollisuuden tarkastella ennalta mahdollisuutta siirtää asianomainen työntekijä toisiin tehtäviin, virkamiestuomioistuin muutti sellaisten väliaikaisten toimihenkilöiden työsuhteen luonnetta, joilla on määräaikainen työsuhde, sellaisena kuin niistä säädetään Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavissa palvelussuhteen ehdoissa.

(ks. 49, 51, 52 ja 54 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C-298/93 P, Klinke v. yhteisöjen tuomioistuin, 29.6.1994 (Kok., s. I-3009, 38 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-13/95, Kyrpitsis v. TSK, 18.4.1996 (Kok. H., s. I-A-167 ja II-503, 52 kohta); asia T-160/04, Potamianos v. komissio, 15.10.2008 (Kok. H., s. I-A-2-75 ja II-A-2-469, 30 kohta) ja asia T-404/06 P, ETF v. Landgren, 8.9.2009 (Kok., s. II-2841, 162 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)

Unionin yleinen tuomioistuin: asia T‑325/09 P, Adjemian ym. v. komissio, 21.9.2011 (Kok., p. II‑6515, 77 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16, 17 ja 43 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys — Menettämisperusteet — Tavaramerkkiä ei ole käytetty tosiasiallisesti — Tavaramerkin käyttö muodossa, jossa on eroavuuksia sellaisissa osissa, jotka eivät vaikuta tavaramerkin erottamiskykyyn — Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan kohde ja soveltamisala (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 51 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 25 ja 26 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Euroopan unionin omat varat – Tuontitullien palauttaminen tai peruuttaminen – Asetuksen N:o 2913/92 236 artikla – Ulottuvuus – Rajat – Aineellisoikeudellisten tullisäännösten soveltaminen – Kansallisten viranomaisten yksinomainen toimivalta (Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 236 ja 243 artikla) (ks. 24 ja 25 kohta)

2. Euroopan unionin omat varat – Tuonti- tai vientitullien kantaminen jälkitullauksin – Asetuksen N:o 2913/92 220 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetyt edellytykset tuontitullien tileihin kirjaamatta jättämiselle – Velvollisuus toimittaa tulliviranomaisille unionin oikeudessa ja kansallisessa oikeudessa säädetyt kaikki tarvittavat tiedot – Ulottuvuus (Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 220 artiklan 2 kohdan b alakohta) (ks. 28 ja 31 kohta)

3. Euroopan unionin omat varat – Tuonti- tai vientitullien kantaminen jälkitullauksin – Asetuksen N:o 2913/92 220 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetyt edellytykset tuontitullien tileihin kirjaamatta jättämiselle – Viranomaisen virhe, jota ”tullivelallinen ei ole voinut kohtuudella havaita” – Arviointiperusteet – Tariffisääntelyn monitahoisuus (Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 220 artiklan 2 kohdan b alakohta; komission asetuksen N:o 2125/95 10 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 1864/2004 14 artiklan 2 kohta) (ks. 44, 45, 48 ja 69 kohta)

4. Euroopan unionin omat varat – Tuonti- tai vientitullien kantaminen jälkitullauksin – Asetuksen N:o 2913/92 220 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetyt edellytykset tuontitullien tileihin kirjaamatta jättämiselle – Tullivelallisen vilpitön mieli – Käsite – Tullivelallisen velvollisuus pyytää lisätietoja ja hankkia kaikki mahdollinen selvitys, jos tavaroiden alkuperän määrittämisestä on epäilyjä – Laajuus (Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 220 artiklan 2 kohdan b alakohta) (ks. 82, 83 ja 85 kohta)

5. Euroopan unionin omat varat – Tuonti- tai vientitullien palauttaminen tai peruuttaminen – Erityistilanteen olemassaolo – Seikka, jonka perusteella asianomaisen ei voida osoittaa syyllistyneen ”vilpilliseen menettelyyn tai ilmeiseen laiminlyöntiin” – Ilmeisen laiminlyönnin käsite – Kumulatiiviset edellytykset – Tuontitullien palauttamisesta tai peruuttamisesta kieltäytyminen, jos yksi näistä edellytyksistä ei täyty – Suhteellisuusperiaatetta ei ole loukattu (Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 220 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 239 artiklan 1 kohta) (ks. 92–94, 102, 103 ja 116 kohta)

6. Euroopan unionin oikeus – Periaatteet – Luottamuksensuoja – Edellytykset – Hallinnon antamat täsmälliset vakuuttelut (ks. 110 kohta)

7. Euroopan unionin oikeus – Periaatteet – Yhdenvertainen kohtelu – Käsite (ks. 120 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Vaatimus 16.9.2011 tehdyn komission päätöksen K(2011) 6393 lopullinen, jossa todetaan, ettei tuontitullien peruuttamiselle tietyssä yksittäistapauksessa ole perusteita, kumoamiseksi

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan mukaisten perusteiden soveltamisalojen päällekkäisyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) (ks. 39 ja 40 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15 ja 49 kohta)
5.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Kyseisten tavaramerkkien samankaltaisuus — Sanamerkin purkaminen sanaosiin, joilla on konkreettinen merkitys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 55 ja 65 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16 ja 17 kohta)
16

Asetuksen N:o 1663/95 8 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2245/1999, säädetään seuraavaa: ”1. Jos komissio tutkimuksen perusteella katsoo, että menoja ei ole toteutettu yhteisön sääntöjen mukaisesti, se antaa kyseiselle jäsenvaltiolle tiedoksi tarkastustensa tulokset ja korjaustoimenpiteet, jotka on toteutettava edellä mainittujen sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi tulevaisuudessa. Tiedonannossa on viitattava tähän asetukseen. Jäsenvaltion on annettava vastaus kahden kuukauden kuluessa, ja komissio voi muuttaa kantaansa vastaavasti. Perustelluissa tapauksissa komissio voi suostua tämän vastaukselle varatun määräajan pidentämiseen. Vastaukselle varatun määräajan päätyttyä komissio aloittaa kahdenväliset neuvottelut, ja molempien osapuolten on pyrittävä sopimukseen toteutettavista toimenpiteistä sekä rikkomisen vakavuuden arvioinnista ja Euroopan yhteisölle aiheutuneesta taloudellisesta haitasta. Näiden neuvottelujen sekä niiden määräaikojen päätyttyä, jotka komissio on asettanut jäsenvaltioita kuultuaan lisätietojen toimittamiselle kahdenvälisten neuvottelujen jälkeen, tai, jos jäsenvaltio ei hyväksy neuvottelukutsua komission asettamassa määräajassa, komissio antaa tämän määräajan päätyttyä päätelmänsä virallisesti tiedoksi jäsenvaltioille viitaten komission päätökseen 94/442/EY. Tiedonannossa on oltava arvio niistä menoista, jotka komissio aikoo ehdottaa jätettäviksi yhteisörahoituksen ulkopuolelle asetuksen – – N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan estämättä tämän kohdan neljännen alakohdan soveltamista. Jäsenvaltioiden on niin pian kuin mahdollista annettava komissiolle tiedoksi yhteisön sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi toteutettavat korjaustoimenpiteet sekä niiden voimaantulopäivä. Komissio tekee tarvittaessa asetuksen – – N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti yhden tai useamman päätöksen niiden menojen, joita yhteisön sääntöjen noudattamatta jättäminen koskee, jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle korjaustoimenpiteiden tosiasialliseen toteuttamispäivään asti. 2. Asetuksen – – N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetut päätökset on tehtävä sen jälkeen, kun on tutkittu sovitteluelimen komission päätöksen 94/442/EY mukaisesti laatima kertomus. – –”
115

Tältä osin tarvittavien tietojen yksilöimiseksi on katsottava, että asetuksen N:o 1/2003 30 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaan komission on julkaistava saman asetuksen 7 artiklan nojalla tekemänsä päätökset ja mainittava osapuolten nimet ja päätöksen pääasiallinen sisältö, mukaan lukien määrätyt seuraamukset, ottaen huomioon yritysten oikeutetut edut sen suhteen, ettei niiden liikesalaisuuksia paljasteta. Kun otetaan huomioon se, että asetuksia N:o 1049/2001 ja N:o 1/2003 on sovellettava johdonmukaisesti (ks. edellä 50 kohta), komissio ei voi asetuksen N:o 1049/2001 nojalla kieltäytyä antamasta tietoja asiakirjasta, joka sen piti joka tapauksessa julkaista asetuksen N:o 1/2003 mukaisesti.
63

Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska kantaja on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut SMHV:n ja väliintulijan vaatimusten mukaisesti.