16

Näissä olosuhteissa Østre Landsret päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko direktiivin [2001/29] kanssa yhteensopiva sellainen kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan oikeudenhaltijat saavat hyvitystä seuraavista lähteistä valmistettavista kappaleista: a) tiedosto, jonka käytön oikeudenhaltija on sallinut ja josta asiakas maksaa (esimerkiksi verkkokaupasta hankittava lisensoitu sisältö) b) tiedosto, jonka käytön oikeudenhaltija on sallinut mutta josta asiakas ei maksa (esimerkiksi markkinointitarkoituksessa levitettävä lisensoitu sisältö) c) käyttäjän oma DVD- tai CD-levy, MP3-soitin, tietokone tai muu vastaava laite, jossa ei ole käytetty tehokkaita teknisiä toimenpiteitä d) käyttäjän oma DVD- tai CD-levy, MP3-soitin, tietokone tai muu vastaava laite, jossa on käytetty tehokkaita teknisiä toimenpiteitä e) kolmannen osapuolen omistama DVD- tai CD-levy, MP3-soitin, tietokone tai vastaava f) internetistä tai muusta lähteestä peräisin oleva teos, josta on valmistettu kappale laittomasti g) esimerkiksi internetistä (laillisesta lähteestä, mutta ilman lisenssiä) peräisin oleva tiedosto, josta on valmistettu kappale laillisesti muulla tavoin? 2) Miten – – sopivaa hyvitystä koskevassa jäsenvaltioiden lainsäädännössä – – on otettava huomioon direktiivin [2001/2009] 6 artiklan mukaiset tehokkaat tekniset toimenpiteet? 3) Määritettäessä [sopivan hyvityksen] suuruutta, mitä ovat direktiivin johdanto-osan 35 perustelukappaleessa mainitut ’tilanteet, joissa oikeudenhaltijalle koituva haitta on vähäinen’ ja joissa direktiivin [2001/29] kanssa ristiriidassa olisi sellainen jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan yksityiseen käyttöön tapahtuvasta kopioinnista maksetaan hyvitys oikeudenhaltijoille – –? 4) a) Jos todetaan, ettei yksityinen kopiointi ole matkapuhelinten muistikorttien ensisijainen tai olennaisin käyttötarkoitus, onko direktiivin [2001/29] kanssa yhteensopiva sellainen jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan oikeudenhaltijat saavat hyvitystä kopioinnista matkapuhelinten muistikorteille? b) Jos todetaan, että yksityinen kopiointi kuuluu matkapuhelinten muistikorttien ensisijaisiin tai olennaisiin käyttötarkoituksiin, onko direktiivin [2001/29] kanssa yhteensopiva sellainen jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan oikeudenhaltijat saavat hyvitystä kopioinnista matkapuhelinten muistikorteille? 5) Onko direktiivin [2001/29] johdanto-osan 31 perustelukappaleessa tarkoitetun oikeudenmukaisen tasapainon käsitteen sekä direktiivin 5 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetun vahinkoon perustuvan sopivan hyvityksen käsitteen yhdenmukaisen tulkinnan mukaista, että jäsenvaltion lainsäädännön mukaan maksu peritään muistikorteista, vaikka sitä ei peritä sisäisistä muisteista, jollaisia on esimerkiksi yksityisten kopioiden tallentamiseen suunnitelluissa ja ensisijaisesti kyseiseen tarkoitukseen käytettävissä MP3-soittimissa ja iPod-soittimissa? 6) a) Onko direktiivi [2001/29] esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan yksityistä kopiointia koskeva maksu peritään sellaiselta valmistajalta ja/tai maahantuojalta, joka myy muistikortteja elinkeinonharjoittajille, jotka jälleenmyyvät niitä sekä yksityis- että yritysasiakkaille, jolloin valmistaja ja/tai maahantuoja eivät tiedä, myydäänkö muistikortit yksityis- vai yritysasiakkaille? b) Onko kuudennen kysymyksen a kohtaan vastaamisen kannalta merkitystä sillä, että jäsenvaltion lainsäädännöllä varmistetaan, että valmistajilta, maahantuojilta ja/tai jälleenmyyjiltä ei peritä maksua ammatilliseen tarkoitukseen käytettävistä muistikorteista ja että valmistajat, maahantuojat ja/tai jälleenmyyjät voivat, jos maksu kuitenkin on suoritettu, saada takaisin muistikorteista suorittamansa maksun ammatillisen käytön osalta sekä että valmistajat, maahantuojat ja/tai jälleenmyyjät voivat ilman maksua myydä muistikortteja sellaisille yrityksille, jotka ovat ilmoittautuneet maksujärjestelmää hallinnoivalle organisaatiolle? c) Onko kuudennen kysymyksen a ja b kohtaan vastaamisen kannalta merkitystä sillä, että i) vaikka jäsenvaltion lainsäädäntöön sisältyy säännöksiä, joilla varmistetaan, että valmistajilta, maahantuojilta ja/tai jälleenmyyjiltä ei peritä maksua ammatilliseen käyttöön tarkoitetuista muistikorteista, ammatillisen käytön käsitettä kuitenkin tulkitaan siten, että maksusta ovat vapautettuja ainoastaan Copydanin hyväksymät yritykset, kun taas muilta kuin Copydanin hyväksymiltä yritysasiakkailta peritään maksu ammatilliseen käyttöön tarkoitetuista muistikorteista? ii) vaikka jäsenvaltion lainsäädäntöön sisältyy säännöksiä, joilla varmistetaan, että valmistajat, maahantuojat ja/tai jälleenmyyjät, jotka ovat jo suorittaneet maksun muistikorteista, voivat (teoriassa) saada maksun takaisin, siltä osin kuin kyseisiä muistikortteja käytetään ammatilliseen tarkoitukseen, on kuitenkin niin, että käytännössä ainoastaan muistikortin ostaja voi saada maksun takaisin ja muistikortin ostajan on haettava Copydanilta maksun palauttamista? iii) vaikka jäsenvaltion lainsäädäntöön sisältyy säännöksiä, joilla varmistetaan, että valmistajat, maahantuojat ja/tai jälleenmyyjät voivat ilman maksua myydä muistikortteja muille yrityksille, jotka ovat ilmoittautuneet maksujärjestelmää hallinnoivalle organisaatiolle, on kuitenkin niin, että hyvitysmaksujärjestelmää hallinnoiva organisaatio on Copydan ja ilmoittautuneet yritykset eivät tiedä, myydäänkö muistikortit yksityis- vai yritysasiakkaille?”