Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Pääomien vapaa liikkuvuus - Perustamissopimuksen määräykset - Soveltamisala - Kansallinen lainsäädäntö, jolla säännellään kiinteän omaisuuden hankkimista - Soveltamisalaan kuuluminen

(EY:n perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan e alakohta (josta on muutettuna tullut EY 44 artiklan 3 kohdan e alakohta); neuvoston direktiivin 88/361/ETY liite I)

2 Uusien jäsenvaltioiden liittyminen yhteisöihin - Itävalta - Suomi - Ruotsi - Henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus - Itävaltaa koskevat siirtymätoimenpiteet - Vapaa-ajan asuntoja koskeva voimassaoleva lainsäädäntö - Voimassaolevan lainsäädännön käsite

(Vuoden 1994 liittymisasiakirjan 70 artikla)

3 Pääomien vapaa liikkuvuus - Kiinteän omaisuuden hankkimista koskevat rajoitukset - Vuoden 1994 liittymisasiakirjassa Itävallan osalta määrätyt siirtymätoimenpiteet - Ennen liittymispäivää käyttöön otettu lupajärjestelmä, jossa kiinteistön omistusoikeuden saaminen edellyttää etukäteen hankittavaa lupaa - Poikkeus, joka on myönnetty vain Itävallan kansalaisille - Perustelut - Liittymisasiakirjan 70 artikla

(EY:n perustamissopimuksen 73 b artikla (josta on tullut EY 56 artikla); vuoden 1994 liittymisasiakirjan 70 artikla)

4 Pääomien vapaa liikkuvuus - Kiinteän omaisuuden hankkimista koskevat rajoitukset - Vuoden 1994 liittymisasiakirjassaa määrätyt Itävaltaa koskevat siirtymätoimenpiteet - Liittymispäivän jälkeen käyttöön otettu lupajärjestelmä, jossa kiinteistön omistusoikeuden saaminen edellyttää etukäteen hankittavaa lupaa - Perustelujen puuttuminen

(EY:n perustamissopimuksen 73 b artikla (josta on tullut EY 56 artikla); vuoden 1994 liittymisasiakirjan 70 artikla)

5 Yhteisön oikeus - Yksityisten oikeudet - Jäsenvaltio on loukannut yksityisten oikeuksia - Kansallisten tuomioistuinten arviointi asiasta

6 Yhteisön oikeus - Yksityisten oikeudet - Jäsenvaltio on loukannut yksityisten oikeuksia - Kansallisten tuomioistuinten arviointi asiasta - Velvollisuus korvata yksityisille aiheutunut vahinko - Liittovaltiomuotoisessa valtiossa korvauksen maksamisesta huolehtiva viranomainen - Kansallisen oikeuden soveltamisen rajat

Tiivistelmä

1 Kansallisten toimenpiteiden, joilla säännellään kiinteän omaisuuden hankkimista, on noudatettava niitä perustamissopimuksen määräyksiä, jotka koskevat jäsenvaltioiden kansalaisten sijoittautumisvapautta ja pääomien vapaata liikkuvuutta. Oikeus hankkia, käyttää ja luovuttaa kiinteää omaisuutta toisessa jäsenvaltiossa näet täydentää välttämättömällä tavalla sijoittautumisvapautta perustamissopimuksen 54 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 44 artikla) 3 kohdan e alakohdasta ilmenevällä tavalla. Pääomienliikkeisiin kuuluvat ne toimet, joilla ulkomaalaiset tekevät kiinteistösijoituksia toisen jäsenvaltion alueella, kuten perustamissopimuksen 67 artiklan täytäntöönpanosta annetun direktiivin 88/361/ETY liitteessä I olevasta pääomanliikkeiden nimikkeistöstä ilmenee.

2 Liittymisasiakirjan 70 artiklassa - eli säännöksessä, jonka nojalla Itävallan tasavalta saa pitää voimassa voimassaolevan vapaa-ajan asuntoja koskevan lainsäädäntönsä viiden vuoden ajan liittymispäivästä - tarkoitettu käsite "voimassaoleva lainsäädäntö" perustuu aineelliseen arviointiperusteeseen, joten sen soveltaminen ei edellytä kyseisten kansallisten säännösten pätevyyden arviointia sisäisessä oikeudessa. Niinpä jokaiseen vapaa-ajan asuntoja koskeneeseen oikeussääntöön, joka oli voimassa Itävallan tasavallan liittymispäivänä, sovelletaan lähtökohtaisesti liittymisasiakirjan 70 artiklassa määrättyä poikkeusta. Asia olisi toisin, jos tällainen oikeussääntö olisi kumottu sisäisessä oikeusjärjestyksessä liittymispäivän jälkeen tehdyllä kyseisen jäsenvaltion perustuslakituomioistuimen päätöksellä, joka kuitenkin vaikuttaisi taannehtivasti alkaen ajasta ennen liittymispäivää, jolloin kyseistä määräystä ei enää historiallisesti tarkastellen olisi. Kyseisen jäsenvaltion tuomioistuinten on arvioitava, mitkä tällaisen perustuslain vastaiseksi toteamisen vaikutukset ajallisessa suhteessa ovat.

3 Perustamissopimuksen 73 b artiklan (josta on tullut EY 56 artikla) sekä vuoden 1994 liittymisasiakirjan 70 artiklan kanssa ei ole ristiriidassa senkaltainen kiinteän omaisuuden hankkimista koskeva järjestelmä, josta säädettiin vuoden 1993 Tiroler Grundverkehrsgesetzissä (kiinteän omaisuuden luovutuksista annettu Tirolin osavaltion laki), jonka nojalla ainoastaan Itävallan kansalaiset vapautettiin rakennetun kiinteistön osalta luvan saamisedellytyksestä, ja heidän ei siten tullut osoittaa luvan saamiseksi sitä, että suunnitellun kiinteistön hankkimisen tarkoituksena ei ollut vapaa-ajan asunnon hankkiminen. Vaikka tällä lainsäädännöllä syrjitään muiden jäsenvaltioiden kansalaisia rajoittamalla jäsenvaltioiden välistä pääoman liikkuvuutta, tällainen lainsäädäntö kuitenkin sallitaan liittymisasiakirjassa, jonka mukaan Itävalta saa pitää voimassa voimassaolevan vapaa-ajan asuntoja koskevan lainsäädäntönsä viiden vuoden ajan liittymispäivästä.

4 Perustamissopimuksen 73 b artiklan (josta on tullut EY 56 artikla) sekä vuoden 1994 liittymisasiakirjan 70 artiklan kanssa on ristiriidassa senkaltainen kiinteän omaisuuden hankkimista koskeva järjestelmä, josta säädetään vuoden 1996 Tiroler Grundverkehrsgesetzissä (kiinteän omaisuuden luovutuksista annettu Tirolin osavaltion laki), jossa velvollisuus hankkia etukäteen hallinnollinen lupa kiinteän omaisuuden hankkimiseen on laajennettu koskemaan kaikkia niitä, jotka hankkivat tällaista omaisuutta.

Perustamissopimuksen 73 b artiklasta on todettava, että sellaista vaatimusta, jollaisesta jo tarkoituksensa vuoksi seuraa rajoituksia pääomien vapaalle liikkuvuudelle ja joka on rajoittava toimenpide, voidaan pitää perusteltuna maankäyttöä koskevien päämäärien vuoksi, kuten tiettyjen alueiden pitämiseksi yleisen edun nimissä pysyvästi asuttuina ja taloudellisesti toimeliaina turismista riippumatta, vain siinä tapauksessa, että sitä ei sovelleta syrjivästi ja että muut lievemmin vaikuttavat tavat eivät mahdollista samaan lopputulokseen pääsemistä. Näin ei ole asianlaita ottaen huomioon syrjimisvaara, joka kiinteästi liittyy kysymyksessä olevan kaltaiseen etukäteisluvan järjestelmään, ja ottaen huomioon ne muut mahdollisuudet, jotka kyseisellä jäsenvaltiolla on alueensa maankäytöstä annettujen ohjeiden noudattamisen varmistamiseksi.

Liittymisasiakirjan 70 artiklaa - jossa Itävallan sallitaan pitää voimassa voimassaolevan vapaa-ajan asuntoja koskevan lainsäädäntönsä viiden vuoden ajan liittymispäivästä - koskevasta perustelusta on todettava, että tässä artiklassa määrätty poikkeus ei kata vuoden 1996 lain nyt merkityksellisiä säännöksiä. Vaikka jokainen säännös, joka on annettu liittymispäivän jälkeen, ei ole pelkästään antamispäivänsä vuoksi ilman muuta suljettu pois liittymisasiakirjan 70 artiklassa määrätystä poikkeusjärjestelystä, jos se esimerkiksi sisällöltään vastaa identtisesti sitä edeltänyttä lainsäädäntöä tai jos sillä vain väljennetään tai poistetaan aiempaan lainsäädäntöön sisältyneitä rajoituksia, jotka aikaisemman lainsäädännön nojalla kohdistuivat yhteisön oikeusjärjestyksen mukaisten vapauksien ja oikeuksien käyttämiseen. Senkaltaista lainsäädäntöä, josta pääasiasian oikeudenkäynnissä on kysymys ja joka perustuu aiemmista säännöksistä poikkeavaan ajatteluun ja jolla otetaan käyttöön uusia menettelyjä, ei voida rinnastaa liittymispäivänä voimassa olleeseen lainsäädäntöön.

5 Lähtökohtaisesti kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on arvioida sitä, onko yhteisön oikeutta rikottu riittävän ilmeisesti siten, että jäsenvaltio on sopimussuhteen ulkopuolisessa korvausvastuussa yksityisiin oikeussubjekteihin nähden.

6 Kunkin jäsenvaltion on varmistauduttava siitä, että yksityisille oikeussubjekteille yhteisön oikeuden noudattamatta jättämisestä aiheutuva vahinko korvataan siitä riippumatta, mikä julkisen vallan yksikkö on yhteisön oikeutta rikkonut ja mille niistä kyseisen jäsenvaltion oikeuden mukaan lähtökohtaisesti kuuluu huolehtia tällaisen korvauksen maksamisesta.

Jäsenvaltio ei siten voi vedota sisäisen oikeusjärjestyksensä mukaiseen toimivallan ja vastuun jakoon eri yksiköiden välillä vapautuakseen vastuustaan tässä suhteessa. Edellä mainituin varauksin on todettava, että yhteisön oikeudessa ei velvoiteta jäsenvaltioita muuttamaan alueellaan toimivien julkisoikeudellisten yksiköiden välistä toimivallan ja vastuun jakoa. Niinpä jos sisäisen oikeuden menettelytavoilla yksityisille taataan yhteisön oikeusjärjestykseen perustuvien oikeuksien tehokas suoja siten, että niihin ei ole sen vaikeampaa vedota kuin sisäiseen oikeusjärjestykseen perustuviin oikeuksiin, yhteisön oikeuden vaatimukset täytetään.

Tästä seuraa, että liittovaltiomuotoisissa jäsenvaltioissa välttämättä liittovaltion ei ole taattava yksityisille oikeussubjekteille yhteisön oikeutta rikkoen toteutetuista valtion sisäisen järjestyksen toimenpiteistä aiheutuneiden vahinkojen korvaamista, jotta kyseisen jäsenvaltion yhteisön oikeuden mukaiset velvoitteet tulevat täytetyiksi.