Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Mischo 17 päivänä toukokuuta 2001. - Cordis Obst und Gemüse Großhandel GmbH vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ja Ranskan tasavalta. - Muutoksenhaku - Yhteinen markkinajärjestely - Banaanit - Tuonti AKT-maista ja kolmansista maista - Tuontitodistuksia koskeva hakemus - Siirtymätoimenpiteet - Asetus N:o 404/93 - Yhdenvertaisen kohtelun periaate. - Asia C-442/99 P.



Oikeustapauskokoelma 2001 sivu I-06629



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Cordis Obst und Gemüse Großhandel GmbH (jäljempänä Cordis) on hakenut muutosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viidennen jaoston) asiassa T-612/97, Cordis vastaan komissio, 28.9.1999 antamaan tuomioon (Kok. 1999, s. II-2771; jäljempänä valituksenalainen tuomio).

I Asiaa koskevat oikeussäännöt

2 Asiaa koskevista oikeussäännöistä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi seuraavaa:

"1 Banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä 13 päivänä helmikuuta 1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 404/93 (EYVL L 47, s. 1; jäljempänä asetus N:o 404/93) on perustettu banaanialan yhteinen tuontijärjestelmä, jolla korvattiin eri kansalliset järjestelmät. Yhteisössä kerättyjen samoin kuin Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) valtioista peräisin olevien banaanien tyydyttävän markkinoille saattamisen varmistamiseksi asetuksessa N:o 404/93 säädetään vuosittaisen tariffikiintiön vahvistamisesta 'kolmansien maiden banaanien' ja 'muiden kuin perinteisten AKT-banaanien' tuonnille. Muut kuin perinteiset AKT-banaanit koostuvat niistä AKT-maiden viemistä määristä, jotka ovat suuremmat kuin kunkin näistä valtioista perinteisesti viemät määrät, sellaisina kuin ne on vahvistettu asetuksen N:o 404/93 liitteessä.

2 Vuosittain laaditaan yhteisön tuotantoa ja kulutusta sekä tuontia ja vientiä koskeva ennakkoarvio. Tariffikiintiö jaetaan tämän arvion perusteella yhteisöön sijoittautuneiden toimijoiden kesken niiden banaanien alkuperän ja keskimääräisten määrien mukaan, jotka ne ovat myyneet niiden kolmen edellisen vuoden aikana, joista on saatavilla tilastotietoja. Tämän jaon mukaisesti myönnetään tuontitodistuksia, joiden perusteella toimijat voivat tuoda banaaneja tullitta tai alennetuin tullein.

3 Asetuksen N:o 404/93 johdanto-osan 22. perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:

'Erilaisten kansallisten järjestelmien korvaaminen yhteisellä markkinajärjestelyllä tämän asetuksen tullessa voimaan voi häiritä sisämarkkinoita; tämän vuoksi olisi säädettävä 1 päivästä heinäkuuta 1993 alkaen komission mahdollisuudesta toteuttaa kaikki tarvittavat siirtymätoimenpiteet uuden järjestelmän täytäntöönpanosta aiheutuvien vaikeuksien voittamiseksi.'

4 Asetuksen N:o 404/93 30 artiklassa säädetään seuraavaa:

'Jos heinäkuusta 1993 alkaen on tarpeen helpottaa erityistoimenpiteillä siirtymistä ennen tämän asetuksen voimaantuloa olevista järjestelmistä tämän asetuksen järjestelmään, erityisesti merkittävien vaikeuksien voittamiseksi, komissio toteuttaa kaikki tarpeellisina pitämänsä siirtymätoimenpiteet - -.'"

II Tosiseikat

3 Kanteen perustana olevista tosiseikoista ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi seuraavaa:

"5 [Cordis] on perustettu 1.11.1990 eli Saksan yhdistymisen jälkeen ja sen kotipaikka on entisen Saksan demokraattisen tasavallan (jäljempänä entinen DDR) alueella. Se toimialana on hedelmätukkukauppa sekä muun muassa banaanien kypsytys ja pakkaaminen.

6 Entisen DDR:n keskitetyssä suunnitelmataloudessa yksinoikeus banaanien maahantuontiin oli valtion elimellä ja yksinoikeus niiden kypsytykseen valtion omistamilla yrityksillä. Entisen DDR:n kypsyttämöt on sittemmin myyty Saksan liittotasavallan hedelmäyhtiöiden sivuliikkeille.

7 Kantajan toiminnan alkuvaiheessa banaanien hankintamahdollisuudet sen toiminta-alueella olivat heikot ja kysyntä oli suurempi kuin tarjonta ja suurempi kuin kantajan kypsytyskapasiteetti. Vuonna 1991 kantaja päätti siksi laajentua ja rakensi uusia kypsyttämöjä. Tähän kantaja ei saanut lainkaan tukea julkisista varoista.

8 Kantajan mukaan näitä uusia laitoksia käytettiin vajaateholla. Tältä osin se huomauttaa, että koska vihreiden banaanien tuonnille on asetuksen N:o 404/93 mukaisesti saatava tuontitodistus, tästä niiden toimittajille aiheutuvien kustannuksien lisääminen banaanien hintaan on hillinnyt kulutusta. Koska tuontitodistukset myönnetään myytyjen banaanien määrän perusteella, kantaja on siten saanut vain riittämättömiä määriä vastaavat tuontitodistukset.

9 Tässä tilanteessa kantaja on 7.4.1996 hakenut komissiolta asetuksen N:o 404/93 30 artiklan nojalla mahdollisimman nopeasti lisätodistuksia siirtymätoimenpiteenä, jonka tarkoituksena on korjata asetuksella N:o 404/93 luodusta säännöstöstä johtuva kohtuuton tilanne.

10 Komissio hylkäsi kantajan hakemuksen 24.10.1997 tekemällään päätöksellä (jäljempänä kanteen kohteena oleva päätös) erityisesti seuraavilla perusteilla (seitsemäs, kahdeksas, yhdeksäs ja yhdestoista perustelukappale):

' - -

Cordis ei ole osoittanut, että sen olisi ollut mahdotonta saada riittävä määrä kypsytettäviä banaaneja, jotta kypsyttämö toimisi täydellä teholla, muilta toimijoilta tai muista lähteistä sen sijaan, että se toisi niitä itse; tällainen menettely ei ole banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn vastaista; Cordis on tosiasiassa saanut merkittäviä määriä kypsytettäviä banaaneja muilta toimijoilta tai muista lähteistä kuin tuomalla niitä itse; siten ei ole osoitettu, että tapahtuneeksi väitetty kypsyttämön vajaakäyttö ja tästä johtuvat tapahtuneeksi väitetyt banaanialan liikevaihdon kasvun pysähtyminen, asiakaskunnan menetykset ja henkilökunnan vähentäminen johtuisivat siirtymisestä ennen asetuksen voimaantuloa olemassa olevista säädöksistä yhteiseen markkinajärjestelyyn;

Cordis ei ole osoittanut, että sillä oli varma kypsytettävien banaanien hankintalähde ennen investoimista kypsyttämöön; Cordis on hyväksynyt riskin, ettei se välttämättä saa tarpeeksi kypsytettäviä banaaneja, jotta laitos toimisi täydellä teholla; sen vuoksi huolimatta edellä olevissa kappaleissa mainitusta, vaikka Cordis ei ole saanut tarpeeksi kypsytettäviä banaaneja, jotta laitos toimisi täydellä teholla, muilta toimijoilta tai muista lähteistä kuin tuomalla niitä itse, tämä johtuu Cordisin huolimattomuudesta, kun se ei ole varmistunut hankintalähteistään ennen investoimista kypsyttämöön;

Cordis on saanut Dolelta merkittäviä määriä kypsytettäviä banaaneja; se on saanut riittävästi kypsiä banaaneja asiakaskuntansa tarpeiden tyydyttämiseksi; banaanien kypsyttäminen on vain yksi Cordisin monista toiminta-aloista; näin ollen Cordis ei ole osoittanut, että kypsytystoiminnan vähentyminen, jonka se väittää tapahtuneen, uhkaisi sen toiminnan jatkumista;

- -

Cordis ei ole osoittanut, että se olisi ryhtynyt ennen edellä mainittuja päivämääriä muihin toimenpiteisiin, jotka olisivat johtaneet yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-68/95 antamassaan tuomiossa tarkoittamaan kohtuuttomaan tilanteeseen sellaisten vaikeuksien vuoksi, jotka johtuvat ennen kyseessä olevan asetuksen voimaantuloa olemassa olevien kansallisten järjestelmien poistamiseen johtavasta siirtymävaiheesta;

- -.'"

III Valituksenalainen tuomio

4 Valituksenalaisesta tuomiosta ilmenee, että Cordis vaati riidanalaisen päätöksen kumoamista ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 29.12.1997 jättämällään kannekirjelmällä. Ranskan tasavalta hyväksyttiin väliintulijaksi tukemaan komission vaatimuksia 6.7.1998 annetulla määräyksellä.

5 Kantaja esitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostamansa kanteen tueksi kaksi kanneperustetta, joista toinen koski asetuksen N:o 404/93 30 artiklan rikkomista ja harkintavallan väärinkäyttöä ja toinen perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä.

6 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi Cordisin kanteen valituksenalaisella tuomiolla. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämät Cordisin ensimmäistä kanneperustetta koskevat perustelut - jotka Cordis riitauttaa käsiteltävänä olevassa valituksessa - ovat seuraavat:

"32 Asetuksen N:o 404/93 30 artiklassa annetaan komissiolle oikeus toteuttaa erityisiä siirtymätoimenpiteitä 'jos - - on tarpeen helpottaa - - siirtymistä ennen tämän asetuksen voimaantuloa olevista järjestelmistä tämän asetuksen järjestelmään, erityisesti merkittävien vaikeuksien voittamiseksi'. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tällaisten väliaikaistoimenpiteiden tarkoituksena on selviytyä sellaisista häiriöistä sisämarkkinoilla, jotka johtuvat siitä, että kansallisista järjestelmistä on siirrytty yhteiseen markkinajärjestelyyn, ja niiden tavoitteena on auttaa voittamaan toimijoille yhteiseen markkinajärjestelyyn siirtymisen jälkeen aiheutuneet vaikeudet, jotka johtuvat asetuksen N:o 404/93 antamista edeltäneiden kansallisten markkinoiden olosuhteista (ks. em. asia Saksa v. neuvosto, määräyksen 46 ja 47 kohta; em. asia T. Port, tuomion 34 kohta; yhdistetyt asiat C-9/95, C-23/95 ja C-156/95, Belgia ja Saksa v. komissio, tuomio 4.2.1997, Kok. 1997, s. I-645, 22 kohta sekä em. asia Camar v. komission, määräyksen 42 kohta).

33 Yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että tältä osin komission on myös otettava huomioon sellaisten taloudellisten toimijoiden tilanne, jotka toimivat tietyllä tavalla asetusta N:o 404/93 edeltäneen kansallisen lainsäädännön perusteella ilman, että ne olisivat voineet ennakoida tämän toiminnan seurauksia yhteisen markkinajärjestelyn käyttöönoton jälkeen (ks. em. asia T. Port, tuomion 37 kohta).

34 Tästä seuraa, että tämän artiklan tavoitteena on helpottaa niiden yritysten siirtymistä banaanialan yhteiseen markkinajärjestelyyn, jotka ovat tämän vuoksi kohdanneet erityisiä ja ennalta-arvaamattomia ongelmia.

35 On siten tutkittava, johtuvatko kantajan kohtaamat ongelmat siirtymisestä yhteiseen markkinajärjestelyyn.

36 Tältä osin on huomautettava, että kantajana oleva yhtiö on perustettu 1.11.1990 eli Saksan yhdistämisen jälkeen. Se päätti vuonna 1991 laajentua rakentamalla uuden kypsyttämön ottaen samalla huomioon Saksassa jälleenyhdistämisen jälkeen vallitsevan tilanteen.

37 Onkin todettava, että kantaja ei ole esittänyt mitään perusteluja, joiden perusteella voitaisiin todeta, että Saksan yhdistymiseen liittyvät rakenteelliset ongelmat olisivat aiheuttaneet sille erityisen ja ennalta-arvaamattoman ongelman, joka johtuisi banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn perustamisesta. On lisättävä, että asianosaiset ovat suullisessa käsittelyssä vahvistaneet sen, että ennen yhteisen markkinajärjestelyn perustamista entisessä DDR:ssä kypsyttämistä harjoittaneet yritykset eivät voineet itse tuoda maahan banaaneja. Komission näkemys siitä, että yhteisen markkinajärjestelyn käyttöönotto ei ole lisännyt kantajan mainitsemia rakenteellisia haittoja, on siten perusteltu (ks. edellä 27 kohta).

38 Kantaja katsoo kuitenkin, että komission toimenpiteet ovat tarpeen yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattamiseksi. Asetus N:o 404/93, jonka mukaan tuontitodistukset myönnetään viitejakson aikana myytyjen banaanien määrän perusteella, on jäädyttänyt alkuperäisen kilpailutilanteen estämällä uusia yrityksiä parantamasta asemaansa.

39 Tätä väitettä ei voida kuitenkaan hyväksyä. Asetuksen N:o 404/93 30 artiklassa, jota poikkeuksena sovellettavaan yleiseen järjestelmään on tulkittava suppeasti, ei sallita erilaisista mahdollisuuksista Saksassa aiheutuvan heikomman kilpailuaseman korvaamista uusille yrityksille. Tämä haitta ei sitä paitsi johdu yhteisen markkinajärjestelyn perustamisesta.

40 Lisäksi vaikka on totta, että asetus N:o 404/93 on vaikuttanut eri yrityksiin eri tavoin, yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut asiassa C-280/93, Saksa vastaan neuvosto, 5.10.1994 antamassaan tuomiossa (Kok. 1994, s. I-4973, 73 ja 74 kohta), että tällainen erilainen kohtelu näyttää kuitenkin kuuluvan erottamattomasti siihen asti eristäytyneinä olleiden markkinoiden yhdentämistavoitteeseen, kun otetaan huomioon, että kyseisten taloudellisten toimijoiden ryhmien olosuhteet olivat erilaiset ennen yhteisen markkinajärjestelyn käyttöönottoa."

IV Valitus

7 Cordis on hakenut muutosta valituksenalaiseen tuomioon yhteisöjen tuomioistuimeen 22.11.1999 toimittamallaan valituksella.

8 Valituksensa tueksi Cordis esittää kaksi valitusperustetta, joista ensimmäinen koskee sitä, että asetuksen N:o 404/93 30 artiklan soveltamisedellytyksiä ei ole otettu huomioon, ja toinen sitä, että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu.

Asetuksen N:o 404/93 30 artiklan soveltamisedellytysten huomioonottamatta jättäminen

Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut

9 Cordis toteaa, että valituksenalaisessa tuomiossa ei ole otettu huomioon asetuksen N:o 404/93 30 artiklan soveltamisedellytyksiä. Erityisesti asiassa T. Port(1) annetun tuomion 37 kohtaa - johon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin viittaa valituksenalaisen tuomion 33 kohdassa - ei kantajan mielestä voida tulkita siten, että asetuksen N:o 404/93 30 artiklaa voitaisiin soveltaa talouden toimijan eduksi ainoastaan sillä edellytyksellä, että kyseinen toimija on kohdannut erityisiä ja ennalta-arvaamattomia ongelmia, jotka johtuvat banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn perustamisesta.

10 Kantajan mukaan asetuksen N:o 404/93 30 artiklaa sovelletaan, kun yhteisön toimenpiteet ovat tarpeen helpottamaan siirtymistä banaanialan kansallisista järjestelmistä yhteiseen markkinajärjestelyyn. Edellytyksiä ovat näin ollen se, että toimenpiteet helpottavat siirtymistä yhteiseen markkinajärjestelyyn, ja se, että sitä on tarpeen helpottaa.

11 Kantajan mukaan asetuksen N:o 404/93 30 artikla ei sisällä yleisiä kriteereitä sille, milloin siirtymistä banaanialan kansallisista järjestelmistä yhteiseen markkinajärjestelyyn on tarpeen helpottaa. Siinä ei näin ollen edellytetä, että häiriöiden on aiheutettava talouden toimijoille ennalta-arvaamattomia ongelmia. Kantajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on edellä mainitussa asiassa T. Port annettuun tuomioon viitaten soveltanut siihen yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, joka liittyy kohtuuttomaan tilanteeseen, vaikka se on ainoastaan yksi niistä tilanteista, joissa 30 artiklaa sovelletaan, ja vaikka kantaja ei ollut tällaisessa tilanteessa.

12 Sen sijaan Cordis katsoo, että edellä mainitussa asiassa T. Port annetun tuomion 41 kohta valaisee niitä kriteereitä, joita talouden toimijan käyttäytymiseen on sovellettava. Cordis toteaa seuraavaa: "tässä asiassa siirtymävaiheen vaikeudet eivät johtuneet [sen] käyttäytymisestä [- -] - tämä arvio on valituksenalaista tuomiota rasittava perustavanlaatuinen virhe - vaan ne olivat rakenteellisia vaikeuksia, joita aiheutui kantajan kaltaisille uusille yrityksille ja joita banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn perustaminen syvensi. Kantajan käyttäytymisellä ennen asetuksen N:o 404/93 voimaantuloa - - ei ole tässä asiassa mitään merkitystä." Kantaja jatkaa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut virheellisesti, että "rakenteelliset vaikeudet, joihin kantaja vetoaa, eivät ole syventyneet sen vuoksi, että ennen yhteisen markkinajärjestelyn perustamista entisessä DDR:ssä kypsytystoimintaa harjoittaneet yritykset eivät voineet itse tuoda maahan banaaneja."

13 Kantaja selittää, että sen uuteen osavaltioon perustettuna uutena yrityksenä kohtaamat rakenteelliset vaikeudet - kuten kaikkien muidenkin uusien yritysten vaikeudet - johtuvat siitä, ettei se ole voinut harjoittaa kypsytystoimintaa asetuksessa N:o 404/93 säädetyn vuosia 1993 ja 1994 koskevan viitejakson aikana, eli vuosina 1989 ja 1990.

14 Entisessä Saksan demokraattisessa tasavallassa oli ainoastaan "kansanyrityksiä" (Volkseigene Betriebe), joten sellainen yksityinen tukkukauppa- ja kypsytystoiminta, jota kantaja on harjoittanut vuodesta 1991 lähtien, oli ennen vuotta 1990 mahdotonta. Entisen Saksan demokraattisen tasavallan alueella toimi noin 40 tukkukauppaa harjoittavaa yritystä, jolla oli kypsyttämö. Koska nämä tukkukauppiaat ovat harjoittaneet banaanien kypsytystoimintaa viitejakson aikana, tämä kypsytystoiminta oli perusteena itse tuontitodistusten myöntämiselle banaanien tuontia yhteisöön koskevan järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 10 päivänä kesäkuuta annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1142/93(2) 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti.

15 Cordis korostaa tältä osin sitä, että kypsytystoiminta on maahantuonnista erillistä toimintaa: maahantuonti oli osa valtion monopolin toteuttamaa Saksan demokraattisen tasavallan ulkomaankauppaa. Kantajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole selvästikään ottanut huomioon asetuksen N:o 1442/93 3 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, kun se on ottanut perusteeksi maahantuonnin eikä kypsyttämöiden harjoittamaa banaanien kypsytystoimintaa. Vaikka sama yritys voi harjoittaa sekä maahantuontia että banaanien kypsytystoimintaa, tilanne ei kuitenkaan välttämättä ole tämä.

16 Komissio katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on määrittänyt asetuksen N:o 404/93 30 artiklan soveltamisalan oikein, kun otetaan huomioon etenkin edellä mainitussa asiassa T. Port annettu tuomio (35-41 kohta). Yhtäältä 30 artiklan nojalla toteutettujen toimenpiteiden tarkoituksena on yksinomaan helpottaa siirtymistä kansallisista järjestelmistä yhteiseen markkinajärjestelyyn, ja niillä ratkaistaan ainoastaan yhteisen markkinajärjestelyn perustamisen jälkeen kohdattuja vaikeuksia, mutta niiden taustalla on kansallisten markkinoiden tila ennen asetuksen N:o 404/93 antamista, eivätkä toimijat, joita ne koskevat, voineet ennakoida niitä. Toisaalta kyseisten toimenpiteiden on oltava tarpeen tällaisten vaikeuksien voittamiseksi.

17 Komissio katsoo näin ollen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 34 kohdassa tulkinnut oikein asetuksen N:o 404/93 30 artiklan tarkoitusta.

18 Kantajan väitteestä, jonka mukaan yhteinen markkinajärjestely on syventänyt Saksan yhdistymiseen liittyviä rakenteellisia vaikeuksia, komissio toteaa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut sitä asianmukaisesti valituksenalaisen tuomion 35-37 kohdassa.

19 Komissio katsoo, että kantajan ensimmäinen valitusperuste johtaisi pelkästään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostetun kanteen tutkimiseen uudelleen ja että se on tämän vuoksi jätettävä tutkimatta.

20 Komissio tuo toissijaisesti esiin sen, että kantajan väitteellä, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei olisi ottanut huomioon sitä, ettei käsiteltävänä olevassa asiassa ole kyse maahantuonnista vaan banaanien kypsytystoiminnasta, ei ole merkitystä. Tätä kysymystä on käsitelty asianmukaisesti valituksenalaisen tuomion 37 kohdassa, jossa todetaan, että yhteinen markkinajärjestely on parantanut sellaisten kypsyttämöiden kehittymismahdollisuuksia, jotka ovat samassa tilanteessa kuin kantaja. Komissio huomauttaa tältä osin, ettei yhteinen markkinajärjestely ole mitenkään haitannut sellaisten kypsyttämöiden toimintaa, jotka ovat voineet harjoittaa kypsytystoimintaa jopa ilman tuontitodistuksia. Ainoastaan sellaiset kypsyttämöt, jotka haluavat itse tuoda maahan banaaneja, tarvitsevat tuontitodistuksia. Cordis kuitenkin myöntää, että ennen yhteisen markkinajärjestelyn perustamista banaanien maahantuonti oli mahdotonta, joten sen tilanne ei ole tämän vuoksi huonontunut. Yhteisen markkinajärjestelyn ansiosta kypsyttämöt ovat voineet saada omia viitemääriä niiden kypsyttämöissä kypsytettyjen kolmansien maiden banaanien ja muiden kuin perinteisten banaanien osalta (asetuksen N:o 1442/93 3 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 5 artiklan 2 kohta).

21 Komissio ehdottaa, että ensimmäinen valitusperuste joko hylätään perusteettomana tai jätetään tutkimatta.

22 Ranskan hallituksen mukaan valitus on jätettävä tukimatta, koska sillä pyritään kyseenalaistamaan se tapa, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tuomion 35 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa arvioinut kantajan tosiasiallista tilannetta yhteisen markkinajärjestelyn kannalta.

23 Kantajan mukaan Cordis lisäksi muuttaa oikeudenkäynnin kohdetta, kun se toteaa, että siirtymäkauden vaikeudet eivät johdu yrityksen asenteesta, vaan ovat rakenteellisia.

24 Toissijaisesti Ranskan hallitus huomauttaa, että edellä mainitussa asiassa T. Port annetusta tuomiosta ilmenee, että asetuksen N:o 404/93 30 artiklan tarkoituksena ei ole ratkaista kaikkia ongelmia, joita banaanikauppaa harjoittavat yritykset voivat kohdata. Tämä säännös koskee kohtuuttomia tilanteita, jotka horjuttavat kyseessä olevien yritysten perusteita ja jotka johtuvat yhteisen markkinajärjestelyn käyttöönotosta.

25 Ranskan hallitus toteaa vielä, että asetuksen N:o 404/93 30 artiklassa edellytetään sellaisten toimijoiden tilanteen tapauskohtaista tutkimista, jotka väittävät olevansa kohtuuttomassa tilanteessa, mutta sillä ei voida perustella sellaisten yritysten kollektiivista käsittelyä, joita yhdistää jokin tekijä, kuten esimerkiksi niiden maantieteellinen sijainti. Tällainen kollektiivinen lähestymistapa on Ranskan hallituksen mukaan lisäksi EY 230 artiklan vastainen, jossa edellytetään sitä, että riidanalainen yhteisön toimi on osoitettu kantajalle tai että se koskee kantajaa suoraan ja erikseen. Lisäksi tällainen lähestymistapa loukkaisi oikeusvarmuutta, koska se vaikuttaisi asetukseen N:o 404/93.

Arviointi

26 Valituksenalaisesta tuomiosta ilmenee, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tutkinut, "johtuvatko kantajan kohtaamat ongelmat siirtymisestä yhteiseen markkinajärjestelyyn"(3).

27 Mielestäni tällaisen tutkimuksen pätevyyttä ei voida riitauttaa asetuksen N:o 404/93 30 artiklan valossa. Yhteisöjen tuomioistuin on todennut edellä mainitussa asiassa T. Port antamassaan tuomiossa seuraavaa: "Asetuksen 30 artiklaa sovelletaan sillä edellytyksellä, että erityistoimenpiteillä, jotka komission on toteutettava, pyritään helpottamaan siirtymistä kansallisista järjestelmistä yhteiseen markkinajärjestelyyn ja että toimenpiteet ovat tähän tarkoitukseen tarpeellisia."(4) Vaikka 30 artiklan tarkoituksena on "helpottaa siirtymistä", tähän mielestäni sisältyy se, että sitä sovelletaan myös tilanteessa, jossa tämä siirtyminen aiheuttaa vaikeuksia. Näin ollen sekä 30 artiklan sanamuoto että sen merkitys asetuksen N:o 404/93 muodostamassa kokonaisuudessa tukevat päätelmää, jonka mukaan tällä säännöksellä pyritään ratkaisemaan ainoastaan yhteiseen markkinajärjestelyyn siirtymisestä eikä muista syistä aiheutuvia ongelmia.

28 Kuten olen edellä todennut, kantaja arvioi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt ongelmien ja yhteiseen markkinajärjestelyyn siirtymisen välisiä syy-seuraus-suhteita tutkiessaan ottaa huomioon "rakenteelliset vaikeudet, joita aiheutui kantajan kaltaisille uusille yrityksille ja joita yhteisen markkinajärjestelyn perustaminen syvensi".

29 On kuitenkin todettava, että valituksenalaisen tuomion 37 kohdassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin otti huomioon tämän väitteen, vaikkei sitä hyväksynytkään.

30 Kantajan väitteissä siis kiistetään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemä tosiseikkojen arviointi.

31 Kuten Ranskan hallitus huomauttaa, valitus voi koskea ainoastaan oikeuskysymyksiä. Vakiintuneessa oikeuskäytännössä todetaan seuraavaa: "Ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen toisaalta määrittämään ratkaisun perustaksi asetettavan tosiseikaston, lukuun ottamatta sellaisia tapauksia, joissa se, että määritetty tosiseikasto ei pidä asiallisesti paikkaansa, johtuu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle toimitetuista asiakirjoista, ja toisaalta arvioimaan tätä tosiseikastoa. Lukuun ottamatta sitä tapausta, että tuomioistuimelle toimitettu aineisto on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tosiseikaston tällainen arviointi ei näin ollen ole sen luonteinen oikeuskysymys, että se sellaisenaan kuuluisi yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin."(5)

32 Tästä seuraa, että samoin kuin yhteisöjen tuomioistuin ei käsittele ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemää arviointia siitä, onko toimielimen toiminta aiheuttanut vahingon, jonka kantaja on väittänyt itselleen syntyneen,(6) yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä ei ole käsiteltävänä olevan valituksen yhteydessä lausua ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemästä arvioinnista, jonka mukaan Cordisin kohtaamat vaikeudet eivät johtuneet siirtymisestä yhteiseen markkinajärjestelyyn.

33 Tässä yhteydessä on todettava, että kantaja ei tuo esiin mitään seikkaa, joka osoittaisi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen vääristelleen tosiseikkoja. On päinvastoin katsottava, että sillä, mitä kantaja pitää vaikeuksina, ei ole mitään tekemistä yhteiseen markkinajärjestelyyn siirtymisen kanssa.

34 Kuten olen jo todennut, kantaja korostaa erityisesti sitä, ettei se väitä kohdanneensa erityisiä vaikeuksia, vaan että se on joutunut kollektiiviseen kohtuuttomaan tilanteeseen. Se on mielestään kohdannut rakenteellisia vaikeuksia, jotka koskettavat kaikkia uusiin osavaltioihin sijoittautuneita yrityksiä ja jotka johtuvat siitä, ettei se ole voinut harjoittaa kypsytystoimintaa asetuksessa N:o 404/93 tarkoitetulla viitejaksolla, eli vuosina 1989 ja 1990.

35 Kantaja korosti suullisessa käsittelyssä, että ongelman ydin on siinä, että sitä on käsitelty minä tahansa uutena kypsytystoimintaa harjoittavana yrityksenä, joka on aloittanut toimintansa missä tahansa Saksan alueella 1.11.1990.

36 Ei ole kuitenkaan epäilystäkään siitä, etteikö Cordis olisi tällaisessa tilanteessa.

37 Ensiksikään se ei ole yksityistämisen kautta syntynyt entisessä Saksan demokraattisessa tasavallassa "kansanyrityksenä" (Volkseigener Betrieb) toimineen vanhan kypsyttämön oikeudensaaja.

38 Toiseksi se ei ole myöskään ottanut käyttöönsä tällaisen kypsyttämön teknisiä tiloja. Sen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostamasta kanteesta ilmenee, että se on ainoastaan palkannut osan sellaisen vanhan maataloutta harjoittaneen yhteistoimintatilan henkilöstöstä, joka ei toiminut banaanialalla.

39 Cordisin esittämät perustelut ovat näin ollen tosiasiassa seuraavanlaiset.

40 Jos yrityksemme olisi ollut olemassa vuonna 1989, se olisi kypsyttänyt banaaneja. Siksi se voisi nykyään tuontitodistuksia hakiessaan viitata vuosina 1989 ja 1990 myytyihin banaanimääriin. Saksan demokraattisen tasavallan poliittinen järjestelmä esti kuitenkin tuolloisen olemassaolomme. Komission olisi näin ollen pitänyt lähteä siitä olettamasta, että olisimme voineet olla olemassa, ja myöntää meille 5 000 banaanitonnin viitemäärä.

41 Cordis vastasi suullisessa käsittelyssä vastaväitteeseen, jonka mukaan mikä tahansa vuoden 1990 marraskuun jälkeen missä tahansa vanhassa osavaltiossa perustettu uusi yritys voisi vedota siihen, mitä se olisi tehnyt, jos se olisi ollut aikaisemmin olemassa, että vanhojen osavaltioiden yrittäjät ovat voineet vapaasti olla rakentamatta aikaisemmin lisää kypsyttämöjä, kun taas se itse ei ole voinut tehdä näin entisessä Saksan demokraattisessa tasavallassa vallinneen poliittisen ja yhteiskunnallisen järjestelmän vuoksi.

42 Mutta tämä ei millään tavalla todista sitä, että jos tätä järjestelmää ei olisi ollut, Cordis olisi ollut yrityksenä olemassa, että sillä olisi ollut jo nykyinen kypsytyskapasiteetti ja että se olisi voinut käyttää sitä täydellä teholla. Koska ei ole osoitettu, että kantaja olisi kohdannut "rakenteellisia vaikeuksia", kuten se on väittänyt, sitä suuremmalla syyllä ei ole myöskään osoitettu, että siirtyminen yhteiseen markkinajärjestelyyn olisi syventänyt niitä.

43 Ensimmäisen valitusperusteen osalta katson näin ollen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut asetuksen N:o 404/93 30 artiklaa oikein tutkiessaan, ovatko kantajat mainitsemat ongelmat johtuneet siirtymisestä yhteiseen markkinajärjestelyyn. Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen johtopäätös, jonka mukaan nämä ongelmat eivät johtuneet siirtymisestä yhteiseen markkinajärjestelyyn, on tosiseikkoja koskeva arviointi, joka ei kuulu käsiteltävänä olevan valituksen piiriin. Missään tapauksessa kantajan perustelut, jotka koskevat niin kutsuttuja rakenteellisia vaikeuksia, eivät ole osoittautuneet vakuuttaviksi.

44 Ehdotan tämän vuoksi, että kantajan ensimmäinen valitusperuste hylätään.

Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen

Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut

45 Toisen valitusperusteen yhteydessä kantaja esittää pääosin samat väitteet kuin ensimmäisen valitusperusteen yhteydessä. Kantajan mukaan riidanalaisessa tuomiossa ei oteta huomioon yhdenvertaisuuden periaatetta, joka kieltää samankaltaisten tilanteiden erilaisen kohtelun ja lisäksi erilaisten tilanteiden samanlaisen kohtelun. Cordis täsmentää tältä osin, että entisen Saksan demoktraattisen tasavallan alueelle sijoittautuneet uudet yritykset olivat kaikki samassa tilanteessa: Saksan jakamisen sekä Saksan demokraattisessa tasavallassa vuosina 1989 ja 1990 vallinneen poliittisen ja oikeudellisen tilanteen vuoksi ne ovat ainoita yrityksiä, jotka eivät ole voineet harjoittaa kypsytystoimintaa viitejaksolla. Yhdenvertaisuusperiaate kuitenkin edellyttää, että yhteisön toimielimet ottavat huomioon poikkeukselliset olosuhteet. Vaikka komissio ei halunnut ottaa huomioon tätä poikkeuksellista tilannetta asetuksen N:o 1442/93 puitteissa, sen olisi pitänyt ainakin toteuttaa asetuksen N:o 404/93 30 artiklan mukaiset siirtymätoimenpiteet. Jos komissio olisi antanut tällaiset säännökset, jotka olivat tarpeen uusien yritysten perusoikeuksien turvaamiseksi, uusien yritysten siirtyminen yhteisestä markkinajärjestelystä seuranneeseen tilanteeseen olisi helpottunut ja 30 artikla tavoite olisi toteutunut.

46 Komissio katsoo, toisin kuin kantaja, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta katsoen sen tarkoittavan sitä, että erilaisia tilanteita ei saa kohdella samalla tavalla, minkä vuoksi toinen valitusperuste on hylättävä jo pelkästään tästä syystä.

47 Toisin kuin kantaja väittää, mikään ei tue väitettä, jonka mukaan yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vuoksi yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä olisi otettava huomioon Saksan yhdistymisen jälkeen perustettujen yritysten erityislaatuinen tilanne.

48 Ranskan hallitus huomauttaa, että oikeuskäytännön mukaan erilainen kohtelu liittyy erottamattomana osana tavoitteeseen yhdistää tähän saakka erilliset markkinat. Käsiteltävänä olevassa asiassa Cordisia ei ole kohdeltu eri tavalla kuin banaanikauppaa harjoittavia yrityksiä, eikä sen tilanne ole heikentynyt yhteisen markkinajärjestelyn perustamisen vuoksi, kuten valituksenalaisessa tuomiossa on perustellusti todettu.

Arviointi

49 On huomautettava, kuten Cordis on tehnyt, että yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että "yhteisön toimielinten puuttuminen asiaan on välttämätöntä erityisesti, jos siirtyminen yhteiseen markkinajärjestelyyn loukkaa sellaisia yhteisön oikeudessa suojattuja tiettyjen taloudellisten toimijoiden perusoikeuksia kuin omistusoikeutta ja oikeutta vapaaseen ammatinharjoittamiseen."(7)

50 Vaikka tästä voidaan päätellä, että toimijalla on oikeus saada suojaa myös yhdenvertaista kohtelua koskevalle perusoikeudelle, on kuitenkin todettava uudelleen, että tämä suoja koskee vain tilannetta, jossa siirtyminen yhteiseen markkinajärjestelyyn loukkaa jotakin perusoikeutta.

51 Koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut valituksenalaisen tuomion 39 kohdassa, että Cordisin mainitsema haitta ja näin ollen Cordisin "epäyhdenvertainen" kohtelu eivät johdu siirtymisestä yhteiseen markkinajärjestelyyn, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole jättänyt huomioonottamatta yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, kun se on todennut, ettei tätä haittaa voida kompensoida asetuksen N:o 404/93 30 artiklan nojalla.

52 Siltä osin kuin on tarpeen, totean, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi, jonka mukaan Cordisin mainitsema haitta ei johdu siirtymisestä yhteiseen markkinajärjestelyyn, on tosiseikkoja koskeva arviointi, joka ei kuulu käsiteltävänä olevan valituksen piiriin.

53 Haluan lopuksi huomauttaa erityisesti, että Cordisia ei kohdeltu epäsuotuisammin kuin mitä tahansa muuta kypsytystoimintaa harjoittavaa yritystä, joka on perustettu samaan aikaan muualla yhteisössä.

54 Ehdotan näin ollen, että toinen valitusperuste on hylättävä.

Ratkaisuehdotus

Ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin:

- hylkää valituksen,

- velvoittaa Cordis Obst und Gemüse Großhandel GmbH:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Euroopan yhteisöjen komission oikeudenkäyntikulut sekä

- toteaa, että Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) - Asia C-68/95, T. Port, tuomio 26.11.1996 (Kok. 1996, s. I-6065).

(2) - EYVL L 142, s. 6.

(3) - Valituksenalaisen tuomion 35 kohta.

(4) - Em. asia T. Port, tuomion 35 kohta.

(5) - Ks. asia C-390/95 P, Antillean Rice Mills ym. v. komissio, tuomio 11.2.1999 (Kok. 1999, s. I-769, 29 kohta).

(6) - Asia C-362/95 P, Blackspur DIY ym. v. neuvosto ja komissio, tuomio 16.9.1997 (Kok. 1997, s. I-4775, 42 kohta).

(7) - Em. asia T. Port, tuomion 40 kohta.