Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Léger 9 päivänä tammikuuta 2003. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi92/43/ETY - Luontotyyppien suojelu - Luonnonvarainen eläimistö ja kasvisto. - Asia C-143/02.



Oikeustapauskokoelma 2003 sivu I-02877



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Euroopan yhteisöjen komissio vaatii käsiteltävänä olevassa kanteessa yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY(1) (jäljempänä direktiivi) 5, 6 ja 7 artiklan mukaisia velvoitteitaan.

2 Komissio moittii Italian tasavaltaa siitä, että se on antanut säännöksiä,(2) joissa

- toisaalta rajoitetaan ympäristövaikutusten arviointimenettelyn soveltaminen tiettyihin tyhjentävästi lueteltuihin hankkeisiin eikä uloteta sitä kaikkiin direktiivin 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin hankkeisiin, joita ovat "kaikki - - hankkeet, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia, mutta saattavat vaikuttaa tähän alueeseen merkittävästi";

- toisaalta vastoin direktiivin 7 artiklan vaatimuksia ei säädetä kansallisten toimivaltaisten viranomaisten velvollisuudesta toteuttaa erityissuojelualueilla tarpeelliset toimenpiteet luontotyyppien ja lajien (joita varten alueet on osoitettu) elinympäristöjen heikentymisen sekä näitä lajeja koskevien häiriöiden estämiseksi;

- vastoin direktiivin 5 artiklan 4 kohdan säännöksiä ei säädetä kansallisten toimivaltaisten viranomaisten velvollisuudesta toteuttaa kansallisten viranomaisten ja komission neuvoston päätöstä odotettaessa käymien neuvottelujen aikana edellä mainitut suojelutoimenpiteet alueilla, joita ei ole mainittu kansallisessa luettelossa mutta jotka komission mielestä ovat yhteisön tärkeänä pitämiä alueita.

3 Vastineessaan Italian tasavalta ei kiistä, että nyt sitä vastaan esitetyt väitteet ovat perusteltuja. Se täsmentää, että riidanalainen tilanne liittyy vaikeuksiin, jotka johtuvat täytäntöönpanoasetuksen sanamuodosta, sillä asetuksen soveltamisessa on ongelmia muun muassa seuraavilta osin: seuraamusten puuttuminen, arviointien toteuttamismenetelmiä koskevien ohjeiden puuttuminen, hankkeiden vaikutus alueisiin ja vaadittavien lupien myöntämiseen toimivaltaisten viranomaisten määrittäminen. Tähän liittyen Italian tasavalta vetoaa valmisteilla olevaan presidentin asetukseen, jonka tarkoituksena on muuttaa ja täydentää kyseessä olevaa täytäntöönpanoasetusta siten, että jäsenyysvelvoitteita noudatettaisiin. Menettely tämän asetuksen hyväksymiseksi on edennyt jo pitkälle, mutta ongelmana on kuitenkin arkaluontoinen perustuslaillinen kysymys, joka koskee asiassa toimivaltaisten viranomaisten määrittämistä. Näissä olosuhteissa Italian tasavalta pyytää, että komissio suostuu jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen käsittelyn lykkäämiseen.

4 Mielestäni tapauksessa on aiheellista todeta kyseisten jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen.

5 Yhteisöjen tuomioistuin on vakiintuneessa oikeuskäytännössään katsonut, että EY 226 artiklan nojalla käynnistetyssä menettelyssä sen arvioiminen, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on tehtävä ottaen huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se on perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä.(3) Tässä tapauksessa asiakirja-aineistosta käy ilmi, että tuohon päivään mennessä Italian tasavalta ei ollut antanut kaikkia direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

6 Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi toistuvasti todennut, että jäsenvaltio ei voi myöskään sisäisen oikeusjärjestyksensä oikeussääntöihin, toimintatapoihin tai tilaan vetoamalla perustella sitä, ettei se ole noudattanut direktiivissä säädettyjä velvoitteita ja määräaikoja.(4)

7 Yhteisöjen tuomioistuin on myös vakiintuneessa oikeuskäytännössään katsonut, että EY 226 artiklassa vahvistetussa järjestelmässä komission harkintavallassa on arvioida, milloin jäsenyysvelvoitteiden laiminlyömistä koskeva kanne on nostettava, eikä yhteisöjen tuomioistuimen asiana ole arvioida komission toimenpiteiden tarkoituksenmukaisuutta.(5) Tämä sama pätee myös jo käynnistetyn jäsenyysvelvoitteen noudattamatta jättämistä koskevan oikeudenkäynnin lykkäämiseen. Näin ollen koska komissio ei ole ilmaissut suostumustaan tämän oikeudenkäynnin lykkäämiseen, kuten Italian tasavalta sitä pyysi, on todettava, että kyseessä olevia jäsenyysvelvoitteita ei ole noudatettu.

Ratkaisuehdotus

8 Näin ollen ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee komission nostaman kanteen seuraavasti:

1) Italian tasavalta ei ole noudattanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 5, 6 ja 7 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut säännöksiä, joissa

- rajoitetaan ympäristövaikutusten arviointimenettelyn soveltaminen tiettyihin tyhjentävästi lueteltuihin hankkeisiin eikä uloteta sitä kaikkiin hankkeisiin, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia mutta saattavat vaikuttaa tähän alueeseen merkittävästi;

- ei säädetä kansallisten toimivaltaisten viranomaisten velvollisuudesta toteuttaa erityissuojelualueilla tarpeelliset toimenpiteet luontotyyppien ja niiden lajien elinympäristöjen heikentymisen estämiseksi, joita varten alueet on osoitettu;

- ei säädetä kansallisten toimivaltaisten viranomaisten velvollisuudesta toteuttaa edellä mainitut väliaikaiset suojelutoimenpiteet alueilla, joita ei ole mainittu kansallisessa luettelossa mutta jotka komission mielestä ovat yhteisön tärkeänä pitämiä alueita.

2) Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL L 206, s. 7.

(2) - Presidentin asetus nro 357, annettu 8 päivänä syyskuuta 1997 (GURI nro 248, 23.10.1997).

(3) - Ks. mm. asia C-200/88, komissio v. Kreikka, tuomio 27.11.1990 (Kok. 1990, s. I-4299, 13 kohta); asia C-133/94, komissio v. Belgia, tuomio 2.5.1996 (Kok. 1996, s. I-2323, 17 kohta) ja asia C-383/00, komissio v. Saksa, tuomio 14.5.2002 (Kok. 2002, s. I-4219, 16 kohta).

(4) - Ks. mm. asia C-238/95, komissio v. Italia, tuomio 14.3.1996 (Kok. 1996, s. I-1451, 7 kohta); asia C-236/99, komissio v. Belgia, tuomio 6.7.2000 (Kok. 2000, s. I-5657, 23 kohta) ja em. asia komissio v. Saksa, 18 kohta.

(5) - Ks. esim. em. asia komissio v. Kreikka, 9 kohta; asia C-152/98, komissio v. Alankomaat, tuomio 10.5.2001 (Kok. 2001, s. I-3463, 20 kohta) ja asia C-471/98, komissio v. Belgia, tuomio 5.11.2002 (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).