Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön oikeus – Soveltamisala – Urheilu – Rajoittaminen taloudelliseen toimintaan

(EY 2 artikla)

2. Henkilöiden ja palvelujen vapaa liikkuvuus – Työntekijät – Kilpailu – Perustamissopimuksen määräykset – Soveltamisala

(EY 39, EY 49, EY 81 ja EY 82 artikla)

3. Kilpailu – Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt – Yritysten yhteenliittymien päätökset – Käsite

(EY 81 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Urheilutoiminta kuuluu yhteisön tavoitteet huomioon ottaen yhteisön oikeuden soveltamisalaan siltä osin kuin toiminta on EY 2 artiklassa tarkoitettua taloudellista toimintaa.

(ks. 22 kohta)

2. Kun urheilutoiminta on luonteeltaan palkkatyötä tai palvelujen tarjoamista vastiketta vastaan, kuten puoliammattilais- tai ammattilaisurheilijoiden tapauksessa, se kuuluu etenkin EY 39 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen tai EY 49 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen soveltamisalaan.

Henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia yhteisön määräyksiä ei sovelleta pelkästään viranomaisten toimintaan, vaan myös muunlaisiin sääntelyihin, joiden tarkoituksena on säännellä kollektiivisesti palkkatyötä ja palvelujen tarjoamista. Näissä perustamissopimuksen määräyksissä vahvistetut kiellot eivät kuitenkaan koske sääntöjä, jotka koskevat yksinomaan urheiluun liittyviä kysymyksiä ja joilla sellaisina ei ole mitään tekemistä taloudellisen toiminnan kanssa.

Kun on kyse vaikeudesta erottaa urheilutoiminnan taloudellinen ja urheilullinen puoli, henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien yhteisön oikeussääntöjen vastaisena ei ole pidettävä sellaisia säännöksiä tai käytäntöjä, joita on pidettävä perusteltuina sellaisista muista kuin taloudellisista syistä, jotka liittyvät tiettyjen urheilutapahtumien erityiseen luonteeseen tai erityisiin puitteisiin. Näiden oikeussääntöjen soveltamisalaa ei kuitenkaan voida rajoittaa enempää kuin mitä soveltamisalan rajoituksen varsinainen tavoite edellyttää. Siten siihen ei voida vedota tietyn urheilutoiminnan sulkemiseksi kokonaisuudessaan pois perustamissopimuksen soveltamisalasta.

Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että pelkästään se, että sääntö liittyy puhtaasti urheiluun, ei kuitenkaan merkitse sitä, että tällä säännöllä säännellyn toiminnan harjoittaja tai sen antanut elin eivät kuulu perustamissopimuksen soveltamisalaan. Jos asianomainen urheilutoiminta kuuluu perustamissopimuksen soveltamisalaan, sen harjoittamisedellytyksiin sovelletaan kaikkia velvoitteita, jotka perustuvat perustamissopimuksen eri määräyksiin. Tästä seuraa, että kyseistä toimintaa koskevien sääntöjen on täytettävä näiden määräysten, joilla pyritään muun muassa varmistamaan työntekijöiden vapaa liikkuvuus, sijoittautumisvapaus, palvelujen tarjoamisen vapaus tai kilpailu, soveltamisedellytykset.

Tällä tavoin tapauksissa, joissa tätä urheilutoiminnan harjoittamista on arvioitava perustamissopimusten niiden määräysten valossa, jotka koskevat työntekijöiden vapaata liikkuvuutta tai palvelujen tarjoamisen vapautta, on selvitettävä, täyttävätkö kyseistä toimintaa koskevat säännöt EY 39 ja EY 49 artiklan soveltamisedellytykset, eli on tutkittava, että ne eivät ole näissä artikloissa kiellettyjä rajoituksia. Samoin tapauksissa, joissa kyseisen toiminnan harjoittamista on arvioitava perustamissopimuksen kilpailua koskevien määräysten valossa, on selvitettävä EY 81 ja EY 82 artiklan soveltamisedellytykset huomioon ottaen, ovatko kyseistä toimintaa koskevat säännöt peräisin yritykseltä, rajoittaako tämä kilpailua tai väärinkäyttääkö se määräävää markkina-asemaansa ja vaikuttaako tämä rajoitus tai väärinkäyttö jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

Näin ollen jopa olettaen, että kyseiset säännöt eivät rajoita vapaata liikkuvuutta, koska ne koskevat yksinomaan urheiluun liittyviä kysymyksiä, joilla ei tällaisina ole mitään tekemistä taloudellisen toiminnan kanssa, tämä seikka ei välttämättä merkitse sitä, että asianomainen urheilutoiminta ei kuulu EY 81 ja EY 82 artiklan soveltamisalaan, eikä sitä, että kyseiset säännöt eivät täytä asianomaisten artiklojen soveltamisedellytyksiä.

(ks. 23–31 kohta)

3. Säännöstön yhteensoveltuvuutta yhteisön kilpailusääntöjen kanssa ei voida arvioida abstraktisti. Kaikki yritysten väliset sopimukset tai yritysten yhteenliittymän päätökset, jotka rajoittavat osapuolten tai jonkin osapuolen toimintavapautta, eivät välttämättä kuulu EY 81 artiklan 1 kohdassa määrätyn kiellon piiriin. Tämän määräyksen soveltamiseksi yksittäistapaukseen on nimittäin ensinnäkin otettava huomioon se kokonaistilanne, jossa kyseinen yritysten yhteenliittymän päätös on tehty tai johon sen vaikutukset kohdistuvat, ja erityisesti sen tavoitteet. Sen jälkeen on tutkittava, ovatko siitä aiheutuvat kilpailua rajoittavat vaikutukset näihin tavoitteisiin pyrkimisen välttämätön seuraus ja ovatko ne oikeasuhteisia näihin tavoitteisiin nähden.

Urheilun alan antidopingsäännöstön yleistavoite on dopingin torjunta urheilukilpailujen asianmukaisen toteuttamisen varmistamiseksi, ja tähän kuuluu tarve turvata urheilijoiden yhdenvertaiset mahdollisuudet, heidän terveytensä, kilpailun asianmukaisuus ja objektiivisuus sekä urheilun eettiset arvot. Lisäksi kun otetaan huomioon, että seuraamukset ovat tarpeen dopingin kiellon täytäntöönpanon varmistamiseksi, niiden vaikutusta urheilijoiden toiminnanvapauteen on pidettävä periaatteessa erottamattomana osana antidopingsääntöjä.

Näin ollen jopa olettaen, että antidopingsäännöstöä olisi pidettävä yritysten yhteenliittymän päätöksenä, joka rajoittaa niiden henkilöiden toiminnanvapautta, joita se koskee, se ei silti välttämättä olisi EY 81 artiklassa tarkoitettu yhteismarkkinoiden kanssa yhteensopimaton kilpailun rajoitus, koska se on perusteltavissa oikeutetulla tavoitteellaan. Tällainen rajoitus kuuluu erottamattomasti urheilukilpailujen järjestämiseen ja asianmukaiseen toteuttamiseen, ja sillä pyritään nimenomaan varmistamaan tervehenkinen kilpailu urheilijoiden välillä.

Tällaisen antidopingsäännöstön repressiivinen luonne ja sen rikkomisesta seuraavien seuraamusten merkittävyys voivat kuitenkin vaikuttaa kielteisesti kilpailuun, sillä ne voivat tilanteissa, joissa nämä seuraamukset osoittautuvat lopulta perusteettomiksi, johtaa urheilijan perusteettomaan poissulkemiseen kilpailuista ja siis vääristää asianomaisen toiminnan harjoittamisedellytyksiä. Tästä seuraa, että jotta tällä säännöstöllä tällä tavoin asetetut rajoitukset eivät kuuluisi EY 81 artiklan 1 kohdan kiellon soveltamisalaan, ne on rajattava siihen, mikä on tarpeen urheilukilpailujen asianmukaisen toteuttamisen varmistamiseksi. Tällainen säännöstö voi osoittautua liian pitkälle meneväksi yhtäältä määritettäessä edellytyksiä, joilla voidaan tehdä ero seuraamuksiin johtavien dopingin käyttötilanteiden ja muiden tilanteiden välillä, ja toisaalta määritettäessä kyseisten seuraamusten ankaruutta.

(ks. 42–45, 47 ja 48 kohta)