Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Léger 8 päivänä kesäkuuta 1995. - Société d'informatique service réalisation organisation vastaan Ampersand Software BV. - Ennakkoratkaisupyyntö: Court of Appeal, Civil Division (England) - Yhdistynyt kuningaskunta. - Brysselin yleissopimus - 36, 37 ja 38 artikla - Täytäntöönpano - Täytäntöönpanoon suostumisesta tehtyyn muutoksenhakuun annettava päätös - Muutoksenhaku täytäntöönpanon suostumisesta annettuun päätökseen - Oikeuskysymykseen rajoittuva muutoksenhakukeino - Asian käsittelyn keskeyttäminen. - Asia C-432/93.



Oikeustapauskokoelma 1995 sivu I-02269



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Court of Appeal on saattanut 3 päivänä kesäkuuta 1971 tehdyn pöytäkirjan(1) 3 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27 päivänä syyskuuta 1968 tehdyn yleissopimuksen,(2) sellaisena kuin se on muutettuna vuonna 1978 liittymisestä tehdyllä sopimuksella(3) (jäljempänä yleissopimus), 36, 37 ja 38 artiklan tulkintaa koskevat ennakkoratkaisukysymykset; nämä kysymykset tulivat esiin muutoksenhakuasiassa, jossa vastapuoli oli hakenut muutosta "oikeuskysymykseen rajoittuvalla muutoksenhakukeinolla" (tai yleissopimuksessa käytetyn sanamuodon mukaan "kassaatiovalituksella") päätökseen, jossa oli suostuttu panemaan Ranskassa annettu tuomio täytäntöön Englannissa.

2 Luodessaan ETY:n perustamissopimuksen 220 artiklassa vahvistettujen päämäärien mukaisesti tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa yksinkertaistavan järjestelmän yleissopimuksen laatijat pitivät sen välttämättömimpänä ominaisuutena menettelyjen nopeutta. Tässä oikeudenkäynnissä ilmennyt menettelyn monimutkaisuus voisi antaa aihetta epäillä, onko tätä tavoitetta saavutettu, ellei monimutkaisuuden voitaisi katsoa johtuvan osittain siitä, että kyseessä olevat tuomioistuimet eivät ole soveltaneet yleissopimusta moitteettomasti. Palaan oikeudenkäyntitapahtumiin kiinnitettyäni sitä ennen huomiota niihin yleissopimuksen määräyksiin, jotka ovat tämän asian osalta merkityksellisiä.

Yleissopimuksen mukainen täytäntöönpanomenettely

3 Yleissopimuksella perustetaan yhtenäinen järjestelmä toimivaltaisten tuomioistuimien määräämiseksi (II osasto) ja yksinkertaistettu järjestelmä toisissa sopimusvaltioissa annettujen ja yleissopimuksen soveltamisalaan (I osasto) kuuluvien tuomioiden tunnustamiseksi ja täytäntöönpanemiseksi (III osasto). Yleissopimuksen III osaston ("Tunnustaminen ja täytäntöönpano") määräyksillä pyritään varmistamaan "tuomioiden vapaa liikkuvuus"(4) yksinkertaistamalla ulkomaisten tuomioiden tunnustaminen (1 jakso) ja täytäntöönpano (2 jakso). Tämän osaston 2 jaksossa (31-45 artiklat) määrätään siten summaarisesta täytäntöönpanomenettelystä, joka on sisällöltään seuraavanlainen.

4 Menettelyn ensimmäinen vaihe ei ole kontradiktorinen.(5) Menettelyn alussa asiaan osallinen osapuoli esittää pyynnön, jonka tarkoituksena on saada tuomiovaltiossa annettu ja siellä täytäntöönpanokelpoinen tuomio julistetuksi täytäntöönpanokelpoiseksi - tai Yhdistyneessä kuningaskunnassa "rekisteröidyksi täytäntöönpanoa varten"(6) - täytäntöönpanovaltiossa (31 artikla). Tämä pyyntö on esitettävä 32 artiklassa(7) määrätylle tuomioistuimelle, jonka on päätettävä siitä ilman, että sillä olisi toimivaltaa ottaa ulkomaisen tuomion sisältämää asiaratkaisua uudelleen tutkivaksi (34 artikla). Tämä tuomioistuin voi antaa ainoastaan kahdenlaisia päätöksiä: se voi suostua täytäntöönpanoon, tai se voi hylätä täytäntöönpanoa koskevan pyynnön. Se voi hylätä täytäntöönpanopyynnön ainoastaan jostakin 27 ja 28 artiklassa(8) mainitusta syystä tai siksi, että yleissopimuksen 31 artiklassa (tuomion täytäntöönpanokelpoisuus tuomiovaltiossa), 32 ja 33 artiklassa (määrätyt tuomioistuimet ja asetetut muotomääräykset) tarkoitettuja edellytyksiä ei ole noudatettu. Jos pyyntö hylätään, hakija voi hakea hylkäävään päätökseen muutosta (40 ja sitä seuraavat artiklat).

5 Jos täytäntöönpanoon on suostuttu, se asianosainen, jota vastaan täytäntöönpanoa on pyydetty, voi vastustaa saatua päätöstä ja hakea siihen muutosta (36 artikla) asetetussa määräajassa.(9) Menettely muuttuu tässä vaiheessa kontradiktoriseksi. Muutosta on haettava 37 artiklan 1 kappaleessa määrätyltä tuomioistuimelta.(10) Tuomiota ei voida täytäntöönpanna muutoksenhakua varten asetetun määräajan kuluessa eikä ennen kuin muutoksenhausta on annettu päätös; hakija voi kohdistaa velallisen omaisuuteen ainoastaan turvaamistoimenpiteitä (39 artikla).

Muutoksenhakutuomioistuin voi tehdä kahdenlaisia päätöksiä:

- kieltäytyä täytäntöönpanosta samoista syistä kuin menettelyn ensimmäisen, ei-kontradiktorisen vaiheen aikana (27 ja 28 tai 31 artiklaan perustuvat syyt);

- se suostuu täytäntöönpanoon ja vahvistaa täten täytäntöönpanohakemuksen johdosta annetun päätöksen.

Yleissopimuksen 38 artiklan mukaan muutoksenhakutuomioistuimella on käytössään lisäksi kaksi muuta mahdollisuutta:

- se voi keskeyttää asian käsittelyn (38 artiklan ensimmäinen kappale), jolloin kahden kumulatiivisen edellytyksen on täytyttävä: muutoksenhakijana olevan osapuolen on täytynyt pyytää keskeyttämistä ja ulkomaalaiseen tuomioon on täytynyt hakea muutosta tuomiovaltiossa varsinaisin muutoksenhakukeinoin tai sellaisen muutoksenhaun on oltava vielä mahdollinen;(11)

- se voi päättää, että täytäntöönpanon edellytyksenä on sen määräämän vakuuden asettaminen (38 artiklan kolmas kappale).

6 Yleissopimuksessa määrätään vielä mahdollisesta menettelyn kolmannesta vaiheesta (37 artikla 2 kappale).(12) Kansallisten oikeusjärjestysten mukaisesti kysymyksessä on "kassaatiovalitus" (esim. Ranskassa) tai "oikeuskysymykseen rajoittuva muutoksenhakukeino" (esim. Yhdistyneessä kuningaskunnassa). Tällaisella valituksella tai muutoksenhakukeinolla voidaan kuitenkin hakea muutosta ainoastaan "muutoksenhaun johdosta annettuun päätökseen". Näin ollen herää kysymys siitä, että kun päätös, jossa 37 artiklan 1 kappaleessa tarkoitettu tuomioistuin suostuu tai ei suostu täytäntöönpanoon, on epäilyksettä "muutoksenhaun johdosta annettu päätös", ovatko myös 38 artiklan mukaisesti tehtävät asian käsittelyn keskeyttämistä tai vakuuden asettamista koskevat päätökset tällaisia päätöksiä? Juuri tämä kysymys tuli muiden kysymysten ohella esiin ennakkoratkaisukysymykset tehneessä tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa, jonka perustana olevat tosiseikat ovat seuraavat.

Esillä olevan asian tosiseikat ja sitä koskeva menettely

7 Ranskaan sijoittautunut ranskalainen SISRO-niminen yhtiö sai 8.4.1987 Tribunal de grande instance de Paris'lta täytäntöönpanokelpoisen tuomion, joka voitiin panna täytäntöön lainvoimaa vailla olevana ja jossa alankomaalainen, Alankomaihin sijoittautunut Ampersand-niminen yhtiö oli määrätty maksamaan hyvitystä SISROn tietokoneohjelmiin liittyvien tekijänoikeuksien loukkaamisesta.(13) Ampersand valitti tuomiosta Cour d'appel de Paris'hin; tämä valitus on edelleen vireillä, koska kyseinen tuomioistuin on lykännyt asian käsittelyä odottaakseen ratkaisuja samanaikaisesti vireille pannuissa rikosoikeudenkäynneissä.(14)

8 High Court of Justice suostui yleissopimuksen määräysten mukaisesti 15.12.1987 SISROn pyynnöstä rekisteröimään tuomioon täytäntöönpanoa varten Englannissa, jossa Ampersandilla oli omaisuutta.

9 Ampersand haki muutosta pyynnön johdosta annettuun päätökseen vedoten yleissopimuksen 27 artiklan 1 kappaleeseen. Tämä 8.4.1988 esitetty muutoksenhaku ei periaatteessa täyttänyt tutkittavaksi ottamista koskevia edellytyksiä, koska yleissopimuksen 36 artiklassa tarkoitettuja määräaikoja ei ollut noudatettu. High Court of Justice päätti kuitenkin ottaa jutun tutkittavakseen.

Muutoksenhakutuomioistuin keskeytti asian käsittelyn Ampersandin pyynnöstä 9.10.1989 odottaakseen Ranskassa tehdyn valituksen käsittelyn päättymistä käyttäen näin yleissopimuksen 38 artiklan ensimmäisessä kappaleessa sille annettua keskeyttämismahdollisuutta.

Valitustuomioistuin hylkäsi 11.5.1989 ja 21.12.1989 Ampesandin Ranskassa tekemät kaksi hakemusta, joilla se oli pyytänyt Tribunal de grande instancen antaman tuomion täytäntöönpanon lykkäämistä. Ranskassa annetut tuomiot ovat siten täytäntöönpanokelpoisia ja vastaavat yleissopimuksen 31 artiklassa asetettuja edellytyksiä.

10 SISRO haki 9.5.1990 muutosta Court of Appealilta asian käsittelyn keskeyttämisestä 9.10.1989 annettuun päätökseen. Ottaen huomioon ranskalaisen valitustuomioistuimen viimeisen päätöksen, jossa tuomioistuin oli kieltäytynyt lykkäämästä vuonna 1987 annetun tuomion täytäntöönpanoa, Court of Appeal antoi SISROlle luvan vaatia High Court of Justicessa, että se kumoaisi asian käsittelyn keskeyttämisestä 18.12.1990 tekemänsä päätöksen.

11 Court of Appeal siirsi jutun High Court of Justiceen, joka teki 23.1.1992 kaksi päätöstä:

- se kumosi asian käsittelyn keskeyttämisestä aikaisemman tehdyn päätöksen katsoen, että sen täytyy "comityyn"(15) liittyvistä syistä noudattaa ranskalaisen tuomioistuimen päätöstä, jossa tämä tuomioistuin oli hylännyt vuonna 1987 annetun tuomion täytäntöönpanon lykkäämistä koskevan hakemuksen "asiaratkaisuun liittyvistä" syistä;

- se hylkäsi Ampersandin rekisteröintipäätöstä vastaan tekemän muutoksenhaun (kysymyksessä on yleissopimuksessa tarkoitettu "muutoksenhaun johdosta annettu päätös").

12 Ampersand haki sitten Court of Appealissa muutosta kahdella hakemuksella; ensimmäisessä se vastusti asian käsittelyn keskeyttämisestä tehtyä päätöstä ja toisessa se haki muutosta päätökseen, jossa "rekisteröintiä" koskeva muutoksenhaku oli hylätty (haluan korostaa, että tämä tuomioistuin, jolta on haettu muutosta oikeuskysymykseen rajoittuvalla muutoksenhakukeinolla, on yleissopimuksen 37 artiklan 2 kappaleen mukaan toimivaltainen päättämään "muutoksenhaun johdosta annetusta päätöksestä").

13 Court of Appeal on lykännyt nämä kaksi muutoksenhakuasiaa ja on saattanut yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi seuraavat kolme ennakkoratkaisukysymystä:

"1) Onko muutoksenhakijalla, joka on hakenut Yhdistyneessä kuningaskunnassa tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla vuonna 1968 tehdyn yleissopimuksen 36 artiklan nojalla muutosta, oikeus yrittää saada itselleen 38 artiklassa tarkoitettua suojaa, jos se ei voi menestyksekkäästi vedota johonkin 27 ja 28 artiklassa yksilöidyistä perusteista, joiden nojalla voidaan hylätä hakemus, joka on tehty toisessa sopimusvaltiossa annetun tuomion rekisteröimisestä täytäntöönpanoa varten, ja jos tähän vastataan myönteisesti, minkä 'käsittelyn' osalta keskeyttäminen voidaan määrätä.

2) Onko se, että tuomiovaltiossa on kieltäydytty lykkäämästä tuomion täytäntöönpanoa,

i) merkityksellinen ja/tai ii) ratkaiseva

sen suhteen, miten yleissopimuksen 38 artiklassa annettua toimivaltaa keskeyttää rekisteröintimenettelyn käsittely on käytettävä?

3) Jos yleissopimuksen 36 artiklan mukaisessa menettelyssä joku yleissopimuksen 37 artiklan 1 kappaleessa tarkoitetuista tuomioistuimista

a) ei suostu keskeyttämään käsittelyä tai

b) kumoaa asian käsittelyn keskeyttämistä aikaisemman tehdyn päätöksen

onko tuomioistuimella, jolta on haettu 37 artiklan 2 kappaleen nojalla muutosta oikeuskysymykseen, toimivaltaa määrätä tai määrätä uudelleen käsittelyn keskeyttämisestä tällä tavoin?"

Alustavat huomautukset

14 Komissio on kirjallisissa huomautuksissaan esittänyt epäilynsä siitä, onko yhteisöjen tuomioistuimella toimivaltaa tässä asiassa. Vaikka sen edustajat ovat sittemmin suullisessa käsittelyssä peruuttaneet nämä väitteet, katson, että tätä asiaa koskevat mahdolliset epäselvyydet on poistettava.

15 Komissio on ensinnäkin epävarma yleissopimuksen ajallisesta soveltamisalasta.

16 Yhdistynyt kuningaskunta ei ole ollut Brysselin yleissopimuksen sopimusosapuolena alusta asti, vaan kyseisen kahden maan välillä sovellettiin pääasian tosiseikkojen tapahtuma-aikana yleissopimusta sellaisena, kuin se on muutettuna vuoden 1978 liittymissopimuksella. Tämä yleissopimus tuli voimaan 1.11.1986 Ranskassa, jossa tuomio on annettu, ja 1.1.1987 Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa täytäntöönpanoa on pyydetty. Liittymissopimuksen 34 artiklan 3 kohdan siirtymäsäännösten mukaan yleissopimusta sovelletaan kuitenkin niihin yleissopimuksen voimaantulopäivän jälkeen annettuihin tuomioihin, joita koskevat oikeudenkäynnit on saatettu vireille ennen voimaantulopäivää (kuten tässä tapauksessa), silloin kun tuomiovaltion tuomioistuin oli perustanut toimivaltansa säännöksiin, jotka vastaavat II osaston määräyksiä, sellaisena kuin ne ovat muutettuina, tai asian vireilletuloajankohtana tuomiovaltion ja täytäntöönpanovaltion välillä voimassa olleen sopimuksen määräyksiin.

17 Tämän vuoksi on tutkittava, onko Ranskassa sijaitseva tuomioistuin perustanut toimivaltansa II osaston määräyksiä vastaaviin säännöksiin, sellaisina kuin ne ovat muutettuina, tai näiden kahden valtion välisen sopimuksen määräyksiin.

18 Cour d'appel de Paris on tutkinut tämän kysymyksen 11.5.1989 antamassaan tuomiossa, jossa se katsoi, että ranskalaiset tuomioistuimet olivat toimivaltaisia sekä Bernin(16) että Brysselin yleissopimusten perusteella. Näin ollen yhteisöjen tuomioistuimen sen enempää kuin täytäntöönpanovaltion tuomioistuimienkaan tehtävänä ei ole sen valvominen, että tuomiovaltion tuomioistuimet ovat soveltaneet oikein yleissopimuksen sääntöjä, koska muuten yhteisöjen tuomioistuin ei noudattaisi yleissopimuksen perusajatusta eli tuomiovaltion tuomioistuimeen luottamista, minkä perusteella tuomioiden vaivaton tunnustaminen ja täytäntöönpano on mahdollista. Yhteisöjen tuomioistuin on jo päättänyt tästä seikasta todetessaan asiassa Brasserie du Pêcheur antamassaan tuomiossa, että "... yhteisöjen tuomioistuin vastaa esitettyyn kysymykseen kiinnittämättä huomiota siihen, voidaanko yleissopimusta sen 54 artiklan(17) nojalla soveltaa [tähän tapaukseen]"(18).

19 Komission kirjallisissa huomautuksissaan esittämä seikka, jonka mukaan asiaa ei olisi koskaan saatettu Court of Appealin käsiteltäväksi eikä ennakkoratkaisukysymyksissä esitettyjä ongelmia olisi siten tullut ratkaistavaksi, ellei High Court of Justice olisi jättänyt noudattamatta yleissopimuksen 36 artiklassa tarkoitettuja määräaikaa koskevia edellytyksiä, pitää varmasti paikkansa, mutta se ei aseta kuitenkaan kyseenalaiseksi yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaa tässä asiassa.

20 Minulla ei ole näin ollen epäilyksiä yleissopimuksen soveltuvuudesta tähän tapaukseen eikä myöskään yhteisöjen tuomioistuimen toimivallasta. Tutkin seuraavassa esitetyt kysymykset.

Vastaukset kysymyksiin

21 Koska kaikki esitetyt kysymykset koskevat pääosiltaan yleissopimuksen 38 artiklan tulkintaa siltä osin, kuin siinä määrätään asian käsittelyn keskeyttämisestä, on paikallaan aloittaa tutkiminen siitä, onko ennakkoratkaisukysymykset tehneellä tuomioistuimella, jolta on 37 artiklan 2 kappaleen mukaisesti haettu muutosta "oikeuskysymykseen rajoittuvalla muutoksenhakukeinolla", toimivaltaa määrätä tällaista keskeytystä. Vastaan siten ensiksi kolmanteen kysymykseen.

Kolmas kysymys

22 Yleissopimuksen 37 artiklan 2 kappaleen sanamuoto on seuraava:

"Muutoksenhaun johdosta annettuun päätökseen saa ainoastaan hakea muutosta:

- Belgiassa, Ranskassa, Italiassa, Luxemburgissa ja Alankomaissa kassaatiovalituksella,

...

- Yhdistyneessä kuningaskunnassa yhdellä ainoalla oikeuskysymykseen rajoittuvalla muutoksenhakukeinolla".

23 Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetty kysymys koskee tätä määräystä sitä osin, voiko sellainen päätös, jolla muutoksenhakutuomioistuin kumoaa yleissopimuksen 38 artiklan mukaisesti asian käsittelyn keskeyttämisestä aikaisemmin tehdyn päätöksen, olla "muutoksenhaun johdosta annettu päätös", joka on ainoa päätös, johon saadaan hakea muutosta kassaatiovalituksella tai vastaavalla muutoksenhakukeinolla. Minusta näyttää siltä, että vastaus olisi sekä yleissopimusta koskevien kertomusten että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella kielteinen.

24 Jenardin kertomuksen(19) mukaan yleissopimuksen laatijoiden päämääränä oli välttää "muutoksenhakukeinojen paljous ... (joka) on loppujen lopuksi yleissopimuksen tavoitteena olevan tuomioiden vapaan liikkuvuuden este"(20). Tämän takia siinä on todettu, että "ainoastaan tuomioistuimella, jossa asiaa on vastustettu, on oikeus keskeyttää asian käsittely..."(21) Täten näyttää vastakohtaispäätelmän perusteella siltä, ettei tuomioistuimella, jolle hakemus on osoitettu, eikä myöskään tuomioistuimella, jolta muutosta on haettu kassaatiovalituksella tai vastaavalla muutoksenhakukeinolla, ole oikeutta keskeyttää asian käsittelyä. Schlosserin kertomuksessa(22) tämä todetaan vielä selvemmin. Siinä määritellään hyvin tarkasti niistä muutoksenhakukeinoista, joilla voidaan hakea muutosta 37 artiklan 2 kappaleessa määrätyltä tuomioistuimelta: "Muutoksenhaun määrä rajoitetaan täytäntöönpanomenettelyn nopean sujumisen (37 artiklassa ilmaistu sääntö) takia kahteen, joista ensimmäisessä on mahdollista tutkia tyhjentävällä tavalla asian tosiseikat ja toisessa rajoitutaan oikeudelliseen valvontaan". Kertomuksessa täsmennetään myös, että ainoastaan "... sen tuomioistuimen tuomioon, joka on päättänyt täytäntöönpanoa vaatineen osapuolen tai tämän vastapuolen tekemästä muutoksenhausta"..., voidaan hakea muutosta toisella muutoksenhaulla.(23)

25 Kertomusten laatijat näyttävät siten puoltaneen yleissopimuksen 37 artiklan 2 kappaleen ja 38 artiklan suppeaa tulkintaa. Yhteisöjen tuomioistuin on sitä paitsi tulkinnut edellä mainittuja määräyksiä suppeasti tutkiessaan kahdessa tuomiossaan esillä olevien kysymysten kanssa huomattavan samanlaisia kysymyksiä.

26 Siten asiassa Brennero annetussa tuomiossa(24) Bundesgerichtshof, jolta oli haettu muutosta 37 artiklan 2 kappaleen mukaisesti, kysyi, oliko sillä toimivaltaa ratkaista "Rechtsbeschwerdeä", jolla oli haettu muutosta 38 artiklan toisen kappaleen mukaisesti tehtyyn päätökseen, jossa oli määrätty asetettavaksi vakuus. Yhteisöjen tuomioistuin tulkitsi silloin 37 artiklan 2 kappaletta ottaen tulkinnassa huomioon "... yleissopimuksen yleisen systematiikan ja yhden sen tärkeimmistä päämääristä eli menettelyn yksinkertaistamisen täytäntöönpanovaltiossa ..."

siten, että:

"... tätä määräystä ei voida laajentaa sellaiseksi, että siinä sallittaisiin muutoksenhaku muusta päätöksestä kuin siitä, mikä on annettu muutoksenhaun johdosta, kuten esimerkiksi ennen asian käsittelyä tai käsittelyn kuluessa annetusta asian selvittämistoimia koskevasta päätöksestä"(25).

27 Vaikka julkisasiamies Sir Gordon Slynn oli jo täsmentänyt ratkaisuehdotuksessaan, että sellaisen "muutoksenhaun johdosta annettu päätös" on katsottava olevan "tuomio, jossa päätetään lopullisesti muutoksenhakukysymyksestä"(26), yhteisöjen tuomioistuimen on vielä määriteltävä tämän ilmaisun täsmällinen merkitys, jotta se voisi päättää, voivatko 38 artiklan nojalla tehdyt päätökset sisältyä tämän ilmauksen merkityssisältöön. Yhteisöjen tuomioistuin on jo sivunnut tätä kysymystä asiassa Van Dalfsen ym. antamassaan tuomiossa(27), jossa se lisäksi saattoi vahvistaa edellä mainitussa asiassa Brennero antamassaan tuomiossa esittämänsä ratkaisut. Asia, jossa tämä tuomio on annettu, muistuttaa siinä määrin nyt esillä olevaa asiaa, että se kannattaa palauttaa mieliin.

28 Belgiassa annettu tuomio oli julistettu täytäntöönpanokelpoiseksi Alankomaissa. Van Dalfsen oli hakenut tähän päätökseen 36 artiklan mukaisesti muutosta, ja vaatinut asian käsittelyn keskeyttämistä siksi ajaksi, kun Belgiassa tehdystä muutoksenhausta oli päätetty. Muutoksenhakutuomioistuin katsoi, että muutoksenhaku oli perusteeton, ja hylkäsi asian käsittelyn keskeyttämistä koskevan vaatimuksen sekä määräsi asetettavaksi vakuuden.(28) Van Dalfsen haki tämän jälkeen muutosta kassaatiovalituksella. Ennakkoratkaisukysymykset tehnyt tuomioistuin, jolta muutosta oli haettu 37 artiklan 2 kappaleen mukaisesti, kysyi yhteisöjen tuomioistuimelta tässä yhteydessä, saako se päättää 38 artiklan mukaisesti sellaisesta päätöksestä, jossa ei ollut suostuttu keskeyttämään asian käsittelyä.

29 Yhteisöjen tuomioistuin tukeutui uudelleen nopeuteen yleissopimuksen olennaisena päämääränä ja tulkitsi ilmausta "muutoksenhaun johdosta annettu päätös" suppeasti katsomalla, että 38 artiklan nojalla tehdyistä päätöksistä ei voida hakea muutosta yleissopimuksen 37 artiklan 2 kappaleen mukaisesti:

"... ottaen huomioon sen tosiseikan, että yleissopimuksella pyritään yksinkertaistamaan tuomioiden vapaata liikkuvuutta siten, että sopimusvaltiossa, jossa ulkomaisen tuomion täytäntöönpanoa on pyydetty, otetaan käyttöön yksinkertainen ja nopea menettely, ilmaisu 'muutoksenhaun johdosta annettu päätös', joka sisältyy yleissopimuksen 37 artiklan 2 kappaleeseen, on ymmärrettävä siten, että sillä tarkoitetaan ainoastaan päätöksiä, joissa ratkaistaan se, onko toisessa sopimusvaltiossa annetun tuomion täytäntöönpanoon suostumisesta tehdystä muutoksenhausta annettu päätös perusteltu, mutta ilmauksella ei tarkoiteta yleissopimuksen 38 artiklan nojalla tehtyjä päätöksiä"(29).

30 Court of Appealin esittämään kysymykseen annettavan vastauksen on oltava siten tässä tapauksessa sama kuin se, minkä yhteisöjen tuomioistuin on antanut alankomaalaiselle tuomioistuimelle. Yhteisöjen tuomioistuin on käyttänyt vastauksessaan nimittäin riittävän yleistä esitystapaa, jotta vastausta voidaan pitää periaatepäätöksenä:

"... yleissopimuksen 38 artiklan nojalla tehty päätös, jossa tuomioistuin, jolta on haettu muutosta päätökseen suostua toisessa sopimusvaltiossa annetun tuomion täytäntöönpanoon, ei ole suostunut keskeyttämään asian käsittelyä, ei ole yleissopimuksen 37 artiklan 2 kappaleessa tarkoitettu 'muutoksenhaun johdosta annettu päätös', eikä siihen näin ollen saada hakea muutosta kassaatiovalituksella tai vastaavalla muutoksenhakukeinolla"(30).

31 Tämä tulkinta on hyväksyttävä(31) erityisesti siitä syystä, että nyt esillä olevassa asiassa tuomion täytäntöönpanoa vastustava osapuoli on käyttänyt jatkuvasti muutoksenhakukeinoja - kuten on aihetta pelätä - viivästyttääkseen ylipäänsä lopullisen päätöksen antamista asiassa sekä tuomiovaltiossa että täytäntöönpanovaltiossa, minkä oikeudenkäynnin pituus ja monimutkaisuus osoittavat. Jos tämän osapuolen annettaisiin vielä kerran hakea Court of Appealilta kassaatiovalitusta vastaavalla muutoksenhakukeinolla muutosta päätökseen kumota asian käsittelyn keskeyttämisestä aikaisemmin tehty päätös, Jenardin kertomuksessa seuraavanlaisesti muotoiltu varoitus jätettäisiin kokonaan huomiotta: "Muutoksenhakukeinojen paljous, jonka takia hävinneen osapuolen on mahdollista käyttää muutoksenhakukeinoja pelkästään viivyttämistarkoituksessa, on loppujen lopuksi yleissopimuksen tavoitteena olevan tuomioiden vapaan liikkuvuuden este"(32).

32 En voi tästä syystä suhtautua myönteisesti Yhdistyneen kuningaskunnan esittämiin vastaväitteisiin, jotka se katsoo voivansa perustaa kansallisen oikeutensa erikoispiirteisiin.

33 Perustellakseen kolmanteen kysymykseen annettavaa myönteistä vastausta Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus korostaa, että kassaatiovalitus, jota 37 artiklan 2 kappaleen mukaan sovelletaan viidessä kuudesta alkuperäisestä sopimusvaltioista, eroaa käsitteenä Yhdistyneessä kuningaskunnassa sovellettavasta "yhteen ainoaan oikeuskysymykseen rajoittuvasta muutoksenhakukeinosta". Todellakin kassaatiotuomioistuin voi kumotessaan alemmanasteisen tuomioistuimen antaman tuomion siirtää asian aina toiseen alemmanasteiseen, 37 artiklan 1 kappaleen mukaisesti toimivaltaiseen tuomioistuimeen asiaratkaisun antamista varten. Tämä tuomioistuin voi täten antaa uudelleen 38 artiklan mukaisen päätöksen. Mutta tämä ei ole mahdollista Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa ylemmänasteinen tuomioistuin (tässä tapauksessa Court of Appeal) ei voi siirtää asiaa, vaan se päättää aina asiakysymyksistä, ja sen täytyy tästä syystä pystyä määräämään käsittelyn keskeyttämisestä.(33)

34 On katsottava, kuten Schlosser on tähdentänyt, että "Vuoden 1968 yleissopimus perustuu epäsuorasti Euroopan talousyhteisön alkuperäisten jäsenvaltioiden suurelta osin yhteiseen oikeuskulttuuriin" ja että "sitä vastoin uusien jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksillä on tiettyjä rakenteellisia erityispiirteitä"(34). Vuoden 1978 liittymissopimuksessa on kuitenkin pyritty nimenomaisesti toteuttamaan "tarpeelliset mukauttamiset"(35) Yhdistyneen kuningaskunnan liittymisen johdosta. Täten oli esimerkiksi tarpeellista harkita uudelleen 30 ja 38 artiklassa tarkoitettujen varsinaisten ja ylimääräisten muutoksenhakukeinojen välillä tehtyä eroa,(36) tai exequatur-järjestelmää, jonka sijasta Yhdistyneessä kuningaskunnassa pidettiin parempana tuomioiden "rekisteröintimenettelyä"(37). Sopimuksessa tarkennettiin samaten, että yleissopimus voi estää tiettyjen valtion sisäisessä oikeudessa tavanomaisten sääntöjen, kuten esimerkiksi "doctrine of the forum conveniensin", soveltamisen.(38)

35 Schlosserin kertomuksessa asia ilmaistaan täsmällisemmin seuraavasti: "37 artiklan 2 kappaleen mukauttamiseen on liittynyt tiettyjä vaikeuksia". Mannermaisten oikeusjärjestelmien tuntema ero oikeuskysymyksen ja tosiasiakysymyksen välillä on vähemmän selvä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämän takia sovittiin, että "Yhdistyneen kuningaskunnan on mukautettava muutoksenhakujärjestelmänsä yleissopimuksen soveltamiseksi" ottaen huomioon sen, että Saksan oikeuden "Rechtsbeschwerden" ja yhteisön alkuperäisten jäsenvaltioiden oikeusjärjestysten kassaatiovalituksen, joiden luonteenomainen piirre on muutoksenhakuperusteiden rajoittaminen lain väärään soveltamiseen (vastakohtana tosiseikkojen virheelliselle arvioinnille), kanssa eniten samanlainen valitusmenettely Yhdistyneen kuningaskunnan oikeudessa on appeal on a point of law -niminen käsite.(39)

36 Joskaan käsitteet "kassaatiovalitus" ja "oikeuskysymykseen rajoittuva muutoksenhakukeino" eivät ole täydellisesti identtisiä, sen tuomioistuimen tehtävänä, jolta on haettu muutosta yleissopimuksen 37 artiklan 2 kappaleen mukaisesti, on toimia kassaatiotuomioistuimena samoin kuin minkä tahansa muun kansallisen tuomioistuimen. Täsmällisemmin ilmaistuna tämä tarkoittaa sitä, että vaikka Britannian oikeusjärjestyksen mukaan Court of Appeal antaa tavallisesti asiaratkaisun muutoksenhakutuomioistuimena, Brysselin yleissopimuksessa sille asetettu tehtävä on täysin eri, ja näin ollen Court of Appeal ei voi antaa mainitun yleissopimuksen nojalla päätöstä sellaisista muutoksenhakuperusteista, jotka eivät perustu suoraan siihen, että lakia on sovellettu väärin; asian käsittelyn keskeyttäminen on esimerkki tällaisesta asiasta.

37 Ainostaan tällainen ratkaisu takaa tehokkaasti yleissopimuksen etusijan suhteessa kansallisiin oikeuksiin; yhteisöjen tuomioistuin on perustellut etusijan seuraavasti: "Yhteisön oikeusjärjestelmän mukaisen oikeusvarmuuden periaatteen ja ETY:n perustamissopimuksen 220 artiklaan perustuvan yleissopimuksen päämäärien toteuttaminen edellyttää, että yhteisöjen tuomioistuimen yleissopimuksesta johtamia käsitteitä ja oikeudellisia määrittelyitä sovelletaan yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltiossa"(40).

Yhteisöjen tuomioistuin on selvittänyt, että erityisesti III osaston 2 jakso kokonaisuudessaan muodostaa autonomisen ja erilaisista kansallisista oikeusjärjestyksistä riippumattoman järjestelmän:

"... yleissopimuksella on luotu pakkotäytäntöönpanon salliva menettely, joka muodostaa autonomisen ja yhtenäisen järjestelmän mukaan lukien muutoksenhakuun liittyvät kysymykset"(41).

Tämän takia Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen esittämää, jäsenvaltion oikeusjärjestyksen erityispiirteisiin perustuvaa väitettä ei voida hyväksyä.

38 Haluaisin esittää Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen esittämien perusteluiden johdosta vielä yhden huomautuksen. Kuten tunnustamisen osalta (26-30 artiklat) ja asiassa Hoffmann annetun tuomion mukaisesti on selvää,(42) että ulkomaisella tuomiolla täytyy olla samat vaikutukset ja arvo, kuin sillä olisi ollut valtiossa, jossa tuomio on annettu, mutta sillä ei saa olla enemmän vaikutuksia kuin samantyyppisillä kotimaisilla tuomioilla. Tässä tapauksessa Ranskassa annettu tuomio on täytäntöönpanokelpoinen tuomiovaltiossa, mutta koska valitus on vielä vireillä, tuomio ei ole tullut lainvoimaiseksi. Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että velkoja SISRO saa käynnistää pakkotäytäntöönpanon Ranskassa, mutta omalla vastuullaan. Jos se ryhtyy täytäntöönpanoon, ja jos tuomio kumotaan myöhemmin, alkuperäinen oikeustila on palautettava ennalleen. Asian on oltava Englannissa samoin. Siksi siitä, että Court of Appeal ei saa päättää asian käsittelyn keskeyttämisestä tehdyn päätöksen kumoamisesta, ei aiheudu osapuolille Englannissa enempää vaaraa kuin Ranskassa, vaikka Ranskassa annettu tuomio kumottaisiinkin myöhemmin. SISRO voi ryhtyä sen Ranskassa annetun tuomion perusteella, joka on "rekisteröity" täytäntöönpanoa varten Englannissa, täytäntöönpanotoimiin Englannissa, mutta - samoin kuin Ranskassa - omalla vastuullaan.

39 Päädyn täten siihen, että Court of Appeal, joka on yleissopimuksen 37 artiklan 2 kappaleen mukaisesti toimivaltainen tuomioistuin, saa päättää ainoastaan lain väärää soveltamista koskevasta muutoksenhausta, eikä se voi päättää muutoksenhausta päätöksiin, joissa ei ole suostuttu keskeyttämään asian käsittelyä tai kumottu asian käsittelyn keskeyttämisestä aikaisemmin tehtyä päätöstä.

40 Tutkin seuraavaksi kahta muuta kysymystä.

Kaksi ensimmäistä kysymystä

41 Koska mielestäni yleissopimuksen 37 artiklan 2 kappaleessa määrätyllä tuomioistuimella ei ole toimivaltaa päättää asian keskeyttämistä koskevasta päätöksestä, kahteen muuhun kysymykseen, joilla pyritään ennen kaikkea täsmentämään asian käsittelyn keskeyttämistä koskevan toimivallan laajuutta, vastaaminen perustuu ainoastaan oletukseen. Tätä kohtaa koskevat huomioni ovat siten toissijaisia, ja niitä voidaan joka tapauksessa soveltaa ainoastaan tuomioistuimeen, joka on 37 artiklan 1 kappaleen mukaisesti toimivaltainen käsittelemään muutoksenhakuasiaa.

42 Yleissopimuksen 38 artiklan ensimmäinen ja toinen kappale kuuluvat seuraavasti:

"Tuomioistuin, jolta muutosta on haettu 37 artiklan 1 kappaleen mukaan, voi muutoksenhakijan pyynnöstä keskeyttää asian käsittelyn, jos tuomioon on tuomiovaltiossa haettu muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin tai jos sellaisen muutoksenhakukeinon käyttämiselle säädetty aika ei ole vielä kulunut umpeen; viimeksi mainitussa tapauksessa tuomioistuin voi määrätä ajan, jonka kuluessa muutosta on haettava.

Jos tuomio on annettu Irlannissa tai Yhdistyneessä Kuningaskunnassa, on jokaista tuomiovaltiossa käytettävissä olevaa muutoksenhakukeinoa pidettävä ensimmäisessä kappaleessa tarkoitettuna varsinaisena muutoksenhakukeinona".

Ensimmäinen kysymys

43 Ennakkoratkaisukysymykset tehnyt tuomioistuin kysyy yhteisöjen tuomioistuimelta ensimmäisellä kysymyksellään, onko muutoksenhakijalla oikeus vaatia muutoksenhaun käsittelyn keskeyttämistä (38 artikla), vaikka muutoksenhakija ei pysty vetoamaan perusteisiin, joiden nojalla ulkomaisen tuomion tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta voidaan kieltäytyä.

44 Katson, että vastauksen on oltava myönteinen.

45 Olen jo katsonut,(43) että sen osapuolen, jota vastaan tuomion täytäntöönpanoa on pyydetty, on vedottava yhteen 27 ja 28 artiklassa tyhjentävästi luetellusta syistä, joiden perusteella tuomion tunnustamisesta voidaan kieltäytyä, tuomioistuimessa, jolta on 36 artiklan mukaisesti haettu muutosta, jotta asiaratkaisun antava tuomioistuin pystyisi hylkäämään vaatimuksen, joka koskee ulkomaisen tuomion täytäntöönpanoa täytäntöönpanovaltiossa. Voidaanko siten vastaavasti hakijan esittämällä tavalla katsoa, että vastapuolen täytyy samalla tavoin vedota yhteen 27 ja 28 artiklassa tyhjentävästi luetellusta syistä, joiden perusteella tuomion tunnustamisesta voidaan kieltäytyä, jotta tuomioistuin, jolta on haettu muutosta, pystyisi 38 artiklan nojalla päättämään asian käsittelyn keskeyttämisestä?

46 Mielestäni tämä ei pidä paikkaansa ainakaan kolmesta syystä.

47 Ensinnäkin SISROn esittämille väitteille on turha etsiä tukea yleissopimuksen määräyksistä. Yleissopimuksen tekstin tarkastelu päinvastoin vahvistaa kantaani. Toisin kuin 34 artiklan toisessa kappaleessa (jonka yhteyteen 36 artiklan kanssa olen viitannut), jossa määrätään, että "hakemus voidaan hylätä ainoastaan jollakin 27 ja 28 artiklassa mainitulla perusteella", 38 artiklassa ei viitata millään tavoin 27 ja 28 artiklaan. Katson, että tämän ei voida katsoa unohtuneen yleissopimuksen laatijoilta, koska he ovat muualla - kuten olen esittänyt(44) - asettaneet kaksi erittäin tarkasti määriteltyä edellytystä koskemaan mahdollisuutta käyttää käsittelyn keskeyttämistä koskevaa toimivaltaa. Minusta näyttää siksi siltä, että jos yleissopimuksen laatijat olisivat halunneet asettaa käsittelyn keskeyttämistä koskevan toimivallan käytölle vielä kolmannen edellytyksen eli sen, että keskeyttämisen edellytyksenä olisi sellaisen perusteen olemassaolo, jonka perusteella tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta voidaan kieltäytyä, ne olisivat ottaneet siitä maininnan 38 artiklaan. Tämä näkemys vahvistuu yleissopimusta koskevien kertomusten(45) ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön(46) tarkastelun perusteella; kumpikaan niistä ei anna aihetta olettaa, että tällainen edellytys olisi olemassa.

48 Olen sitä mieltä - ottamatta huomioon näiden määräysten sanamuotoa koskevaa erittelyä - että 38 artikla on joka tapauksessa erotettava selvästi 36 artiklasta. Näillä määräyksillä annetaan muutoksenhausta päättävälle tuomioistuimelle kaksi itsenäistä toimivaltaperustetta, joiden mukaista toimivaltaa saadaan käyttää eri aikaan ja joiden soveltaminen vaatii täysin erilaisten tosiseikkojen ja kysymysten tutkimisen.

Yleissopimuksen 37 artiklan 1 kappaleessa määrätty tuomioistuin on toimivaltainen päättämään 36 artiklan mukaisesta muutoksenhausta, jossa on haettu muutosta täytäntöönpanohakemuksen johdosta annettuun päätökseen suostua täytäntöönpanoon. Tuomioistuimen on hyväksyttävä muutoksenhaku, jos joku 27 ja 28 artiklassa luetelluista hylkäämisperusteista on olemassa, ja sen on hylättävä muutoksenhaku, ellei näin ole.

Yleissopimuksen 38 artiklan mukaan sama tuomioistuin voi keskeyttää muutoksenhaun käsittelyn, mutta - kuten yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt- sillä ei ole velvollisuutta siihen: "... tuomioistuin, jolta täytäntöönpanoa on pyydetty, ei ole velvollinen keskeyttämään asian käsittelyä, vaan sillä on oikeus siihen"(47). Tämän määräyksen soveltamisella, päinvastoin kuin sitä edeltävän määräyksen soveltamisella, ei pyritä millään tavoin saamaan tuomioistuimelta asiaratkaisua. Sillä pyritään toiseen tavoitteeseen, kuten yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut: "... 38 (artikla) erityisenä tavoitteena on estää tuomioiden pakollinen tunnustaminen ja täytäntöönpano muissa sopimusvaltioissa silloin, kun on vielä mahdollista, että tuomiot saatettaisiin kumota tai niitä saatettaisiin muuttaa tuomiovaltiossa"(48).

49 Yhteisöjen tuomioistuin saattoi asiassa Van Dalfsen annetussa tuomiossa erottaa selvästi nämä kaksi mahdollisuutta. Se korosti julkisasianmiehen esittämää ratkaisuehdotusta(49) seuraten, että:

"... yleissopimuksen 36 ja 38 artiklan menettelyillä on eri päämäärät".

Yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt tämän jälkeen, että:

"Tosiasiassa 36 artiklassa tarkoitettu muutoksenhakumenettely koskee oikeudellista kysymystä eli sitä, onko täytäntöönpanoon suostumisessa noudatettu lakia ottamalla siinä huomioon yleissopimuksen 27 ja 28 artiklassa tyhjentävästi luetellut perusteet, kun taas 38 artiklan mukainen asian käsittelyn keskeyttämistä tai vakuuden asettamista koskeva päätös on lisätoimenpide, jonka tarkoituksena on määrätä menettelyn myöhäisemmästä kulusta ..."(50)

50 Haluaisin lopuksi perustella näkemystäni 38 artiklan tehokkaalla toteuttamisella (effet utile). Jos SISROn esittämää näkemystä noudatettaisiin ja hyväksyttäisiin, että muutoksenhaun käsittelyn keskeyttämisestä tehdyn pyynnön hyväksyminen edellyttäisi, että pyynnön tueksi pystytään esittämään yksi 27 ja 28 artiklassa mainituista täytäntöönpanohakemuksen hylkäämistä koskevista perusteista, olisi mahdotonta ymmärtää, mikä merkitys 38 artiklalle tässä tapauksessa jäisi. Olettakaamme, että osapuoli, jota vastaan tuomion täytäntöönpanoa on haettu, voi menestyksellisesti vedota yhteen näistä hylkäämisperusteista. Hän vetoaisi ilman muuta näihin perusteisiin 36 artiklan mukaan tehdyssä muutoksenhaussa. Kuten olen esittänyt, muutoksenhakutuomioistuin olisi tässä tapauksessa velvollinen hylkäämään hakemuksen tuomion täytäntöönpanosta täytäntöönpanovaltiossa. Mutta jos muutoksenhaussa on annettu asiaratkaisu, asian käsittelyn keskeyttämistä koskevaa kysymystä ei selvästikään tämän muutoksenhaun osalta synny, ja 38 artikla tulee tarpeettomaksi.

51 Tästä syystä katson, että yleissopimuksen 38 artiklaan voidaan vedota huolimatta siitä, että 27 ja 28 artiklassa tarkoitettuja perusteita, joiden mukaan ulkomaisen tuomion tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta tehty hakemus voidaan hylätä, ei ole olemassa.

Toinen kysymys

52 Ennakkoratkaisukysymykset tehnyt tuomioistuin kysyy toisessa kysymyksessään, sitooko se, että tuomiovaltion tuomioistuimet ovat kieltäytyneet lykkäämästä tuomion täytäntöönpanoa, sen valtion tuomioistuimia, jossa täytäntöönpanoa haetaan, kun täytäntöönpanovaltion tuomioistuimen on päätettävä asian käsittelyn keskeyttämisestä tehdystä pyynnöstä yleissopimuksen 38 artiklan mukaisesti.

53 Huomautan jälleen, että 38 artiklassa tarkoitettu toimivalta keskeyttää asian käsittely on ainoastaan tuomioistuimelle kuuluva oikeus, jonka käyttö on jätetty täytäntöönpanovaltion tuomioistuimen harkintaan(51) siten, että "... (täytäntöönpanotuomioistuimen) harkintavallan vapaus on epäsuorasti osa itse 38 artiklan järjestelmää ..."(52) Tuomiovaltion tuomioistuimen päätös kieltäytyä lykkäämästä tuomion täytäntöönpanoa ei voi näin ollen missään tapauksessa olla ratkaiseva sen suhteen, miten täytäntöönpanovaltion tuomioistuin käyttää asian käsittelyn keskeyttämistä koskevaa toimivaltaa, ellei tätä harkintavaltaa haluta asettaa kyseenalaiseksi(53).

54 Onko tuomiovaltion tuomioistuimen antama päätös merkityksellinen?

55 Yleissopimuksen 38 artiklalla tavoiteltu päämäärä on, että muutoksenhakutuomioistuin voi "... lykätä päätöksensä antamista joka kerta kun tuomioistuin on perustelluista syistä epävarma tuomion kohtalosta tuomiovaltiossa ..."(54) Käyttäessään tätä oikeutta tuomioistuimen on voitava "... suojella asian velallista kaikilta niiltä menetyksiltä, jotka voivat seurata vailla lainvoimaa olevien tuomioiden, joita voidaan vielä muuttaa, täytäntöönpanosta"(55). Käyttäessään asian käsittelyn keskeyttämistä koskevaa oikeutta tuomioistuimella on siten käytännössä mahdollisuus ottaa huomioon se, minkälaiset menestymismahdollisuudet tuomiovaltiossa tehdyllä muutoksenhaulla on. Minusta näyttää siltä, että tuomiovaltion tuomioistuimen päätös kieltäytyä lykkäämästä tuomion täytäntöönpanoa, vaikka tuomiosta tehty valitus on vielä vireillä, saattaa olla merkityksellinen seikka silloin, kun sen valtion tuomioistuin, jossa täytäntöönpanoa haetaan, arvioi muutoksenhaun menestymismahdollisuuksia.

56 Katson siten että se, että tuomiovaltiossa on kieltäydytty tuomion täytäntöönpanon lykkäämisestä ei ole koskaan ratkaiseva täytäntöönpanovaltion tuomioistuimen sen toimivallan suhteen, jonka mukaan tämä tuomioistuin voi keskeyttää asian käsittelyn, mutta sillä saattaa olla merkitystä.

57 Tämän perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa kysymyksiin seuraavasti:

"Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27 päivänä syyskuuta 1968 tehdyn Brysselin yleissopimuksen 37 artiklan 2 kappaleessa tarkoitettu tuomioistuin, jolta muutosta on haettu ainoastaan oikeuskysymyksiin, ei ole toimivaltainen määräämään tai määräämään uudelleen sellaisen asian käsittelyn keskeyttämisestä, jonka määräämisestä joku 37 artiklan 1 kappaleessa tarkoitetuista tuomioistuimista on kieltäytynyt tai josta annetun päätöksen tällainen tuomioistuin on kumonnut.

Toissijaisesti

- henkilö, joka on hakenut muutosta jossakin sopimusvaltiossa yleissopimuksen 36 artiklan mukaisesti, voi vedota 38 artiklaan pyytääkseen asian käsittelyn keskeyttämistä, vaikka hän ei pysty nojautumaan johonkin 27 ja 28 artiklassa tarkoitetuista syistä, joiden nojalla tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta tehty hakemus voidaan hylätä.

- se, että tuomion täytäntöönpanon lykkäämisestä on kieltäydytty tuomiovaltiossa, ei ole koskaan ratkaiseva, voi olla merkityksellinen täytäntöönpanovaltion muutoksenhakutuomioistuimen käyttäessä sille yleissopimuksen 38 artiklan nojalla kuuluvaa oikeutta keskeyttää asian käsittely."

(1) - EYVL 1975 L 204, s. 28.

(2) - EYVL 1972 L 299, s. 32.

(3) - Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä 9 päivänä lokakuuta 1978 tehty sopimus (EYVL L 304, s. 1 ja - muutettu teksti - s. 77).

(4) - Asia 145/86, Hoffmann, tuomio 4.2.1988 (Kok. 1988, s. 645, 666); Jenardin 27.9.1968 tehtyä yleissopimusta koskeva kertomus, eli Jenardin kertomus (EYVL 1979 C 59, s. 1, 42).

(5) - Näin on siksi, että "... täytäntöönpanomenettelyn on oltava yllätyksellinen, jos halutaan välttää se, että vastaajalla on tilaisuus viedä pois omaisuuttaan ennen täytäntöönpanotoimenpiteitä" (Jenardin kertomus, s. 50, suomennettu yhteisöjen tuomioistuimessa).

(6) - Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevan erikoismääräyksen syistä ks. yleissopimusta koskeva kertomus (Schlosserin kertomus; EYVL 1979 C 59, s. 71, 208 kohta).

(7) - Englannissa High Court of Justice.

(8) - Näitä ovat yleissopimuksen 27 artiklan osalta se, että tunnustaminen on vastoin tunnustamisvaltion oikeusjärjestyksen perusteita (ordre public) (27 artiklan 1 kappale), tuomiovaltion oikeudenkäyntimenettelyssä on loukattu vastaajan oikeuksia (27 artiklan 2 kappale), tuomio on ristiriidassa samojen asianosaisten välillä tunnustamisvaltiossa annetun tuomion kanssa (27 artiklan 3 kappale), tunnustamisvaltion kansainvälistä yksityisoikeutta ei ole kunnioitettu (27 artiklan 4 kappale) tai tuomio on ristiriidassa muussa kuin sopimusvaltiossa samaa asiaa koskevan ja samojen asianosaisten välillä aikaisemmin annetun tuomion kanssa, joka voidaan tunnustaa tunnustamisvaltiossa (27 artiklan 5 kappale). Yleissopimuksen 28 artiklan mukaan sellaisten tuomioiden tunnustamisesta on kieltäydyttävä, joissa ei ole noudatettu vakuutusasioiden toimivallasta (II osasto 3 jakso), toimivallasta kuluttajansuojaa koskevissa riita-asioista (II osasto 4 jakso), yksinomaista toimivaltaa (II osasto 5 jakso) ja kolmansien maiden kanssa tehtävistä sopimuksista (59 artikla) annettuja määräyksiä.

(9) - Määräaika alkaa kulua päätöksen tiedoksiantamisesta. Määräaika on periaatteessa yksi kuukausi, mutta se on kaksi kuukautta silloin, jos osapuolella, jota vastaan täytäntöönpanoa on vaadittu, on kotipaikka toisessa sopimusvaltiossa kuin siinä, missä täytäntöönpanoon on suostuttu, eikä tätä määräaikaa voida pidentää etäisyyden perusteella.

(10) - Englannissa High Court of Justicelta.

(11) - Ks. tältä osin Gaudemet-Tallon, H: Les conventions de Bruxelles et de Lugano, L. G. D. J, 1993, 402 kohta.

(12) - Yleissopimuksessa ei määrätä toimivaltaisesta tuomioistuimesta Englannissa, mutta 13 päivänä heinäkuuta 1982 annetussa Civil Jurisdiction and Judgements Actissa, jolla yleissopimus muunnettiin osaksi Yhdistyneen kuningaskunnan oikeusjärjestystä, tätä koskeva toimivalta on annettu Englannin osalta Court of Appealille.

(13) - Tribunal grande instance de Paris näyttää perustaneen toimivaltansa code civilin 14 pykälässä tarkoitettuun Ranskan kansalaisia koskevaan erityistoimivaltaan, vaikka tämä toimivaltaperuste on jätetty yleissopimuksen 3 artiklan toisen kappaleen viidennen luetelmakohdan perusteella yleissopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle.

(14) - Tämä lykkääminen perustunee Ranskan lain periaatteeseen, jonka mukaan "riita-asioiden oikeudenkäynnissä on odotettava rikosoikeudenkäynnin ratkaisua".

(15) - Tällä käsitteellä tarkoitetaan tässä yhteydessä yleistä periaatetta, jonka mukaan englantilaisten tuomioistuimien on kunnioitettava ulkomaisia tuomioistuimia ja niiden tekemiä päätöksiä (ks. ennakkoratkaisukysymysten esittämistä koskevan päätöksen ranskankielisen version s. 5).

(16) - Bernin yleissopimus kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta, joka on ollut sitova Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan välillä 10.7.1974 lähtien.

(17) - Muutetun sopimuksen siirtymäsäännöksiä koskevan 54 artiklan sanamuoto on pääsisällöltään identtinen liittymissopimuksen 34 artiklan sanamuodon kanssa.

(18) - Asia 148/84, tuomio 2.7.1985, 9 kohta (Kok. 1985, s. 1981).

(19) - Suomennettu yhteisöjen tuomioistuimessa.

(20) - Jenardin kertomus, s. 52, 37 artiklaa koskeva teksti.

(21) - Jenardin kertomus, s. 52, 38 artiklaa koskeva teksti. "Tuomioistuin, jossa asiaa on vastustettu" tarkoittaa tässä tuomioistuinta, jolta on haettu 37 artiklan 1 kappaleen nojalla muutosta. Ks. kertomuksen s. 48 ja 51.

(22)Suomennettu yhteisöjen tuomioistuimessa.

(23) - Schlosserin kertomus, 217 kohta, kursivointi kirjoittajan.

(24) - Asia 258/83, tuomio 27.11.1984 (Kok. 1984, s. 3971).

(25) - Em. asiassa Brennero annettu tuomio, 15 kohta.

(26) - Em. asiassa Brennero annettuun tuomioon liittyvä ratkaisuehdotus, s. 3990.

(27) - Asia C-183/90, Van Dalfsen ym. tuomio 4.10.1991 (Kok. 1991, s. I-4743).

(28) - Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa High Court ei tarkasti ottaen hylännyt asian käsittelyn keskeyttämisestä tehtyä pyyntöä, mutta se kumosi asian käsittelyn keskeyttämisestä aikaisemmin tehdyn päätöksen, joka itse asiassa merkitsee samaa; se ei myöskään määrännyt asetettavaksi vakuutta. Nämä kaksi asiaa eroavat toisistaan siten näiltä osin, mutta nämä erot eivät kuitenkaan ole ratkaisevia vertailun kannalta.

(29) - Em. asiassa Van Dalfsen ym. annettu tuomio, 21 kohta, kursivointi kirjoittajan.

(30) - Ed. alaviitteessä mainitun tuomion tuomiolauselman 1 kohta, kursivointi kirjoittajan.

(31) - Ks. H. Gaudemet-Tallonin tätä tuomiota koskeva selostus, Revue critique de droit international privé, tammi-helmikuu 1992, s. 117.

(32) - Jenardin kertomus, s. 52.

(33) - Yhdistyneen kuningaskunnan esittämät huomautukset, 36 ja sitä seuraavat kohdat.

(34) - Schlosserin kertomus, 16 kohta.

(35) - Liittymisasiakirjan 3 artiklan 2 kohta.

(36) - Schlosserin kertomus, 195 kohta ja sitä seuraavat kohdat.

(37) - Schlosserin kertomus, 208 kohta.

(38) - Schlosserin kertomus 77 ja 78 kohta.

(39) - Schlosserin kertomus, 217 kohta.

(40) - Yhdistetyt asiat 9/77 ja 10/77, Eurocontrol, tuomio 14.7.1977, 4 kohta (Kok. 1977, s. 1517).

(41) - Em. asiassa Brasserie du Pêcheur annettu tuomio, 17 kohta.

(42) - Em. asiassa Hoffmann annettu tuomio, s. 666.

(43) - Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 4 ja 5 kohta.

(44) - Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 5 kohdan kolmannen kappaleen ensimmäinen alakohta.

(45) - Jenardin kertomus, s. 52: Schlosserin kertomus, 195 ja sitä seuraavat kohdat.

(46) - Ks. yleissopimuksen 38 artiklaa koskevat tuomiot: asia 43/77, Riva, tuomio 22.11.1977 (Kok. 1977, s. 2175), em. asioissa Brennero ja Van Dalfsen ym. annetut tuomiot.

(47) - Em. asiassa Riva annettu tuomio, 32 kohta.

(48) - Ks. edellinen alaviite, 30 kohta.

(49) - Julkisasiamies Van Gervenin ratkaisuehdotus em. asiassa Van Dalfsen ym., 13 kohta.

(50) - Em. asiassa Van Dalsen ym. annettu tuomio, tuomion 22 ja 23 kohta, kursivointi kirjoittajan.

(51) - Em. asiassa Riva annettu tuomio, 33 kohta.

(52) - Ks. edellinen alaviite, 41 kohta.

(53) - Ainoa päätös, jonka merkitys voisi olla ratkaiseva, on määräys keskeyttää tuomion täytäntöönpano, koska tässä tapauksessa tuomion 31 ja 47 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanokelpoisuutta koskevat edellytykset eivät enää täyty.

(54) - Ks. ed. alaviitteessä 44 mainittu asiassa Riva annettu tuomio, 33 kohta.

(55) - Jenardin kertomus s. 52.