ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Asia C-126/95

A. Hallouzi-Choho

vastaan

Bestuur van de Sociale Verzekeringsbank

Centrale Raad van Beroepin esittämä ennakkoratkaisupyyntö

”ETY — Marokko-yhteistyösopimus — 41 artiklan 1 kohta — Syrjintäkiellon periaate sosiaaliturvan alalla — Välitön oikeusvaikutus — Marokkolaisen siirtotyöläisen puoliso — Yleistä vanhuusvakuutusta koskevan Alankomaiden lainsäädännön erityiset soveltamissäännöt”

Julkisasiamies G. Tesauron 14 päivänä toukokuuta 1996 antama ratkaisuehdotus I-4809

Yhteisöjen tuomioistuimen (kuudes jaosto) 3 päivänä lokakuuta 1996 antama tuomio I-4821

Tuomion tiivistelmä

Kansainväliset sopimukset – ETY – Marokko-yhteistyösopimus – Jäsenvaltiossa työskentelevät marokkolaiset työntekijät – Sosiaaliturva – Yhdenvertainen kohtelu – Alankomaiden yleisessä vanhuusvakuutusjärjestelmässä säädettyjen siirtymäkauden etuuksien epääminen kansalaisuuden perusteella marokkolaisen työntekijän kanssa asuvalta perheenjäseneltä – Lainvastainen epääminen

(ETY—Marokko-yhteistyösopimuksen 41 artiklan 1 kohta; neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71)

ETY:n ja Marokon välisen yhteistyösopimuksen 41 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei jäsenvaltio voi evätä marokkolaisen työntekijän puolisolta Alankomaiden yleisen vanhuusvakuutusjärjestelmän siirtymäkauden etuuksien kaltaisia etuuksia, jotka on säädetty Alankomaiden lainsäädännössä tietyt siellä asumista koskevat edellytykset täyttävien kansalaisten hyväksi, jos epäämisen syynä on Marokon kansalaisuus ja jos etuuksien hakija täyttää nämä asumista koskevat edellytykset.

Ensinnäkin tällaiset siirtymäkauden etuudet, jotka nostavat vanhuuseläkkeen määrää, ovat asetuksen (ETY) N:o 1408/71 aineelliseen soveltamisalaan kuuluvia sosiaaliturvaetuuksia, ja tästä syystä ne kuuluvat myös edellä mainitussa määräyksessä vahvistetun yhdenvertaisen kohtelun periaatteen soveltamisalaan. Tällaisiin etuuksiin voivat vedota marokkolaisen työntekijän perheenjäsenet, jotka asuvat hänen kanssaan siinä jäsenvaltiossa, jossa hän työskentelee. Toisaalta mainittua yhteistyösopimuksen 41 artiklan 1 kohtaa voidaan soveltaa marokkolaisen työntekijän perheenjäseniin tekemättä eroa henkilökohtaisten ja johdannaisten oikeuksien välillä. Etuutta ei myöskään voida evätä pelkästään sillä perusteella, ettei hakija täytä kansalaisuusedellytystä tai jotakin sellaista edellytystä, joka ei koske samalla tavalla kyseisen valtion kansalaisia, eivätkä tähän vaikuta Alankomaiden yleiseen vanhuusvakuutusjärjestelmään liittyvät siirtymäkauden järjestelmän erityispiirteet, jotka perustuvat asumiskausien eivätkä vakuutusmaksukausien huomioon ottamiseen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Jäsenvaltiot - Velvoitteet - Direktiivien täytäntöönpano - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Perusteltavuus - Perustelu, jota ei voida hyväksyä

(EY:n perustamissopimuksen 169 artikla)

2 Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Direktiivit - Yksityisten oikeus vedota direktiiveihin asianmukaisten soveltamistoimenpiteiden puuttuessa - Vaikutus, joka ei vapauta jäsenvaltioita direktiivien täytäntöönpanoa koskevasta velvollisuudesta

(EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

3 Jäsenvaltio ei voi sisäisen oikeusjärjestyksensä oikeussääntöihin, toimintatapoihin tai oloihin vetoamalla perustella sitä, miksi se ei ole noudattanut direktiivissä säädettyjä velvoitteita ja määräaikoja.

4 Perustamissopimuksen 189 artiklan 3 kohdasta käy ilmi, että jäsenvaltioiden on asianmukaisin täytäntöönpanotoimenpitein varmistettava yhteisön direktiivien täytäntöönpano. Vain erityisissä olosuhteissa eli erityisesti silloin, kun jäsenvaltio on jättänyt toteuttamatta vaadittavat täytäntöönpanotoimenpiteet tai on toteuttanut toimenpiteitä, jotka eivät ole direktiivin mukaisia, yhteisöjen tuomioistuin on antanut yksityisille oikeussubjekteille oikeuden vedota direktiiviin täytäntöönpanon laiminlyönyttä jäsenvaltiota vastaan. Jäsenvaltiot eivät voi tämän vähimmäistakuun, joka perustuu perustamissopimuksen 189 artiklan 3 kohdassa jäsenvaltioille määrättyyn direktiivin vaikutusta koskevan velvoitteen pakottavaan luonteeseen, perusteella jättää ajoissa toteuttamatta kunkin direktiivin tavoitteen edellyttämiä tarpeellisia toimenpiteitä.
68

Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 56—59 kohdassa esittänyt, tästä säännöksestä käy ilmi, että silloin kun tällainen tuotannon alentuminen on sattunut jonkin viljelytodistuksia määritettäessä huomioon otettavan satovuoden aikana, jäsenvaltion on ensin jaettava lisäviitemäärä sille vuodelle, jonka aikana tuotanto on ollut epätavallisen alhainen, ja tämän jälkeen laskettava näin oikaistun tuotannon keskiarvo viiteajanjaksolle. Tällä varauksella jäsenvaltioilla on merkittävä harkinnan vapaus, kun ne panevat täytäntöön mainittua säännöstä, ja tästä aiheutuu, että menettelyt, joissa muodostetaan etukäteen sellaisia kiintiövarantoja, jotka on laskettu eri tupakkalajikeryhmien tuotettujen määrien mukaan ja ottaen huomioon sen, että toiset lajikkeet ovat alttiimpia luonnonmullistuksille kuin toiset, ja joissa nämä kiintiöt jaetaan asianomaisille tuottajille siten, että jako ei välttämättä vastaa täsmällisesti tuottajalle aiheutunutta tappiota, ei voida pääsääntöisesti pitää asetuksen N:o 3477/92 9 artiklan 3 kohdan vastaisina kuitenkin edellyttäen, että tällaisessa järjestelmässä noudatetaan objektiivisia perusteita.
1)

Bundeserziehungsgeldgesetzissa säädetyn kotihoidontuen kaltainen etuus, joka myönnetään tietyt edellytykset täyttäville henkilöille automaattisesti ilman henkilökohtaisten tarpeiden yksilöllistä ja harkinnanvaraista huomioon ottamista ja joka on tarkoitettu perhekustannuksia varten, on rinnastettava sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.6.1983 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2001/83, sellaisena kuin tämä on muutettuna 30.10.1989 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3427/89, 4 artiklan 1 kohdan h alakohdassa tarkoitettuun perhe-etuuteen.
Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 soveltamisalan ulkopuolelle jäävät ja sen soveltamisalaan kuuluvat etuudet erotellaan kunkin etuuden tunnusomaisten ominaisuuksien sekä erityisesti sen tarkoituksen ja myöntämisedellytysten perusteella eikä suinkaan sillä perusteella, katsotaanko etuus kansallisessa lainsäädännössä sosiaaliturvaetuudeksi vai ei.

Kotihoidontuen kaltainen etuus, joka myönnetään tietyt objektiiviset ja lainsäädännössä määritellyt edellytykset täyttäville henkilöille automaattisesti ilman henkilökohtaisten tarpeiden yksilöllistä ja harkinnanvaraista huomioon ottamista ja jolla on tarkoitus korvata perhekustannuksia ja erityisesti palkita lapsen hoito sekä korvata lapsen hoidosta ja kasvatuksesta aiheutuneita muita kuluja sekä tarpeen vaatiessa keventää taloudellista rasitusta, joka on aiheutunut siitä, että on luovuttu kokopäiväisestä työstä saatavasta tulosta, on rinnastettava asetuksen (ETY) N:o 1408/71 4 artiklan 1 kohdan h alakohdassa tarkoitettuun perhe-etuuteen, sillä kotihoidontuki on myönnettävä hakijalle riippumatta siitä, onko hän palkattu työntekijä vai ei.
Kun jäsenvaltio asettaa ensimmäistä työpaikkaansa hakeville nuorille maksettavan työmarkkinatuen saamisen edellytykseksi sen, että kyseiset henkilöt ovat suorittaneet keskiasteen opintonsa kyseisen jäsenvaltion tukemassa tai hyväksymässä oppilaitoksessa, se asettaa edellytyksen, jonka täyttäminen on helpompaa sen omien kansalaisten lapsille kuin toisen jäsenvaltion kansalaisen lapsille. Koska kysymys on asetuksessa (ETY) N:o 1612/68 tarkoitetusta sosiaalisesta edusta, johon myös siirtotyöläisen perheenjäsenillä on oikeus, kyseistä edellytystä, joka on samanlainen kuin edellytys, jonka mukaan kyseisen henkilön on täytynyt asua tässä maassa aikaisemmin, on pidettävä peitellyn syrjinnän muotona, jolla syrjitään siirtotyöläisen lapsia vastoin perustamissopimuksen 48 artiklassa ilmaistua yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja edellä mainitun asetuksen 7 artiklaa, ja näin on siitä huolimatta, että kyseistä edellytystä sovelletaan myös kyseisen jäsenvaltion kansalaisiin, jotka ovat suorittaneet keskiasteen opintonsa ulkomailla, eikä tältä osin ole tarpeen näyttää toteen, että siinä joukossa, johon kyseisen edellytyksen vaikutukset käytännössä kohdistuvat, siirtotyöläisten lasten osuus on huomattavasti suurempi kuin jäsenvaltion kansalaisten lasten.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Ennakkoratkaisukysymykset - Asian saattaminen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi - Ennakkoratkaisun tarpeellisuus ja esitettyjen kysymysten merkityksellisyys - Kansallisen tuomioistuimen harkinta - Asianosaiset eivät voi puuttua kysymysten sisältöön

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla)

2 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Eläinlääkkeet - Direktiivissä 81/851/ETY olevat kiellot - Ulottuvuus - Perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklaa ei voida soveltaa samanaikaisesti

(EY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artikla; neuvoston direktiivin 81/851/ETY 4 artikla ja neuvoston direktiivit 90/676/ETY ja 93/40/ETY)

Tiivistelmä

3 Perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisessa menettelyssä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka on vastuussa sen ratkaisemisesta, asiana on harkita kunkin asian erityispiirteiden perusteella, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja mikä on sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämien kysymysten merkitys asiassa, eivätkä asianosaiset voi puuttua näiden kysymysten sisältöön.

4 Eläinlääkkeitä koskevan direktiivin 81/851/ETY 4 artiklassa oleva kielto saattaa markkinoille ja antaa eläimille jäsenvaltiossa lääkettä, jolle tämän jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ei ennalta ole antanut lupaa, koskee tuontia sekä alkuperäisessä muodossaan että sellaisena, joksi se on direktiivillä 90/676/ETY muutettuna, silloin kun tuonti tapahtuu jommassakummassa edellä mainituista tarkoituksista. Näin ollen tämä säännös koskee myös sitä, että jonkin jäsenvaltion apteekkari tuo maahan lääkettä eläinlääkärin tässä valtiossa määräämän reseptin perusteella jotakin erityistarvetta varten.

Vaikka direktiivi 81/851/ETY onkin yhdennentoista perustelukappaleensa mukaan "yksi vaihe eläinlääkkeiden vapaan liikkuvuuden päämäärän saavuttamisessa", tästä ei voida päätellä, että perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklaa voitaisiin soveltaa niihin lääkkeisiin, jotka kuuluvat direktiivin soveltamisalaan. Tällä yhteisön lainsäätäjä on tarkoittanut nimittäin ainoastaan, että direktiivillä 81/851/ETY alun perin luotu järjestelmä, jossa kansalliset viranomaiset myöntävät markkinoille saattamista koskevat luvat, oli tarkoitus korvata järjestelmällä, jossa otetaan huomioon muiden jäsenvaltioiden myöntämät luvat (direktiivi 90/676/ETY), ja sitten järjestelmällä, jossa vastavuoroisesti tunnustetaan periaatteessa nämä luvat (direktiivi 93/40/ETY).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sosiaalipolitiikka - Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvan alalla - Direktiivi 79/7/ETY - Direktiivin 4 artiklan 1 kohta - Sosiaalihuoltojärjestelmä, joka koskee iäkkäitä tai osittain työkyvyttömiä pitkäaikaistyöttömiä ja jossa säädetään aiempaa ammattitoimintaa ja ikää koskevista edellytyksistä - Järjestelmä, jossa huomattavasti suurempi määrä miehiä kuin naisia voi välttää toisen, epäedullisemman sosiaalihuoltojärjestelmän - Objektiiviset perustelut - Järjestelmän hyväksyttävyys

(Neuvoston direktiivin 79/7/ETY 4 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä annetun neuvoston direktiivin 79/7/ETY 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kansallisessa lakisääteisessä pitkäaikaistyöttömiä, iäkkäitä tai osittain työkyvyttömiä työttömiä koskevassa sosiaalihuoltojärjestelmässä, jossa säädetään vähimmäistoimeentulon turvaavasta etuudesta, jonka myöntämiseen ei vaikuta varallisuus vaan kyseisen henkilön aiempaan ammattitoimintaan ja ikään liittyvät edellytykset, ei syrjitä sukupuolen perusteella, vaikka on osoitettu, että huomattavasti suurempi määrä miehiä kuin naisia voi tässä järjestelmässä välttää varallisuutta koskevan sellaisen edellytyksen soveltamisen, jonka täyttämistä taas vaaditaan järjestelmässä, jossa tosin säädetään samankaltaisesta etuudesta mutta joka on epäedullisempi, sillä kansallinen lainsäätäjä saattoi kohtuullisesti arvioida, että kyseessä oleva järjestelmä oli välttämätön sellaisen sosiaalipoliittisen tavoitteen saavuttamiseksi, johon ei liity mitään sukupuoleen perustuvaa syrjintää.

Asia on näin, kun lainsäätäjä haluaa antaa etuuksia työttömille, jotka työpaikkansa menetettyään ovat kauan saaneet yksilöllistä, yksinomaan heidän omien tulojensa perusteella laskettua etuutta ja jotka saatuaan tätä etuutta pisimmän mahdollisen ajan ovat yhä työttömiä, minkä takia lainsäätäjä on tahtonut suojella heitä siltä, että heidän tarvitsisi alkaa kuluttaa varallisuuttaan, jonka he ovat saaneet säästämällä työstään saamiaan tuloja koko ammatissaoloaikansa ajan, ottaen huomioon näiden henkilöiden erittäin vähäiset mahdollisuudet saada takaisin varallisuutensa harjoittamalla ammattitoimintaa vastiketta vastaan; lisäksi lainsäätäjän on pitänyt muotoilla etuuden myöntämisen edellytykset siten, että ainoastaan juuri kuvattuun ryhmään kuuluvat työttömät voivat sitä saada.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Verolainsäädäntö - Oikeus vähentää eläkevarauksen perustamiseen käytetty voitto veronalaisesta tulosta - Oikeuden kieltäminen ulkomailla asumisen perusteella toisen jäsenvaltion kansalaiselta, joka on käyttänyt sijoittautumisvapautta - Perusteltavuus - Eläkkeen verottaminen tulevaisuudessa toisessa jäsenvaltiossa kahdenvälisen verosopimuksen mukaisesti - Tilanne, jota ei voida hyväksyä

(EY:n perustamissopimuksen 52 artikla)

Tiivistelmä

Sellaista jäsenvaltion säännöstä, jonka mukaan tässä valtiossa asuvat henkilöt voivat vähentää veronalaisesta tulostaan eläkevaraukseen lisätyt yritystulot mutta jossa tämä etu kielletään sellaisilta verovelvollisilta, jotka ovat yhteisön jäsenvaltion kansalaisia ja jotka saavat ensin mainitussa valtiossa kaikki tai lähes kaikki tulonsa, mutta asuvat toisessa jäsenvaltiossa, ei voida perustella sillä, että ulkomailla asuvan verovelvollisen myöhemmin eläkevarauksen perusteella saamat kausittaiset eläkkeet eivät ole veronalaisia ensin mainitussa valtiossa vaan asuinvaltiossa, jonka kanssa ensin mainittu valtio on tehnyt kahdenvälisen sopimuksen kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi. Näin on siitä huolimatta, että eläkevarauksen vähennyskelpoisuuden ja siitä purettujen määrien veronalaisuuden välistä ehdotonta vastaavuutta ei voitaisi taata ensin mainitussa valtiossa voimassa olevassa verojärjestelmässä, jos kyseinen etu myönnettäisiin kaikille verovelvollisille. Tällainen syrjintä on siten perustamissopimuksen 52 artiklan vastaista.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta tehty yleissopimus - Täytäntöönpano - Muutoksenhakukeinot - Kassaatiovalitus tai vastaava oikeuskysymykseen rajoittuva valitus - Päätökset, joihin voidaan hakea muutosta - Tuomioistuimen, jolta on haettu muutosta täytäntöönpanoon suostumisesta annettuun päätökseen, asian käsittelyn keskeyttämisestä tekemä päätös - Soveltamisalan ulkopuolelle jääminen - Sellaisen tuomioistuimen toimivalta, jolta on haettu muutosta oikeuskysymykseen, päättää sellaisesta asian käsittelyn keskeyttämisestä - Edellytysten täyttymättä jääminen

(27 päivänä syyskuuta 1968 tehdyn Brysselin yleisopimuksen 37 artiklan 2 kappale ja 38 artiklan ensimmäinen kappale)

Tiivistelmä

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27 päivänä syyskuuta 1968 tehdyn yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä sopimuksella, 37 artiklan 2 kappaletta ja 38 artiklan ensimmäistä kappaletta on tulkittava siten, että sopimusvaltion tuomioistuimen päätös, jossa tuomioistuin, jolta on haettu muutosta toisessa jäsenvaltiossa annetun täytäntöönpanokelpoisen tuomion täytäntöönpanoon suostumista koskevaan päätökseen, ei suostu keskeyttämään asian käsittelyä tai kumoaa asian käsittelyn keskeyttämisestä aikaisemmin tehdyn päätöksen, ei ole edellä mainitussa 37 artiklan 2 kappaleessa tarkoitettu "muutoksenhaun johdosta annettu päätös", eikä siihen täten voida hakea muutosta kassaatiovalituksella tai vastaavalla muutoksenhakukeinolla, jossa rajoitutaan tutkimaan ainoastaan oikeuskysymyksiä. Lisäksi tuomioistuin, jolta on haettu tällä tavoin yleissopimuksen 37 artiklan 2 kappaleen mukaisesti muutosta oikeuskysymykseen, ei ole toimivaltainen määräämään tai määräämään uudelleen tällaisesta käsittelyn keskeyttämisestä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Viini - Viinien kuvaus ja esittely - "Qualitätsweine mit Prädikat" (merkintälaatuviinit) - Merkintöjen "Kabinett", "Spätlese" tai "Auslese" toistaminen etiketissä tietyn merkin nimen osana - Hyväksyminen - "Qualitätsweine b. A." (saksalaiset määritetyllä alueella tuotetut laatuviinit) - Merkinnän "Weißherbst" toistaminen etiketissä tietyn merkin nimen osana - Hyväksyminen

(Neuvoston asetuksen N:o 2392/89 40 artikla; komission asetuksen N:o 3201/90 3 artiklan 2 kohta ja 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a luetelmakohta ja saman kohdan toinen alakohta)

Tiivistelmä

Viinien ja rypäleen puristemehun kuvausta ja esittelyä koskevista yleisistä säännöistä annetun asetuksen N:o 2392/89 soveltamisesta annetun asetuksen N:o 3201/90 3 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että siinä ei kielletä toistamasta "Qualitätsweine mit Prädikatin" (merkintälaatuviinit) päällysmerkinnöissä merkintöjä "Kabinett", "Spätlese" tai "Auslese" niiden asetuksenmukaisen merkinnän lisäksi (samanmallisin ja -korkuisin kirjasimin kuin määritetyn alueen nimi tai tarvittaessa määritettyä aluetta pienemmän maantieteellisen yksikön nimi) toista kertaa ja toisenmallisin ja suuremmin kirjasimin, jotka erityisesti ensi näkemältä tekevät näistä merkinnöistä merkin nimen osaksi samaistettavia.

Samoin edellä mainitun asetuksen 3 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan ensimmäistä luetelmakohtaa ja toista alakohtaa on tulkittava siten, että näiden säännösten vastaista ei ole "Qualitätsweine b.A:n" (määritetyillä alueilla tuotetut saksalaiset laatuviinit) osalta toistaa päällysmerkinnöissä merkintää "Weißherbst" sen määritetyn alueen kuvauksessa käytetyn merkinnän lisäksi uudelleen suuremmilla kirjasimilla, jotka erityisesti ensi näkemältä tekevät siitä merkin nimen osaksi samaistettavan.

Itse asiassa yhteisön säädöksissä päällysmerkinnöissä käytettävistä merkeistä ja erityisesti edellä mainitun asetuksen N:o 2392/89 40 artiklassa ei aseteta mitään rajoitusta merkin kirjasinten mallille tai suuruudelle suhteessa määritetyn alueen tai määritettyä aluetta pienemmän maantieteellisen yksikön nimen merkitsemiseen etiketissä. Siten sellaisen merkin, joka ei sellaisenaan tavalla tai toisella johda kuluttajaa harhaan, pelkkää esittämistä huomiota herättävällä tavalla ei voida pitää senluonteisena, että se aiheuttaisi sekaannusta tai johtaisi harhaan henkilöitä, joille merkki on osoitettu, vaikka merkissä olisikin sana, joka kyseisissä säädöksissä on tarkoitettu käytettäväksi tma-laatuviinin kuvauksessa.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tuomioistuimen toimivallasta ja tuomioiden täytäntöönpanosta tehty yleissopimus - Yhteisöjen tuomioistuimen tulkinta - Sellaisen riita-asian yhteydessä pyydetty tulkinta, joka on ratkaistava soveltaen kansallista lakia, jossa on ainoastaan otettu vaikutteita yleissopimuksesta ja jossa ei velvoiteta kansallista tuomaria noudattamaan yhteisöjen tuomioistuimen antamaa tulkintaa - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan puuttuminen

(27 päivänä syyskuuta 1968 tehty yleissopimus; 3 päivänä kesäkuuta 1971 tehty pöytäkirja)

Tiivistelmä

Yhteisöjen tuomioistuimen tehtävä, sellaisena kuin se on määritelty tuomioistuimen toimivallasta ja tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27 päivänä syyskuuta 1968 tehdyn yleissopimuksen yhteisöjen tuomioistuimen tulkinnasta 3 päivänä kesäkuuta 1971 tehdyssä pöytäkirjassa, on toimia tuomioistuimena, jonka tuomiot sitovat ennakkokysymyksen esittänyttä tuomioistuinta. Tämän tehtävän luonne muuttuisi, jos hyväksyttäisiin, että yhteisöjen tuomioistuimen sopimusvaltioiden tuomioistuimille antamilla vastauksilla olisi pelkästään neuvoa-antava vaikutus ja niiltä puuttuisi pakottavat vaikutukset.

Näin kuitenkin olisi, jos yhteisöjen tuomioistuin katsoisi olevansa toimivaltainen antamaan yleissopimusta koskevan tulkinnan sitä pyytäneelle kansalliselle tuomioistuimelle, jonka käsiteltäväksi on saatettu sellainen riita-asia, johon ei sovelleta yleissopimusta vaan kansallista lakia; tässä laissa yleissopimusta on pidetty ainoastaan mallina jäljentämällä siitä tietyt säännökset saattamatta niitä kuitenkaan sellaisinaan sovellettaviksi sisäisessä oikeusjärjestyksessä ja siinä nimenomaisesti mainitaan mahdollisuus muuttaa lakia siten, että se poikkeaa yleissopimuksen säännöksistä, sellaisina kuin yhteisöjen tuomioistuin on tulkinnut niitä; lisäksi tässä laissa velvoitetaan kansalliset tuomioistuimet sitä soveltaessaan ainoastaan ottamaan huomioon yhteisöjen tuomioistuimen antama yleissopimuksen vastaavia säännöksiä koskeva tulkinta, myöntämättä tälle tulkinnalle pakottavaa luonnetta.

Tästä syystä yhteisöjen tuomioistuin ei ole toimivaltainen ratkaisemaan ennakkoratkaisukysymystä tällaisessa yhteydessä.