Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne — Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi siitä, onko kanne perusteltu — Huomioon otettava tilanne — Tilanne perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä — (EY 226 artikla)

2. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Direktiivit — Täytäntöönpano jäsenvaltioissa — Selkeän ja täsmällisen täytäntöönpanon vaatimus — Direktiivin täytäntöönpano ilman lainsäädäntötoimea — Edellytykset — Direktiivin täysimääräisen soveltamisen takaavien yleisten oikeusperiaatteiden olemassaolo — (EY 249 artiklan 3 kohta)

3. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Direktiivit — Täytäntöönpano jäsenvaltioissa — Kattavan täytäntöönpanon vaatimus — Säännös, joka koskee yksinomaan jäsenvaltioiden ja komission välisiä suhteita — Säännös, joka ei välttämättä edellytä erityisiä täytäntöönpanotoimia — Komission mahdollisuus osoittaa tarve toteuttaa erityisiä täytäntöönpanotoimia

4. Oikeudenkäyntimenettely — Kannekirjelmä — Muotovaatimukset — Kantajan vaatimusten yksiselitteinen esittäminen — (Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 38 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. EY 226 artiklan nojalla nostetun kanteen yhteydessä sen arvioiminen, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on tehtävä ottaen huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, eikä yhteisöjen tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia.

ks. 43 kohta

2. Direktiivin säännökset on pantava täytäntöön kiistattoman sitovasti sekä niin yksilöidysti, täsmällisesti ja selkeästi, että oikeusvarmuuden vaatimus täyttyy. Tämän osalta pelkkää hallintokäytäntöä, jolle on ominaista se, että hallintoelimet voivat halutessaan muuttaa sitä, ja jota ei riittävällä tavalla tehdä julkiseksi, ei voida pitää yhteisön oikeuden mukaisten velvoitteiden pätevänä täyttämisen muotona, koska tällainen käytäntö aiheuttaa sen, että asianomaiset oikeussubjektit ovat edelleen epävarmoja heillä yhteisön oikeuden säätelemällä alalla olevien oikeuksien ja velvollisuuksien laajuudesta.

Vaikka näin ollen on tarpeen, että kansallisista täytäntöönpanotoimista seuraava oikeudellinen tilanne on riittävän täsmällinen ja selkeä, jotta yksityiset oikeussubjektit, joita asia koskee, voivat tuntea oikeuksiensa ja velvollisuuksiensa laajuuden, on kuitenkin niin, että EY 249 artiklan kolmannen kohdan sanamuodon mukaan jäsenvaltiot voivat valita sellaisen muodon ja ne keinot direktiivien täytäntöönpanemiseksi, joilla taataan parhaiten direktiiveillä tavoiteltu tulos, ja että tästä määräyksestä seuraa, että direktiivin saattaminen osaksi kansallista oikeusjärjestystä ei välttämättä edellytä lainsäädäntötoimia kaikissa jäsenvaltioissa. Myöskään direktiivin säännösten samanmuotoista toistamista nimenomaisella erityisellä säädöksellä ei aina edellytetä, vaan direktiivin täytäntöönpanemiseksi yleinen oikeustila voi sen sisällöstä riippuen olla riittävä. Erityisesti valtiosääntöoikeudellisten tai hallinto-oikeudellisten yleisperiaatteiden olemassaolo voi tehdä tarpeettomaksi täytäntöönpanon toteuttamisen erityisin lainsäädäntötoimin tai asetuksin, kuitenkin sillä edellytyksellä, että näillä periaatteilla taataan se, että kansalliset hallintoviranomaiset soveltavat täysimääräisesti direktiiviä, ja että tilanteessa, jossa direktiivin asianomaisen säännöksen tarkoituksena on luoda oikeuksia yksityisille oikeussubjekteille, näistä periaatteista seuraava oikeudellinen tilanne on riittävän täsmällinen ja selkeä, jotta ne, joiden eduista on kysymys, pystyvät selvittämään kaikki oikeutensa ja velvollisuutensa ja tarvittaessa vetoamaan niihin kansallisissa tuomioistuimissa.

ks. 54 ja 55 kohta

3. Direktiivin säännöstä, joka koskee yksinomaan jäsenvaltioiden ja komission välisiä suhteita, ei periaatteessa tarvitse panna täytäntöön. Koska jäsenvaltioilla kuitenkin on velvollisuus varmistaa yhteisön oikeuden täysimääräinen noudattaminen, komissio voi osoittaa, että näitä suhteita säätelevän direktiivin säännöksen noudattaminen edellyttää erityisten täytäntöönpanotoimien toteuttamista kansallisessa lainsäädännössä.

Jos jäsenvaltio on päättänyt olla täsmentämättä nimenomaisesti kansallista lainsäädäntöä, jonka puitteissa kansalliset viranomaiset hoitavat tällaisia suhteita, se on vastuussa mahdollisista tähän liittyvistä yhteisön oikeuteen perustuvien velvoitteiden laiminlyönneistä.

ks. 92 ja 93 kohta

4. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 38 artiklan 1 kohdasta seuraa, että kantajan vaatimukset on esitettävä yksiselitteisesti, jotta yhteisöjen tuomioistuin ei joko anna ratkaisua kanteen ulkopuolisesta asiasta tai jätä lausumatta vaatimuksista.

ks. 121 kohta