Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Sisämarkkinoiden toteuttamiseen ja toimintaan liittyvät toimenpiteet - Oikeudellinen perusta - Perustamissopimuksen 100 artikla (josta on tullut EY 94 artikla) - Jäsenvaltioilla ei ole oikeutta pitää voimassa tai antaa yhteisön yhdenmukaistamistoimenpiteistä poikkeavia säännöksiä

(ETY:n perustamissopimuksen 100 artikla (josta on muutettuna tullut EY:n perustamissopimuksen 100 artikla, josta taas on tullut EY 94 artikla); EY:n perustamissopimuksen 100 a artikla (josta on muutettuna tullut EY 95 artikla))

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Sisämarkkinoiden toteuttamiseen ja toimintaan liittyvät toimenpiteet - Ennen EY 153 artiklan voimaantuloajankohtaa annetut direktiivit - Jäsenvaltioiden oikeudella pitää voimassa tai toteuttaa tiukempia kuluttajansuojaa koskevia toimenpiteitä EY 153 artiklan nojalla ei ole merkitystä

(EY 94, EY 95 ja EY 153 artikla)

3. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tuotevastuu - Direktiivi 85/374/ETY - Jäsenvaltioiden harkintavalta - Direktiivillä toteutetun yhdenmukaistamisen aste

(Neuvoston direktiivi 85/374/ETY)

4. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tuotevastuu - Direktiivi 85/374/ETY - Mahdollisuutta pitää voimassa yleistä tuotevastuujärjestelmää, joka poikkeaa direktiivissä säädetystä järjestelmästä, ei ole

(Neuvoston direktiivin 85/374/ETY 13 artikla)

5. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Direktiivistä johtuvien velvoitteiden noudattamatta jättäminen - Puolustautumiskeinot - Direktiivin laillisuuden riitauttaminen - Tutkimatta jättäminen

(EY 226, EY 227, EY 230 ja EY 232 artikla)

6. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tuotevastuu - Direktiivi 85/374/ETY - Soveltamisala - Eri vastuujärjestelmien soveltaminen tuottajiin ja vahinkoa kärsineisiin - Perustelut

(Neuvoston direktiivin 85/374/ETY 9 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohta)

7. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Oikeudenkäynnin kohde - Kohteen määrittäminen oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä - Myöhempi rajoittava muutos - Hyväksyttävyys

(EY 226 artikla)

Tiivistelmä

1. EY:n perustamissopimuksen 100 a artiklasta (josta on muutettuna tullut EY 95 artikla) ETY:n perustamissopimuksen 100 artikla (josta on muutettuna tullut EY:n perustamissopimuksen 100 artikla, josta taas on tullut EY 94 artikla) poikkeaa sikäli, että siinä jäsenvaltioille ei anneta oikeutta pitää voimassa tai antaa yhteisön yhdenmukaistamistoimenpiteistä poikkeavia säännöksiä.

( ks. 14 kohta )

2. EY 153 artikla on muotoiltu yhteisölle osoitetuksi ohjeeksi, joka koskee sen politiikkaa tulevaisuudessa, eivätkä jäsenvaltiot voi sen perusteella itsenäisesti toteuttaa toimenpiteitä, jotka ovat ristiriidassa ennen tämän määräyksen voimaantuloajankohtaa annetuissa direktiiveissä säädetyn yhteisön oikeuden kanssa, sillä muutoin yhteisön säännöstö vaarantuisi välittömästi. Jäsenvaltioille tämän määräyksen 5 kohdassa annettu toimivalta pitää voimassa tai toteuttaa yhteisön toimenpiteitä tiukempia kuluttajansuojaa koskevia toimenpiteitä koskee ainoastaan EY 153 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä. Tämä toimivalta ei koske saman määräyksen 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä eli toimenpiteitä, jotka on toteutettu EY 95 artiklan nojalla ja joihin on tältä osin rinnastettava EY 94 artiklan nojalla toteutetut toimenpiteet.

( ks. 15 kohta )

3. Jäsenvaltioilla oleva harkintavalta säännellä tuotevastuuta määräytyy täysin tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 85/374/ETY itsensä perusteella ja on johdettava sen sanamuodosta, tarkoituksesta ja systematiikasta. Se, että tässä direktiivissä säädetään tietyistä poikkeuksista tai viitataan tietyiltä osin kansalliseen oikeuteen, ei merkitse sitä, ettei direktiivissä säänneltyjen kysymysten yhdenmukaistaminen olisi täydellistä. Tästä seuraa, että direktiivillä 85/374/ETY pyritään näiden kysymysten osalta jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten täydelliseen yhdenmukaistamiseen.

( ks. 16, 19 ja 24 kohta )

4. Tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 85/374/ETY 13 artiklaa ei voida tulkita siten, että jäsenvaltioille jätettäisiin mahdollisuus pitää voimassa yleinen tuotevastuujärjestelmä, joka poikkeaa direktiivissä säädetystä järjestelmästä.

Tässä säännöksessä olevaa viittausta vahinkoa kärsineen oikeuteen saada korvausta sopimukseen perustuvaa vastuuta tai sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevien säännösten nojalla on tulkittava siten, että direktiivillä käyttöön otettu järjestelmä ei estä soveltamasta muita sopimukseen perustuvaa vastuuta tai sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevia järjestelmiä, joilla on jokin muu perusta, kuten piileviä virheitä koskeva takuu tai tuottamus. Samalla tavoin kyseisessä artiklassa olevalla viittauksella vahinkoa kärsineen oikeuteen saada korvausta sellaisen erityisen vastuujärjestelmän perusteella, joka oli olemassa direktiivin tiedoksiantohetkellä, on ymmärrettävä tarkoitettavan määrätylle tuotannonalalle rajoittuvaa erityistä järjestelmää.

( ks. 21-23 kohta )

5. Perustamissopimuksella perustetussa oikeussuojakeinojen järjestelmässä erotetaan toisistaan toisaalta EY 226 ja EY 227 artiklassa tarkoitetut kanteet, joilla pyritään sen toteamiseen, ettei jäsenvaltio ole noudattanut jäsenyysvelvoitteitaan, ja toisaalta EY 230 ja EY 232 artiklassa tarkoitetut kanteet, joilla pyritään valvomaan yhteisön toimielinten toimien tai toimimatta jättämisen laillisuutta. Näiden oikeussuojakeinojen päämäärät ovat erilaiset, ja niitä koskevat säännöt ovat erilaiset. Jäsenvaltio ei siis voi ilman perustamissopimuksen nimenomaista määräystä perustellusti väittää sille osoitetun päätöksen olevan lainvastainen puolustautuakseen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa, kyseisen päätöksen täytäntöönpanon laiminlyöntiin perustuvaa kannetta vastaan.

( ks. 28 kohta )

6. Yhteisön lainsäätäjän vahvistamat tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 85/374/ETY soveltamisalan rajoitukset ovat eri intressien monitahoisen vertailun tulosta. Direktiivin ensimmäisestä ja yhdeksännestä perustelukappaleesta ilmenee, että näitä intressejä ovat vääristymätön kilpailu, kaupan helpottaminen yhteismarkkinoilla, kuluttajansuoja ja hyvän oikeudenhoidon takaaminen.

Yhteisön lainsäätäjän tekemän valinnan seurauksena liiallisten oikeudenkäyntien välttämiseksi henkilöt, joille aiheutuu vahinkoa tuotteen puutteellisen turvallisuuden vuoksi, eivät voi nostaa kannetta direktiivissä määriteltyjen vastuusäännösten perusteella, jos aineellinen vahinko on määrältään vähäinen, vaan heidän on nostettava kanne sopimukseen perustuvaa vastuuta tai sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevien yleisten säännösten perusteella.

Näin ollen direktiivin 9 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohdassa säädetyn omavastuun ei voida katsoa loukkaavan vahinkoa kärsineen oikeutta saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi.

Se, että tuottajiin ja tuotteen puutteellisen turvallisuuden vuoksi vahinkoa kärsineisiin sovelletaan eri vastuujärjestelmiä, ei myöskään merkitse yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista, koska erilainen kohtelu on aiheutuneen vahingon laadun ja määrän vuoksi objektiivisesti perusteltua.

( ks. 29-32 kohta )

7. Vaikka yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä edellytetään, että kannekirjelmässä esitetään samat väitteet kuin virallisessa huomautuksessa ja perustellussa lausunnossa, tämä edellytys ei kuitenkaan merkitse sitä, että näiden väitteiden pitäisi aina olla muotoilultaan täysin yhteneviä, kun oikeudenkäynnin kohdetta ei ole laajennettu tai muutettu.

( ks. 44 kohta )