ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Pääoman hankinnasta kannettavat välilliset verot - Direktiivin 69/335/ETY soveltamisala - Sellaiseen kiinteistön arvonnousuun kohdistuva kansallinen vero, joka todetaan sijoitettaessa kiinteistöä apporttina pääomayhtiöön, ei kuulu direktiivin soveltamisalaan

(Neuvoston direktiivin 69/335/ETY 4 artiklan 1 kohdan c alakohta)

2 Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Pääoman hankinnasta kannettavat välilliset verot - Kiinteistöjä apporttina pääomayhtiöön sijoitettaessa kannettavat rekisteröintivero, kirjaamisvero ja kiinteistökirjavero kuuluvat direktiivin soveltamisalaan - Direktiivin 12 artiklan nojalla sallitun verotuksen edellytykset

(Neuvoston direktiivin 69/335/ETY 10 ja 12 artikla)

Tiivistelmä

3 Pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista annettua direktiiviä 69/335/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 73/79/ETY, direktiivillä 73/80/ETY, direktiivillä 74/553/ETY ja direktiivillä 85/303/ETY, on tulkittava siten, ettei se sovellu kiinteistön mahdolliseen arvonnousuun kohdistuvaan kansalliseen veroon, kun tämä arvonnousu todetaan sijoitettaessa kyseinen kiinteä omaisuus apporttina pääomayhtiöön. Tällaista veroa yleisenä kiinteistöjen arvonnousuun kohdistuvana verona ei nimittäin ole katsottava direktiivin 4 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetuksi yhtiöpääoman korottamiseen kohdistuvaksi veroksi.

4 Pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista annettu direktiivi 69/335/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 73/79/ETY, direktiivillä 73/80/ETY, direktiivillä 74/553/ETY ja direktiivillä 85/303/ETY, soveltuu rekisteröintiveroon, kirjaamisveroon ja kiinteistökirjaveroon silloin, kun näitä veroja kannetaan kiinteän omaisuuden luovutusten yhteydessä sijoitettaessa kiinteätä omaisuutta apporttina pääomayhtiöön. Nämä kolme verolajia ovat tässä tapauksessa sellaisia pääoman hankintaveron kanssa samanlaisia piirteitä sisältäviä muita välillisiä veroja, jotka tämän johdosta on direktiivin 10 artiklassa kielletty. Direktiivin 12 artiklaa on kuitenkin tulkittava siten, että siinä oikeutetaan jäsenvaltio 10 artiklassa säädetystä kiellosta poiketen kantamaan edellä mainittuja veroja edellyttäen, että ne eivät ole korkeampia kuin ne, joita vastaavista liiketoimista on suoritettava kyseisiä veroja kantavassa jäsenvaltiossa.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Ennakkoratkaisukysymykset - Asian saattaminen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi - Perustamissopimuksen 177 artiklassa tarkoitettu tuomioistuimen käsite - Consiglio di Staton lausunto ylimääräisessä muutoksenhakumenettelyssä

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla)

2 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Lääkärit - Tutkintotodistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen tunnustaminen - Direktiivi 93/16/ETY - Yleislääkärit - Jäsenvaltioiden velvollisuus edellyttää erityistutkintoa yleislääkärin ammatin harjoittamiseksi kansallisessa sosiaaliturvajärjestelmässä - Velvollisuuden rajat - Sellaisten lääkärien saavutetut oikeudet, joilla ei ole erityistutkintoa mutta jotka ovat käyttäneet sijoittautumisoikeuttaan ennen 1.1.1995

(Neuvoston direktiivien 75/362/ETY ja 93/16/ETY 36 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

3 Sen arvioimiseksi, voidaanko muutoksenhakuelintä pitää perustamissopimuksen 177 artiklassa tarkoitettuna tuomioistuimena, on otettava huomioon useita tekijöitä, joita ovat erityisesti toimielimen lakisääteisyys, pysyvyys, sen toimivallan pakollisuus, menettelyn kontradiktorisuus, sen toimiminen oikeussääntöjen soveltajana ja sen riippumattomuus. Kun Consiglio di Stato antaa lausuntonsa ylimääräisessä muutoksenhakumenettelyssä, sitä on pidettävä perustamissopimuksen 177 artiklassa tarkoitettuna tuomioistuimena.

4 Lääkäreiden vapaan liikkuvuuden sekä heidän tutkintotodistustensa, todistustensa ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojensa vastavuoroisen tunnustamisen helpottamisesta annetun direktiivin 93/16/ETY 36 artiklan 2 kohtaa, jolla on korvattu yleislääkärin erityiskoulutuksesta annetun direktiivin 86/457/ETY 7 artiklan 2 kohta, on tulkittava siten, että jäsenvaltio voi määritellä yleislääkäreiden saavutetut oikeudet 1.1.1995 edeltävien tilanteiden osalta sillä ainoalla edellytyksellä, että se tunnustaa sellaisten lääkäreiden oikeudet, jotka olivat lääketieteen tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä toimenpiteistä sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi annetun direktiivin 75/362/ETY mukaisesti sijoittautuneet sen alueelle ennen 1.1.1995, harjoittaa yleislääkärin ammattia sosiaaliturvajärjestelmässään, vaikka he eivät ole suorittaneet yleislääkärin erikoistumiskoulutusta ja vaikka he eivät ole solmineet palvelussuhdetta kyseisen valtion sosiaaliturvajärjestelmässä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa - Ulkoinen jalostusmenettelyjärjestelmä - Jalostettujen tuotteiden täydellinen tai osittainen vapautus tuontitulleista - Väliaikaisesti vietyjen tavaroiden arvon määrittäminen - Huomioon otettavat seikat - Jalostuskustannukset - Kustannusten määrittäminen "kohtuullisin keinoin" - Kohtuullisten keinojen käsite - Käsitteen laajuus

(Neuvoston asetuksen N:o 2473/86 13 artiklan 2 kohdan toinen alakohta)

Tiivistelmä

Ulkoisesta jalostusmenettelystä ja vakiovaihtojärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2473/86 13 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut kohtuulliset keinot ulkoisen jalostuksen kustannusten määrittelemiseksi edellyttävät kussakin yksittäistapauksessa olosuhteisiin sopivan keinon käyttämistä, ja huomioon voidaan ottaa väliaikaisesti vietyjen tavaroiden kauppa-arvo, johon sisältyy niiden ostohinta korotuksineen, vaikka tämän seurauksena jalostamattoman tavaran tulli on korkeampi kuin jalostettujen tuotteiden tulli. Mahdollinen poikkeuksellinen tariffitilanne, josta kyseessä oleva taloudellinen toimija hyötyy, on ulkoista jalostusmenettelyä koskevan asetuksen mukaiseen järjestelmään liittyvä riski; asetuksen ensisijaisena tavoitteena on välttää se, että Euroopan yhteisöjen alueen ulkopuolelle jalostustarkoituksessa viedyistä tavaroista kannetaan tullia, ja sen 1 artiklan mukaan voidaan tarvittaessa myöntää täydellinen vapautus tuontitulleista.
3) a) Direktiivin 85/337 4 artiklan 2 kohtaa ja liitteessä II olevan 10 kohdan e alakohtaa on tulkittava siten, että jos jäsenvaltio sen määrittämiseksi, onko hankkeesta tehtävä ympäristövaikutusten arviointi, vahvistaa kriteerit ja/tai rajat sellaisiksi, että käytännössä kaikki penkereitä koskevat hankkeet jäävät ennalta ympäristövaikutusten arvioinnin ulkopuolelle, jäsenvaltio ylittää direktiivin 2 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklan 2 kohdan mukaan sille kuuluvan harkintavallan rajat, paitsi jos kokonaisarvioinnin perusteella voitiin katsoa, että millään näistä hankkeista ei todennäköisesti ole merkittäviä ympäristövaikutuksia. b) Jos kansallisen oikeuden mukaan tuomioistuimella on velvollisuus tai mahdollisuus tutkia viran puolesta sellaiseen pakottavaan kansalliseen oikeussääntöön perustuvat oikeudelliset perusteet, joihin asianosaiset eivät ole vedonneet, sen on tutkittava toimivaltansa rajoissa viran puolesta, ovatko jäsenvaltion lakiasäätävät tai hallinnolliset viranomaiset pysyneet niille direktiivin 2 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklan 2 kohdan mukaan kuuluvan harkintavallan rajoissa, ja kansallisen tuomioistuimen on otettava tämä huomioon käsitellessään kumoamiskannetta. c) Jos tämän harkintavallan rajat on ylitetty eikä kansallisia oikeussääntöjä siksi voida soveltaa, jäsenvaltion viranomaisten on toimivaltansa rajoissa ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin yleis- tai erityistoimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että tutkitaan, voiko hankkeilla olla merkittäviä ympäristövaikutuksia, ja jos näin on, että hankkeiden ympäristövaikutukset arvioidaan.
18

Jos vastaaja ei näet ole tietoinen häntä vastaan vireille pannusta oikeudenkäynnistä, jossa vastaajan puolesta asiaa alun perin käsittelevässä tuomioistuimessa esiintyy ilman valtuutusta toimiva asianajaja, hänen on täysin mahdotonta puolustautua. Sen vuoksi hänen on katsottava jääneen pois oikeudenkäynnistä 27 artiklan 2 kappaleen tarkoittamalla tavalla, vaikka oikeudenkäynti asiaa alun perin käsitelleessä tuomioistuimessa on ollut kontradiktorinen. Tuomioistuimen, jossa tuomioon vedotaan, on tarkastettava, ovatko olosuhteet olleet tällä tapaa poikkeukselliset.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Muutoksenhaku - Valitusperusteet - Tosiseikkojen virheellinen arviointi - Tutkimatta jättäminen - Yhteisöjen tuomioistuimen harjoittama selvitysaineiston arvioimisen valvonta - Tutkimatta jättäminen selvitysaineiston vääristämistä lukuun ottamatta

(EY:n perustamissopimuksen 168 a artikla; EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklan 1 kohta)

2 Kilpailu - Kartellit ja muut yhteisjärjestelyt - Komission päätös asian käsittelyn lopettamisesta - Oikeudellinen luonne - Myöhempi kilpailusääntöjen rikkomista koskevan menettelyn aloittaminen - Sellaisen tosiseikan huomioon ottaminen, joka on ollut olemassa jo ennen kuin asian käsittelyn lopettamisesta on tehty päätös - Edellytykset

(Neuvoston asetus N:o 17)

3 Kilpailu - Hallinnollinen menettely - Kilpailusääntöjen rikkomisen lopettaminen - Komission toimivalta - Yritykselle osoitettu kielto tehdä vastaisuudessa yksinoikeussopimuksia - Toimivallan puuttuminen

(EY:n perustamissopimuksen 85 artikla; neuvoston asetuksen N:o 17 3 artikla)

Tiivistelmä

1 EY:n perustamissopimuksen 168 a artiklan ja EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla valitus voi perustua ainoastaan oikeussääntöjen rikkomista koskeviin perusteisiin eikä siis tosiseikkojen arviointiin.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yksinomaiseen toimivaltaan kuuluu sille esitetyn selvitysaineiston arvioiminen, lukuun ottamatta sitä tapausta, että se on vääristänyt tätä aineistoa.

2 Siitä, että komissio on lähettänyt asian käsittelyn lopettamisesta hallinnollisen kirjeen, jossa se varaa itselleen oikeuden aloittaa menettely uudelleen, jos ne oikeudelliset seikat ja tosiseikat, joihin komission arviointi perustuu, ovat muuttuneet merkittävästi, ei voi aiheutua sellaista seurausta, että komissiolla ei enää olisi oikeutta ottaa huomioon tiettyä tosiseikkaa, joka on ollut olemassa jo ennen hallinnollisen kirjeen lähettämistä ja joka on saatettu komission tietoon vasta myöhemmin eli esimerkiksi myöhemmin tehdyssä kantelussa.

3 Koska asetuksen N:o 17 3 artiklaa on sovellettava siten, että huomioon otetaan kilpailusääntöjen rikkomisen luonne, komissio voi päätöksellään määrätä ne yritykset tai yritysten yhteenliittymät, joita asia koskee, lopettamaan perustamissopimuksen 85 artiklan vastaisen yksinoikeussopimuksen soveltamisen, mutta se ei voi kieltää kaikkien tällaisten sopimusten tekemistä vastaisuudessa.
Neuvoston on yhteistä maatalouspolitiikkaa täytäntöönpannessaan arvioitava monimutkaista taloudellista tilannetta, eikä sen harkintavalta tällaisessa tilanteessa koske ainoastaan annettavien säännösten luonnetta ja soveltamisalaa, vaan tietyssä laajuudessa myös perustietojen arviointia. Näin on silloin, kun neuvosto määrittää yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta annetun asetuksen N:o 3760/92 8 artiklan 4 kohdan nojalla sallitut kokonaispyyntimäärät ja jakaa kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioiden kesken. Tämänkaltaisen toimivallan käytön valvonnassa yhteisöjen tuomioistuimen on tutkittava ainoastaan sitä, onko toimielin toimivaltaansa käyttäessään tehnyt ilmeisen virheen tai käyttänyt väärin harkintavaltaansa taikka onko se selvästi ylittänyt harkintavaltansa rajat.

Neuvosto on jakanut tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien osalta vuodeksi 1995 vahvistettavista suurimmista sallituista saaliista ja tietyistä pyyntiedellytyksistä annetun asetuksen N:o 3362/94 nojalla aluetta VIII koskevan sardellikannan Ranskan ja Espanjan välillä varotoimena eikä vahvistettujen tieteellisten tietojen perusteella. Näin ollen asetuksen N:o 746/95 liitteessä I olevasta viidennestä otsikosta ilmenevää sardellin kalastusmahdollisuuden lisäämistä kyseisellä alueella voidaan pitää ilmeisen virheen sisältävänä toimenpiteenä taikka harkintavaltaa väärinkäyttäen toteutettuna toimenpiteenä taikka toimenpiteenä, joka selvästi ylittää neuvoston harkintavallan, ainoastaan, jos on olemassa riittäviä todisteita, joista voidaan päätellä, että toimenpiteellä vaarannetaan kyseisten kalavarojen biologista tasapainoa.

Vaikka onkin totta, että asetuksen N:o 3760/92 4 artiklan 1 kohdan nojalla yhteisön toimenpiteet, joilla vahvistetaan vyöhykkeille pääsyn ja kalavarojen saatavuuden edellytykset, suunnitellaan käytettävissä olevien biologisten, sosiaalisten ja taloudellisten sekä teknisten tutkimusten perusteella, näiden tutkimusten puuttuminen taikka niiden vahvistamattomuus ei voi estää neuvostoa toteuttamasta yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden toteuttamiseksi välttämättömäksi katsomiaan toimenpiteitä. Tällaisissa tapauksissa neuvostolla ei ole ainoastaan perusteita toteuttaa ankarampia säilyttämistoimenpiteitä, vaan se voi myös sallia asian edellyttämällä varovaisuudella suuremman pääsyn kalastusvaroihin.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta tehty yleissopimus - Uusien sopimusvaltioiden liittyminen - Espanja - Portugali - Siirtymämääräykset - Vireilläolovaikutus - Samaa asiaa koskevat kanteet, jotka on nostettu samojen asianosaisten välillä kahdessa eri sopimusvaltiossa - Ensimmäisen kanteen nostaminen ennen kahden valtion välisen liittymissopimuksen voimaantuloa ja toisen kanteen nostaminen tämän voimaantulon jälkeen - Tuomioistuimen toimivallasta ja tuomioiden täytäntöönpanosta tehdyn yleissopimuksen 21 artiklan soveltamisen edellytykset tuomioistuimessa, jossa kanne on nostettu myöhemmin

(27.9.1968 tehdyn yleissopimuksen 21 artikla; vuoden 1989 yleissopimuksen 29 artikla)

Tiivistelmä

Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevaan yleissopimukseen 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyn yleissopimuksen 29 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kun kahdessa eri sopimusvaltiossa nostetaan samojen asianosaisten välillä samaa asiaa koskevia kanteita ja kun kanteista ensimmäinen on nostettu ennen tuomioistuimen toimivallasta ja tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla tehdyn yleissopimuksen voimaantuloa näiden kahden valtion välillä ja niistä toinen yleissopimuksen voimaantulon jälkeen, sen tuomioistuimen, jossa kanne on myöhemmin nostettu, on sovellettava yleissopimuksen 21 artiklaa, jos tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, on katsonut olevansa toimivaltainen sellaisen säännön perusteella, joka vastaa kyseisen yleissopimuksen II osaston määräyksiä tai sellaisen sopimuksen määräyksiä, joka asian tullessa vireille oli voimassa kyseisten valtioiden välillä, ja sen on sovellettava tätä artiklaa väliaikaisesti, jos se tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, ei ole vielä lausunut omasta toimivallastaan.

Tuomioistuimen, jossa kanne on myöhemmin nostettu, ei sen sijaan pidä soveltaa tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla tehdyn yleissopimuksen 21 artiklaa, jos se tuomioistuin, jossa kanne on ensin nostettu, on katsonut olevansa toimivaltainen sellaisen säännön perusteella, joka ei vastaa Brysselin yleissopimuksen II osaston määräyksiä tai sellaisen sopimuksen määräyksiä, joka asian tullessa vireille oli voimassa näiden valtioiden välillä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Yhteisön oikeus - Tulkinta - Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Perustelut - Huomioon ottaminen

2 Valtiontuki - Kielto - Poikkeukset - Komission harkintavalta - Komission päätös, jolla se asettaa tietyn tuen maksamisedellytykseksi sen, että kyseinen yritys ensin palauttaa aikaisemmin saamansa lainvastaisen tuen - Edellytys, jolla pyritään estämään tukien yhteisvaikutukseen perustuva yhteisen edun vastainen kilpailun vääristyminen - Komission toimivaltaan kuuluva päätös

(EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohta ja 93 artiklan 2 kohta)

3 Muutoksenhaku - Valitusperusteet - Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitettyjen perusteiden ja väitteiden pelkkä toistaminen - Tutkimatta jättäminen - Hylkääminen

(EY:n tuomioistuimen perussäännön 49 ja 51 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 112 artiklan 1 kohdan c alakohta)

Tiivistelmä

4 Tietyn päätöksen päätösosa ja perustelut liittyvät ehdottomasti toisiinsa ja tämän vuoksi päätöstä tulkittaessa on tarvittaessa otettava huomioon päätöksen tekemiseen johtaneet syyt.

5 Perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa komissiolle on annettu tehtäväksi yhteisöjen tuomioistuimen valvonnassa toteuttaa erityinen menettely, jolla tutkitaan jatkuvasti ja valvotaan niitä tukia, joita jäsenvaltiot aikovat ottaa käyttöön. Komissiolla on perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan soveltamisalaan kuuluvissa asioissa laaja harkintavalta, jonka käyttäminen edellyttää taloudellisten ja sosiaalisten seikkojen arvioimista yhteisön kannalta katsoen. Kun komissio tutkii tietyn valtion tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille, sen on otettava huomioon kaikki asiaan vaikuttavat seikat ja tarvittaessa myös aikaisemmin tehdyssä päätöksessä jo arvioidut seikat sekä siinä jäsenvaltiolle mahdollisesti asetetut velvoitteet.

Tästä seuraa, että komissio ei ylitä harkintavaltaansa, kun se käsiteltävänään olevassa sellaista tukihanketta koskevassa asiassa, jonka jäsenvaltio aikoo myöntää yritykselle, hyväksyy tämän tuen, mutta lykkää sen maksamista siihen saakka, kunnes yritys on palauttanut aikaisemmin myönnetyn lainvastaisen tuen, estääkseen kyseisten tukien yhteisvaikutuksen.

6 EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklasta ja yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 112 artiklan 1 kohdan c alakohdasta ilmenee, että valituskirjelmässä on tuotava tarkasti esille ne seikat, joiden nojalla tuomion kumoamista vaaditaan, ja ne oikeudelliset perusteet ja väitteet, joihin vedotaan.

Tätä edellytystä eivät täytä valitusperusteet, joilla vain toistetaan jo yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetyt perustelut, jotka tämä tuomioistuin on hylännyt, ja joilla ei edes yritetä osoittaa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemät tosiasioita koskevat arvioinnit olisivat oikeudellisesti virheellisiä. Tällaisilla valitusperusteilla pyritään itse asiassa siihen, että yhteisöjen tuomioistuin tutkisi uudelleen tosiseikat, mikä ei kuulu sen toimivaltaan.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Muutoksenhaku - Valitusperusteet - Yhteisön oikeuden vastaisesti annetun tuomion perustelut - Hallintotoimen peruuttamista koskevat edellytykset - Kohtuullisen ajan noudattaminen - Luottamuksensuojan periaatteen noudattaminen - Hallintotoimen vastaanottajan perustellun luottamuksen syntymisen kannalta ratkaiseva hetki - Perusteltu valitus

Tiivistelmä

Peruutettaessa taannehtivasti vastaanottajalle myönteistä hallintotoimea on yleensä noudatettava tiukkoja edellytyksiä. Tästä syystä, vaikka kaikille yhteisön toimielimille, jotka toteavat, että niiden toteuttama toimi on lainvastainen, tunnustetaan oikeus peruuttaa se taannehtivasti kohtuullisen ajan kuluessa, tätä oikeutta saatetaan rajoittaa siksi, että on tarpeen suojata päätöksen sellaisen vastaanottajan perusteltua luottamusta, joka on voinut luottaa toimen lainmukaisuuteen. Hallintopäätöksen vastaanottajan perustellun luottamuksen syntymisen kannalta ratkaiseva hetki on se, jolloin toimi on annettu tiedoksi, eikä sen tekemis- tai peruuttamishetki.

Vastaanottajalle kerran syntynyttä perusteltua luottamusta hänelle myönteisen hallintopäätöksen lainmukaisuuteen ei voida myöhemmin heikentää. Kun otetaan huomioon esillä olevaan asiaan liittyvät olosuhteet, siihen ei liity mitään sellaista yleistä etua, joka ohittaisi toimen vastaanottajan edun sen suhteen, että tilanne, jota hän voi pitää pysyvänä, säilytetään ennallaan. Esillä olevassa asiassa mistään seikoista ei käy ilmi, että valittaja olisi vaikuttanut kyseiseen toimeen antamalla vääriä tai puutteellisia tietoja.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tekee siis tuomiossaan oikeudellisen virheen todetessaan, että vaikka valittaja vielä sen päätöksen antamishetkellä, joka peruutettiin kolme kuukautta myöhemmin, saattoi luottaa siihen, että päätös vaikutti lainmukaiselta, ja vaatia, että päätös pysytetään voimassa, perusteltua luottamusta heikennettiin hyvin pian siten, että kun kyseinen toimielin teki riidanalaisen peruuttamista koskevan päätöksen, hän ei enää voinut perustellusti luottaa peruutetun päätöksen lainmukaisuuteen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus - Lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Kuudes direktiivi - Matkatoimistoja koskeva erityisjärjestelmä - Verotuksellisen liittymäkohdan määrääminen - Jäsenvaltioon sijoittautunut turistimatkojen järjestäjä, joka tarjoaa palveluja toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen asiamiehen välityksellä - Verotus siinä jäsenvaltiossa, johon asiamies on sijoittautunut - Verottamisen edellytykset

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 26 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 77/388/ETY 26 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että jos turistimatkojen järjestäjä, jolla on kotipaikka yhdessä jäsenvaltiossa, tarjoaa matkustajille palveluja toisessa jäsenvaltiossa asiamiehenä toimivan yhtiön välityksellä, näitä palveluja verotetaan arvonlisäverotuksessa tässä toisessa valtiossa, jos tällä matkanjärjestäjän pelkkänä sivutoimipisteenä toimivalla yhtiöllä on kiinteälle toimipaikalle tunnusomaiset henkilöstö- ja tekniset resurssit.

Vaikka suorittajan liiketoiminnan kotipaikka on ensisijainen verotuksellinen liittymäkohta, tämän liittymäkohdan käyttäminen ei kuitenkaan johtaisi verotuksellisesti järkevään ratkaisuun, koska silloin ei otettaisi huomioon matkojen todellista myyntipaikkaa. Sitä vastoin se vaihtoehtoinen ratkaisu, että verotuspaikkana pidetään sitä kiinteää toimipaikkaa, josta palveluja tarjotaan, perustuu yhteisen arvonlisäverojärjestelmän soveltamisen perusedellytykseen eli taloudellisiin tosiseikkoihin, koska tällöin otettaisiin huomioon se, että matkatoimistot saattavat harjoittaa toimintaansa useissa eri paikoissa yhteisön alueella, ja vältettäisiin se kilpailun vääristyminen, johon liiketoiminnan kotipaikan käyttäminen verotuspaikkana voisi johtaa, jos jäsenvaltiossa toimivat yritykset valitsisivat kotipaikkansa mieluummin sellaisesta jäsenvaltiosta, jossa kyseiset palvelut on vapautettu arvonlisäverosta.