Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Sokeri – Sokerialan väliaikainen rakenneuudistusjärjestelmä – Kiintiöt

(Neuvoston asetuksen N:o 320/2006 3 artiklan 1 kohdan b alakohta; komission asetuksen N:o 493/2006 9 artikla)

2. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Sokeri – Sokerialan väliaikainen rakenneuudistusjärjestelmä

(Neuvoston asetuksen N:o 320/2006 3 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 5 artiklan 1 ja 2 kohta; komission asetuksen N:o 968/2006 11 artiklan 1 kohta)

3. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Sokeri – Sokerialan väliaikainen rakenneuudistusjärjestelmä – Kiintiön ulkopuolinen tuotanto

(Neuvoston asetuksen N:o 318/2006 15 artikla; komission asetuksen N:o 968/2006 26 artiklan 1 kohta ja 27 artiklan 3 kohta)

4. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Sokeri – Sokerialan väliaikainen rakenneuudistusjärjestelmä – Kiintiön ulkopuolinen tuotanto

(Neuvoston asetuksen N:o 320/2006 3 artiklan 5 kohta; komission asetuksen N:o 968/2006 26 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen N:o 1290/2005 muuttamisesta annetun asetuksen N:o 320/2006 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että siinä oleva käsite ”kiintiö” kattaa myös sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn uudistukseen liittyvistä siirtymätoimenpiteistä ja asetusten N:o 1265/2001 ja N:o 314/2002 muuttamisesta annetun asetuksen N:o 493/2006 9 artiklassa tarkoitetut siirtymäkauden kiintiöt.

Kuten asetuksen N:o 493/2006 johdanto-osan kymmenennestä perustelukappaleesta ilmenee, siirtymäkauden kiintiöt on nimittäin otettu kyseisellä asetuksella käyttöön siinä tarkoituksessa, että markkinointivuotena 2006/2007 korotettaisiin sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetulla asetuksella N:o 318/2006 ja erityisesti sen 7 artiklalla säädettyjä kiintiöitä, koska kyseisiä kiintiöitä – samoin kuin aikaisemmin sovelletussa lainsäädännössä, eli sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetussa asetuksessa N:o 1260/2001, säädettyjä kiintiöitä – sovellettiin 12 kuukauden ajan, kun taas kyseinen markkinointivuosi kesti poikkeuksellisesti 15 kuukautta. Kun otetaan huomioon kyseinen unionin lainsäätäjän selkeä tavoite, joka koski yksinomaan kiintiöiden määrän mukauttamista markkinointivuoden 2006/2007 poikkeukselliseen kestoon, siirtymäkauden kiintiöiden ei voida katsoa poikkeavan luonteeltaan niistä kiintiöistä, joita niillä on korotettu kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi. Kyseinen korotus on lisäksi oikeasuhteinen mainitun markkinointivuoden keston poikkeukselliseen pidentämiseen nähden.

(ks. 42, 43 ja 51 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen N:o 1290/2005 muuttamisesta annetun asetuksen N:o 320/2006 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että sitoumus luopua kiintiöstä, jota sovelletaan sokerin, isoglukoosin ja inuliinisiirapin tuotantoon ja joka on myönnetty yritykselle ja jonka tämä on myöntänyt yhdelle tai useammalle tehtaistaan, tulee voimaan sinä päivänä, jona kyseisen sitoumuksen tehnyt yritys voi niiden tietojen perusteella, jotka sille annetaan tai jotka julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tavanomaisen huolellisesti toimivana yrityksenä saada tiedon siitä, että toimivaltaisten viranomaisten silmissä ne edellytykset, jotka saman asetuksen 5 artiklan 2 kohdassa on vahvistettu rakenneuudistustuen saamiselle, täyttyvät.

Kuten kyseisestä 5 artiklan 2 kohdasta ilmenee, kun jäsenvaltiot käyttävät asetuksen N:o 320/2006 5 artiklan 1 kohdan mukaista toimivaltaansa päättää rakenneuudistustuen myöntämisestä, niillä ei enää sen jälkeen, kun ne ovat todenneet, että 5 artiklan 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, ole sellaista harkintavaltaa, jonka perusteella ne voisivat päättää, ettei tukea myönnetä. Tästä seuraa, että yritys voi tietää, että se tulee saamaan rakenneuudistustukea, siitä hetkestä alkaen, jona se saa tietoonsa, että toimivaltaisten viranomaisten silmissä ne edellytykset, joita kyseisen tuen saamiselle on asetuksen N:o 320/2006 5 artiklan 2 kohdassa asetettu, täyttyvät. Tällaisen tiedon saaminen voi perustua sekä kyseisten viranomaisten yritykselle sen jälkeen, kun tämä on tehnyt rakenneuudistustukea koskevan hakemuksen, ilmoittamiin seikkoihin, että siihen, että komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä tiedon siitä, että rakenneuudistusrahastossa on käytettävissä riittävät rahoitusvarat. Tässä tilanteessa ei loukkaamatta tavoitetta, joka unionin lainsäätäjällä oli sen antaessa asetuksen N:o 320/2006, eli sokerialan rakenteiden uudistaminen kannattamattoman tuotantokapasiteetin vähentämiseksi unionissa ottamalla käyttöön tuki, joka on tarkoitettu tuottamattomimmille yrityksille, jotta ne luopuisivat kiintiötuotannosta ja kyseisistä kiintiöistä, voida katsoa, että sitoumus luopua kiintiöstä tulisi voimaan vasta siitä päivästä, kun rakenneuudistustuki asetuksen N:o 320/2006 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 968/2006 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla myönnetään. Tällainen tulkinta olisi nimittäin omiaan johtamaan siihen, että yritys, joka on sitoutunut luopumaan kiintiöstä ja joka on varma siitä, että se tulee saamaan rakenneuudistustukea vastikkeena kyseisestä sitoumuksesta, voi vielä tuottaa siinä kiintiössä, josta sen pitäisi luopua, mikä on suoraan ristiriidassa sen päämäärän kanssa, johon kyseisellä lainsäädännöllä pyritään.

(ks. 57–61 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)

3. Asetuksen N:o 320/2006 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 968/2006 26 artiklan 1 kohtaa ja 27 artiklaa ja sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 318/2006 15 artiklaa on tulkittava siten, että tuotanto voi – jos sitä pidetään sellaisesta kiintiöstä luopumista koskevan sitoumuksen vastaisena, jota sovelletaan sokerin, isoglukoosin ja inuliinisiirapin tuotantoon ja joka on myönnetty yritykselle ja jonka tämä on myöntänyt yhdelle tai useammalle tehtaistaan – antaa aihetta tuen takaisin perimiseen, seuraamusmaksun määräämiseen ja ylijäämämaksun perimiseen sellaisina kuin näistä säädetään mainituissa säännöksissä. Asetuksen N:o 968/2006 27 artiklan 3 kohdassa säädetyn seuraamusmaksun osalta kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, voidaanko kaikki tapaukseen liittyvät seikat huomioon ottaen katsoa, että sääntöjä on jätetty noudattamatta tahallisesti tai vakavan laiminlyönnin seurauksena. Ne bis in idem -periaatetta, suhteellisuusperiaatetta ja syrjintäkiellon periaatetta on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä kyseisten toimenpiteiden kumulatiiviselle soveltamiselle.

Siltä osin kuin kyse on erityisesti ne bis in idem -periaatteesta, asetuksen N:o 968/2006 26 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuen takaisinperintä merkitsee Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta annetun asetuksen N:o 2988/95 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua perusteettomasti saadun etuuden takaisin perimistä. Kuten kyseisen asetuksen 4 artiklan 4 kohdasta ilmenee, tällaista toimenpidettä ei pidetä sellaisena seuraamuksena, johon voitaisiin soveltaa ne bis in idem -periaatetta, mikä vahvistetaan nimenomaisesti saman asetuksen 10 perustelukappaleessa. Sama koskee asetuksen N:o 318/2006 15 artiklassa tarkoitettua ylijäämämaksua. Asetuksen N:o 2988/95 5 artiklan 1 kohdasta nimittäin ilmenee, että tahallisista tai huolimattomuudesta johtuvista väärinkäytöksistä voi seurata hallinnollisia seuraamuksia. Väärinkäytös määritellään puolestaan saman asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen rikkomiseksi. Kiintiön ulkopuolista tuotantoa koskeva lainsäädäntö ja erityisesti asetuksen N:o 318/2006 3 luku eivät kuitenkaan mahdollista sellaisen päätelmän tekemistä, että tällaista tuotantoa olisi pidettävä asetuksen N:o 2988/95 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna väärinkäytöksenä. On toki totta, että ylijäämämaksu merkitsee merkittävää taloudellista kannustinta olla tuottamatta enempää kuin kiintiö sallii. Mainitusta lainsäädännöstä ei kuitenkaan ilmene, että kiintiön ulkopuolinen tuotanto merkitsisi sellaisenaan unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen rikkomista eli sellaista väärinkäytöstä, joka asetuksen N:o 2988/95 5 artiklan 2 kohdassa säädetyin edellytyksin voisi johtaa seuraamuksen määräämiseen.

(ks. 70–73 ja 81 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta)

4. Asetuksen N:o 320/2006 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 968/2006 26 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että jos oletetaan, että yritys on noudattanut sitoumustaan purkaa osittain kyseisten tehtaiden tuotantovälineet mutta ei sellaisesta kiintiöstä luopumista koskevaa sitoumustaan, jota sovelletaan sokerin, isoglukoosin ja inuliinisiirapin tuotantoon ja joka on myönnetty yritykselle ja jonka tämä on myöntänyt yhdelle tai useammalle tehtaistaan, takaisin perittävän tuen määrä on se osa tuesta, joka vastaa sitä sitoumusta, jota ei ole noudatettu. Tämä tuen osa on määritettävä yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen N:o 1290/2005 muuttamisesta annetun asetuksen N:o 320/2006 3 artiklan 5 kohdassa vahvistettujen määrien perusteella.

(ks. 92 kohta ja tuomiolauselman 4 kohta)