ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 23.3.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Attunda tingsrätt – Ruotsi) – Airhelp Ltd v. Scandinavian Airlines System Denmark – Norway – Sweden

(Asia C-28/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Lentoliikenne - Asetus (EY) N:o 261/2004 - 5 artiklan 3 kohta - Matkustajille lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevat yhteiset säännöt - Korvausvelvollisuudesta vapautuminen - Poikkeuksellisten olosuhteiden käsite - Lainsäädännön puitteissa järjestetty lentäjien lakko - Lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan toimintaan nähden ”sisäiset” ja ”ulkoiset” olosuhteet - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16, 17 ja 28 artikla - Lentoliikenteen harjoittajan elinkeinovapautta, omaisuudensuojaa ja neuvotteluoikeutta ei ole loukattu)

(2021/C 189/05)

Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Attunda tingsrätt

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Airhelp Ltd

Vastaaja: Scandinavian Airlines System Denmark – Norway – Sweden

Tuomiolauselma

Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan henkilöstön ammattiliiton kehotuksesta käynnistetty lakko, jossa noudatetaan kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä edellytyksiä muun muassa lakosta annettavaa varoitusta koskevasta määräajasta ja jonka tarkoituksena on kyseisen lentoliikenteen harjoittajan työntekijöiden vaatimusten ilmaiseminen ja jonka toteuttaa lennon suorittamiseen vaadittava henkilöstöryhmä, ei kuulu kyseisessä säännöksessä tarkoitetun poikkeuksellisen olosuhteen käsitteeseen.

(1) EUVL C 85, 23.3.2020.
1)

Unionin yleisen tuomioistuimen 4.9.2019 antama tuomio Hamas vastaan neuvosto (T-308/18, EU:T:2019:557) kumotaan siltä osin kuin kyseisessä tuomiossa on hyväksytty ensimmäisessä oikeusasteessa esitetty kahdeksas kanneperuste ja kumottu niitä henkilöitä, ryhmiä ja yhteisöjä, joihin sovelletaan erityistoimenpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi hyväksytyn yhteisen kannan 2001/931/YUTP 2, 3 ja 4 artiklaa, koskevan luettelon ajan tasalle saattamisesta sekä päätöksen (YUTP) 2017/1426 kumoamisesta 21.3.2018 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2018/475, tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/1420 kumoamisesta 21.3.2018 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2018/468, niitä henkilöitä, ryhmiä ja yhteisöjä koskevan luettelon ajantasaistamisesta, joihin sovelletaan erityistoimenpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi hyväksytyn yhteisen kannan 2001/931/YUTP 2, 3 ja 4 artiklaa, sekä päätöksen (YUTP) 2018/475 kumoamisesta 30.7.2018 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2018/1084 sekä tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/468 kumoamisesta 30.7.2018 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2018/1071 siltä osin kun mainitut toimet koskevat Hamasia, mukaan lukien Hamas-Izz al-Din al-Qassem.
C 109/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.1.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Napoli – Italia) – YT ym. v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Ufficio Scolastico Regionale per la Campania

(Asia C-282/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 1999/70/EY - Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus - 4 ja 5 lauseke - Määräaikaiset työsopimukset julkisella sektorilla - Katolisen uskonnon opettajat - Käsite ”perustellut syyt” tällaisten sopimusten uudistamista varten - Pysyvä sijaishenkilöstön tarve)

(2022/C 109/03)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale di Napoli

Pääasian asianosaiset

Kantajat: YT, ZU, AW, BY, CX, DZ, EA, FB, GC, IE, JF, KG, LH, MI, NY, PL, HD ja OK

Vastaajat: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Ufficio Scolastico Regionale per la Campania

Federazione GILDA-UNAMS:n osallistuessa asian käsittelyyn

Tuomiolauselma

Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevan 18.3.1999 tehdyn määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 5 lauseketta on tulkittava yhtäältä siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan julkisten oppilaitosten katolisen uskonnon opettajiin ei sovelleta sääntöjä, joilla on tarkoitus sanktioida perättäisten määräaikaisten sopimusten väärinkäyttö, silloin, kun kansallisessa oikeusjärjestyksessä ei ole mitään muuta tehokasta toimenpidettä kyseisen väärinkäytön sanktioimiseksi, ja toisaalta siten, että kirkkoviranomaisen myöntämän soveltuvuustodistuksen edellyttäminen, jotta kyseiset opettajat voivat opettaa katolista uskontoa, ei ole puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu ”perusteltu syy”, koska tällainen todistus myönnetään vain yhden kerran eikä ennen jokaista määräaikaisen työsopimuksen tekemiseen aiheen antavaa lukuvuotta.

(1) EUVL C 206, 17.6.2019.
1)

Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 23.4.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/29/EY, 2 artiklan 1 kohtaa ja 3 artiklan e alakohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa sallitaan se, että Euroopan unionin päästökauppajärjestelmään kuuluvan laitoksen rajoihin sisällytetään sivulaitokset, jotka eivät päästä kasvihuonekaasuja, jos ne täyttävät kyseisen direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna, 3 artiklan e alakohdassa säädetyt edellytykset ja jos ne erityisesti voivat vaikuttaa päästöihin ja pilaantumiseen saman direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna, liitteessä II lueteltujen kasvihuonekaasujen osalta.
1)

Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15.3.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 561/2006 3 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että kuljettaja, joka suorittaa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvaa tieliikennettä, on velvollinen esittämään milloin tahansa pyynnöstä valvontaviranomaiselle kuljettajakortin, piirturilevyt ja kaikki muistiinpanot valvontapäivästä ja sitä edeltävistä 28 päivästä koostuvalta ajanjaksolta tieliikenteen valvontalaitteista 20.12.1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3821/85, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 561/2006, 15 artiklan 2, 3 ja 7 kohdan mukaisesti silloinkin, kun mainitun ajanjakson aikana kyseinen kuljettaja on suorittanut samalla ajoneuvolla myös säännöllistä henkilöliikennettä, jonka reitin pituus on enintään 50 kilometriä.
Asetuksen N:o 883/2004, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 988/2009, 11 artiklan 3 kohdan e alakohtaa, luettuna Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan valossa, on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa oikeus tulla liitetyksi vastaanottavan jäsenvaltion julkiseen sairausvakuutusjärjestelmään tämän valtion rahoittamaa sairaanhoitoa koskevien etuuksien saamiseksi evätään sellaisilta unionin kansalaisilta, jotka eivät ole taloudellisesti aktiivisia ja jotka ovat sellaisia toisen jäsenvaltion kansalaisia, jotka kuuluvat asetuksen N:o 883/2004, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 988/2009, 11 artiklan 3 kohdan e alakohdan nojalla vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädännön soveltamisalaan ja käyttävät oikeuttaan oleskella tämän valtion alueella kyseisen direktiivin 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti.

Asetuksen N:o 883/2004, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 988/2009, 4 artiklaa ja 11 artiklan 3 kohdan e alakohtaa sekä direktiivin 2004/38 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 24 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät sitä vastoin ole esteenä sille, että tällaisten unionin kansalaisten liittäminen kyseiseen järjestelmään ei ole maksutonta, jotteivät kyseiset kansalaiset muodostu kohtuuttomaksi rasitteeksi vastaanottavan jäsenvaltion julkiselle taloudelle.
Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 3.6.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) – EB v. Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli Studi Roma Tre

(Asia C-326/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 1999/70/EY - Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus - 5 lauseke - Perättäiset määräaikaiset työsopimukset tai työsuhteet - Väärinkäytös - Estävät toimenpiteet - Julkisen sektorin määräaikaiset työsopimukset - Yliopistotutkijat)

(2021/C 289/05)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Pääasian asianosaiset

Valittaja: EB

Vastapuoli: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli Studi Roma Tre

Federazione Lavoratori della Conoscenza – CGIL:n (FLC-CGIL), Confederazione Generale Italiana del Lavoron (CGIL), Anief – Associazione Professionale e Sindacalen, Confederazione Generale Sindacalen, Cipur – Coordinamento Intersedi Professori Universitari di Ruolon osallistuessa asian käsittelyyn

Tuomiolauselma

Määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen, joka on tehty 18.3.1999 ja joka on Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä, 5 lauseketta on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla on säädetty yliopistotutkijoiden palvelukseen ottamisen osalta määräaikaisen työsopimuksen tekemisestä kolmen vuoden ajaksi siten, että työsopimusta voidaan jatkaa vain yhden kerran enintään kahdeksi vuodeksi, ja jossa asetetaan yhtäältä tällaisten työsopimusten tekemisen edellytykseksi se, että ”suunnittelua varten” on käytettävissä resursseja ”tutkimus- ja opetustehtävien, täydentävää opetusta koskevien tehtävien sekä opiskelijapalvelutoiminnan toteuttamiseksi”, ja toisaalta näiden työsopimusten jatkamisen edellytykseksi se, että ”suoritetuista opetus- ja tutkimustehtävistä annettu arvio on positiivinen”, eikä kyseisessä säännöstössä ole tarpeellista vahvistaa objektiivisia ja avoimia perusteita sen varmistamiseksi, että kyseisten työsopimusten tekeminen ja uudistaminen vastaavat tosiasiassa todellista tarvetta, soveltuvat tavoitellun päämäärän saavuttamiseen ja ovat sen kannalta tarpeellisia.

(1) EUVL C 288, 26.8.2019.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.5.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – Vereniging van Effectenbezitters v. BP plc

(Asia C-709/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Tuomioistuimen toimivalta ja tuomioiden täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Asetus (EU) N:o 1215/2012 - 7 artiklan 2 alakohta - Toimivalta sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa - Paikkakunta, missä vahinko ilmeni - Vahinko, joka on yksinomaan puhdasta varallisuusvahinkoa)

(2021/C 278/09)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Vereniging van Effectenbezitters

Vastapuoli: BP plc

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa tulkittava siten, että sellaisen puhtaan varallisuusvahingon, joka on seurausta julkisesti noteeratulta kansainväliseltä yhtiöltä lähtöisin olevien maailmanlaajuisesti helposti saatavilla olevien mutta virheellisten, puutteellisten ja harhaanjohtavien tietojen perusteella tehdyistä sijoituspäätöksistä, ilmeneminen suoraan sijoitustilillä ei mahdollista sitä, että vahingon ilmenemisen perusteella kansainvälisesti toimivaltaiseksi katsotaan sen jäsenvaltion tuomioistuin, johon on sijoittautunut pankki tai sijoitusyhtiö, jossa kyseinen tili on, jos mainittu yhtiö ei ole kyseisen jäsenvaltion lakisääteisen tiedonantovelvollisuuden alainen.

(1) EUVL C 19, 20.1.2020.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 20.5.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Najwyższy – Puola) – FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

(Asia C-879/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaaliturva - Sovellettavan lainsäädännön määrittäminen - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - 13 artiklan 2 kohdan a alakohta - 14 artiklan 2 kohta - Kahden tai useamman jäsenvaltion alueella tavallisesti työskentelevä henkilö - Yksi ainoa työsopimus - Työnantaja, joka on sijoittautunut jäsenvaltioon, jossa työntekijä asuu - Työskentely yksinomaan muissa jäsenvaltioissa - Eri jäsenvaltioissa peräkkäisinä ajanjaksoina suoritettu työ - Edellytykset)

(2021/C 278/13)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Najwyższy

Pääasian asianosaiset

Valittaja: FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe

Vastapuoli: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

Muu osapuoli: UA

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 ja sellaisena kuin se on muutettuna 29.6.1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1606/98, 14 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että sitä ei sovelleta henkilöön, joka yhden ainoan työnantajan kanssa tehdyn sellaisen yhden ainoan työsopimuksen perusteella, jossa määrätään työskentelystä useissa jäsenvaltioissa, työskentelee useiden peräkkäisten kuukausien ajan yksinomaan kunkin näistä jäsenvaltioista alueella, kun kyseisen henkilön yhtäjaksoisten työskentelyjaksojen kesto kussakin näistä jäsenvaltioista ei ylitä 12 kuukautta, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.

(1) EUVL C 54, 17.2.2020.
Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 15.4.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Puola) – Grupa Warzywna Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

(Asia C-935/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 273 artikla - Arvonlisäveropalautuksen määrän ilmoittaminen veroilmoituksessa liian suurena - Verovelvollisen arviointivirhe liiketoimen verollisuuden osalta - Veroilmoituksen oikaiseminen tarkastuksen jälkeen - Seuraamus, joka on suuruudeltaan 20 prosenttia siitä määrästä, jonka verran arvonlisäveron palautus on ilmoitettu liian suurena - Suhteellisuusperiaate)

(2021/C 217/19)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Grupa Warzywna Sp. z o.o.

Vastaaja: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 273 artiklaa ja suhteellisuusperiaatetta on tulkittava siten, että niiden vastaisena on pidettävä kansallista lainsäädäntöä, jonka mukaan verovelvolliselle, joka on virheellisesti pitänyt arvonlisäverosta vapautettua liiketoimea arvonlisäverollisena, määrätään seuraamus, joka on suuruudeltaan 20 prosenttia siitä määrästä, jonka verran perusteettomasti vaaditun arvonveropalautuksen määrä on ilmoitettu liian suurena, silloin, kun mainittua seuraamusta sovelletaan erotuksetta sekä sellaisessa tapauksessa, jossa sääntöjenvastaisuus aiheutuu liiketoimen osapuolten kyseisen liiketoimen verollisuuden osalta tekemästä arviointivirheestä ja jolle on ominaista se, ettei ole minkäänlaisia viitteitä petoksesta, ja se, ettei verohallinnolle aiheudu verotulojen menetystä, että sellaisessa tapauksessa, jossa tällaisia erityisiä olosuhteita ei ole.

(1) EUVL C 191, 8.6.2020.
C 182/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 9.3.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Vrhovno sodišče – Slovenia) – D. J. v. Radiotelevizija Slovenija

(Asia C-344/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu - Työajan järjestäminen - Direktiivi 2003/88/EY - 2 artikla - Työajan käsite - Varallaolojärjestelmän mukainen päivystysjakso - Erityinen työ, joka liittyy kaukana asutulta alueelta sijaitsevien televisiolähettimien huoltamiseen - Direktiivi 89/391/ETY - 5 ja 6 artikla - Psykososiaaliset riskit - Ehkäisemisvelvollisuus)

(2021/C 182/03)

Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Vrhovno sodišče

Pääasian asianosaiset

Kantaja: D. J.

Vastaaja: Radiotelevizija Slovenija

Tuomiolauselma

Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 2 artiklan 1 alakohtaa on tulkittava siten, että varallaolojärjestelmän mukainen päivystysjakso, jonka kuluessa työntekijän on pelkästään oltava tavoitettavissa puhelimitse ja tarvittaessa kyettävä saapumaan työpaikalleen yhdessä tunnissa, kun hän voi oleskella työnantajansa hänen käyttöönsä asettamassa, tällä työpaikalla sijaitsevassa työsuhdeasunnossa, mutta hän ei ole velvollinen pysymään siellä, on kokonaisuudessaan tässä säännöksessä tarkoitettua työaikaa vain, jos kaikkien yksittäistapaukseen liittyvien seikkojen, erityisesti tämän valmiusajan seurausten ja tarvittaessa tämän ajanjakson kuluessa edellytettyjen interventioiden keskimääräisen lukumäärän, kokonaisvaltaisesta arvioinnista seuraa, että kyseiselle työntekijälle mainitun ajanjakson kuluessa asetetut velvoitteet ovat luonteeltaan sellaisia, että ne vaikuttavat objektiivisesti ja erittäin huomattavasti hänen mahdollisuuteensa käyttää vapaasti tämän jakson aikana se aika, jolloin häneltä ei edellytetä työtehtävien suorittamista, ja käyttää tämä aika omiin asioihinsa. Sillä, että kyseisen paikan välitön ympäristö ei sovellu hyvin vapaa-ajantoimintaan, ei ole merkitystä tässä arvioinnissa.

(1) EUVL C 263, 5.8.2019.
3)

Asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohtaa on tulkittava siten, että yhtäältä kyseisessä säännöksessä tarkoitetun sopimusta koskevan asian käsitteen alaan kuuluu vaatimus sellaisen maksun perimiseksi, joka perustuu sopimukseen, jonka kohteena on pysäköinti yhdelle yleisellä tiellä olevista merkityistä pysäköintipaikoista, jotka tätä tarkoitusta varten valtuutettu yhtiö on järjestänyt ja joita se hallinnoi, ja että toisaalta tämä sopimus on kyseisen asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettu palvelujen suorittamista koskeva sopimus.
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 17.3.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs v. Wellcome Trust Ltd

(Asia C-459/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Verolainsäädännön yhdenmukaistaminen - Arvonlisävero (ALV) - Direktiivi 2006/112/EY - 43 ja 44 artikla - Tässä ominaisuudessaan toimivalle verovelvolliselle suoritettavien palvelujen suorituspaikka - Sellaisten varainhoitopalveluiden suorituspaikka, joita hyväntekeväisyysjärjestö vastaanottaa ammattimaista muuta kuin liiketoimintaa varten unionin ulkopuolelle sijoittautuneilta suorittajilta)

(2021/C 182/09)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Vastapuoli: Wellcome Trust Ltd

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 12.2.2008 annetulla neuvoston direktiivillä 2008/8/EY, 44 artiklaa on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa verovelvollinen, joka harjoittaa ammattimaisesti muuta kuin liiketoimintaa, hankkii palveluja kyseistä muuta kuin liiketoimintaa varten, on katsottava, että kyseiset palvelut on suoritettu kyseiselle verovelvolliselle, ”joka toimii tässä ominaisuudessaan” mainitussa artiklassa tarkoitetulla tavalla.

(1) EUVL C 280, 19.8.2019.
2)

Direktiivin 2009/147 9 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa sallitaan kyseisen direktiivin 8 artiklasta poiketen sellainen pyydystämismenetelmä, joka johtaa sivusaaliisiin, jos sivusaaliit, vaikkakin kyse on pienistä määristä rajoitetun ajan, voivat aiheuttaa vähäistä suurempaa vahinkoa sellaisille pyydystetyille lajeille, jotka eivät ole kohdelajeja.
2)

Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artiklassa vahvistettua ne bis in idem -periaatetta on tulkittava siten, että sitä sovelletaan SEUT 102 artiklassa tarkoitetun määräävän markkina-aseman väärinkäytön kaltaisiin kilpailuoikeuden rikkomisiin ja että se estää toteamasta uudelleen, että yritys on syyllistynyt sellaiseen kilpailunvastaiseen käyttäytymiseen, tai ryhtymästä yritystä kohtaan uudelleen toimenpiteisiin sellaisen kilpailunvastaisen käyttäytymisen perusteella, josta sille on jo määrätty seuraamus tai jonka osalta on todettu, että se ei ole vastuussa siitä, sellaisella aiemmalla ratkaisulla, johon ei enää voida hakea muutosta. Tätä periaatetta ei sitä vastoin sovelleta silloin, kun jäsenvaltion kilpailuviranomainen ja Euroopan komissio ovat erikseen ja itsenäisesti ryhtyneet toimenpiteisiin yritystä kohtaan ja määränneet tälle seuraamuksia SEUT 102 artiklan rikkomisista eri tuotemarkkinoilla tai eri maantieteellisillä markkinoilla tai kun jäsenvaltion kilpailuviranomainen on menettänyt toimivaltansa asetuksen N:o 1/2003 11 artiklan 6 kohdan ensimmäisen virkkeen nojalla.