ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 366/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 4.10.2012 (Juzgado de lo Mercantil no 2 de A Coruñan (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Germán Rodríguez Cachafeiro ja María de los Reyes Martínez-Reboredo Varela-Villamor v. Iberia, Líneas Aéreas de España SA

(Asia C-321/11) (1)

(Lentoliikenne - Asetus (EY) N:o 261/2004 - Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen johdosta annettava korvaus - Lennolle pääsyn epäämisen käsite - Tilanne, jossa liikenteenharjoittaja peruuttaa matkustajan tarkastuskortin kyseisen lennon kanssa samanaikaisesti lähtöselvitetyn ja saman liikenteenharjoittajan liikennöimän aikaisemman lennon oletetun viivästymisen takia)

2012/C 366/21

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de lo Mercantil no 2 de A Coruña

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Germán Rodríguez Cachafeiro ja María de los Reyes Martínez-Reboredo Varela-Villamor

Vastaaja: Iberia, Líneas Aéreas de España SA

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Juzgado de lo Mercantil no 2 de A Coruña — Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (EUVL L 46, s. 1) 2 artiklan j alakohdan, 3 artiklan 2 kohdan, 4 artiklan 3 kohdan sekä 5 ja 7 artiklan tulkinta — Lennolle pääsyn epäämisen käsite — Jatkolennolle pääsyn epääminen sen vuoksi, että ensimmäinen lento on viivästynyt lentoyhtiöstä johtuvasta syystä — Jatkolennon paikkojen antaminen toisille matkustajille siksi, että on oletettu, etteivät jatkolennolle saapuvat matkustajat voi ehtiä sille ajoissa, mikä ei kuitenkaan ole osoittautunut todeksi

Tuomiolauselma

Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 2 artiklan j alakohtaa, luettuna yhdessä asetuksen N:o 261/2004 3 artiklan 2 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että lennolle pääsyn epäämisen käsite sisältää tilanteen, jossa on kyse yhdestä kuljetussopimuksesta, joka sisältää useita varauksia välittömästi peräkkäisille ja samanaikaisesti lähtöselvitetyille lennoille, ja jossa lentoliikenteen harjoittaja epää joiltakin matkustajilta pääsyn lennolle siitä syystä, että heidän varauksensa sisältämä ensimmäinen lento on viivästynyt, mikä johtuu mainitusta liikenteenharjoittajasta, ja tämä on arvioinut virheellisesti, etteivät kyseiset matkustajat saavu ajoissa päästäkseen jälkimmäiselle lennolle.

(1) EUVL C 282, 24.9.2011.
C 331/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 6.9.2012 (Tribunal Central Administrativo Sulin (Portugali) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Portugal Telecom SGPS, SA v. Fazenda Pública

(Asia C-496/11) (1)

(Arvonlisävero - Kuudes direktiivi - 17 artiklan 2 kohta ja 19 artikla - Vähennykset - Holdingyhtiön hankkimista palveluista maksettava tai maksettu vero - Palvelut, joilla on suora, välitön ja yksiselitteinen yhteys verollisiin myyntiliiketoimiin)

(2012/C 331/18)

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Central Administrativo Sul

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Portugal Telecom SGPS, SA

Vastaaja: Fazenda Pública

Muu osapuoli: Ministério Público

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal Central Administrativo Sul — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 17 artiklan 2 kohdan tulkinta — Vähennykset — Holdingyhtiön hankkimista palveluista maksettava tai maksettu vero — Palvelut, joilla on suora, välitön ja yksiselitteinen yhteys verollisiin liiketoimiin

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 2 ja 5 kohtaa on tulkittava niin, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen holdingyhtiö, joka joko kokonaan tai osittain omistamiensa yhtiöiden osuuksien hallinnoinnista muodostuvan pääasiallisen toimintansa liitännäistoimintana hankkii tavaroita ja palveluja, jotka se laskuttaa tämän jälkeen mainituilta yhtiöiltä, saa vähentää ostoihin sisältyvän arvonlisäveron sillä edellytyksellä, että hankituilla palveluilla on suora ja välitön yhteys vähennykseen oikeuttaviin myyntitoimiin. Jos holdingyhtiö käyttää kyseisiä tavaroita ja palveluja suorittaakseen samalla sekä vähennykseen oikeuttavia liiketoimia että vähennykseen oikeuttamattomia liiketoimia, vähennys sallitaan vain arvonlisäveron siitä osasta, joka vastaa vähennykseen oikeuttavien liiketoimien suhteellista osuutta, ja kansalliset veroviranomaiset voivat säätää jostakin kyseisessä 17 artiklan 5 kohdassa mainitusta vähennysoikeuden määrittelymenetelmästä. Jos tavaroita ja palveluja käytetään samalla sekä taloudelliseen toimintaan että muuhun kuin taloudelliseen toimintaan, kuudennen direktiivin 17 artiklan 5 kohtaa ei sovelleta, ja vähennys- ja jakamismenetelmät määrittelevät jäsenvaltiot, joiden tätä toimivaltaansa käyttäessään on otettava huomioon kuudennen direktiivin tavoitteet ja systematiikka ja siten säädettävä laskemistavasta, joka heijastaa objektiivisesti osuutta, joka ostoihin liittyvistä kustannuksista tosiasiallisesti kohdistuu kuhunkin näistä toiminnoista.

(1) EUVL C 362, 10.12.2011.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 250/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.6.2012 (korkeimman hallinto-oikeuden (Suomi) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Marja-Liisa Susisalon, Olli Tuomaalan ja Merja Ritalan vireille panema asia

(Asia C-84/11) (1)

(SEUT 49 artikla - Sijoittautumisvapaus - Kansanterveys - Apteekit - Kansallinen apteekkilupajärjestelmä - Sivuapteekkien perustaminen - Edellytykset, jotka vaihtelevat sen mukaan, onko kyse yksityisistä apteekeista vai Helsingin yliopiston apteekista - Helsingin yliopiston apteekki, jolla on farmasian opetukseen ja lääkehuoltoon liittyviä erityistehtäviä)

2012/C 250/09

Oikeudenkäyntikieli: suomi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Korkein hallinto-oikeus

Pääasian asianosaiset

Marja-Liisa Susisalo, Olli Tuomaala ja Merja Ritala

Muu osapuoli: Helsingin yliopiston apteekki

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Korkein hallinto-oikeus — SEUT 49 artiklan ja SEUT 106 artiklan 2 kohdan tulkinta — Sijoittautumisvapaus — Apteekkilupajärjestelmä — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan yliopiston apteekki voi saada luvan sivuapteekkien perustamiseen suotuisammilla edellytyksillä kuin yksityiset apteekit — Yliopiston apteekki, jolla on farmasian opetukseen ja lääkehuoltoon liittyviä erityistehtäviä

Tuomiolauselma

SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasioissa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle — jossa säädetään Helsingin yliopiston apteekkiin sovellettavasta erityisestä sivuapteekkilupajärjestelmästä, joka on yksityisiin apteekkeihin sovellettavaa sivuapteekkilupajärjestelmää suotuisampi —, kunhan Helsingin yliopiston apteekin sivuapteekit todella osallistuvat Helsingin yliopiston apteekille kansallisessa laissa säädettyjen erityistehtävien toteuttamiseen farmasian opiskelijoiden koulutuksessa, lääkehuoltoa koskevassa tutkimuksessa ja harvinaisten lääkevalmisteiden valmistuksessa, minkä selvittäminen on kansallisen tuomioistuimen asiana.

(1) EUVL C 145, 14.5.2011.
2)

Verotuksen neutraalisuuden periaate on esteenä sille, että seuraamuksena on vähennysoikeuden epääminen, kun arvonlisävero tilitetään myöhässä, mutta se ei ole esteenä viivästyskorkojen maksamiselle edellyttäen, että tämä seuraamus on suhteellisuusperiaatteen mukainen, mikä on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tutkittava.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 227/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 14.6.2012 (College van Beroep voor het Bedrijfslevenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — G. Brouwer v. Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

(Asia C-355/11) (1)

(Direktiivi 91/626/ETY - Vasikoiden suojelun vähimmäisvaatimukset - Asetus (EY) N:o 1782/2003 - Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevat yhteiset säännöt - Kansallinen lainsäädäntö, jolla direktiivi 91/626 pannaan täytäntöön ja jossa säädetään, että asetuksen mukaisia hoitovaatimuksia sovelletaan muun muassa maitokarjatilan pitämisen yhteydessä pidettäviin vasikoihin)

2012/C 227/08

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

College van Beroep voor het Bedrijfsleven

Pääasian asianosaiset

Kantaja: G. Brouwer

Vastaaja: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Vasikoiden suojelun vähimmäisvaatimuksista 19.11.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/629/ETY (EYVL L 340, s. 28) tulkinta ja yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71, (EY) N:o 1254/1999 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (EUVL L 270, s. 1) 4 ja 6 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jolla direktiivi pannaan täytäntöön ja jossa säädetään, että asetuksen mukaisia hoitovaatimuksia sovelletaan paitsi kasvatukseen ja lihotukseen tarkoitettuihin vasikoihin myös maitokarjatilan pitämisen yhteydessä pidettäviin vasikoihin

Tuomiolauselma

Vasikoiden suojelun vähimmäisvaatimuksista 19.11.1991 annettua neuvoston direktiiviä 91/629/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 14.4.2003 neuvoston asetuksella (EY) N:o 806/2003, on tulkittava siten, että direktiivin 4 artiklassa säädettyä edellytystä, jonka mukaan direktiivin liitteessä vahvistettuja yleisiä säännöksiä, mukaan lukien kyseisen liitteen 8 kohdassa säädetty kielto pitää vasikoita kytkettyinä, sovelletaan myös vasikoihin, joita viljelijä pitää sisätiloissa maitokarjatilan pitämisen yhteydessä.

(1) EUVL C 282, 24.9.2011.
2)

Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24.9.1996 annettua neuvoston direktiiviä 96/61/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.1.2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 166/2006, on tulkittava siten, että — direktiivissä edellytetään, että yleisöllä, jota asia koskee, on mahdollisuus tutustua pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan kaltaiseen maankäyttöpäätökseen jo asianomaista laitosta varten myönnettävää lupaa koskevan menettelyn alussa — direktiivissä ei sallita, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset epäävät yleisöltä, jota asia koskee, mahdollisuuden tutustua tällaiseen päätökseen vetoamalla kaupallisten tai teollisten tietojen luottamuksellisuuteen kansallisessa tai unionin oikeudessa säädetyn salassapidon perusteella — direktiivi ei estä sitä, että ensimmäisen asteen hallintomenettelyssä tapahtunut perusteeton kieltäytyminen pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan kaltaisen maankäyttöpäätöksen saattamisesta yleisön, jota asia koskee, saataville voidaan korjata hallinnollisessa muutoksenhakumenettelyssä, kunhan kaikki vaihtoehdot ovat vielä avoimia ja menettelyvirheen korjaaminen menettelyn tässä vaiheessa antaa yleisölle, jota asia koskee, vielä todellisen mahdollisuuden vaikuttaa päätöksentekomenettelyn lopputulokseen, ja näiden seikkojen tutkiminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.
2)

Asetuksen N:o 617/2010 vaikutukset pysytetään, kunnes tämän tuomion julistamispäivästä lukien kohtuullisessa ajassa on tullut voimaan uusi asetus, joka on annettu asianmukaisen oikeusperustan eli SEUT 194 artiklan 2 kohdan nojalla.
1)

Rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettua neuvoston direktiiviä 89/106/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003, on tulkittava siten, että se on esteenä kansallisille säännöksille, joissa toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien, pääasiassa kyseessä olevien kaltaisten rakennusalan tuotteiden myymisen edellytykseksi asetetaan järjestelmällisesti CE-merkinnän kiinnittäminen tuotteeseen.
1)

Helleenien tasavalta ei ole noudattanut toimenpiteistä C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 ja CP 133/05), jotka Kreikka on toteuttanut Hellenic Shipyardsin hyväksi, 2.7.2008 tehdyn komission päätöksen 2009/610/EY 2, 3, 5, 6, 8, 9 ja 11–19 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut määräajassa kaikkia kyseisen päätöksen noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä ja koska se ei ole toimittanut määräajassa Euroopan komissiolle tämän päätöksen 19 artiklassa lueteltuja tietoja.
1)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 6 artiklan 1 alakohtaa on tulkittava siten, että jos kahta tai useampaa yhtiötä vastaan, joiden kotipaikat ovat eri jäsenvaltioissa, ajetaan jonkin näistä jäsenvaltioista tuomioistuimessa kannetta, jossa kunkin yhtiön erikseen väitetään loukanneen eurooppapatentin, sellaisena kuin se on voimassa jossain muussa jäsenvaltiossa, samaa kansallista osaa ryhtymällä samaa tuotetta koskeviin yksinoikeuden piiriin kuuluviin toimiin, tällainen tilanne voi mainitussa säännöksessä tarkoitetulla tavalla johtaa keskenään ristiriitaisiin ratkaisuihin, jos kanteet käsitellään eri oikeudenkäynneissä. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on arvioida, onko kyse tällaisesta vaarasta, ottamalla huomioon kaikki asian kannalta merkitykselliset seikat.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 151/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 29.3.2012 (Cour d’appel de Monsin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Belgian valtio v. BLM SA

(Asia C-436/10) (1)

(Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohta ja 13 artiklan B kohdan b alakohta - Vähennysoikeus - Investointitavara, joka kuuluu verovelvolliselle oikeushenkilölle ja joka on luovutettu verovelvollisen henkilöstön yksityiseen käyttöön)

2012/C 151/10

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour d’appel de Mons

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Belgian valtio — SPF Finances

Vastaaja: BLM SA

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Cour d’appel de Mons — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan ja 13 artiklan B kohdan b alakohdan tulkinta — Investointitavara, joka on luovutettu käytettäväksi ja osoitettu osittain oikeushenkilön johtajan ja hänen perheensä yksityisiin tarpeisiin ja jonka johdosta on syntynyt oikeus vähentää hankintaan sisältynyt arvonlisävero — Vähennysoikeuden epääminen

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohtaa ja 13 artiklan B kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa pidetään kyseisen 13 artiklan B kohdan b alakohdan nojalla arvonlisäverosta vapautettuna palvelun suorituksena — vaikkeivät kyseisessä säännöksessä tarkoitetut kiinteän omaisuuden vuokrausta koskevat edellytykset täyty — sitä, että arvonlisäverovelvollisen oikeushenkilön henkilöstö käyttää yksityisiin tarpeisiinsa osaa rakennuksesta, jonka kyseinen verovelvollinen on rakentanut tai jota se hallitsee kiinteistöön kohdistuvan esineoikeuden nojalla, jos kyseisen kiinteistön johdosta on syntynyt oikeus vähentää hankintaan sisältynyt arvonlisävero.

Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on tässä yhteydessä arvioida, voidaanko pääasiassa kyseessä olevan kaltaista tilannetta pitää mainitun 13 artiklan B kohdan b alakohdassa tarkoitettuna kiinteän omaisuuden vuokrauksena.

(1) EUVL C 328, 4.12.2010.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 217/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 5.6.2012 (Sąd Najwyższyn (Puola) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Łukasz Marcin Bondaa vastaan

(Asia C-489/10) (1)

(Yhteinen maatalouspolitiikka - Yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä - Asetus (EY) N:o 1973/2004 - 138 artiklan 1 kohta - Tuen piiristä pois sulkeminen virheellisesti ilmoitetun pinta-alan perusteella - Kysymys siitä, onko kyseinen seuraamus luokiteltava hallinnolliseksi vai rikosoikeudelliseksi seuraamukseksi - Rikosoikeudellisten seuraamusten kumuloitumisen kieltoa koskeva sääntö - Ne bis in idem -periaate)

2012/C 217/03

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Najwyższy

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

Łukasz Marcin Bonda

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Sąd Najwyższy — Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat mainitun asetuksen IV ja IV a osastossa säädettyjä tukijärjestelmiä sekä kesannoidun maan käyttöä raaka-aineiden tuottamiseen, 29.10.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1973/2004 (EUVL L 345, s. 1) 138 artiklan tulkinta — Yhtenäinen pinta-alatuki — Tuen piiristä pois sulkeminen virheellisesti ilmoitetun pinta-alan perusteella — Kysymys siitä, onko kyseinen seuraamus luokiteltava hallinnolliseksi vai rikosoikeudelliseksi seuraamukseksi

Tuomiolauselma

Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat mainitun asetuksen IV ja IV a osastossa säädettyjä tukijärjestelmiä sekä kesannoidun maan käyttöä raaka-aineiden tuottamiseen, 29.10.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1973/2004 138 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että kyseisen säännöksen toisessa ja kolmannessa alakohdassa säädetyt toimenpiteet, joilla viljelijä suljetaan pois tuen piiristä siltä vuodelta, jolta hän on tehnyt totuudenvastaisen ilmoituksen tukeen oikeuttavasta pinta-alasta, ja joilla vähennetään ilmoitetun pinta-alan ja määritetyn pinta-alan erotusta vastaava määrä tuista, jotka viljelijälle voitaisiin myöntää seuraavilta kolmelta kalenterivuodelta, eivät ole rikosoikeudellisia seuraamuksia.

(1) EUVL C 13, 15.1.2011.
1)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 4 artiklan 1 kohtaa on pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa tulkittava siten, että se ei ole esteenä saman asetuksen 5 artiklan 3 alakohdan soveltamiselle internetsivuston hallinnointiin perustuvaa vahingonkorvausvastuuta koskevaan kanteeseen sellaista vastaajaa vastaan, joka on todennäköisesti unionin kansalainen mutta jonka olinpaikasta ei ole tietoa, jos tuomioistuimella, jossa asia on vireillä, ei ole käytettävissään todisteita, joiden perusteella se voisi katsoa, että vastaajan kotipaikka todella on unionin alueen ulkopuolella.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 98/8

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 16.2.2012 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — T.G. van Laarhoven v. Staatssecretaris van Financiën

(Asia C-594/10) (1)

(Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Oikeus vähentää aikaisemmassa vaihdannan vaiheessa maksettu vero - Rajoittaminen - Yritykselle kuuluvan tavaran ottaminen verovelvollisen yksityiseen käyttöön - Yrityksen liikeomaisuuteen kuuluvan tavaran yksityiskäytön verokohtelu)

2012/C 98/10

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Kantaja: T.G. van Laarhoven

Vastaaja: Staatssecretaris van Financiën

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annetun neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 17 artiklan 6 kohdan tulkinta — Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen — Vähennysoikeuden poissulkeminen — Kansallinen säännöstö, jossa rajoitetaan veron vähennysoikeutta sellaisista ajoneuvoista, joita yrittäjä käyttää sekä yritystoiminnassaan että yksityistarkoituksiin

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä sen 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle verosäännöstölle, jossa annetaan verovelvolliselle, jonka ajoneuvot ovat sekä yrityskäytössä että yksityiskäytössä, lupa ensin vähentää välittömästi ja täysimääräisesti aikaisemmassa vaihdannan vaiheessa maksettu arvonlisävero mutta jossa säädetään näiden ajoneuvojen yksityiskäytön myöhemmästä vuosittaisesta verottamisesta, jossa tietyn verovuoden arvonlisäveron peruste määritetään menetelmällä, jossa tällaiseen käyttöön liittyvät kustannukset lasketaan kiinteiden parametrien mukaisesti ja jossa ei oteta oikeasuhteisesti huomioon yksityiskäytön todellista laajuutta.

(1) EUVL C 80, 12.3.2011.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 32/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.12.2011 (Bundespatentgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Merck Sharp & Dohme Corporation (aiemmin Merck & Co.) v. Deutsches Patent- und Markenamt

(Asia C-125/10) (1)

(Tekijän- ja teollisoikeudet - Patentit - Asetus (ETY) N:o 1768/92 - 13 artikla - Lääkkeiden lisäsuojatodistus - Mahdollisuus myöntää lisäsuojatodistus, kun peruspatentin hakemispäivän ja ensimmäisen unionissa myönnetyn markkinoille saattamista koskevan luvan myöntämispäivän välillä on kulunut alle viisi vuotta - Asetus (EY) N:o 1901/2006 - 36 artikla - Lisäsuojatodistuksen voimassaoloajan jatkaminen)

2012/C 32/10

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundespatentgericht

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Merck Sharp & Dohme Corporation (aiemmin Merck & Co.)

Vastaaja: Deutsches Patent- und Markenamt

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundespatentgericht — Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 469/2009 (EUVL L 152, s. 1) 13 artiklan 1 kohdan tulkinta — Mahdollisuus myöntää mainittu todistus silloin, kun peruspatentin hakemispäivän ja ensimmäisen yhteisössä myönnetyn myyntiluvan myöntämispäivän välillä on kulunut alle viisi vuotta

Tuomiolauselma

Lääkkeiden lisäsuojatodistuksen aikaansaamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1768/92, sellaisena kuin se on muutettuna 12.12.2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1901/2006, 13 artiklaa, luettuna yhdessä asetuksen N:o 1901/2006 36 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että lääkkeelle voidaan myöntää lisäsuojatodistus, kun peruspatentin hakemispäivän ja ensimmäisen Euroopan unionissa myönnetyn myyntiluvan myöntämispäivän välillä on kulunut alle viisi vuotta. Tällaisessa tapauksessa viimeksi mainitussa asetuksessa säädetty lastenlääkettä koskeva jatkoaika alkaa kulua päivästä, joka määritetään vähentämällä patentin voimassaolon päättymispäivästä viiden vuoden ja patentin hakemispäivän ja ensimmäisen myyntiluvan myöntämispäivän välillä kuluneen ajan välinen erotus.

(1) EUVL C 161, 19.6.2010.