Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Ennakkoratkaisukysymykset - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta - Toimivallan rajat - Selvästi asiaan vaikuttamaton kysymys

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla)

2 Jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentäminen - Liikennevakuutus - Direktiivi 72/166/ETY - Pakollisen vakuutuksen kolmansille antaman suojan laajuus - Päihtyneen kuljettajan aiheuttamien vahinkojen jättäminen suojan ulkopuolelle, mitä ei voida hyväksyä - Vakuutuksenantajan regressioikeus vakuutettua kohtaan, mikä voidaan hyväksyä

(Neuvoston direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 1 kohta ja neuvoston direktiivin 84/5/ETY 2 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

3 Perustamissopimuksen 177 artiklassa tarkoitetussa ennakkoratkaisumenettelyssä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityspiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Kansallisen tuomioistuimen esittämä pyyntö voidaan jättää tutkimatta ainoastaan, jos on ilmeistä, että yhteisön oikeuden tulkitsemisella tai yhteisön säännöksen pätevyyden tutkimisella, joita tämä tuomioistuin on pyytänyt, ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian todelliseen luonteeseen tai kohteeseen.

4 Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että jollei moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 84/5/ETY 2 artiklan 1 kohdassa toisin säädetä, pakollista vakuutusta koskevassa sopimuksessa ei voida sopia, että tietyissä tapauksissa ja erityisesti ajoneuvon kuljettajan oltua päihtynyt vakuutuksenantajan ei tarvitse korvata vakuutetulla ajoneuvolla kolmansille aiheutettuja henkilö- ja omaisuusvahinkoja.

Ottaen huomioon kaikissa tätä alaa koskevissa direktiiveissä jatkuvasti toistettu suojan tavoite edellä mainittua 3 artiklan 1 kohtaa, sellaisena kuin se on täsmennettynä ja täydennettynä myöhemmin annetuilla direktiiveillä, on tulkittava siten, että pakollisen liikennevakuutuksen kyseessä ollessa ajoneuvolla aiheutetun onnettomuuden kolmansille vahingonkärsijöille on annettava korvaus kaikista heidän kärsimistään henkilö- ja omaisuusvahingoista, eikä vakuutuksenantaja voi kieltäytyä maksamasta tällaista korvausta vetoamalla lainsäädäntöön tai sopimuslausekkeisiin. Toisenlaisesta tulkinnasta seuraisi, että tämä säännös menettäisi tehokkaan vaikutuksensa (effet utile), koska jäsenvaltiot voisivat rajoittaa liikenneonnettomuudessa vahinkoa kärsineille kolmansille maksettavan korvauksen tiettyihin vahinkojen lajeihin, minkä takia vahingonkärsijöitä kohdeltaisiin eri tavalla onnettomuuden tapahtumispaikan mukaan, ja juuri tämän estäminen on direktiivien tavoitteena.

Sitä vastoin pakollista vakuutusta koskevassa sopimuksessa voidaan määrätä, että tällaisissa tilanteissa vakuutuksenantajalla on regressioikeus vakuutettua kohtaan.