ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Direktiivin 2002/19 8 artiklan 4 kohtaa ja 13 artiklan 3 kohtaa luettuina yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 artiklan kanssa on tulkittava siten, että kansallinen sääntelyviranomainen voi velvoittaa operaattorin, jolla on määritelty olevan huomattava markkinavoima tietyillä markkinoilla ja jolle on asetettu hintojen kustannuslähtöisyyttä koskeva velvollisuus, vahvistamaan hintansa vuosittain tuoreimpien tietojen pohjalta ja ilmoittamaan nämä hinnat ja niiden perusteet sääntelyviranomaisen tarkistettaviksi ennen hintojen soveltamisen aloittamista, edellyttäen että tällaiset velvollisuudet perustuvat todetun ongelman luonteeseen ja ne ovat oikeasuhteisia ja perusteltuja sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 8 artiklassa ilmaistujen tavoitteiden kannalta, ja tämän seikan tarkistaminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 83/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Nejvyšší správní soud – Tšekki) – CORPORATE COMPANIES s.r.o. v. Ministerstvo financí ČR

(Asia C-676/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Rahoitusjärjestelmän käytön estäminen rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen - Direktiivi 2005/60/EY - Soveltamisala - 2 artiklan 1 kohdan 3 alakohdan c alakohta ja 3 artiklan 7 alakohdan a alakohta - Yrityksen toiminta, jonka tarkoituksena on sellaisten kaupallisten yhtiöiden myynti, jotka on merkitty kaupparekisteriin ja jotka on perustettu ainoastaan myyntitarkoituksessa - Myynti, joka toteutetaan luovuttamalla valmisyhtiön osakkuuksia))

(2018/C 083/06)

Oikeudenkäyntikieli: tšekki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Nejvyšší správní soud

Pääasian asianosaiset

Valittaja: CORPORATE COMPANIES s.r.o.

Vastapuoli: Ministerstvo financí ČR

Tuomiolauselma

Rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen 26.10.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY 2 artiklan 1 kohdan 3 alakohdan c alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 3 artiklan 7 alakohdan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että kyseisiä säännöksiä sovelletaan sellaiseen henkilöön, josta on kyse pääasiassa ja jonka liiketoiminta perustuu sellaisten yhtiöiden myyntiin, jotka se on sen mahdollisten asiakkaiden tätä ennakkoon pyytämättä perustanut tarkoituksena myydä ne asiakkailleen siten, että se luovuttaa osakkuutensa kaupan kohteena olevassa yhtiössä.

(1) EUVL C 86, 20.3.2017.
2)

Valtiontuesta SA.28599 (C 23/2010 (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)), jota Espanjan kuningaskunta on myöntänyt maanpäällisen verkon digitaalitelevisiolle syrjäisillä ja vähemmän kaupungistuneilla alueilla (Castilla-La Manchan ulkopuolella), 19.6.2013 annettu komission päätös 2014/489/EU kumotaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 72/25

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 20.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht München – Saksa) – Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH v. Hauptzollamt München

(Asia C-529/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Tullikoodeksi - 29 artikla - Tullausarvon määrittäminen - Keskenään etuyhteydessä olevien yhtiöiden väliset rajat ylittävät liiketoimet - Siirtohinnoittelun ennakkosopimus - Sovittu siirtohinta, joka muodostuu aluksi laskuun merkitystä määrästä ja kiinteämääräisestä oikaisusta, joka on tehty laskutuskauden päättymisen jälkeen))

(2018/C 072/33)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht München

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH

Vastaaja: Hauptzollamt München

Tuomiolauselma

Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 19.12.1996 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 82/97, 28–31 artiklaa on tulkittava siten, että niiden perusteella ei ole mahdollista hyväksyä tullausarvoksi sovittua kauppa-arvoa, joka muodostuu osittain alun perin laskuun merkitystä ja ilmoitetusta määrästä ja osittain laskutuskauden päättymisen jälkeen tehdystä kiinteämääräisestä tarkistuksesta, ilman että on mahdollista tietää, tehdäänkö laskutuskauden päätyttyä tarkistus ylös- vai alaspäin.

(1) EUVL C 30, 30.1.2017.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 22/14

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 15.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Administrativen sad Sofia-grad – Bulgaria) – Еntertainment Bulgaria System ЕООD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

(Asia C-507/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Direktiivi 2006/112/EY - 168 artiklan a alakohta, 169 artiklan a alakohta, 214 artiklan 1 kohdan d ja e alakohta sekä 289 ja 290 artikla - Aikaisemmassa vaihdannan vaiheessa maksettavan tai maksetun arvonlisäveron vähennyskelpoisuus - Aikaisemmassa vaihdannan vaiheessa muissa jäsenvaltioissa toteutetut liiketoimet - Verosta vapauttamista koskeva järjestelmä siinä jäsenvaltiossa, jossa vähennysoikeutta käytetään))

(2018/C 022/18)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Administrativen sad Sofia-grad

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Еntertainment Bulgaria System ЕООD

Vastaaja: Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettua neuvoston direktiiviä 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.2009 annetulla neuvoston direktiivillä 2009/162/EU, on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautunutta verovelvollista estetään vähentämästä arvonlisäveroa, jonka se on tuossa jäsenvaltiossa velvollinen maksamaan tai maksanut muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden verovelvollisten sille suorittamista palveluista, joita se on käyttänyt palvelujen suorituksiin muissa jäsenvaltioissa kuin kotipaikkajäsenvaltiossaan, kun vähennysoikeuden epäämisen perusteena on se, että kyseinen verovelvollinen on rekisteröity arvonlisäverotarkoituksessa direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/162, 214 artiklan 1 kohdan d tai e alakohdan nojalla. Direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/162, 168 artiklan a alakohtaa ja 169 artiklan a alakohtaa on sitä vastoin tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä lainsäädännölle, jossa kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautunutta verovelvollista, johon sovelletaan siellä verovapautusjärjestelmää, estetään käyttämästä oikeutta vähentää arvonlisävero, jonka se on tuossa jäsenvaltiossa velvollinen maksamaan tai maksanut muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden verovelvollisten sille suorittamista palveluista, joita se on käyttänyt palvelujen suorituksiin muissa jäsenvaltioissa kuin kotipaikkajäsenvaltiossaan.

(1) EUVL C 441, 28.11.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/11

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 7.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona – Espanja) – Wilber López Pastuzano v. Delegación del Gobierno en Navarra

(Asia C-636/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asema - Direktiivi 2003/109/EY - 12 artikla - Karkottamispäätöksen tekeminen pitkään oleskelleesta kolmannen maan kansalaisesta - Huomioon otettavat seikat - Kansallinen säännöstö - Kyseisten seikkojen huomiotta jättäminen - Yhteensopivuus))

(2018/C 052/15)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Wilber López Pastuzano

Vastaaja: Delegación del Gobierno en Navarra

Tuomiolauselma

Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta 25.11.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/109/EY 12 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa – sellaisena kuin osa kyseisen jäsenvaltion tuomioistuimista on sitä tulkinnut – ei säädetä pitkään oleskelleen kolmannen valtion kansalaisen karkottamissuojan edellytysten soveltamisesta kaikkien hallinnollisten karkottamispäätösten osalta, riippumatta tällaisen toimenpiteen luonteesta tai sitä koskevista oikeudellisista menettelytavoista.

(1) EUVL C 46, 13.2.2017.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 5/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 9.11.2017 – Valittajana SolarWorld AG sekä muina osapuolina Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente SA, Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio ja China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

(Asia C-205/16 P) (1)

((Muutoksenhaku - Tuet - Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1239/2013 - 2 artikla - Kiinasta peräisin olevien tai sieltä lähetettyjen kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot) tuonti - Lopullinen tasoitustulli - Hyväksytyn sitoumuksen kohteena olevan tuonnin vapauttaminen - Erotettavuus))

(2018/C 005/09)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: SolarWorld AG (edustajat: L. Ruessmann, avocat, ja J. Beck, solicitor)

Muut osapuolet: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente SA (edustajat: L. Ruessmann, avocat, ja J. Beck, solicitor), Euroopan unionin neuvosto (asiamies: H. Marcos Fraile, avustajanaan N. Tuominen, Avocată), Euroopan komissio (asiamiehet: A. Demeneix, J.-F. Brakeland ja T. Maxian Rusche) ja China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (edustajat: J.-F. Bellis ja A. Scalini, avocats, sekä F. Di Gianni, avvocato)

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) SolarWorld AG velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

3) Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 232, 27.6.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 424/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 18.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Symvoulio tis Epikrateias – Kreikka) – Ypourgos Esoterikon ja Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton v. Maria-Eleni Kalliri

(Asia C-409/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 76/207/ETY - Miesten ja naisten yhdenvertainen kohtelu työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa - Sukupuoleen perustuva syrjintä - Jäsenvaltion poliisikoulun valintakoe - Kyseisen jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa tähän valintakokeeseen pääsy edellyttää kaikilta hakijoilta tiettyä vähimmäispituutta))

(2017/C 424/13)

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Symvoulio tis Epikrateias

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Ypourgos Esoterikon ja Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton

Vastapuoli: Maria-Eleni Kalliri

Tuomiolauselma

Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9.2.1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 23.9.2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/73/EY, säännöksiä on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa kyseisen jäsenvaltion poliisikoulun valintakokeeseen pääsy edellyttää hakijalta hänen sukupuolestaan riippumatta 170 senttimetrin vähimmäispituutta, koska tämä lainsäädäntö on epäedullinen huomattavasti suuremmalle määrälle naisia kuin miehiä ja koska kyseinen lainsäädäntö ei ole asianmukainen eikä tarpeellinen sille asetetun oikeutetun tavoitteen toteuttamiseksi, mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava.

(1) EUVL C 392, 24.10.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 402/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 4.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte suprema di cassazione – Italia) – Agenzia delle Entrate v. Federal Express Europe Inc.

(Asia C-273/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Arvonlisävero - Kuudes direktiivi 77/388/ETY - Direktiivi 2006/112/EY - Vapautus arvonlisäverosta - 86 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 144 artikla - Vähäarvoisten tai vailla kaupallista luonnetta olevien tavaroiden tuontitullittomuus - Tavaroiden maahantuontiin liittyvien palvelusuoritusten vapautus verosta - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään arvonlisäverollisiksi vähäarvoisten asiakirjojen ja tavaroiden kuljetuskustannukset, vaikka ne ovat luonteeltaan liitännäisiä suorituksia verottomiin tavaroihin nähden))

(2017/C 402/06)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Agenzia delle Entrate

Vastaaja: Federal Express Europe Inc.

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 144 artiklaa, luettuna yhdessä saman direktiivin 86 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan edellytyksenä sille, että arvonlisäverovapautusta voidaan soveltaa liitännäissuorituksiin, kuljetuspalvelut mukaan lukien, on paitsi se, että liitännäissuoritusten arvo on sisällytetty veron perusteeseen, myös se, että näistä suorituksista on maksettu tosiasiallisesti arvonlisävero tullissa maahantuonnin yhteydessä.

(1) EUVL C 343, 19.9.2016.
Asia C-278/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Aachen – Saksa) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Frank Sleutjes (Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Direktiivi 2010/64/EU — 3 artiklan 1 kohta — Oikeus tulkkauksiin ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä — ”Keskeisten asiakirjojen” kääntäminen — ”Keskeisten asiakirjojen” käsite — Rangaistusmääräys, joka annetaan yksinkertaistetussa menettelyssä, joka ei ole kontradiktorinen, ja jossa määrätään sille, jolle se on osoitettu, sakko rikkomuksesta)

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Aachen – Saksa) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Frank Sleutjes

(Asia C-278/16) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Direktiivi 2010/64/EU — 3 artiklan 1 kohta — Oikeus tulkkauksiin ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä — ”Keskeisten asiakirjojen” kääntäminen — ”Keskeisten asiakirjojen” käsite — Rangaistusmääräys, joka annetaan yksinkertaistetussa menettelyssä, joka ei ole kontradiktorinen, ja jossa määrätään sille, jolle se on osoitettu, sakko rikkomuksesta)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Aachen

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

Frank Sleutjes

Muu osapuoli: Staatsanwaltschaft Aachen

Tuomiolauselma

Oikeudesta tulkkaukseen ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä 20.10.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/64/EU 3 artiklaa on tulkittava siten, että sen kaltainen toimi kuin määräys, josta kansallisessa lainsäädännössä säädetään seuraamuksen määräämiseksi rikkomuksista ja jonka antaa tuomari yksinkertaistetussa menettelyssä, joka ei ole kontradiktorinen, on tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ”keskeinen asiakirja”, josta säännöksessä asetettujen muotovaatimusten mukaisesti on toimitettava kirjallinen käännös epäillyille tai syytetyille henkilöille, jotka eivät ymmärrä kyseessä olevassa menettelyssä käytettävää kieltä, jotta he kykenevät käyttämään oikeuttaan puolustukseen ja jotta menettelyn oikeudenmukaisuus turvataan.

( 1 ) EUVL C 335, 12.09.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 382/14

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.9.2017 – Valittajana Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) sekä muina osapuolina Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto IP ja Bruichladdich Distillery Co. Ltd

(Asia C-56/16 P) (1)

((Muutoksenhaku - EU-tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 207/2009 - 8 artiklan 4 kohta ja 53 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 2 kohdan d alakohta - EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki PORT CHARLOTTE - Tätä tavaramerkkiä koskeva mitättömyysvaatimus - Aiemmille alkuperänimityksille ”Porto” ja ”Port” asetuksen (EY) N:o 1234/2007 ja kansallisen oikeuden nojalla myönnetty suoja - Näille alkuperänimityksille myönnetyn suojan tyhjentävyys - Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 118 m artikla - Käsitteet suojatun alkuperänimityksen ”käyttö” ja siihen liittyvä ”mielleyhtymä”))

(2017/C 382/16)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: E. Zaera Cuadrado ja O. Mondéjar Ortuño)

Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Portugalin tasavalta (asiamiehet: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo ja A. Alves)

Muut osapuolet: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto IP (edustaja: P. Sousa e Silva, advogado) ja Bruichladdich Distillery Co. Ltd, (edustaja: S. Havard Duclos, avocate)

Väliintulija, joka tukee Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto IP:n vaatimuksia: Portugalin tasavalta (asiamiehet: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo ja A. Alves)

Tuomiolauselma

1) Unionin yleisen tuomioistuimen 18.11.2015 antama tuomio Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto vastaan SMHV – Bruichladdich Distillery (PORT CHARLOTTE) (T-659/14, EU:T:2015:863) kumotaan.

2) Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP:n asiassa T-659/14 nostama kanne sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 8.7.2014 antamasta päätöksestä (asia R 946/2013-4) hylätään.

3) Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ja Bruichladdich Distillery Co. Ltd:n oikeudenkäyntikulut kahdessa oikeusasteessa.

4) Portugalin tasavalta ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 175, 17.5.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 309/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 26.7.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra – Portugali) – Superfoz – Supermercados Lda v. Fazenda Pública

(Asia C-519/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Asetus (EY) N:o 882/2004 - Rehujen ja elintarvikkeiden virallinen valvonta - Virallisen valvonnan rahoittaminen - 26 ja 27 artikla - Yleinen verotus - Maksut - Elintarvikemyymälöiltä perittävä maksu))

(2017/C 309/20)

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Superfoz – Supermercados Lda

Vastaaja: Fazenda Pública

Tuomiolauselma

Rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 882/2004, sellaisena kuin se on muutettuna 15.5.2014 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 652/2014, 26 ja 27 artiklaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen maksun määräämiselle ainoastaan vähittäiskauppaa harjoittaville elintarvikemyymälöille ilman, että maksusta saatavilla tuloilla on tarkoitus rahoittaa tiettyä maksuvelvollisten aiheuttamaa tai niiden hyödyksi koituvaa virallista valvontaa.

(1) EUVL C 6, 9.1.2017.
2)

Asetuksen N:o 800/2008 1 artiklan 7 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että se seikka, että yritys täyttää kansallisessa lainsäädännössä vahvistetut edellytykset yhtiön asettamiselle yleistäytäntöönpanomenettelyyn maksukyvyttömyyden vuoksi minkä toteaminen kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle, riittää estämään valtiontuen myöntämisen sille kyseisen asetuksen nojalla, tai jos tällainen tuki on jo myönnetty, sen toteamiseksi, että sitä ei olisi voitu myöntää kyseisen asetuksen nojalla, mikäli kyseiset edellytykset olisivat täyttyneet sinä ajankohtana kun tuki oli myönnetty. Sitä vastoin yritykselle asetuksen N:o 800/2008 ja erityisesti sen 1 artiklan 6 kohdan nojalla myönnettyä tukea ei voida peruuttaa pelkästään sillä perusteella, että kyseinen yritys on asetettu yleistäytäntöönpanomenettelyyn maksukyvyttömyyden vuoksi sen ajankohdan jälkeen kun kyseinen tuki on myönnetty sille.
2)

Yhteisömallista 12.12.2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 6/2002 82 artiklaa on tulkittava siten, että kyseisen asetuksen 81 artiklan b alakohdassa tarkoitetut kanteet, joilla vaaditaan sen vahvistamista, että loukkausta ei ole tapahtunut, on, mikäli vastaajalla on kotipaikka Euroopan unionin jäsenvaltiossa, nostettava tämän jäsenvaltion yhteisömalleja käsittelevässä tuomioistuimessa, ellei ole olemassa asetuksen N:o 44/2001 23 tai 24 artiklassa tarkoitettua toimivaltaa koskevaa sopimusta ja ellei mainituissa asetuksissa tarkoitetusta vireilläolosta tai kanteiden yhdessä käsittelemisestä muuta johdu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 277/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 14.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale Ordinario di Verona – Italia) – Menini ja Maria Antonia Rampanelli v. Banco Popolare – Società Cooperativa

(Asia C-75/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajansuoja - Vaihtoehtoiset riidanratkaisumenettelyt - Direktiivi 2008/52/EY - Direktiivi 2013/11/EU - 3 artiklan 2 kohta - Kuluttajien vastustus menettelyssä, jossa luottolaitos on vaatinut maksamismääräystä - Oikeus saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimissa - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään sovittelumenettelyn käyttö pakolliseksi - Velvollisuus käyttää asianajajaa avustajana - Kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytys))

(2017/C 277/19)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Ordinario di Verona

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Livio Menini ja Maria Antonia Rampanelli

Vastapuoli: Banco Popolare – Società Cooperativa

Tuomiolauselma

Kuluttajariitojen vaihtoehtoisesta riidanratkaisusta sekä asetuksen (EY) N:o 2006/2004 ja direktiivin 2009/22/EY muuttamisesta 21.5.2013 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2013/11/EU (vaihtoehtoista kuluttajariitojen ratkaisua koskeva direktiivi) on tulkittava niin, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään sovittelumenettelyn käytöstä kyseisen direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa riidoissa samoja riitoja koskevan kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksenä, siltä osin kuin mainitunlainen vaatimus ei estä osapuolia käyttämästä oikeuttaan saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.

Mainittua direktiiviä on sitä vastoin tulkittava niin, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään, että mainitunlaisessa sovittelumenettelyssä kuluttajien on käytettävä avustajanaan asianajajaa ja että he voivat vetäytyä sovittelumenettelystä vain, jos he osoittavat, että heillä on päätökseensä perusteltu syy.

(1) EUVL C 156, 2.5.2016.
3)

Asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa on tulkittava siten, että kun luottolaitos on myöntänyt luoton kahdelle yhteisvastuulliselle velalliselle, kyseisessä säännöksessä tarkoitettu ”se paikkakunta jäsenvaltiossa, missä palvelut sopimuksen mukaan suoritettiin tai oli suoritettava” on – ellei muusta ole sovittu – luottolaitoksen kotipaikka myös silloin, kun ratkaistaan, millä tuomioistuimella on alueellinen toimivalta tutkia yhteisvastuullisten velallisten välinen takautumiskanne.