Kilpailun valintalautakunnan tekemän päätöksen osalta tavallisesti käytettävissä oleva oikeussuojakeino on asian saattaminen suoraan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Tällaisesta päätöksestä toimielimelle tehty valitus on nimittäin turha, koska kyseisellä toimielimellä ei ole valtaa kumota tai muuttaa kilpailun valintalautakunnan päätöstä.

Kun asianomainen, jonka yhteisön kilpailuun osallistumista koskeva hakemus on hylätty, vaatii kyseisen päätöksen uudelleentarkastelua hallintoviranomaisia sitovan nimenomaisen säännöksen perusteella, henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tai mahdollisesti 91 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna asianomaiselle vastaisena toimenpiteenä on pidettävä valintalautakunnan uudelleentarkastelun jälkeen tekemää päätöstä. Kyseisestä uudelleentarkastelun jälkeen tehdystä päätöksestä alkaa myös kulua valituksen jättämiselle ja kanteen nostamiselle asetettu määräaika, eikä tällaisessa tilanteessa ole tarpeen tutkia, voidaanko edellä mainittua päätöstä mahdollisesti pitää pelkästään vahvistavana päätöksenä.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetyillä vaatimuksilla on oltava sama kohde kuin valituksessa esitetyillä vaatimuksilla. Koska oikeudenkäyntiä edeltävä menettely kuitenkin on luonteeltaan epämuodollinen ja koska asianosaisilla ei tässä vaiheessa yleensä ole apunaan asianajajaa, hallintoviranomaisen ei ole tutkittava valituksia suppeasti, vaan sen on päinvastoin arvioitava niitä väljästi.

Kun valintalautakunta tarkistaa, ovatko kilpailuilmoituksessa vahvistetut osallistumisedellytykset täyttyneet, se voi ottaa huomioon ainoastaan ne tiedot, jotka hakija on esittänyt hakemusasiakirjassaan, ja ne todistukset, jotka hakijoiden on toimitettava hakemusasiakirjansa tueksi. Valintalautakunnalla ei nimittäin voi olla velvollisuutta suorittaa itse tutkimuksia sen tarkistamiseksi, ovatko hakijat täyttäneet kaikki kilpailuilmoituksessa asetetut edellytykset. Kun selvissä kilpailuilmoituksen ehdoissa määrätään yksiselitteisesti velvollisuudesta liittää hakemusasiakirjaan todistukset, se, että hakija ei ole täyttänyt tätä velvollisuutta, ei voi oikeuttaa sen enempää kuin velvoittaakaan valintalautakuntaa tai nimittävää viranomaista toimimaan kyseisen kilpailuilmoituksen vastaisesti.

Henkilöstösääntöjen liitteessä III olevassa 2 artiklan toisessa kohdassa valintalautakunnalle annetaan pelkästään mahdollisuus vaatia hakijoita toimittamaan täydentäviä tietoja silloin kun sillä on epäilystä jonkun sille toimitetun asiakirjan merkityksen osalta, mutta kyseistä säännöstä ei voida kuitenkaan missään tapauksessa tulkita siten, että sillä asetettaisiin valintalautakunnalle velvollisuus pyytää toimittamaan kaikki vaadittavat asiakirjat. Valintalautakunta, joka on sidottu kilpailuilmoituksen sanamuotoon sellaisena kuin se on julkaistu, on näet velvollinen ainoastaan ottamaan huomioon ne todistukset, jotka hakijoiden on toimitettava ennen hakemusten jättämiselle kilpailuilmoituksessa asetettua määräaikaa. Se ei ole millään tavoin velvollinen tarvittaessa pyytämään asianomaisia toimittamaan täydentäviä asiakirjoja. Huolenpitovelvollisuus tai hyvän hallinnon periaate eivät voi muuttaa velvollisuudeksi sellaista pelkkää mahdollisuutta, jonka lainsäätäjä on antanut kilpailun valintalautakunnalle.

(ks. 84-86 kohta)

Viittaukset: em. asia Burban v. parlamentti, 31.3.1992,16 ja 20 kohta; asia T-54/91, Almeida Antunes v. parlamentti, 21.5.1992 (Kok. 1992, s. II-1739,40 kohta); em. asia Jouhki v. komissio, 58 kohtja em. asia Carrasco Benítez v. komissio, 78 kohta.