ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 13.6.2012 – Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias vastaan SMHV – Garmo (GAZI Hellim)

(asia T-535/10)

”Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin GAZI Hellim rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön yhteismerkiksi rekisteröity sanamerkki HALLOUMI — Suhteellinen hylkäysperuste — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta”

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24 ja 36–40 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 20.2.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1497/2009-4), joka koskee Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichaniasin ja Garmo AG:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 20.9.2010 tekemä päätös (asia R 1497/2009-4) kumotaan.
SEUT 340 artiklan toisen kohdan mukaan unioni on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa elintensä lainvastaisesta menettelystä ainoastaan, jos seuraavat kumulatiiviset edellytykset täyttyvät: toimielimen moitittu toiminta on lainvastaista, vahinko on todella syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys.

Toimielimen tai elimen toiminnan lainvastaisuutta koskevan edellytyksen osalta oikeuskäytännössä ensinnäkin edellytetään, että sellaisen oikeussäännön, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen näytetään toteen. Ratkaiseva peruste rikkomisen luokittelemiseksi riittävän ilmeiseksi on se, että kyseinen unionin toimielin tai elin on syyllistynyt harkintavallalleen asetettujen rajojen ilmeiseen ja vakavaan ylittämiseen. Jos kyseessä olevalla toimielimellä tai elimellä on huomattavan vähän tai ei ollenkaan harkintavaltaa, jo pelkän unionin oikeuden rikkomisen voidaan katsoa olevan riittävän ilmeinen rikkominen.

(ks. 56 ja 57 kohta)
Asia T‑320/10

(julkaistu otteina)

Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell

vastaan

sisämarkknoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

”Yhteisön tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki CASTEL — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta — Tutkittavaksi ottaminen — Ehdoton hylkäysperuste, johon ei ole vedottu valituslautakunnassa — Tosiseikkojen tutkiminen viran puolesta — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohta”

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 13.9.2013

Yhteisön tavaramerkki – Menettelysäännökset – Tosiseikkojen tutkiminen viran puolesta – Ehdottomia hylkäysperusteita koskeva mitättömyysmenettely – Tutkimuksen rajaaminen seikkoihin, joihin osapuolet ovat vedonneet

(Neuvoston asetuksen N:o 207/20097 artiklan 1 kohta, 52 ja 55 artikla sekä 76 artiklan 1 kohta)

Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohdan mukaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) tutkijoiden ja valituksen yhteydessä valituslautakuntien on tutkittava asiasisältö viran puolesta määrittäessään sitä, koskeeko tavaramerkkiä, jonka rekisteröintiä on haettu, jokin saman asetuksen 7 artiklassa mainituista rekisteröinnin hylkäysperusteista. Tästä seuraa, että viraston toimivaltaiset elimet voivat perustaa päätöksensä seikkoihin, joihin hakija ei ole vedonnut. Viraston on selvitettävä viran puolesta sellaiset asiaan liittyvät tosiseikat, jotka voivat johtaa ehdottoman hylkäysperusteen soveltamiseen.

Viraston ei kuitenkaan ole pakko mitättömyysmenettelyssä selvittää viran puolesta uudelleen tutkijan jo selvittämiä asiaan liittyviä tosiseikkoja, jotka voivat johtaa ehdottomien hylkäysperusteiden soveltamiseen. Asetuksen N:o 207/2009 52 ja 55 artiklasta ilmenee, että yhteisön tavaramerkkiä on pidettävä pätevänä siihen saakka, kunnes virasto on julistanut sen mitättömyysmenettelyssä mitättömäksi. Yhteisön tavaramerkkiä koskee siis pätevyysolettama, joka on looginen seuraus viraston rekisteröintihakemuksen tutkinnan yhteydessä suorittamasta tarkastuksesta.

Tämän pätevyysolettaman vuoksi asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohdassa mainittu viraston velvollisuus tutkia viran puolesta sellaiset asiaan liittyvät tosiseikat, jotka voivat johtaa ehdottoman hylkäysperusteen soveltamiseen, koskee ainoastaan viraston tutkijoiden ja valituksen yhteydessä valituslautakuntien suorittamaa tutkintaa kyseisen tavaramerkin rekisteröintiä koskevassa menettelyssä. Koska mitättömyysmenettelyssä rekisteröidyn yhteisön tavaramerkin oletetaan olevan pätevä, mitättömyysvaatimuksen esittäjän on virastossa vedottava konkreettisiin seikkoihin, joiden se katsoo vaikuttavan kyseisen tavaramerkin pätevyyteen.

(ks. 26–28 kohta)
Yhtenä kokonaisuutena pidettävän kilpailusääntöjen rikkomisen olemassaolon toteamiseksi komission on osoitettava, että vaikka kyseessä olevat sopimukset tai yhdenmukaistetut menettelytavat koskevat erillisiä tavaroita, palveluja tai alueita, ne kuuluvat kokonaissuunnitelmaan, jota asianomaiset yritykset toteuttivat tarkasti yhden ainoan kilpailunvastaisen tavoitteen toteuttamiseksi. Se, että sopimukset tai yhdenmukaistetut menettelytavat täydentävät toisiaan, on objektiivinen aihetodiste kokonaissuunnitelman olemassaolosta. Komission on tässä yhteydessä tutkittava kaikki tosiseikat, joilla voidaan osoittaa kyseinen kokonaissuunnitelma tai asettaa se kyseenalaiseksi.

Kun kilpailuasiassa on kyse sen toteamisesta, että yritys on osallistunut yhtenä kokonaisuutena pidettävään kilpailusääntöjen rikkomiseen, komission asiana on osoittaa, että kyseinen yritys aikoi omalla toiminnallaan myötävaikuttaa kaikkien osallistujien yhteisen päämäärän tavoittelemiseen ja että yritys tiesi muiden samaan päämäärään pyrkivien yritysten suunnittelemasta tai toteuttamasta kilpailua rajoittavasta käyttäytymisestä tai että se saattoi kohtuudella ennakoida sen ja oli valmis hyväksymään siihen sisältyvän riskin. Komissiolla on oikeus katsoa tämän yrityksen olevan vastuussa kaikesta yhtenä kokonaisuutena pidettävän kilpailusääntöjen rikkomisen muodostavasta kilpailunvastaisesta toiminnasta ja näin ollen kyseisestä rikkomisesta kokonaisuudessaan ainoastaan, kun tämän yrityksen on osoitettu osallistuneen välittömästi kaikkeen tähän toimintaan tai kun se on osallistunut ainoastaan osaan siitä mutta tiesi muiden samaan päämäärään pyrkivien osallistujien suunnittelemasta tai toteuttamasta käyttäytymisestä tai on saattanut kohtuudella ennakoida sen ja on ollut valmis hyväksymään siihen sisältyvän riskin.

Komissio ei tee oikeudellista virhettä, kun se katsoo, että pelkästään se, että kukin kartellin osanottaja voi toimia kartellissa omaan tilanteeseensa soveltuvalla tavalla, ei sulje pois sen vastuuta rikkomisesta kokonaisuudessaan, kun tämä yritys tiesi muiden osallistujien laittomasta käyttäytymisestä tai se saattoi kohtuudella ennakoida sen ja oli valmis hyväksymään siihen sisältyvän riskin.

(ks. 24–26, 28 ja 29 kohta)
Avainsanat



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

–

Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 30 ja 59

–

62 kohta)
Avainsanat



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

–

Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 29

–

31 kohta)
Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

(Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

–

Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19, 23, 66, 71 ja 72 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 22.7.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1393/2009-1), joka koskee SE-Blusen Stenau GmbH:n ja Sport Eybl & Sports Experts GmbH:n välistä väitemenettelyä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 22.7.2010 tekemä päätös (asia R 1393/2009-1) kumotaan.

2) SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan SE‑Blusen Stenau GmbH:n oikeudenkäyntikulut.

3) Sport Eybl & Sports Experts GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

–

Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18, 25, 49 ja 52 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 18.5.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1309/2009-2), joka koskee Deichmann SE:n ja Nike International Ltd:n välistä väitemenettelyä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Nike International Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

–

Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25, 38 ja 40 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 2.12.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 953/2009-2), joka koskee Intermark Srl:n ja Natex International Trade SpA:n välistä väitemenettelyä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Intermark Srl velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

–

Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 39 ja 43 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 5.2.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 662/2009-4), joka koskee Tecnifar – Industria Tecnica Farmaceutica, SA:n ja Longevity Health Products, Inc:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

>lt>18

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Longevity Health Products, Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
5

Kantaja, Formula One Licensing BV, teki 2.5.2005 väitteen asetuksen N:o 40/94 42 artiklan (josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 41 artikla) nojalla haetun tavaramerkin rekisteröintiä vastaan ja vetosi asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 5 kohdassa (joista on tullut asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 5 kohta) tarkoitettuun sekaannusvaaraan.
174

Oikeuskäytännöstä – muun muassa 4.9.2014 annetusta tuomiosta YKK ym. v. komissio (C‑408/12 P, EU:C:2014:2153) ilmenevästä oikeuskäytännöstä – käy tältä osin ilmi, että asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdassa säädetyn ylärajan soveltamiseksi on otettava huomioon kyseessä olevan tytäryhtiön liikevaihto (ks. vastaavasti tuomio 4.9.2013, YKK ym. v. komissio, C‑408/12 P, EU:C:2014:2153, 97 kohta). Näin ollen on niin, että koska huomioon on otettava ainoastaan tytäryhtiö Parker ITR:n liikevaihto eikä Parker‑konsernin kokonaisliikevaihtoa sakon määrän mukauttamiseksi Parker ITR:n maksukykyyn, 10 prosentin ylärajan laskemiseksi on tukeuduttava Parker ITR:n kokonaisliikevaihtoon, mukaan lukien konsernin sisäiset myynnit.
36

Polkumyynnin vastaisen sopimuksen asemasta unionin oikeusjärjestyksessä on aluksi todettava, että WTO:n perustamissopimus ja sen liitteissä olevat sopimukset ja muistiot eivät luonteensa ja rakenteensa vuoksi periaatteessa kuulu niihin normeihin, joihin nähden unionin tuomioistuimet valvovat toimielinten toimenpiteiden lainmukaisuutta SEUT 263 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla. Jos yhteisön tarkoituksena on ollut panna täytäntöön WTO:n yhteydessä hyväksytty erityinen velvoite taikka jos yhteisön toimessa nimenomaisesti viitataan WTO:n perustamissopimuksen liitteissä olevien sopimusten ja muistioiden tiettyihin määräyksiin, unionin tuomioistuinten on kuitenkin valvottava yhteisön toimen lainmukaisuutta WTO:n sääntöihin nähden. Tältä osin perusasetuksen johdanto-osasta, tarkemmin sen viidennestä perustelukappaleesta ilmenee, että mainitulla asetuksella on erityisesti tarkoitus panna yhteisön oikeudessa täytäntöön polkumyynnin vastaiseen sopimukseen sisältyvät uudet ja yksityiskohtaiset säännöt, joihin kuuluvat erityisesti polkumyyntimarginaalin laskemista koskevat säännöt, kyseisten sääntöjen asianmukaisen ja avoimen soveltamisen varmistamiseksi. On näin ollen selvää, että yhteisö on antanut perusasetuksen täyttääkseen polkumyynnin vastaiseen sopimukseen perustuvat kansainväliset velvoitteensa (ks. asia C-76/00 P, Petrotub ja Republica, tuomio 9.1.2003, Kok., s. I-79, 53–56 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), ja se on tehnyt näin mainitun sopimuksen 18 artiklan 4 kohdan mukaisesti (asia T-19/01, Chiquita Brands ym. v. komissio, tuomio 3.2.2005, Kok., s. II-315, 160 kohta). Lisäksi tämän asetuksen 2 artiklassa, jonka otsikko on ”Polkumyynnin määrittely”, yhteisön on ollut tarkoitus panna täytäntöön tämän sopimuksen 2 artiklaan sisältyvät erityiset velvoitteet, jotka myös koskevat polkumyynnin olemassaolon määrittelyä.
212

Edellä esitettyjen näkemysten perusteella on myös perusteltua hylätä kantajan istunnossa esittämä pyyntö saada vedota lisänäyttöön, joka koskee saman ilmoituksen otteen esittämistä. Tältä osin on muistutettava, että työjärjestyksen 48 artiklan 1 kohdassa säädetään, että vastauksessaan asianosainen voi vedota lisänäyttöön, mutta tässä säännöksessä täsmennetään kuitenkin, että asianosaisen on ilmoitettava syy, miksi näyttöön ei ole vedottu aikaisemmin. Oikeuskäytännöstä johtuu, että näytön esittäminen on mahdollista vastauskirjelmän jättämisen jälkeenkin, jos näytön esittäneellä asianosaisella ei olisi voinut olla kyseisiä todisteita käytettävissään ennen kirjallisen käsittelyn päättymistä tai jos vastapuoli on esittänyt omaa aineistoaan myöhään ja asiakirja-aineiston täydentäminen on sallittava kontradiktorisen periaatteen noudattamisen turvaamiseksi. Koska kyseessä on poikkeus näytön esittämistä koskevista säännöistä, työjärjestyksen 48 artiklan 1 kohdassa velvoitetaan asianosaiset perustelemaan, miksi näyttö on esitetty myöhässä. Tällainen velvollisuus merkitsee sitä, että tuomioistuimelle annetaan toimivalta valvoa tämän näytön myöhässä esittämistä koskevien perustelujen hyväksyttävyyttä ja tarvittaessa näytön sisältöä ja hylätä se, mikäli vaatimusta ei ole perusteltu oikeudellisesti riittävällä tavalla. Sama pätee sitä suuremmalla syyllä näyttöön, jota halutaan esittää vastauskirjelmän esittämisen jälkeen (asia C-243/04 P, Gaki Kakouri v. yhteisöjen tuomioistuin, tuomio 14.4.2005, 32 ja 33 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa ja asia T-47/05, Angé Serrano ym. v. parlamentti, tuomio 18.9.2008, Kok.H., s. I-A-2-55 ja II-A-2-357, 55 ja 56 kohta).
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 26.9.2012 – IG Communications vastaan SMHV – Citigroup ja Citibank (CITIGATE)

(asia T-301/09)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Yhteisön sanamerkkiä CITIGATE koskeva hakemus – Aikaisemmat kansalliset ja yhteisön sana- ja kuviomerkit, jotka sisältävät sanaosan ”citi” – Suhteelliset hylkäysperusteet – Sekaannusvaara – Merkkiperhe – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta – Aikaisemman tavaramerkin erottamiskyvyn tai tunnettuuden perusteella aiheettomasti saatu hyöty – Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta

1. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Vaara mielleyhtymästä – Aikaisemmat tavaramerkit, joiden ominaispiirteiden perusteella on mahdollista katsoa, että ne kuuluvat samaan ”sarjaan” tai ”perheeseen – Edellytykset (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20–23 ja 86 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkki CITIGATE – Sanaosan ”citi” sisältävät sana- ja kuviomerkit (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 43, 60, 79 ja 87–90 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen samanlaisen tai samankaltaisen tavaramerkin haltija, joka on tunnettu – Aikaisemman tunnetun tavaramerkin suojan laajentaminen muihin kuin samankaltaisiin tavaroihin tai palveluihin – Aikaisemman tavaramerkin erottamiskyvyn tai tunnettuuden perusteella perusteettomasti saatu hyöty – Sanamerkki CITIGATE – Sanaosan ”citi” sisältävät sana- ja kuviomerkit (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta) (ks. 103, 104, 119–122, 125 ja 126 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 30.4.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 821/2005-4), joka koskee yhtäältä Citigroup, Inc:n ja Citibank, NA:n ja toisaalta IG Communications Ltd:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
363

Seuraavaksi on todettava, että tähän viittaavat kantajan väitteet on hylättävä. Ilman että on tarpeen tutkia 20.9.2005 päivättyä ”briefing”-muistiota, joka on laadittu seuraavan päivän kokouksen valmistelemiseksi, on riittävää nimittäin todeta, ettei kyseisen kokouksen pöytäkirjalla näytetä kantajan väittämän tavoin toteen sitä, että [luottamuksellinen], vaan sen perusteella voidaan ennen kaikkea osoittaa asianomaisten yritysten menettelyn vilpillisyys. Pöytäkirjasta käy nimittäin ilmi, että kantaja totesi, ettei se pitänyt Saksaa avainmarkkinoina ja että viime aikoina yhdeksästä tarjouksesta vain yksi oli johtanut asiakkuuteen. Kantaja mainitsi myös jopa menettäneensä asiakkaita. Täten kantaja vaihtoi E.ONin kanssa tietoja – myös pari päivää ennen komission toteaman kilpailusääntöjen rikkomisen päättymisen ajankohtaa – Saksassa harjoittamastaan liiketoimintapolitiikastaan. Tällaisilla tiedoilla voitiin vaikuttaa E.ONin, joka sai tietää kantajan tilanteen saksalaisten asiakkaiden suhteen, markkinakäyttäytymiseen ja niillä paljastettiin menettely, jota kantaja aikoi noudattaa kyseisillä markkinoilla. On kuitenkin niin, että perustamissopimuksen kilpailua koskeville määräyksille ominaisen kunkin taloudellisen toimijan itsenäistä toimintalinjaa koskevan vaatimuksen kanssa on ehdottomasti ristiriidassa, että tällaiset toimijat olisivat keskenään minkäänlaisessa suorassa tai epäsuorassa yhteydessä joko pyrkimällä vaikuttamaan todellisen tai mahdollisen kilpailijan markkinakäyttäytymiseen tai paljastamalla tällaiselle kilpailijalle päätetty tai suunnitteilla oleva markkinakäyttäytyminen, kun näiden yhteydenottojen tarkoituksena tai vaikutuksena on sellaisten kilpailuolosuhteiden muodostuminen, jotka eivät vastaa tavanomaisia olosuhteita kyseisillä markkinoilla. Tältä osin on oletettava, elleivät asianomaiset toimijat esitä niille kuuluvan näyttövelvollisuuden mukaisesti vastakkaista näyttöä, että yhteistoimintaan osallistuvat ja edelleen markkinoilla toimivat yritykset ottavat markkinakäyttäytymisestään päättäessään huomioon kilpailijoidensa kanssa vaihdetut tiedot (ks. vastaavasti edellä 275 kohdassa mainittu asia komissio v. Anic Partecipazioni, tuomion 117 ja 121 kohta). Tämän oikeuskäytännön valossa on todettava, että 21.9.2005 pidetty kokous on toiminut EY 81 artiklan 1 kohdan vastaisena yhteistoiminnan puitteina, koska kantaja ei ole edes yrittänyt esittää näyttöä siitä, ettei se ole ottanut kyseessä olevia tietoja huomioon.
Vaatimus toimenpiteestä C 5/2000 (ex NN 118/97), jonka Espanja on toteuttanut Torrelavegassa (Cantabriassa) sijaitsevan Sniace SA -yrityksen hyväksi, ja päätöksen 1999/395/EY (EYVL L 210, s. 4) muuttamisesta 10.3.2009 tehdyn komission päätöksen 2009/612/EY kumoamiseksi
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 12.1.2012 – Storck vastaan SMHV – RAI (Ragolizia)

(asia T-462/09)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin Ragolizia rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi yhteisön sanamerkki FAVOLIZIA – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Merkkien samankaltaisuus – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara aikaisemman tavaramerkin kanssa (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16 ja 36 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 8.9.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 1779/2008-4), joka koskee Radiotelevisione italiana SpA:n (RAI) ja August Storck KG:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.