Valitus, jonka yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB) on tehnyt 20.11.2020 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kahdeksas jaosto) asiassa T-411/17, Landesbank Baden-Württemberg v. SRB, 23.9.2020 antamasta tuomiosta

(Asia C-621/20 P)

(2020/C 443/18)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB) (asiamiehet: K.-Ph. Wojcik, H. Ehlers, P.A. Messina ja J. Kerlin, avustajinaan H.-G. Kamann, F. Louis, P. Gey, Rechtsanwälte)

Muut osapuolet: Landesbank Baden-Württemberg ja Euroopan komissio

Valittajien vaatimukset

Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto vaatii, että

1. unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T 411/17, Landesbank Baden-Württemberg v. yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB), EU:T:2020:435, 23.9.2020 antama tuomio kumotaan

2. kumoamiskanne hylätään

3. valituksen vastapuolet velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste: Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 85 artiklan 3 kohdan rikkominen, todisteiden ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla ja SRB:n oikeuden oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin loukkaaminen

Ensiksi SRB väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut ja soveltanut virheellisesti työjärjestyksensä 85 artiklan 3 kohtaa, kun se on todennut, ettei SRB hyväksynyt päätöstään yhteiseen kriisinratkaisurahastoon vuodelta 2017 suoritettavista ennakollisista vakausmaksuista (SRB/ES/SRF/2017/05) säännöstenmukaisesti, koska SRB:n suullisessa käsittelyssä esittämät todisteet kyseisen päätöksen säännöstenmukaisesta hyväksymisestä jätettiin tutkimatta. SRB väittää tässä yhteydessä ensiksi, että oli perusteltua esittää suullisessa käsittelyssä todisteita kyseisen päätöksen säännöstenmukaisesta hyväksymisestä, koska kysymystä puuttuvasta hyväksymisestä ei ollut käsitelty aiemmin kirjallisessa käsittelyssä eikä unionin yleisen tuomioistuimen prosessinjohtotoimissa tai selvittämistoimissa. Toiseksi SRB väittää, että kun unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut näitä todisteita huomioon ja totesi, että nämä todisteet – kun ne oletetaan hyväksyttäviksi – ovat perusteettomia, otti sille esitetyt todisteet huomioon vääristyneellä tavalla. Lisäksi unionin tuomioistuin ei ottanut toteamuksessaan, jonka mukaan todisteet eivät joka tapauksessa osoita erottamatonta yhteyttä SRB:n puheenjohtajan allekirjoittaman saateasiakirjan ja riidanalaisen päätöksen liitteen välillä, huomioon saateasiakirjan viitenumeroa, jonka kautta saateasiakirja liittyy erottamattomasti sähköiseen asiakirjaan, joka puolestaan sisältää riidanalaisen päätöksen ja sen liitteen. Kolmanneksi SRB väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on loukannut sen oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, kun se ei ole käsitellyt puuttuvaa hyväksymistä suullisessa käsittelyssä, ei ole hyväksynyt SRB:n tarjousta lisätodisteiden esittämisestä eikä ole ilmoittanut SRB:lle missään vaiheessa, ettei se pidä todisteita riittävinä.

Toinen valitusperuste: SEUT 296 artiklan ja perusoikeuskirjan 47 artiklan rikkominen

Toisessa valitusperusteessa SRB väittää lisäksi, että unionin yleinen tuomioistuin on laajentanut SEUT 296 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan mukaisia vaatimuksia, kun se on todennut, että delegoidun asetuksen (EU) 2015/63 (1) 4–7 ja 9 artiklan sekä liitteen I mukainen laskentamenetelmä on läpinäkymätön, eikä riidanalainen päätös voi tämän vuoksi olla säännöstenmukaisesti perusteltu, koska Landesbank Baden-Württemberg ei ole voinut täysin tarkastaa laskelman oikeellisuutta. Valittajien mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei ole onnistunut sovittamaan näitä vaatimuksia yhteen SEUT 339 artiklan – jota ei mainita riidanalaisessa tuomiossa – mukaisen salassapitovelvollisuuden kanssa eikä muiden unionin oikeuden periaatteiden kanssa. Delegoidussa asetuksessa on toteutettu suhteellinen tasapaino avoimuusperiaatteen, ammattisalaisuuden säilyttämisvelvollisuuden ja muiden asetuksessa tavoiteltujen päämäärien kanssa erityisesti, jotta saavutettaisiin yhteiseen kriisinratkaisurahastoon suoritettavien maksujen tietty tavoitetaso ja maksut perittäisiin kaikilta asiaan kuuluvilta laitoksilta oikeudenmukaisella ja oikeasuhteisella tavalla. SRB on noudattanut riidanalaisen päätöksen perusteluissa säännöstenmukaisesti tätä oikeudellista kehystä.

(1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU täydentämisestä kriisinratkaisun rahoitusjärjestelyihin etukäteen suoritettavien rahoitusosuuksien osalta 21.10.2014 annettu komission delegoitu asetus (EU) 2015/63 (EUVL 2015, L 11, s. 44).