ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
243

Kaikkia pankkeja yhdessä koskevista perusteluista on todettava, että ne perustuvat riidanalaisen päätöksen 457 perustelukappaleessa esitettyyn olettamaan siitä, että kilpailunvastaiseen tiedonvaihtoon osallistuneet välittäjät olivat päteviä ammattilaisia ja he tunsivat tai heidän olisi tullut tuntea kartellikokonaisuuden yleinen ulottuvuus sekä sen olennaiset piirteet. Tältä osin komissio on viitannut ensinnäkin riidanalaisen päätöksen 458 perustelukappaleessa siihen hyvin erityislaatuiseen asiayhteyteen, jossa välittäjät toimivat ja jolle on ominaista kahdenkeskinen, tallennettu ja valvottu tiedonvaihto. Toiseksi komissio on korostanut riidanalaisen päätöksen 459 perustelukappaleessa, että sopimuksiin osallistuneet välittäjät tiesivät, että muiden pankkien välittäjät olivat valmiita osallistumaan saman tyyppiseen salaista yhteistyötä merkitsevään toimintaan, joka koski euromääräisten korkojohdannaisten hinnan osatekijöitä ja muita kauppaehtoja. Kolmanneksi komissio on riidanalaisen päätöksen 460 ja 461 perustelukappaleessa esittänyt, että saadusta näytöstä ilmeni, että yleisesti ja laaja-alaisesti tiedostettiin, että euriborkorkojen vahvistamismenettely oli ilmoituksenvarainen ja siten myös, että euriborkorkoja voidaan vääristää paneelipankkien noteerauksilla. Neljänneksi komissio on riidanalaisen päätöksen 463 perustelukappaleessa korostanut sitä seikkaa, että kaikki kyseiset pankit olivat toimineet kyseisillä markkinoilla jo monia vuosia ja että välittäjät eivät yllättyneet, kun heitä pyydettiin toimimaan yhteistyössä. Näiden seikkojen yhteisvaikutuksen perusteella komissio on riidanalaisen päätöksen 462 ja 464 perustelukappaleessa päätellyt lähinnä, että kahdenväliseen tiedonvaihtoon osallistuneet välittäjät tiesivät tai heidän olisi tullut tietää, että oli todennäköistä, että salaiseen yhteistoimintajärjestelyyn osallistui lukuisia pankkeja, vaikka tätä ei ollutkaan nimenomaisesti paljastettu heille. Komissio on myös korostanut riidanalaisen päätöksen 465 perustelukappaleessa, että välittäjiin kohdistui erityisen paljon tallentamista ja valvontaa, joten on katsottava, että heidän esimiehensä olivat tietoisia tai heidän olisi tullut olla tietoisia salaista yhteistyötä koskevan suunnitelman keskeisistä piirteistä ja siitä, että heidän työntekijänsä osallistuivat kyseiseen suunnitelmaan. Komissio on huomauttanut lisäksi, että sen oli otettava huomioon varotoimet, jotka välittäjät olivat tehneet salatakseen järjestelynsä.
31

Ensinnäkin edunsaajayrityksen tehtäväksi on tosiasiassa annettava julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen ja nämä velvoitteet on määriteltävä selvästi. Toiseksi parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on määritettävä etukäteen objektiivisella ja avoimella tavalla. Kolmanneksi korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa. Neljänneksi tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisen kannalta riittävästi varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä.
95

On todettava yhtäältä, että viranomaisen on unionin oikeudessa vahvistetusta periaatteesta poikkeavaa toimenpidettä toteuttaessaan kuitenkin näytettävä kussakin yksittäistapauksessa toteen, että kyseinen toimenpide on omiaan takaamaan tavoitteen, johon on vedottu, toteutumisen ja ettei sillä mennä pidemmälle kuin tämän tavoitteen saavuttamiseksi on tarpeen. Niiden oikeuttamisperusteiden tueksi, joihin toimielin voi vedota, on näin ollen esitettävä asianmukaisia todisteita tai kyseisen toimielimen toteuttaman rajoittavan toimenpiteen soveltuvuutta ja oikeasuhteisuutta koskeva analyysi sekä täsmällisiä tietoja, joilla sen väitteitä voidaan tukea. Tällaisen objektiivisen, yksityiskohtaisen ja lukuja sisältävän analyysin on luotettavien, samansuuntaisten ja vakuuttavien tietojen avulla osoitettava, että sosiaaliturvajärjestelmän tasapaino on todellakin vaarantunut (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 21.1.2016, komissio v. Kypros, C-515/14, EU:C:2016:30, 54 kohta).
60

On nimittäin niin, että toisin kuin kantaja väittää, rekisteröitäväksi haetun tavaramerkin kuvio-osa ei ole tämän tavaramerkin hallitseva eikä erottamiskykyinen osa. Yhtäältä se ei hallitse rekisteröitäväksi haettua tavaramerkkiä koollaan, joka vastaa sanaosan kokoa, eikä tavaramerkissä olevan paikkansa perusteella. Kuten valituslautakunta on perustellusti todennut riidanalaisen päätöksen 31 kohdassa, on päinvastoin niin, että koska kuvio-osa on sanan toisen suuraakkosen C yläpuolella, se korostaa tätä kirjainta ja näin on sitäkin suuremmalla syyllä, että se voidaan mieltää tyylitellyksi c-kirjaimeksi. Kun toisaalta otetaan huomioon käsiteltävässä asiassa kyseessä oleva kohdeyleisö ja kuten EUIPO toteaa, rekisteröitäväksi haetun tavaramerkin kuvio-osan ei voida katsoa merkitsevän kiinalaista ilmaisua, jota sen väitetään symboloivan. Se mielletään ennemminkin, kun otetaan huomioon yksinkertaiset geometriset muodot, joista se muodostuu, eli ympyrän sisällä oleva neliö, sanaosaa CCB koristavaksi, ja se muodostuu kantajan nimityksen alkukirjaimista ja osoittaa näin kyseessä olevan yrityksen palvelujen alkuperän, mikä on erottamiskyvyn käsitteelle luonteenomainen piirre.
41

Lisäksi on todettava, että kantajan huomioita on pidettävä merkityksettöminä. Pitää toki paikkansa että riidanalainen tavaramerkki osoittaa yhteisömerkkinä tehtävänsä mukaisesti sen, että riidanalaisten tavaroiden tuottaja tai jakelija kuuluu kantajan lisenssisopimusjärjestelmään ja ilmentää näin ollen tämän yrityksen ympäristömyönteistä toimintaa. On kuitenkin niin, kuten valituslautakunta perustellusti katsoi, että kohdeyleisö on täysin kykenevä erottamaan toisistaan tavaran kaupallisen alkuperän osoittavan tavaramerkin ja sellaisen tavaramerkin, joka osoittaa, että tyhjät ja käytetyt pakkausjätteet voidaan hyödyntää sen jälkeen kun kuluttaja on ottanut pakkauksesta, käyttänyt tai kuluttanut itse tavaran, vaikka pakkaus ja tavara vaikuttavat myyntihetkellä ”yksiköltä”. Kantajan esittämästä todistusaineistosta ilmenee lisäksi, että itse tavaroissa on säännöllisesti eri yhtiöille kuuluvia tavaramerkkejä.
62

EUIPO:n valituslautakunnan neljännen jaoston riidanalaisen päätöksen jälkeen 22.3.2017 tekemän päätöksen osalta (ks. 24 kohta edellä) on tosin huomautettava, kuten EUIPO teki kuulemistilaisuudessa, ettei se ota kantaa siihen, kattaako ”säilöttyjen, kuivattujen ja umpioitujen hedelmien ja vihannesten” ryhmä ”ekstrudoidut, rakeistetut tai muulla tavoin valmistetut tai käsitellyt perunapohjaiset välipalat”. Se katsoo kuitenkin, että merkki #CHIPS kuvailee erityisesti napostelulastujen muodossa olevia ”säilöttyjä, kuivattuja ja umpioituja hedelmiä ja vihanneksia”. Sen vuoksi valituslautakunta perusti näkemyksensä merkin #CHIPS kuvailevuudesta mielikuvaan, jonka viittaus kyseisten, napostelulastujen muodossa olevien vihannesten ja hedelmien erityiseen leikkaustapaan herättää kohdeyleisössä, vaikka kyseinen lautakunta oli riidanalaisessa päätöksessä torjunut näkemyksen, jonka mukaan tällainen erityinen leikkaustapa voisi olla kyseessä olevien tuotteiden asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu ”ominaisuus”. EUIPO:n valituslautakunnan neljännen jaoston 22.3.2017 tekemä päätös, jonka kantaja on maininnut, osoittaa näin ollen, että EUIPO:n viimeaikaisessa päätöskäytännössä on vähintään tiettyä epäjohdonmukaisuutta ”säilöttyjen, kuivattujen ja umpioitujen hedelmien ja vihannesten” osalta.
38

Tämä päätelmä on väistämätön, kun otetaan huomioon unionin lainsäätäjän palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 7 kohdan ensimmäisessä ja toisessa virkkeessä käyttämien ilmaisujen ero. Ensimmäisessä virkkeessä lainsäätäjä täsmentää, että kyseiselle sopimussuhteiselle henkilöstölle voidaan myöntää oikeus – ”peuvent être autorisés” (ranskaksi) – ”podrá autorizarse” (espanjaksi), ”kann – – erteilt werden” (saksaksi), ”may be authorised” (englanniksi), ”possono essere autorizzati” (italiaksi), ”może być upoważniony” (puolaksi) ja ”podem ser autorizados” (portugaliksi) – ottaa osaa sisäisiin kilpailuihin, jos heidän palvelusaikansa on vähintään kolme vuotta. Toisessa virkkeessä ei sen sijaan mainita mitään oikeuden myöntämisestä. Siinä päinvastoin myönnetään tehtäväryhmään IV kuuluvalle sopimussuhteiselle henkilöstölle oikeus osallistua palkkaluokkien AST 1 – AST 4 tai AD 5 ja AD 6 kilpailuihin laajentamatta tätä oikeutta kuitenkaan muiden palkkaluokkien kilpailuihin. Tältä osin on todettava, että ranskankielisessä versiossa käytetään kielteistä ilmaisua ”ne peuvent prendre part qu’aux concours”, mutta sama ajatus ilmaistaan myönteisesti muissa kieliversioissa: espanjaksi ”solo tendrán acceso”, saksaksi ”haben Zugang – – nur für”, englanniksi ”may have access only”, italiaksi ”possono partecipare unicamente”, puolaksi ”może mieć dostęp jedynie” ja portugaliksi ”apenas podem ter acesso”.
2.

Maatalous – Yhteiset markkinajärjestelyt – Vientituki – Myöntämisedellytykset – Virheettömät, aidot ja myyntikelpoiset tuotteet – Jäsenvaltioiden valvontavelvoite – Ulottuvuus (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1306/2013 58 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1290/2005 9 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 1276/2008 5 artiklan 2 ja 4 kohta ja 6 artikla sekä komission asetuksen N:o 612/2009 28 artikla) (ks. 35, 36, 40, 41 ja 44 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin laajalti tunnettu tavaramerkki – Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin tuottaman suojan ulottaminen tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia – Tarkoitus – Näyttö, joka haltijan on – Tuleva muu kuin hypoteettinen vaara epäoikeutetusta hyväksikäytöstä tai haitan aiheuttamisesta (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta) (ks. 41 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16–18, 101, 102 kohta)
4.

Maatalous – Rahoitus maataloustukirahastosta ja maaseuturahastosta – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen – Kieltäytyminen unionin säännöstön soveltamisen virheellisyyksistä johtuvien menojen maksamisesta – Rahoitusta koskeva korjaus – Eri säännöksiin perustuvan ja erilaista valvontaa edellyttävän kahden rahoituskorjauksen soveltamisen hyväksyttävyys – Suhteellisuusperiaatetta ei ole loukattu (Neuvoston asetuksen N:o 1290/2005 17 artikla; neuvoston asetuksen N:o 73/2009 8 artikla; komission asetuksen N:o 883/2006 9 artiklan 2 kohdan b alakohta) (ks. 63–66 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 35 kohta)
3.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 46 ja 49 kohta)
Oikeuskäytännössä katsotaan Euroopan unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdasta vakiintuneesti, että tavaramerkin käyttö on tosiasiallista mainitussa säännöksessä tarkoitetulla tavalla silloin, kun sitä käytetään sen keskeisen tehtävän – joka on sen takaaminen, että niillä tavaroilla tai palveluilla, joita varten tavaramerkki on rekisteröity, on tietty alkuperä – mukaisesti luomaan tai säilyttämään näiden tavaroiden ja palvelujen markkinat ja kun käyttö ei ole pelkästään näennäistä käyttöä, jolla ainoastaan pyritään säilyttämään tavaramerkin tuottamat oikeudet.

Se seikka, että tavaramerkkiä käytetään luomaan tai säilyttämään niiden tavaroiden tai palveluiden markkinat, joita varten se on rekisteröity, eikä vain tavaramerkkiin perustuvien oikeuksien säilyttämiseksi, ei kuitenkaan riitä, jotta voitaisiin katsoa, että käyttö on tosiasiallista asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. On nimittäin myös välttämätöntä, että tavaramerkkiä käytetään sen keskeisen tehtävän mukaisesti.

Yksilöllisten tavaramerkkien osalta tämä keskeinen tehtävä on taata kuluttajalle tai loppukäyttäjälle se, että tavaramerkillä varustetulla tavaralla tai palvelulla on tietty alkuperä, jolloin kuluttaja tai loppukäyttäjä voi tavaramerkin perusteella erottaa ilman sekaannusvaaraa tämän tavaran tai palvelun muista tavaroista ja palveluista, joilla on toinen alkuperä. Tavaramerkin on nimittäin oltava takeena siitä, että kaikki tavaramerkillä varustetut tavarat tai palvelut on tuotettu tai jaeltu yhden ja saman, niiden laadusta vastaavan yrityksen valvonnassa, jotta tavaramerkki voisi täyttää keskeisen tehtävänsä siinä vääristymättömän kilpailun järjestelmässä, jonka luominen ja ylläpitäminen on EUT-sopimuksen tavoitteena.

Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan soveltamisen yhteydessä edellytetty käyttö, jonka on oltava alkuperän osoittamista koskevan keskeisen tehtävän mukaista, kuvastaa sitä, että vaikka tavaramerkkiä voidaan kieltämättä käyttää muiden tehtävien, kuten laadun takaamista taikka tiedottamista, investointia tai mainontaa koskevien tehtävien mukaisesti, siihen sovelletaan kuitenkin tässä asetuksessa säädettyjä seuraamuksia, kun sitä ei ole viiden vuoden yhtämittaisen jakson kuluessa käytetty sen keskeisen tehtävän mukaisesti. Tässä tapauksessa tavaramerkin haltijan todetaan asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohdassa vahvistettujen menettelytapojen mukaisesti menettäneen oikeutensa, jollei haltija voi esittää päteviä syitä sille, ettei sellaista käyttöä ole aloitettu, jonka avulla tavaramerkki voi täyttää keskeisen tehtävänsä.

(ks. 42–45 kohta)
1.

EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Suhteelliset hylkäysperusteet–Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten–Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä–Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20, 21, 74, 75 ja 78 kohta)
5.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet – Aikaisempi tavaramerkki, jolla on itsenäinen erottamiskykyinen asema hakemuksen kohteena olevassa tavaramerkissä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 98 kohta)
2.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b kohta) (ks. 23–26 ja 62 kohta)
5.

EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Suhteelliset hylkäysperusteet–Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten–Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä–Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 74 kohta)
224

Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska kriisinratkaisuneuvoston numerolla T‑377/16 kirjattu kanne on hylätty, se on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kyseisessä asiassa kantajan oikeudenkäyntikulut sen vaatimusten mukaisesti. Koska molemmat muut kanteet, jotka on kirjattu numeroilla T-645/16 ja T‑809/16, on jätetty tutkimatta ja numerolla T‑645/16 R rekisteröity välitoimihakemus on hylätty, kantaja on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kyseisissä asioissa kriisinratkaisuneuvoston oikeudenkäyntikulut sen vaatimusten mukaisesti.
57

Aluksi on todettava, että Ruotsin kuningaskunnan ensimmäisen kanneperusteen toisessa osassa esittämät väitteet edellyttävät joidenkin sellaisten seikkojen selventämistä, joita ilman näihin väitteisiin ei voida vastata vakuuttavasti. Nämä seikat liittyvät ensinnäkin asiaa koskeviin oikeussääntöihin, joiden perusteella erityistä huolta aiheuttavalle aineelle voidaan myöntää käyttölupa (ks. jäljempänä 58–62 kohta). Tässä yhteydessä on tutkittava, valitsiko komissio perustellusti asetuksen N:o 1907/2006 60 artiklan 4 kohdan riidanalaisen päätöksen oikeusperustaksi (ks. jäljempänä 63 kohta). Toiseksi on tehtävä joitakin tarkennuksia mukana olevien toimijoiden eli yhtäältä komission ja toisaalta ECHAn komiteoiden vastuulla olevien tehtävien jakamiseen asetuksen N:o 1907/2006 60 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun lupamenettelyn yhteydessä (ks. jäljempänä 64–69 kohta). Kolmanneksi on välttämätöntä tehdä muutamia alustavia tarkennuksia asetuksessa N:o 1907/2006 tarkoitettuun ”vaihtoehtojen” käsitteeseen (ks. jäljempänä 70–76 kohta). Neljänneksi, jotta voidaan vastata Ruotsin kuningaskunnan esittämiin väitteisiin, on tehtävä joitakin täsmennyksiä siltä osin kuin on kyse todistustaakasta, sellaisena kuin siitä on säädetty asetuksen N:o 1907/2006 60 artiklan 4 kohdassa, luettuna yhdessä saman asetuksen johdanto-osan 69 perustelukappaleen kanssa (ks. jäljempänä 77–79 kohta). Viidenneksi on syytä esittää joitakin toteamuksia siitä, miten näissä kahdessa kohdassa tarkoitettu todistustaakka jakautuu (ks. jäljempänä 80–85 kohta).
138

Komissio väittää, että vaikka FITD on yksityisoikeudellinen konsortio, jolla on omia ja muodollisesti itsenäisiä elimiä, sille on lainsäädännössä osoitettu yleistä etua koskeva tehtävä, nimittäin tallettajien suojelu, joka voidaan toteuttaa eri muodoissa. Sen mukaan Italian keskuspankki harjoittaa FITD:n toimintaan kohdistuvaa tosiasiallista, pysyvää ja ennakolta suoritettavaa valvontaa, koska se hyväksyy sen yhtiöjärjestykset ja koska yksi sen jäsenistä osallistuu FITD:n johtokunnan ja toimeenpanevan komitean kokouksiin ja hyväksyy ennakkoon kaikki toimenpiteet. Sen mukaan Italian keskuspankki on lisäksi nimittänyt hallinnonhoitajan, joka on tämän valvonnassa oleva virkamies ja joka osallistui Tercasin johtoon erityishallinnon aikana. Lisäksi komissio katsoo, että koska FITD on ainoa Italian keskuspankin tunnustama talletusvakuusjärjestelmä, kaikkien italialaisten pankkien osuuspankkeja lukuun ottamatta on oltava sen jäseniä ja suoritettava sille vaaditut maksut talletusten suojelua koskevan julkisen tavoitteen mukaisesti.
1

Ensimmäinen kantaja Ryanair DAC, aiemmin Ryanair Ltd (jäljempänä Ryanair), on Irlantiin sijoittautunut lentoyhtiö, joka lentää päivittäin 1800 lentoa 31 Euroopan ja Pohjois-Afrikan valtiossa sijaitsevien 200 kohteen välillä. Toinen kantaja Airport Marketing Services Ltd (jäljempänä AMS) on Ryanairin tytäryhtiö, joka tarjoaa markkinointistrategiaa koskevia ratkaisuja ja jonka toiminnasta suurin osa liittyy mainostilan myyntiin Ryanairin internetsivustolla.
169

Sitä vastoin kuten edellä 62–142 kohdassa on tuotu esille, vaikka EUH:n työntekijöiden kohdalla on kyseessä henkilöstösääntöjen liitteessä X olevan 15 artiklan toisessa virkkeessä tarkoitettu erityistapaus, kyseisessä virkkeessä ei myönnetä ehdotonta oikeutta saada kolmannessa maassa maksettavan henkilöstösääntöjen mukaisen koulutuslisän ylittävät lukukausimaksut korvatuiksi kokonaan. Myöskään kyseisessä säännöksessä vahvistettu nimittävän viranomaisen päätösvalta ei koske yleisesti sovellettavaa päätöstä, vaan yksittäistapauksissa sovellettavia päätöksiä, jotka on annettava erityistapauksissa, ja kuten edellä 164 kohdassa todetaan, nimittävän viranomaisen on tätä valtaa käyttäessään otettava huomioon kolmansissa maissa maksettavan henkilöstösääntöjen mukaisen enimmäismäärän ylittävien lukukausimaksujen korvaamista hakeneiden työntekijöiden yksilölliset tilanteet. Tässä yhteydessä nimittävällä viranomaisella on oltava joustonvaraa, jonka ansiosta se voi ottaa huomioon yhtäältä kunkin EUH:n työntekijän, joka on hakenut kolmansissa maissa maksettavan henkilöstösääntöjen mukaisen enimmäismäärän ylittävien lukukausimaksujen korvaamista, yksilöllisen tilanteen ja toisaalta määrärahoihin liittyvät rajoitukset, jotka vaikuttavat tällaisten maksujen korvaamiseen.
63

Kaiken edellä esitetyn perusteella kantajan ensimmäinen vaatimus on hyväksyttävä. Koska kantajan muiden vaatimusten tai asiakirjojen, jotka eivät koske EPSOn toimivaltaa ja jotka komissio on esittänyt ensimmäisen kerran vastauskirjelmänsä liitteessä unionin yleisen tuomioistuimen kysymyksiin vastatessaan, tutkittavaksi ottamisen osalta ei ole tarpeen lausua, EPSOn 17.8.2015 tekemä päätös on näin ollen kumottava toimivallan puuttumisen vuoksi.
54

Aluksi on huomattava, että vaikka kantajalla on oikeus nostaa asetetussa määräajassa suora kanne kilpailuilmoituksesta silloin, kun se muodostaa henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa tarkoitetun hänelle vastaisen nimittävän viranomaisen päätöksen, hän ei menetä tätä oikeutta kilpailuun hyväksymättä jättämistä koskevasta päätöksestä nostetun kanteen yhteydessä pelkästään sillä perusteella, ettei hän riitauttanut kilpailuilmoitusta ajoissa (ks. vastaavasti tuomio 16.9.1993, Noonan v. komissio, T-60/92, EU:T:1993:74, 21 kohta ja tuomio 31.1.2006, Giulietti v. komissio, T-293/03, EU:T:2006:37, 40 kohta). Kilpailun hakijalta ei voida nimittäin evätä oikeutta riitauttaa kaikilta osin, kilpailuilmoituksessa määritetyt seikat mukaan lukien, sitä, onko sellainen häntä koskeva yksittäistapausta koskeva päätös perusteltu, joka on tehty tässä ilmoituksessa määriteltyjen edellytysten toteuttamiseksi, siltä osin kuin vain tällä soveltamispäätöksellä yksilöidään hänen oikeudellinen tilanteensa ja annetaan hänelle mahdollisuus tietää varmasti, miten ja miltä osin sillä on vaikutusta hänen erityisiin etuihinsa (ks. vastaavasti tuomio 16.9.1993, Noonan v. komissio, T-60/92, EU:T:1993:74, 23 kohta ja tuomio 31.1.2006, Giulietti v. komissio, T-293/03, EU:T:2006:37, 41 kohta). Niin kauan kuin valintalautakunta ei ole hylännyt kantajien hakemuksia, on epävarmaa, onko kantajilla oikeussuojan tarvetta kilpailuilmoitukseen nähden, joten heitä ei voida arvostella siitä, etteivät he ole riitauttaneet kilpailuilmoitusta henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa säädetyissä määräajoissa. Kantaja voi siten nostaessaan kanteen myöhemmin tehdyistä päätöksistä vedota myös niihin läheisesti liittyvien aikaisempien päätösten lainvastaisuuteen (ks. vastaavasti tuomio 15.9.2017, komissio v. FE, T-734/15 P, EU:T:2017:612, 115 kohta).