ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
99

Vaikka lisäksi myönnettäisiin, että kunnallisille yrityksille myönnetty verovapautus on otettu käyttöön ennen EY:n perustamissopimuksen voimaantuloa ja että se on ollut voimassa vuoteen 1995 saakka, lain nro 142/90 mukaiset yhtiöt eroavat kuitenkin olennaisesti kunnallisista yrityksistä. Kunnallisten ja erityisten yritysten osalta voimassa olevien veroetujen laajentaminen koskemaan lain nro 142/90 mukaisten yhtiöiden kaltaista uutta edunsaajien ryhmää merkitsee alkuperäisen ohjelman erotettavissa olevaa muutosta. Kuten Consiglio di Staton 3.9.2001 antamassa tuomiossa nro 4586 on todettu, lain nro 142/90 mukaisten yhtiöiden ja kunnallisten yritysten välillä on näet olemassa lakiin perustuvia eroja etenkin siitä syystä, että ensimmäiseksi mainittuja ei koske jälkimmäisenä mainituille asetettu tiukka alueeseen liittyvä rajoitus ja että ensimmäiseksi mainittujen toiminta-alat ovat paljon laajemmat. Kuten edellä 53 kohdassa on jo huomautettu, lain nro 142/90 mukaisilla yhtiöillä on siten mahdollisuus toimia viitealueen ulkopuolella niin Italiassa kuin ulkomaillakin sekä muilla kuin niiden yhtiöjärjestyksen mukaisten julkisten palvelujen aloilla, ellei se vähennä niiden resursseja ja varoja huomattavasti ja ole omiaan vahingoittamaan viiteyhteisöä.
76

Lisäksi on huomautettava, että syyttömyysolettama tarkoittaa sitä, että jokaista syytettyä on pidettävä syyttömänä, kunnes hänen syyllisyytensä on laillisesti näytetty toteen. Sen kanssa ristiriidassa ovat näin ollen sellaiset päätöksessä, jolla asian käsittely päätetään, esitetyt nimenomaiset toteamukset ja jopa vihjailut, jotka koskevat tietystä rikkomisesta syytetyn henkilön vastuuta, silloin kun kyseinen henkilö ei ole saanut hyväkseen kaikkia niitä takuita, jotka kuuluvat puolustautumisoikeuksien käyttämiseen menettelyssä, joka on edennyt tavanomaiseen tapaan ja jossa on tehty päätös vastaväitteen perusteltavuudesta (edellä 72 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat Sumitomo Chemical ja Sumika Fine Chemicals v. komissio, tuomion 106 kohta). Lisäksi kilpailusääntöjen rikkomisesta syytetyn henkilön syyllisyys on lopullisesti näytetty toteen vasta, kun päätös, jossa tämä rikkominen todetaan, on saanut lainvoiman, mikä tarkoittaa joko sitä, ettei kyseinen henkilö ole nostanut kannetta kyseisestä päätöksestä EY 230 artiklan viidennessä kohdassa asetetussa määräajassa, tai sitä, että tällaisella kanteella vireille saatettu oikeudenkäyntimenettely on päätetty lopullisesti erityisesti tuomioistuimen ratkaisulla, jossa vahvistetaan kyseisen päätöksen laillisuus.
24

Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan aikaisemman tavaramerkin haltijan vastustuksesta tavaramerkkiä ei rekisteröidä, jos sen vuoksi, että tavaramerkki on sama tai samankaltainen kuin aikaisempi tavaramerkki ja että nämä tavaramerkit on tarkoitettu samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluita varten, yleisön keskuudessa on sekaannusvaara sillä maantieteellisellä alueella, jolla aikaisempi tavaramerkki on suojattu. Tämän asetuksen 8 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti aikaisempina tavaramerkkeinä pidetään tavaramerkkejä, jotka yhteisön tavaramerkin hakemispäivänä ovat jossakin jäsenvaltiossa yleisesti tunnettuja teollisoikeuksien suojelemista koskevan 20.3.1883 tehdyn Pariisin yleissopimuksen, sellaisena kuin se on viimeksi tarkistettuna Tukholmassa 14.7.1967 ja muutettuna 28.9.1979 (Recueil des traités des Nations unies, osa 828, nro 11847, s. 108; jäljempänä Pariisin yleissopimus), 6 bis artiklassa tarkoitetussa merkityksessä.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 16.11.2006 – Jabones Pardo vastaan SMHV – Quimi Romar (YUKI)

(asia T-278/04)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Aikaisempi kansallinen sanamerkki YUPI – Hakemus sanamerkin YUKI rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta – SMHV:n vaatimukset – Tutkittavaksi ottaminen

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 70 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 23.4.2004 tekemästä päätöksestä (yhdistetyt asiat R 547/2003-1 ja R 604/2003-1), joka koskee Jabones Pardo, SA:n ja Quimi Romar, SL:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Quimi Romar, SL Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki YUKI luokkiin 3, 5 ja 28 kuuluvia tavaroita varten – hakemus nro 1353515 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Jabones Pardo, SA Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Espanjalainen sanamerkki ”YUPI” (nro 246715) luokkaan 3 kuuluvia tavaroita varten Väiteosaston ratkaisu: Väitteen osittainen hyväksyminen Valituslautakunnan ratkaisu: Tavaramerkkihakemuksen esittäjän tekemän valituksen hyväksyminen; väitteentekijän tekemän valituksen hylkääminen





Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 23.4.2004 tekemä päätös (yhdistetyt asiat R 547/2003-1 ja R 604/2003-1) kumotaan siltä osin kuin siinä hyväksytään väliintulijan valitus siltä osin kuin on kyse luokkaan 3 kuuluvista ”saippuoista; kemikaliotuotteista, eteerisistä öljyistä, kosmetiikasta, hiusnesteistä; hammastahnoista” ja luokkaan 5 kuuluvista ”hygieniatuotteista”, joista yhteisön tavaramerkkihakemuksessa on kyse.

2) SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Jabones Pardo, SA:n oikeudenkäyntikuluista puolet.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.3.2006 – Eurodrive Services and Distribution vastaan SMHV − Gómez Frías (euroMASTER)

(asia T-31/04)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus kuviomerkin euroMASTER rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisemmat kansalliset sanamerkit EUROMASTER – Tavaroiden ja palvelujen samankaltaisuuden puuttuminen – Väitteen osittainen hylkääminen – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 30, 38 ja 45 kohta)

Aihe

SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 12.11.2003 tekemästä päätöksestä (asia R 419/2001-1 ja asia R 530/2001-1), joka koskee Jesús Gómez Fríasin ja Eurodrive Services and Distribution NV:n välistä väitemenettelyä, nostettu kanne

Asiaa koskevat tiedot:

Yhteisön tavaramerkin hakija: Jesús Gómez Frías Kyseessä oleva yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki euroMASTER − Hakemus nro 728 295 luokkiin 39 ja 41 kuuluvia palveluja varten Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Eurodrive Services and Distribution NV Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkki EUROMASTER, joka on rekisteröity seuraavissa maissa: Espanja, Ranska, Itävalta, Benelux-maat, Tanska, Suomi, Englanti, Kreikka, Irlanti, Italia, Portugali ja Ruotsi luokkiin 12, 16 ja 37 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten. Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen sikäli kuin se koski luokkaan 39 kuuluvia palveluja ja väitteen hylkääminen sikäli kuin se koski luokkaan 41 kuuluvia palveluja. Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen.





Ratkaisu

Kanne hylätään.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.9.2008 – Nortrail Transport vastaan komissio

(asia T-496/04)

”Tulliliitto — Yhteisön ulkoinen passitus — Norjasta peräisin olevat kalastustuotteet — Tuontitullien peruuttamista ja palauttamista koskeva hakemus — Kohtuullistamissäännös — Asetukset (ETY) N:o 2913/92 ja N:o 2454/93 — Erityiset olosuhteet — Tariffikiintiöiden avaaminen taannehtivasti”

Euroopan yhteisöjen omat varat — Tuonti- tai vientitullien palauttaminen tai peruuttaminen — Yhteisön tullikoodeksin 239 artiklalla ja yhteisön tullikoodeksin soveltamisasetuksen N:o 2454/93 905 artiklalla käyttöön otettu kohtuullistamissäännös — Erityistilanne (EY–Norja-sekakomitean päätöksen nro 1/94 17 artiklan 7 kohta; neuvoston asetuksen N:o 2913/92 239 artikla; neuvoston asetus N:o 992/95, neuvoston asetuksen N:o 3061/95 2 artikla; komission asetuksen N:o 2454/93 905 artiklan 1 kohta; neuvoston päätöksen 95/312 5 artikla ja liite I) (ks. 40–44, 48, 51, 53, 54, 58, 59, 61 ja 64–69 kohta)

Aihe

Sen 1.10.2004 tehdyn komission päätöksen REM 15/02 kumoamista koskeva vaatimus, jossa todetaan, että Saksan liittotasavallan tekemän hakemuksen kohteena oleva tuontitullien palauttaminen kantajan hyväksi ei ole perusteltua.

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Nortrail Transport GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.9.2008 – Nortrail Transport vastaan komissio

(asia T-496/04)

”Tulliliitto — Yhteisön ulkoinen passitus — Norjasta peräisin olevat kalastustuotteet — Tuontitullien peruuttamista ja palauttamista koskeva hakemus — Kohtuullistamissäännös — Asetukset (ETY) N:o 2913/92 ja N:o 2454/93 — Erityiset olosuhteet — Tariffikiintiöiden avaaminen taannehtivasti”

Euroopan yhteisöjen omat varat — Tuonti- tai vientitullien palauttaminen tai peruuttaminen — Yhteisön tullikoodeksin 239 artiklalla ja yhteisön tullikoodeksin soveltamisasetuksen N:o 2454/93 905 artiklalla käyttöön otettu kohtuullistamissäännös — Erityistilanne (EY–Norja-sekakomitean päätöksen nro 1/94 17 artiklan 7 kohta; neuvoston asetuksen N:o 2913/92 239 artikla; neuvoston asetus N:o 992/95, neuvoston asetuksen N:o 3061/95 2 artikla; komission asetuksen N:o 2454/93 905 artiklan 1 kohta; neuvoston päätöksen 95/312 5 artikla ja liite I) (ks. 40–44, 48, 51, 53, 54, 58, 59, 61 ja 64–69 kohta)

Aihe

Sen 1.10.2004 tehdyn komission päätöksen REM 15/02 kumoamista koskeva vaatimus, jossa todetaan, että Saksan liittotasavallan tekemän hakemuksen kohteena oleva tuontitullien palauttaminen kantajan hyväksi ei ole perusteltua.

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 61

–

112 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

SMHV:n neljännen valituslautakunnan FERRERO OHG mbH:n ja Cornu SA Fontainin välisessä väitemenettelyssä 17.3.2004 tekemän päätöksen (asia R 01540/2002-4) kumoamista koskeva kanne

Asian tiedot

>lt>2

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä niistä oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvistä kuluista, jotka aiheutuivat siitä, että se tuli Ferrero OHG mbH:n sijaan, minkä lisäksi kantaja velvoitetaan korvaamaan puolet väliintulijan oikeudenkäyntikuluista.

3) Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, minkä lisäksi se velvoitetaan korvaamaan puolet väliintulijan oikeudenkäyntikuluista.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Euroopan yhteisöjen julkiset hankinnat – Sopimuksen tekeminen tarjouspyynnön perusteella – Toimielinten harkintavalta – Tuomioistuinvalvonta – Rajat

2. Euroopan yhteisöjen julkiset hankinnat – Sopimuksen tekeminen tarjouspyynnön perusteella – Poikkeuksellisen alhainen tarjous – Hankintaviranomaisen velvollisuus kuulla tarjoajaa

(Komission asetuksen N:o 2342/2002 139 artikla)

3. Euroopan yhteisöjen julkiset hankinnat – Sopimuksen tekeminen tarjouspyynnön perusteella – Tarjouskilpailun ratkaiseminen – Tarjouskilpailun ratkaisuperusteet – Hankintaviranomaisen tekemän valinnan rajat – Sellaisten perusteiden käyttäminen, joiden avulla voidaan selvittää taloudellisesti edullisin tarjous – Muiden kuin puhtaasti taloudellisten perusteiden hyväksyttävyys

4. Euroopan yhteisöjen julkiset hankinnat – Sopimuksen tekeminen tarjouspyynnön perusteella – Tarjouskilpailun ratkaiseminen – Tarjousten laadun arvioiminen itse tarjousten perusteella

Tiivistelmä

1. Komissiolla on laaja harkintavalta huomioon otettavien seikkojen osalta päätettäessä tarjouskilpailun ratkaisemisesta, ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan on rajoituttava sen tutkimiseen, että menettelyä ja perusteluja koskevia sääntöjä on noudatettu, että tosiseikat pitävät aineellisesti paikkansa, ettei asiassa ole tehty ilmeistä arviointivirhettä ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin.

(ks. 47 kohta)

2. Yhteisön julkisten hankintasopimusten tekemisen osalta varainhoitoasetuksen soveltamissäännöistä annetun asetuksen N:o 2342/2002 139 artiklaa, jonka mukaan hankintaviranomaisen on ennen tarjouksen hylkäämistä poikkeuksellisen alhaisena annettava tarjoajan selittää tai suorastaan perustella tarjoustaan, on tulkittava siten, että velvollisuus tutkia tarjouksen vakavuus on seurausta tarjouksen luotettavuuden suhteen ennalta vallitsevista epäilyistä. Tämän artiklan pääasiallisena tarkoituksena on, ettei tarjoajaa syrjäytetä menettelyssä ilman, että tällä on ollut tilaisuus perustella poikkeuksellisen alhaiselta vaikuttavan tarjouksensa sisältö.

(ks. 49 kohta)

3. Tarjouspyynnön perusteella tehtävän sopimusmenettelyn yhteydessä jokaisen niistä perusteista, joita hankintaviranomainen käyttää taloudellisesti edullisimman tarjouksen selvittämiseksi, ei välttämättä tarvitse olla puhtaasti taloudellinen, sillä sellaisetkin seikat, jotka eivät ole puhtaasti taloudellisia, saattavat vaikuttaa tarjouksen arvoon kyseisen hankintaviranomaisen näkökulmasta.

(ks. 51 kohta)

4. Tarjouspyynnön perusteella tehtävän sopimusmenettelyn yhteydessä tarjousten laatua on arvioitava itse tarjousten perusteella eikä tarjoajien hankintaviranomaisen tekemistä aiemmista sopimuksista saaman kokemuksen tai sellaisten valintaperusteiden, kuten ehdokkaiden teknisen kapasiteetin, perusteella, jotka on tarkastettu jo hakemusten valintavaiheessa, eikä niitä voida ottaa enää uudelleen huomioon tarjousten vertailemiseksi.

(ks. 86 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki – Kolmansien huomautukset ja väite – Väitteen tutkiminen – Todisteet aikaisemman tavaramerkin käyttämisestä – Käyttäminen muodossa, joka poikkeaa ainoastaan sellaisilta osin, ettei poikkeaminen vaikuta tavaramerkin erottamiskykyyn

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 15 artiklan 2 kohdan a alakohta ja 43 artiklan 2 ja 3 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkki Online Bus ja kuviomerkki, jossa on sanaosa ”BUS”

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 15 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 43 artiklan 2 ja 3 kohdan perusteella sen aikaisemman kansallisen tai yhteisön tavaramerkin, johon yhteisön tavaramerkkihakemusta vastaan esitetty väite perustuu, tosiasiallisesta käytöstä esitettävään näyttöön kuuluu myös näyttö aikaisemman tavaramerkin käyttämisestä muodossa, joka poikkeaa sen rekisteröidystä muodosta ainoastaan sellaisilta osin, että poikkeaminen ei vaikuta kyseisen merkin erottamiskykyyn.

Aikaisemman kansallisen tavaramerkin osalta sen jäsenvaltion, jossa kyseinen tavaramerkki on rekisteröity, kansallisen oikeuden säännöksillä ei ole merkitystä tällaista käyttöä arvioitaessa.

(ks. 30 ja 31 kohta)

2. Sanamerkin Online Bus, jota on haettu rekisteröitäväksi yhteisön tavaramerkiksi Nizzan sopimukseen pohjautuvan luokituksen luokkaan 35 kuuluvaa ”markkinatutkimusta ja markkina-analyysiä” varten, ja kuviomerkin, jossa on sanaosa ”BUS” ja joka on rekisteröity aikaisemmin Saksassa muun muassa samaan luokkaan kuuluvaa ”yritysneuvontaa” varten, välillä on olemassa saksalaisen yleisön keskuudessa sekaannusvaara. Kun otetaan huomioon se, että kyseiset palvelut ovat hyvin samankaltaisia ja kyseessä olevat tavaramerkit lausutaan erittäin samankaltaisella tavalla, pelkkä näiden tavaramerkkien ulkoasuun liittyvä ero, joka syntyy aikaisemmassa tavaramerkissä olevasta kuvio-osasta, ei ole omiaan poistamaan sekaannusvaaraa. Asianomainen kuluttaja muistaa näet kyseiset tavaramerkit nähdessään varmastikin sanaosan ”bus”, joka on molemmissa tavaramerkeissä ja joka hallitsee niiden ääntämistä.

(ks. 80 kohta)
126

Tämä käytäntö on sittemmin vahvistettu asetuksen N:o 4064/89 ja asetuksen N:o 447/98 mukaan hyväksyttävistä korjaustoimenpiteistä annetulla tiedonannolla (EYVL 2001, C 68, s. 3) niiden ohjeiden selostamiseksi, jotka perustuvat sitoumuksista kertyneisiin kokemuksiin sen jälkeen, kun asetus N:o 4064/89 tuli voimaan. Tämän tiedonannon 43 kohdan mukaan komissio suostuu tutkimaan muutetut sitoumukset, jotka on toimitettu sille asetuksessa N:o 447/98 säädetyn määräajan jälkeen, ”silloin, kun se voi selvästi päätellä – tutkimuksen kuluessa jo saamiensa tietojen ja aikaisempien markkinatestien tulosten arvioinnin perusteella tarvitsematta tehdä uutta markkinatestiä – että kun kyseiset sitoumukset on toteutettu, ne poistavat havaitut kilpailuongelmat ja jäsenvaltioiden kuulemiseen jää riittävästi aikaa”.
26

Lausunnossaan komissio katsoo seuraavaa: ”Ranskan kauppalain [L-131-2] §:ssä laivameklareille varataan yksinoikeus edustaa aluksia tullitoimipaikassa. He vastaavat aluksen selvityksestä, toisin sanoen kaikista hallinnollisista muodollisuuksista ja tullimuodollisuuksista, jotka on hoidettava aluksen saapuessa satamaan ja poistuessa sieltä. [Asetuksen N:o 2913/92] 5 artiklan 2 kohdan [toisen] alakohdan mukaan jäsenvaltiot voivat säilyttää edustusoikeuden, mutta koska kyseinen säännös on poikkeus vapaan edustuksen periaatteeseen, sitä on tulkittava suppeasti. Tulliedustus voi koskea ainoastaan tulli-ilmoituksen tekemistä, eikä sitä siten voida laajentaa koskemaan mitään muita kuin [asetuksen N:o 2913/92] 4 artiklan 17 kohdassa ja 62–77 artiklassa nimenomaisesti tarkoitettuja tulli-ilmoitukseen liittyviä toimia ja muodollisuuksia. – – Näillä perusteilla komissio – – on päättänyt antaa [EY 226 artiklan ensimmäisen kohdan] mukaisen perustellun lausunnon, jonka mukaan – – Ranskan tasavalta ei ole noudattanut [asetuksen N:o 2913/92] 5 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on Ranskan kauppalain [L-131-2] §:ssä varannut laivameklareille tulliedustukseen tullimenettelyyn liittyvien toimien ja muodollisuuksien toteuttamisessa. Komissio kehottaa Ranskan tasavaltaa toteuttamaan tämän perustellun lausunnon noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa sen tiedoksisaamisesta.”
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 27.9.2007 – La Mer Technology vastaan SMHV – Laboratoires Goëmar (LA MER)

(asia T-418/03)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin LA MER rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi kansallinen sanamerkki LABORATOIRE DE LA MER – Suhteellinen hylkäysperuste – Tavaramerkin tosiasiallinen käyttäminen – Asetuksen (EY) N:o 40/94 43 artiklan 1 ja 2 kohta – Sekaannusvaaran puuttuminen – Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 114, 127, 129 ja 130 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 23.10.2003 tekemästä päätöksestä (asia R 814/2000-2), joka koskee Laboratoires Goëmar -yhtiön ja La Mer Technology, Inc:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: La Mer Technology, Inc. Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki LA MER luokkaan 3 kuuluvia tavaroita varten Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Laboratoires Goëmar Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansalliset ja kansainväliset sanamerkit LABORATOIRE DE LA MER luokkiin 3, 5, 29 ja 31 kuuluvia tavaroita varten Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen ja rekisteröintihakemuksen hylkääminen kokonaisuudessaan Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
319

Nyt esillä olevassa asiassa on todettava, että ainoa Saksan tuomioistuinten antama tuomio, johon kantaja viittaa, on Oberlandesgericht Düsseldorfin tuomio, joka on annettu 16.1.2002, eli aikana, jona rikkominen luokiteltiin riidanalaisessa päätöksessä vakavaa vähäisemmäksi (207 perustelukappale). Tämä tuomio on joka tapauksessa kumottu Bundesgerichtshofin 10.2.2004 antamalla tuomiolla. Toiseksi riidanalaisesta päätöksestä ilmenee (106 ja 206 perustelukappale), että komissio on soveltanut samoja periaatteita kuin vuoden 1988 Napier Brown / British Sugar -päätöksessä. Kilpailusääntöjen soveltamisesta telealan liittymäsopimuksiin – Puitteet, asian kannalta merkitykselliset markkinat ja periaatteet, 22.8.1998 antamassaan tiedonannossa (117–119 kohta) komissio on jo ilmoittanut aikovansa soveltaa Napier Brown / British Sugar -päätöksen periaatteita televiestintäalalla. Ainoa uusi tekijä riidanalaisessa päätöksessä on ”painotettu lähestymistapa [jonka] soveltaminen oli tässä tapauksessa tarpeen [koska] Saksassa on vahvistettu yksi ainoa tilaajayhteysjohdon eriytetystä käyttöoikeudesta perittävä televerkkopalvelumaksu, kun taas vastaavista analogisen liittymän kautta loppukäyttäjille tarjottavista palveluista, ISDN- ja ADSL-yhteyksistä perittävät maksut vaihtelevat” (riidanalaisen päätöksen 206 perustelukappale). Komissio on kuitenkin ottanut huomioon tämän lähestymistavan uutuuden luokitellakseen rikkomisen 1.1.1998–31.12.2001 vakavaksi muttei erittäin vakavaksi (riidanalaisen päätöksen 206 perustelukappale). Kolmanneksi kantaja ei nyt esillä olevassa asiassa ole antanut minkäänlaista sitoumusta välttää rikkomisia tulevaisuudessa.
Vaatimus komission 7.5.2003 asiassa COMP/D1/38.606 tekemän päätöksen K(2003) 1524/9, jolla Groupement des cartes bancaires tytäryhtiöineen määrättiin alistumaan 6.2.1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17 (perustamissopimuksen [81] ja [82] artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus) (EYVL 1962, 13, s. 204), sellaisena kuin kyseinen asetus on muutettuna, 14 artiklan 3 kohdan mukaisiin tutkimuksiin, kumoamiseksi, ja toisaalta vaatimus kaikkien asiakirjojen ja muiden tietojen, jotka on annettu komissiolle tutkimusten aikana, poistamiseksi asiakirja-aineistosta ja palauttamiseksi kantajalle