ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kanne 6.4.2022 – Pharol v. komissio

(Asia T-181/22)

(2022/C 213/59)

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Asianosaiset

Kantaja: Pharol, SGPS, SA (Lissabon, Portugali) (edustajat: asianajajat N. Mimoso Ruiz ja L. Bettencourt Nunes)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— tunnustaa kantajan laillisen intressin nostaa nyt esillä oleva kumoamiskanne SEUT 263 artiklan mukaisesti

— katsoo, että nyt esillä oleva kumoamiskanne on nostettu SEUT 263 artiklan mukaisesti ja että se voidaan ottaa tutkittavaksi

— kumoaa 25.1.2022 tehdyn päätöksen C(2022) 324 final, jolla muutetaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan mukaisesta menettelystä (AT.39.839 – Telefónica ja Portugal Telecom) 23.1.2013 tehtyä päätöstä C(2013) 306 final, SEUT 264 artiklan mukaisesti

— toissijaisesti esitetyillä perusteilla SEUT 264 artiklan mukaisesti alentaa kantajalle riidanalaisen päätöksen 1 artiklassa määrätyn sakon määrää

— velvoittaa komission korvaamaan kantajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan unionin yleisen tuomioistuimen tuomiossa vahvistettuja tosiseikkoja ei ole otettu huomioon. Kantaja väittää, että 25.1.2022 tehdyllä päätöksellä C(2022) 324 final, jolla muutetaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan mukaisesta menettelystä (AT.39.839 – Telefónica ja Portugal Telecom) 23.1.2013 tehtyä päätöstä C(2013) 306 final, esitetään kilpailukieltolausekkeen uusi tulkinta, mikä merkitsee sitä, että unionin yleisen tuomioistuimen tuomiossa vahvistettuja tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja ei ole otettu huomioon, minkä vuoksi riidanalainen päätös on kumottava.

Toinen kanneperuste, jonka mukaan olennaisia menettelysääntöjä ei ole noudatettu ja Pharolin puolustautumisoikeuksia on loukattu, kun väitetiedoksiantoa ei ole annettu. Kantaja väittää, että koska komissio esittää kilpailukieltolausekkeen uuden tulkinnan, joka vaikuttaa rikkomisen laajuutta koskeviin toteamuksiin, komission olisi pitänyt antaa uusi väitetiedoksianto, mikä merkitsee sitä, että olennaisia menettelysääntöjä ei ole noudatettu ja kantajan puolustautumisoikeuksia on loukattu, minkä vuoksi riidanalainen päätös on kumottava.

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan rikkomiseen liittyvän myynnin arvon määrittämisessä on tehty virhe. Kantaja väittää muun muassa, että rikkomiseen suoraan tai välillisesti liittyvän myynnin arvon määrittämiseksi tarkasti potentiaalisen kilpailun arvioinnista olennaisen tekijän on oltava tosiasiallinen mahdollisuus tulla kullekin kyseessä olevista markkinoista eli se, ettei ehdottomia allalletulon esteitä ole, ja mikäli näin on, myös se, että yrityksellä on todellisia ja konkreettisia mahdollisuuksia tulla kullekin näistä markkinoista; riittävää ei ole sen toteaminen, että ehdottomia allalletulon esteitä ei ole, kuten komissio teki riidanalaisessa päätöksessä vieläpä virheellisesti.
3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan Frontex syyllistyi lainvastaisuuteen, josta voi syntyä sopimussuhteen ulkopuolisen vastuu, siltä osin kuin on kyse 28.–29.4.2020 tapahtuneesta palauttamisoperaatiosta, koska se loukkasi perusoikeuskirjan 1, 2, 3, 4, 6 ja 18 artiklassa sekä 19 artiklan 1 kohdassa, 19 artiklan 2 kohdassa ja 21 artiklassa kantajalle taattuja perusoikeuksia. Frontex, joka on päätöksen tosiasiallinen laatija, on vastuussa kantajaan 28.–29.4.2020 kohdistuneesta lainvastaisesta joukkokarkotuksesta, koska se toteutettiin Frontexin pääjohtajan laatiman oikeudellisesti sitovan Egeanmeren nopeaa rajainterventiota koskevan operaatiosuunnitelman mukaisesti. Kantaja väittää toissijaisesti, että Frontexin vastuu on syntynyt sen perusteella, että se avusti kantajaan 28.–29.4.2020 kohdistuneen lainvastaisen joukkokarkotuksen suorittamisessa. Kumpikaan aineettoman vahingon muoto ei olisi toteutunut ilman riidanalaista viraston toimintaa, joka on lainvastaista.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että Euroopan komissio on tulkinnut ja soveltanut virheellisesti täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 809/2014 (1) 21 artiklaa ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 (2) 30 artiklaa ja tehnyt siten virheellisen johtopäätöksen, että tukihakemusten jättämistä koskeva Viron järjestelmä ei ole kyseisten säännösten mukainen.
—

Neuvosto ei tunnustanut ylivoimaisen yleisen edun olemassaoloa eikä antanut oikeutta tutustua asiakirjoihin sillä perusteella. Etenkin on niin, että ylivoimainen yleinen etu on olemassa, sillä asetuksen N:o 1367/2006 muuttamisella on erittäin huomattava merkitys oikeuden saatavuuden tason kannalta ympäristöasioissa tulevaisuudessa ja riidanalainen päätös vaikuttaa kantajaan erityisellä ja merkittävällä tavalla sen toteuttaessa yleistä etua palvelevaa tehtäväänsä kansalaisjärjestönä.
—

Neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen sillä perusteella, että on esitetty epäjohdonmukaisia yleisön käsitystä koskevia perusteluja.
2.

Toinen kanneperuste, joka perustuu asiassa C-463/98 Cabletron (4) tarkoitettuun ilmeiseen virheeseen. Kantajat väittävät, että komissio on ottanut huomioon merkityksettömiä seikkoja ja on tukeutunut niihin määrittäessään, että riidanalaisessa asetuksessa (riidanalaisen asetuksen liitteessä olevassa sarakkeessa 3) yksilöity tuote on luokiteltava yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 8703 eikä nimikkeeseen 8713. Ne väittävät lisäksi ja vaihtoehtoisesti, että komissio on luokitellut virheellisesti tuotteen, joka pitäisi asiassa C-198/15, Invamed, tehtyjen toteamusten nojalla luokitella yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 8713.
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu siltä osin kuin vastaaja on soveltanut perusteettoman edun periaatetta, sellaisena kuin se on vahvistettu oikeuskäytännössä, eri tavalla kuin muut toimielimet ovat samaa periaatetta soveltaneet tilanteissa, jotka ovat kuitenkin identtisiä.
—

kumoamaan ACERin valituslautakunnan asiassa A-001-2021 28.5.2021 tekemän päätöksen (konsolidoitu) (jäljempänä: riidanalainen valituslautakunnan päätös), jossa hylättiin pyynnöt 30.11.2020 tehdyn sellaisen päätöksen nro 30/2020 hylkäämisestä ja palauttamisesta (jäljempänä: ACERin päätös), joka koski CORE-kapasiteetin laskenta-alueen siirtoverkon haltijoiden ehdotusta ajojärjestyksen uudelleenmäärittelyn ja vastakaupankäynnin kustannusten jakamismenetelmästä (methodology for cost sharing of redispatching and countertrading; jäljempänä RDCTCS-menetelmä)
2.

Toinen kanneperuste: mikään epäämisperuste ei ole esteenä kantajan tutustumisoikeudelle. Erityisesti kantajan tutustumisoikeuteen ei voida soveltaa asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyä poikkeusta. Pyydettyjen tietojen luovuttaminen on tarpeen useista julkista etua koskevista syistä. Tästä syystä yksityiselämän ja yksilön koskemattomuuden suojan mahdollinen rajoittaminen on sallittua. Lisäksi suojattujen etujen vahingoittaminen pitäisi näyttää toteen konkreettisesti ja tosiasiallisesti. Vastaaja ei ole kuitenkaan täyttänyt todistustaakkaansa.
—

kumoamaan ACERin valituslautakunnan 28.5.2021 tekemän päätöksen asiassa A-001-2021 (konsolidoitu), joka koskee valitusta ACERin päätöksestä nro 30/2020, joka koskee kapasiteetin laskenta-alueen ytimen ajojärjestyksen uudelleenmäärittelyn ja vastakaupan kustannusten jakamismenetelmää (Redispatch and Countertrading Cost Sharing Methodology for the Capacity Calculation Region Core (jäljempänä RDCT -kustannusten jakamismenetelmä); riidanalainen päätös)
—

kumoamaan päiväämättömän hylkäyspäätöksen, jonka kantaja vastaanotti 23.4.2021 ja jolla vastaaja hylkäsi kantajan pyynnön (jäljempänä ehdotus) saada osallistua kumppanina EUROPA DIRECT –ohjelmaan kuuluvien toimien toteuttamiseen Kreikassa vastaajan ED-GREECE-2020/SELECTION OF PARTNERS TO CARRY OUT EUROPE DIRECT ACTIVITIES (2021-2025) IN GREECE –ehdotuspyynnön mukaisesti
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan 30.4.2021 päivätyllä kirjeellä tiedoksi annetussa riidanalaisessa päätöksessä on oikeudellinen virhe, ja se on kumottava kokonaisuudessaan SEUT 263 artiklan nojalla. Kantaja väittää, että riidanalaisessa päätöksessä todetaan virheellisesti, että Cargoluxin 2.2.2021 esittämä pyyntö, joka koskee viivästyskoron ja koronkoron maksamista, on vanhentunut ja ettei sitä voida ottaa käsiteltäväksi.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 806/2014 (6), neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/81 (7) ja EUT-sopimuksen rikkomiseen velvoittamalla kantaja suorittamaan vakausmaksuja rahastoon — Vastaaja velvoitti kantajan suorittamaan vakausmaksuja perusteettomasti, sillä asetuksessa N:o 806/2014 tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2014/59/EU (8) ei säädetä kriisinratkaisun kohteena olevan laitoksen suoritusvelvollisuudesta. — Lainsäätäjä ei olisi saanut perustaa suoritusvelvollisuutta SEUT 114 artiklaan sisämarkkinayhteyden puuttumisen vuoksi. Unioninlaajuisesti yhdenmukaistetulla vakausmaksusäännöstöllä ei helpoteta perusvapauksien käyttämistä eikä sillä korjata huomattavia kilpailunvääristymiä markkinoilta vetäytyneiden laitosten osalta. — Vastaaja velvoitti kantajan suorittamaan vakausmaksuja perusteettomasti, sillä laitos ei ole riskialtis, kriisinratkaisu asetuksen N:o 806/2014 nojalla on poissuljettu eikä laitoksella ole merkitystä rahoitusjärjestelmän vakauden kannalta. — Komission delegoitu asetus (EU) 2015/63 (9) on SEUT 114 artiklan sekä direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan 7 kohdan vastainen, sillä kyse on vakausmaksun laskemisen keskeisestä sääntelystä (SEUT 290 artiklan 1 kohta).
—

lykkäämään asian käsittelyä yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan c ja d alakohdan mukaisesti siihen saakka, kunnes (yhdistetyissä) asioissa C-584/20 P (1) ja C-621/20 P (2), C-663/20 P (3) ja C-664/20 P (4) on annettu lainvoimainen tuomio, koska kyseisissä jo vireillä olevissa asioissa on kyse pitkälti samoista oikeuskysymyksistä
Kanne 3.5.2021 – FZ ym. v. komissio

(Asia T-236/21)

(2021/C 242/76)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantajat: FZ ja 15 muuta kantajaa (edustaja: asianajaja J.-N. Louis)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan komission päätöksen kantajien heinäkuun 2020 palkkakuiteista siltä osin kuin se soveltaa ensimmäisen kerran heidän palkkoihinsa sovellettavia uusia korjauskertoimia 1.10.2019 ja 1.1.2020 taannehtivin vaikutuksin

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat väittävät, että henkilöstösääntöjen 64 ja 65 artiklaa on rikottu, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu ostovoiman vastaavuuden osalta, on tehty ilmeinen arviointivirhe sekä oikeusvarmuuden ja huolenpitovelvoitteen periaatteita on loukattu.

Kantajiin, joiden asemapaikka on unionin ulkopuolella, sovellettavan korjauskertoimen vahvistamiseksi Eurostatin on kerättävä erityisiä tietoja heidän asemapaikastaan henkilöstösääntöjen liitteessä XI vahvistettujen 64 ja 65 artiklan soveltamissääntöjen mukaisesti. Korjauskertoinen vahvistamiseksi suoritettava tietojenkeruu tapahtuu EUROSTATin, OECD:n ja YK:n välisen kansainvälisen yhteistyösopimuksen puitteissa.

Näiden tietojen perusteella vahvistetut korjauskertoimet laskivat tammikuun 2018 ja tammikuun 2019 välisenä aikana 239,7:stä 94,0:aan, vaikka samana aikana YK:n henkilöstöön sovellettavia palkkojen korjauskertoimia korotettiin inflaation huomioon ottamiseksi.

Kongon frangi (CDF) koki vuonna 2017 suuren devalvaation suhteessa dollariin (USD) ja euroon, ja siihen liittyi huomattava inflaatio, joka ilmeni merkittävänä hintojen nousuna dollareissa IMF:n analyysien mukaisesti. Lisäksi tilastotietojen mukaan sekä Kongon keskuspankki että YK ja IMF vahvistavat USD:n ja CDF:n samansuuntaisen kehityksen euroon nähden.
—

kumoaa kantajan osalta välittömin vaikutuksin neuvoston päätöksen (YUTP) 2021/55, joka annettiin tiedoksi 25.1.2021 päivätyllä kirjeellä nro SGS 21/0041 – joka lähetettiin kirjattuna kirjeenä vastaanottoilmoituksineen 26.1.2021 ja joka otettiin vastaan 29.1.2021 – ja jolla on tarkoitus pysyttää kantajan nimi rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden luettelossa, joka on Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun Euroopan unionin neuvoston päätöksen 2011/72/YUTP liitteessä, muutettuna neuvoston päätöksellä 2021/55/YUTP, ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 101/2011 liitteessä I, tämä asetus pantuna täytäntöön neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2021/49, ja toisaalta kumoaa Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 101/2011 täytäntöönpanosta annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2021/49
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, koska Madeiran vapaa-alueen järjestelmä III on toteutettu vuoden 2007 ja 2013 komission päätösten ja SEUT 107 ja SETU 108 artiklan mukaisesti. Kantaja väittää, että sitä koskevaa vaatimusta, että toiminnasta saadut voitot on saatava tosiasiallisesti ja aineellisesti Madeiran autonomisella alueella, ei saada tulkita siten, että huomioon otetaan vain Madeiran vapaa-alueelle rekisteröityjen yritysten reuna-alue-ehtoihin liittyvät lisäkustannukset, että verotuksellisia etuja voidaan soveltaa vain sellaisista toiminnoista saatuihin voittoihin, joihin liittyy välittömästi näitä lisäkustannuksia ja että pois suljetaan toiminnat, joita suorittavat Madeiran ulkopuolella kansainvälisesti toimivat yritykset, joilla on toimilupa Madeiran vapaa-alueella.
—

kumoaa eläinlääkkeen ”Librela-bedinvetmabi” myyntiluvan myöntämisestä 10.11.2020 annetun Euroopan komission täytäntöönpanopäätöksen C(2020) 7930 final, joka julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä 30.12.2020 (EUVL, C 453, 20.12.2020, s. 1), siltä osin kuin se on annettu ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista unionin lupa- ja valvontamenettelyistä ja Euroopan lääkeviraston perustamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 726/2004 37 artiklan vastaisesti;
1.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan ilmanlaatudirektiivin 23 artiklaa ja tämän direktiivin liitteessä III olevaa C jaksoa, SEUT 267 artiklaa, tiedon saannista, yleisön osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa tehdyn Århusin yleissopimuksen (jäljempänä Århusin yleissopimus) 1 ja 9 artiklaa, Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1367/2006 10 artiklaa ja Euroopan ympäristökeskuksesta sekä ympäristöä koskevasta Euroopan tieto- ja seurantaverkostosta 23.4.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 401/2009 1 ja 2 artiklaa on rikottu, koska EEA kieltäytyy esittämästä tarpeellisia kysymyksiä unionin tuomioistuimelle ilmanlaatudirektiivin oikeasta tulkinnasta. — Mainittujen oikeussääntöjen nojalla EEA oli velvollinen esittämään kysymyksiä unionin tuomioistuimelle. EEA:n menettely ja siten riidanalainen päätös ovat ristiriidassa Århusin yleissopimuksen 1 ja 9 artiklan kanssa. Tämän yleissopimuksen 1 artiklan nojalla yleisölle on yhteisön tasolla taattava oikeus käyttää muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa. — EEA:n nimenomaisena tavoitteena on toimittaa Euroopan tasolla objektiivista, luotettavaa ja vertailukelpoista tietoa, jonka perusteella voidaan toteuttaa ympäristön suojelemiseksi tarpeelliset toimenpiteet. Tämä merkitsee myös sitä, että EEA:n on voitava esittää oikeita ja oikeudellisesti sitovia näkemyksiä säännöksestä, joka koskee enimmäisetäisyyttä ajoradan reunasta, sellaisena kuin tästä säädetään ilmanlaatudirektiivin liitteessä III olevan C jakson viidennessä luetelmakohdassa, mikä ei nyt kyseessä olevassa asiassa ole mahdollista esittämättä tarpeellisia kysymyksiä unionin tuomioistuimelle.
3.

Kolmas kanneperuste perustuu siihen, että: — ESMA tulkitsee direktiiviä 2003/6/EY liian suppeasti ja joustamattomasti ja rajoittaa perusteettomasti sen soveltamisalaa. Se, että asetuksella (EU) N:o 596/2014 laajennettiin kyseisen direktiivin säännöksiä ja määriteltiin ne tarkemmin, ei sellaisenaan tarkoita, että kyseinen direktiivi ei kattanut vaatimuksessa selostettuja mahdollisia markkinoiden manipulointia koskevia tapauksia ja ettei sitä tarvitse soveltaa niihin — ESMA jätti ottamatta huomioon sille toimitetut tiedot, jotka koskivat mahdollisia ilmoittamatta jätettyjä pankkien eturistiriitoja; nämä tiedot osoittavat, että direktiivin 2003/6/EY 1 artiklan 2 kohdan c alakohtaa ja 6 artiklan 5 kohtaa on saatettu rikkoa.
—

Kantaja väittää tältä osin, että tässä asiassa on selvästi loukattu perussopimuksissa ja unionin säännöstössä taattuja perusoikeuksia. Niinpä on todettava paitsi se, että kaikki kulut, joiden takaisinperintää vaaditaan, ovat tukikelpoisia, koska kaikki hankkeet on toteutettu täysimääräisesti, myös se, että menettelyn toimittamisessa on ilmennyt räikeitä virheitä, jotka merkitsevät unionin säännöstön rikkomista.
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut EUT-sopimuksen erityisiä määräyksiä ja unionin oikeuden yleisiä periaatteita syrjintäkiellosta, palvelujen tarjoamisen vapaudesta ja sijoittautumisvapaudesta, jotka ovat olleet lentoliikenteen kilpailulle vapauttamisen perustana Euroopan unionissa 1980-luvun lopulta lähtien. Lentoliikenteen markkinoiden vapauttaminen Euroopan unionissa on mahdollistanut aidosti yleiseurooppalaisten halpalentoyhtiöiden kasvun. Euroopan komissio on jättänyt huomiotta COVID-19-kriisin aiheuttaman vahingon tällaisille yleiseurooppalaisille lentoyhtiöille ja niiden roolille Suomen lentoyhteyksissä salliessaan sen, että Suomi myöntää tukea vain Finnairille.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan komissio on rikkonut EUT-sopimuksen erityisiä määräyksiä ja unionin oikeuden yleisiä periaatteita syrjintäkiellosta, palvelujen tarjoamisen vapaudesta ja sijoittautumisvapaudesta, jotka ovat olleet lentoliikenteen markkinoiden kilpailulle vapauttamisen perustana Euroopan unionissa. Lentoliikenteen vapauttaminen on mahdollistanut aidosti yleiseurooppalaisten halpalentoyhtiöiden kasvun. Salliessaan sen, että Saksa myöntää tukea vain Condorille, Euroopan komissio on jättänyt huomiotta COVID-19-kriisistä johtuvien matkustusrajoitusten aiheuttaman vahingon tällaisille yleiseurooppalaisille lentoyhtiöille.
—

kumoamaan valtiontuesta SA.56125 (2020/N) – ”Sweden Prolongation and modification of scheme SA.49893 (2018/N)/Tax exemption for non-food based biogas and bio-propane in heat generation” ja SA.56908 (2020/N) – ”Sweden Prolongation and modification of biogas scheme for motor fuel in Sweden”29.6.2020 tehdyt komission päätökset C(2020) 4489 final ja
2)

Toinen kanneperuste, joka koskee sen päätöksen, jolla MO siirrettiin romanian kielen käännösyksikköön, kumoamista, perustuu siihen, että on loukattu oikeutta tulla kuulluksi. Kyseisessä kanneperusteessa on kaksi osaa. — Ensimmäinen osa, joka perustuu siihen, että on loukattu oikeutta tulla kuulluksi etukäteen siten, että kantajalle ei ole toimitettu tietoja, joiden nojalla hän olisi voinut puolustautua tehokkaasti; — Toinen osa, joka perustuu kantajaa koskevassa vuoden 2019 arviointikertomuksessa oleviin tosiseikkoja koskeviin virheisiin ja ilmeiseen arviointivirheeseen.
Kanne 18.8.2020 – Liettua v. komissio

(Asia T-537/20)

(2020/C 359/15)

Oikeudenkäyntikieli: liettua

Asianosaiset

Kantaja: Liettuan tasavalta (asiamiehinään R. Dzikovič ja K. Dieninis)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin:

— kumoaa riidanalaisen päätöksen (1) siltä osin kuin se on osoitettu Liettuan tasavallalle ja koskee ”varhennettu eläke” -toimenpidettä (toimenpide 113) ja

— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja vetoaa kanteensa tueksi yhteen kanneperusteeseen. Se väittää, että kun komissio antoi riidanalaisen päätöksen, jolla se määräsi Liettualle 2 186 447,97 euron suuruisen oikaisun sillä perusteella, että olennaisissa valvontatoimissa esiintyi puutteita, se rikkoi asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (2) 52 artiklan 2 kohtaa ja asetuksen (EU) N:o 908/2014 (3) 34 artiklan 6 kohtaa ja 35 artiklan 1 kohtaa eikä noudattanut suhteellisuusperiaatetta ja yhteistyövelvoitetta.

Kun komissio määritti sääntöjenvastaisuuden laajuuden, rikkomisen luonteen ja Euroopan unionille aiheutuneen taloudellisen vahingon, se sovelsi Liettuaan kiinteämääräistä oikaisua, vaikka Liettuan viranomaiset olivat tehneet jälkikäteistarkastuksia, jotka perustuivat unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-508/15, Liettuan tasavalta v komissio antaman tuomion valossa kehitettyihin arviointiperusteisiin, vaikka tulokset johtivat tarkkaan arvioon EU:n varoille todellisuudessa aiheutuneesta vahingosta ja vaikka sääntöjenvastaisuuden laajuus oli niin vähäinen, että komissio kykeni lopettamaan koko tutkinnan.

(1) Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 16.6.2020 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2020/859 (EUVL 2020, L 195, s. 59).

(2) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549).

(3) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 soveltamissäännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten, varainhoidon, tilien tarkastamisen ja hyväksymisen, tarkastuksia koskevien sääntöjen, vakuuksien ja avoimuuden osalta 6.8.2014 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 908/2014 (EUVL 2014, L 255, s. 59).
2)

Toinen menettelyllinen peruste, jonka mukaan tutkimuksen suorittaja ei ole noudattanut toimeksiantoa – Vastaajan väitetään rikkoneen myös FRA:n päätöksen N:o 2013/01 (1) 4 artiklan 2 kohtaa ja 7 artiklan 6 kohtaa, asetuksen (EU) 2018/1725 (2) 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, 4 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, 4 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, 4 artiklan 1 kohdan d alakohtaa ja 5 artiklan 1 kohdan alakohtaa sekä ennen asetuksen 2018/1725 tulemista sovellettavaksi asetuksen (EY) N:o 45/2001 (3) 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, 4 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, 4 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, 4 artiklan 1 kohdan d alakohtaa ja 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaa – Lisäksi väitetään jätetyn noudattamatta kumoamistuomion vaikutuksia.
C 329/25

Kanne 19.8.2020 – Aldi v. EUIPO (CUCINA)

(Asia T-527/20)

(2020/C 329/45)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Saksa) (edustaja: asianajajat N. Lützenrath, C. Fürsen ja M. Minkner)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin CUCINA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 18 135 080

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 19.6.2020 asiassa R 463/2020-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

— Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen.