ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 328/19

Kanne 27.7.2015 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines ym. v. neuvosto

(Asia T-434/15)

(2015/C 328/19)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teheran, Iran), Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teheran), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teheran), Khazar Sea Shipping Lines (Anzalin vapaa-alue, Iran), Rahbaran Omid Darya Ship Management Co. (Teheran), Irinvestship Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) ja IRISL Europe GmbH (Hampuri, Saksa) (edustajat: solicitor M. Taher, M. Malek, QC ja barrister R. Blakeley).

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— velvoittaa neuvoston maksamaan kantajille korvauksia, joiden suuruus määritetään tämän menettelyn yhteydessä ja jotka ovat vähintään 57 1 0 40 504 Yhdysvaltain dollaria korkoineen ja

— velvoittaa neuvoston korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhteen oikeudelliseen perusteeseen, jonka mukaan Euroopan unionin neuvoston kantajiin kohdistamat rajoittavat toimenpiteet rikkoivat riittävän ilmeisen vakavasti niitä säännöksiä, joiden tarkoituksena oli antaa kantajille oikeuksia ja koskee näin ollen EU:n sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta. Tästä rikkomuksesta aiheutui kantajille suoraa aineellista ja aineetonta vahinkoa, josta he ovat oikeutettuja saamaan korvauksia.
—

Asetuksen N:o 207/2009 75, 76 ja 83 artiklaa sekä 65 artiklan 6 kohtaa, 96 artiklaa, 106 artiklan 4 ja 6 kohtaa ja 135 artiklaa ja asetuksen N:o 2868/95 20 säännön 7 kohtaa on rikottu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 279/37

Kanne 26.5.2015 – ANKO AE v. tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA)

(Asia T-270/15)

(2015/C 279/46)

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Asianosaiset

Kantaja: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja Vasileios Christianos)

Vastaaja: tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— toteamaan, että se, että tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA) on pidättänyt sen määrän maksun, jonka se on vielä velkaa kantajalle kantajan osuudesta ESS-hankkeessa, merkitsee REA:n sopimusvelvoitteiden rikkomista ja että näin ollen REA:n on maksettava ANKO:lle rahoitusosuutensa jäljellä oleva määrä eli 1 25 253,82 euroa laillisine korkoineen ja

— velvoittamaan REA:n korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Tällä kanteella kantaja vaatii Euroopan unionin yleistä tuomioistuinta toteamaan SEUT 272 artiklan nojalla, että se, että maksun, jonka tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA) on vielä velkaa kantajalle kantajan osuudesta ESS-hankkeen ohjelmassa FP7, pidättäminen merkitsee REA:n sopimusvelvoitteiden rikkomista, ja että näin ollen REA:n on maksettava kyseinen summa ANKO:lle korkoineen siitä päivästä lukien, jolloin mainittu kanne on nostettu.

Täsmällisemmin sanottuna ANKO tuo esiin, että se on täyttänyt sopismusvelvoitteensa täysimääräisesti ja oikein. Tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA) on sitä vastoin pidättänyt ANKO:lle suoritettavat maksut ESS-hankkeen pääsopimuksen liitteessä II olevan II.5 lausekkeen 3 kohdan d alakohdan vastaisesti. Tästä syystä tutkimuksen toimeenpanoviraston (REA) on edelleen maksettava kantajalle ESS-hankkeen nojalla lainvastaisesti pidättämiensä maksujen määrä eli 1 25 253,82 euroa.

Vielä täsmällisemmin sanottuna ANKO vetoaa siihen, että se, että tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA) on pidättänyt ANKO:lle ESS-hankkeen nojalla maksettavat maksut, on vastoin kyseistä hankesopimusta sekä unionin oikeutta seuraavista syistä:

— Ensinnäkin tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA) on lainvastaisesti pidättänyt ANKO:lle maksettavat erät, sillä mainittu maksujen pidätys ei kuulu mihinkään pääsopimuksen liitteessä II olevan II.5 lausekkeen 3 kohdan d alakohdassa määrätyistä viidestä tapauksesta.
2)

Toinen kanneperuste, joka on esitetty toissijaisesti ja joka perustuu siihen, että perusteluvelvollisuus on laiminlyöty asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädetyn poikkeuksen soveltamatta jättämisen osalta.
—

Jos unionin yleinen tuomioistuin katsoisi ensimmäisessä kanneperusteessa esitetyistä väitteistä huolimatta, että asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklan toisen kohdan säännös on ymmärrettävä siten, että se, että jäsenvaltio välittää hakemuksen saada tutustua sen hallussa olevaan asiakirjaan unionin toimielimelle, oikeuttaa kyseisen toimielimen tekemään hakemuksesta sitovan päätöksen, kantaja väittää, että näin ymmärretty 5 artiklan säännös ei voi nojautua SEUT 15 artiklan 3 kohtaan tai EY 255 artiklaan asianmukaisena oikeudellisena perustana, minkä vuoksi se on pätemätön. Kyseinen näin ymmärretty säännös on lisäksi ristiriidassa asetuksen N:o 1049/2001 perustelujen kanssa, minkä johdosta se on pätemätön SEUT 296 artiklan (EY 253 artiklan) kannalta.
5)

Viides kanneperuste, joka perustuu harkintavallan väärinkäyttöön. Kantaja väittää, että siltä osin kuin neuvoston toteuttamilla toimenpiteillä ei ole mitään vaikutusta Syyrian hallintoon ja siltä osin kuin kantaja on aina noudattanut kansainvälisen yhteisön määräämiä sanktioita ja pysynyt koko ajan riippumattomana vallankäyttäjistä, on uskottava, että toimenpiteet on toteutettu muista syistä kuin jotka niiden perusteluiksi on esitetty (markkinoilta pois sulkeminen – muiden toimijoiden suosiminen).
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, luettuna yhdessä saman asetuksen 75 artiklan kanssa, on rikottu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 190/25

Kanne 30.3.2015 – Viro v. komissio

(Asia T-157/15)

(2015/C 190/29)

Oikeudenkäyntikieli: viro

Asianosaiset

Kantaja: Viron tasavalta (asiamies: Kristi Kraavi-Käerdi)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 16.1.2015 annetun Euroopan komission täytäntöönpanopäätöksen (C(2015) 53final) (1) siltä osin kuin se kohdistuu Viron tasavaltaan 6 91 746,53 euron suuruisen summan osalta

— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja riitauttaa komission 16.1.2015 antaman täytäntöönpanopäätöksen (C(2015) 53 final) siltä osin kuin se koskee Viron tasavaltaa 6 91 746,53 euron suuruisen summan osalta.

Kanteensa tueksi kantaja esittää neljä kanneperustetta.

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalainen päätös on kumottava sen takia, että komissio on arvioinut virheellisesti päätöksen perusteena olleita olosuhteita ja soveltanut unionin oikeutta virheellisesti, mikä on johtanut virheelliseen päätelmään siitä, että Viro on vaarantanut unionin varoja.

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on loukannut suhteellisuusperiaatetta ja soveltanut asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (2) 52 artiklan 2 kohtaa virheellisesti, kun se on riidanalaisella päätöksellä määrännyt Viroon kohdistuvasta kahden prosentin suuruisesta kiinteämääräisestä rahoituskorjauksesta.

Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on loukannut hyvän hallinnon periaatetta, koska se ei ole tutkinut huolellisesti kaikkia kantajan esittämiä todisteita eikä ottanut niitä kaikkia huomioon.

Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on loukannut oikeusvarmuuden periaatetta, koska se on katsonut, että maisemapiirteiden osalta GAEC-vaatimuksia oli sovellettava ja tätä soveltamista jatkuvasti myös valvottava vuonna 2009.

(1) EUVL L 16, s. 33.

(2) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL L 347, s. 549).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 146/40

Kanne 18.2.2015 – KENUP Foundation ym. v. EIT

(Asia T-76/15)

(2015/C 146/54)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: KENUP Foundation (Kalkara, Malta), Candena GmbH (Lüneburg, Saksa), Center odličnosti za biosenzoriko, instrumentacijo in procesno kontrolo (CO BIK) (Ajdovščina, Slovenia) ja Evotec AG (Hampuri, Saksa) (edustajat: asianajajat U. Soltész, C. Wagner ja H. Weiß)

Vastaaja: Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituutti (EIT)

Vaatimukset

Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa osaamis- ja innovaatioyhteisöjen nimeämisestä (02008.EIT.2014.I.EIT.GB) ja KENUPin ehdotuksen hylkäämisestä, joka annettu tiedoksi 10.12.2014 päivätyllä kirjeellä (012234.EIT.D.2014.MK), 9.12.2014 annetut Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituutin päätökset ja

— velvoittaa EIT:n korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhdeksään kanneperusteeseen.

1. Ensimmäisen kanneperusteen mukaan riidanalaiset päätökset, joilla hylättiin KENUPin ehdotus, eivät ole toimivaltaisen unionin elimen antamia.

2. Toisen kanneperusteen mukaan EIT ei noudattanut sovellettavaa valintamenettelyä kun se antoi riidanalaiset päätökset.

3. Kolmannen kanneperusteen mukaan EIT jätti esittämättä perustelut kun se ei antanut nimeämispäätöstä tiedoksi kantajille.

4. Neljännen kanneperusteen mukaan EIT:n ulkopuolisen asiantuntijan suorittamalla KENUPin ehdotuksen arvioinnilla loukataan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

5. Viidennen kanneperusteen mukaan EIT:n ulkopuolisten asiantuntijoiden suorittamalla KENUPin ehdotuksen arvioinnilla loukataan avoimuusperiaatetta ja perusteluvelvollisuutta.

6. Kuudennen kanneperusteen mukaan EIT:n ulkopuolisten asiantuntijoiden suorittamalla KENUPin ehdotuksen arvioinnilla rikotaan Horisontti 2020 -ohjelmaan osallistumista koskevan asetuksen eettistä arviointia koskevia säännöksiä.

7. Seitsemännen kanneperusteen mukaan EIT:n ulkopuolisten asiantuntijoiden suorittama KENUPin ehdotuksen arviointi sisältää ehdotuksen arviointia koskevia ilmeisiä virheitä.

8. Kahdeksannen kanneperusteen mukaan EIT:n asiantuntijat ja EIT:n hallintoneuvoston jäsenet, jotka osallistuivat valintamenettelyyn, joka johti riidanalaisen päätöksen antamiseen, olivat sellaisessa asemassa, jonka johdosta heidän etunsa olivat ristiriidassa Euroopan unionin etujen kanssa.
—

Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 51 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on rikottu sen vuoksi, että ensimmäinen valituslautakunta on julistanut yhteisön tavaramerkin menetetyksi sillä perusteella, että se on katsonut, että haltijan esittämät todisteet eivät olleet omiaan osoittamaan kyseisen tavaramerkin tosiasiallista käyttöä.
3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan asetuksen N:o 1150/2000 2 artiklan 3 kohtaa on rikottu sikäli kuin kyse on päivämäärästä, josta lähtien tullivelan katsottiin syntyneet, ja näin ollen viivästyskorkojen alkamispäivä on määritetty virheellisesti, koska asiassa oli vireillä oikeudenkäynti, mikä merkitsee sitä, että joka tapauksessa kyseinen päivämäärä olisi voitu määrittää ainoastaan tuomioistuimen ratkaisulla.
—

Riidanalaista päätöstä ei ole perusteltu SEUT 296 artiklassa tarkoitetulla tavalla riittävästi ja asianmukaisesti. Yhtäältä riidanalaisessa päätöksessä ei mainita oikeusperustaa, jonka nojalla se on tehty, eikä oikeusperustaa voida määrittää myöskään komission kirjeeseen sisältyvien muiden seikkojen perusteella. Toisaalta komissio ei selosta riidanalaisessa päätöksessä oikeudellista päättelyä, jonka perusteella se on päättänyt asettaa Romanialle maksuvelvoitteen, jolla on tarkoitus korvata unionin perinteisten omien varojen menetys, joka on aiheutunut toisen jäsenvaltion ilmoittaman tullivelan peruuttamisen seurauksena.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 26/41

Kanne 26.11.2014 – Ugly v. SMHV – Group Lottuss (COYOTE UGLY)

(Asia T-778/14)

(2015/C 026/53)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Ugly, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat: barrister T. St Quintin, solicitor K. Gilbert ja solicitor C. Mackey)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Group Lottuss Corp., SL (Barcelona, Espanja)

Menettely SMHV:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

Riidanalainen malli: Sanamerkki ”COYOTE UGLY” – Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröimistä koskeva hakemus nro 1 2 26 198

SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: SMHV:n viidennen valituslautakunnan 16.9.2014 asiassa R 1369/2013-5 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa väiteosaston ja valituslautakunnan päätökset ja palauttaa asian väiteosaston uudelleen arvioitavaksi

— velvoittaa muun osapuolen valituslautakunnassa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu ensinnäkin siihen, että on loukattu kantajan oikeutta saada tietoja ja tuulla kuulluksi, sellaisena kuin tämä oikeus on tunnustettu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 27 artiklassa ja direktiivissä 2002/14 (1) ja sitä on tarkennettu ja se on pantu täytäntöön EKP:n ja IPSO:n välillä puitesopimuksella tunnustamisesta, tietojen jakamisesta ja kuulluksi tulemisesta sekä tammikuussa 2014 tehdyllä erityissopimuksella väliaikaisten toimihenkilöiden työntekijäjärjestön perustamisesta, ja toiseksi siihen, että kyseisiä sopimuksia ei ole noudatettu
5.

Viidennessä kanneperusteessa väitetään, että neuvosto teki ilmeisen arviointivirheen. Siihen ainoaan perusteeseen nähden päinvastaisesti, jonka nojalla kantaja merkittiin luetteloon, saatavilla ei ole mitään tietoja tai todisteita siitä, että kantaja on todella ”tukenut Syyrian hallintoa” ja hyötynyt siitä. Neuvosto on on myös virheellisesti yksilöinyt kantajan nimellä ”Tri Ocean Trading alias Tri-Ocean Energy”, mikä viittaa siihen, että nämä kaksi oikeushenkilöä ovat samat. Kantaja on Tri Ocean Tradingistä erillinen oma yhtiönsä.
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on rikkonut Take it up -hanketta koskevan rahoitussopimuksen I.11 artiklan (Other Special conditions) sopimusmääräyksiä. — Kantaja väittää erityisesti CIP-ohjelmaa koskevien sopimusten ja varsinkin Take it up-hanketta koskevan sopimuksen osalta, että komissio on rikkonut I.11 artiklaa, koska se ei ole missään vaiheessa tehnyt muodollista tai implisiittistä päätöstä, jossa hylättäisiin META:n kyseisen määräyksen täytäntöönpanemiseksi ehdottama menetelmä.
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan olennaista menettelymääräystä on rikottu ja toimivalta on puuttunut: — komission kirje on budjettipääosaston sellaisen jäsenen lainvastaisesti tekemä päätös, jolla ei ollut toimivaltaa sitoa komissiota tuollaisella päätöksellä. Ei voida katsoa, että komission kirjeellä yksinomaan tehostetaan aikaisempaa päätöstä, minkä vuoksi se olisi hallinnon liitännäistoimi. Koska vuoden 2005 päätöksessä tai vuoden 2010 tuomiossa ei vahvisteta määrää, joka kantajan on maksettava, komission kirje on päätös, jossa vahvistetaan sakon todellinen määrä. Jotta tällaisella päätöksellä olisi sitovia oikeusvaikutuksia, vain komission jäsenten kollegio voi tehdä sen.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 108 artiklan 2 kohdan ja asetuksen 659/1999 (1) 14 artiklan rikkomiseen. Kantaja väittää, että komissio päätti riidanalaisessa toimessaan, että Helleenien tasavallan tiedoksiantamasta tiettyjen päätöksessä mainittujen NEA LARKOn omaisuuserien myynnistä ei seuraa taloudellinen jatkuvuus Helleenien tasavallan ja myytävien omaisuuserien omistajan tai omistajien välillä. Komissio katsoo ensinnäkin virheellisesti, että myytävät omaisuuserät edustavat vain osaa NEA LARKOn toiminnan kirjosta, vaikka totuus on se, että ne edustavat toiminnan pääosaa ja että luovuttajan omistukseen jäävästä omaisuudesta suurin osa on taloudelliselta arvoltaan alentunutta eikä sitä ole mahdollistaa hyödyntää yksinään. Larymnan tehdas (joka myydään yksityistämissuunnitelman perusteella) on siten sen pääomaisuuserä pääasiassa, koska kaikki NEA LARKOn työmailla Kreikassa louhittu malmi päätyy sinne ja sitä käsitellään vain siellä. Toiseksi riidanalainen päätös on virheellinen myös siltä osin kuin siinä myönnetään se, että julkisella huutokaupalla myytävät omaisuuserät eivät kuulu NEA LARKOlle vaan Kreikan valtiolle, sillä totuus on se, että Larymnan metallitehdas ja malminkäsittelylaitokset yleisesti sekä metallitehtaan oheistoiminnot eivät päädy koskaan Kreikan valtion omistukseen vaan pysyvät myös kaivosoikeuksien vuokraamista koskevan sopimuksen todennäköisen päättymisen jälkeen NEA LARKOn omistuksessa, sillä ne kuuluvat jälkimmäisenä mainitulle täydellä omistusoikeudella. Edellä mainittujen seikkojen myöntämisestä seuraa välittömästi se, että NEA LARKOn yritystä jatkaa uusi ostajataho siten, ettei ole sallittua, että se vapautetaan velvollisuudesta maksaa kantajalle rahamääriä, jotka luovuttajayritys NEA LARKO on velkaa kantajalle.
—

kumoamaan valtiontukea ympäristönsuojelulle ja energia-alalle vuosina 2014–2020 koskevista suuntaviivoista komission 28.6.2014 antaman tiedonannon (EUVL C 200, s. 1) säännökset, jotka koskevat perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla suoritettavaa tuen sisämarkkinoille soveltuvuuden arviointia luvussa 3.3.2, jonka otsikko on ”Toimintatuki uusiutuvista lähteistä peräisin olevalle energialle”, uusiutuvien energialähteiden tukiohjelmia koskevan suunnitelman osalta
—

Kantaja väittää, että komissio on kyseisen ilmoituksen antamismenettelyn kuluessa vakuuttanut Italian hallitukselle, että mainittu kieleen perustuva syrjintä poistetaan, mutta ilmoituksen laadinnassa on toimittu juuri päinvastaisella tavalla, kun siinä määrätään, että hakemukset on tehtävä noudattaen ilmoituksessa viitatussa internetsivustossa vahvistettuja ohjeita.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 292/55

Kanne 6.7.2014 – Gas Natural v. komissio

(Asia T-508/14)

2014/C 292/67

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Kantaja: Gas Natural SDG, SA (Barcelona, Espanja) (edustajat: asianajajat F. Seijo Pérez, R. García Gómez de Zamora ja M. Troncoso Ferrer)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan kanteen kohteena olevan päätöksen

— kumoamaan kanteen kohteena olevan päätöksen siltä osin kuin siinä määrätään tukien takaisinperimisestä

— velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteen kohteena on Espanjan soveltamasta tiettyihin rahoitusleasingsopimuksiin sovellettavasta verojärjestelmästä (Espanjan tax lease -järjestelmä) (valtiontuki SA.21233 C/11 (ex NN/11, ex CP 137/06)) 17.7.2013 annettu komission päätös K (2013) 4426 lopullinen.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaiset kuin ne, joihin on jo vedottu asiassa T-401/14, Felguera vastaan komissio, asiassa T-700/13, Bankia vastaan komissio ja asiassa T-500/14, Derivados del Fluór vastaan komissio.

Kantaja vetoaa SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan rikkomiseen, koska oletettujen tukien valikoivaa luonnetta ja niiden vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei ole osoitettu; SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkomiseen ja perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämiseen, koska taloudellisia eturyhmiä on luokiteltu väitetyn tuen saajiksi; SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan rikkomiseen ja harkintavallan väärinkäyttöä koskevan periaatteen loukkaamiseen, koska kanteen kohteena olevassa päätöksessä on otettu kantaa yksityisten toimijoiden välillä tehtyjen sopimusten laillisuuteen, sekä oikeusvarmuuden, luottamuksensuojan ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen ja asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan rikkomiseen.
4)

Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että oikeutta henkilökohtaiseen koskemattomuuteen, oikeutta yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamiseen ja syrjintäkiellon periaatetta on loukattu. — Kantaja väittää tässä yhteydessä, että annettu toimenpide on toimi, joka haittaa oikeutta henkilökohtaiseen koskemattomuuteen, mikä vaikuttaa kantajan perhe-elämän ja yksityisyyden piiriin. — Kantajan hyvälle maineelle on hänen mukaansa aiheutunut vahinkoa ja hän on menettänyt ihmisarvonsa sen vuoksi, että neuvosto tosiasiallisesti syytti häntä riidanalaisessa päätöksessä ja täytäntöönpanopäätöksessä Ukrainan valtion varojen siirtämisestä ulkomaille ja ihmisoikeuksien loukkauksista, vaikka yhtäkään näistä rikoksista ei ole koskaan näytetty toteen kantajan kohdalla ja kantaja ei edes ollut tutkinnan kohteena tällaisiin rikoksiin syyllistymisestä ajankohtana, jolloin hänet sisällytettiin luetteloon. — Kantaja väittää lisäksi, että neuvoston toimenpide on syrjivä, koska hänet sisällytettiin luetteloon ilman mitään todellista syytä ja päinvastoin luettelo ei sisällä henkilöitä, jotka pitäisi sisällyttää siihen heidän Ukrainan intressejä vastaan kohdistuvan toimintansa vuoksi.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 245/30

Kanne 2.6.2014 – Marcuccio v. unionin tuomioistuin

(Asia T-409/14)

2014/C 245/42

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

Vastaaja: unionin tuomioistuin

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sen missä hyvänsä muodossa tehdyn päätöksen, jolla vastaaja hylkäsi kantajan unionin tuomioistuimelle toimittaman 22.1.2014 päivätyn vaatimuksen

— velvoittamaan vastaajan maksamaan kantajalle 25 000 euroa tai kyseistä summaa suuremman tai pienemmän summan, jonka unionin yleinen tuomioistuin katsoo oikeudenmukaiseksi ja riittäväksi, korvauksena siitä vahingosta, joka kantajalle on aiheutunut hänen vireille panemansa oikeudenkäynnin kohtuuttomasta kestosta tai korvauksena kyseessä olevan oikeudenkäynnin kohtuuttomasta kestosta

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki tästä kanteesta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Tämän kanteen kohteena on vahinko, joka kantajalle on väitetysti aiheutunut siitä, että oikeudenkäynti asiassa T-236/02, Marcuccio vastaan komissio, on kestänyt kohtuuttoman kauan.

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu perustelujen täydelliseen puuttumiseen, asian selvittämistoimien täydelliseen laiminlyömiseen sekä hyvää hallintoa koskevan velvoitteen noudattamatta jättämiseen.