ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 30.1.2008 – Japan Tobacco vastaan SMHV – Torrefacção Camelo (CAMELO)

(asia T-128/06)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus kuviomerkin CAMELO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi kansallinen kuviomerkki CAMEL – Suhteellinen hylkäysperuste – Vaaraa aikaisemman tavaramerkin erottamiskyvyn ja maineen epäoikeudenmukaisesta hyväksikäytöstä tai niille aiheutuneesta haitasta ei ole – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 5 kohta – Muutoksenhakumenettelyä koskevia sääntöjä ei ole rikottu – Asetuksen N:o 40/94 74 artikla

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on laajalti tunnettu – Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin tuottaman suojan ulottaminen tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 5 kohta) (ks. 56–66 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 22.2.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 669/2003-2), joka koskee Japan Tobacco, Inc:n ja Torrefacção Camelo L da :n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Torrefacção Camelo Lda Haettu yhteisön tavaramerkki: Tavaramerkki, joka sisältää kuvio-osia (kameli, pyramidejä, palmupuita) ja nimen CAFÉ TORREFACTO CAMPO MAIOR CAMELO CAFÉ ESPECIAL PURO Torrefacção Camelo Lda CAMPO MAIOR-PORTUGAL, luokkaan 30 kuuluvia tavaroita varten – hakemus nro 1469121 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Japan Tobacco, Inc. Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansallinen kuviomerkki CAMEL luokkiin 22 ja 34 kuuluvia tavaroita varten Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätöksen kumoaminen





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Japan Tobacco, Inc. vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) oikeudenkäyntikulut.
2.

Yhteinen kauppapolitiikka — Polkumyynniltä suojautuminen — Vähimmäistuontihinnan perusteella lasketun vaihtuvan tullin käyttöönotto — Vähimmäisviitehinnan määrittäminen alhaisemman tullin sääntöä noudattaen niin, että siinä verrataan vähimmäistuontihintaa, jossa ei ole polkumyyntiä, ja vahinkoa aiheuttamatonta vähimmäistuontihintaa — Laillisuus (Neuvoston asetuksen N:o 384/96 9 artiklan 4 kohta; neuvoston asetuksen N:o 85/2006 1 artiklan 5 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1225/2009 9 artiklan 4 kohta) (ks. 39–42 kohta)
Avainsanat



Avainsanat

Maatalous – EMOTR – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen – Yhteisön lainsäädännön soveltamisessa ilmenneistä sääntöjenvastaisuuksista johtuva kieltäytyminen ottamasta menoja vastattavaksi – Asianomainen jäsenvaltio kiistää sääntöjenvastaisuudet – Todistustaakan jakautuminen komission ja jäsenvaltion kesken (Neuvoston asetukset N:o 729/70 ja N:o 1258/1999) (ks. 31, 72 ja 94–97 kohta)

2. Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotomääräykset – Oikeudenkäynnin kohteen yksilöinti – Yhteenveto kanneperusteista (Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 35–38 ja 78 kohta)

3. Maatalous – EMOTR – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen – Yhteisön lainsäädännön soveltamisessa ilmenneistä sääntöjenvastaisuuksista johtuva kieltäytyminen ottamasta menoja vastattavaksi – Vastattavaksi ottamisesta kieltäytyminen sen riskin perusteella, joka EMOTR:lle on aiheutunut kansallisten valvontaviranomaisten vastuulla olevan laiminlyönnin vakavuuden vuoksi – Asianomainen jäsenvaltio kiistää laiminlyönnin – Todistustaakka (ks. 42 kohta)

4. Maatalous – Yhteinen maatalouspolitiikka – EMOTR:sta maksettava rahoitus – Tilien tarkastus- ja hyväksymismenettely – Sovittelumenettely – Sovitteluelimen lausunto – Ei velvoittavaa vaikutusta (ks. 45 kohta)

5. Maatalous – EMOTR – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen – Rahoituksen epäämisen rajoittaminen – Kahdenkymmenenneljän kuukauden pituinen määräaika – Alkamisajankohta – Tarkastusten tuloksia koskevan komission ilmoituksen sisältö (Neuvoston asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohta; neuvoston asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdan viides alakohta; komission asetuksen N:o 1663/95 8 artiklan 1 kohta) (ks. 50–52 kohta)
3.

Maatalous — Yhteinen maatalouspolitiikka — EMOTR:sta maksettava rahoitus (neuvoston asetuksen N:o 404/93 12 artiklan 1 kohta ja neuvoston asetuksen N:o 1258/1999 8 artiklan 1 kohta; komission asetus N:o 2257/94 ja komission asetuksen N:o 2898/95 7 artiklan 3 kohta) (ks. 53 kohta)
Saksalaisten ja itävaltalaisten keskivertokuluttajien keskuudessa ei ole olemassa yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua sekaannusvaaraa kuviomerkin MEZZOPANE, jota on haettu rekisteröitäväksi yhteisön tavaramerkiksi Nizzan sopimuksen mukaisen luokittelun luokkaan 33 kuuluvia ”viinejä” varten, ja sanamerkkien MEZZO ja MEZZOMIX välillä, jotka on rekisteröity aikaisemmin Itävallassa ja Saksassa mainitun luokittelun luokkaan 32 kuuluvia ”oluita, alea ja portteria; kivennäis- ja hiilihappovesiä ja muita alkoholittomia juomia; mehutiivisteitä ja muita juomien valmistusaineita” sekä ”limonadipohjaisia juomasekoituksia” varten.

Aikaisemman tavaramerkin MEZZOMIX laajasta tunnettuudesta huolimatta se, että kyseiset tavarat eivät ole samankaltaisia, yhdistettynä siihen, että kyseiset tavaramerkit ovat ulkonäöltään ja lausuntatavaltaan keskimääräisen samankaltaisia, ja siihen, että kyseisillä tavaramerkeillä ei ole saksankielistä merkitystä, ei voi saada aikaan sekaannusvaaraa kohderyhmään kuuluvien kuluttajien keskuudessa haetulla tavaramerkillä MEZZOPANE sekä aikaisemmilla tavaramerkeillä MEZZO ja MEZZOMIX tarkoitettujen tavaroiden kaupallisen alkuperän osalta. Kyseessä olevien tavaramerkkien ja tavaroiden väliset eroavuudet ovat riittävän merkittäviä, jotta voidaan sulkea pois se, että kohdeyleisö saattaa asiaa kokonaisvaltaisesti lähestyttäessä luulla, että haetun tavaramerkin kattamilla viineillä ja aikaisempien tavaramerkkien kattamilla oluilla ja muilla juomilla on yhteinen alkuperä, ja näin on siitä huolimatta, että aikaisempi tavaramerkki MEZZOMIX on laajalti tunnettu limonadipohjaisten juomasekoitusten osalta.

(ks. 21, 106 ja 107 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita ja palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (ks. 76 kohta)
178

Menettelyn alussa ilmoitetuissa aineissa on näet otettu huomioon FAO:n vuonna 1998 vahvistama määritelmä, jonka mukaan HCB:n enimmäispitoisuus on 0,3 g/kg. Sitä, että Syngenta on ollut sen uudelleen tarkastelun taustalla, joka on johtanut siihen, että FAO julkaisi uuden määritelmän, jonka mukaan HCB:n raja-arvo on 0,01 g/kg, ei olisi saanut pitää merkityksellisempänä kuin yhteisön tasolla suoritettavaa arviointia, joka oli jo saatettu päätökseen, kun määritelmä julkaistiin vuoden 2005 helmikuussa. Komissio ei olisi voinut ottaa huomioon tätä uutta määritelmää suorittamatta uutta arviointia tuotteesta, joka vastasi kyseistä määritelmää.
185

Tältä osin on palautettava mieliin, että yrityskeskittymiä koskevassa lainsäädännössä on säädetty eri toimenpiteistä, joilla on tarkoitus estää virheellisten tai harhaanjohtavien tietojen antaminen ja rangaista siitä. Kuten komissio perustellusti huomauttaa, sen lisäksi, että ilmoituksen tekijöillä on nimenomainen velvollisuus esittää komissiolle totuudenmukaisesti ja täydellisesti päätöksen tekemiseen vaikuttavat tosiasiat ja olosuhteet (asetuksen N:o 139/2004 viides perustelukappale, 4 artiklan 1 kohta ja 6 artiklan 2 kohta) niin, että tämän velvoitteen rikkomisesta säädetään seuraamus asetuksen N:o 139/2004 14 artiklassa, komissio voi myös kumota soveltuvuutta koskevan päätöksen, jos se perustuu sellaisiin virheellisiin tietoihin, joista jokin keskittymään osallistuvista yrityksistä on vastuussa, tai jos päätös on saatu aikaan vilpillisesti (ks. asetuksen N:o 139/2004 6 artiklan 3 kohdan alakohta ja 8 artiklan 6 kohdan a alakohta).
79

Kantaja vetoaa kumoamiskanteensa tueksi seitsemään kanneperusteeseen, eli siihen, että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu, kun komissio ei määrännyt tarjouseritelmässä, että työntekijöiden, joiden tehtäväksi kantaja oli antanut valvontasopimuksen täytäntöönpanemiseen, työsopimuksia on jatkettava; 19.12.2003 annetun lain ja direktiivin 2001/23, joka pannaan täytäntöön kyseisellä lailla, säännöksiä on rikottu; yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu, kun väliintulijalla on ollut sisäpiiritietoja; komission 28.5.2004 tekemää päätöstä ja kilpailusääntöjä on rikottu; perusteluvelvollisuutta on laiminlyöty sekä avoimuusperiaatetta ja oikeutta tutustua toimielinten asiakirjoihin on loukattu; hankintasopimuksen määräyksiä ja tarjouseritelmää on rikottu pelastajan tai vapaaehtoisen palomiehen peruskoulutukseen liittyvän arviointiperusteen arvioinnin osalta ja on tehty ilmeinen arviointivirhe; sekä avoimuusperiaatetta ja oikeutta tutustua toimielinten asiakirjoihin on loukattu.
22

Riidanalaisen päätöksen päätösosassa määrätään seuraavaa: ”1 artikla Italian [tasavallan] asetuksen [DL] 269/2003 12 §:ssä säädetty verokannustimien muodossa toteutettava valtiontukiohjelma [erikoistuneille sijoitusvälineille], jonka Italia on pannut täytäntöön [EY] 88 artiklan 3 kohdan vastaisesti, ei sovellu yhteismarkkinoille. 2 artikla Italian [tasavallan] on kumottava 1 artiklassa mainittu tukiohjelma kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta. 3 artikla 1. Italian [tasavallan] on ilmoitettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta kaikille rahoituksen välittäjille, joihin kuuluvat myös [erikoistuneet sijoitusvälineet], ja kaikille muille, joita 1 artiklassa tarkoitetun valtiontukiohjelman soveltaminen koskee, komission päätöksestä pitää mainittua ohjelmaa yhteismarkkinoille soveltumattomana. 2. Italian tasavallan on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sellaisten 1 artiklassa tarkoitettujen tukien takaisinperimiseksi, jotka on sääntöjenvastaisesti asetettu tuensaajien käyttöön joko yhtiömuotoisten sijoitusvälineiden tai sopimusperusteisia sijoitusvälineitä hallinnoivien yhtiöiden kautta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen muutoksenhakukeinojen käyttöä. Italian tasavallan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta tuensaajien henkilöllisyys, myönnettyjen yksittäisten tukien määrä ja menetelmät, joilla kyseiset summat on laskettu. 3. Tuki on perittävä viipymättä takaisin kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen mukaisesti, jotta tämä päätös voidaan panna välittömästi ja tosiasiallisesti täytäntöön. 4. Takaisin perittävästä tuesta on maksettava korko siitä päivästä lukien, jona tuki on tullut tuensaajien käyttöön, siihen päivään saakka, jona tuki tosiasiallisesti peritään takaisin. Korko lasketaan asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun säännösten mukaisesti. 4 artikla Italian [tasavallan] on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa ja suunnittelemansa toimenpiteet. Kyseiset tiedot on toimitettava tämän päätöksen liitteenä olevalla kyselylomakkeella. Italian on toimitettava samaan määräaikaan mennessä kaikki sellaiset asiakirjat, jotka osoittavat, että tukea on alettu periä takaisin tuensaajilta, joille sitä on sääntöjenvastaisesti myönnetty. 5 artikla Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.”
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.1.2008 – Hoya vastaan SMHV – Indo (AMPLITUDE)

(asia T-9/05)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin AMPLITUDE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi kansallinen kuviomerkki AMPLY – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 59 ja 62–64 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 3.11.2004 tekemästä päätöksestä (asia R 433/2004-1), joka koskee Indo Internacional, SA:n ja Hoya Kabushiki Kaishan välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Hoya Kabushiki Kaisha Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki AMPLITUDE luokkaan 9 kuuluvia tavaroita varten – hakemus nro 001723931 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Indo Internacional, SA Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansallinen kuviomerkki AMPLY Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen Valituslautakunnan ratkaisu: Riidanalaisen päätöksen kumoaminen; rekisteröinnin epääminen





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
306

Komissio on siis selvästi yhdistänyt kantajien nimet asiassa Eurostat väitettyihin sääntöjenvastaisuuksiin. Tämä toistui vielä 21.5.2003, jolloin komissio julkaisi toisen lehdistötiedotteen, jonka otsikko oli ”Komissio toimii toimielimen ja sen henkilöstön etujen turvaamiseksi Eurostatia koskevien väitteiden johdosta” (IP/03/723) ja jonka kantajat ovat esittäneet vastauksena ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämään kirjalliseen kysymykseen. Siinä todetaan seuraavaa: ”Komissio on tänään tarkastellut Euroopan tilastotoimistoa Eurostatia koskevien väitteiden synnyttämää tilannetta. Tässä yhteydessä se on toteuttanut neljä toimenpidettä toimielimen ja sen henkilöstön etujen turvaamiseksi. Ensinnäkin komissio on hyväksynyt Eurostatin pääjohtajan Yves Franchet’n ja Eurostatin johtajan Daniel Bykin pyynnön siirrosta toisiin tehtäviin tutkimusten ajaksi. Siirrot eivät missään tapauksessa ole kurinpidollinen toimenpide, vaan ne toteutetaan, jotta turvataan toimielimen edut ja jotta asianomaiset henkilöt saavat riittävät keinot puolustautua syytöksiä vastaan. Tästä päivästä lukien nämä kaksi henkilöä nimitetään väliaikaisesti neuvonantajiksi hallinnon pääosastoon. Komissio on myös päättänyt nimittää [V.A:n], joka on tällä hetkellä käännöstoimen pääjohtaja, tilapäisesti Eurostatin pääjohtajaksi Eurostatin johdon jatkuvuuden turvaamiseksi. Komissio toteaa, että [OLAFilla] on tarkoitus tiedottaa tämän vuoden kesäkuun loppuun mennessä komissiolle siitä, koskevatko sen tutkimukset mahdollisesti komission virkamiehiä. Toiseksi kun otetaan huomioon tilanne, joka Franchet’n ja Bykin osalta on syntynyt erityisesti tiedotusvälineissä, komissio on päättänyt avustaa heitä heidän maineensa ja puolustautumisoikeuksiensa puolustamisessa. Kolmanneksi se on antanut budjettipääosaston tehtäväksi analysoida Eurostatin suorittamat tilintarkastukset sen selvittämiseksi, onko varanhoitoasetuksen mukaisia menettelytapoja noudatettu OLAFin tutkimusten kohteena olevissa tilanteissa. Komissio on lopuksi päättänyt yhtyä asianomistajana Pariisin virallisen syyttäjän aloittamaan tutkintaan puolustaakseen toimielimen siviilioikeudellisia ja taloudellisia etuja. Komissio korostaa, että OLAFin tutkimukset ovat käynnissä, ja huomauttaa, että OLAF yhtäältä tulee antamaan virkamiehille, joita asia mahdollisesti koskee, tilaisuuden tulla kuulluiksi, ja toisaalta pyrkii saattamaan tutkimuksensa mahdollisimman nopeasti päätökseen. Komissio haluaa myös korostaa jokaisen yksilön oikeutta syyttömyysolettamaan ja muistuttaa, että sen käytettävissä tällä hetkellä olevien tietojen perusteella ei voida tehdä päätelmiä yksittäisten virkamiesten vastuusta. OLAF perustettiin nimenomaan yhteisöjen taloudellisten etujen puolustamiseksi, ja sen toiminnallinen riippumattomuus tutkimusten alalla on taattu. Komissio kunnioittaa OLAFin oikeuksia. Näin ollen se pidättäytyy tekemästä mitään, mikä voisi heikentää näiden tutkimuksien tulosta, ja ennakoimasta niiden tuloksia. Tämä merkitsee kuitenkin sitä, että komissio ei voi tehdä omia päätelmiään ennen kuin OLAF on saanut työnsä päätökseen ja toimittanut siitä kertomuksen.”
13

Päätöksen päätösosan sanamuoto on seuraava: ”1 artikla 1. Valtiontuki, jonka [Ranskan tasavalta] on pannut täytäntöön kesantopalkkiona, jota myönnetään ranskalaisille viinintuottajille, jotka sitoutuvat satovuosiksi 1996–2000 luopumaan suojatusta alkuperänimityksestä (SAN) Rivesaltes tai Grand Roussillon, ei sovellu yhteismarkkinoille. 2. Valtiontuki, jonka [Ranskan tasavalta] on pannut täytäntöön SAN-viiniviljelmien tuotantosuunnan muuttamiseen tähtäävän, satovuosina 1996–2000 sovellettavan Rivesaltes-ohjelman muodossa ja joka yksittäistapauksissa ylittää 30 prosenttia tosiasiallisista kustannuksista ja/tai 5030,82 euron (33000 frangin) suuruisen hehtaarikohtaisen enimmäismäärän, ei sovellu yhteismarkkinoille. 3. Valtiontuki, jonka [Ranskan tasavalta] on 1 päivän tammikuuta 1998 ja 31 päivän joulukuuta 2000 välisenä aikana pannut täytäntöön myynninedistämis- ja toimintatukina suojattujen alkuperänimitysten Rivesaltes, Grand Roussillon, Muscat de Rivesaltes ja Banyuls hyväksi, on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla yhteismarkkinoille soveltuva. 2 artikla 1. [Ranskan tasavallan] on toteutettava tarvittavat toimenpiteet 1 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen yhteismarkkinoille soveltumattomien tukien perimiseksi takaisin tuensaajilta. Tuki on maksettava takaisin viipymättä kansallisen oikeuden mukaisten menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan päätöksen välitön täytäntöönpano. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajien käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korot lasketaan viite- ja diskonttokorkojen vahvistamismenetelmää käyttämällä saadun komission viitemäärän mukaan. 2. Edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen yhteismarkkinoille soveltumattomien tukien takaisin perimiseksi [Ranskan tasavallan] on annettava komissiolle tiedoksi kyseisen toimenpiteen yhteydessä myönnetty tukien kokonaismäärä ja niiden rahoitus, mukaan luettuna tätä varten käyttöön otetusta toimialajärjestölle suoritettavasta maksusta saatujen tulojen kokonaismäärä ja kesantopalkkion soveltamisalaan kuuluneiden hehtaarien määrä. 3 artikla [Ranskan tasavallan] on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta niistä toimenpiteistä, jotka se on toteuttanut päätöksen noudattamiseksi. 4 artikla Tämä päätös on osoitettu [Ranskan tasavallalle].”
96

Sikäli kuin sanamerkkiin on asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti sovellettava hylkäysperustetta, jos ainakin yksi sanamerkin mahdollisista merkityksistä on sellainen, että se ilmaisee asianomaisten tavaroiden tai palveluiden ominaisuuden (em. asia SMHV v. Wrigley, tuomion 32 kohta), on katsottava, ettei valituslautakunta ole tehnyt arviointivirhettä, kun se ei ole tutkinut, ymmärretäänkö tavaramerkki TEK myös tiettyjä tavaroiden teknisiä tai teknologisia ominaisuuksia kuvailevaksi merkinnäksi englannin- ja saksankielisillä kielialueilla.
2.

Maatalous — Yhteinen maatalouspolitiikka — EMOTR:sta maksettava rahoitus — Tukien ja palkkioiden myöntäminen — Jäsenvaltioiden velvollisuus järjestää hallinnollista valvontaa ja paikan päällä suoritettavia tarkastuksia koskeva tehokas järjestelmä — Soveltamisala (EY 10 artikla; neuvoston asetuksen N:o 3508/92 8 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1258/1999 8 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 1 kohta ja 9 artiklan 2 kohta) (ks. 78–88 kohta)
9.

Kilpailu — Sakot — Sakkojen määrä — Sakkojen suuruuden määrittämisperusteet — Rikkomisen vakavuus — Raskauttavat olosuhteet — Uusiminen — Määräysvallan muutos kahden rikkomisen välillä yhtiössä, joka on syyllistynyt rikkomisen uusimiseen — Sakon määrän korottamisen hyväksyttävyys ainoastaan tytäryhtiön eikä tytäryhtiössä komission päätöksen tekohetkellä määräysvaltaa käyttäneen yhtiön osalta rikkomisen uusimisen perusteella (Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 3 kohta; komission tiedonanto 98/C 9/03) (ks. 200–205 kohta)
Yhteisöjen tuomioistuinten on voitava tutkia EY 230 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti sellaisen päätöksen laillisuus, jolla parlamentti pidättää jäsenensä koskemattomuuden, koska se on toimi, jolla on tai jonka tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin.

Tällaisella päätöksellä on nimittäin oikeusvaikutuksia, jotka ulottuvat pitemmälle kuin parlamentin töiden sisäiseen järjestämiseen, koska tällainen päätös mahdollistaa sen, että parlamentin jäsentä, jota koskemattomuuden pidättäminen koskee, vastaan nostetaan syyte.

Vaikka Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyssä pöytäkirjassa määrätyt erioikeudet ja vapaudet on myönnetty yksinomaan yhteisön intressissä, ne on myönnetty nimenomaisesti yhteisön toimielinten virkamiehille ja muille toimenhaltijoille sekä parlamentin jäsenille. Se, että erioikeuksista ja vapauksista on säädetty yhteisön yleisen edun perusteella, on perusteena myös toimielimille annetulle vallalle tarvittaessa pidättää koskemattomuus, mutta se ei merkitse sitä, että kyseiset erioikeudet ja vapaudet myönnettäisiin yhteisölle eikä suoraan sen virkamiehille, muille toimenhaltijoille sekä parlamentin jäsenille. Pöytäkirjalla luodaan näin ollen asianomaisten henkilöiden hyväksi subjektiivinen oikeus, jonka noudattaminen varmistetaan oikeudella nostaa EY 230 artiklaan perustuva kanne.

(ks. 28, 29 ja 31 kohta)