11

Yleisten sääntöjen liitteessä 2, jonka otsikko on ”Hallintojohtajien kokouksen antamat yleiset ohjeet EPSOn kilpailuissa käytettävistä kielistä” (jäljempänä yleiset ohjeet), todetaan seuraavaa: ”EPSOn kilpailuissa sovelletaan pääsääntöisesti seuraavia kielijärjestelyjä: — Pitkään samoina pysyvät osat EPSOn verkkosivuista julkaistaan kaikilla virallisilla kielillä. — Kilpailuilmoitukset, joihin sisältyvät myös kieliammattilaisten kilpailujen ja EU:n laajentumisen yhteydessä järjestettävien kilpailujen ilmoitukset, sekä avoimia kilpailuja koskevat yleiset säännöt julkaistaan kaikilla virallisilla kielillä. — Seuraavat kokeet järjestetään kaikilla virallisilla kielillä: — Alkukarsintakokeet (kielellinen ja numeerinen päättely) — Kielen ymmärtämisen kokeet kääntäjäkilpailuissa — Esivalintavaiheen käännöskokeet lingvistijuristikilpailuissa — Keskivaiheen (tietokoneella suoritettavat) tulkkauskokeet tulkkikilpailuissa — Kompetenssikokeet (kääntäminen tai tulkkaus) kieliammattilaisten kilpailuissa. – – — Arviointikeskusmenetelmää (assessment centre) käyttäen toteutettavat kokeet järjestetään vain hakijan toisella kielellä, joka voi olla englanti, ranska tai saksa. EPSOn toteuttamien sopimussuhteisten toimihenkilöiden valintamenettelyjen yhteydessä esitettävät kiinnostuksenilmaisupyynnöt julkaistaan kaikilla virallisilla kielillä. Toisen kielen valintamahdollisuuksien rajoittamiseen on useita perusteltuja syitä. Ensinnäkin on toimintayksikön etujen mukaista, että palvelukseen otetut henkilöt ovat heti toimintakykyisiä ja pystyvät hoitamaan tehokkaasti tehtävänsä tietyllä alalla ja siinä virassa tai toimessa, johon heidät on kilpailun perusteella valittu. Englanti, ranska ja saksa ovat toimielimissä yleisimmin käytetyt kielet. Näitä kieliä on perinteisesti käytetty toimielinten omissa kokouksissa. Kyseisiä kieliä käytetään myös useimmiten toimielinten sisäisessä ja ulkoisessa viestinnässä. Tämä käy ilmi toimielinten käännösyksiköiden kääntämien tekstien lähdekieliä koskevista tilastoista. Koska toimielinten sisäinen ja ulkoinen viestintä edellyttää käytännössä tietynlaista kielitaitoa, yhdeksi henkilöstösääntöjen 27 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaiseksi valintaperusteeksi on otettava englannin, ranskan tai saksan kielen tyydyttävä taito. Taito on testattava todellista työtilannetta vastaavalla simulaatiolla. Henkilöstösääntöjen 45 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla kolmannen kielen taidolla ei voi korvata englannin, ranskan tai saksan kielen taitoa palvelukseenottohetkellä. Toiseksi kielten määrän rajoittaminen kilpailujen myöhemmissä vaiheissa on perusteltua näihin sisältyvien kokeiden luonteen vuoksi. Toimielinten nimittävät viranomaiset ovat päättäneet muuttaa valintamenettelyjä henkilöstösääntöjen 27 artiklan mukaisesti siten, että vuodesta 2010 alkaen on otettu käyttöön kompetensseihin perustuvia arviointimenetelmiä. [Niiden avulla voidaan paremmin ennakoida, pystyvätkö hakijat hoitamaan edellytettyjä tehtäviä.] Lukuisat tieteelliset tutkimukset osoittavat, että arviointikeskusmenetelmällä (assessment centre) toteutettavat, todellisia työtilanteita simuloivat kokeet antavat parhaan kuvan suoriutumisesta tositilanteissa. Koska ne on todettu tehokkaimmiksi arviointimenetelmiksi, niitä käytetään ympäri maailmaa. Työurien pituuden ja toimielinten sisäisen tehtävistä toiseen siirtymisen vuoksi tämäntyyppinen arviointi on ratkaisevan tärkeää. Nimittävien viranomaisten laatiman kompetenssikuvauksen perusteella valitaan sopivat harjoitukset, joilla arvioidaan haettavia kompetensseja. Jotta voitaisiin varmistaa, että hakijoita arvioidaan oikeudenmukaisesti ja että hakijat voivat kommunikoida suoraan arvioijien ja muiden kokeisiin osallistuvien kanssa, arviointikeskusmenetelmän soveltaminen edellyttää erityisesti, että kokeet järjestetään jollakin yleisesti osatulla kielellä tai joissakin tapauksissa kilpailun pääkielellä. Ensin mainitussa tapauksessa yleisesti osattu kieli on valittava sellaisten kielten joukosta, joita hakijat todennäköisimmin osaavat. Tällainen lähtökohta edellyttää, että on pyrittävä kaikin mahdollisin keinoin välttämään hakijoiden välistä asettamista keskenään eri asemaan. Sen vuoksi jokaisen hakijan on suoritettava kokeet toisella kielellään. Koska kyseisen kielen on samanaikaisesti oltava yleisesti osattu kieli, toisen kielen valintamahdollisuuksia on rajoitettava. Edellä mainitut, perinteisesti käytetyt kielet ovat nykyisinkin keskeisiä kieliä toimielimissä, joten valintamahdollisuudet on rajattava englantiin, ranskaan ja saksaan. Arviointikeskusmenetelmällä toteutettavissa kokeissa ei arvioida hakijoiden kielitaitoa. Tyydyttävä englannin, ranskan tai saksan kielen taito riittää hyvin kokeiden suorittamiseen (tämä vastaa henkilöstösääntöjen 28 artiklassa asetettuja vähimmäisvaatimuksia). Tällaisen kielitaidon tason edellyttäminen ei ole kohtuuton vaatimus, kun otetaan huomioon edellä kuvaillut toimintayksiköiden todelliset kielitaitotarpeet. Englannin, ranskan tai saksan kielen käyttöön kilpailun myöhempiä vaiheita varten valittavana toisena kielenä ei sisälly minkäänlaista syrjintää äidinkielen perusteella. Sillä ei rajoiteta äidinkielen käyttöä. Koska kaikkien hakijoiden on valittava toinen kieli (englanti, ranska tai saksa), joka on muu kuin heidän ensimmäinen kielensä (yleensä äidinkieli tai vastaava), heitä voidaan vertailla tasapuolisesti. On myös hyvä huomata, että toisen kielen riittävän taidon hankkiminen perustuu olennaisesti hakijoiden henkilökohtaiseen panostukseen. Tämä kielitaitovaatimus vastaa joka tapauksessa toimintayksiköiden todellisia tarpeita. Toista kieltä koskevassa rajauksessa on myös otettu huomioon, mitä kieliä eurooppalaiset tällä hetkellä osaavat. Englanti, ranska ja saksa ovat paitsi useiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden kieliä, myös yleisimmin osattuja vieraita kieliä. Ne ovat yleisimmin opiskeltuja vieraita kieliä ja niiden oppimista pidetään hyödyllisimpänä. Näin ollen toimintayksiköiden todelliset tarpeet vastaavat kohtuullisella tavalla kielitaitoa, jota hakijoilta voidaan odottaa, etenkin kun kielitaitoa (ts. kielioppi-, oikeinkirjoitus- tai sanastovirheitä) ei varsinaisesti arvioida kompetensseja mittaavissa kokeissa. Tämän vuoksi toisen kielen valintamahdollisuuksien rajaaminen englantiin, ranskaan ja saksaan ei aiheuta kohtuutonta estettä niille, jotka haluavat osallistua kilpailuihin. Käytettävissä olevan tiedon perusteella rajaus vastaa itse asiassa pitkälti sitä, mihin ihmiset ovat tottuneet ja mitä he odottavat. Asiaa koskevat tilastot osoittavat, että toisen kielen valintamahdollisuuksien rajaaminen tietyissä kilpailuvaiheissa ei ole kohtuutonta eikä johda syrjintään. Kun esimerkiksi vuonna 2005 kaikki EU-maat (EU-25) kattaneissa suurimmissa yleisissä hallintovirkamies- ja ‑avustajakilpailuissa hakijat saivat valita toisen kielen yhdentoista virallisen kielen joukosta, yleisimmät valinnat olivat englanti, ranska tai saksa. Vuoden 2010 uudistusten jälkeisiä kilpailuja koskevat tilastot puolestaan osoittavat, ettei järjestely ole suosinut niiden maiden kansalaisia, joissa englanti, ranska tai saksa ovat virallisia kieliä. Lisäksi vuonna 2010 järjestettyjä hallintovirkamieskilpailuja koskevista tilastoista käy ilmi, että huomattava määrä hakijoista valitsi edelleen jonkin näistä kolmesta kielestä toiseksi kielekseen. Samasta syystä on kohtuullista edellyttää, että hakijat valitsevat jonkin näistä kielistä käytettäväksi yhteydenpidossa EPSOn kanssa ja täytettäessä hakemuksen ”talent screener” ‑osiota. Koska tavoitteena on löytää tasapaino toimintayksiköiden etujen ja hakijoiden kykyjen välillä, tietyt kokeet olisi järjestettävä vain määrätyillä Euroopan unionin kielillä. Näin varmistetaan toisaalta, että menestyneillä hakijoilla on riittävät taidot kieliyhdistelmässä, jonka avulla he pystyvät hoitamaan tehtävänsä tehokkaasti, ja toisaalta se, että valinnassa voidaan käyttää suoritusten arviointiin perustuvia menetelmiä. Kilpailuilmoitukset ja hakuoppaat julkaistaan EU:n 24 kielellä. Näin ollen hakijat voivat suorittaa tärkeän ensimmäisen kilpailuvaiheen äidinkielellään, joka voi olla mikä tahansa näistä 24 virallisesta kielestä. Voidaankin katsoa, että toimintayksiköiden etujen, monikielisyyden periaatteen ja kieleen perustuvan syrjimättömyyden välillä vallitsee oikeudenmukainen tasapaino. Päätettäessä kunkin kilpailun kielistä olisi siis otettava huomioon EPSOn hallintoneuvoston vahvistamat kielijärjestelyt ja toimielinten erityistarpeet, jotta voidaan ottaa palvelukseen heti toimintakykyisiä hakijoita. Perustapauksia on kaksi: — Yleiset profiilit tai erityiset profiilit, joissa yleisten kompetenssien lisäksi valintaan eniten vaikuttava tekijä on tiettyyn alaan tai tehtävään liittyvä asiantuntemus tai kokemus. Tällöin keskeisenä vaatimuksena on, että hakija pystyy työskentelemään ja kommunikoimaan monikielisessä ympäristössä. Tällaisessa tapauksessa tarve osata toimielimissä yleisimmin käytettyjä kieliä oikeuttaa sen, että valintamenettelyssä rajataan mahdollisuuksia valita Euroopan unionin eri kieliä. — Profiilit, joissa yhden tai useamman kielen taito on erityisen tärkeä, kuten kieliammattilaiset tai muut profiilit, joissa valintamenettelyt järjestetään kielikohtaisesti. Tällöin arvioidaan ensimmäisen vaihtoehdon tapaan yleisiä kompetensseja, mutta lisäksi on järjestettävä muita, erityiskompetensseja mittaavia kokeita tarvittavalla kielellä (tarvittavilla kielillä). Tästä toimintaperiaatteesta huolimatta kilpailukielten määrän rajoittamista koskevia päätöksiä on voitava harkita tapauskohtaisesti jokaista kilpailua järjestettäessä, jotta voidaan ottaa huomioon toimielinten erityistarpeet kilpailun kohteena olevan profiilin (kohteina olevien profiilien) osalta.”