ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan delegoidun asetuksen (EU) N:o 2015/63 4 artiklan 1 kohtaa ja 6 artiklaa on rikottu. Credito Fondiarion riskiprofiili on arvioitu virheellisesti. — Credito Fondiarion riskiprofiili oli 31.12.2014 alhainen delegoidun asetuksen (EU) N:o 2015/63 4 artiklan 1 kohdassa ja 6 artiklassa vahvistettujen kriteerien perusteella. SRB:n laskelmiin perustuva rahoitusosuus vastaa laitoksia, joiden riskiprofiili on korkea, ja se johtuu siitä, että SRB ei ottanut huomioon mainituissa säännöksissä säädettyjä riskin määrittely- ja pienenemisperusteita.
C 364/16

Kanne 25.7.2016 – Omnicom International Holdings v. EUIPO – eBay (dA/tA/bA/y)

(Asia T-393/16)

(2016/C 364/12)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: – Omnicom International Holdings, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja D. Farnsworth)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: eBay, Inc. (San Jose, California, Yhdysvallat)

Menettely EUIPO:ssa

Hakija: Kantaja

Riidanalainen malli: Kuviomerkki, joka sisältää sanaosat ”(dA/tA/bA/y)” – Rekisteröintihakemus nro 12 365 015

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 17.5.2016 asiassa R 872/2015-1 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 350/27

Kanne PVÄ – Pirelli Tyre v. EUIPO – Yokohama Rubber (Rengaskuvion muoto)

(Asia T-447/16)

(2016/C 350/33)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italia) (edustajat: asianajajat T. Müller ja T- Fogo)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: The Yokohama Rubber Co. Ltd (Tokio, Japani)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

Riidanalainen malli: Kuviomerkki (rengaskuvion muoto) – EU-tavaramerkki nro 2 319 176

EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 28.4.2016 asiassa R 2583/2014-5 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen sikäli kuin siinä todetaan tavaramerkki mitättömäksi ja velvoitetaan kantaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut EUIPO:ssa

Kanneperusteet
—

Toissijaisesti kumoamaan ”Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)”-nimisen päätöksen niiltä osin kuin siinä määrätään, että liikaa suoritetun maksun palauttaminen on tehtävä yhteiselle kriisinratkaisuneuvostolle vuodelta 2017 suoritettavien maksujen vahvistamisen yhteydessä.
1.

Ensimmäinen kanneperuste koskee lainvastaisuuksia, joihin komissio on syyllistynyt loukkaamalla oikeussääntöä, jolla on tarkoitus antaa yksityisille oikeuksia komission ollessa sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa. Kantaja totetaa ensinnäkin, ettei komissio ole säännöllisesti antanut tiedoksi kantajaa vastaan esitettyjä väitteitä ja tietoja ja antanut kantajalle mahdollisuutta esittää kantaansa tehtyyn syrjäyttämispäätökseen, mikä on ristiriidassa Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan, yleisten hyvää hallintoa koskevien periaatteiden, oikeuden puolustautua ja Euroopan hyvän hallintotavan säännöstön 16 artiklan kanssa. Toiseksi komissio ei ole tutkinut huolellisesti ja puolueettomasti kaikkia kyseessä olevaan asiaan liittyviä tekijöitä ennen kuin se päätti kantajan syrjäyttämisestä Team Europe -verkostosta loukaten huolellisuusvelvollisuutta, joka on turvattu perusoikeuskirjan 41 artiklassa sekä hyvän hallintotavan säännöstön 8, 9 ja 11 artiklassa. Kolmanneksi kantaja vetoaa siihen, ettei komissio ole perustellut asianmukaisesti päätöksestään ilmeneviä epämääräisiä ja epätarkkoja väitteitä, mikä rikkoo perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohtaa ja hyvän hallintotavan säännöstön 18 artiklaa. Viimeiseksi, komission tekemä päätös on ilmeisen perusteeton ja kohtuuton kun otetaan huomioon asian olosuhteet.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan edellä mainitussa riidanalaisessa 11.1.2016 annetussa komission päätöksessä SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) on syyllistytty ilmeiseen arviointivirheeseen, harkintavallan ylitykseen, eikä sen perusteeksi ole esitetty asianmukaisia syitä, siltä osin kuin siinä todetaan, että kyseessä on valtiontuki.
4)

Neljäs kanneperuste, joka perustuu direktiivin 2001/83/EY 22 a artiklan rikkomiseen sekä suhteellisuusperiaatteen ja kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaamiseen Kantaja väittää, että direktiivin 2001/83/EY 22 a artiklaa on rikottu ja suhteellisuusperiaatetta on loukattu, koska Saksan lupaviranomainen ei ole käyttänyt mahdollisuutta velvoittaa tekemään tehokkuustutkimus (harkinnanvaraiseen toimeen ryhtymättä jättäminen). Tämä ilmenee myös siitä, että Saksan lupaviranomainen on nimenomaisesti kieltäytynyt järjestämästä kantajan tästä seikasta pyytämää kuulemistilaisuutta asiamieskuulemisena.
—

Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohdan; asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohdan; asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohdan ja asetuksen N:o 2868/95 50 säännön 1 kohdan rikkominen.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös on kumottava siksi, että vastaaja on tehnyt ilmeisen arviointivirheen tosiseikkojen arvioinnissa valitessaan epäedustavan otoksen unionin tuottajia määrittääkseen vahingon aiheutumista ja rikkonut näin polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 3 artiklan 2 kohtaa, 3 artiklan 3 kohtaa, 3 artiklan 5 kohtaa ja 17 artiklan 1 kohtaa olettamalla virheellisesti, että määrältään suurin unionin myynti merkitsee välttämättä, että otos on riittävän edustava.
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että on jätetty noudattamatta edellytyksiä, jotka on asetettu päätöksen 2014/119/YUTP 1 artiklassa ja toistettu asetuksen (EU) N:o 208/2014 johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa, asetettu päätöksen 2015/364/YUTP johdanto-osan kolmannessa perustelukappaleessa ja toistettu asetuksen (EU) N:o 2015/357 johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa, asetettu päätöksen 2015/876/YUTP johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa ja toistettu asetuksen (EU) N:o 2015/357 johdanto-osan kolmannessa perustelukappaleessa sekä asetettu päätöksen 2016/318/YUTP johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa ja toistettu asetuksen (EU) N:o 2015/357 johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa.
C 211/61

Kanne 15.4.2016 – Centro Clinico e Diagnostico G.B. Morgagni v. komissio

(Asia T-172/16)

(2016/C 211/76)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: Centro Clinico e Diagnostico G.B. Morgagni SRL (Catania, Italia) (edustaja: asianajaja E. Castorina)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan 14.8.2015 annetun komission päätöksen (EU) 2016/195 – C(2015) 5549 final, julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä 18.2.2016 – siltä osin kuin päätöksen mukaan (4 artiklan 5 kohta) ”lisäksi Italian on peruutettava kaikki 1 artiklassa tarkoitettujen ohjelmien mukaisten tukien maksut tämän päätöksen hyväksymispäivästä alkaen” ja joka tapauksessa kaikilta niiltä osin, joiden johdosta kantajana olevalta yhtiöltä voi jäädä saamatta palautus sen niistä Italian valtion verohallinnolle (Agenzia delle Entrate) maksamista määristä, jotka ylittävät lain nro 289/2002 9 §:n 17 momentissa tarkoitetun kiinteän 10 prosentin määrän yhtiön verovelasta (vuosilta 1990–1992); kantajan oikeudesta palautukseen on annettu Italian kansallisessa oikeusjärjestyksessä lainvoimainen tuomio.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen.

— Kantaja väittää tässä yhteydessä, että Euroopan komission todettua riidanalaisessa päätöksessä, että sääntöjenvastaiseksi katsottua valtiontukea on objektiivisesti mahdotonta periä takaisin (niiltä muilta yrityksiltä, jotka ovat maksaneet vain 10 prosenttia verovelastaan), sekä tosiasiallisesti että oikeudelliselta kannalta ei varmasti voida kiistää – jotta kyseessä olevia periaatteita noudatettaisiin – kantajan oikeutta saada palautus niistä maksetuista määristä, jotka ylittävät laissa nro 289/2002 säädetyn; päinvastainen kanta merkitsisi räikeää ja vakavaa epäyhdenvertaista kohtelua kantajan ja niiden Catanian maakunnan yritysten välillä, jotka on päätöksessä nyt vapautettu kaikesta maksuvelvollisuudesta 90 prosenttiin asti maksamattomien verojen määrästä.

On jopa niin, että juuri Euroopan komission riidanalaisen päätöksen vaikutuksesta kaikki muut yritykset saavat aiheetonta kilpailuetua, mutta Centro Morgagnin kustannuksella, siltä osin kuin kyse on vahingoista, jotka aiheutuivat luonnonmullistuksesta, joka tapahtui yli kymmenen vuotta ennen 14.8.2015 annettua päätöstä. Italian lain mukaan yritykset eivät ole velvollisia säilyttämään hallinnollisia ja kirjanpidollisia asiakirjoja 10 vuotta kauemmin. Niinpä Centro Morgagni ei enää kykene osoittamaan kärsineensä vahinkoa, jonka korvaaminen olisi SEUT 107 artiklan mukaista; tämä on selvästi vastoin yhdenvertaisuusperiaatetta, puolustautumisoikeuksia ja luottamuksensuojaa (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 artikla, EUT-sopimuksen 2, 6, 9 ja 21 artikla) ja merkitsee toimijoiden välisten yhdenvertaisten kilpailuolosuhteiden vääristymistä.
2)

Toinen valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, jonka virkamiestuomioistuin on tehnyt, koska riidanalaisen väliaikaisen päivityksen tekemiselle henkilöstösäännöissä asetetut edellytykset, joista on säädetty henkilöstösääntöjen liitteessä XI, eivät ole täyttyneet ja komissio on käyttänyt harkintavaltaansa väärin, kun se on tehnyt kyseisen päivityksen. Sen jälkeen, kun virkamiestuomioistuin on todennut valituksenalaisessa tuomiossa, että aikaisempi korjauskerroin oli laskettu virheellisesti Euroopan unionin virkamiesten ja muun henkilöstön palkkoihin ja eläkkeisiin sovellettavien korjauskertoimien mukauttamisesta 1.7.201317.12.2013 annetussa neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1416/2013, se on nimittäin tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on katsonut, että yhdenvertaisen kohtelun periaate mahdollisti sen, että nimittävä viranomainen tekee riidanalaisen väliaikaisen päivityksen, lainvastaisten hallintotoimien, joilla luodaan oikeuksia tai samankaltaisia etuja, peruuttamista koskevan teorian vastaisesti.
1.

Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan 2 kohtaa, sovellettuna yhdessä suhteellisuusperiaatteen kanssa, on rikottu niiltä osin kuin, päättäessään soveltaa viiden prosentin kiinteämääräistä korjausta, komissio — ei ottanut huomioon sitä tosiseikkaa, että Euroopan unionille aiheutunut nimenomainen ja täsmällinen vahinko perustui komission havaitsemiin ensimmäiseen ja neljänteen rikkomukseen, ja siksi komission olisi pitänyt toteuttaa vain yksi kertaluontoinen korjaus, eikä sen olisi pitänyt enää ottaa huomioon kyseisten rikkomusten kanssa yhteydessä olevia muita rikkomuksia kun se koetti varmistaa, aiheutuiko rahastolle merkittävä tappioriski — eriytti perusteettomasti suoraan toisiinsa liittyvät liittyvät rikkomukset ja täten väitetysti keinotekoisesti aiheutti merkittävän tappioriskin rahastolle — määritteli ja otti huomioon virheellisesti, sinä aikana kun muita sen havaitsemia rikkomuksia arvioitiin, poikkeaman laajuuden, rikkomusten luonteen ja Euroopan unionille aiheutuneen taloudellisen vahingon — sovelsi väärin viiden prosentin kiinteämääräistä korjausta vuodelle 2011, koska kun otetaan huomioon komission havaitsemien rikkomusten luonne ja muut olosuhteet, rahastolle aiheutuva tappioriski ei ollut merkittävä — sovelsi väärin viiden prosentin kiinteämääräistä korjausta vuodelle 2012, koska sen soveltaminen on sallittua ainoastaan tapauksissa, joissa rahastolle aiheutuva tappioriski on merkittävä, vaikka Liettuan tasavallan suorittamat tarkastukset ja saatavilla oleva informaatio osoittivat, että poikkeamien lukumäärä, laajuus ja luonne vuonna 2012 ja rahastolle aiheutuva tappioriski ovat merkittävästi vähäisempiä kuin osoitetut poikkeamat vuonna 2011, ja siksi ainoastaan vähäinen taloudellinen riski saattoi koitua rahastolle.
—

Vastaajan 9.12.2015 tekemä päätös 1) Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (1) 8 artiklan 1 kohtaa on rikottu Kantaja väittää, että 9.12.2015 tehdyllä päätöksellä loukataan edellä mainitussa säännöksessä tarkoitettua oikeutta saada asianmukainen päätös uudistetusta hakemuksesta. 2) Toinen kanneperuste, jonka mukaan SEUT 15 artiklan 3 kohtaa, luettuna yhdessä asetuksen (EY) N:o 1049/2001 2 artiklan 1 kohdan kanssa, on rikottu Kantaja väittää lisäksi sen, ettei sille annettu nähtäväksi täysimääräisesti asiakirjoja, jotka vastaaja on laatinut neuvoston perustamaan käytännesääntötyöryhmään (yritysverotus) liittyen, loukkaavan sen oikeutta tutustua näihin asiakirjoihin, joka on taattu edellä mainituilla määräyksillä ja säännöksillä.
—

Valituslautakunta on rikkonut asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, koska se on arvioinut tavaramerkkien hallitsevia ja erottavia osia virheellisesti
1.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi asetuksen (EY) N:o 1107/2009 (2) 4 ja 6 artiklaa sekä kyseisen asetuksen liitettä I ja liitettä II, kun se antoi riidanalaisen asetuksen ja hyväksyi sulfoksaflorin markkinoille saattamisen. — Komissio rikkoi asetuksen (EY) N:o 1107/2009 4 artiklaa ja/tai ei soveltanut asianmukaisesti kyseisessä asetettuja vaatimuksia, jotka koskevat tehoaineiden hyväksymistä; — Komissio rikkoi niin ikään asetuksen (EY) N:o 1107/2009 4 artiklaa tarkasteltuna yhdessä sen 6 artiklan f kohdan ja sen liitteessä II olevan 1.1 ja 2.2 kohdan kanssa ja/tai ei soveltanut asianmukaisesti asetuksessa (EY) N:o 1107/2009 asetettuja vaatimuksia, jotka koskevat tehoaineiden hyväksymistä; ja — Komissio rikkoi asetuksen (EY) N:o 1107/2009 4 artiklaa ja 6 artiklan i kohtaa ja/tai ei soveltanut asianmukaisesti kyseisessä asetuksessa asetettuja vaatimuksia, jotka koskevat tehoaineiden hyväksymistä.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan j alakohtaa ja viinialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 491/2009 118 l artiklaa on rikottu.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b, c ja f alakohtaa on rikottu.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja 7 artiklan 2 kohtaa on rikottu;
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan aluekehitysrahastosta ja Euroopan koheesiorahastosta maksettavien välimaksujen osaa koskevasta keskeytyksestä 14.7.2015 tehty päätös C(2015) 4979 lopullinen on ristiriidassa Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annetun asetuksen (EY) N:o 1083/2006 /EUVL L 210, s. 25) kanssa: — Kantajan mukaan riidanalaisella päätöksellä rikotaan asetuksen (EY) N:o 1083/2006 92 artiklaa, koska kyseiset menot eivät liity vakavaan sääntöjenvastaisuuteen; — Kantaja väittää lisäksi, että Unkarin viranomaiset toimeenpanivat toimenpideohjelmat unionin oikeuden mukaisesti. Kantajan mukaan tuensaajat toteuttivat urakat ja palvelut kyseisten ohjelmien täytäntöönpanoa varten julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun direktiivin 2004/18/EY (EYVL L 134, s. 114) mukaisesti — Lopuksi kantaja katsoo, että tietyn enimmäisetäisyyden määrittäminen asfalttiaseman sijainnille käyttöpaikan sijaintiin nähden tarjousta jätettäessä oli oikeasuhteinen teknistä soveltuvuutta koskeva kriteeri tienrakennustöiden hankintamenettelyssä.
—

velvoittamaan EMA:n maksamaan menetetystä mahdollisuudesta tehdä yksittäisiä hankkeen hallinnointisopimuksia palveluita koskevan osallistumispyyntölomakkeen (Request Form for Services) nro SC001 perusteella kantajille korvausta, jonka määräksi kantajat arvioivat ex æquo et bono (kohtuuden mukaan) kahdeksantuhatta euroa (8 000 euroa) tuomion antamispäivästä laskettavine korkoineen, tai jonkun muun, yleisen tuomioistuimen asianmukaiseksi katsoman määrän ja
—

Kolmannessa kanneperusteessa väitetään, että riidanalaisessa päätöksessä mennään huomattavasti yli sen, mitä menettelyn aloittamista koskeneessa päätöksessä esitettyihin kysymyksiin vastaaminen edellyttää, mikä merkitsee kuulluksi tulemista koskevan oikeuden ja asetuksen (EY) N:o 659/1999 (2) 6 artiklan 1 kohdassa vahvistettujen menettelyllisten takeiden loukkaamista. Ensiksikin riidanalaisessa päätöksessä tehdään päätelmä siitä, että tukia ei ole asianmukaista määrittää yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistamiseksi annettujen suuntaviivojen perusteella, kun taas menettelyn aloittamista koskeneen päätöksen mukaan suuntaviivat ovat ainoa oikeudellinen perusta yhteismarkkinoille soveltumisen kannalta. Toiseksi riidanalaisessa päätöksessä katsotaan, että poikkeuksellisesti on asianmukaista tutkia tukien soveltuvuutta suoraan SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella, vaikka menettelyn aloittamista koskeneessa päätöksessä ei lainkaan viitattu tällaiseen mahdollisuuteen. Tämä on vienyt kantajalta mahdollisuuden lausua tästä kysymyksestä, joka on komission kannalta viime kädessä ratkaiseva.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (konsolidoitu versio) 13 artiklan 1 kohtaa on rikottu, koska on tehty ilmeinen oikeudellinen ja tosiseikkoja koskeva arviointivirhe siltä osin kuin on kyse komission osasta suhteessa sääntöjen kiertämiseen ja käytettävissä olevien tosiseikkojen luonteesta. — Kantaja toteaa, ettei komissiolla ole minkäänlaisia todisteita siitä, että kyseiset rungot olisivat peräisin Kiinasta. — Kantaja toteaa, että kaikki kantajan esittämät todisteet tukevat sitä, että kyseiset polkupyöränrungot ovat peräisin Vietnamista. — Kantaja toteaa lopuksi, ettei komissiolla oleva valtaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2006 perusteella tai unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella, että kantaja olisi jollakin tavalla ollut osallisena asianomaisen tuotteen kauttakuljetuksessa Kiinasta.
—

kumoamaan Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä 18.1.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 36/2012 (EUVL L 16, s. 1) ja/tai Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 6.3.2015 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/375 (EUVL L 124, s. 1) ja/tai Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 19.5.2015 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/780 niiltä osin kuin ne koskevat kantajaa
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan oikeutta hyvään hallintoon on loukattu. — Kantaja väittää tältä osin, että Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 41 artiklan 1 kohdassa ja 2 kohdan a ja c alakohdassa vahvistettua oikeutta hyvään hallintoon on loukattu, koska vastaaja ei kantajan mukaan tutkinut kaikkia kantajan asiaan liittyviä merkityksellisiä tosiseikkoja yksityiskohtaisesti ja puolueettomasti.
—

päättämään, että avustussopimusta nro 238214 ”C7” (Cerebellar-Cortical Control: Cells, Circuits, Computation, and Clinic) ja avustussopimusta nro 238686 ”CEREBNET” (Timing and plasticity in the olivo-cerebellar system), jotka on tehty tutkijoiden koulutusta ja urakehitystä sekä peruskoulutusverkostoja varten annettavaa tukea koskevan seitsemännen puiteohjelman (FP7-PEOPLE-ITN-2008) yhteydessä, ei voida tulkita siten, että niissä asetetaan edunsaajille velvollisuus antaa koulutusta uransa alkuvaiheessa oleville tutkijoille ainoastaan edunsaajien omissa tiloissa, ja tämän seurauksena vahvistamaan, että REA ei voi katsoa tämän tulkinnan perusteella, että sitä osaa kustannuksista, joka koskee uransa alkuvaiheessa olevien tutkijoiden koulutusta, ei voida korvata
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 245/30

Kanne 8.4.2015 – Kohrener Landmolkerei ja DHG v. komissio

(Asia T-178/15)

(2015/C 245/36)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantajat: Kohrener Landmolkerei GmbH (Penig, Saksa) ja DHG-Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (Frohburg, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Wagner)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan Euroopan komission päätöksen, joka on saapunut 2.3.2015

— ottamaan tutkittavaksi kantajien 23.12.2014 esittämän vastaväitteen menettelyssä, jonka asianumero on AT-TSG-0007-01035.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantajat väittävät kanteensa tueksi, että riidanalainen päätös on kumottava, koska se on oikeudellisesti virheellinen. Kantajien mukaan on näet niin, että jos ne haluavat esittää vastaväitteen aidon perinteisen tuotteen rekisteröintiä vastaan, niillä on asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklan nojalla vastaväitteentekijöinä kolmen kuukautta aikaa toimittaa vastaväiteilmoitus kansallisille viranomaisille. Kantajat väittävät tässä yhteydessä, että kyseessä oleva hakemus julkaistiin 30.9.2014 (EUVL 2014, C 340, s. 6) ja vastaväiteilmoitus toimitettiin toimivaltaisille kansallisille viranomaisille 23.12.2014. Kantajat eivät voi olla vastuussa siitä, että määräaika on myöhemmin laiminlyöty. Kantajat huomauttavat lisäksi, etteivät ne voi itse vaikuttaa siihen, miten toimivaltaiset kansalliset viranomaiset toimivat ajallisesti toimittaessaan vastaväiteilmoitukset edelleen komissiolle, ja ettei riidanalaisessa päätöksessä oteta huomioon sitä, että vastaväite on esitetty oikeassa määräajassa. Päätöksessä otetaan huomioon ainoastaan päivä, jolloin kyseinen väiteilmoitus saapui Euroopan komissiolle.

Kantajat väittävät lisäksi, ettei asetuksen N:o 1151/2012 51 artiklassa säädetä mistään määräajasta, jonka kuluessa kansallisten viranomaisten on toimitettava vastaväiteilmoitus eteenpäin. Ratkaisevaa on näin ollen pelkästään se, milloin kantajat ovat toimittaneet vastaväiteilmoituksen kansallisille viranomaisille.

(1) Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21.11.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1151/2012 (EUVL L 343, s. 1).