Asia T-322/01

Roquette Frères SA

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Kilpailu – Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt – Natriumglukonaatti – EY 81 artikla – Sakot – Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta – Sakkojen määrän laskennasta annetut suuntaviivat – Yhteistyötiedonanto – Suhteellisuusperiaate – Yhdenvertainen kohtelu – Ne bis in idem -periaate

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.9.2006

Tuomion tiivistelmä

1. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Sakkojen suuruuden määrittämisperusteet – Todellinen vaikutus markkinoihin

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta; komission tiedonannon 98/C 9/03 1 A kohdan ensimmäinen alakohta)

2. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Sakkojen suuruuden määrittämisperusteet – Rikkomisen vakavuus

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artikla)

3. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Sakkojen suuruuden määrittämisperusteet – Rikkomisen vakavuus

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta; komission tiedonanto 98/C 9/03)

4. Kilpailu – Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt – Kilpailua rajoittava vaikutus – Arviointiperusteet

(EY 81 artiklan 1 kohta)

5. Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset

(Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta)

6. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Sakkojen suuruuden määrittäminen

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta; komission tiedonanto 96/C 207/04)

7. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Sakkojen suuruuden määrittäminen – Sakon määräämättä jättäminen tai sen alentaminen vastineena rikkomiseen syyllistyneen yrityksen yhteistyöstä

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta; komission tiedonannon 96/C 207/04 B kohdan b alakohta ja C kohta)

8. Kilpailu – Sakot – Yhteisön oikeuden mukaiset seuraamukset ja jäsenvaltiossa tai kolmannessa valtiossa kansallisen kilpailulainsäädännön rikkomisesta määrätyt seuraamukset

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artikla)

9. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Sakkojen suuruuden määrittämisperusteet – Rikkomiseen syyllistyneen yrityksen liikevaihto

(Neuvoston asetus N:o 17)

10. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Sakkojen suuruuden määrittäminen

(EY 81 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta; komission tiedonannon 98/C 9/03 1 A kohta)

11. Oikeudenkäyntimenettely – Pyyntö suullisen käsittelyn uudelleen aloittamisesta

(Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 62 artikla)

12. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Komission harkintavalta – Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen täysi harkintavalta

(EY 229 artikla; neuvoston asetuksen N:o 17 17 artikla)

1. Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 1 A kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan komission on laskiessaan sakkoa kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden osalta otettava huomioon muun muassa kilpailusääntöjen rikkomisen todellinen vaikutus markkinoihin, jos se on mitattavissa. Tämä kartellin mitattavissa oleva vaikutus on katsottava riittävästi toteen näytetyksi, jos komissio kykenee esittämään konkreettisia ja uskottavia aihetodisteita, jotka osoittavat kohtuullisella todennäköisyydellä, että kartelli on vaikuttanut näihin markkinoihin.

Kartellin markkinoihin kohdistuvan vaikutuksen tutkiminen edellyttää väistämättä tukeutumista olettamuksiin. Tässä yhteydessä komission on erityisesti tutkittava sitä, mikä kyseessä olevan tuotteen hinta olisi ollut ilman kartellia. Tutkittaessa hintojen tosiasiallisen kehityksen syitä on kuitenkin uskallettua spekuloida kunkin syyn osuudella asiassa. On otettava huomioon se objektiivinen seikka, että hintakartellin vuoksi osapuolet ovat nimenomaan luopuneet vapaudestaan kilpailla hinnoilla. Muiden tekijöiden kuin tämän kartellin osapuolten vapaaehtoisen luopumisen vaikutuksen arviointi perustuu näin ollen väistämättä kohtuullisiin todennäköisyyksiin, joita ei voida täsmällisesti mitata.

Näin ollen komissiota ei voida, ilman että 1 A kohdan ensimmäisessä alakohdassa vahvistetulta kriteeriltä poistettaisiin sen tehokas vaikutus, arvostella siitä, että se on tukeutunut kilpailunvastaisen kartellin eli esimerkiksi hintakartellin tai kiintiöitä koskevan kartellin todellisiin vaikutuksiin markkinoilla siten, että se ei ole mitannut tätä vaikutusta tai arvioinut sitä numeromääräisesti.

(ks. 71–75 kohta)

2. Kun on kyse seuraamusten määräämisestä kiellettyjen kartellien osalta, tietyn yrityksen omaksumakseen väittämällä käyttäytymisellä ei ole merkitystä sen arvioimiseksi, mikä kartellin vaikutus markkinoihin on, koska huomioon otettavat vaikutukset ovat sen kilpailusääntöjen rikkomisen kokonaisuuden vaikutukset, johon yritys on osallistunut.

Kartellin vaikutus ei välttämättä ole myöskään yhteydessä sen kestoon. Ei näin ollen voida sulkea pois sitä, että kun kartellilla on olematon vaikutus pitkän ajan mutta tuhoisa vaikutus lyhyen ajan, tämän kartellin vaikutus on yhtä tärkeä kuin kartellin, jolla on tietty vaikutus koko sen keston ajan. Näin ollen kartellin vaikutuksen puuttuminen tai sen vähäinen vaikutus tiettyinä ajanjaksoina, vaikka tämä olisi näytetty toteen, ei välttämättä osoita vähäisempää vaikutusta kuin sellaisen kartellin vaikutus, jota tarkastellaan koko sen keston ajan.

(ks. 89, 90, 121, 128, 141 ja 179 kohta)

3. Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan mukaan sakon määrä määritetään rikkomisen vakavuuden ja keston perusteella. Lisäksi asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen mukaan komissio vahvistaa sakon perusmäärän rikkomisen vakavuuden mukaan ottaen huomioon rikkomisen luonteen, sen todellisen vaikutuksen markkinoihin ja maantieteellisten markkinoiden laajuuden.

Näissä oikeussäännöissä sellaisinaan ei siis velvoiteta komissiota ottamaan huomioon tuotemarkkinoiden pientä kokoa.

Rikkomisen vakavuutta arvioitaessa komission on kuitenkin otettava huomioon monia tekijöitä, joiden luonne ja tärkeys vaihtelevat asianomaisen rikkomistyypin ja asianomaisen rikkomisen erityisolosuhteiden mukaan. Ei voida sulkea pois sitä, että näihin tekijöihin, jotka osoittavat rikkomisen vakavuuden, voivat kuulua tapauksen mukaan rikkomisen kohteena olevan tuotteen arvo, merkityksellisen tuotteen markkinoiden koko ja ostajien valta.

Näin ollen vaikka markkinoiden koko voi olla huomioon otettava tekijä rikkomisen vakavuuden osoittamiseksi, sen tärkeys vaihtelee asianomaisen rikkomisen erityisolosuhteiden mukaan.

(ks. 147–150 kohta)

4. Sen tutkimiseksi, sovelletaanko EY 81 artiklan 1 kohtaa sopimukseen tai yhdenmukaistettuun menettelytapaan, sopimuksen konkreettisia seurauksia ei tarvitse ottaa huomioon, jos ilmenee, että sopimuksen tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla.

(ks. 201 kohta)

5. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c ja d alakohdan mukaan kannekirjelmässä on muun muassa esitettävä yhteenveto kanneperusteista. Lisäksi terminologisista kysymyksistä riippumatta tämän yhteenvedon on oltava riittävän selvä ja täsmällinen, jotta vastaaja voi valmistella puolustuksensa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ratkaista asian tarpeen vaatiessa ilman muita tietoja. Jotta kanne voidaan ottaa tutkittavaksi, olennaisten tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen, joihin se perustuu, on ilmettävä ainakin pääpiirteittäin mutta johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi itse kannekirjelmästä oikeusvarmuuden ja hyvän oikeudenkäytön takaamiseksi.

Tämän osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä ei ole yrittää saada selville kaikista ensimmäisen kanneperusteen tueksi vedotuista seikoista, voidaanko näitä seikkoja käyttää myös toisen kanneperusteen tueksi. Se, että komissio näki erityistä vaivaa yrittääkseen kanneperusteen ilmeisestä epätarkkuudesta huolimatta yksilöidä kantajan mahdolliset väitteet, joihin se vetosi ensimmäistä kanneperustetta koskeneiden perustelujensa yhteydessä ja jotka voidaan tarvittaessa esittää toisen kanneperusteen tueksi, sekä vastata niihin tässä yhteydessä, ei vaikuta tähän päätelmään. Tällainen komission kanta on pelkkä olettama kantajan esittämän kanneperusteen täsmällisestä laajuudesta. Sen perusteella ei voida määrittää varmasti toisen kanneperusteen laajuutta.

(ks. 208 ja 209 kohta)

6. Sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annettu komission tiedonanto perustuu komission harkintavallan käyttöön ja merkitsee yksinomaan sitä, että komissio yhdenvertaisen kohtelun periaatetta noudattaen rajoittaa itse harkintavaltaansa. Tämä tiedonanto luo oikeutettuja odotuksia, joihin yritykset, jotka haluavat paljastaa kartellin komissiolle, tukeutuvat. Kun otetaan huomioon yhdenvertaisen kohtelun periaate ja perusteltu luottamus, jonka yritykset, jotka haluavat tehdä yhteistyötä komission kanssa, voivat perustaa tähän tiedonantoon, komission velvollisuutena on siis noudattaa sitä arvioidessaan yritykselle määrätyn sakon suuruuden määrittämisen yhteydessä sen yhteistyötä.

Tämän osalta uusi tiedonantoehdotus, vaikka se olisi julkaistu ennen sellaisen päätöksen tekemistä, jossa määrätään sakko kilpailusääntöjen rikkomisten vuoksi, tai uusi tiedonanto, joka julkaistaan tällaisen päätöksen tekemisen jälkeen, eivät voi merkitä sitä, että komissio rajoittaisi itse harkintavaltaansa tässä asiassa.

(ks. 223 ja 224 kohta)

7. Jotta yritykselle määrättyä sakkoa voitaisiin alentaa huomattavasti sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun komission tiedonannon C kohdan nojalla, kyseisen tiedonannon B kohdan, johon C kohdassa viitataan, b alakohdassa edellytetään, että tämä on ensimmäinen, joka esittää ratkaisevaa näyttöä kartellin olemassaolosta. Tiedonannossa ei vahvisteta, että salaisen kartellin komissiolle ilmoittavan yrityksen on tämän edellytyksen täyttääkseen toimitettava tälle kaikki ratkaisevat seikat väitetiedoksiannon laatimiseksi tai vielä vähemmän sellaisen päätöksen tekemiseksi, jossa todetaan rikkominen.

(ks. 237–239 kohta)

8. Ne bis in idem ‑periaatteen mukaan seuraamusten määrääminen samalle henkilölle useamman kuin yhden kerran samasta lainvastaisesta käyttäytymisestä saman oikeudellisen intressin suojaamiseksi on kiellettyä. Tämän periaatteen soveltaminen edellyttää kolmen kumulatiivisen edellytyksen täyttymistä, jotka ovat samat teot, sama rikkomiseen syyllistynyt ja sama suojattava oikeudellinen intressi.

Näin ollen yritys voi asianmukaisesti olla kahden rinnakkaisen menettelyn kohteena saman lainvastaisen käyttäytymisen vuoksi ja siis kaksinkertaisen seuraamuksen kohteena, joista yhden määrää asianomaisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ja toisen yhteisön viranomainen, sikäli kuin kyseisillä menettelyillä on eri päämäärä ja sikäli kuin rikotut säädökset eivät ole samat.

Tästä seuraa, että ne bis in idem ‑periaatetta ei sitäkään suuremmalla syyllä voida soveltaa asiassa, jossa yhtäältä komission ja toisaalta kolmannen valtion viranomaisten alulle panemilla menettelyillä ja määräämillä seuraamuksilla ei ilmiselvästi pyritä samaan tavoitteeseen. Kun ensimmäisessä tapauksessa on kyse vääristämättömän kilpailun pysyttämisestä Euroopan unionin alueella tai Euroopan talousalueella, toisessa tapauksessa päämääränä oleva suoja koskee kolmannen valtion markkinoita. Suojatun oikeudellisen intressin samanlaisuutta koskeva edellytys, joka on tarpeen ne bis in idem ‑periaatteen soveltamiseksi, ei tässä tapauksessa täyty.

(ks. 277–281 kohta)

9. Jos yhteisön kilpailusääntöjä rikkoneelle yrityksille määrättävän sakon määrää määritettäessä on tehty virhe huomioon otettavan liikevaihdon tasolla, tämän virheen havaitsemisen on merkittävä sakon määrän korjaamista, vaikka virhe johtuisi yrityksestä.

(ks. 293 kohta)

10. Jaettaessa EY 81 artiklan 1 kohtaa rikkoneita yrityksiä luokkiin sakkojen määrän määrittämiseksi kynnysarvojen määrittämisen kullekin täten yksilöidylle luokalle on oltava johdonmukaista ja objektiivisesti perusteltua.

(ks. 295 kohta)

11. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on hyväksyttävä pyyntö suullisen käsittelyn uudelleen aloittamisesta väitettyjen uusien seikkojen huomioimiseksi ainoastaan siinä tapauksessa, että se, jota asia koskee, tukeutuu tosiseikkoihin, joiden vaikutus voi olla asian lopputuloksen kannalta ratkaiseva ja joihin se ei voinut vedota ennen suullisen käsittelyn päättymistä.

Se, että päätöksen, jossa määrätään sakko kilpailusääntöjä rikkoneelle yritykselle, tekemisen jälkeen tehdään päätös, joka koskee muita tähän rikkomiseen osallistuneita yrityksiä, ei ole uusi seikka, joka vaikuttaisi ratkaisevasti ensimmäisen päätöksen laillisuuteen, eikä käsittelyä näin ollen ole syytä aloittaa uudelleen tällä perusteella.

Yhteisön toimen laillisuutta on arvioitava toimen antamisajankohtana olemassa olleiden tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen perusteella. Näin ollen tämän toimen laillisuutta arvioitaessa ei voida ottaa huomioon yhteisön toimen antamispäivän jälkeisiä seikkoja. Lisäksi päätöksen laillisuuden arvioiminen on periaatteessa tehtävä niiden tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen perusteella, jotka asianosaiset mainitsivat hallinnollisessa menettelyssä ja/tai jotka esitetään tässä päätöksessä. Päinvastaisessa tapauksessa aikaisemman hallinnollisen menettelyn ja myöhemmän tuomioistuinvalvontamenettelyn paralleelisuus, joka perustuu tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen identtisyyteen, asetettaisiin kyseenalaiseksi.

(ks. 323–326 kohta)

12. Kilpailusääntöjen rikkomisen vuoksi määrättävien sakkojen määrän määrittämisen osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi täyden harkintavaltansa nojalla ottaa huomioon lisätietoja, joita ei mainittu riidanalaisessa päätöksessä, kantajan esittämiin väitteisiin nähden. Kun otetaan huomioon oikeusvarmuuden periaate, tämän mahdollisuuden on kuitenkin periaatteessa rajoituttava riidanalaista päätöstä edeltävien tietojen huomioon ottamiseen, jotka komissio saattoi tuntea päätöksen tekohetkellä. Erilainen näkökulma johtaisi siihen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin lausuisi hallinnon sijaan kysymyksestä, jota sitä ei vielä ole pyydetty tutkimaan, mikä loukkaisi tämän toimivaltaa ja yleisemmin toimivallan jakoa ja toimielinten välistä tasapainoa tuomiovallan ja hallintovallan alalla.

(ks. 327 kohta)

YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)

27 päivänä syyskuuta 2006 ( )

Kilpailu – Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt – Natriumglukonaatti – EY 81 artikla – Sakot – Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta – Sakkojen määrän laskennasta annetut suuntaviivat – Yhteistyötiedonanto – Suhteellisuusperiaate – Yhdenvertainen kohtelu – Ne bis in idem -periaate

Asiassa T-322/01,

Roquette Frères SA, kotipaikka Lestrem (Ranska), edustajinaan asianajajat O. Prost, D. Voillemot ja A. Choffel,

kantajana,

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään aluksi A. Bouquet, W. Wils, A. Whelan ja F. Lelièvre, sittemmin Bouquet, Wils ja Whelan, avustajinaan asianajaja A. Condomines ja asianajaja J. Liygonie,

vastaajana,

jossa kantaja vaatii ensiksi EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamisesta (asia COMP/E-1/36.756 – Natriumglukonaatti) 2 päivänä lokakuuta 2001 tehdyn komission päätöksen K(2001) 2931, lopullinen, 1 ja 3 artiklan kumoamista sikäli kuin niissä vahvistetaan kantajalle määrätyn sakon määrä, toiseksi sakon määrän alentamista ja kolmanneksi lainvastaisesti kannettujen määrien palauttamista,

EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Azizi sekä tuomarit M. Jaeger ja F. Dehousse,

kirjaaja: hallintovirkamies I. Natsinas,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 18.2.2004 pidetyssä istunnossa esitetyn,

on antanut seuraavan

tuomion

Tosiseikat

1 Roquette Frères SA (jäljempänä Roquette) on kemianteollisuuden alalla toimiva yhtiö. Se valmistaa muun muassa natriumglukonaattia.

2 Natriumglukonaatti kuuluu kelatoiviin aineisiin, jotka ovat tuotteita, jotka inaktivoivat metalli-ioneja teollisuusprosesseissa. Näihin prosesseihin kuuluvat muun muassa teollisuussiivous (pullojen ja talousastioiden puhdistaminen), pintojenkäsittely (ruosteenestokäsittely, tahranpoisto, alumiinin etsaus) ja vesien käsittely. Kelatoivia aineita käytetään elintarviketeollisuudessa, kosmetiikkateollisuudessa, lääketeollisuudessa, paperiteollisuudessa, betoniteollisuudessa ja myös muilla teollisuudenaloilla. Natriumglukonaattia myydään koko maailmassa, ja maailmanmarkkinoilla on kilpailevia yrityksiä.

3 Vuonna 1995 natriumglukonaatin maailmanlaajuinen kokonaismyynti oli noin 58,7 miljoonaa euroa ja kokonaismyynti Euroopan talousalueella (ETA) noin 19,6 miljoonaa euroa. Tosiseikkojen tapahtumahetkellä viisi yritystä, eli ensinnäkin Fujisawa Pharmaceutical Co. Ltd (jäljempänä Fujisawa), toiseksi Jungbunzlauer AG, kolmanneksi Roquette, neljänneksi Glucona vof, joka oli vuoden 1995 joulukuuhun saakka Akzo Chemie BV:n, joka on Akzo Nobel NV:n (jäljempänä Akzo) kokonaan omistama tytäryhtiö, ja Coöperative Verkoop‑ en Productievereniging van Aardappelmeel en Derivaten Avebe BA:n (jäljempänä Avebe) yhteisessä määräysvallassa oleva yritys, ja viidenneksi Archer Daniels Midland Co. (jäljempänä ADM), vastasi lähes kaikesta maailman natriumglukonaatin valmistuksesta.

4 Vuoden 1997 maaliskuussa Yhdysvaltain oikeusministeriö ilmoitti komissiolle, että lysiini‑ ja sitruunahappomarkkinoilla suoritetun tutkimuksen jälkeen oli niin ikään aloitettu natriumglukonaattimarkkinoita koskeva tutkimus. Vuoden 1997 loka‑ ja joulukuussa sekä vuoden 1998 helmikuussa komissiolle ilmoitettiin, että Akzo, Avebe, Glucona, Roquette ja Fujisawa olivat myöntäneet osallistuneensa kartelliin, joka oli muodostunut natriumglukonaatin hintojen vahvistamisesta sekä tuotteen myyntimäärien jakamisesta Yhdysvalloissa ja muualla Yhdysvaltain oikeusministeriön kanssa tehtyjen sopimusten jälkeen amerikkalaisviranomaiset määräsivät sakkoja kyseisille yrityksille.

5 Komissio esitti 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17 ([EY 81] ja [EY 82] artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus) (EYVL 1962, 13, s. 204) 11 artiklan perusteella 18.2.1998 tietojensaantipyyntöjä Euroopan tärkeimmille natriumglukonaatin valmistajille, tuojille, viejille ja ostajille.

6 Tietojensaantipyynnön seurauksena Fujisawa otti yhteyttä komissioon ilmoittaakseen tälle, että se oli tehnyt yhteistyötä amerikkalaisviranomaisten kanssa edellä kuvatussa tutkimuksessa ja että se halusi tehdä yhtä lailla yhteistyötä komission kanssa sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa 18 päivänä heinäkuuta 1996 annetun komission tiedonannon (EYVL C 207, s. 4; jäljempänä yhteistyötiedonanto) mukaisesti. Komission kanssa 1.4.1998 pitämänsä kokouksen jälkeen Fujisawa toimitti 12.5.1998 kirjallisen lausunnon ja asiakirjat, jotka sisälsivät yhteenvedon kartellin vaiheista, ja tiettyjä muita asiakirjoja.

7 Komissio teki 16. ja 17.9.1998 asetuksen N:o 17 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti tutkimuksen Aveben, Gluconan, Jungbunzlauerin ja Roquetten toimitiloissa.

8 Komissio esitti 10.11.1998 tietojensaantipyynnön ADM:lle. ADM ilmoitti 26.11.1998 aikeensa tehdä yhteistyötä komission kanssa. Kokouksessa, joka pidettiin 11.12.1998, ADM antoi ”ensimmäisen osoituksen yhteistyöstään”. Yrityksen lausunto ja asiaan liittyvät asiakirjat annettiin tämän jälkeen 21.1.1999 komissiolle.

9 Komissio esitti 2.3.1999 yksityiskohtaisia tietojensaantipyyntöjä Gluconalle, Roquettelle ja Jungbunzlauerille. Kyseiset yritykset ilmaisivat 14., 19. ja 20.4.1999 päivätyillä kirjeillä halunsa tehdä yhteistyötä komission kanssa ja toimittivat sille tiettyjä kartellia koskevia tietoja. Komissio esitti 25.10.1999 täydentäviä tietojensaantipyyntöjä ADM:lle, Fujisawalle, Gluconalle, Roquettelle ja Jungbunzlauerille.

10 Saamiensa tietojen perusteella komissio antoi 17.5.2000 väitetiedoksiannon Roquettelle ja muille asianomaisille yrityksille EY 81 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan rikkomisen vuoksi. Roquette ja kaikki muut asianomaiset yritykset toimittivat kirjalliset huomautuksensa vastauksena komission esittämiin väitteisiin. Yksikään näistä ei pyytänyt kuulemista eikä kiistänyt väitetiedoksiannossa esitettyjen tosiseikkojen paikkansapitävyyttä.

11 Komissio lähetti 11.5.2001 täydentäviä tietojensaantipyyntöjä Roquettelle ja muille asianomaisille yrityksille.

12 Komissio teki 2.10.2001 päätöksen K(2001) 2931 lopullinen EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamisesta (asia COMP/E-1/36.756 – Natriumglukonaatti) (jäljempänä päätös). Päätös annettiin tiedoksi Roquettelle 11.10.2001 päivätyllä kirjeellä.

13 Päätöksessä on muun muassa seuraavat säännökset:

”1 artikla

[Akzo], [ADM], [Avebe], [Fujisawa], [Jungbunzlauer] ja [Roquette] ovat rikkoneet EY 81 artiklan 1 kohtaa ja – 1.1.1994 lukien – ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaa osallistumalla jatkuvaan sopimukseen ja/tai yhdenmukaistettuun menettelytapaan natriumglukonaattimarkkinoilla.

Rikkominen kesti

– [Akzon], [Aveben], [Fujisawan] ja [Roquetten] tapauksessa vuoden 1987 helmikuusta vuoden 1995 kesäkuuhun

– [Jungbunzlauerin] tapauksessa vuoden 1988 toukokuusta vuoden 1995 kesäkuuhun

– [ADM:n] tapauksessa vuoden 1991 kesäkuusta vuoden 1995 kesäkuuhun

– –

3 artikla

Yrityksille määrätään seuraavat sakot 1 artiklassa tarkoitetusta rikkomisesta:

a) [Akzo] 9 miljoonaa euroa

b) [ADM] 10,13 miljoonaa euroa

c) [Avebe] 3,6 miljoonaa euroa

d) [Fujisawa] 3,6 miljoonaa euroa

e) [Jungbunzlauer] 20,4 miljoonaa euroa

f) [Roquette] 10,8 miljoonaa euroa

– –”

14 Sakkojen määrän laskemiseksi komissio sovelsi päätöksessään menetelmää, joka esitetään suuntaviivoissa asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennassa (EYVL 1998, C 9, s. 3; jäljempänä suuntaviivat), ja yhteistyötiedonantoa.

15 Ensiksi komissio määritti sakon perusmäärän kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden ja keston perusteella.

16 Tässä yhteydessä komissio katsoi ensinnäkin rikkomisen vakavuuden osalta, että asianomaiset yritykset olivat syyllistyneet erittäin vakavaan rikkomiseen, kun otetaan huomioon rikkomisen laatu, sen todellinen vaikutus natriumglukonaattimarkkinoihin ETA:ssa sekä merkityksellisten maantieteellisten markkinoiden laajuus (päätöksen 371 perustelukappale).

17 Komissio katsoi seuraavaksi, että yritysten todellinen taloudellinen kapasiteetti aiheuttaa vahinkoa kilpailulle oli otettava huomioon ja sakon määrä vahvistettava tasolle, jolla taataan riittävä ehkäisevä vaikutus. Näin ollen komissio tukeutui asianomaisten yritysten natriumglukonaatin myyntiin rikkomiskauden viimeisenä vuonna eli vuonna 1995 perustuneisiin maailmanlaajuisiin liikevaihtoihin, jotka asianomaiset yritykset olivat ilmoittaneet komissiolle tämän tietojensaantipyyntöjen jälkeen ja joiden perusteella komissio laski kyseisten yritysten markkinaosuudet, ja luokitteli nämä yritykset kahteen luokkaan. Se luokitteli ensimmäiseen luokkaan yritykset, joilla sen käytössä olleiden tietojen mukaan oli yli 20 prosentin markkinaosuus natriumglukonaatin maailmanmarkkinoilla ja joihin kuuluivat Fujisawa (35,54 prosenttia), Jungbunzlauer (24,75 prosenttia) ja Roquette (20,96 prosenttia). Komissio vahvisti näille yrityksille 10 miljoonan euron perusmäärän. Toiseen luokkaan komissio luokitteli yritykset, joilla sen käytössä olleiden tietojen mukaan oli alle 10 prosentin markkinaosuus natriumglukonaatin maailmanmarkkinoilla ja joihin kuuluivat Glucona (noin 9,5 prosenttia) ja ADM (9,35 prosenttia). Komissio vahvisti näille yrityksille 5 miljoonan euron perusmäärän eli 2,5 miljoonan euron perusmäärän Akzolle ja Avebelle, joiden yhteisessä määräysvallassa Glucona oli (päätöksen 385 perustelukappale).

18 Lisäksi komissio tarkisti tätä perusmäärää yhtäältä sen varmistamiseksi, että sakolla on riittävä ehkäisevä vaikutus, ja toisaalta sen huomioon ottamiseksi, että suurilla yrityksillä on oikeudellista ja taloudellista tietoa sekä infrastruktuureja, jotka antavat niille mahdollisuuden arvioida paremmin sitä, rikkovatko ne toiminnallaan kilpailusääntöjä, sekä tästä aiheutuvia seurauksia kilpailuoikeuden näkökulmasta. Näin ollen asianomaisten yritysten koko ja niiden kokonaisresurssit huomioon ottaen komissio sovelsi korotuskerrointa 2,5 perusmääriin, jotka oli määritetty ADM:lle ja Akzolle, jolloin tämä perusmäärä oli 12,5 miljoonaa euroa ADM:n tapauksessa ja 6,25 miljoonaa euroa Akzon tapauksessa (päätöksen 388 perustelukappale).

19 Kunkin yrityksen rikkomisen keston huomioimiseksi näin määritettyä perusmäärää korotettiin 10 prosenttia vuotta kohti eli 80 prosenttia Fujisawan, Akzon, Aveben ja Roquetten osalta, 70 prosenttia Jungbunzlauerin osalta ja 35 prosenttia ADM:n osalta (päätöksen 389–392 perustelukappale).

20 Komissio vahvisti tällä tavoin sakkojen perusmääräksi 18 miljoonaa euroa Roquetten osalta. ADM:n, Akzon, Aveben, Fujisawan ja Jungbunzlauerin osalta perusmäärä vahvistettiin vastaavasti 16,88, 11,25, 4,5, 18 ja 17 miljoonaksi euroksi (päätöksen 396 perustelukappale).

21 Toiseksi Jungbunzlauerille määrätyn sakon perusmäärää korotettiin 50 prosenttia raskauttavien olosuhteiden vuoksi, koska kyseisellä yrityksellä oli ollut johtava asema kartellissa (päätöksen 403 perustelukappale).

22 Kolmanneksi komissio tutki ja hylkäsi väitteet, jotka tietyt yritykset olivat esittäneet ja joiden mukaan näiden yritysten osalta pitäisi ottaa huomioon lieventäviä ososuhteita (päätöksen 404–410 perustelukappale).

23 Neljänneksi komissio myönsi yhteistyötiedonannon B kohdan perusteella Fujisawalle ”hyvin huomattavan alentamisen” (80 prosenttia) sen sakon määrästä, joka tälle olisi määrätty, jos tämä ei olisi tehnyt yhteistyötä, ”hyvin huomattavan alentamisen” (80 prosenttia). Komissio katsoi lisäksi, että ADM ei täyttänyt edellytyksiä, jotka vahvistetaan tämän saman tiedonannon C kohdassa sen sakon määrän ”huomattavaksi alentamiseksi”. Lopuksi komissio myönsi kyseisen tiedonannon D kohdan perusteella sakon määrän ”merkittävän alentamisen” (40 prosenttia) ADM:lle ja Roquettelle ja 20 prosenttia Akzolle, Avebelle ja Jungbunzlauerille (päätöksen 418, 423, 426 ja 427 perustelukappale).

24 Komissio peruutti 19.3.2002 päätöksen sikäli kuin se koski Jungbunzlaueria. Komissio teki 29.9.2004 uuden päätöksen K(2004) 3598 EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamisesta (asia COMP/E-1/36.756 – Natriumglukonaatti) (jäljempänä 29.9.2004 tehty päätös) Jungbunzlauerin ja kolmen muun Junbunzlauer-konserniin kuuluvan yrityksen (Jungbunzlauer Ladenburg GmbH, Jungbunzlauer Holding AG ja Jungbunzlauer Austria AG) osalta ja määräsi niille 19,04 miljoonan euron suuruisen sakon, koska ne olivat osallistuneet kartelliin natriumglukonaattisektorilla. Tämän jälkimmäisen päätöksen neljä adressaattia nostivat 23.12.2004 kanteen tästä päätöksestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Tämä kanne rekisteröitiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamossa asianumerolla T‑492/04.

Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset

25 Roquette nosti tämän kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 20.12.2001 toimittamallaan kannekirjelmällä.

26 Esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto) päätti aloittaa suullisen käsittelyn, ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 artiklassa määrättynä prosessinjohtotoimena se esitti asianosaisille kirjallisesti kysymyksiä, joihin nämä vastasivat asetetuissa määräajoissa.

27 Asianosaisten lausumat kuultiin 18.2.2004 pidetyssä istunnossa.

28 Sen jälkeen, kun 29.9.2004 oli tehty päätös muun muassa Jungbunzlauerin osalta, Roquette pyysi 2.2.2005 päivätyllä kirjeellä ensisijaisesti prosessinjohtotoimien määräämistä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 artiklan 4 kohdan perusteella ja toissijaisesti sitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteuttaisi kaikki tarpeelliset toimenpiteet, joihin kuuluu esimerkiksi asian käsittelyn aloittaminen uudelleen ja asioiden yhdistäminen. Hyvän oikeudenhoidon yleisperiaatteen mukaisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kehotti asian käsittelyä uudelleen aloittamatta komissiota ottamaan kantaa Roquetten pyyntöön. Komissio ilmoitti 7.3.2005 päivätyllä kirjeellä katsovansa, että Roquetten pyyntöihin ei ollut syytä suostua.

29 Roquette vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

– kumoaa päätöksen 1 artiklan sikäli kuin siinä katsotaan Roquetten osalta, että rikkominen jatkui vuoden 1987 helmikuusta vuoden 1995 kesäkuuhun

– kumoaa päätöksen 3 artiklan sikäli kuin siinä määrätään Roquettelle 10,8 miljoonan euron suuruinen sakko

– käyttää täyttä harkintavaltaansa ja alentaa Roquettelle määrättyä sakkoa

– velvoittaa komission palauttamaan sille lainvastaisesti kannetun sakon määrän (perusmäärän 3,76 prosentin korkoineen)

– velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

30 Komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

– hylkää kanteen

– velvoittaa Roquetten korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudellinen arviointi

31 Roquetten esittämät kanneperusteet, jotka liittyvät kaikki sille määrätyn sakon määrän vahvistamiseen, koskevat ensinnäkin rikkomisen vakavuutta, toiseksi rikkomisen kestoa, kolmanneksi lieventävien olosuhteiden olemassaoloa, neljänneksi sen yhteistyötä hallinnollisen menettelyn aikana ja viidenneksi ne bis in idem ‑periaatteen soveltamista, kun otetaan huomioon sakot, jotka amerikkalaisviranomaiset sille määräsivät.

I Rikkomisen vakavuus

A Johdanto

32 Sen arvioinnin osalta, jonka komissio teki rikkomisen vakavuudesta, Roquette esittää kolme väitettä, joista ensimmäinen koskee huomioon otettavan liikevaihdon virheellistä määrittämistä, toinen kartellin merkityksellisiin markkinoihin aiheuttaman todellisen vaikutuksen virheellistä arviointia ja kolmas Roquetten käyttäytymisen huomiotta jättämistä.

33 Ennen kuin lausutaan siitä, ovatko nämä eri väitteet perusteltuja, on hyödyllistä muistuttaa tietyistä seikoista, jotka komissio otti huomioon päätöksessään rikkomisen vakavuutta arvioidessaan.

34 Päätöksestä ilmenee, että rikkomisen vakavuuden arvioimiseksi komissio katsoi ensinnäkin, että kun otetaan huomioon rikkomisen luonne, sen todellinen vaikutus natriumglukonaattimarkkinoihin ETA:ssa sekä merkityksellisten maantieteellisten markkinoiden laajuus, asianomaiset yritykset olivat syyllistyneet erittäin vakavaan rikkomiseen, joka oli vaikuttanut koko ETA:han (päätöksen 334–371 perustelukappale).

35 Komissio katsoi seuraavaksi, että asianomaisia yrityksiä oli ”kohdeltava eri tavoin sen huomioimiseksi, mikä niiden todellinen taloudellinen kapasiteetti vahingoittaa merkittävästi kilpailua on, ja – – vahvistettava sakko tasolle, jolla taataan riittävä ehkäisevä vaikutus”. Tässä yhteydessä komissio totesi, että se otti huomioon kunkin yrityksen erityisen merkityksen ja siis sen lainvastaisen käyttäytymisen todellisen vaikutuksen kilpailuun (päätöksen 378 ja 379 perustelukappale).

36 Näiden seikkojen arvioimiseksi komissio päätti tukeutua liikevaihtoihin, jotka asianomaiset yritykset olivat saaneet myymällä natriumglukonaattia maailmanmarkkinoilla rikkomiskauden viimeisen vuoden kuluessa eli vuonna 1995. Komissio katsoi tässä yhteydessä, että ”[koska natriumglukonaatti]markkinat [ovat] maailmanlaajuiset, nämä luvut osoittavat parhaalla mahdollisella tavalla kartelliin osallistuneiden yritysten kapasiteetin aiheuttaa merkittävää vahinkoa muille toimijoille yhteismarkkinoilla ja/tai ETA:ssa” (päätöksen 381 perustelukappale). Komissio lisäsi, että sen mukaan tämän menetelmän käyttämistä tukee se, että kyseessä oli maailmanlaajuinen kartelli, jonka tarkoituksena oli muun muassa maailmanmarkkinoiden jakaminen ja näin ollen kilpailun poistaminen tietyiltä ETA-markkina-alueilta. Se katsoi lisäksi, että kartellin osapuolen maailmanlaajuinen liikevaihto antaa myös käsityksen tämän osapuolen myötävaikutuksesta koko kartellin tehokkuuteen tai päinvastoin epävakaudesta, joka kyseisen osapuolen osallistumatta jättämisestä olisi seurannut (päätöksen 381 perustelukappale).

37 Tämän perusteella komissio päätti määritellä kaksi yritysten luokkaa eli yhtäältä luokan, jonka muodostavat ”natriumglukonaatin kolme tärkeintä valmistajaa, joilla on yli 20 prosentin maailmanmarkkinaosuus”, ja toisaalta luokan, jonka muodostavat yritykset, ”joiden markkinaosuudet natriumglukonaatin maailmanmarkkinoilla ovat huomattavasti pienemmät (alle 10 prosenttia)” (päätöksen 382 perustelukappale). Komissio vahvisti 10 miljoonan euron perusmäärän ensimmäiseen luokkaan kuuluville yrityksille eli Fujisawalle, Jungbunzlauerille ja Roquettelle, joiden markkinaosuudet olivat tässä järjestyksessä noin 36, 25 ja 21 prosenttia, ja 5 miljoonan euron perusmäärän toiseen luokkaan kuuluville yrityksille eli Gluconalle ja ADM:lle, joiden kummankin markkinaosuus oli noin 9 prosenttia. Koska Glucona oli Akzon ja Aveben yhteisessä määräysvallassa, komissio määräsi siis kummallekin näistä yrityksistä 2,5 miljoonan euron perusmäärän (päätöksen 385 perustelukappale).

38 Lopuksi komissio tarkisti tätä perusmäärää yhtäältä sen varmistamiseksi, että sakolla on riittävä ehkäisevä vaikutus, ja toisaalta sen huomioon ottamiseksi, että suurilla yrityksillä on oikeudellista ja taloudellista tietoa sekä infrastruktuureja, jotka antavat niille mahdollisuuden arvioida paremmin sitä, rikkovatko ne toiminnallaan kilpailusääntöjä, sekä tästä aiheutuvia seurauksia kilpailuoikeuden näkökulmasta. Näin ollen asianomaisten yritysten koko ja kokonaisresurssit huomioon ottaen komissio sovelsi korotuskerrointa 2,5 perusmääriin, jotka oli määritetty ADM:lle ja Akzolle, ja vahvisti siis sakon määrän rikkomisen vakavuuden perusteella 12,5 miljoonaksi euroksi ADM:n tapauksessa ja 6,25 miljoonaksi euroksi Akzon tapauksessa (päätöksen 388 perustelukappale).

B Liikevaihdon määrittäminen

1. Asianosaisten lausumat

39 Roquette väittää lähinnä, että komissio ei määrittänyt asianmukaisesti sakon perusmäärän laskemiseksi huomioon otettavaa liikevaihtoa. Roquetten mukaan tämä komission virheellinen arviointi johtuu siitä, että se otti huomioon liikevaihdon, joka sisältää sen ”emäliuosten” liikevaihdon, vaikka komissio myönsi Roquetten mukaan, että kartellia varten huomioon otettuihin natriumglukonaattimarkkinoihin eivät sisälly ”emäliuokset”.

40 Muistutettuaan, että ”emäliuokset” eivät kuulu päätöksen soveltamisalaan, Roquette korosti, että sen 19.11.1999 päivätystä kirjeestä, sen 3.5.1999 päivätystä vastauksesta komission 2.3.1999 esittämään tietojensaantipyyntöön ja sen väitetiedoksiannosta 25.7.2000 esittämistä huomautuksista ilmenee, että sen valmistama nestemäinen natriumglukonaatti vastaa yksinomaan ”emäliuoksia”, jotka ovat peräisin sen erityisestä valmistusprosessista, minkä vuoksi se poikkeaa sen kilpailijoiden tuotteesta. Se kiistää tällä perustella sen, ettei komissio olisi voinut havaita, että ”nestemäinen glukonaatti”, jonka Roquette mainitsee, vastaa ”emäliuoksia” eikä sen kilpailijoiden valmistamaa nestemäistä natriumglukonaattia. Se viittaa tämän osalta myös komission vastineessaan omaksumaan kantaan, jossa tämä Roquetten mukaan myönsi implisiittisesti, että se, mitä Roquette kutsuu ”emäliuokseksi”, ei ole täysin sama asia kuin nestemäinen natriumglukonaatti.

41 Roquette kiistää, että ”emäliuoksia” koskevan viittauksen puuttuminen sen 3.5.1999 ja 21.5.2001 päivätyistä vastauksista 2.3.1999 ja 11.5.2001 päivättyihin tietojensaantipyyntöihin voisi oikeuttaa sen, että komissio ei tee eroa ”emäliuosten” ja nestemäisen natriumglukonaatin välillä. Se korostaa, että se vastasi tietojensaantipyyntöihin noudattamalla komission käyttöön ottamaa lomakepohjaa, jossa ei tehdä eroa ”nestemäisten glukonaattien” ja ”emäliuosten” välillä. Roquetten mukaan lisäksi tietoja, jotka se toimitti vastauksissaan ja joihin kuuluvat liikevaihdot, on arvioitava niiden aikaisempien selvitysten valossa, joissa todetaan, että sen nestemäiset glukonaatit eivät ole tuotteita, jotka kuuluvat kartellin piiriin. Se viittaa tämän osalta myös Fujisawan 12.5.1998 päivättyyn kirjelmään, jossa tämä myönsi Roquetten mukaan, että ”emäliuokset” eivät ole lopputuote ja että ne eivät kuulu kartellin piiriin. Lopuksi Roquetten mukaan se, että kartellin osapuolet eivät maininneet Roquetten nestemäisen natriumglukonaatin poissulkemista kartellista, ei estä sitä, etteivätkö kaikki kolmannet ja komissio olisi myöntäneet ”emäliuosten” jättämistä kartellin ulkopuolelle. Roquetten mukaan komissio saattoi näin ollen tietää, että se, mitä Roquette kutsuu ”nestemäiseksi glukonaatiksi”, on itse asiassa ”emäliuosta”.

42 Roquette väittää näin ollen, ettei se voinut aavistaa, että komissio ymmärtäisi väärin sen nestemäisen natriumglukonaatin luonteen, ja että jos komissio katsoi, että sillä olleet tiedot olivat riittämättömät, se oli huolimaton jättäessään pyytämättä tarvittavia selvityksiä Roquetten ”nestemäisen glukonaatin” ja muiden yritysten vastaavan tuotteen välisestä erosta liikevaihdon laskemiseksi (asia T‑310/94, Gruber + Weber v. komissio, tuomio 14.5.1998, Kok. 1998, s. II‑1043, 242 kohta). Roquetten mukaan komissio olisi saanut muita asiakirjoja, jotka osoittavat Roquetten valmistavan ”emäliuoksia”, jos se olisi noudattanut suurempaa huolellisuutta. Roquette esittää lopuksi pääjohtajansa selvityksen, jossa vahvistetaan, että Roquetten nestemäinen natriumglukonaatti vastaa ”emäliuoksia” ja että Roquette ei valmista muuta nestemäistä natriumglukonaattia kuin ”emäliuoksiaan”.

43 Toissijaisesti Roquette katsoo, että oikeuskäytännön mukaan sen tutkiminen, kuka on vastuussa sakon laskemisessa tapahtuneesta virheestä, on merkityksetöntä ja että virhe huomioon ottaen sakkoa on joka tapauksessa näin ollen alennettava (asia T‑156/94, Aristrain v. komissio, tuomio 11.3.1999, Kok. 1999, s. II‑645, 584–586 kohta).

44 Roquette katsoo näin ollen, että sen huomioon otettava liikevaihto sakon määrän määrittämiseksi ei voi sisältää sen ”emäliuosten” myyntiä. Päätöksen 48 perustelukappaleessa huomioon otettu liikevaihto sakon perusmäärän laskemiseksi sisältää Roquetten mukaan kuitenkin sen ”emäliuosten” liikevaihdon.

45 Tämän komission arviointivirheen seuraus on Roquetten mukaan se, että tämän liikevaihto sen tuotteen osalta, jota rikkominen koskee, on alhaisempi kuin huomioon otettu liikevaihto. Tämän arviointivirheen vuoksi komissio toimi Roquetten mukaan omien sääntöjensä ja yhteisöjen tuomioistuimen asiaa koskevien sääntöjen sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen vastaisesti. Roquettea ei sen mukaan näin ollen pidä luokitella ”ensimmäisen luokan” valmistajiin, joiden markkinaosuus on yli 20 prosenttia ja joiden sakon perusmäärä vahvistettiin 10 miljoonaksi euroksi, ja komissio määräsi sen mukaan liian suuren sakon.

46 Roquette muistuttaa vielä, että oikeuskäytännön mukaan liikevaihto on olennainen tekijä sen arvioimiseksi, mikä kunkin kartelliin osallistuneen yrityksen merkitys on, ja että yksinomaan liikevaihto, joka on peräisin tuotteista, joita kartelli koskee, voidaan ottaa huomioon rikkomisen laajuuden osoittajana (yhdistetyt asiat 100/80–103/80, Musique diffusion française ym. v. komissio, tuomio 7.3.1983, Kok. 1983, s. 1825, Kok. Ep. VII, s. 133, 120 kohta; edellä 42 kohdassa mainittu asia Gruber + Weber v. komissio, tuomion 237 kohta ja asia T‑157/94, Ensidesa v. komissio, tuomio 11.3.1999, Kok. 1999, s. II‑707). Se katsoo, että saman sakon pysyttäminen liikevaihdon pienenemisen jälkeen ”emäliuoksia” koskevan tuloksen poissulkemisen seurauksena loukkaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta. Lisäksi se muistuttaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen riippumattomuudesta suhteessa komissioon sakkojen määräämiseksi, kun otetaan huomioon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen täysi harkintavalta.

47 Komissio kiistää kaikki Roquetten väitteet. Se katsoo, ettei se voinut mitenkään tietää, että Roquetten nestemäinen natriumglukonaatti vastaa ”emäliuoksia”. Komission mukaan Roquette piti tietoisesti yllä tätä koskevaa epäselvyyttä. Se viittaa tämän väitteen tukemiseksi Roquetten 3.5.1999 ja 21.5.2001 päivättyihin vastauksiin komission tietojensaantipyyntöihin sekä Roquetten 19.11.1999 päivättyyn kirjeeseen liitettyyn kaupalliseen asiakirjaan. Komissio huomauttaa, että Roquette viittasi kussakin näissä asiakirjassa nestemäiseen natriumglukonaattiin täsmentämättä, että kyseessä on ”emäliuos”. Lisäksi viittaukset Roquetten 19.11.1999 päivätyssä kirjeessä nestemäiseen natriumglukonaattiin ja ”emäliuoksiin” eivät mahdollista sitä, että voitaisiin päätellä varmasti, että Roquette pitää kaupan yksinomaan ”emäliuosten” tyyppistä nestemäistä natriumglukonaattia. Komissio korostaa sitä, että Roquette tiesi, että tietojensaantipyyntöjen tarkoituksena oli niiden markkinoiden, joihin kartelli vaikutti, arvioiminen sakkojen laskemiseksi. Se katsoo näin ollen, ettei ole kovin uskottavaa, että Roquette ei tietojensaantipyyntöihin vastatessaan maininnut nestemäisen natriumglukonaattinsa luonnetta, koska se oli huolissaan sille toimitetun lomakkeen noudattamisesta ja koska se pelkäsi laiminlyövänsä yhteistyövelvoitettaan poikkeamalla tästä lomakkeesta. Komissio kiistää Roquetten mainitseman edellä 42 kohdassa mainitussa asiassa Gruber + Weber vastaan komissio annetun tuomion merkityksen, koska käsiteltävänä olevassa asiassa sen mukaan Roquette johti sitä harhaan. Komissio toteaa lopuksi, että yksikään kartellin osapuolista ei todennut menettelyn kuluessa, että Roquetten nestemäinen natriumglukonaatti voitiin sulkea pois kartellista.

48 Komissio korostaa toissijaisesti, että vaikka Roquetten nestemäinen tuote pitäisi sulkea pois sen liikevaihdon laskemisesta, joka liittyy Roquetten natriumglukonaattiin, tämä ei vaikuta komission sakolle vahvistamaan 10 miljoonan euron perusmäärään.

49 Se toteaa tämän osalta, että sakon on oltava oikeassa suhteessa rikkomisen vakavuuteen ja kestoon eikä yrityksen omaan liikevaihtoon. Suuntaviivoissa vahvistetaan sen mukaan, että tätä vakavuutta on arvioitava rikkomisen luonteen, sen markkinoihin aiheuttaman vaikutuksen, kun se on mitattavissa, ja asianomaisten markkinoiden maantieteellisen laajuuden mukaan. Lisäksi suuntaviivojen 1 A kohdassa sekä oikeuskäytännössä myönnetään, että yhdenvertaisen kohtelun periaatteen soveltaminen voi johtaa saman käyttäytymisen osalta erilaisten määrien soveltamiseen asianomaisten yritysten osalta ilman, että tämän eron taustalla olisi aritmeettinen laskelma (asia T‑48/98, Acerinox v. komissio, tuomio 13.12.2001, Kok. 2001, s. II‑3859, 90 kohta).

50 Käsiteltävänä olevassa asiassa komissio katsoo, että vaikka Roquetten markkinaosuutta pitäisi laskea 20,96 prosentista 17,4 prosenttiin, se olisi edelleen yksi kolmesta tärkeimmästä natriumglukonaatin valmistajasta, joille on vahvistettava 10 miljoonan euron perusmäärä. Se on edelleen kaukana ADM:n ja Gluconan emoyhtiöiden, joilla on alle 10 prosentin markkinaosuus ja joille määrättiin 5 miljoonan euron sakko, edellä.

2. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

51 Aluksi on todettava, että päätöksen 34 ja 38 perustelukappaleen mukaan on kiistatonta, että rikkomisen kohteena oleva tuote on natriumglukonaatti, joka käsittää kiinteän natriumglukonaatin, nestemäisen natriumglukonaatin ja glukonihapon, muttei ”emäliuokseksi” nimettyä tuotetta.

52 Päätöksen 48 ja 381 perustelukappaleesta ilmenee lisäksi, että komission huomioon ottamat liikevaihdot ovat liikevaihdot, jotka on otettu kartellin osapuolten vastauksista komission tietojensaantipyyntöihin, ja että nämä liikevaihdot vastaavat lukuja, jotka on saatu kartellin kunkin jäsenen maailmanlaajuisesta natriumglukonaatin myynnistä rikkomisen viimeisenä vuonna eli 1995. Komissio katsoi näin ollen tällä perusteella, että vuoden 1995 osalta Roquetten maailmanlaajuinen liikevaihto natriumglukonaatin osalta oli 12 293,62 tuhatta euroa ja sen maailmanlaajuinen markkinaosuus arvioitiin näin ollen 20,96 prosentiksi (päätöksen 48 perustelukappale).

53 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjallisen kysymyksen jälkeen komissio vahvisti, että 12 293,62 tuhannen euron summa vastaa 80 216 582 Ranskan frangia (FRF), joka on summa, jonka Roquette oli ilmoittanut komissiolle 21.5.2001 vastauksessaan tämän esittämään tietojensaantipyyntöön. Tästä 21.5.2001 päivätystä vastauksesta ilmenee, että 80 216 582 FRF:n summa, joka edustaa Roquetten maailmanlaajuista liikevaihtoa natriumglukonaatin osalta vuonna 1995, vastaa Roquetten liikevaihtojen summaa kiinteän natriumglukonaatin (60 517 501 FRF), nestemäisen natriumglukonaatin (16 029 382 FRF) ja glukonihapon (3 669 699 FRF) osalta vuonna 1995.

54 Lopuksi Roquette liitti vastaukseensa selvityksen, jonka sen pääjohtaja oli laatinut ja jonka mukaan vuonna 1995 ja aiemmin se oli pitänyt kaupan nimellä ”nestemäinen glukonaatti” yksinomaan ”emäliuoksia”. Komissio ei kiistänyt tämän ilmoituksen oikeellisuutta vastauskirjelmässään, vastauksissaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjallisiin kysymyksiin eikä suullisessa käsittelyssä.

55 On näin ollen kiistatonta, että komission huomioon ottama Roquetten liikevaihto kattoi ”emäliuosten” myynnillä saadun liikevaihdon, vaikka tämä tuote ei ollut kartellin kohteena. Tästä seuraa, että Roquetten liikevaihto, joka otettiin huomioon sakon määrän määrittämiseksi, on virheellinen. Roquettelle määrättiin näin ollen erehdyksessä sakko, jonka määrä ei kuvasta tarkoituksenmukaisesti sen asemaa rikkomisen kohteena olleen tuotteen markkinoilla.

56 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi täyttä harkintavaltaansa käyttäen tämän virheen seuraukset sen jälkeen, kun se on tarkastellut muita Roquetten esittämiä kanneperusteita.

C Kartellin todellinen vaikutus

1. Alustavia huomautuksia

57 Roquette väittää lähinnä, että komissio ei ottanut huomioon kartellin vähäistä vaikutusta arvioidessaan sen todellista vaikutusta merkityksellisiin markkinoihin. Näin ollen komissio toimi oman käytäntönsä ja vakiintuneen oikeuskäytännön vastaisesti rikkoen asetuksen N:o 17 15 artiklaa ja loukaten suhteellisuusperiaatetta.

58 Tämän osalta on muistutettava vakiintuneesta oikeuskäytännöstä, jonka mukaan kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuus on määritettävä useiden seikkojen perusteella, joihin kuuluvat muun muassa asian erityisolosuhteet ja asiayhteys, mutta perusteista, jotka on välttämättä otettava huomioon, ei kuitenkaan ole vahvistettu sitovaa tai tyhjentävää luetteloa (asia C‑137/95 P, SPO ym. v. komissio, määräys 25.3.1996, Kok. 1996, s. I‑1611, 54 kohta; asia C‑219/95 P, Ferriere Nord v. komissio, tuomio 17.7.1997, Kok. 1997, s. I‑4411, 33 kohta ja asia T‑9/99, HFB ym. v. komissio, tuomio 20.3.2002, Kok. 2002, s. II‑1487, 443 kohta).

59 Suuntaviivoissaan (1 A kohdan ensimmäinen alakohta) komissio totesi, että rikkomisen vakavuuden arvioimiseksi se ottaa huomioon, paitsi rikkomisen luonteen ja asianomaisten maantieteellisten markkinoiden laajuuden, ”sen todellisen vaikutuksen markkinoihin, jos se on mitattavissa”.

60 Käsiteltävänä olevan asian osalta päätöksen 334–388 perustelukappaleesta ilmenee, että komissio todellakin vahvisti sakon määrän, joka määritettiin rikkomisen vakavuuden perusteella, nämä kolme kriteeriä huomioon ottaen. Tässä yhteydessä se katsoi erityisesti, että kartellilla oli ollut ”todellinen vaikutus” natriumglukonaattimarkkinoihin (päätöksen 371 perustelukappale).

61 Päätöksen 340 perustelukappaleessa komissio esitteli analyysinsä seuraavasti:

”Komissio katsoo, että kilpailusääntöjen rikkomisella, johon syyllistyivät yritykset, jotka tässä päätöksessä tarkoitettuna ajanjaksona edustivat yli 90 prosenttia natriumglukonaatin maailmanmarkkinoista ja 95 prosenttia sen Euroopan markkinoista, oli todellinen vaikutus markkinoihin ETA:ssa, koska se pantiin täytäntöön tunnollisesti. Koska järjestelyillä pyrittiin erityisesti rajoittamaan myyntimääriä, soveltamaan korkeampia hintoja kuin ilman järjestelyjä ja rajoittamaan myyntiä tietyille asiakkaille, niillä on täytynyt olla vaikutus tavanomaiseen käyttäytymismalliin markkinoilla ja niiden on näin ollen täytynyt vaikuttaa näihin markkinoihin.”

62 Se korosti päätöksen 341 perustelukappaleessa, että ”sopimusten täytäntöönpanon ja tämän markkinoihin aiheuttamien vaikutusten välillä tehtiin kaikin mahdollisin tavoin ero”, mutta on ”kuitenkin väistämätöntä, että tietyt tosiseikat, joita käytettiin päätelmien tekemiseen näistä kahdesta seikasta, ovat samat”.

63 Näin ollen komissio analysoi ensiksi kartellin täytäntöönpanoa (päätöksen 342–351 perustelukappale). Sen mukaan kartellin täytäntöönpanon osoittivat eri seikat, jotka liittyivät siihen, minkä se katsoi olevan kartellin kulmakivi, eli myyntikiintiöihin. Komissio viittasi lisäksi siihen, että ”kartellille oli tyypillistä jatkuva huoli vahvistaa tavoite‑ ja/tai vähimmäishintoja”, ja lisäsi, että sen mielestä ”näillä hinnoilla on täytynyt olla vaikutus osallistujien käyttäytymiseen, vaikka osallistujat eivät järjestelmällisesti saavuttaneetkaan niitä” (päätöksen 348 perustelukappale). Komissio päätteli, että ”[kartellin] täytäntöönpanon tehokkuudesta ei voi olla epäilystä” (päätöksen 350 perustelukappale).

64 Komissio arvioi toiseksi kilpailusääntöjen rikkomisen vaikutusta natriumglukonaattimarkkinoihin. Tämän osalta se viittasi ensiksi merkityksellisten markkinoiden arviointiin päätöksen 34–41 perustelukappaleessa. Sen jälkeen se viittasi päätöksen 235 ja 236 perustelukappaleessa jo tehtyyn arviointiin ja tuki jäljempänä esittämäänsä vedoten kahteen taulukkoon (jäljempänä kaaviokuvat), jotka se oli takavarikoinut Roquetten toimitiloista (päätöksen 354 perustelukappale):

”Roquetten toimitiloista tutkimuksen yhteydessä löydetyistä [kaaviokuvista] ilmenevä hintakehitys osoittaa, että kartellin jäsenten tavoite saavutettiin ainakin osittain. Kyseiset kaksi [kaaviokuvaa], jotka kuvaavat hintakehitystä Ranskan frangeina Euroopan natriumglukonaattimarkkinoilla vuosina 1977–1995, osoittavat hintojen laskun vuonna 1985. Tämä liike johtui todennäköisesti vanhan kartellin häviämisestä ja sitä seuranneesta tuotantokapasiteetin käytön kasvusta. Vuoden 1986 lopussa hintataso oli pudonnut lähes puoleen vuoden 1985 alkuun verrattuna. On erittäin todennäköistä, että sellaisten sopimusten soveltaminen, joilla otettiin käyttöön uusi kartelli vuodesta 1986 lukien, myötävaikutti merkittävästi todettuun hintojen voimakkaaseen nousuun (kaksinkertaistuminen) vuosien 1987 ja 1989 välillä. Vuonna 1989 tapahtuneen laskun, joka ei ollut yhtä selvä kuin vuoden 1985 lasku, jälkeen hintataso pysyi vuoteen 1995 saakka noin 60 prosenttia korkeampana kuin vuonna 1987.”

65 Päätöksen 235 ja 236 perustelukappaleessa, joihin päätöksen 354 perustelukappaleessa viitataan, komissio toteaa seuraavaa:

”(235) Roquetten toimitiloista tutkimuksen yhteydessä takavarikoidut kaksi asiakirjaa ovat riittävän täsmällinen näyttö tuloksista, jotka kartelli saavutti natriumglukonaatilla. Ne sisältävät muun muassa [kaaviokuvan], joka esittää natriumglukonaatin ’eurooppalaista’ keskivertohintaa vuosina 1977–1995.

(236) [Yhdessä kaaviokuvassa] osoitetaan selkeästi, että vuosina 1981 ja 1987, kun ’ensimmäinen’ ja ’toinen’ kartelli pantiin täytäntöön, hinnat nousivat hyvin nopeasti. Hinnat laskivat äkillisesti vuonna 1985, mikä vastaa ’ensimmäisen kartellin’ loppua, kun Roquette vetäytyi siitä. Vuosina 1987–1989 natriumglukonaatin hinta nousi voimakkaasti: se itse asiassa kaksinkertaistui. Tämän jälkeen vuosina 1989–1995 hinta oli noin 60 prosenttia korkeampi kuin se oli ollut vuoden 1987 laskusuhdanteen aikana. On todettava, että toisin kuin vuosina 1981–1986, vuoteen 1995 saakka natriumglukonaatin hinta kyettiin pysyttämään erittäin korkealla tasolla.”

66 Tämän jälkeen komissio tiivisti, analysoi ja hylkäsi eri väitteet, jotka osapuolet olivat esittäneet hallinnollisen menettelyn aikana osoittaakseen vääräksi päätelmän, jonka komissio oli tehnyt Roquetten toimitiloista takavarikoiduista kaaviokuvista. ADM:n, joka väitti erityisesti, että tämä sama hintakehitys olisi tapahtunut myös ilman kartellia, väitteiden osalta komissio totesi seuraavaa (päätöksen 359, 365 ja 369 perustelukappale):

”(359) – – ADM:n esittämät väitteet eivät osoita vakuuttavalla tavalla, että kartellin täytäntöönpano ei voinut vaikuttaa millään tavoin hintojen vaihteluihin. Vaikka on totta, että ADM:n esittämä skenaario voi toteutua ilman kartellia, se sopii aivan yhtä hyvin yhteen olemassa olevan salaisen yhteistyön kanssa. 1980-luvun puolivälissä havaittu kapasiteetin kasvu voi olla samanaikaisesti sekä ensimmäisen kartellin (1981–1985) häviämisen syy että seuraus. Vuodesta 1987 lähtien tapahtunut kehitys on täysin yhdenmukainen kyseisenä ajanjaksona toimineen kartellin uudelleenaktivoinnin kanssa. Näin ollen sitä, että natriumglukonaatin hinta alkoi nousta, ei voida kokonaisuudessaan selittää yksinomaan kilpailulla, vaan sitä on tulkittava sen sopimuksen valossa, jonka osallistujat tekivät ”vähimmäishinnoista”, markkinaosuuksien jakamisesta sekä tietojenvaihto‑ ja valvontajärjestelmästä. Kaikki nämä seikat myötävaikuttivat hinnankorotusten onnistumiseen.

– –

(365) [Yksi kaaviokuva], joka löydettiin Roquetten toimitiloista, vahvistaa, että vuosina 1991–1995 eli ajanjaksona, jolloin ADM osallistui kartelliin, hinnat pysyivät vakaina tai laskivat hieman. Mikään ei osoita, että hinnat olisivat laskeneet voimakkaasti, tai varsinkaan, että ne eivät olisi olleet kannattavia. ADM:n poistuminen markkinoilta selittyy todennäköisemmin vakavilla teknisillä ongelmilla, joita sillä oli heti sen liityttyä kartelliin ja jotka jatkuivat. Se ei siis milloinkaan kyennyt täyttämään myyntikiintiöitään.

– –

(369) Lopuksi on käsittämätöntä, että osapuolet olisivat päättäneet useaan otteeseen tavata ympäri maailman myyntikiintiöiden jakamiseksi, hintojen vahvistamiseksi ja asiakkaiden jakamiseksi näin pitkän ajanjakson aikana, kun otetaan huomioon muun muassa aiheutuneet riskit, jos niiden mukaan kartellilla oli vain olematon tai vähäinen vaikutus natriumglukonaattimarkkinoihin.”

67 Tämän analyysin osalta Roquetten esittämät eri väitteet siitä, osoittiko komissio kartellin todellisen vaikutuksen, voidaan erottaa sen mukaan, liittyvätkö ne komission tekemiin päätelmiin kartellin täytäntöönpanosta, komission huomioon ottamiin seikkoihin kartellin täytäntöönpanon ja vaikutuksen osoittamiseksi, vai siihen, että komissio jätti huomiotta muita seikkoja kartellin todellisen vaikutuksen arvioinnin yhteydessä.

2. Väite, jonka mukaan komissio valitsi virheellisen näkökulman osoittaakseen, että kartellilla oli todellinen vaikutus markkinoihin

a) Asianosaisten lausumat

68 Erillään väitteistään, jotka koskevat komission huomioon ottamien seikkojen merkityksellisyyttä kartellin täytäntöönpanon ja vaikutuksen osoittamiseksi, Roquette kiistää komission mahdollisuuden osoittaa todellinen vaikutus niiden päätelmien perusteella, jotka tehtiin kartellin täytäntöönpanosta.

69 Roquette kiistää erityisesti yhtäältä komission analyysin päätöksen 340–351 perustelukappaleessa, joissa tämä väittää, että koska kartelli pantiin tunnollisesti täytäntöön, sen on täytynyt vaikuttaa tavanomaiseen käyttäytymismalliin, ja että sopimusten todellinen täytäntöönpano ei välttämättä edellytä täsmälleen samojen hintojen ja määrien soveltamista markkinoilla, vaan että sovitun tason lähestyminen riittää. Roquette kiistää toisaalta komission päätöksen 369 perustelukappaleessa tekemän päätelmän siitä, että osapuolten pitkän ajanjakson kuluessa jatkuneet tapaamiset tähän liittyneistä riskeistä huolimatta merkitsivät markkinoille aiheutetun vaikutuksen olemassaoloa.

70 Komission mukaan nämä väitteet eivät ole perusteltuja.

b) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

71 Akuksi on huomautettava, että suuntaviivojen 1 A kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan komission on laskiessaan sakkoa kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden osalta otettava huomioon muun muassa ”[kilpailusääntöjen rikkomisen] todellinen vaikutus markkinoihin, jos se on mitattavissa”.

72 Tältä osin on arvioitava ilmaisun ”jos se [eli todellinen vaikutus] on mitattavissa” täsmällistä merkitystä. Erityisesti on määritettävä, voiko komissio tämän sanamuodon mukaan ottaa sakkoja laskiessaan huomioon kilpailusääntöjen rikkomisen todellisen vaikutuksen yksinomaan, jos se voi mitata tämän vaikutuksen, ja siinä määrin kuin se voi sen tehdä.

73 Kuten komissio on oikeutetusti väittänyt, kartellin asianomaisiin markkinoihin kohdistuvan vaikutuksen tutkiminen edellyttää väistämättä tukeutumista olettamuksiin. Tässä yhteydessä komission on erityisesti tutkittava sitä, mikä kyseessä olevan tuotteen hinta olisi ollut ilman kartellia. Tutkittaessa hintojen tosiasiallisen kehityksen syitä on kuitenkin uskallettua spekuloida kunkin syyn osuudella asiassa. On otettava huomioon se objektiivinen seikka, että hintakartellin vuoksi osapuolet ovat nimenomaan luopuneet vapaudestaan kilpailla hinnoilla. Muiden tekijöiden kuin tämän kartellin osapuolten vapaaehtoisen luopumisen vaikutuksen arviointi perustuu näin ollen väistämättä kohtuullisiin todennäköisyyksiin, joita ei voida täsmällisesti mitata.

74 Näin ollen komissiota ei voida ilman, että tältä kriteeriltä, joka voidaan ottaa huomioon sakon määrän määrittämiseksi, poistettaisiin tehokas vaikutus, arvostella siitä, että se on tukeutunut kartellin todellisiin vaikutuksiin asianomaisilla markkinoilla siten, että se ei ole mitannut tätä vaikutusta tai arvioinut sitä numeromääräisesti.

75 Tämän vuoksi kartellin todellinen vaikutus asianomaisiin markkinoihin on katsottava riittävästi toteen näytetyksi, jos komissio kykenee esittämään konkreettisia ja uskottavia aihetodisteita, jotka osoittavat kohtuullisella todennäköisyydellä, että kartelli on vaikuttanut näihin markkinoihin.

76 Käsiteltävänä olevassa asiassa komission tekemän analyysin tiivistelmästä (ks. edellä 61–66 kohta) ilmenee, että tämä tukeutui kahteen seikkaan sen päätelmän tekemiseksi, että kartellilla oli ”todellinen vaikutus” markkinoihin. Se vetosi yhtäältä siihen, että kartellin jäsenet olivat panneet tunnollisesti täytäntöön kartellin sopimukset (ks. muun muassa päätöksen 340 perustelukappale, joka esitetään edellä 61 kohdassa) ja että kartelli jatkui pitkään (päätöksen 369 perustelukappale, joka esitetään edellä 66 kohdassa). Se katsoi toisaalta, että Roquetten toimitiloista takavarikoidut kaaviokuvat osoittivat tietyn yhtäpitävyyden kartellin vahvistamien hintojen ja kartellin jäsenten markkinoilla tosiasiassa soveltamien hintojen välillä (päätöksen 354 perustelukappale, joka esitetään edellä 64 kohdassa).

77 Ensiksi on korostettava, että komissio ei tyytynyt päättelemään kartellin todellista vaikutusta natriumglukonaattimarkkinoihin yksinomaan sen tosiasiallisen täytäntöönpanon perusteella. Kuten edellä mainituista päätöksen otteista ilmenee, komissio pyrki niin paljon kuin mahdollista tutkimaan erikseen kartellin täytäntöönpanoa ja sen todellista vaikutusta markkinoihin ja katsoi lähinnä, että kartellin täytäntöönpano on edeltävä ja tarpeellinen muttei kuitenkaan riittävä edellytys sen todellisen vaikutuksen osoittamiselle (ks. vastaavasti päätöksen 341 perustelukappale). Komissio toki myönsi päätöksen 341 perustelukappaleessa, että ”on väistämätöntä, että tietyt tosiseikat, joita käytettiin päätelmien tekemiseen näistä kahdesta seikasta, ovat samat”, minkä vuoksi se ei Roquetten mukaan aina käyttänyt asianmukaisia termejä analyysinsä kummankin osan yhteydessä, mutta on kuitenkin niin, että komissiota ei voida moittia siitä, että se olisi sekoittanut kartellin täytäntöönpanon ja sen todellisen vaikutuksen. Lisäksi koska kartellin tosiasiallinen täytäntöönpano on ennakkoedellytys sen todelliselle vaikutukselle, se on ensimmäinen osoitus kartellin todellisesta vaikutuksesta.

78 Komissiota ei myöskään voida moittia siitä, että se katsoi, että koska kartellin jäsenet edustivat yli 90:tä prosenttia natriumglukonaatin maailmanmarkkinoista ja 95:tä prosenttia ETA:n markkinoista ja koska ne näkivät huomattavasti vaivaa tämän kartellin organisoinnin, seurannan ja sopimusten valvonnan osalta, sen täytäntöönpano oli erittäin voimakas osoitus markkinoille aiheutuneiden vaikutusten olemassaolosta, koska (ks. edellä 167 kohta) käsiteltävänä olevassa asiassa komissio ei tyytynyt tähän analyysiin.

79 Komissio saattoi lisäksi katsoa pätevästi, että tämän seikan painoarvo kasvoi kartellin keston myötä. Monitahoisen kartellin, joka liittyy käsiteltävänä olevan asian tavoin hintojen vahvistamiseen, markkinoiden jakamiseen ja tietojenvaihtoon, asianmukainen toiminta merkitsee muun muassa huomattavia hallinto‑ ja toimintakuluja. Komissio saattoi näin ollen kohtuudella katsoa, että se, että yritykset jatkoivat rikkomista ja varmistivat hallintonsa tehokkuuden pitkän ajanjakson kuluessa tällaiseen lainvastaiseen toimintaan erottamattomasti liittyvistä riskeistä huolimatta, merkitsee, että kartellin jäsenet saivat tiettyä hyötyä tästä kartellista, ja näin ollen, että sillä oli todellinen vaikutus asianomaisiin markkinoihin, vaikka se ei ollut mitattavissa.

80 Edellä esitetystä seuraa, että komissio ei omaksunut virheellistä lähestymistapaa kartellin natriumglukonaattimarkkinoille aiheuttaman todellisen vaikutuksen arvioimiseksi.

3. Väitteet, jotka koskevat komission huomioon ottamia seikkoja, jotka osoittavat kartellin täytäntöönpanon ja sen vaikutukset

a) Kartellin eri vaiheet

Asianosaisten lausumat

81 Roquetten mukaan komissio erotteli päätöksessä kolme vaihetta rikkomisen täytäntöönpanossa eli ”valmistelevan” vaiheen (vuoden 1986 toukokuusta vuoden 1987 huhtikuuhun), ”toiminnallisen” vaiheen (vuoden 1987 huhtikuusta vuoden 1990 toukokuuhun, jolloin ADM tuli mukaan kartelliin) ja ”laskuvaiheen” (vuoden 1990 toukokuusta vuoden 1995 kesäkuuhun). Roquette väittää, että tämä ero perustuu ilmeisesti siihen, millainen vaikutus kartellilla oli markkinoihin, ja että komissio ei arvioinut riittävästi kartellin vaikutuksia ensimmäisen ja viimeisen vaiheen aikana.

82 Roquette katsoo, että valmistelevan vaiheen aikana asianomaisille markkinoille ei aiheutunut kilpailunvastaista vaikutusta, koska osapuolet yksinomaan loivat kontakteja ja sopivat kartellin pääperiaatteista. Samalla tavoin kuin komissio myönsi päätöksen 106 perustelukappaleessa sen osalta, että vuoden 1986 toukokuun kokouksella ei ollut vaikutusta, joten sitä ei tarvinnut ottaa huomioon kartellin vaikutuksen arvioimiseksi, Roquette katsoo, että 19. ja 20.2.1987 pidetyllä kokouksella ei ollut vaikutusta, joten komission ei olisi pitänyt ottaa myöskään sitä huomioon. Roquetten mukaan tämän jälkimmäisen kokouksen aikana sovittiin yksinomaan kartellin periaatteista muttei käytännön yksityiskohdista, joista sen mukaan sovittiin vasta 11. ja 12.4.1987 pidetyssä kokouksessa. Näin ollen komissio saattoi ottaa huomioon rikkomisen vaikutukset vasta vuoden 1987 huhtikuusta lukien eikä vuoden 1987 helmikuusta lukien, kuten se teki.

83 Roquette katsoo lisäksi, että komissio jätti huomiotta kartellin toiminnalliset puutteet laskuvaiheen aikana kartellin markkinoihin aiheuttamien vaikutusten arvioimiseksi. Komissio ei näin ollen sen mukaan ottanut huomioon korvausjärjestelyn kyseenalaistamista, joka perustui siihen, että ADM ei kyennyt noudattamaan sille myönnettyjä kiintiöitä kartelliin liittymisestään lähtien, vaikka komissio myönsi nämä tosiseikat päätöksen 100, 200 ja 209 perustelukappaleessa. Komissio ei sen mukaan myöskään ottanut huomioon sitä, että kokouksissa sovittuja periaatteita, joihin kuului erityisesti osapuolten myyntitietojen ilmoittaminen ja kiintiöiden noudattaminen, ei pantu täytäntöön. Roquette väittää erityisesti, että komissio ei ottanut huomioon sitä, että Roquette kieltäytyi osallistumasta ulkopuoliseen valvontajärjestelmään, mikä antoi sille liikkumatilaa.

84 Komissio vaatii näiden väitteiden hylkäämistä.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

85 Kartellin eri vaiheiden huomiotta jättämisen osalta on ensiksi todettava, että toisin kuin Roquette väittää, komissio ei vahvistanut kartellin vaikutuksen tasoa sen kunkin vaiheen mukaan. Päätöksen 352 perustelukappaleesta ja sitä seuraavista perustelukappaleista ilmenee, että komissio otti huomioon kartellin vaikutuksen yhden ainoan ajanjakson perusteella, joka kattoi rikkomisen koko keston.

86 Lisäksi kartellin vaikutuksen puuttumisen osalta sen valmistelevan vaiheen aikana päätöksestä toki ilmenee, että 19. ja 20.2.1987 Amsterdamissa pidetyn kokouksen aikana Benckiser GmbH (joka myi vuonna 1988 natriumglukonaattitoimintansa Jungbunzlauerille), Fujisawa, Glucona ja Roquette tekivät yleisen puitesopimuksen, jonka yksityiskohtia oli tarkoitus tarkastella myöhemmässä kokouksessa, joka oli suunniteltu pidettäväksi kaksi kuukautta myöhemmin Vancouverissa (päätöksen 108 ja 109 perustelukappale), ja että 11. ja 12.4.1987 Vancouverissa pidetyssä kokouksessa nämä samat osapuolet ja Finnsugar täsmensivät kartellin täytäntöönpanon periaatteet (päätöksen 112, 113, 115 ja 116 perustelukappale).

87 Kuitenkin Amsterdamissa 19. ja 20.2.1987 pidetyssä kokouksessa sovittiin markkinaosuuksien vahvistamisen, jäädyttämisen ja niiden noudattamisen periaatteen osalta kyseisen vuoden tai kahden edeltävän vuoden todellisten myyntilukujen perusteella, että vuoden 1986 myyntiluvut olisivat viitteenä (päätöksen 108 perustelukappale) ja että markkinaosuudet olisi jaettava tietyn jakoperusteen mukaan. Tämä viimeinen seikka ilmenee Roquetten edustajan 3.3.1997 päivätystä muistiosta, jonka Roquette toimitti komissiolle hallinnollisen menettelyn aikana. Näin ollen Amsterdamissa 19. ja 20.2.1987 pidetyssä kokouksessa osapuolten kesken sovittiin ainakin tietyistä yksityiskohdista, jotka mahdollistivat kartellin osittaisen soveltamisen. Näin ollen kartellin täytäntöönpanoa kyseisestä päivästä lukien ei voida kiistää tämän jälkeen tehdyistä eri täsmennyksistä huolimatta.

88 Mitä tulee siihen, että kartellin vaikutusten vähentymistä laskuvaiheen aikana ei otettu huomioon, päätöksestä toki ilmenee, että se, että ADM ei noudattanut kiintiöitä, aiheutti paljon ristiriitoja kartellin eri jäsenten välillä sekä vaatimuksia luopua korvausjärjestelmästä (ks. mm. päätöksen 100, 200 ja 209 perustelukappale). ADM:n kykenemättömyys täyttää myyntikiintiönsä, vaikka kartellin muut osapuolet rajoittivat tuotteen tarjontaansa, vähensi vielä enemmän natriumglukonaatin tarjontaa markkinoilla, mikä ei heikentänyt vaan pikemminkin vahvisti kartellin vaikutusta markkinoilla.

89 Lisäksi Roquetten niiden väitteiden osalta, jotka koskevat sitä, että osapuolet eivät tämän laskuvaiheen aikana toimittaneet tietoja myynnistään ja kiintiöiden noudattamisestaan, on todettava, että Roquette tyytyi vetoamaan tämän väitteen tueksi siihen, että se kieltäytyi osallistumasta ulkopuoliseen valvontajärjestelmään, mikä jätti sille liikkumatilaa. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tietyn yrityksen omaksumakseen väittämällä käyttäytymisellä ei ole merkitystä sen arvioimiseksi, mikä kartellin vaikutus markkinoihin on, koska huomioon otettavat vaikutukset ovat sen kilpailusääntöjen rikkomisen kokonaisuuden vaikutukset, johon yritys on osallistunut (asia C‑49/92 P, komissio v. Anic Partecipazioni, tuomio 8.7.1999, Kok. 1999, s. I‑4125, 150 ja 152 kohta ja asia T‑224/00, Archer Daniels Midland ja Archer Daniels Midland Ingredients v. komissio, tuomio 9.7.2003, Kok. 2003, s. II‑2597, 160 ja 167 kohta). Näin ollen väite, joka koskee sitä, että kartellin vaikutusten vähentymistä laskuvaiheen aikana ei otettu huomioon, on myös perusteeton.

90 Lopuksi vaikka osoittautuisi, että kartellia ei pantu täytäntöön valmistelevan vaiheen ja laskuvaiheen aikana, tämä itsessään ei voi missään tapauksessa osoittaa, ettei se vaikuttanut markkinoihin. Kartellin vaikutus ei välttämättä ole läheisessä yhteydessä sen kestoon. Ei näin ollen voida sulkea pois sitä, että kun kartellilla on olematon vaikutus pitkän ajan mutta tuhoisa vaikutus lyhyen ajan, tämän kartellin vaikutus on yhtä tärkeä kuin kartellin, jolla on tietty vaikutus koko sen keston ajan. Näin ollen kartellin vaikutuksen puuttuminen tai sen vähäinen vaikutus tiettyinä ajanjaksoina, vaikka tämä olisi näytetty toteen, ei välttämättä osoita vähäisempää vaikutusta kuin sellaisen kartellin vaikutus, jota tarkastellaan koko sen keston ajan.

91 Edellä esitetyn perusteella Roquetten väitteet, jotka koskevat sitä, että kartellin eri vaiheita ei otettu huomioon, on hylättävä.

b) Kartellin tavoitteiden toteuttamatta jättäminen toiminnallisen vaiheen aikana

Johdanto

92 Roquette katsoo myös, että kartellilla oli vähäinen todellinen vaikutus ”toiminnallisen” vaiheensa aikana (vuoden 1987 huhtikuusta vuoden 1990 toukokuuhun), mitä komissio ei ottanut asianmukaisesti huomioon. Roquette vetoaa erityisesti siihen, että kartellin vähäisiä vaikutuksia ei otettu huomioon, kun otetaan huomioon valvontajärjestelmän pettäminen ja seuraavien kartellin tavoitteiden toteuttamatta jättäminen: kiintiöiden käyttöön ottaminen, hintojen vahvistaminen ja asiakkaiden jakaminen.

93 Tämän osalta on ennen kaikkea korostettava, että komissio ei käsiteltävänä olevassa asiassa osoita kartellin vaikutusta sen tavoitteiden täyden toteuttamisen perusteella. Komissio katsoo, että osapuolten välinen tietojenvaihto, markkinaosuuksien yksityiskohtainen määrittäminen, tavoite‑ ja/tai vähimmäishintojen vahvistaminen ja asiakkaiden jakaminen kartellin jäsenille kokouksissa osoittavat ensi tilassa kartellin täytäntöönpanon. Tämän täytäntöönpanon ja natriumglukonaattimarkkinoiden hintakehityksen osalta, sellaisena kuin tämä komission mukaan ilmenee Roquetten toimitiloista takavarikoiduista kaaviokuvista, komissio päättelee, että kartellin jäsenten ensisijainen tavoite eli natriumglukonaatin korkean hinnan keinotekoinen pysyttäminen saavutettiin ainakin osittain (päätöksen 354 perustelukappale).

94 On näin ollen palattava takaisin kuhunkin Roquetten väitteeseen kartellin tavoitteiden toteuttamatta jättämisestä sen määrittämiseksi, saattoivatko nämä väitteet asettaa tässä asiassa kyseenalaiseksi komission osoittaman täytäntöönpanon olemassaolon. Kun otetaan huomioon, että kartellin täytäntöönpano on perusedellytys sen todellisen vaikutuksen olemassaololle, kartellin täytäntöönpanon kyseenalaistaminen tekee todellisen vaikutuksen olemassaolon osoittamisesta mahdotonta.

Valvontajärjestelmä

– Asianosaisten lausumat

95 Roquette väittää, että valvontajärjestelmä, jonka oletetaan olevan kartellin vaikutusten avaintekijä, oli täysin tehoton. Roquetten mukaan komissio myönsi tämän päätöksen 93, 172, 195 ja 214 perustelukappaleessa, ja Roquette korosti sitä 22.7.1999 päivätyssä yhteistyömuistiossaan (jäljempänä 22.7.1999 päivätty muistio), jossa sen mukaan todetaan, että sopimuspuolet toimittivat virheellisiä tietoja. Komissio ei sen mukaan kuitenkaan ottanut huomioon tätä valvontajärjestelmän heikkoutta arvioidessaan rikkomisen vakavuutta.

96 Komissio vaatii näiden väitteiden hylkäämistä.

– Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

97 Valvontajärjestelmien osalta eli ensinnäkin sen järjestelmän osalta, josta huolehti sveitsiläisen omaisuudenhoitoyhtiö, joka keräsi tilastotietoja kartellin jäsenistä, ja sen osalta, jolla kartellin jäsen keräsi tietoja kartellin eri jäsenistä ja jakoi ne sitten kartellin muille jäsenille (päätöksen 92 perustelukappale), on kiistatonta, että ne eivät toimineet täydellisesti, joten näissä järjestelmissä kerätyt tiedot eivät kuvasta täysin markkinoiden todellista tilannetta.

98 Yhdelläkään Roquetten mainitsemalla seikalla ei kuitenkaan voida kyseenalaistaa sitä, että kartellin jäsenet toimittivat tietoja valvontajärjestelmän puitteissa. Lisäksi toimitetuilla tiedoilla, vaikka niiden likimääräisyys myönnettäisiin, oli ainakin oltava jotain merkitystä ja näin ollen hyötyä kartellin jäsenille. Osapuolet eivät itse asiassa missään vaiheessa lakanneet toimittamasta tietoja valvontajärjestelmään, ja ne jatkoivat tapaamisiaan keskustellakseen niistä ja vahvistaakseen kiintiöitä niiden perusteella.

99 Komissio saattoi näin ollen katsoa asianmukaisesti päätöksensä 344 perustelukappaleessa, että osapuolet olivat panneet täytäntöön valvontajärjestelmän, vaikka se ei ollutkaan täydellinen.

Kiintiöt

– Asianosaisten lausumat

100 Roquette väittää, että myyntikiintiöjärjestelmän käyttöön ottamisen tavoite tehtiin suurelta osin tyhjäksi valvontajärjestelmän heikkouden vuoksi. Päätöksen 181, 196, 200, 209 ja 225 perustelukappale osoittavat sen mukaan lisäksi, että kiintiöiden noudattaminen aiheutti jatkuvasti vaikeuksia. Roquette väittää lisäksi kiinnittäneensä komission huomion koko tämän kanssaan tekemänsä yhteistyön ajan kiintiöiden noudattamatta jättämiseen. Se väittää näin ollen todenneensa 22.7.1999 päivätyssä muistiossaan, että se oli aina valmistanut ja myynyt teollisen enimmäiskapasiteettinsa mukaisesti kysynnän kehittymisen mukaan sulkien näin ollen pois mahdollisuuden tuotannon tai myynnin rajoittamisesta. Roquette korostaa, että komissio ei kiistänyt tätä seikkaa, mutta jätti sen huomiotta analyysissaan. Roquette mainitsi myös tiettyjen kartellin jäsenten myyntikiintiöiden ylitykset, mikä asettaa sen mukaan kyseenalaiseksi komission niiden väitteiden uskottavuuden, jotka koskevat myönnettyjen vuosimäärien täsmällisyyttä. Roquette katsoo lopuksi, että sen analyysi saa vahvistuksen siitä, että se ylitti huomattavasti myönnetyt kiintiöt, mikä sen mukaan johti tärkeän asiakkaan menettämiseen kartellin muiden jäsenten määräämän seuraamuksen mukaisesti.

101 Roquette kiistää komission päättelyn, joka sai tämän katsomaan sovittujen kiintiöiden ja tosiasiassa myytyjen määrien välisten vähäisten poikkeamien perusteella, että osapuolet olivat ”tosiasiallisesti täytäntöönpanneet” kiintiöjärjestelmän (päätöksen 346 perustelukappale). Roquetten mukaan tällaista päätelmää ei voida tehdä osapuolten kartellin puitteissa ilmoittamista luvuista, koska on osoitettu selvästi, että nämä luvut olivat suurelta osin virheellisiä ja että sen tapauksessa kiintiöjärjestelmällä ei ollut mitään vaikutusta sen kauppapolitiikkaan. Kiintiöjärjestelmän tehottomuus on sen mukaan osoitettavissa kartellin jäsenten kykenemättömyydellä velvoittaa Roquette tai ADM noudattamaan kiintiöitään. Roquette kiistää lopuksi, että komissio saattoi katsoa päätöksen 347 perustelukappaleessa, että kiintiöiden täytäntöönpano perustui ”huolelliseen valmisteluun”, koska kiintiöiden vahvistaminen korvausjärjestelmän kanssa lievensi kiintiöiden jyrkkyyttä.

102 Komissio vaatii näiden väitteiden hylkäämistä.

– Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

103 Sen osalta, miten komissio otti kiintiöt huomioon, Roquette katsoo ensinnäkin, että valvontajärjestelmän heikkous teki suurelta osin tyhjäksi kiintiöjärjestelmän tehokkuuden. Kuten edellä 98 kohdassa todettiin, koska valvontajärjestelmän mahdolliset heikkoudet eivät kyseenalaistaneet järjestelmän täytäntöönpanoa, niillä ei myöskään voitu vaikuttaa tällä valvontajärjestelmällä tuetun kiintiöjärjestelmän täytäntöönpanoon.

104 Roquette väittää toiseksi, että osapuolet eivät noudattaneet kiintiöitä. Vaikka tietyt seikat osoittavat, että tietyt toimijat eivät noudattaneet kiintiöitä, kuten komissio toteaa päätöksessä, on korostettava, että osapuolet jatkoivat säännöllisiä keskusteluja näistä kiintiöistä ja niiden noudattamisesta. Tämä osoittaa riittävällä tavalla, että osapuolet laativat kiintiöjärjestelmän ja että se pantiin ainakin osittain täytäntöön. Jos kiintiöitä koskeneet keskustelut olisivat olleet täysin teoreettisia, kuten Roquette väittää, osapuolet eivät olisi vaivautuneet jatkamaan niitä koskeneita keskusteluja.

105 Roquetten tätä kiistämättä osoittautuu myös, että tietyt osapuolet riitelivät keskenään näiden kiintiöiden noudattamisesta. Päätöksessä viitataan näin ollen osapuolten väliseen riitaan, kun Finnsugarin edustajat ilmaisivat aikeensa lisätä tuntuvasti markkinaosuuttaan (päätöksen 125 perustelukappale). Finnsugarin ilmoitus aikeestaan ja tästä aiheutunut reaktio osoittavat, että kiintiöiden osalta oli olemassa ennakkosopimus ja että markkinaosuuksia oli jaettu. Lisäksi yllykkeet, joilla pyrittiin siihen, että ADM noudattaisi kiintiöitään, ja Gluconan tyytymättömyys, joka johtui siitä, että ADM ei noudattanut kiintiöitään, osoittavat, että Glucona katsoi osapuolille kartellin nojalla myönnettyjen kiintiöiden ja näin ollen sen omien kiintiöiden sitovan sitä, mikä antaa olettaa, että se noudatti niitä tietyllä hetkellä (päätöksen 193 perustelukappale).

106 Roquette väittää kolmanneksi, että komissio ei voinut luottaa lukuihin, jotka osapuolet ilmoittivat kartellin yhteydessä, koska näiden lukujen on osoitettu olleen useimmiten virheellisiä. Roquette katsoo näin ollen, että komissio ei voinut osoittaa kartellin täytäntöönpanoa tukeutumalla vähäiseen poikkeamaan kiintiöiden ja todellisten myyntimäärien välillä.

107 Vaikkei toki voida sulkea pois sitä, että tietyt kartellin osapuolet toimittivat virheellisiä lukuja, joita kartellin muut osapuolet pitivät oikeina, lukuja vaihdettiin osapuolten välillä ja markkinaosuuksia laskettiin tarkasti ja jaettiin osapuolten välillä. Nämä seikat osoittavat kartellin täytäntöönpanon.

108 Roquette väittää neljänneksi, että se, että sitä itseä tai ADM:ää ei voitu velvoittaa noudattamaan kiintiöitään, osoittaa korvausjärjestelmän toimimattomuuden. Roquette katsoo lisäksi, että kiintiöiden vahvistamiseen liittyvä korvausjärjestelmä lieventää niiden jyrkkyyttä ja että näin ollen komissio ei voi päätellä pelkästä kiintiöiden täytäntöönpanosta, että osapuolet valmistelivat ne huolellisesti.

109 Tämän osalta on muistutettava, että korvausjärjestelmä muodostui siitä, että yritykselle myönnetyn vuosikiintiön ja sen tosiasiallisen myynnin väliseen poikkeamaan lisättiin tai siitä vähennettiin vuosittain tälle yritykselle seuraavana vuonna myönnetyt kiintiöt. Näin ollen yrityksen, joka tiettynä vuonna ylitti sille myönnetyn vuosikiintiön, seuraavan vuoden kiintiötä pienennettiin sen edellisen vuoden kiintiön ja tosiasiallisen myynnin välisellä erotuksella ja päinvastoin (päätöksen 99 perustelukappale).

110 Kuitenkaan se, että ADM:ää ja Roquettea ei milloinkaan kyetty velvoittamaan kiintiöidensä noudattamiseen, ei välttämättä osoita, että korvausjärjestelmää ei pantu täytäntöön. Se, että ADM keräsi ylijäämäkiintiöitä kartellin muihin jäseniin verrattuna, koska se ei onnistunut noudattamaan kiintiötään, ja aiheutti tällä tavoin Gluconan tyytymättömyyden (päätöksen 193 perustelukappale), osoittaa, että ADM:n kiintiöiden noudattamatta jättämisestä aiheutui seuraamuksia ja että korvausjärjestelmä toimi. Lisäksi siitä, että korvausjärjestelmällä lievennetään kiintiöiden jyrkkyyttä, ei voida päätellä, että ne valmisteltiin enemmän tai vähemmän huolellisesti. Komission korostama huolellisuus koskee joka tapauksessa yksinomaan kiintiöiden vahvistamista sellaisenaan. Lopuksi tämä väite ei perustu tosiseikkoihin, koska käsiteltävänä olevassa asiassa kiintiöiden jyrkkyyttä ei lievennetty korvausjärjestelmällä; korvausjärjestelmä salli ainoastaan sen, että kiintiöiden noudattamatta jättämistä koskevaa seuraamusta voitiin lykätä. Roquette itse toteaa lisäksi, että yksi osapuoli ei voinut väärinkäyttää tätä korvausjärjestelmää, sillä kuten 22.7.1999 päivätystä muistiosta ilmenee, se menetti Gluconan eli tärkeän asiakkaan natriumglukonaattimarkkinoilla kiintiöiden noudattamatta jättämisensä vuoksi, mikä tapahtui kartellin muiden jäsenten määräämään seuraamuksen mukaisesti.

111 Komissio on näin ollen osoittanut sen, että kiintiöjärjestelmä pantiin täytäntöön.

Hinnat

– Asianosaisten lausumat

112 Roquette katsoo niin ikään, että vähimmäis‑ ja/tai tavoitehintojen vahvistaminen ei milloinkaan todella toiminut käytännössä. Päätöksen 199 ja 209 perustelukappale ja 22.7.1999 päivätty muistio osoittavat sen mukaan, että osapuolet eivät noudattaneet vähimmäis‑ ja/tai tavoitehintoja. Päätöksen 219 perustelukappaleessa oleva väite, jonka mukaan vähimmäis‑ ja/tai tavoitehintoja noudatettiin, on Roquetten mukaan näytetty toteen ainoastaan Gluconan osalta.

113 Roquette katsoo myös, että komissio ei ottanut huomioon tietoja, jotka se toimitti tälle ja joilla voidaan osoittaa, että osapuolten vahvistamien hintojen ja niiden soveltamien hintojen väliset poikkeamat olivat huomattavat ja että niiden hinnat olivat järjestelmällisesti alle tavoite‑ ja/tai vähimmäishintojen. Tämän seikan selittämiseksi Roquette toistaa kannekirjelmässään taulukoiden muodossa luettelon tärkeimmistä ostajistaan Euroopassa sekä vuosina 1989–1994 soveltamansa hinnat.

114 Roquette väittää lisäksi, että se kiinnitti jatkuvasti 22.7.1999 päivätyssä muistiossa komission huomion siihen, että osapuolten vahvistama tavoitehinta oli täysin teoreettinen.

115 Roquette katsoo lisäksi, että komission väite, jonka mukaan hintasopimusten täytäntöönpano on osoitettu, kun sovelletut hinnat lähestyvät sovittua tasoa (päätöksen 348 perustelukappale), on käsiteltävänä olevassa asiassa asianmukainen yksinomaan tavoitehintojen eikä vähimmäishintojen osalta.

116 Komissio vaatii näiden väitteiden hylkäämistä.

– Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

117 Vähimmäis‑ ja/tai tavoitehintajärjestelmän toimimattomuuden osalta on kiistatonta, että osapuolet mainitsivat tietyt tapaukset, joissa sovittuja hintoja ei noudatettu (ks. mm. päätöksen 199 ja 209 perustelukappale).

118 Tästä ei kuitenkaan voida päätellä, että näitä tavoite‑ ja/tai vähimmäishintoja ei milloinkaan pantu täytäntöön. Näin ollen kuten Roquette myöntää, päätöksen 219 perustelukappaleesta ilmenee, että Glucona noudatti tavoitehintoja.

119 Lisäksi toisin kuin Roquette väittää, tämä perustelukappale ei ole ainoa, joka osoittaa, että tietyt osapuolet noudattivat sovittuja hintoja. Näin ollen päätöksen 204 perustelukappaleesta ilmenee, että Jungbunzlauerin sisäinen muistio osoittaa tämän soveltaneen vähimmäishintoja, joista oli sovittu kartellin kokouksessa.

120 Komissio siis osoitti kohtuudella, että osapuolten vahvistamat hinnat eivät olleet puhtaasti teoreettisia ja että osapuolet panivat täytäntöön hintasopimuksia, joskaan eivät järjestelmällisesti.

121 Tätä päätelmää ei aseteta kyseenalaiseksi sillä tosiseikalla, sikäli kuin se on osoitettu oikeaksi, että Roquette ei milloinkaan noudattanut kartellin vahvistamia hintoja ja että sen tosiasiallinen hinta poikkesi järjestelmällisesti ja merkittävästi tavoitehinnasta. Kuten edellä 89 kohdassa todettiin, kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tutkii komission tekemää rikkomisen vakavuuden luokittelua, se ei tutki yritysten omaa käyttäytymistä, koska huomioon otettavat vaikutukset sakkojen yleistason määrittämiseksi eivät ole vaikutukset, jotka perustuvat tietyn yrityksen omaksumakseen väittämään käyttäytymiseen, vaan sen rikkomisen kokonaisuuden vaikutukset, johon se osallistui.

122 Roquette katsoo lopuksi, että komission kanta, jonka mukaan tavoitehintoja ja myyntimääriä koskevan kartellin todellinen täytäntöönpano ei välttämättä edellytä, että markkinahinnat ja markkinoilla esiintyvät määrät ovat täsmälleen samat, vaan se, että osapuolten vahvistama hinta lähestyy sovittua tasoa, osoittaa sopimuksen soveltamisen (päätöksen 348 perustelukappale), ei ole asianmukainen käsiteltävänä olevassa asiassa. Se katsoo, että tämä komission kanta on asianmukainen ainoastaan tavoitehintojen eikä vähimmäishintojen osalta. Käsiteltävänä olevassa asiassa on kuitenkin Roquetten mukaan olemassa vain vähimmäishintoja. Tämän osalta riittää, kun todetaan, että Roquette ei ole osoittanut, miten tällaisen kannan pitäisi olla erilainen vähimmäishintojen osalta.

123 Komissio saattoi näin ollen päätellä perustellusti, että osapuolet olivat panneet täytäntöön natriumglukonaatin hintakartellin.

Asiakkaiden jakaminen

– Asianosaisten lausumat

124 Roquette väittää, ettei se ole milloinkaan osallistunut järjestelyihin, jotka koskivat asiakkaita, ja että se on pysyttänyt saavutetut myyntimääränsä markkinoilla, mikä osoittaa asiakkaidenvaihtojärjestelmän tehottomuuden ja asettaa siis kartellin vaikutuksen kyseenalaiseksi.

125 Komissio ei esitä erityisiä väitteitä tältä osin.

– Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

126 Mitä tulee Roquetten väitteisiin, jotka koskevat asiakkaidenvaihtojärjestelmän tehottomuutta, on huomautettava, että Roquette perustaa tämän väitteen yksinomaan siihen, että se ei osallistunut kyseiseen vaihtoon.

127 Tällaisella seikalla ei kuitenkaan voida kyseenalaistaa sitä, että kartellin muut osapuolet panivat täytäntöön asiakkaiden vaihdon, mikä ilmenee 9.8.1989 Zürichissä pidettyjen kokousten pöytäkirjoista (päätöksen 137 perustelukappale) ja Roquetten käsinkirjoitetuista muistiinpanoista 28.11.1989 Hakonessa ja 11.6.1991 Genevessä pidetyissä kokouksissa (päätöksen 148 ja 177 perustelukappale).

128 Joka tapauksessa kuten edellä 89 kohdassa todettiin, rikkomisen vakavuuden arvioinnin tässä vaiheessa on otettava yksinomaan huomioon vaikutukset, jotka seuraavat rikkomisesta kokonaisuutena, eikä yhden rikkomiseen osallistuneen erityistä käyttäytymistä. Koska Roquetten väitteet koskevat yksinomaan sen käyttäytymistä, tätä väitettä eri voida hyväksyä analyysin tässä vaiheessa.

129 Komissio saattoi näin ollen päätellä perustellusti, että osapuolet olivat toteuttaneet asiakkaiden vaihdon.

130 Kaiken edellä esitetyn vuoksi on katsottava, että komissio ei tehnyt virhettä katsoessaan, että osapuolet olivat panneet kartellin täytäntöön.

c) Väitteet, jotka koskevat sitä, että kartellin vaikutukset otettiin huomioon Roquetten toimitiloista takavarikoitujen kaaviokuvien perusteella

Asianosaisten lausumat

131 Roquetten mukaan komissio tukeutui kartellin vaikutuksen osoittamiseksi yksinomaan Roquetten toimitiloista takavarikoituihin kaaviokuviin. Roquetten mukaan nämä kaaviokuvat eivät kuitenkaan koske kaikkia toimijoita ja komissio teki virheellisesti yleisiä päätelmiä kartellista Roquetten erityistilanteen perusteella. Lisäksi sen takavarikoiduissa kaaviokuvissa esitetyt tiedot ovat sen mukaan täysin ristiriidassa niiden asiakashintojen kanssa, jotka Roquette toimitti komissiolle sen kanssa yhteistyötä tehdessään, mikä sen mukaan osoittaa kartellin vahvistamien hintojen soveltamatta jättämisen. Nämä kaaviokuvat osoittavat lisäksi vuonna 1989 alkaneen ajanjakson eli kartellin keskeisimmän vaiheen osalta huomattavia vaihteluja ja laskusuuntauksen, mikä on kuitenkin ristiriidassa menestyksekkäästi täytäntöönpannun kartellin kanssa. Roquetten mukaan komissio myönsi niin ikään vastineessaan, ettei se tiennyt, vastasivatko nämä kaaviokuvat Roquetten vai kartellin kaikkien jäsenten hintoja natriumglukonaatin osalta. Nämä epäilykset vahvistavat Roquetten mukaan sen, että komissio ei ollut huolellinen ja selvittänyt paremmin näiden kaaviokuvien merkitystä.

132 Komissio vaatii näiden väitteiden hylkäämistä.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

133 Sen lisäksi, että komissio päättelee kartellin täytäntöönpanosta sen todellisen vaikutuksen olemassaolon (ks. edellä 63 kohta), se päättelee kartellin ”todellisen vaikutuksen” tukeutuen todennäköiseen korrelaatioon yhtäältä kartellin täytäntöönpanon ja toisaalta Roquetten toimitiloista takavarikoituihin kaaviokuviin perustuvan hintakehityksen välillä.

134 Tämän osalta komission Roquetten toimitiloista takavarikoimissa kahdessa kaaviokuvassa, joista ensimmäisen nimi on ”Natriumglukonaatti – eurooppalainen hintakehitys” ja toisen ”Natriumglukonaatin eurooppalainen hintakehitys”, kuvaillaan hintakehitystä. Näissä kaaviokuvissa toistetaan ordinaattana hinnat, jotka ilmaistaan Ranskan frangeina/kilo, ja abskissana vuodet, jotka kattavat ajanjakson 1977–1995 (ensimmäinen kaaviokuva) ja vuodet 1979–1992 (toinen kaaviokuva).

135 Ensimmäisestä kaaviokuvasta ilmenee, että vuodesta 1985 vuoden 1987 alkuun hinta laski vähän yli 8,5 FRF:sta/kg vähän yli 4,5 FRF:iin/kg. Vuodesta 1987 vuoden 1989 alkuun tämä sama hinta nousi vähän yli 4,5 FRF:sta/kg vähän yli 8 FRF:iin/kg. Vuodesta 1989 vuoteen 1991 tämä hinta laski uudelleen vähän yli 8 FRF:sta/kg vähän alle 7 FRF:iin/kg ja nousi sitten vuodesta 1991 lähtien noin 7,5 FRF:iin/kg ja vakautui tähän vuoteen 1994 saakka. Toinen kaaviokuva osoittaa samankaltaisen hintakehityksen vuodesta 1986 vuoteen 1992.

136 Näiden kaaviokuvien perusteella voidaan todeta, että niiden sopimusten soveltaminen vuodesta 1986 lähtien, joilla uusi kartelli otettiin käyttöön, vastaa hintojen voimakasta nousua (kaksinkertaistuminen) vuosina 1987–1989 verrattuna hintaan vuoden 1985 alussa.

137 Roquette kuitenkin väittää, että näissä kaaviokuvissa esitetyt hinnat vastaavat sen hintoja eivätkä markkinahintoja. Vaikka on totta, että nämä kaaviokuvat eivät osoita mitenkään, ovatko kyseessä Roquetten hinnat vai koko natriumglukonaattimarkkinoiden hinnat, on kuitenkin huomattava, että hallinnollisen menettelyn aikana (päätöksen 355–362 perustelukappale) kartellin muut osapuolet viittasivat näihin kaaviokuviin väitteissään, jotka koskivat hintojen nousua vuosina 1987–1989. ADM mainitsee automaattisen paluun ennen vuotta 1987 sovellettujen hintojen tasolle. Akzo mainitsee valuuttakurssien muutokset (päätöksen 357 perustelukappale).

138 Se, että kartellin muut jäsenet yrittävät perustella näissä kaaviokuvissa esitetyn hintakehityksen, osoittaa, että nämä katsovat, että kyseiset natriumglukonaatin hinnat vastasivat myös niiden soveltamia hintoja eivätkä yksinomaan Roquetten hintoja. Koska on kiistatonta, että kartellin jäsenillä oli yhdessä yli 90 prosentin markkinaosuus, komissio saattoi tukeutua pätevästi näihin kaaviokuviin osoittaakseen kartellin vaikutuksen natriumglukonaattimarkkinoihin.

139 Roquette katsoo vielä, että näissä kaaviokuvissa esitetyt hinnat eivät vastaa sen hintoja, jotka ilmenevät tiedoista, jotka se toimitti komissiolle tehdessään sen kanssa yhteistyötä.

140 On kuitenkin huomattava, että Roquetten sen tehdessä yhteistyötä komission kanssa toimittamat tiedot eivät kata koko ajanjaksoa 1987–1989. Roquetten kannekirjelmässä näiden tietojen perusteella tekemä vertailu vähimmäishintojen ja todellisten keskihintojen välillä kattaa ainoastaan ajanjakson vuodesta 1989 lokakuuhun 1994, joten siinä jätetään huomiotta ajanjakso, jonka kuluessa takavarikoitujen kaaviokuvien mukaan hintojen nousu oli huomattavinta eli vuoden 1987 alusta vuoden 1989 puoliväliin. Roquetten 12.10.1999 päivätystä kirjeestä, joka täydentää tiettyjä näistä tiedoista, ilmenee lisäksi, että asiakirja, jossa esitetään nämä tiedot, esittää Roquetten natriumglukonaatin myyntihinnan kehityksen vuosina 1988–1997 tiettyjen asiakkaiden osalta, jotka edustavat noin kolmannesta sen maailmanlaajuisesta myynnistä.

141 Lopuksi on joka tapauksessa muistutettava, että yrityksen omaksumakseen väittämällä todellisella käyttäytymisellä ei ole merkitystä sen arvioimiseksi, mikä kartellin vaikutus markkinoihin on, koska huomioon on otettava yksinomaan kilpailusääntöjen rikkomisen vaikutukset (ks. 89 kohta edellä). Komission ei näin ollen tarvinnut tutkia Roquetten omaa käyttäytymistä sen arvioimiseksi, mikä kartellin vaikutus natriumglukonaattimarkkinoihin oli, koska huomioon otettavat vaikutukset sakkojen yleistason vahvistamiseksi olivat sen kilpailusääntöjen rikkomisen kokonaisuuden vaikutukset, johon Roquette oli osallistunut.

142 Mitä tulee Roquetten väitteeseen, jonka mukaan hintavaihtelut ja hintojen laskusuuntaus, jotka havaittiin takavarikoiduissa kaaviokuvissa vuodesta 1989 lähtien eli kartellin avainkautena, eivät luonnehdi kartellia, joka on pantu menestyksekkäästi täytäntöön, on todettava, että vaikka kyseiset kaksi kaaviokuvaa osoittavat hintojen laskun ajanjaksona 1989–1991, tätä hintojen laskua seurasi hintojen nousu vuoteen 1992 saakka. Lisäksi toisen kaaviokuvan mukaan tätä nousua vuoteen 1992 saakka seurasi hintojen suhteellinen vakaus vuoteen 1995 saakka. Ei näin ollen voida vedota yleiseen laskusuuntaukseen.

143 Lisäksi sillä, että kartellin hinnat vaihtelivat kartellin kuluessa, ei voida osoittaa, ettei kartellilla ollut vaikutusta.

144 Roquetten väitteet, jotka koskevat kartellin todellisen vaikutuksen puuttumista, on näin ollen hylättävä, kun otetaan huomioon sen toimitiloista takavarikoidut kaaviokuvat.

4. Väitteet, jotka koskevat sitä, että komissio ei ottanut huomioon muita seikkoja kartellin vaikutusta arvioidessaan

a) Markkinoiden erityispiirteiden huomiotta jättäminen

Asianosaisten lausumat

145 Roquette katsoo vielä, että komission olisi pitänyt ottaa huomioon merkityksellisen tuotteen ominaisuudet eli sen erittäin pienen osuuden käyttäjien valmistuskustannuksissa, markkinoiden hyvin pienen koon ja ostajien erittäin suuren vallan.

146 Komissio vaatii näiden väitteiden hylkäämistä.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

147 Markkinoiden pienen koon, tuotteen arvon ja ostajien vallan huomioon ottamisen osalta on ensiksi muistutettava, että asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan mukaan sakon määrä määritetään rikkomisen vakavuuden ja keston perusteella. Lisäksi suuntaviivojen mukaan sakon perusmäärä vahvistetaan rikkomisen vakavuuden mukaan ottaen huomioon rikkomisen luonne, sen todellinen vaikutus markkinoihin ja maantieteellisten markkinoiden laajuus.

148 Näissä oikeussäännöissä ei siis nimenomaisesti velvoiteta komissiota ottamaan huomioon tuotemarkkinoiden pientä kokoa, kyseisen tuotteen arvoa eikä ostajien valtaa.

149 Oikeuskäytännön mukaan rikkomisen vakavuutta arvioitaessa komission on kuitenkin otettava huomioon monia tekijöitä, joiden luonne ja tärkeys vaihtelevat asianomaisen rikkomistyypin ja asianomaisen rikkomisen erityisolosuhteiden mukaan (edellä 46 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat Musique diffusion française ym. v. komissio, tuomion 120 kohta). Ei voida sulkea pois sitä, että näihin tekijöihin, jotka osoittavat rikkomisen vakavuuden, voivat kuulua tapauksen mukaan rikkomisen kohteena olevan tuotteen arvo, merkityksellisen tuotteen markkinoiden koko ja ostajien valta.

150 Näin ollen vaikka markkinoiden koko, tuotteen arvo ja ostajien valta voivat olla huomioon otettavia tekijöitä rikkomisen vakavuuden osoittamiseksi, niiden tärkeys vaihtelee asianomaisen rikkomisen erityisolosuhteiden mukaan.

151 Käsiteltävänä olevassa asiassa rikkominen koskee muun muassa hintakartellia, joka on jo sellaisenaan hyvin vakava asia. Lisäksi kartelliin osallistuneilla yrityksillä oli yhdessä hallussaan yli 90 prosenttia maailmanmarkkinoista ja 95 prosenttia Euroopan markkinoista (päätöksen 9 perustelukappale). Lopuksi on ilmeistä, että natriumglukonaatti on raaka-aine, jota käytetään useissa hyvin erilaisissa lopputuotteissa ja joka näin ollen vaikuttaa useisiin markkinoihin (päätöksen 6 ja 8 perustelukappale). Tässä yhteydessä merkityksellisten markkinoiden pienellä koolla, tuotteen vähäisellä arvolla ja ostajien vallalla, jos ne on osoitettu, on vain vähäinen merkitys verrattuna kaikkiin muihin rikkomisen vakavuuden osoittaviin tekijöihin.

152 On joka tapauksessa otettava huomioon se, että komissio katsoi, että rikkomista oli pidettävä suuntaviivoissa tarkoitettuna erittäin vakavana rikkomisena; tällaisissa tapauksissa suuntaviivoissa vahvistetaan, että komission on mahdollista vahvistaa yli 20 miljoonan euron perusmäärä. Käsiteltävänä olevassa asiassa päätöksen 385 perustelukappaleesta ilmenee kuitenkin, että komissio vahvisti ainoastaan 10 miljoonan euron perusmäärän ensimmäiseen luokkaan kuuluville yrityksille ja 5 miljoonan euron perusmäärän toiseen luokkaan kuuluville yrityksille, mikä vastaa puolta tai jopa neljäsosaa määrästä, joka suuntaviivojen mukaan olisi ollut mahdollinen erittäin vakavista rikkomisista.

153 Tämä sakon perusmäärän määrittäminen vahvistaa, että kuten komissio totesi päätöksen 377 perustelukappaleessa markkinoiden koon osalta, se otti huomioon muun muassa nämä tekijät.

154 Näistä syistä Roquetten väitteet, jotka koskevat sitä, että markkinoiden pientä kokoa, asianomaisen tuotteen vähäistä arvoa ja ostajien valtaa ei otettu huomioon, on hylättävä.

b) Ostajien mielipiteen huomiotta jättäminen

Asianosaisten lausumat

155 Roquette katsoo, että komissio jätti huomiotta ostajien, jotka edustavat tärkeintä osaa alan kysynnästä, mielipiteen sakon määrää vahvistaessaan. Kun komissio kyseli ostajilta kartellin vaikutuksesta, sen lähtökohtana oli Roquetten mukaan se, että tutkimuksessa esiin tulleet tekijät olivat ”tarpeen” tämän vaikutuksen osoittamiseksi. Kun otetaan huomioon komission päätelmät, jotka esitetään päätöksen 368 perustelukappaleessa, ostajien mielipide siitä, että kartellilla ei ollut vaikutusta, jätettiin Roquetten mukaan huomiotta.

156 Roquetten mukaan käyttäjien vastaukset komission kyselylomakkeeseen osoittavat, että natriumglukonaatin hinnassa ei havaittu nousua tutkimuksen kattamana aikana eli vuodesta 1989 lokakuuhun 1994. Päinvastoin tietyt ostajat totesivat sen mukaan, että tämä hinta oli laskenut. Lisäksi yksikään ostaja ei katsonut, että sille olisi kieltäydytty myymästä natriumglukonaattia. Lopuksi ainoastaan kaksi ostajaa katsoi, että markkinoilla ei ollut kovaa kilpailua, yhdeksän ostajaa, että kilpailu oli tavanomaista ja viisi ostajaa, etteivät ne kyenneet ottamaan kantaa asiaan.

157 Roquette väittää toissijaisesti, että ostajien sangen neutraalit vastaukset johtuivat siitä, että asianomaisilla markkinoilla ei monien raaka-ainemarkkinoiden tavoin ole huomattavia hinnaneroja. Se väittää lisäksi, että kaikilla natriumglukonaattimarkkinoilla on olemassa kilpailijoita, joiden merkitys ei ole vähäinen.

158 Komissio vaatii tämän väitteen hylkäämistä.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

159 Mitä tulee Roquetten väitteisiin, jotka koskevat ostajien mielipiteen huomioon ottamista, on muistutettava, että komissio katsoi päätöksen 368 perustelukappaleessa yhtäältä, että ostajien tietojensaantipyyntöön esittämien vastausten perusteella ei voitu tehdä minkäänlaisia päätelmiä kartellin vaikutuksista, ja toisaalta, että ostajien vastaukset kysymykseen merkittävästä hintojen kohoamisesta 1.1.1992 lähtien vastasivat Roquetten toimitiloista takavarikoituja kaaviokuvia, joista ilmenee, että vuonna 1992 hinnat laskivat hieman ennen vakiintumistaan.

160 Seuraavaksi on korostettava, että kun otetaan huomioon kyselylomakkeessa esitetyt kysymykset, asianomaisten ostajien vastaukset koskevat yksinomaan 1.1.1992 jälkeistä aikaa. Näin ollen vaikka Roquetten väitteet olisivat perusteltuja, niillä ei voida kyseenalaistaa komission arviota kartellin vaikutuksista ennen 1.1.1992.

161 Lopuksi on myös muistutettava, kuten edellä 135 kohdassa todetaan, että yhdestä Roquetten toimitiloista takavarikoidusta kaaviokuvasta ilmenee, että vuodesta 1992 lähtien natriumglukonaatin hinta laski lievästi ja vakiintui sitten vuoteen 1995 saakka.

162 Käsiteltävänä olevassa asiassa kuultujen ostajien vastauksista ilmenee, että suurin osa näistä katsoi, että natriumglukonaattimarkkinoilla oli vallinnut tavanomainen tai ei erityisen kova kilpailu. Näillä seikoilla ei kuitenkaan kumota toteamuksia, jotka koskevat natriumglukonaatin hintakehitystä vuoden 1992 jälkeen ja jotka perustuvat Roquetten toimitiloista takavarikoituihin kaaviokuviin. Tavanomainen tai ei erityisen kova kilpailu voi merkitä markkinahintojen laskua, jota seuraa suhteellinen vakaus, kuten Roquetten toimitiloista takavarikoiduista kaaviokuvista ilmenee vuoden 1992 jälkeisen ajanjakson osalta. Tämä ei silti osoita, että kyseiset hinnat vastasivat hintoja, jotka olisivat vallinneet markkinoilla, joilla esiintyy kilpailua. Tätä laskua, jota seurasi suhteellinen vakaus, edelsi huomattava hintojen kohoaminen, joka pantiin merkille kartellin täytäntöönpanosta lähtien.

163 Komissio katsoi kuitenkin asianmukaisesti, että ostajien vastaukset olivat yhdenmukaiset