ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 18.7.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 160 artiklan 1 ja 2 kohtaa ja unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL 2012, L 298, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 28.10.2015 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU, Euratom) N:o 2015/1929, 102 artiklan 1 ja 2 kohtaa on tulkittava siten, että niitä ei sovelleta jäsenvaltioiden hankintaviranomaisten järjestämiin julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekemismenettelyihin silloinkaan, kun kyseiset hankinnat rahoitetaan Euroopan rakenne- ja investointirahastoista maksettavilla varoilla.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 28.4.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León – Espanja) – Gerencia Regional de Salud de Castilla y León v. Delia

(Asia C-86/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - SEUT 45 artikla - Asetus (EU) N:o 492/2011 - 7 artiklan 2 kohta - Yhdenvertainen kohtelu - Kansallinen järjestelmä terveydenhuollon ammattihenkilöiden ammatillisen urakehityksen tunnustamiseksi - Toisen jäsenvaltion terveydenhuollossa hankitun työkokemuksen huomioon ottamatta jättäminen - Este)

(2022/C 237/19)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Gerencia Regional de Salud de Castilla y León

Vastaaja: Delia

Tuomiolauselma

SEUT 45 artiklaa ja asetuksen N:o 492/2011 7 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, joka koskee ammatillisen urakehityksen tunnustamista jäsenvaltion terveydenhuoltojärjestelmässä ja jossa estetään ottamasta huomioon työntekijän palvelusaikana sellaista työkokemusta, jonka tämä viimeksi mainittu on hankkinut toisen jäsenvaltion julkisen terveydenhuoltojärjestelmän palveluksessa, paitsi jos kyseiseen säännöstöön sisältyvä työntekijöiden vapaan liikkuvuuden rajoitus vastaa yleisen edun mukaista tavoitetta, jos sillä voidaan taata tämän tavoitteen saavuttaminen ja jos sillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän viimeksi mainitun saavuttamiseksi.

(1) EUVL C 189, 17.5.2021.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 26.10.2021 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Rechtbank Amsterdam – Alankomaat) Sellaisten eurooppalaisten pidätysmääräysten täytäntöönpano, joiden kohteina ovat HM (C-428/21 PPU) ja TZ (C-429/21 PPU)

(Yhdistetyt asiat C-428/21 PPU ja C-429/21 PPU) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely - Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Eurooppalainen pidätysmääräys - Puitepäätös 2002/584/YOS - 27 artiklan 3 kohdan g alakohta ja 4 kohta - Suostumusta muista kuin luovuttamisen perusteena olevista rikoksista syyttämiseen koskeva pyyntö - 28 artiklan 3 kohta - Suostumusta siihen, että asianomainen henkilö luovutetaan edelleen toiseen jäsenvaltioon, koskeva pyyntö - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan - Asianomaisen henkilön oikeus tulla kuulluksi täytäntöönpanosta vastaavassa oikeusviranomaisessa - Menettelytapa)

(2022/C 2/15)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank Amsterdam

Pääasian asianosaiset

HM (C-428/21 PPU) ja TZ (C-429/21 PPU)

Openbaar Ministerien osallistuessa asian käsittelyyn

Tuomiolauselma

Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 27 artiklan 3 kohdan g alakohtaa ja 4 kohtaa sekä 28 artiklan 3 kohtaa, luettuina Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa taatun tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden valossa, on tulkittava siten, että eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla pidätysmääräyksen antaneelle oikeusviranomaiselle luovutetulla henkilöllä on oikeus tulla kuuluksi täytäntöönpanosta vastaavassa oikeusviranomaisessa silloin, kun pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen on saattanut kyseisissä säännöksissä tarkoitettua suostumusta koskevan pyynnön tämän puitepäätöksen säännösten nojalla täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen käsiteltäväksi, ja että tämä kuuleminen voi tapahtua pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa, jolloin tämän jäsenvaltion oikeusviranomaiset ovat velvolliset huolehtimaan siitä, että kyseisen henkilön oikeus tulla kuulluksi pannaan täytäntöön tehokkaasti ja tosiasiallisesti ilman, että täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen osallistuu kuulemiseen suoraan. Täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on kuitenkin huolehdittava siitä, että sillä on käytettävissään riittävät tiedot erityisesti asianomaisen henkilön kannasta, jotta se voi tehdä kaikista asiaan vaikuttavista seikoista tietoisena – ja asianomaisen henkilön puolustautumisoikeuksia täysin kunnioittaen – päätöksensä puitepäätöksen 2002/584 27 artiklan 4 kohdan tai sen 28 artiklan 3 kohdan nojalla esitetystä suostumusta koskevasta pyynnöstä, ja kehotettava tarvittaessa pidätysmääräyksen antanutta oikeusviranomaista toimittamaan sille kiireellisesti lisätietoja.

(1) EUVL C 368, 13.9.2021.
1)

Siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 23.7.2014 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2014/91/EU, 72 artiklaa on tulkittava siten, että tämän direktiivin liitteessä I olevassa A luettelossa mainitut rahastoyhtiötä koskeva tiedot, jotka tarjousesitteessä on kyseisen direktiivin 69 artiklan 2 kohdan nojalla ainakin oltava, kuuluvat tässä 72 artiklassa tarkoitettuihin ”tarjousesitteen keskeisiin tietoihin”, joten ne on pidettävä ajan tasalla.
2)

Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 16.12.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/2436 10 artiklan 2 kohtaa ja 15 artiklaa on tulkittava siten, että tavaramerkin haltijalla on oikeus estää rinnakkaistuojaa pitämästä kaupan lääkettä, joka on pakattu uudelleen uuteen ulompaan päällykseen, johon tämä tavaramerkki on kiinnitetty, kun on objektiivisesti mahdollista toteuttaa kyseisen lääkkeen uudelleenmerkintä direktiivin 2001/83, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2012/26, 47 a artiklassa säädettyjä vaatimuksia noudattaen ja kun näin uudelleenmerkitty lääke voisi tosiasiallisesti päästä tuontijäsenvaltion markkinoille.
C 408/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 7.9.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Latvijas Republikas Satversmes tiesa – Latvia) – Menettely, jonka ovat panneet vireille Boriss Cilevičs ym.

(Asia C-391/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 49 artikla - Sijoittautumisvapaus - Rajoitus - Oikeuttaminen - Koulutusjärjestelmän järjestäminen - Korkeakoulut - Velvollisuus tarjota koulutusohjelmia kyseisen jäsenvaltion virallisella kielellä - SEU 4 artiklan 2 kohta - Jäsenvaltion kansallinen identiteetti - Jäsenvaltion virallisen kielen puolustaminen ja edistäminen - Suhteellisuusperiaate)

(2022/C 408/07)

Oikeudenkäyntikieli: latvia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Latvijas Republikas Satversmes tiesa

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Boriss Cilevičs, Valērijs Agešins, Vjačeslavs Dombrovskis, Vladimirs Nikonovs, Artūrs Rubiks, Ivans Ribakovs, Nikolajs Kabanovs, Igors Pimenovs, Vitālijs Orlovs, Edgars Kucins, Ivans Klementjevs, Inga Goldberga, Evija Papule, Jānis Krišāns, Jānis Urbanovičs, Ļubova Švecova, Sergejs Dolgopolovs, Andrejs Klementjevs, Regīna Ločmele-Luņova ja Ivars Zariņš

Muu osapuoli: Latvijas Republikas Saeima

Tuomiolauselma

SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa asetetaan korkeakouluille lähtökohtainen velvollisuus tarjota opetusta yksinomaan kyseisen jäsenvaltion virallisella kielellä, kunhan tällainen säännöstö on oikeutettu kyseisen jäsenvaltion kansallisen identiteetin suojeluun liittyvistä syistä eli se on tarpeellinen ja oikeasuhteinen hyväksyttävästi tavoitellun päämäärän suojaamiseksi.

(1) EUVL C 359, 26.10.2020.
2)

Direktiivin 2008/95 9 artiklaa ja asetuksen N:o 207/2009 54, 110 ja 111 artiklaa on tulkittava siten, että näissä säännöksissä tarkoitettua käytön sallimisesta johtuvaa prekluusiota ei estä tuomioistuimessa nostettu kanne, jolla aikaisemman tavaramerkin tai muun aikaisemman oikeuden haltija vaatii myöhemmän tavaramerkin mitättömäksi julistamista tai vastustaa sen käyttämistä, kun kannekirjelmä, joka on jätetty ennen prekluusioajan päättymistä, ei kantajan huolimattomuudesta johtuvasta syystä täyttänyt tiedoksi antamista koskevia sovellettavan kansallisen lainsäädännön vaatimuksia, ja se on saatettu kantajasta johtuvista syistä sääntöjenmukaiseksi vasta kyseisen päivämäärän jälkeen
C 294/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 16.6.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Administrativen sad – Silistra – Bulgaria) – DB, LY v. Nachalnik na Rayonno upravlenie Silistra pri Oblastna direktsia na Ministerstvo na vatreshnite raboti – Silistra

(Asia C-520/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Toisen sukupolven Schengenin tietojärjestelmä (SIS II) - Päätös 2007/533/YOS - 38 ja 39 artikla - Etsittävää esinettä koskeva kuulutus - Kuulutuksen tavoitteet - Takavarikointi tai rikosprosessin todisteena käyttäminen - Täytäntöönpano - Kuulutuksessa pyydetyt tarpeelliset toimenpiteet ja tarvittavat toimet - Takavarikoidun esineen luovuttaminen kuulutuksen tehneelle jäsenvaltiolle - Kansallinen säännöstö, jossa ei sallita kuulutuksen täytäntöönpanosta kieltäytymistä)

(2022/C 294/08)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Administrativen sad – Silistra

Pääasian asianosaiset

Kantajat: DB ja LY

Vastaaja: Nachalnik na Rayonno upravlenie – Silistra pri Oblastna direktsia na Ministerstvo na vatreshnite raboti – Silistra

Tuomiolauselma

Toisen sukupolven Schengenin tietojärjestelmän (SIS II) perustamisesta, toiminnasta ja käytöstä 12.6.2007 tehdyn neuvoston päätöksen 2007/533/YOS 39 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat velvolliset panemaan täytäntöön toisen sukupolven Schengenin tietojärjestelmään tallennetun esinettä koskevan kuulutuksen, vaikka niillä on epäilyjä tällaisen kuulutuksen tekemisen perusteena olevista syistä, sellaisina kuin syyt on mainittu tämän päätöksen 38 artiklan 1 kohdassa.

(1) EUVL C 433, 14.12.2020.
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 12.5.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Okręgowy w Poznaniu – Puola) – W. J. v. L. J. ja J. J., laillisena edustajanaan A. P.

(Asia C-644/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Toimivalta, sovellettava laki, päätösten tunnustaminen ja täytäntöönpano elatusvelvoitteita koskevissa asioissa - Sovellettavan lain määrittäminen - Elatusvelvoitteisiin sovellettavasta laista tehty Haagin pöytäkirja - 3 artikla - Elatusapuun oikeutetun asuinpaikka - Asuinpaikan määrittämishetki - Lapsen luvaton palauttamatta jättäminen)

(2022/C 257/11)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Okręgowy w Poznaniu

Pääasian asianosaiset

Kantaja: W. J.

Vastaajat: L. J. ja J. J., laillisena edustajanaan A. P.

Tuomiolauselma

Elatusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 23.11.2007 tehdyn Haagin pöytäkirjan, joka on hyväksytty Euroopan yhteisön puolesta 30.11.2009 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2009/941/EY, 3 artiklaa on tulkittava siten, että määritettäessä sellaisen alaikäisen lapsen elatusapusaatavaan sovellettavaa lakia, jonka toinen vanhempi on vienyt toiseen jäsenvaltioon, se, että tämän jäsenvaltion tuomioistuin on määrännyt erillisessä menettelyssä kyseisen lapsen palautettavaksi siihen valtioon, jossa hän asui vanhempiensa kanssa välittömästi ennen poisviemistä, ei riitä estämään sitä, että lapsi on voinut saada asuinpaikan tästä jäsenvaltiosta.

(1) EUVL C 53, 15.2.2021.
2)

Asetuksen N:o 2988/95 3 artiklan 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että sillä on välitön oikeusvaikutus kansallisissa oikeusjärjestyksissä ilman, että kansallisten viranomaisten on ryhdyttävä täytäntöönpanotoimiin. Tästä seuraa, että perusteettomasti saatujen summien takaisinperimistä koskevan päätöksen vastaanottajan on joka tapauksessa voitava vedota tämän asetuksen 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyn täytäntöönpanoa koskevan määräajan päättymiseen tai tarvittaessa kyseisen asetuksen 3 artiklan 3 kohdan nojalla pidennettyyn täytäntöönpanoa koskevaan määräaikaan vastustaakseen näiden summien pakkoperintää.
2)

Direktiivin 2004/48 14 artiklaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan tilanteessa, jossa luonnollinen henkilö on loukannut immateriaalioikeuksia ammatillisen tai kaupallisen toimintansa ulkopuolella, kyseisessä säännöksessä tarkoitettujen muiden kulujen korvaus, jota kyseisen oikeuden haltija voi vaatia, on laskettava kiinteämääräisesti kyseisessä säännöksessä rajoitetun riidan arvon perusteella, jollei kansallinen tuomioistuin katso, että tällaisen rajoituksen soveltaminen on sen käsiteltävänä olevan asian erityispiirteet huomioon ottaen kohtuutonta.
2)

Direktiiviä 93/13 on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että toimivaltainen kansallinen tuomioistuin päättää palauttaa tilanteen, jossa lainasopimuksen osapuolet olisivat olleet, jos tätä sopimusta ei olisi tehty, koska sopimuksen pääkohdetta koskeva sopimusehto on todettava kohtuuttomaksi tämän direktiivin nojalla, ja jos tämä sopimuspuolten tilanteen palauttaminen osoittautuu mahdottomaksi, kansallisen tuomioistuimen on varmistettava, että kuluttaja on viime kädessä tilanteessa, jossa hän olisi ollut, jos kohtuuttomaksi todettua ehtoa ei olisi koskaan ollut olemassa.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 3.3.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein hallinto-oikeus – Suomi) – A:n vireille panema asia

(Asia C-634/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Ammattipätevyyden tunnustaminen - Direktiivi 2005/36/EY - Soveltamisala - Edellytykset saada oikeus lääkärin ammatin itsenäiseen harjoittamiseen vastaanottavassa jäsenvaltiossa - Kotijäsenvaltiossa annettu tutkintotodistus - Lääkärin ammatinharjoittamisoikeuden rajoittaminen kolmen vuoden määräajaksi - Laillistetun lääkärin toteuttama valvonta, ja yleislääketieteen kolmivuotisen erityiskoulutuksen samanaikainen suorittaminen - SEUT 45 ja SEUT 49 artikla)

(2022/C 171/16)

Oikeudenkäyntikieli: suomi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Korkein hallinto-oikeus

Pääasian asianosaiset

Valittaja: A

Asian käsittelyyn osallistuva osapuoli: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

Tuomiolauselma

SEUT 45 ja SEUT 49 artiklaa on tulkittava niin, että ne ovat esteenä sille, että vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen myöntää kansallisen lainsäädännön perusteella henkilölle lääkärin ammatinharjoittamisoikeuden kolmen vuoden määräajaksi ja rajoitettuna siten, että hän saa toimia lääkärin tehtävissä vain laillistetun lääkärin johdon ja valvonnan alaisena ja että hänen on saman määräajan kuluessa suoritettava yleislääketieteen kolmivuotinen erityiskoulutus saadakseen oikeuden harjoittaa itsenäisesti lääkärin ammattia vastaanottavassa jäsenvaltiossa, kun otetaan huomioon, että asianomaisella, joka on suorittanut kotijäsenvaltiossa lääkärin peruskoulutuksen, on ammattipätevyyden tunnustamisesta 7.9.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2013/55/EU, liitteessä V olevassa 5.1.1 kohdassa Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan osalta mainittu koulutuksesta annettava asiakirja muttei kotijäsenvaltiossa ammattipätevyyden edellytykseksi lisäksi asetettua kyseisessä 5.1.1 kohdassa mainittua todistusta yksivuotisen ammatillisen harjoittelun suorittamisesta.

(1) EUVL C 44, 8.2.2021.
C 148/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 10.2.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Hamburg – Saksa) – Grundstücksgemeinschaft Kollaustraße 136 v. Finanzamt Hamburg-Oberalster

(Asia C-9/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 66 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohta - Arvonlisäverosaatavan syntyminen - Maksun vastaanottamishetki - 167 artikla - Ostoihin sisältyvän arvonlisäveron vähennysoikeuden syntyminen ja laajuus - 167 a artikla - Poikkeus - Maksuperusteinen kirjanpito - Teolliseen tai kaupalliseen toimintaan tarkoitetun kiinteistön vuokraus ja alivuokraus)

(2022/C 148/02)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Grundstücksgemeinschaft Kollaustraße 136

Vastaaja: Finanzamt Hamburg-Oberalster

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.7.2010 annetulla neuvoston direktiivillä 2010/45/EU, 167 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan oikeus ostoihin sisältyvän veron vähentämiseen syntyy silloin, kun liiketoimi suoritetaan, tilanteessa, jossa direktiivin 2006/112 66 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohdan nojalla säädetyn kansallisen poikkeuksen mukaan verosaatava tavaran luovuttajaa tai palvelun suorittajaa kohtaan syntyy vasta silloin, kun vastike saadaan, ja vastiketta ei ole vielä maksettu.

(1) EUVL C 137, 27.4.2020
1)

Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 13.12.2011 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2011/92/EU on tulkittava siten, että luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 16 artiklan 1 kohdan nojalla tehty päätös, jossa hankkeen toteuttajalle annetaan lupa poiketa eläin- ja kasvilajien suojelutoimenpiteistä, jotta tämä voi toteuttaa direktiivin 2011/92 1 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun hankkeen, kuuluu kyseisen direktiivin 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun kyseistä hanketta koskevan lupamenettelyn piiriin tilanteessa, jossa yhtäältä kyseistä hanketta ei voida toteuttaa ilman, että hankkeen toteuttaja on saanut kyseisen päätöksen, ja jossa toisaalta viranomaisella, jolla on toimivalta myöntää lupa tällaiselle hankkeelle, on edelleen mahdollisuus arvioida hankkeen ympäristövaikutuksia tiukemmin kuin kyseisessä päätöksessä on arvioitu.
C 119/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 20.1.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Berlin – Saksa) – ET, Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG:n maksukyvyttömyysmenettelyn selvittäjänä v. Saksan liittotasavalta

(Asia C-165/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä - Direktiivi 2003/87/EY - 3 e artikla - Ilmailutoiminnan sisällyttäminen - Direktiivi 2008/101/EY - Päästöoikeuksien jakaminen ja myöntäminen maksutta ilma-alusten käyttäjille - Tällaisen käyttäjän toiminnan lopettaminen maksukyvyttömyyden vuoksi - Toimivaltaisen kansallisen viranomaisen päätös, jolla päätetään olla myöntämättä päästöoikeuksia selvitystilassa olevan yhtiön selvittäjälle)

(2022/C 119/10)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgericht Berlin

Pääasian asianosaiset

Kantaja: ET, Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG:n maksukyvyttömyysmenettelyn selvittäjänä

Vastaaja: Saksan liittotasavalta

Tuomiolauselma

Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.12.2017 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2017/2392, 3 e artiklaa on tulkittava siten, että ilma-aluksen käyttäjälle jaettujen kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien määrää on siinä tapauksessa, että sen ilmailutoiminta lopetetaan kyseisen kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kauppaa koskevan kauden aikana, vähennettävä suhteessa siihen kyseisen kauden osaan, jonka aikana ilmailutoimintaa ei enää harjoiteta.

(1) EUVL C 255, 3.8.2020.
C 84/17

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.12.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Apelacyjny w Warszawie – Puola) – A.K. v. Skarb Państwa

(Asia C-428/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava pakollinen vakuutus - Toinen direktiivi 84/5/ETY - 1 artiklan 2 kohta - Direktiivi 2005/14/EY - Direktiivi 2009/103/EY - 9 artiklan 1 kohta - Velvollisuus korottaa pakollisen vakuutuksen vakuutusturvan vähimmäismääriä - Siirtymäaika - Uusi sääntö, jota on välittömästi sovellettava vanhan säännön voimassa ollessa syntyneen tilanteen tuleviin vaikutuksiin - Tilanne, joka on toteutunut ennen unionin aineellisen oikeuden säännön voimaantuloa - Kansallinen lainsäädäntö, jossa ennen 11.12.2009 tehdyt vakuutussopimukset jätetään pakollisen vakuutuksen vakuutusturvan korottamista koskevan velvollisuuden ulkopuolelle)

(2022/C 84/19)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Apelacyjny w Warszawie

Pääasian asianosaiset

Valittaja: A.K.

Vastapuoli: Skarb Państwa

Tuomiolauselma

Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 30.12.1983 annetun toisen neuvoston direktiivin 84/5/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2005/14/EY, 1 artiklan 2 kohtaa ja moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavasta vakuutuksesta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamisesta 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/103/EY 9 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltioiden, jotka ovat käyttäneet kyseisissä säännöksissä säädettyä mahdollisuutta säätää siirtymäajasta, on ollut vaadittava, että ennen 11.12.2009 tehtyjen mutta kyseisenä päivänä vielä voimassa olleiden liikennevakuutussopimusten mukaiset vakuutusturvan vähimmäismäärät ovat kyseisestä päivästä lähtien kyseisien säännösten neljännessä alakohdassa säädetyn säännön mukaisia.

(1) EUVL C 278, 12.7.2021.