Valitus, jonka BP on tehnyt. unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-888/16, BP v. FRA 11.7.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-601/19 P)

(2019/C 432/24)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: BP (edustaja: E. Lazar, avocat)

Muu osapuoli: Euroopan unionin perusoikeusvirasto (FRA)

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa valituksenalaisen tuomion ja näin ollen

— kumoaa palvelussopimukset tekevän viranomaisen 21.4.2016 tekemän päätöksen olla uusimatta palvelussopimusta;

— määrää korvauksen aineellisesta ja aineettomasta vahingosta, joka valittajalle on aiheutunut yhtäältä palvelussopimuksen uusimatta jättämistä koskevasta lainvastaisesta päätöksestä ja toisaalta asiassa T-658/13P annetun tuomion lainvastaisesta täytäntöönpanosta;

— määrää korvauksen aineellisesta ja aineettomasta vahingosta, joka valittajalle on aiheutunut siitä, että vastapuoli ei ole antanut arviointia, uudelleen luokittelua ja uusimista koskevia lainmukaisia sääntöjä, ja vahingosta, joka on aiheutunut tällaisten sääntöjen puuttumisesta;

— toteaa, että arviointia ja uudelleen luokittelua koskevat suuntaviivat ja viraston perusoikeusviraston johtajan päätös 2009/13 palvelussopimusten uusimisesta ovat lainvastaisia, koska nämä säännöt on annettu sellaisen lainvastaisen menettelyn seurauksena, jonka toimittavalla viranomaisella ei ollut asianmukaista toimivaltaa;

— käyttää täyttä harkintavaltaansa varmistaakseen ratkaisunsa tehokkuuden;

— velvoittaa vastapuolen maksamaan lopullisesti vahvistettavalle summalle Euroopan keskuspankin ohjauskoron mukaista viivästyskorkoa korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä, tai muuta unionin tuomioistuimen kohtuulliseksi ja asianmukaiseksi katsomaa korkoa;

— velvoittaa perusoikeusviraston korvaamaan ensimmäisessä oikeusasteessa ja valitusmenettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt ilmeisen arviointivirheen toisen kanneperusteen, joka koski perusoikeusviraston sääntöjen lainvastaisuutta, ja neljännen vaatimuksen, joka koski valittajan SEUT 277 artiklan nojalla esittämää lainvastaisuusväitettä, osalta. Tältä osin unionin yleinen tuomioistuin arvioi virheellisesti tosiseikkoja ja selvitysaineistoa, otti selvitysaineiston huomioon vääristyneellä tavalla, teki oikeudellisen virheen, ei noudattanut perusteluvelvollisuuttaan ja loukkasi oikeutta tulla kuulluksi.

Toinen valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin ei ole lausunut kolmannesta vaatimuksesta eikä se ole käyttänyt viidennessä vaatimuksessa vaadittua täyttä oikeudellista toimivaltaansa. Tältä osin unionin yleinen tuomioistuin ei ole noudattanut SEU 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua laillisuusvaatimusta ja se on rikkonut SEUT 268 artiklaa.

Kolmas valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut työjärjestyksensä 35, 36, 64 ja 65 artiklaa. Tältä osin unionin yleinen tuomioistuin on loukannut kontradiktorista periaatetta, ei ole antanut 25.9.2017 päivättyä kirjettä tiedoksi perusoikeusvirastolle eikä ole ilmoittanut tästä tiedoksiantamisesta valittajalle, ei ole noudattanut hallinnollista menettelyä vastauskirjelmään liitettyjen todisteiden käsittelyssä ja on rikkonut todistelua koskevia sääntöjä, on virheellisesti jättänyt hyväksymättä OLAFin kertomuksen yhdistetyissä asioissa; on loukannut oikeutta tulla kuulluksi ja oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin sekä rikkonut Euroopan unionin perusoikeuskirjan 52 artiklaa.

Neljäs valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin on loukannut Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistettua oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja oikeutta puolueettomaan tuomioistuimeen, ja sen antamat perustelut ovat olleet puutteelliset.

Viides valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut työjärjestyksensä 134 ja 135 artiklaa oikeudenkäyntikulujen osalta. Tältä osin unionin yleinen tuomioistuin ei ole noudattanut perusteluvelvollisuuttaan.