ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS

(ensimmäinen jaosto)

18 päivänä syyskuuta 2014

Giorgio Lebedef

vastaan

Euroopan komissio

”Henkilöstö — Oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvät seikat — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen”

Aihe:

SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Giorgio Lebedef vaatii virkamiestuomioistuinta kumoamaan hänestä ajanjaksolle 1.7.2001–31.12.2002 laaditun arviointikertomuksen ja toissijaisesti kumoamaan hänelle vuoden 2003 arviointikierroksella myönnetyt ansiopisteet.

Ratkaisu:

Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat. Giorgio Lebedef vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut

Tiivistelmä

Henkilöstökanne – Oikeussuojan tarve – Arviointi kanteen nostamisen ajankohtana – Ennen kanteen nostamista eläkkeelle siirretyn virkamiehen urakehitystä koskevasta kertomuksesta nostama kumoamiskanne – Tutkimatta jättäminen

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)

Jotta kantaja voi pätevästi nostaa kanteen henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklan nojalla, hänen on osoitettava, että hänellä on henkilökohtainen intressi riidanalaisen toimen kumoamiseen. Tällaista intressiä arvioidaan kanteen nostamisen ajankohtana ja sen on pysyttävä tuomioistuimen päätöksen lausumiseen asti lausunnon antamisen raukeamisen uhalla.

Kun on kyse oikeussuojan tarpeesta vaatia arviointikertomuksen kumoamista, vaikka arviointikertomuksella on merkittävä tehtävä virkamiehen tai toimihenkilön urakehityksessä, se vaikuttaa lähtökohtaisesti arvioinnin kohteena olevan henkilön etuihin vain siihen asti, kun hän päättää lopullisesti tehtäviensä hoitamisen. Näin ollen asianomaisella virkamiehellä tai toimihenkilöllä ei lähtökohtaisesti ole enää tehtävissään lopettamisen jälkeen oikeutta nostaa kannetta jollei hän näytä toteen sellaista erityistä olosuhdetta, joka osoittaa henkilökohtaisen ja todellisen intressin kyseisen kertomuksen kumoamiseen.

(ks. 17 ja 19 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: tuomio Marenco ym. v. komissio (81/74–88/74, EU:C:1975:139, 6 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio Turner v. komissio (T‑49/91, EU:T:1992:72, 24 kohta); tuomio N v. komissio (T‑97/94, EU:T:1998:270, 26 kohta), joka on nimenomaisesti vahvistettu muutoksenhaussa tuomiossa N. v. komissio (C-21/99 P, EU:C:1999:508, 24 kohta) ja tuomio Ross v. komissio (T‑147/04, EU:T:2005:255, 24, 25 ja 27 kohta)

Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio Attey ym. v. neuvosto (T‑118/11, T‑123/11 ja T‑124/11, EU:T:2012:270, 28 kohta)

Virkamiestuomioistuin: tuomio Solberg v. OEDT (F‑148/12, EU:F:2013:154, 16 ja 18 kohta)
Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdassa säädetyssä eläkeoikeuksien siirtämistä koskevassa menettelyssä virkamiehelle vastainen päätös, joka voi olla SEUT 270 artiklan ja henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohdan mukaisen kanteen kohteena, on tapauksen mukaan päätös, jonka nimittävä viranomainen tai työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen on tehnyt sen jälkeen, kun asianomaisen ennen unionin palveluksessa aloittamista saavuttamia eläkeoikeuksia edustavan pääoman siirto on tosiasiallisesti suoritettu. Sitä vastoin eläkeoikeuksien hyvittämistä koskeva ehdotus, vaikka asianomainen on sen hyväksynyt, ei ole asianomaiselle vastainen toimi, josta voidaan nostaa SEUT 270 artiklan ja henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohdan mukainen kanne.

Palvelusvuosien hyvittäminen voidaan nimittäin myöntää vasta sitten, kun virkamies on antanut suostumuksensa sen menettelyn jatkamiselle, jossa asianomaisen kyseessä olevassa ulkopuolisessa eläkekassassa aiemmin saavuttamia eläkeoikeuksia edustava pääoma siirretään unionin eläkejärjestelmään; tämä suostumus perustuu tiedoille, jotka käyvät ilmi palvelusvuosien hyvittämistä koskevasta ehdotuksesta, jonka tapauksen mukaan joko nimittävä viranomainen tai työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen on tehnyt asianomaisen kansallisen eläkekassan pääomasta ilmoittaman väliaikaisen summan perusteella.

Tältä osin eläkeoikeuksien hyvittämistä koskevan ehdotuksen vaiheessa asianomainen toimielin sitoutuu vain soveltamaan asianomaisen tilanteeseen asianmukaisella tavalla henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohtaa ja yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä. Tämä kyseisen toimielimen velvollisuus johtuu suoraan kyseessä olevista henkilöstösääntöjen säännöksistä myös toimielimen nimenomaisen sitoumuksen puuttuessa.

Näin ollen tällaisesta hyvitettäviä palvelusvuosia koskevassa ehdotuksessa ilmaistusta sitoumuksesta ei seuraa kyseiselle toimielimelle kuuluvaa uutta velvollisuutta eikä sillä näin ollen muuteta asianomaisen oikeudellista tilannetta muun muassa sen vuoksi, että vaikka asianomainen on antanut suostumuksensa siihen, että hänen toisessa järjestelmässä saavuttamansa eläkeoikeudet siirretään unionin eläkejärjestelmään, ei ehdotuksen tehneellä toimielimellä ole tätä vastaavaa velvollisuutta, sen jälkeen kun kansallisen eläkekassan ilmoittama pääoma on siirretty, tunnustaa automaattisesti asianomaiselle sitä palvelusvuosien määrää, joka on mainittu alkuperäisessä ehdotuksessa, jonka perusteella virkamies vahvisti haluavansa siirtää kyseisen pääoman unionin eläkejärjestelmään.

(ks. 36–40 kohta)

Viittaukset:

Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio 13.10.2015, komissio v. Verile ja Gjergji (T-104/14 P, EU:T:2015:776, 50, 52, 53 ja 74 kohta); tuomio 13.10.2015, komissio v. Cocchi ja Falcione (T-103/13 P, EU:T:2015:777, 66 kohta) ja tuomio 13.10.2015, Teughels v. komissio (T-131/14 P, EU:T:2015:778, 37, 46, 48, 49, 58 ja 70 kohta)
EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS

(toinen jaosto)

20 päivänä heinäkuuta 2016

Luigi Marcuccio

vastaan

Euroopan komissio

”Henkilöstö — Oikeudenkäyntimenettely — Oikeudenkäyntikulujen vahvistaminen”

Aihe:

Oikeudenkäyntikulujen vahvistamista koskeva vaatimus, jonka Euroopan komissio on esittänyt virkamiestuomioistuimen 14.5.2013 antaman määräyksen Marcuccio v. komissio (F-4/12, EU:F:2013:61) seurauksena.

Ratkaisu:

Niiden oikeudenkäyntikulujen kokonaismääräksi, jotka Luigi Marcuccion on korvattava Euroopan komissiolle asiassa F-4/12, Marcuccio vastaan komissio, vahvistetaan 1500 euroa. Kohdassa 1 tarkoitettuun määrään lisätään viivästyskorot tämän määräyksen tiedoksiantamisen päivästä tosiasialliseen maksupäivään ja ne lasketaan Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltaman sen korkokannan mukaisesti, joka on voimassa eräpäivän kuukauden ensimmäisenä kalenteripäivänä, korotettuna 3,5 prosenttiyksiköllä.

Tiivistelmä

Tuomioistuinmenettely – Oikeudenkäyntikulut – Vahvistaminen – Oikeudenkäyntikulujen vahvistaminen sitä vaativan osapuolen esittämien täsmällisten tietojen perusteella tai niiden puuttuessa unionin tuomioistuinten oikeudenmukaisen arvioinnin perusteella – Asianajajan palkkion kiinteämääräisyys, joka ei vaikuta tuomioistuimen harkintavaltaan

(Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 105 artiklan c alakohta)

Sen arvioimiseksi, ovatko oikeudenkäyntimenettelystä tosiasiallisesti aiheutuneet kulut välttämättömiä, kantajan on esitettäviä täsmällisiä tietoja. Vastaavasti palkkion kiinteämääräisyys ei vaikuta virkamiestuomioistuimen arvioon korvattavien oikeudenkäyntikulujen määrästä, koska tuomioistuimen arvio perustuu tuomioistuinten vakiintuneisiin arviointiperusteisiin ja täsmällisiin tietoihin, joita asianosaisten on sille toimitettava. Vaikka näiden tietojen puuttuminen ei estä virkamiestuomioistuinta vahvistamasta korvattavien oikeudenkäyntikulujen määrää kohtuullisen arvion perusteella, siitä seuraa kuitenkin, että virkamiestuomioistuimen on välttämättä arvioitava esitettyjä vaatimuksia suppeasti.

(ks. 28 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: määräys 17.2.2004, DAI v. ARAP ym. (C-321/99 P-DEP, EU:C:2004:103, 23 kohta)

Unionin yleinen tuomioistuin: määräys 31.3.2011, Tetra Laval v. komissio (T-5/02 DEP ja T-80/02 DEP, EU:T:2011:129, 68 kohta) ja määräys 28.5.2013, Marcuccio v. komissio (T-278/07 P-DEP, EU:T:2013:269, 16 kohta)
Jotta virkamiehen tai entisen virkamiehen henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklan nojalla nostaman kanteen, jossa vaaditaan 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun hänelle vastaisen toimen kumoamista, tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttyisivät, hänelle on kanteen vireillepanon hetkellä oltava syntynyt riittävän selvä ja todellinen intressi saada kyseinen toimi kumotuksi, ja tällainen intressi edellyttää sitä, että kanteen lopputuloksesta voi olla hänelle hyötyä.

SEUT 266 artiklassa määrättyä velvollisuutta noudattaakseen asianomaisen toimielimen on toteutettava kumoamistuomion täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet käyttämällä unionin tuomioistuinten valvonnan alaisuudessa sille tältä osin kuuluvaa harkintavaltaa siten, että se noudattaa sekä tuomion tuomiolauselmaa ja perusteluita että unionin oikeuden säännöksiä ja määräyksiä.

Kun on kyse sellaisen tuomion täytäntöönpanosta, jolla työkyvyttömyyseläkkeelle siirtämistä koskeva päätös on kumottu perusteluiden puuttumisen vuoksi sekä mahdollisesti työkyvyttömyyden vuoksi tehdyn uuden päätöksen täytäntöönpanosta, asianomaisen toimielimen on ensimmäiseksi tarkistettava asianomaisen virkamiehen terveydentila.

(ks. 33 ja 34 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑503/04, Pessoa e Costa v. komissio, 19.10.2006, 69 ja 70 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen
Oikeudenkäyntikulujen vahvistamista on haettava kohtuullisen ajan kuluessa, minkä jälkeen niiden korvaamiseen velvoitettu asianosainen voi olettaa velkojan luopuneen oikeudestaan. Kuluneen ajan kohtuullisuutta on arvioitava kunkin asian ominaispiirteiden perusteella ja sen perusteella, mikä merkitys oikeusriidalla on asianosaiselle, asian monitahoisuuden perusteella sekä vastapuolina olevien asianosaisten käyttäytymisen perusteella.

Asianosaisten käyttäytymisen osalta on todettava, että vaikka muutoksenhaulla ei olekaan lykkäävää vaikutusta, on ymmärrettävää, että se asianosainen, jolla on oikeus vaatia oikeudenkäyntikulujen korvaamista, odottaa muutoksenhaulle asetetun määräajan päättymistä ennen oikeudenkäyntikulujen korvaamista koskevan vaatimuksensa esittämistä.

(ks. 14 ja 16 kohta)

Yhteisöjen tuomioistuin: määräys Dietz v. komissio (126/76 DEP, EU:C:1979:158, 1 kohta)

Unionin tuomioistuin: uudelleenkäsittely Arango Jaramillo ym. v. EIP (C‑334/12 RX‑II, EU:C:2013:134, 28, 30 ja 33 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: määräys Air France v. komissio (T‑2/93 DEP, EU:T:1996:48, 10 kohta ja sitä seuraavat kohdat)

Virkamiestuomioistuin: määräys BI v. Cedefop (F‑31/11, EU:F:2012:28)
Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 76 artiklan mukaan virkamiestuomioistuin voi jatkamatta asian käsittelyä ratkaista asian perustellulla määräyksellä, jos kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat kokonaan tai osittain.

Kun ratkaisukokoonpano katsoo asiaa tutkiessaan, että sillä on riittävästi tietoa kyseisen asian asiakirjojen perusteella, ja on täysin vakuuttunut siitä, että kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat, ja katsoo lisäksi, ettei istunnon järjestäminen toisi tältä osin mitään uutta, kanteen hylkääminen perustellulla määräyksellä työjärjestyksen 76 artiklan perusteella on paitsi prosessiekonomian vaatimusten mukaista, myös säästää asianosaisten kustannuksia, joita istunnon pitämisestä aiheutuisi.

(ks. 16 ja 17 kohta)

Viittaukset:

Virkamiestuomioistuin: asia F‑108/11, Oprea v. komissio, 25.4.2012, 12 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen
VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (toinen jaosto)

7 päivänä heinäkuuta 2011

Asia F-18/11

Pasqualino Zaffino

vastaan

Euroopan komissio

Henkilöstö – Henkilö, joka vaatii Euroopan unionin virkamiehen tai toimihenkilön asemaa – Kanne – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen – Oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn noudattamatta jättäminen

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Pasqualino Zaffino, joka on Istituto Vigilanza Notturna Gallarate S.r.l:n työntekijä, vaatii virkamiestuomioistuinta lähinnä toteamaan, että hän on komission ja erityisesti yhteisen tutkimuskeskuksen (JRC) sopimussuhteisen työntekijän asemassa, ja täten velvoittamaan komission maksamaan palkan ja muut taloudelliset edut, jotka hänelle olisi pitänyt tässä asemassa maksaa, sekä korvauksia vahingosta, jonka hän väittää kärsineensä.

Ratkaisu: Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat. Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Tiivistelmä

Virkamiehet – Kanne – Tutkittavaksi ottamisen edellytykset – Oikeudenkäyntiä edeltävän hallinnollisen menettelyn noudattaminen

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)

Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklalla käyttöön otetussa muutoksenhakukeinojen järjestelmässä virkamiestuomioistuimessa nostettu kanne on kohdistettava asianomaiselle vastaiseen toimenpiteeseen, joka muodostuu joko nimittävän viranomaisen tai työsopimusten tekemistä varten toimivaltaisen viranomaisen päätöksestä, tai siitä, ettei jompi kumpi näistä viranomaisista toteuta henkilöstösäännöissä edellytettyä toimenpidettä. Toisaalta tässä järjestelmässä tällainen kanne voidaan ottaa tutkittavaksi vain jos asianomainen henkilö on ennalta saattanut nimittävän viranomaisen tai työsopimusten tekemistä varten toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi hänelle vastaista toimenpidettä koskevan valituksen henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja jos tästä valituksesta on tehty nimenomainen tai implisiittinen hylkäämispäätös. Lisäksi silloin kun virkamies tai toimihenkilö tai jopa toimielimen ulkopuolinen henkilö pyrkii saamaan hallintoa toteuttamaan häntä koskevan päätöksen, oikeudenkäyntiä edeltävä hallinnollinen menettely on aloitettava niin, että asianomainen henkilö esittää henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan mukaisen vaatimuksen, jossa hän kehottaa nimittävää viranomaista tai työsopimuksen tekemistä varten toimivaltaista viranomaista tekemään päätöksen, minkä jälkeen tämän vaatimuksen hylkäämisestä on mahdollista valittaa.

(ks. 12 kohta)
VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (toinen jaosto)

7 päivänä heinäkuuta 2011

Asia F-19/11

Mario Galvan

vastaan

Euroopan komissio

Henkilöstö – Henkilö, joka vaatii Euroopan unionin virkamiehen tai toimihenkilön asemaa – Kanne – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen – Oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn noudattamatta jättäminen

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Mario Galvan, joka on Istituto Vigilanza Notturna Gallarate S.r.l:n työntekijä, vaatii virkamiestuomioistuinta toteamaan, että hän on komission ja erityisesti yhteisen tutkimuskeskuksen (JRC) sopimussuhteisen työntekijän asemassa, ja täten velvoittamaan komission maksamaan palkan ja muut taloudelliset edut, jotka hänelle olisi pitänyt tässä asemassa maksaa, sekä korvauksia vahingosta, jonka hän väittää kärsineensä.

Ratkaisu: Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat. Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Tiivistelmä

Virkamiehet – Kanne – Tutkittavaksi ottamisen edellytykset – Oikeudenkäyntiä edeltävän hallinnollisen menettelyn noudattaminen

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)

Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklalla käyttöön otetussa muutoksenhakukeinojen järjestelmässä virkamiestuomioistuimessa nostettu kanne on kohdistettava asianomaiselle vastaiseen toimenpiteeseen, joka muodostuu joko nimittävän viranomaisen tai työsopimusten tekemistä varten toimivaltaisen viranomaisen päätöksestä, tai siitä, ettei jompi kumpi näistä viranomaisista toteuta henkilöstösäännöissä edellytettyä toimenpidettä. Toisaalta tässä järjestelmässä tällainen kanne voidaan ottaa tutkittavaksi vain jos asianomainen henkilö on ennalta saattanut nimittävän viranomaisen tai työsopimusten tekemistä varten toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi hänelle vastaista toimenpidettä koskevan valituksen henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja jos tästä valituksesta on tehty nimenomainen tai implisiittinen hylkäämispäätös. Lisäksi silloin kun virkamies tai toimihenkilö tai jopa toimielimen ulkopuolinen henkilö pyrkii saamaan hallintoa toteuttamaan häntä koskevan päätöksen, oikeudenkäyntiä edeltävä hallinnollinen menettely on aloitettava niin, että asianomainen henkilö esittää henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan mukaisen vaatimuksen, jossa hän kehottaa nimittävää viranomaista tai työsopimuksen tekemistä varten toimivaltaista viranomaista tekemään päätöksen, minkä jälkeen tämän vaatimuksen hylkäämisestä on mahdollista valittaa.

(ks. 12 kohta)
Näiden välttämättömien palveluiden hinnan määrittelemisen osalta se, että on osoitettu, että korvattaviksi haetut oikeudenkäyntikulut on maksettu, ei ole edellytys sille, että virkamiestuomioistuin vahvistaa korvattavat oikeudenkäyntikulut.

Tältä osin siitä seikasta, että asianajaja on toimittanut kannekirjelmän, osallistunut suulliseen käsittelyyn ja toimittanut erilaisia kirjelmiä, voidaan päätellä, että tämä asianajaja on tosiasiallisesti ryhtynyt virkamiestuomioistuimessa käytävän menettelyn kannalta tarpeellisiin toimiin ja suorituksiin.

Oikeudenkäyntikulujen vahvistamista koskeva pyyntö on esitettävä kohtuullisessa ajassa, jonka jälkeen oikeudenkäyntikulujen korvaamiseen velvoitettu asianosainen voi perustellusti katsoa, että saatavaan oikeutettu osapuoli on luopunut oikeudestaan. Kuluneen ajan kohtuullisuutta on arvioitava kunkin asian ominaispiirteiden ja muun muassa sen perusteella, mikä merkitys oikeusriidalla on asianosaiselle, asian monitahoisuuden perusteella sekä vastapuolina olevien asianosaisten käyttäytymisen perusteella.

Asianosaisten käyttäytymisen osalta, vaikka valituksen tekemisellä ei ole lykkäävää vaikutusta, on täysin ymmärrettävää, että oikeudenkäyntikuluihin oikeutettu asianosainen odottaa valituksen tekemisen määräajan päättymistä ennen oikeudenkäyntikulujen korvaamista koskevan vaatimuksensa tekemistä.

(ks. 28 ja 30 kohta)

Yhteisöjen tuomioistuin: määräys Dietz v. komissio (126/76 DEP, EU:C:1979:158, 1 kohta)

Unionin tuomioistuin: uudelleenkäsittely Arango Jaramillo ym. v. EIP (C-334/12 RX-II, EU:C:2013:134, 28 ja 33 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: määräys Air France v. komissio (T-2/93 DEP, EU:T:1996:48, 10–12 kohta)
FI
Oikeustapauskokoelma
ECLI:EU:F:2011 :14 1VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TO ISEN JAOSTON PU HEENJOHTAJAN M ÄÄRÄYS
15 päivänä helmikuuta 2011
Asia F-18/10
Georges Capidis
vastaan
Euroopan komissio
Virkamiestuomioistuimen aloitteesta tehty sovintoratkaisu — Asian poistaminen rekisteristä
Aihe: EY 236 j a E A 152 artiklaan pe rustuva ka nne, jossa G eorges C apidis v aatii 
virkamiestuomioistuinta ku moamaan n imittävän v iranomaisen 30.4.2009 t ekem än 
päätöksen, jolla hänelle määrättiin ku rinpitoseuraamuksena yhden palkkaluokan alennus.
Ratkaisu:Asia F-18/10, Capidis vastaan ko missio, poistetaan virkamiestuomioistuimen rekisteristä. 
Asianosaiset vastaavat oikeudenkäyntikuluista tekem änsä sovinnon m ukaisesti.
Tiivistelmä
Virkamiehet — Kanne — Sovintoratkaisu virkamiestuomioistuimessa — Asian poistaminen rekisteristä
(Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 69 artikla)
VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN ENSIMMÄISEN JAOSTON PUHEENJOHTAJAN MÄÄRÄYS

18 päivänä joulukuuta 2008

Asia F-14/08

X

vastaan

Euroopan parlamentti

Asian poistaminen rekisteristä – Kanteen peruuttaminen – Oikeudenkäyntikulut – Tutkittavaksi ottaminen

Aihe: EY 236 ja EA 152 artiklan nojalla nostettu kanne, jossa X vaatii virkamiestuomioistuinta yhtäältä kumoamaan työkyvyttömyyslautakunnan 22.6.2007 antaman häntä koskevan lausunnon ja parlamentin henkilöstöjohtajan 27.6.2007 tekemän päätöksen, jossa katsotaan, ettei X:ää ollut kohdannut pysyvä, täydelliseksi katsottava työkyvyttömyys, joka estää häntä hoitamasta tehtäviään, ja toisaalta palauttamaan asian työkyvyttömyyslautakunnan käsiteltäväksi, jotta tämä ratkaisi hänen tapauksensa uudelleen.

Ratkaisu: Asia F‑14/08, X vastaan parlamentti, poistetaan virkamiestuomioistuimen rekisteristä. Parlamentti vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kolme neljäsosaa kantajan oikeudenkäyntikuluista. Kantaja vastaa neljäsosasta omia oikeudenkäyntikulujaan.

Tiivistelmä

1. Oikeudenkäyntimenettely – Oikeudenkäyntikulut – Vastapuolen menettelyn vuoksi perusteltu kanteen peruuttaminen

(Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 89 artiklan 5 kohta)

2. Virkamiehet – Kanne – Virkamiehelle vastainen toimi – Virkamiehelle vastaisen toimen käsite – Päätös, jossa virkamies todetaan työkykyiseksi ja määrätään palaaman työhönsä – Tutkittavaksi ottaminen

(Henkilöstösääntöjen 59 artiklan 4 kohta sekä 90 ja 91 artikla)

1. Kuten virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 89 artiklan 5 kohdassa määrätään, asianosainen, joka peruuttaa kanteensa, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli sitä vaatii peruuttamista koskevissa huomautuksissaan. Kanteensa peruuttavan pyynnöstä vastapuoli velvoitetaan kuitenkin korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos se vastapuolen menettelyn vuoksi katsotaan perustelluksi. Kun virkamies on nostanut kanteen päätöksestä, jossa häntä ei katsota työkyvyttömäksi, toimielimen, joka ei ole vastannut kannetta edeltävään valitukseen neljän kuukauden määräajassa, jonka päättyminen merkitsee implisiittistä hylkäyspäätöstä, ja joka on kanteen nostamisen jälkeen suhtautunut asianomaisen henkilön tilanteeseen epäselvästi, on katsottava käyttäytymisellään vaikuttaneen siihen, että asia on saatettu tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja se voidaan velvoittaa korvaamaan osa kantajana olevan virkamiehen oikeudenkäyntikuluista.

(ks. 6–10 kohta)

2. Kun nimittävän viranomaisen päätös, joka seuraa työkyvyttömyyslautakunnan lausunnosta, sisältää paitsi virkamiehen työkykyä koskevan arvioinnin, joka ei sellaisenaan muuta asianomaisen henkilön aiempaa oikeusasemaa, myös määräyksen palata työhön, päätös on virkamiehelle vastainen toimi, jonka virkamies voi riitauttaa.

(ks. 14, 17 ja 19 kohta)