Kyseisen asetuksen 7 artiklan 2 kohdan sanamuodon mukaisesta tulkinnasta – ja kun otetaan huomioon, että ilmaus ”on todettu” on asetuksen N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan johdantokappaleessa – seuraa, että neuvoston on arvioitava tapauskohtaisesti, onko tietty yhteisö toisen tahon ”omistuksessa tai määräysvallassa”, ottamalla huomioon muun muassa omistusosuus tai määräysvallan ulottuvuus kussakin tapauksessa. Kun sitä vastoin otetaan huomioon se, että samassa säännöksessä käytetään sanamuotoa ”jäädytetään”, varojen jäädyttämistä koskevat toimenpiteet on kohdistettava yhteisöön, jonka neuvosto on todennut olevan sellaisen yhteisön, jonka on todettu itse osallistuvan ydinaseiden levittämiseen, omistuksessa tai määräysvallassa, eikä näitä toimenpiteitä tarvitse perustaa siihen, että toisen tahon omistuksessa tai määräysvallassa oleva yhteisö itse osallistuu ydinaseiden levittämiseen. Nämä kaksi arviointia eivät ole keskenään ristiriitaisia, koska ensimmäisellä viitataan velvollisuuteen arvioida tiettyä harkintavaltaa käyttäen, onko asianomainen yhteisö toisen tahon ”omistuksessa tai määräysvallassa”, kun taas toisessa on kyse velvollisuudesta jäädyttää tällaisen yhteisön varat tutkimatta sitä, osallistuuko se itse ydinaseiden levittämiseen. Siitä seikasta, että neuvostolla on harkintavaltaa sen suhteen, onko yhteisö toisen tahon omistuksessa tai määräysvallassa, ei voida näissä olosuhteissa päätellä, että neuvostolla olisi siitä päättämiseksi, jäädytetäänkö tällaisen yhteisön varat, harkintavaltaa arvioida myös sitä, osallistuuko se ydinaseiden levittämiseen.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole tehnyt oikeudellista virhettä, kun se on katsonut Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan d alakohtaa tulkitessaan, että tässä säännöksessä asetetaan neuvostolle velvollisuus jäädyttää sellaisen yhteisön, jonka on todettu osallistuvan mainitun asetuksen 7 artiklan 2 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitettuun ydinaseiden levittämiseen, omistuksessa tai määräysvallassa olevan yhteisön varat, ja tällöin neuvosto arvioi tapauskohtaisesti sen, onko kyseessä oleva yhteisö toisen tahon ”omistuksessa tai määräysvallassa”.

Turvallisuusneuvoston päätöslauselmat sekä neuvoston yhteiset kannat ja asetukset kuuluvat erillisiin oikeusjärjestyksiin. Yhtäältä Yhdistyneissä Kansakunnissa ja toisaalta unionissa toimia antavat nimittäin elimet, joilla on itsenäinen toimivalta, joka on annettu niille niiden peruskirjoissa eli perussopimuksissa, joilla ne luotiin. Lisäksi silloin, kun on kyse yhteisön toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on panna täytäntöön yhteisessä kannassa tarkoitettu turvallisuusneuvoston päätöslauselma, unionin on otettava näiden toimenpiteiden laatimisen yhteydessä asianmukaisella tavalla huomioon kyseessä olevan päätöslauselman sanamuoto ja tavoitteet. Samoin turvallisuusneuvoston päätöslauselman sanamuoto ja tarkoitus on otettava huomioon tulkittaessa asetusta, jolla se on tarkoitus panna täytäntöön.

Edellä esitetystä seuraa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole loukannut suhteellisuusperiaatetta, kun se on tulkinnut asetuksen N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan d alakohtaa ja valvonut tämän säännöksen soveltamista kyseisessä asiassa.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei tee oikeudellista virhettä, kun se toteaa, että jos sellaisen yhteisön varat jäädytetään, jonka on todettu osallistuvan ydinaseiden levittämiseen, on olemassa huomattava vaara siitä, että mainittu yhteisö ryhtyy sitä koskevista toimenpiteistä aiheutuvien vaikutusten kiertämiseksi painostamaan omistuksessaan tai määräysvallassaan olevia yhteisöjä, ja että näiden yhteisöjen varojen jäädyttäminen on tarpeellista toteutettujen toimenpiteiden tehokkuuden varmistamiseksi ja sen takaamiseksi, ettei mainittuja toimenpiteitä kierretä, sekä tähän soveltuvaa ja että kun otetaan huomioon, että kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden säilyminen on ensisijaisen tärkeää, varojen jäädyttämisestä aiheutuvat rajoitukset elinkeinovapauteen ja pankin omaisuudensuojaan eivät olleet kohtuuttomia suhteessa tavoiteltuihin päämääriin. Sama koskee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointeja, jotka liittyvät siihen, että neuvosto on voinut perustellusti jättää soveltamatta Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan d alakohtaa sellaisiin yhteisöihin, joiden se ei katsonut täyttävän tämän säännöksen soveltamisedellytyksiä; että kaikissa tapauksissa ei ole mahdollista tunnistaa kaikkia sellaisen yhteisön, jonka on todettu osallistuvan ydinaseiden levittämiseen, omistuksessa tai määräysvallassa olevia yhteisöjä ja että neuvoston mahdollisesti poikkeava käytäntö, olettaen, että se on lainvastainen, ei voi synnyttää asianomaisille yhteisöille perusteltua luottamusta eikä myöskään oikeutta vedota niiden eduksi lainvastaisuuteen, joka hyödyttää jotakuta toista.

Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädetään sellaisten yhteisöjen varojen jäädyttämisestä, joiden on todettu olevan sellaisten yhteisöjen omistuksessa tai määräysvallassa, joiden on todettu asetuksen 7 artiklan 2 kohdan a tai b alakohdan tarkoittamalla tavalla olevan itse mukana ydinaseiden levittämisessä, osallistuvan siihen suoraan tai tukevan sitä. Tätä säännöstä on tulkittava ottamalla huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1737 (2006) 12 kohta, jossa säädetään sellaisten yhteisöjen varojen jäädyttämisestä, jotka ovat sellaisten henkilöiden tai yhteisöjen omistuksessa tai määräysvallassa, joiden todetaan osallistuvan ydinaseiden levittämiseen, olevan suorassa yhteydessä siihen tai antavan tukea sille.

Asetuksen N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädetään kahdesta vaihtoehtoisesta kriteeristä eli omistuksesta ja määräysvallasta. Kun tietyn yhteisön varat on jäädytetty sillä perusteella, että se oli sellaisen yhteisön, tai elimen ”omistuksessa”, jonka neuvosto oli katsonut osallistuvan ydinaseiden levittämiseen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin rajaa perustellusti tutkimuksensa vain sen tarkistamiseen, että ensiksi mainittu on ollut toiseksi mainitun omistuksessa. Asiaa ei tällöin ole tarpeen tutkia laajemmin. Kun yhteisö nimittäin on kokonaisuudessaan sellaisen yhteisön omistuksessa, jonka on katsottu osallistuvan ydinaseiden levittämiseen, asetuksen N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitettu omistusta koskeva edellytys täyttyy.

Varojen jäädyttämisellä, jota sovelletaan yhteisöön, joka on kokonaisuudessaan sellaisen yhteisön omistuksessa, jonka on katsottu osallistuvan ydinaseiden levittämiseen, ei myöskään loukata syyttömyysolettamaa. Varojen jäädyttäminen asetuksen N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan d alakohdan perusteella nimittäin nimenomaan ei liity yhteisön itsenäiseen toimintaan eikä siis edellytä, että kyseinen yhteisö olisi toiminut asetuksen säädösten vastaisesti.

(ks. 75, 76, 78, 79 ja 81 kohta)