ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan komissio ei ole käyttänyt toimivaltaansa asianmukaisesti jättäessään joitakin määriä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle. — Soveltaessaan päätöksessä 2018/873 säädettyjä oikaisuja komissio ei ole käyttänyt toimivaltaansa asianmukaisesti ja on siten rikkonut asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan säännöksiä ja loukannut luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita. — Riitautetulla päätöksellä rikotaan asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklaa, koska kyseinen unionin toimielin päätti Romanian viranomaisten kanssa käymiensä keskustelujen perusteella hyväksyä maaseudun kansallisen kehittämisohjelman tarkistuksen vuosiksi 2007–2013 ja antaa hyväksyntänsä tämän ohjelman sisältämille toimenpiteille sekä myös menetelmille, jotka koskevat maksuja alatoimenpiteiden 1a, 3a, 5a, 3b ja 4b osalta toimenpiteen 215 alalla – Maksut eläinten hyvinvoinnin edistämiseksi. Kyseisen ohjelman tarkistuksen hyväksymisestä tehty päätös on oikeudellinen sitoumus ja siitä seuraa, että maksut unionin talousarviosta on suoritettava. — Romanian viranomaiset ovat suorittaneet maksuja komission antaman hyväksynnän mukaisesti. Tässä asiayhteydessä päätös oikaisujen tekemisestä on lainvastainen. — Romanian mielestä riitautetulla päätöksellä loukataan luottamuksensuojan periaatetta tilanteessa, jossa komission päätös hyväksyä maaseudun kansallisen kehittämisohjelman tarkistus synnytti Romanian viranomaisille ja tuensaajille perustellun luottamuksen siihen, että komission hyväksymät laskentamenetelmät olivat sääntöjenmukaisia. Kyseisen periaatteen nojalla komission on myös alatoimenpiteiden 3a, 5a, 3b ja 4b osalta sovellettava oikaisuja 19.9.2015 alkaen, kuten se teki alatoimenpidettä 1a koskevien oikaisujen osalta. — Romania katsoo samoin, että kyseisen unionin toimielimen olisi pitänyt kunnioittaa kyseistä periaatetta myös siltä osin kuin kyse on 19.9.2015 jälkeisistä maksuista, koska kyseisenä ajankohtana maaseudun kansalliseen kehittämisohjelmaan ei ollut enää mahdollista tehdä uutta tarkistusta. — Romanian mielestä riitautetulla päätöksellä loukataan oikeusvarmuuden periaatetta, koska komissiolla on toisenlainen kanta siltä osin kuin kyse on laskentamenetelmien sääntöjenmukaisuudesta. Komissio nimittäin on riitautetulla päätöksellä todennut sääntöjenvastaisiksi maksut, jotka on suoritettu komission aikaisemmin hyväksymien laskentamenetelmien perusteella. Lisäksi on niin, että vaikka Romanian viranomaiset pyysivät komissiota selventämään mahdollisuutta oikaista tasausmaksujen virheet, koska maaseudun kansallista kehittämisohjelmaa ei enää voitu tarkistaa 19.9.2015 jälkeen, komissio ei ilmaissut tämän osalta kantaansa.
C 399/54

Kanne 19.9.2018 – Sensient Colors Europe v. komissio

(Asia T-556/18)

(2018/C 399/69)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Sensient Colors Europe GmbH (Geesthacht, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Hagenmeyer, D. Zechmeister ja W. Berlit)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan vastaajan 31.7.2018 antaman päätöksen (DG Sante/E2/RP/amf(2018)4523972), jolla katsotaan, ettei asiakirjanumerolla NF 2018/0355 tehty hakemus uuselintarvikkeen unionin markkinoille saattamisen hyväksymisestä ja unionin luettelon ajan tasalle saattamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2015/2283 (1) 9 artiklan mukaisesti ole asianmukainen, ja jolla hakumenettely päätetään

— velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja esittää kanteensa tueksi muutamia kanneperusteita, joissa se vetoaa komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/2469 (2) 6 artiklan 1 ja 5 kohdan sekä asetuksen 2015/2283 10 artiklan 1 kohdan, kun sitä luetaan yhdessä 3 kohdan ja 11 artiklan 1 kohdan tai yhdessä asetuksen 2015/2283 12 artiklan 2 kohdan kanssa, rikkomiseen.

Kantaja väittää tähän liittyen muun muassa, että vastaaja katsoo virheellisesti, että hakemuksen perustana oleva kuivatuista siniherneen kukinnoista saatu värjäävä uute ei kuulu asetuksen 2015/2283 soveltamisalaan eikä se ole asetuksen 1333/2008 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu elintarvikelisäaine.

(1) Uuselintarvikkeista, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 258/97 ja komission asetuksen (EY) N:o 1852/2001 kumoamisesta 25.11.2015 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2015/2283 (EUVL 2015, L 327, s. 1).

(2) Uuselintarvikkeista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2015/2283 10 artiklassa tarkoitettuja hakemuksia koskevista hallinnollisista ja tieteellisistä vaatimuksista 20.12.2017 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/2469 (EUVL 2017, L 351, s. 64).
1.

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että SEUT 107 artiklassa tarkoitettua vastuuseen joutumisen käsitettä on sovellettu virheellisesti, koska se, että valtion hyväksymät, maksujen perimisestä vastaavat yhteiset työmarkkinaosapuolet (organismes paritaires collecteur agréés par l’État, OPCA) korvaavat työmaakoneiden turvallista kuljetusta koskevasta koulutuksesta aiheutuneet kulut tarkoittaa valtion varojen käyttöä, joka perustuu toimeen, josta valtio on vastuussa. Kantajat väittävät, että päätös, jonka kumoamista ne vaativat, on asiassa Pearle (tuomio 15.7.2004, Pearle ym., C-345/02, EU:C:2004:448) vahvistetun oikeuskäytännön vastainen.
—

kumoamaan komission päätöksen, tarkemmin sanottuna yksittäistapausta koskevan toimen nimeltä ”Payment by offsetting by outstanding claims and debts”, jonka Euroopan komission talousarvion täytäntöönpanosta vastaava yksikkö (yleinen talousarvio ja kehittämisrahastot) antoi 22.6.2018, viite BUDG/DGA/C4/LM/24307
—

Neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu.
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan riitautetulla päätöksellä on rikottu kantajan puolustautumisoikeuksia, kun sen 1 artiklassa todetaan, että kantaja on itse osallistunut todettuun rikkomiseen, vaikka tätä ei ollut tuotu esiin, eikä tähän ollut edes viitattu komission virallisessa huomautuksessa. Lisäksi päätöksessä on erehdytty niin oikeudellisesti kuin tosiseikkojenkin osalta, eikä siinä tehtyjä toteamuksia ja päättelyä voida pitää johdonmukaisina, kun siinä yhtäältä katsotaan, että NEC Corporation ei ollut tietoinen rikkomisesta (ja todetaan tämä merkityksettömäksi) ja toisaalta katsotaan sen olevan sisaryrityksen asemassa nimenomaisesti vastuussa siitä sen määräysvallan perusteella, joka sillä on (väitetysti) ollut Tokin Corporationissa tietyllä ajanjaksolla.
i)

unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL 2012, L 298, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 28.10.2015 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU, Euratom) 2015/1929 (EUVL 2015, L 286, s. 1), 110 artiklan 5 kohta, jossa säädetään, että komissiolle siirretään valta antaa 210 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat ratkaisuperusteita, kokonaistaloudellisesti edullisin tarjous mukaan lukien
Asia T-346/18: Kanne 29.5.2018 – Advance Magazine Publishers v. EUIPO – Enovation Brands (VOGUE)

Kanne 29.5.2018 – Advance Magazine Publishers v. EUIPO – Enovation Brands (VOGUE)

(Asia T-346/18)

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja T. Alkin)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Enovation Brands, Inc. (Aventura, Florida, Yhdysvallat)

Menettely EUIPO:ssa

Hakija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkkiä koskeva hakemus – Rekisteröintihakemus nro 12 010 039

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 27.3.2018 asiassa R 259/2017-4 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen asetuksen N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohtaa ja 50 säännön 1 kohtaa koskevin osin;

— velvoittaa muun osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

Asetuksen N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohtaa ja 50 säännön 1 kohtaa on rikottu.
Asia T-293/18: Kanne 10.5.2018 –Latvia v. komissio

Kanne 10.5.2018 –Latvia v. komissio

(Asia T-293/18)

Asianosaiset

Kantaja: Latvian tasavalta (asiamiehet: I. Kucina ja V. Soņeca)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan 12.3.2018 päivätyn komission kirjeen C(2018) 1418 lopullinen, jolla komissio määritteli kantansa, ja velvoittamaan mainitun toimielimen omaksumaan kanta, jolla ei ole Latvialle vastaisia oikeusvaikutuksia

— velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan Latvian oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Latvian tasavalta väittää kanteensa tueksi, että kantansa määritellessään komissio on rikkonut paitsi SEUT 263 artiklaa ja aiheuttanut siten Latvialle vastaisia oikeusvaikutuksia myös SEU 17 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä SEUT 3 artiklan 1 kohdan d alakohdan sekä SEUT 38 ja SEUT 335 artiklan kanssa, joiden nojalla komissiolla on velvollisuus taata, että Norja noudattaa asianmukaisesti Pariisin sopimuksen ( 1 ) mukaisia sitoumuksiaan siltä osin kuin kyse on Euroopan unionin jäsenvaltioiden oikeuksista, jotka koskevat syrjimätöntä pääsyä kalastustoimintaan Huippuvuorten (Svalbard) kalastusalueella.

( 1 ) Norjan, Amerikan yhdysvaltain, Tanskan, Ranskan, Italian, Japanin, Alankomaiden, Ison-Britannian, Irlannin, Ison-Britannian merentakaisten alueiden ja Ruotsin välillä tehty Länsimaata (Spitsbergen) koskeva sopimus, joka allekirjoitettiin Pariisissa 9.2.1920. Saatavilla osoitteessa https://likumi.lv/ta/id/282051-par-ligumu-starp-norvegiju-amerikas-savienotajam-valstim-daniju-franciju-italiju-japanu-niderlandi-lielbritaniju-un
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komission asetuksen (EY, Euratom) 2342/2002 ( 1 ) 85 artiklaa on loukattu. — Kantajan mukaan komissio on mainitun artiklan vastaisesti hylännyt kantajan perustellun vaatimuksen takaisinmaksun lykkäämisestä, vaikka 73 prosenttia pääomasta on maksettu korkoineen takaisin, komission vaatima henkilövakuus on jo perustettu alkuperäisen velkapääoman koko määrän ja korkojen osalta. — riitautetun päätöksen asiallista lainmukaisuutta koskevat komission perustelut ovat perusteettomat. — komissio on laiminlyönyt velvollisuutensa perustella riitautetun päätöksen.
—

kumoaa 18.1.2018 päivätyn päätöksen, jonka otsikko on ”Pääsihteerin päätös asetuksen (EY) N:o 1049/2001 täytäntöönpanosääntöjen 4 artiklan nojalla”, asetuksen N:o 1049/2001 4, 6 ja 9 artiklan, perusoikeuskirjan 47 artiklan ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan rikkomisen, asianosaisten prosessuaalista yhdenvertaisuutta koskevan yleisen periaatteen loukkaamisen ja perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämisen vuoksi
3)

Kolmas kanneperuste perustuu väitteeseen, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä on tehty ilmeisiä oikeudellisia virheitä ja arviointivirheitä, kun siinä on katsottu, että riidanalaisilla sopimuksilla on voinut olla mahdollisia kilpailunvastaisia vaikutuksia.
2.

Toisen kanneperusteen mukaan riidanalainen päätös on lainvastainen. Tämä peruste jakautuu viiteen osaan. — Ensimmäisen osan mukaan ennalta varautumisen, perustellun luottamuksen ja oikeusvarmuuden sekä hyvän hallinnon ja kantajan saavutettujen oikeuksien periaatteita on loukattu. — Toisen osan mukaan EUH on rikkonut antamiaan sitoumuksia, syyllistynyt huonoon hallintoon ja loukannut oikeusvarmuuden periaatetta ja kantajan perusteltuja odotuksia. — Kolmannen osan mukaan oikeutta perheeseen ja koulutukseen on loukattu. — Neljännen osan mukaan yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita on loukattu. — Viidennen osan mukaan etuja ei ole punnittu eikä toteutettu toimenpide ole suhteellisuusperiaatteen mukainen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 104/45

Kanne 19.1.2018 – Puola v. komissio

(Asia T-21/18)

(2018/C 104/58)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Asianosaiset

Kantaja: Puolan tasavalta (asiamies: B. Majczyna)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 8.11.2017 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/2014 (tiedoksiannettu numerolla C(2017) 7263 (EUVL 2017, L 292, s. 61) siltä osin kuin siinä jätetään Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 48 317 806,79 euron ja 26 638 201,22 euron suuruiset nettosummat, jotka Puolan tasavallan nimeämät maksajavirastot ovat maksaneet,

— velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja vetoaa kanteensa tueksi seuraaviin kanneperusteisiin.

1) Asetuksen N:o 1306/2013 (1) 52 artiklan 1 kohtaa on rikottu, koska rahoitusoikaisu on tehty virheellisten tosiseikkoja koskevien toteamusten ja oikeudellisen tulkinnan nojalla, vaikka Puolan tasavallan menot on toteutettu unionin säännösten mukaisesti.

2) Asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan 2 kohtaa on rikottu, koska kiinteämääräinen oikaisu on unionin taloudelle aiheutuvien taloudellisten menetysten vaaraan nähden aivan liian suuri.

3) SEUT 296 artiklan 2 kohtaa on rikottu, koska rahoitusoikaisua ei ole perusteltu riittävästi.

(1) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549; sellaisena kuin se on muutettuna).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 72/44

Kanne 9.1.2018 – Holzer y Cia v. EUIPO – Annco (AT ANN TAYLOR)

(Asia T-4/18)

(2018/C 072/56)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Holzer y Cia, SA de CV (México, Meksiko) (edustaja: asianajaja N. Fernández Fernández-Pacheco)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Annco, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosat AT ANN TAYLOR – EU-tavaramerkki nro 11 197 647

EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 8.11.2017 asiassa R 2371/2016-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— ottaa kanteen tutkittavaksi,

— kumoaa riidanalaisen päätöksen,

— vahvistaa EU-tavaramerkin nro 11 197 647 AT ANN TAYLOR rekisteröinnin pätevyyden kaikkien niiden tavaroiden osalta, joille hakemuksella haettiin suojaa, ja

— velvoittaa väliintulijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet
—

toteamaan, että kantajalle on korvattava kokonaisuudessaan hänelle siitä aiheutunut aiheellinen vahinko ja henkinen kärsimys, että asiassa on ilmeisesti loukattu oikeutta hyvään hallintoon kun siinä on annettu päiväämätön ja sähköisesti 25.9.2017 allekirjoitettu päätös, jonka otsikko on ”Pyyntö pääasiantuntijan nro 2 korvaamisesta””Hankkeen talous- ja sopimushallinnossa”
1)

Ensimmäinen kanneperuste: asetuksen N:o 1107/2009, (2) asetuksen N:o 1141/2010, (3) asetuksen N:o 1272/2008 (4) ja direktiivin 2010/63 (5) rikkominen — kantajat väittävät, että riidanalainen asetus annettiin asetuksen N:o 1141/2010 ja uusimista koskevien suuntaviivojen (SANC0/10387/2010 rev. 8) vastaisesti sikäli kuin EFSA arvioi uudelleen FPS:n vaaraprofiilin, vaikka tieteellisen tietämyksen tilassa ja sovellettavassa lainsäädännössä ei ollut tapahtunut muutoksia — kantajat väittävät, että riidanalainen asetus annettiin asetuksen N:o 1272/2008 ja pohjaveden metaboliiteista annettujen komission suuntaviivojen (SANC0/221/2000 rev. 10) vastaisesti sikäli kuin EFSA oletti oman FPS:ää koskevan vaaraluokitusehdotuksensa perusteella, että kolme pohjaveden metaboliittia ovat myrkyllisiä — kantajat väittävät, että riidanalainen asetus annettiin asetukseen N:o 1107/2009 sisältyvien eläinkokeita koskevien unionin sääntöjen ja direktiivin 2010/63 vastaisesti sikäli kuin EFSAn katsoi, että täydentävät genotoksisuustutkimukset olivat tarpeen puutteellisten tietojen vuoksi, tarkastelematta asianmukaisesti kaikkea todistusnäyttöä ja huolimatta siitä, ettei osoitettua tarvetta minkäänlaisiin lisätutkimuksiin ollut olemassa.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että kyseessä olevalla riidanalaisella päätöksellä eli tukiohjelmista SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), jotka Ranska on toteuttanut Île-de-Francen alueen linja-autoliikennealan yritysten hyväksi, 2.2.2017 annetulla Euroopan komission päätöksellä (EU) 2017/1470 (EUVL 2017, L 209, s. 24), on rikottu SEUT 107 artiklan 1 kohtaa. Komissio on syyllistynyt tähän rikkomiseen, kun se on katsonut CT2-sopimukseen perustuvan C2-rahoitusosuudet valtiontueksi ja todennut, että toimenpiteellä annetaan taloudellista etua rahoitusosuuksien saajille. Kantaja väittää lisäksi, että komissio on tehnyt arvioinnissaan useita oikeudellisia virheitä ja arviointivirheitä, kun se on katsonut, että neljäs Almark-kriteeri ei täyttynyt käsiteltävässä asiassa.
1)

Ensimmäinen kanneperuste: Asetuksen N:o 1/58 1 ja 2 artiklan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 22 artiklan ja henkilöstösääntöjen 1 d artiklan rikkominen sillä perusteella, että EPSO:n ja ehdokkaan välistä viestintää on rajattu siten, että se on mahdollista ainoastaan englanniksi, ranskaksi ja saksaksi, mukaan lukien hakemuslomake.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 424/53

Kanne 12.10.2017 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – Papouis Dairies (Papouis Halloumi)

(Asia T-702/17)

(2017/C 424/76)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosia, Kypros) (edustajat: asianajajat V. Marsland ja S. Malynicz)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Papouis Dairies LTD (Nikosia, Kypros)

Menettely EUIPO:ssa

Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröitävä värillinen kuviomerkki, joka sisältää sanaosan Papouis Halloumi – Rekisteröintihakemus nro 11 176 344

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 3.8.2017 asiassa R 2782/2014-4 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n ja muun osapuolen valituslautakunnassa vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet
—

ottamaan tutkittavaksi tämän kanteen, joka koskee yhteisen kriisinratkaisuneuvoston johdon täysistunnossa 7.6.2017 tehtyä päätöstä SRB/EES/2017/08, jolla yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 15.7.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 806/2014 29 artiklan perusteella määrättiin Banco Popular Español, S.A.-nimistä laitosta koskevista kriisinratkaisutoimista; määräämään, että kantajalla on oikeus saada etukäteen tietoja koko asiakirja-aineistosta ja että sillä on mahdollisuus esittää täydentäviä väitteitä, kumoamaan tai peruuttamaan riidanalaisen päätöksen ja vahvistamaan kaikin osin, että kantajalla on omistusoikeutensa nojalla oikeus saada täysi vahingonkorvaus.
3.

Kolmas kanneperuste koskee sitä, että komissio, kun se on antanut yleistä salassapitovelvollisuutta koskevan säännöksen, on ottanut käyttöön olennaisen tekijän, joka ylittää asetuksen N:o 715/2007, jolla muutetaan ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta annettua direktiiviä, Århus-asetusta ja asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annettua asetusta, 5 artiklan 3 kohdan ja 14 artiklan 3 kohdan mukaisten täydentävien toimenpiteiden soveltamisalan, ja joka tekee tyhjäksi niiden tehokkaan vaikutuksen (effet utile).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 357/27

Kanne 5.9.2017 – Italia v. komissio

(Asia T-598/17)

(2017/C 357/36)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: Italian tasavalta (asiamiehet: G. Palmieri ja P. Pucciariello, avvocato dello Stato)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 26.6.2017 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen 2017/1144, joka annettiin samana päivänä tiedoksi, siten kuin kanteessa vaaditaan

— velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen, joka perustuu yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 (1) 7 artiklan 4 kohdan ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (2) 31 artiklan rikkomiseen.

Kantaja riitauttaa kanneperusteensa yhteydessä riidanalaisessa päätöksessä määrätyt rahoituskorjaukset, koska ne eivät sen mukaan ole yhteensopivia tutkimuksen aikana esiin tulleiden seikkojen kanssa.

Se riitauttaa lisäksi tavan, jolla mainittujen rahoituskorjausten määrä on laskettu, sillä se on suhteeton ja ilmeisen epäasianmukainen, koska se on huomattavasti suurempi kuin Italian viranomaisten toiminnasta mahdollisesti johtuva vahinko.

(1) EYVL 1999, L 160, s. 103.

(2) EUVL 2005, L 209, s. 1.