Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Vahingonkorvauskanne - Kanne toimielintä vastaan, jonka väitetään aiheuttaneen yhteisön vastuun - Tutkittavaksi ottamisen edellytykset

(EY:n perustamissopimuksen 178 artikla ja 215 artiklan 2 kohta)

2 Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Vahinko - Vahingonkorvaus - Maidontuottajilta on laittomasti evätty viitemäärät lisämaksujärjestelmän soveltamisen yhteydessä sen jälkeen, kun tuottajat ovat keskeyttäneet toimituksensa maidon myynnistä luopumista ja tuotannon muuttamista koskevan palkkiojärjestelmän yhteydessä - Vahingon määrän laskeminen - Erityistapaus

(EY:n perustamissopimuksen 215 artiklan 2 kohta; neuvoston asetukset N:o 1078/77, N:o 857/84 ja N:o 764/89)

3 Vahingonkorvauskanne - Vanhentumisaika - Alkamisajankohta - Korvausvastuu, joka johtuu asetuksesta N:o 857/84, jonka mukaan sellaisille maidontuottajille, jotka ovat antaneet maidon myynnistä luopumista tai tuotannon muuttamista koskevan sitoumuksen, ei myönnetä viitemäärää - Huomioon otettava ajankohta - Sen ajanjakson määrittäminen, jolloin vahinko on ilmennyt - Erityistapaus

(EY:n perustamissopimuksen 178 artikla ja 215 artiklan 2 kohta; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 43 ja 46 artikla; neuvoston asetukset N:o 1078/77 ja N:o 857/84)

Tiivistelmä

4 Kun yhteisön korvausvastuu syntyy yhden tai useamman toimielimen toimen vuoksi, yhteisöä edustaa yhteisöjen tuomioistuimissa se toimielin tai ne toimielimet, jonka tai joiden väitetään aiheuttaneen vahingon. Se, että kanne on nostettu toimielimiä vastaan eikä nimenomaisesti yhteisöä vastaan, ei johda kanteen tutkimatta jättämiseen silloin, kun puolustautumisoikeuksia ei loukata.

5 Vahinkona, jonka korvaamista sellaiset maidon tai maitotuotteiden tuottajat voivat vaatia, jotka ovat antaneet asetuksen N:o 1078/77 mukaisen sitoumuksen myynnistä luopumisesta tai tuotannon muuttamisesta ja jotka eivät ole tämän jälkeen saaneet viitemäärää asetuksen N:o 857/84 johdosta eivätkä siten myöskään voineet myydä yhtään maitoa maksamatta lisämaksua, pidetään sitä vahinkoa, joka johtuu viitemäärän epäämisestä sinä ajanjaksona, joka alkaa asetuksen N:o 857/84 alkuperäisen version soveltamisesta kuhunkin tuottajaan ja joka päättyy erityisen viitemäärän myöntämiseen näille tuottajille asetuksen N:o 764/89 nojalla.

Kuitenkin silloin, kun tuottaja ei tilansa pakkohuutokaupan vuoksi ole enää sen tilan omistaja, jonka tuotannon muuttamisesta hän oli antanut sitoumuksen, ja kun hänellä ei siten enää voi olla oikeutta viitemäärään, koska se liittyy määrättyyn maa-alueeseen, korvattavat vahingot, jotka kantaja on kärsinyt viitemäärän epäämisen vuoksi, ovat voineet syntyä ainoastaan pakkohuutokaupan pitämiseen saakka.

6 Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 43 artiklassa, jota sovelletaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käytävässä oikeudenkäynnissä perussäännön 46 artiklan perusteella, tarkoitettu vanhentumisaika, joka koskee sopimuksen ulkopuolista yhteisön korvausvastuuta, voi alkaa kulua vasta, kun kaikki vahingonkorvausvelvollisuuden perusteena olevat edellytykset ovat täyttyneet, eli kun kysymyksessä on lainsäädäntötoimesta johtuva vastuu, vanhentumisaika ei voi alkaa kulua ennen kuin tästä toimesta aiheutuvat vahinkoseuraukset ovat syntyneet.

Kun kyseessä on vahinko, jonka sellaiset maidon tai maitotuotteiden tuottajat ovat kärsineet, jotka ovat antaneet asetuksen N:o 1078/77 mukaisen sitoumuksen myynnistä luopumisesta tai tuotannon muuttamisesta ja jotka eivät ole tämän jälkeen saaneet viitemäärää asetuksen N:o 857/84 johdosta eivätkä siten myöskään voineet myydä yhtään maitoa maksamatta lisämaksua, vanhentumisaika alkaa kulua siitä päivästä, jolloin kyseiset tuottajat olisivat voineet aloittaa uudelleen maidon toimitukset tuotannon muuttamista koskevan sitoumuksensa päätyttyä, jollei heiltä olisi evätty viitemäärää, eli siitä lukien, jolloin heidän osaltaan sovellettiin asetusta N:o 857/84.

Näin ollen sitä väitettä on pidettävä perusteettomana, jonka mukaan vanhentumisaika olisi alkanut kulua vasta siitä, kun asetus N:o 857/84 todettiin pätemättömäksi, koska tämän väitteen hyväksyminen johtaisi siihen, että vahingonkorvausasiassa kanneoikeus riippuisi siitä, onko vahinkojen syynä oleva toimi sitä ennen kumottu tai todettu pätemättömäksi, ja siten perustamissopimuksen 178 ja 215 artiklassa tarkoitetun vahingonkorvauskanteen itsenäisyys kumoamiskanteeseen nähden kiellettäisiin, vaikka vahingonkorvauskanteen itsenäisyyden vuoksi se voidaan nostaa, vaikkei sitä ennen ole nostettu kumoamiskannetta, ja tällä tavalla yksityisille voidaan varmistaa vahvempi oikeussuoja.

Määritettäessä ajanjaksoa, jonka aikana vahingot ovat syntyneet - ottaen huomioon, etteivät ne ole syntyneet hetkessä vaan toistuneet päivittäin - oikeus vahingonkorvaukseen on siten syntynyt useiden peräkkäisten ajanjaksojen kuluessa, jotka alkoivat jokaisena päivänä, jona kantaja ei voinut myydä maitoa. Kuitenkin tilanteessa, jossa tuottaja on menettänyt oikeutensa viitemäärään tietyn tapahtuman, esimerkiksi tilansa menettämisen vuoksi, vanhentumisaika päättyy viiden vuoden kuluttua kyseisestä tapahtumasta, koska asetuksen N:o 857/84 soveltamisesta aiheutunut vahinko ei voi enää uusiutua.