ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Valitus, jonka Inge Barnett on tehnyt 26.7.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-23/17, Barnett v. ETSK, 16.5.2018 antamasta tuomiosta

(Asia C-503/18 P)

(2018/C 381/15)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Inge Barnett (edustajat: S. Orlandi ja T. Martin, avocats)

Muu osapuoli: Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK)

Vaatimukset

Ensisijaisesti

— unionin yleisen tuomioistuimen asiassa Barnett v. ETSK, T-23/17 (EU:T:2018:271) 16.5.2018 antama tuomio on kumottava

— ETSK:n 21.3.2016 tekemä päätös 22.9.2015 annetun tuomion Barnett v. ETSK, F-20/14 (EU:F:2015:107) täytäntöönpanemiseksi, on kumottava

— ETSK on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Toissijaisesti

— unionin yleisen tuomioistuimen asiassa Barnett v. ETSK, T-23/17 (EU:T:2018:271) 16.5.2018 antama tuomio on kumottava

— ETSK:n 21.3.2016 tekemä päätös 22.9.2015 annetun tuomion Barnett v. ETSK, F-20/14 (EU:F:2015:107) täytäntöönpanemiseksi, on kumottava

— ETSK on velvoitettava maksamaan kantajalle 207 994,14 euroa vahingonkorvausta viivästyskorkoineen, jotka lasketaan maksettavien summien eräpäivästä lähtien EKP:n perusrahoitusoperaatioille vahvistaman korkokannan mukaisesti 3,5 prosenttiyksiköllä korotettuna

— ETSK on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt useita oikeudellisia virheitä katsoessaan, että ETSK:lla oli virkamiestuomioistuimen täytäntöönpanemista varten oikeus rajoittua käsittelemään uudelleen kantajan hakemus siihen väitettyyn yksikön etuun nähden, joka on todettu kolme vuotta sen jälkeen, kun ensimmäinen hakemuksen hylkäävä päätös on tehty, ja josta osapuolet eivät ole tienneet ennen 21.3.2016. Tämä väitetty yksikön etu, jonka perusteella kantaja on jätetty pois edunsaajien luettelosta, koska hän on välttämätön yksikön moitteettoman toiminnan kannalta, ei liity sovellettaviin ETSK:n täytäntöönpanosäännöksiin. Lisäksi yksikön etuun on vedottu kuulematta ensin pariteettikomiteaa. Tämä komitea oli kuitenkin ilmoittanut vuonna 2013, että mikäli jompikumpi valituista edunsaajista luopuisi edusta, tätä tarjottaisiin kantajalle yksikön etu huomioon ottaen.

Kantaja väittää myös, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole ottanut huomioon virkamiestuomioistuimen antaman tuomion oikeusvoimaa.

Lopuksi kantaja väittää, että valituksenalaista tuomiota rasittaa oikeudellinen virhe siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin on katsonut, että vaikka riidanalaisen päätöksen perusteena ollut oikeudellinen perusta oli kumottu, ETSK oli toimivaltainen antamaan kantajan hakemusta koskevan päätöksen. Unionin yleinen tuomioistuin on tätä koskevaan kanneperusteeseen vastatessaan ottanut vääristyneellä tavalla huomioon perustelut, jotka kantaja on esittänyt toimivallan puuttumiseen perustuvan oikeudenkäyntiväitteensä tueksi.
3)

Voiko se, että lentoa hallinnoi lentoyhtiö, jonka kotipaikka on jossain toisessa jäsenvaltiossa, mutta lennon lähtö- tai saapumispaikka on jäsenvaltiossa, jossa sillä on sivuliike, joka tarjoaa lisäpalveluja yhtiölle ja jonka välityksellä lippuja ei ole ostettu, olla riita-asia, joka liittyy sivuliikkeiden, agentuurien tai muiden toimipaikkojen toiminnan harjoittamiseen, minkä perusteella voidaan katsoa asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 5 alakohdan mukaisen oikeuspaikkaa koskevan liittymäperusteen täyttyvän, kun otetaan huomioon nyt käsiteltävään tapaukseen liittyvät olosuhteet?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 30.7.2018 – COPEBI SCA v. Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

(Asia C-505/18)

(2018/C 364/06)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Valittaja: COPEBI SCA

Vastapuoli: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

Muu osapuoli: Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation

Ennakkoratkaisukysymys

Onko Ranskan toteuttamista hedelmä- ja vihannesalan kampanjasuunnitelmista 28.1.2009 tehtyä Euroopan komission päätöstä 2009/402/EY (1) [C 29/05 (ex NN 57/05)] tulkittava siten, että se kattaa tuet, jotka Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (ONIFLHOR) on maksanut Comité économique agricole du bigarreau d’industrie -nimiselle komitealle (CEBI) ja jotka kyseisen komitean jäseninä olevat tuottajaryhmät ovat jakaneet teollisuuden käyttöön tarkoitettujen Bigarreau-kirsikoiden tuottajille, vaikka CEBIä ei mainita kyseisen päätöksen johdanto-osan 15 perustelukappaleessa lueteltujen kahdeksan maatalousalan talouskomitean joukossa ja vaikka kyseiset tuet, toisin kuin päätöksen johdanto-osan 24–28 perustelukappaleessa kuvattu rahoitusmekanismi, oli rahoitettu ainoastaan ONIFLHORin tuilla eikä myös tuottajien maksamilla vapaaehtoisilla maksuilla, ns. alakohtaisilla osuuksilla?

(1) EUVL 2009, L 127, s. 11.
5)

Ovatko nyt käsiteltävän kaltaiset kansalliset oikeussäännöt, joissa tosiasiallisesti sallitaan vapaudenriisto määräämällä henkilö pakkohoitoon psykiatriseen sairaalaan terveyslain (Zakon za zdraveto) mukaisessa menettelyssä (ennalta ehkäisevä pakkokeino, joka määrätään, kun osoitetaan, että kyseinen henkilö on psyykkisesti sairas ja että on olemassa vaara, että hän tekee rikoksen, mutta jota ei määrätä jo tehdyn teon perusteella), sopusoinnussa eräiden syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien lujittamisesta annetun direktiivin (EU) 2016/343 (3) 3 artiklan kanssa, kun tosiasiallinen peruste tämän menettelyn vireille panemiselle on teko, jonka perusteella aloitettiin rikosoikeudellinen menettely hoitoon määrättyä henkilöä vastaan, ja kierretäänkö tällä tavalla oikeutta sellaiseen oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin pidättämisen yhteydessä, joka vastaa Euroopan ihmisoikeussopimuksen 5 artiklan 4 kappaleen mukaisia vaatimuksia, jolloin tuomioistuimella on oltava toimivalta tutkia menettelysääntöjen noudattaminen, pidätyksen perusteena oleva epäily ja toimenpiteellä tavoitellun päämäärään lainmukaisuus, mitkä seikat tuomioistuimen on tutkittava, kun henkilö on pidätetty NPK:ssa säädetyn menettelyn mukaisesti?
C 311/8

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgia) on esittänyt 19.6.2018 – Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon ja Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen v. WTG Retail BVBA

(Asia C-404/18)

(2018/C 311/07)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Arbeidsrechtbank Antwerpen

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon ja Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen

Vastaaja: WTG Retail BVBA

Ennakkoratkaisukysymys

Onko unionin oikeutta ja erityisesti miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY (1) 24 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa todistajina esiintyvien henkilöiden suojaa kostotoimilta saa ainoastaan henkilö, joka valituksen tutkinnan yhteydessä ilmoittaa henkilölle, jolle valitus jätetään, allekirjoitetussa ja päivätyssä asiakirjassa tosiseikkoja, jotka hän on itse nähnyt tai kuullut ja jotka liittyvät tilanteeseen, joka on valituksen kohteena, tai joka antaa oikeudenkäynnissä todistajanlausunnon?

(1) EUVL 2006, L 204, s. 23.
2)

Onko päätös työntekijän irtisanomisesta taloudellisista tai tekniikkaan, organisaatioon tai tuotantoon liittyvistä syistä direktiivin 2000/78 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua välillistä syrjintää tai välitöntä syrjintää, kun kyseisellä henkilöllä on todettu vamma, koska hän on fyysisten vaivojensa vuoksi luokiteltu erityisen alttiiksi hoitaakseen työtehtäviä joissakin työskentelypaikoissa, ja tämän vuoksi hänelle on vaikeaa saavuttaa sellaisia tuottavuuden tasoja, joilla pystyisi välttymään joutumasta mahdollisesti irtisanottavaksi?
Asia C-339/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.5.2018 – Veneto Latte Scrl ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Regione Veneto

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.5.2018 – Veneto Latte Scrl ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Regione Veneto

(Asia C-339/18)

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Veneto Latte Scrl, Bovolenta Luca e Matteo s.s., Greco Andrea e Alessando s.s., Ruzza Vanel e Gloriano s.s., Azienda Agricola Marangona di Tamiso Rossano

Vastapuolet: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Regione Veneto

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa unionin oikeutta tulkittava siten, että jos jäsenvaltion lainsäädännön säännös on ristiriidassa asetuksen (ETY) N:o 3950/92 ( 1 ) 2 artiklan 2 kohdan 3 alakohdan kanssa, siitä seuraa, etteivät tuottajat ole velvollisia maksamaan lisämaksua, kun kyseisessä asetuksessa säädetyt edellytykset täyttyvät?

2) Onko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa unionin oikeutta ja erityisesti yleistä luottamuksensuojan periaatetta tulkittava siten, että sellaisten henkilöiden luottamusta ei voida suojata, jotka ovat noudattaneet jäsenvaltion säätämää velvollisuutta ja hyötyneet kyseisen velvollisuuden noudattamiseen liittyvistä vaikutuksista, kun kyseinen velvollisuus on osoittautunut unionin oikeuden vastaiseksi?

3) Ovatko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa asetuksen (EY) N:o 1392/2001 ( 2 ) 9 artikla ja unionin oikeuteen sisältyvä ”etuoikeutetun luokan” käsite esteenä Italian tasavallan antaman asetuksen (decreto legge) 157/2004 2 §:n 3 momentin kaltaiselle jäsenvaltion säännökselle, jossa säädetään liikaa kannetun lisämaksun palauttamisen eriytetyistä menettelyistä tekemällä ero määräaikojen ja palautustapojen osalta tuottajien, jotka ovat luottaneet unionin oikeuden vastaiseksi todetun kansallisen säännöksen asianmukaiseen noudattamiseen, ja niiden tuottajien välille, jotka eivät ole noudattaneet kyseistä säännöstä?

( 1 ) Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28.12.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3950/92 (EYVL 1992, L 405, s. 1).

( 2 ) Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 9.7.2001 annettu komission asetus (EY) N:o 1392/2001 (EYVL 2001, L 187, s. 19)..
1)

Onko Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE), julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) ja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY) tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta 15.12.1997 annetun neuvoston direktiivin 97/81/EY ( 1 ) liitteessä olevan puitesopimuksen 4 lausekkeen 2 kohdassa tarkoitettua pro rata temporis -periaatetta, yhdessä 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitetun syrjintäkiellon periaatteen kanssa, sovellettava laintasoiseen sääntelyyn, jonka mukaan välittömästi toisiaan seuraavien työsuhteiden, jotka ovat voimassa itävaltalaisessa yliopistossa kolmannen osapuolen rahoittamia hankkeita (Drittmittelprojekten) tai tutkimushankkeita varten työskentelevien työntekijöiden kanssa, yhteenlaskettu kesto voi olla kuusi vuotta, kun kyse on kokoaikaisista työntekijöistä, mutta kahdeksan vuotta, kun kyse on osa-aikaisista työntekijöistä, ja jossa lisäksi sallitaan objektiivisiin syihin, erityisesti tutkimushankkeen tai julkaisun jatkamiseen tai loppuunsaattamiseen, perustuva kertaluonteinen pidennys yhteensä enintään kymmeneen vuoteen, kun kyse on kokoaikaisista työntekijöistä, ja kahteentoista vuoteen, kun kyse on osa-aikaisista työntekijöistä?
—

asia on ratkaistava lopullisesti hyväksymällä kantajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämä vaatimus, ja näin ollen 13.7.2016 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/1141 ( 1 ) on todettava mitättömäksi ja vaikutuksettomaksi, tai toissijaisesti lajin Procambarus clarkii sisällyttäminen tällä asetuksella hyväksyttyyn unionin luetteloon on todettava mitättömäksi ja vaikutuksettomaksi
—

Irlanti on velvoitettava maksamaan komissiolle 1343,20 euron kiinteämääräisen hyvityksen kerrottuna asiassa C-215/16 annetun tuomion antamispäivän ja sen ajankohdan, jolloin Irlanti noudattaa kyseistä tuomiota tai tässä oikeudenkäynnissä annettavaa tuomiota, välillä kuluneiden päivien lukumäärällä sen mukaan, kumpi näistä ajankohdista on aikaisempi, siten, että kiinteämääräisen hyvityksen vähimmäismäärä on 1685000;
Asia C-219/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 26.3.2018 – Brenta Scrl ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Regione Veneto

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 26.3.2018 – Brenta Scrl ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Regione Veneto

(Asia C-219/18)

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Brenta Scrl, Michele Bianchin, Antonio Bortignon, Doriano Bortignon, Bruno Caron, Francesca Carraro, Antonio Didonè, Loris Donazzan, Rino Guidolin, Silvano Orsato, Valentino Rigo, Roberto Sacchetto, Emiliano Sonda ja Azienda agricola Rebesco Antonio e Guerrino s.s.

Vastapuolet: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Regione Veneto

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa unionin oikeutta tulkittava siten, että jos jäsenvaltion lainsäädännön säännös on ristiriidassa asetuksen (ETY) N:o 3950/92 ( 1 ) 2 artiklan 2 kohdan 3 alakohdan kanssa, siitä seuraa, etteivät tuottajat ole velvollisia maksamaan lisämaksua, kun kyseisessä asetuksessa säädetyt edellytykset täyttyvät?

2) Onko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa unionin oikeutta ja erityisesti yleistä luottamuksensuojan periaatetta tulkittava siten, että sellaisten henkilöiden luottamusta ei voida suojata, jotka ovat noudattaneet jäsenvaltion säätämää velvollisuutta ja hyötyneet kyseisen velvollisuuden noudattamiseen liittyvistä vaikutuksista, kun kyseinen velvollisuus on osoittautunut unionin oikeuden vastaiseksi?

3) Ovatko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa asetuksen (EY) N:o 1392/2001 ( 2 ) 9 artikla ja unionin oikeuteen sisältyvä ”etuoikeutetun luokan” käsite esteenä Italian tasavallan antaman asetuksen (decreto legge) 157/2004 2 §:n 3 momentin kaltaiselle jäsenvaltion säännökselle, jossa säädetään liikaa kannetun lisämaksun palauttamisen eriytetyistä menettelyistä tekemällä ero määräaikojen ja palautustapojen osalta tuottajien, jotka ovat luottaneet unionin oikeuden vastaiseksi todetun kansallisen säännöksen asianmukaiseen noudattamiseen, ja niiden tuottajien välille, jotka eivät ole noudattaneet kyseistä säännöstä?

( 1 ) Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28.12.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3950/92 (EYVL 1992, L 405, s. 1).

( 2 ) Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 9.7.2001 annettu komission asetus (EY) N:o 1392/2001 (EYVL 2001, L 187, s. 19).
3)

Edellyttääkö ensimmäisen edellytyksen täyttyminen ”korjatun aineiston” asetuksen (EY) N:o 2100/94 13 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun portaittaisen suojan laajentamista koskevan järjestelmän soveltamisessa sitä, että taimien hankinta on tapahtunut sen jälkeen, kun omistaja on saanut kasvilajikkeelle yhteisön suojan, vai onko riittävää, että lajikkeelle on siihen asti annettu tilapäinen oikeussuoja, koska hankinta on tapahtunut hakemuksen julkaisemisen ja kasvilajiketta koskevien kasvinjalostajanoikeuksien voimaantulon välisenä aikana?
2.

Toinen valitusperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdan ja SEUT 296 artiklan 2 kohdan rikkomiseen, koska unionin yleinen tuomioistuin on päätellyt, että toimenpiteellä nro 2 ja 4 annetaan valittajalle etua. Toimenpiteen nro 2 (vuoden 2008 vakuus) osalta vaikeuksissa olevan yrityksen käsitteeseen sisältyvien ajallisten kriteerien virheellinen tulkitseminen. Vakuudesta maksettavaa korvausta koskevan kriteerin virheellinen tulkitseminen. Toimenpiteen nro 4 (vuoden 2010 vakuus) osalta a) puutteelliset perustelut siltä osin kuin on kyse vakuuden antamisesta vakiintuneen käytännön mukaan; b) puutteelliset perustelut siltä osin kuin on kyse korvaamattomasta vahingosta, joka valittajalle on väitetysti aiheutunut; c) puutteelliset perustelut ja SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkominen sekä luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen siltä osin kuin on kyse vakuuden ehdoista ja palkkion määrästä; d) puutteelliset perustelut siltä osin kuin on kyse National Bank of Greece SA (ETE):n erityisasemasta yksityisenä osakkeenomistajana.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 182/8

Valitus, jonka FTI Touristik GmbH on tehnyt 12.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-475/16, FTI Touristik v. EUIPO, 30.11.2017 antamasta tuomiosta

(Asia C-99/18 P)

(2018/C 182/07)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: FTI Touristik GmbH (edustaja: A. Parr, Rechtsanwältin)

Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) sekä Harald Prantner ja Daniel Giersch

Vaatimukset

— unionin yleisen tuomioistuimen kahdeksannen jaoston 30.11.2017 antama ratkaisu (T-475/16) on kumottava

— EUIPO on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen tuomio on asetuksen N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan vastainen. Ratkaisua ei ole perusteltu riittävästi. Ei ole otettu huomioon kaikkia niitä tosiseikkoja, joiden vuorovaikutus on sekaannusvaaran arvioimiseksi tarpeen. Tässä on kyse oikeudellisesta virheestä.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna (korvattu Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2017/1001 (EUVL L 154, s. 1)
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 166/24

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Irlanti) on esittänyt 2.3.2018 –Minister for Justice, Equality and Law Reform v. Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon sekä Noor Habib ym.

(Asia C-169/18)

(2018/C 166/31)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Minister for Justice, Equality and Law Reform

Vastapuolet: Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon sekä Noor Habib ym.

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Jollei kysymyksissä 2, 3 ja 4 kuvatuista mahdollisista oikeuttamisperusteista muuta johdu, rikkooko jäsenvaltio direktiivin 2004/38/EY (1) (jäljempänä direktiivi 2004/38) 5 artiklan 2 kohtaan sisältyvää vaatimusta myöntää viisumi mahdollisimman pian unionin kansalaisen, joka käyttää oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen kyseisen jäsenvaltion alueella tai aikoo käyttää tällaista oikeutta, aviopuolisolle ja muille perheenjäsenille, kun viisumihakemuksen käsittely on viivästynyt ja kestänyt yli 12 kuukautta?

2) Ovatko viisumihakemuksen 5 artiklan 2 kohdan mukaisessa käsittelyssä tai muussa ratkaisemisessa ilmenevät viivästykset, jotka johtuvat tarpeesta varmistaa erityisesti hakijan taustan tarkastuksilla, ettei hakemusta ole tehty vilpillisessä tarkoituksessa tai ettei kyseessä ole oikeuksien väärinkäyttö, ja muun muassa selvittää, ettei kyseessä ole lumeavioliitto, oikeutettuja joko direktiivin 2004/38 35 artiklan perusteella tai muutoin, jolloin nämä viivästykset eivät merkitse 5 artiklan 2 kohdan rikkomista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vastausta kysymykseen 1?

3) Ovatko viisumihakemuksen 5 artiklan 2 kohdan mukaisessa käsittelyssä tai ratkaisemisessa ilmenevät viivästykset, jotka johtuvat tarpeesta tehdä kattavia tausta- ja turvallisuustarkastuksia tietyistä kolmansista maista peräisin oleville henkilöille sellaisten erityisten turvallisuuteen liittyvien huolenaiheiden vuoksi, joita herää kyseisistä kolmansista maista saapuvien matkustajien yhteydessä, oikeutettuja joko direktiivin 2004/38 27 tai sen 35 artiklan perusteella tai muutoin, jolloin nämä viivästykset eivät merkitse 5 artiklan 2 kohdan rikkomista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vastausta kysymykseen 1?

4) Ovatko viisumihakemuksen 5 artiklan 2 kohdan mukaisessa käsittelyssä tai ratkaisemisessa ilmenevät viivästykset, jotka johtuvat tietyistä kolmansista maista, joihin katsotaan liittyvän todellisia turvallisuushuolenaiheita, tehtyjen viisumihakemusten määrän äkillisestä ja odottamattomasta kasvusta, oikeutettuja, jolloin nämä viivästykset eivät merkitse 5 artiklan 2 kohdan rikkomista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vastausta kysymykseen 1?

(1) Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY (EUVL 2004, L 158, s. 77).
1)

Onko asetuksen N:o 2201/2003 (1) 8 artiklan 1 kohdassa käytettyä käsitettä lapsen asuinpaikka tulkittava siten, että asuinpaikaksi katsotaan paikka, jossa lapsen voidaan katsoa integroituneen sosiaaliseen ja perheenomaiseen ympäristöön, riippumatta siitä, että jossakin toisessa jäsenvaltiossa on annettu tuomioistuinratkaisu sen jälkeen, kun lapsi on muuttanut isänsä kanssa sen valtion alueelle, jossa lapsen katsotaan integroituneen sosiaaliseen ja perheenomaiseen ympäristöön? Vai onko tässä tapauksessa sovellettava asetuksen N:o 2201/2003 13 artiklaa, jossa säädetään lapsen olinpaikkaan perustuvasta toimivallasta?
1)

Jos sellaisen unionin kansalaisen puolisolta, joka on käyttänyt direktiivin 2004/38/EY (1) 6 artiklan mukaisia vapaata liikkuvuutta koskevia oikeuksiaan, on evätty 7 artiklan mukainen oleskeluoikeus sillä perusteella, että kyseinen unionin kansalainen ei käyttänyt tai ei enää käyttänyt unionin perussopimusten mukaisia oikeuksiaan asianomaisessa vastaanottavassa jäsenvaltiossa, ja jos aikomuksena on karkottaa puoliso kyseisestä jäsenvaltiosta, onko karkotus tehtävä direktiivin säännösten vai jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön nojalla ja mukaisesti?
—

On todettava, että i. Helleenien tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 92/83/ETY (1) 19 ja 21 artiklan eikä 23 artiklan 1 kohdan eikä SEUT 110 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on ottanut käyttöön ja pitänyt voimassa lainsäädännön, jossa asetetaan ”vakituisten tislaajien” tuottamalle tsiroupo/tsikoudialle (tislattu alkoholijuoma) tavanomaista kansallista valmisteveroa 50 prosenttia alhaisempi valmistevero, kun taas muista jäsenvaltioista tuoduille alkoholijuomille on määrätty tavanomainen valmisteverokanta, ja ii. Helleenien tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 92/83/ETY 19 ja 21 artiklan sekä 22 artiklan 1 kohdan, direktiivin 92/84/ETY (2) 3 artiklan 1 kohdan eikä SEUT 110 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on ottanut käyttöön ja pitänyt voimassa lainsäädännön, jossa asetetaan ”satunnaisten tislaajien” tuottamalle tsiroupo/tsikoudialle (tislattu alkoholijuoma) vielä pienempi valmistevero, kun taas muista jäsenvaltioista tuoduille alkoholijuomille on määrätty tavanomainen valmisteverokanta.
1)

Onko yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 ym. muuttamisesta 16.12.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2015/2424 (1) 4 artiklaa tulkittava siten, että tuomioistuimen on sovellettava 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan iii alakohdan uutta sanamuotoa arvioidessaan mitättömyyttä (tavaramerkkiasetuksen 52 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti) 23.3.2016 jälkeen, eli kun muutos on tullut voimaan, vaikka asiassa on vaadittu mitättömyyden vahvistamista kanteella, joka on nostettu ennen kyseistä päivämäärää, eli kanne koskee tavaramerkkiä, joka on rekisteröity ennen tätä päivämäärää?