ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely perustuu siihen, että jäsenvaltion on objektiivisesti todettu jättäneen noudattamatta yhteisön oikeuden mukaisia velvoitteitaan, ja jäsenvaltio ei voi vedota luottamuksensuojan periaatteeseen estääkseen objektiivisen toteamuksen siitä, että se on jättänyt noudattamatta perustamissopimuksen tai johdetun oikeuden mukaisia velvoitteitaan, sillä tällaisen perusteen hyväksyminen olisi EY 226 artiklan mukaisen menettelyn tarkoituksen vastaista.

Muutokset, jotka on tehty jäsenvaltion ja kolmannen valtion tekemään lentoliikennettä koskevaan kahdenväliseen sopimukseen sen jälkeen, kun kyseinen jäsenvaltio liittyi Euroopan yhteisöihin, osoittavat, että sopimus on neuvoteltu kokonaan uudelleen. Vaikka tämän sopimuksen tiettyjä määräyksiä ei ole muodollisesti muutettu kyseisillä muutoksilla tai niihin on tehty vain vähäisiä toimituksellisia muutoksia, näistä määräyksistä johtuvat sitoumukset on kuitenkin vahvistettu tässä uudelleenneuvottelussa. Tällaisessa tilanteessa ei ole ainoastaan niin, että jäsenvaltiot ovat estyneitä tekemään uusia kansainvälisiä sitoumuksia, vaan myös niin, että ne eivät myöskään voi pitää voimassa tällaisia sitoumuksia, jos ne ovat yhteisön oikeuden vastaisia.

(ks. 51 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus – Rakenteelliset toimenpiteet – Yhteisön myöntämä rahoitus – EMOTR:n rahoitustuen myöntäminen

(Neuvoston asetuksen N:o 4253/88, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2082/93, 21 artiklan 3 kohdan toinen alakohta)

Tiivistelmä

Rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen N:o 2052/88 soveltamisesta annetun asetuksen N:o 4253/88, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2082/93, 21 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa, jonka mukaan maksut on suoritettava lopullisille edunsaajille ilman sellaisia vähennyksiä tai pidätyksiä, jotka saattavat vähentää sen taloudellisen tuen määrää, johon kyseisillä edunsaajilla on oikeus, kielletään kansallisia viranomaisia tekemästä myönnettyihin korvauksiin sellaisia vähennyksiä tai perimästä sellaisia hakemuksen käsittelystä aiheutuneita hallintokuluja, joista on seurauksena, että tukien määrä pienenee.

Tämä kielto kattaa myös sen, että jäsenvaltion EMOTR:n ohjausosaston ainoaksi kansalliseksi neuvottelukumppaniksi nimeämä viranomainen perii edunsaajilta maksuja, joiden suuruus on tietty prosenttiosuus rahoitetun hankkeen kokonaismäärästä ja joilla vähennetään näin ollen suhteellisesti edunsaajien EMOTR:n ohjausosastosta rahoitustukena saamia määriä. Vähennysten tekemistä koskeva kielto koskee näet kaikkia maanviljelijöille suoritettaviin summiin välittömästi ja erottamattomasti liittyviä maksuja, eikä ainoastaan tukien suorittamishetkellä tehtäviä vähennyksiä.

(ks. 33 ja 35–39 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ympäristö – Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu – Direktiivi 92/43 – Suunnitelman tai hankkeen hyväksyminen suojellulla alueella

(Neuvoston direktiivin 92/43 6 artiklan 3 kohta)

2. Ympäristö – Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu – Direktiivi 92/43 – Erityisten suojelutoimien alueet

(Neuvoston direktiivin 92/43 6 artiklan 3 ja 4 kohta)

Tiivistelmä

1. Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43 6 artiklan 3 kohdalla otetaan käyttöön menettely, jonka tarkoituksena on taata ennakkovalvonnan avulla, että suunnitelma tai hanke, joka ei liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellinen mutta joka on omiaan vaikuttamaan tähän alueeseen merkittävästi, hyväksytään vain siltä osin kuin se ei vaikuta alueen koskemattomuuteen. Tämä suunnitelma voidaan siis hyväksyä vain sillä edellytyksellä, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ovat suunnitelman tai hankkeen hyväksymishetkellä varmoja siitä, ettei sillä ole haitallisia vaikutuksia kyseisen alueen koskemattomuuteen. Se seikka, että hankkeella ei sen toteuttamisen jälkeen ole ollut tällaisia vaikutuksia, on merkityksetön tämän arvioinnin kannalta. Hetkellä, jolloin annetaan lupa hankkeen toteuttamiselle, ei saa olla olemassa mitään tieteelliseltä kannalta järkevää epäilyä siitä, että kyseessä olevan alueen koskemattomuuden kannalta haitallisia vaikutuksia ei aiheudu.

(ks. 19, 20 ja 24 kohta)

2. Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43 6 artiklan 4 kohta, jossa sallitaan tietyin edellytyksin sellaisen suunnitelman tai hankkeen toteuttaminen, joka on saman direktiivin 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädetyn arvioinnin yhteydessä johtanut kielteiseen tulokseen, on poikkeuksena kyseisen 3 kohdan toisessa virkkeessä mainitulle lupakriteerille tulkittava suppeasti. Näin ollen mainitun direktiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisen suunnitelman tai hankkeen toteuttamisen edellytyksenä on, että vaihtoehtoisten ratkaisujen puuttuminen osoitetaan.

Tästä seuraa, että jäsenvaltio ei ole noudattanut direktiivin 92/43 kyseisen 6 artiklan 4 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on toteuttanut hankkeen, vaikka ympäristövaikutusten arvioinnin tulokset olivat kielteisiä, ja koska se ei ole osoittanut, että vaihtoehtoisia ratkaisuja kyseiselle hankkeelle ei ole.

(ks. 35, 36 ja 40 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen

(Neuvoston direktiivin 77/388 17 artikla)

Tiivistelmä

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/7, 17 artiklaa on tulkittava siten, että sen kanssa on ristiriidassa kansallisen oikeuden sääntö, jonka mukaan kauppasopimuksen purkamisesta sellaisen siviilioikeuden säännöksen nojalla, jonka johdosta kyseinen sopimus on myyjän lainvastaisen tarkoituksen vuoksi valtion oikeusjärjestyksen perusteiden vastaisena absoluuttisesti pätemätön, seuraa – kun tavaroita luovutetaan verovelvolliselle, joka ei tiennyt eikä voinut tietää, että kyseessä oleva liiketoimi oli osa petosta, johon myyjä syyllistyi – että mainittu verovelvollinen menettää arvonlisäveron vähennysoikeuden. Tältä osin sillä ei ole asian kannalta merkitystä, johtuuko mainittu pätemättömyys petoksesta, jonka kohteena on arvonlisäverojärjestelmä, vai muista petoksista.

Sitä vastoin silloin, kun asiassa on objektiivisten seikkojen perusteella osoitettu, että tavarat luovutettiin verovelvolliselle, joka tiesi tai jonka olisi pitänyt tietää, että hän osallistui hankinnallaan liiketoimeen, joka oli osa arvonlisäverojärjestelmään kohdistuvaa petosta, kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on evätä mainitulta verovelvolliselta vähennysoikeus.

(ks. 52 ja 59–61 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Kannekirjelmä – Väitteiden ja perusteiden esittäminen – Muotovaatimukset

(EY 226 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 21 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 38 artiklan 1 kohdan c alakohta)

2. Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Rajoitukset

(EY 49 artikla)

3. Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Rajoitukset

(EY 49 artikla)

Tiivistelmä

1. Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ja sen työjärjestyksen 38 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan komission on EY 226 artiklan nojalla jätetyn kannekirjelmän vaatimuksissa esitettävä tarkasti ne kanneperusteet, joista yhteisöjen tuomioistuinta pyydetään lausumaan. Nämä vaatimukset on muotoiltava yksiselitteisesti, jottei yhteisöjen tuomioistuin lausuisi kanteen ulkopuolelta tai jättäisi lausumatta jostakin perusteesta.

(ks. 24 kohta)

2. Jäsenvaltio, joka asettaa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden taiteilijoiden välittäjien toimiluvan myöntämisedellytykseksi taiteilijoiden välitystarpeen esittämättä mitään sellaista syytä, jolla tätä rajoitusta voitaisiin perustella, ei noudata EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan.

(ks. 29 ja 55 kohta sekä tuomiolauselma)

3. EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan ei noudata jäsenvaltio, joka soveltaa työntekijäolettamaa – josta seuraa palkattujen työntekijöiden sosiaaliturvajärjestelmään ja palkallista lomaa koskevaan järjestelmään kuuluminen – taiteilijoihin, jotka katsotaan alkuperäjäsenvaltiossaan, jossa he tavallisesti tarjoavat vastaavia palveluita, tähän jäsenvaltioon sijoittautuneiksi palvelujen tarjoajiksi.

Palvelujen tarjoajien sosiaaliturva voi lähtökohtaisesti kuulua sellaisiin yleistä etua koskeviin pakottaviin syihin, joilla voidaan perustella palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittamista. Palvelujen tarjoajiin sovellettava sosiaaliturvalainsäädäntö on kuitenkin yhteensovitettu yhteisössä siten, että kyseiset taiteilijat kuuluvat alkuperäjäsenvaltionsa sosiaaliturvan piiriin, joten kyseisen jäsenvaltion menettely, kun se on säätänyt, että he kuuluvat sen omaan sosiaaliturvajärjestelmään, ei ole perusteltua. Palvelujen suorittajien oikeus palkalliseen lomaan on vaikeasti yhteensovitettavissa itsenäisen ammatinharjoittamisen käsitteen kanssa.

Kyseistä toimenpidettä ei voida myöskään perustella pimeän työn torjuntaa koskevalla tavoitteella, koska pimeää työtä koskevaa yleistä epäilyä ei voida perustaa pelkästään siihen seikkaan, että esitysten eri järjestäjät ottavat taiteilijat tavallisesti palvelukseen määräajaksi ja lyhyiksi ajanjaksoiksi. Näin on sitäkin suuremmalla syyllä, koska kyseiset taiteilijat katsotaan alkuperäjäsenvaltiossaan, jossa he tavallisesti tarjoavat vastaavia palveluita, tähän jäsenvaltioon sijoittautuneiksi palvelujen tarjoajiksi.

(ks. 45, 47–49, 51, 52 ja 55 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Maito ja maitotuotteet – Tuontijärjestelmä ja tariffikiintiöiden avaaminen

Tiivistelmä

Asetuksen N:o 1255/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maito- ja maitotuotealan tuontijärjestelmän ja tariffikiintiöiden avaamisen osalta annetun asetuksen N:o 2535/2001 35 artiklan 2 kohta on pätemätön sikäli kuin siinä säädetään, että uusiseelantilaista voita, josta kannetaan alennettua tullia, koskevat tuontitodistushakemukset voidaan jättää ainoastaan Yhdistyneen kuningaskunnan toimivaltaisille viranomaisille. Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneet uusiseelantilaisen voin tuojat ovat näet toisiinsa rinnastettavissa tilanteissa muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden maahantuojien kanssa. Koska asetuksen N:o 2535/2001 35 artiklan 2 kohdalla kuitenkin velvoitetaan muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneet maahantuojat jättämään tuontitodistushakemukset muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, johon ne ovat sijoittautuneet, sillä kohdellaan näitä mahdollisia maahantuojia eri tavalla kuin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneita.

Vastaavasti asetuksen N:o 2535/2001 25 ja 32 artikla, luettuna yhdessä tämän saman asetuksen liitteiden III, IV ja XII kanssa, ovat pätemättömiä sikäli kuin niillä mahdollistetaan syrjintä myönnettäessä tuontitodistuksia sellaista uusiseelantilaista voita varten, josta kannetaan alennettua tullia. Tältä osin kun komissio antoi IMA 1 (Inward Monitoring Agreement) -todistusten, joita tarvitaan tuontitodistusten myöntämistä varten, antamisen Uuden-Seelannin viranomaisten tehtäväksi, vaikka Uuden-Seelannin laki, jolla otettiin käyttöön vientimonopoli, oli voimassa, se ei toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä estääkseen syrjinnän tuontitodistuksia myönnettäessä, vaikka maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 1255/1999 29 artiklan 2 kohdassa asetetaan sille tällainen nimenomainen velvollisuus.

(ks. 34, 35, 42, 57 ja 58 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Ennakkoratkaisukysymykset – Asian saattaminen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi – EY 234 artiklassa tarkoitetun kansallisen tuomioistuimen käsite

(EY 234 artikla)

Tiivistelmä

EY 234 artiklasta johtuu, että kansalliset tuomioistuimet voivat pyytää yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua ainoastaan silloin, kun niissä on vireillä oikeusriita ja kun niissä vireillä olevan menettelyn tarkoituksena on ratkaisun antaminen tuomiovaltaa käyttäen.

Familiengerichtinä toimiva Amtsgericht (Saksa) ei siis voi saattaa asiaa käsiteltäväksi yhteisöjen tuomioistuimessa silloin, kun se toimii hallintoviranomaisena eikä samalla ratkaise oikeusriitaa.

Tällaisesta tilanteesta on kyse silloin, kun sen on siirrettävä oikeus määrätä lapsen sukunimestä toiselle vanhemmalle tilanteessa, jossa vanhemmat, joilla ei ole avioliiton perusteella yhteistä sukunimeä mutta jotka ovat kummatkin lapsen huoltajia, eivät ole valinneet väestörekisterinpitäjälle tehtävällä ilmoituksella joko isän tai äidin sukunimeä, joka annetaan kyseisen lapsen sukunimeksi syntymähetkellä; tällöin Familiengericht tekee nimittäin päätöksen ilman, että asian sen käsiteltäväksi saattanut väestörekisterinpitäjä olisi tehnyt tai olisi voinut tehdä asiassa aiemmin päätöksen, ja toinen tuomioistuin on jo ratkaissut viimeisenä oikeusasteena kyseisen vanhempien ja viranomaisen välisen oikeusriidan, jossa oli kyse mahdollisuudesta rekisteröidä molempien vanhempien sukunimistä muodostuva kaksoisnimi ja joka ei siis ole Amtsgerichtissä käytävän oikeudenkäynnin kohde, eikä asiassa mainittujen vanhempien välillä ole oikeusriitaa, koska he ovat yksimielisiä siitä nimestä, jonka haluavat antaa lapselleen, nimittäin heidän kummankin sukunimestä koostuvasta kaksoisnimestä.

(ks. 13–19 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Oikeudellinen yhteistyö siviilioikeudellisissa asioissa – Oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksianto – Asetus N:o 1348/2000

(Neuvoston asetuksen N:o 1348/2000 4–11 artikla ja 14 artikla)

Tiivistelmä

Oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa annettua asetusta N:o 1348/2000 on tulkittava siten, että siinä ei vahvisteta mitään arvojärjestystä sen 4–11 artiklassa säädetyn viranomaisten välityksellä tapahtuvan toimitus- ja tiedoksiantotavan ja 14 artiklassa säädetyn postitse tapahtuvan tiedoksiantotavan välille ja että näin ollen oikeudenkäyntiasiakirja voidaan antaa tiedoksi kummalla tahansa näistä tavoista tai molemmilla niistä. Yhtäältä näet asetuksen johdanto-osan perustelukappaleissa tai säännöksissä ei todeta, että jokin toimitus- ja tiedoksiantotapa, jota on käytetty asetuksen menettelytapojen mukaisesti, olisi huonommassa asemassa verrattuna viranomaisten välityksellä toimitettavaan tiedoksiantoon. Toisaalta kun otetaan huomioon asetuksen, jolla on tarkoitus taata oikeudenkäyntiasiakirjojen tehokas tiedoksianto siten, että niiden vastaanottajien oikeutettuja etuja kunnioitetaan, henki ja tarkoitus ja se, että kaikilla asetuksessa säädetyillä tiedoksiantotavoilla voidaan lähtökohtaisesti varmistaa näitten etujen kunnioittaminen, on voitava käyttää mitä tahansa niistä tai jopa samanaikaisesti sellaisia kahta tai useampaa näistä tiedoksiantotavoista, jotka osoittautuvat, kun otetaan huomioon käsiteltävänä olevan tapauksen olosuhteet, tarkoituksenmukaisimmiksi tai sopivimmiksi.

Näin ollen jos tiedoksianto on tehty sekä viranomaisten välityksellä että postitse, on määritettäessä tiedoksiannon toimittamiseen liittyvän prosessuaalisen määräajan alkamishetkeä vastaanottajan osalta käytettävä ensimmäisen pätevästi toimitetun tiedoksiannon päivämäärää. Jotta asetuksen näitä tiedoksiantotapoja koskevat säännökset eivät näet menettäisi merkitystään, kaikki jonkin niistä pätevään toimittamiseen liitetyt oikeusvaikutukset on huomioitava riippumatta myöhemmin toimitetusta muun muotoisesta tiedoksiannosta. Lisäksi asetuksella pyritään oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannon ja siis oikeudenkäyntien nopeuttamiseen. Jos prosessuaalisen määräajan laskemisessa otetaan huomioon kyseisen asiakirjan ensimmäinen tiedoksianto, tiedoksiannon vastaanottajan on toimittava tuomioistuimessa aikaisemmin, mikä mahdollistaa sen, että toimivaltainen tuomioistuin voi ratkaista asian nopeammin.

(ks. 20, 21, ja 28–32 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Määrälliset rajoitukset – Vaikutuksiltaan vastaavat toimenpiteet – Myyntitavat

(EY 28 ja EY 30 artikla)

Tiivistelmä

Kansallinen säännös, jolla jäsenvaltio kieltää alueellaan hopeakorujen myynnin ja tilausten vastaanottamisen kotimyyntiolosuhteissa, ei ole EY 28 artiklan vastainen, jos tuollaista säännöstä sovelletaan kaikkiin kyseessä oleviin toimijoihin ja jos sillä on oikeudellisesti ja tosiasiallisesti sama vaikutus sekä kotimaisten että muista jäsenvaltioista maahan tuotujen tuotteiden markkinointiin. Kansallisen tuomioistuimen on tutkittava, estääkö kansallisen säännöksen soveltaminen muista jäsenvaltioista maahan tuotujen tuotteiden pääsyn markkinoille tai haittaako se niiden pääsyä markkinoille enemmän kuin se haittaa kotimaisten tuotteiden pääsyä markkinoille, ja mikäli näin on, sen on tutkittava, onko kyseessä oleva toimenpide perusteltu yleisen edun mukaisella tavoitteella tai yhdellä EY 30 artiklassa luetellulla tavoitteella ja onko mainittu toimenpide oikeassa suhteessa tähän tavoitteeseen nähden.

(ks. 30 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi – Tariffinimikkeet – Sulatettu magnesiumoksidi (magnesia) – Luokittelu yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 2519 90 10

Tiivistelmä

Sulatettu magnesiumoksidi (magnesia), joka koostuu pääosin magnesiumoksidista ja joka syntyy luonnon magnesiumkarbonaatin kahdesta lämpökäsittelyvaiheesta, nimittäin kalsinoinnista ja sulattamisesta, kuuluu tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksilla N:o 3115/94, N:o 1359/95, N:o 2448/95 ja N:o 3009/95, liitteessä I olevan yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 2519 90 10.

(ks. 22, 23 ja 30 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi – Tariffinimikkeet – Yhdistetyn nimikkeistön selittävät huomautukset – Nimikettä 1006 koskeva 10 ryhmän lisähuomautuksessa 1 oleva f kohta – Osittain hiottu riisi

(Neuvoston asetus N:o 2658/87)

Tiivistelmä

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2388/2000, olevan 10 ryhmän lisähuomautuksessa 1 olevan f kohdan, joka koskee yhdistetyn nimikkeistön nimikettä 1006, pätevyyteen ei vaikuta se, että siinä olevaan osittain hiotun riisin määritelmään sisältyy osa, joka liittyy riisinjyvän alkioon ja johon ei viitata vastaavassa harmonoidun tavarankuvaus- ja tavarankoodausjärjestelmän selityksessä.

(ks. 24 ja 37 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Viini – Viinien kuvaus ja esittely – Asetus N:o 753/2002 – Vapaaehtoisten merkintöjen käyttö päällysmerkinnöissä – Kilpailut, joissa myönnetään tällaisia merkintöjä – Tällaisten kilpailujen järjestämiseen liittyvät edellytykset eivät kuulu kyseisen asetuksen soveltamisalaan

(Komission asetuksen N:o 753/2002 21 artikla)

Tiivistelmä

Asetuksen N:o 1493/1999 soveltamista koskevista eräistä yksityiskohtaisista säännöistä tiettyjen viinituotteiden kuvauksen, nimityksen, tarjontamuodon ja suojauksen osalta annetun asetuksen N:o 753/2002 21 artiklassa taataan mahdollisuus ilmoittaa maantieteellisellä merkinnällä varustettujen pöytäviinien ja määritetyillä alueilla tuotettujen laatuviinien (tma-laatuviinien) päällysmerkinnöissä kunniamaininnat ja mitalit, jotka on myönnetty yhtäältä jäsenvaltioiden tai kolmansien maiden sallimissa kilpailuissa ja toisaalta täysin objektiivisessa ja tasapuolisessa menettelyssä. Tämän artiklan tavoitteena ei ole antaa tällaisten kilpailujen järjestämiseen sovellettavia menettelysääntöjä.

Tästä seuraa, että viinikilpailun osallistujat tai potentiaaliset osallistujat eivät voi tämän säännöksen nojalla riitauttaa tällaisen kilpailun järjestämiseen liittyviä edellytyksiä eivätkä erityisesti tällaisen kilpailun osallistumismaksun määrittämistapoja.

(ks. 16, 17 ja 21 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi – Tariffinimikkeet – Tietokoneiden ”äänikortit” – Kortit, joilla ei ole yhdistetyn nimikkeistön 84 ryhmän 5 E huomautuksessa tarkoitettua erityistoimintoa – Komissio sisällyttää nämä kortit yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 8543 – Asetusten N:o 2086/97 ja N:o 2261/98 pätemättömyys

(Komission asetukset N:o 2086/97 ja N:o 2261/98)

Tiivistelmä

Kun komissio asetti tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta antamillaan asetuksilla N:o 2086/97 ja N:o 2261/98 tietokoneiden äänikortit, joilla ei ole yhdistetyn nimikkeistön 84 ryhmän 5 E huomautuksessa tarkoitettua erityistoimintoa, alanimikkeeseen 8543 89 79, se ei noudattanut nimikkeen 8543 sisältöä, sillä tämä nimike koskee yksinomaan sähkökoneita ja -laitteita, joilla on itsenäinen tehtävä. Kyseiset asetukset ovat näin ollen pätemättömiä siltä osin kuin niissä luokitellaan tällaiset tietokoneiden äänikortit yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 8543 89 79.

(ks. 23, 25 ja 26 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevien tietojen toimittamisessa noudatettava menettely – Direktiivi 98/34 – Teknisen määräyksen käsite – Kansallinen säännös, jossa kielletään sellaisten vanupuikkojen kaupan pitäminen, joiden valmistusaine ei ole biologisesti hajoavaa, kuuluu käsitteen alaan

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/48, 1 artiklan 11 kohta)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevien tietojen toimittamisessa noudatettava menettely – Direktiivi 98/34 – Jäsenvaltioiden velvollisuus ilmoittaa komissiolle kaikki teknisiä määräyksiä koskevat ehdotukset – Ulottuvuus – Velvollisuuden laiminlyönti – Kansallisen tuomioistuimen velvollisuus jättää kysymyksessä oleva säännös soveltamatta

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/48, 8 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 98/34, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/48, 1 artiklan 11 kohtaa on tulkittava siten, että kansallinen säännös, jossa kielletään vanupuikkojen kaupan pitäminen sillä perusteella, ettei niiden valmistusaine ole kansallisen standardin mukaisesti biologisesti hajoavaa, on edellä mainitussa yhteisön säännöksessä tarkoitettu tekninen määräys.

(ks. 14 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 98/34, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/48, 8 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että kansallisesta säännöksestä, joka on direktiivin 1 artiklan 11 kohdassa tarkoitettu tekninen määräys, kuten vanupuikkojen kaupan pitämisen kielto sillä perusteella, ettei niiden valmistusaine ole kansallisen standardin mukaisesti biologisesti hajoavaa, on ilmoitettava komissiolle ennen sen hyväksymistä.

Jos tällaista ilmoitusta ei ole tehty, kansallisen tuomioistuimen on jätettävä soveltamatta kyseinen kansallisen oikeuden säännös.

(ks. 19 ja 24 kohta sekä tuomiolauselman 2–3 kohta)