ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus - Lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Palvelujen suorittaminen - Verotuksellisten liittymäkohtien määrittäminen - Eläinlääkäreiden suorittamat palvelut - Verotus suorittajan toimipaikassa

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 9 artiklaa, jolla pyritään välttämään toimivaltakiistat, jotka voisivat johtaa kaksinkertaiseen verotukseen, ja estämään tulojen verottamatta jääminen, on tulkittava siten, että eläinlääkäreiden pääasiallisesti ja tavanomaisesti suorittamien palvelujen osalta palvelujen suorituspaikkana on pidettävä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.

Koska eläinlääkärin pääasiallisena tehtävänä on eläinten terveyttä koskevien tieteellisten arvioiden tekeminen, sairauksien ennaltaehkäiseminen, taudin määritysten tekeminen ja sairaanhoidon antaminen sairaille eläimille, hänen suorittamansa palvelut eivät kuulu mihinkään direktiivin 9 artiklan 2 kohdassa luetelluista toiminnoista siten, että tiettyjen palvelujen suorittaminen liittyisi niiden konkreettiseen suorituspaikkaan tai vastaanottajan kotipaikkaan tai kiinteään toimipaikkaan.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöstö - Henkilöstökanne - Oikeusjärjestyksen perusteisiin (ordre public) kuuluvat määräajat - Määräaikoja ei voida palauttaa jäsenvaltion tuomioistuimen päätöksen johdosta

(EY:n perustamissopimuksen 179 artikla; henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)

Tiivistelmä

Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa vahvistetut valitusta ja kanteen nostamista koskevat määräajat kuuluvat oikeusjärjestyksen perusteisiin (ordre public), eivätkä asianosaiset tai tuomioistuin voi määrätä niistä, koska ne on asetettu oikeudellisten tilanteiden selvyyden ja varmuuden takaamiseksi.

Tämän vuoksi perustamissopimuksen 179 artiklaa ja henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklaa on tulkittava siten, että näiden määräysten mukaisia määräaikoja, jotka liittyvät yhteisöjen tietyn toimielimen nimittävän viranomaisen päätöstä koskevien kanteiden vireillepanoon, ei voida palauttaa jäsenvaltion tuomioistuimen sellaisen päätöksen johdosta, jonka perusteella tämän valtion toimenpide on lainvastainen, kun toimenpide on voinut vaikuttaa siihen komission päätökseen, josta valitettaisiin.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Yhteinen tullitariffi - Tullinimikkeet - Kala, jota yleisesti kutsutaan molvaksi ja jonka tieteellinen nimi on Molva molva - Molvan jättäminen kuivattua, suolattua tai suolaliemessä olevaa turskaa koskevien tullitariffin alanimikkeiden 03.02 A I b) ja 03.02 A II a) ulkopuolelle - Luokittelu alanimikkeisiin 03.02 A I f) ja 03.02 A II d) - Molvan jättäminen tullien suspensioedun ulkopuolelle

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3796/81 20 artikla ja liite VI)

2 Euroopan yhteisöjen omat varat - Tuonti- tai vientitullien kantaminen jälkitullauksin - Asetuksen (ETY) N:o 1697/79 5 artiklan 2 kohdan soveltamisen edellytykset - Viranomaisen virhe, jota "maksuvelvollinen ei ole kohtuudella voinut havaita" - Arviointiperusteet

Tiivistelmä

3 Tullitariffin nimikkeitä 03.02 A I b) ja 03.02 A II a), joista ensin mainittu koskee kokonaista, päätöntä tai paloiteltua turskaa ja jälkimmäinen kuivattuja, suolattuja tai suolavedessä olevia turskafileitä, sellaisina kuin nimikkeet ovat muutettuina kalastustuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3796/81, on yhteisen tullitariffin nimikkeistön 1 tulkintasääntöä sovellettaessa tulkittava siten, että luettelo lajeista, joiden tieteellinen nimi on mainittu suluissa turskan jälkeen, on tyhjentävä, joten molva, tieteelliseltä nimeltään Molva molva, ei kuulu edellä mainittuihin nimikkeisiin, mistä syystä se on luokiteltava jäännösnimikkeisiin 03.02 A I f) ja 03.02 A II d), minkä vuoksi asetuksen 20 artiklassa säädetty tuontitullien suspensio ei koske sitä.

4 Arvioitaessa sitä, eikö "maksuvelvollinen ole kohtuudella voinut havaita" toimivaltaisten viranomaisten virhettä, siten kuin tuonti- tai vientitullien maksamisvelvoitteen sisältävään tullimenettelyyn ilmoitetuista tavaroista velalliselta kantamatta jääneiden tuonti- tai vientitullien kantamisesta jälkitullauksin annetun asetuksen (ETY) N:o 1697/79 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetaan, huomioon on otettava erityisesti virheen laatu, kyseisen toimijan ammattikokemus ja hänen osoittamansa huolellisuus. Virheen laatua arvioitaessa on asiaan vaikuttavina seikkoina otettava huomioon käytetystä terminologiasta mahdollisesti aiheutunut sekaannus ja se, että säännöksen muutos ei ole ollut selvästi havaittavissa, sekä se aika, joka toimivaltaisilta viranomaisilta itseltään on kulunut, ennen kuin ne ovat huomanneet tämän muutoksen. Kansallisen tuomioistuimen on tämän tulkinnan perusteella ratkaistava, olisiko maksuvelvollinen voinut havaita tullien kantamatta jäämisen aiheuttaneen virheen vai ei.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Ympäristö - Luonnonvaraisten lintujen suojelu - Direktiivi 79/409/ETY - Erityissuojelualueiden valinta ja määrittäminen - Perusteet, jotka voidaan ottaa huomioon - Huomioon ei voida ottaa taloudellisiin edellytyksiin liittyviä perusteita, vaikka ne johtuisivat yleisestä edusta, joka on ekologista tavoitetta merkittävämpi, tai tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä

(Neuvoston direktiivin 79/409/ETY 2 artikla ja 4 artiklan 1 ja 2 kohta; neuvoston direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 4 kohta)

Tiivistelmä

Luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun direktiivin 79/409/ETY 4 artiklan 1 ja 2 kohtaa, joissa jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan erityisiä suojelutoimia tiettyjen lajien osalta, on tulkittava siten, ettei jäsenvaltio saa valitessaan erityissuojelualueita ja määrittäessään niiden rajoja ottaa huomioon direktiivin 2 artiklassa mainittuja taloudellisia vaatimuksia eikä taloudellisia vaatimuksia, jotka johtuvat sellaisesta yleisestä edusta, joka on direktiivissä tarkoitettua ekologista tavoitetta merkittävämpi.

Samassa yhteydessä jäsenvaltio ei saa myöskään ottaa huomioon taloudellisia vaatimuksia, jotka johtuvat sellaisista tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä, joita tarkoitetaan luonnollisten elinympäristöjen ja luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta annetun direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 4 kohdassa, jolla on täydennetty direktiiviä 79/409/ETY. Vaikka tällä 6 artiklan 4 kohdalla onkin laajennettu niiden syiden valikoimaa, joilla voidaan perustella erityissuojelualueen koskemattomuuden loukkaamista siten, että näihin syihin on nimenomaisesti lisätty sosiaaliset ja taloudelliset syyt, 6 artiklan 4 kohdalla ei ole kuitenkaan säädetty sellaisia muutoksia, jotka vaikuttaisivat siihen ensivaiheeseen, jossa alue direktiivin 79/409/ETY 4 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti luokitellaan erityissuojelualueeksi, joten alueet ja erityissuojelualueet on aina luokiteltava direktiivin 79/409/ETY 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädettyjen perusteiden mukaisesti.
1

Nederlandse Raad van State on esittänyt 1.11.1994 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 25.11.1994, EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystä, joista toista on muutettu Raad van Staten hallintoriita-asioiden osaston johtajan 8.12.1994 päiväämällä kirjeellä, ETY:n perustamissopimuksen 42, 92 ja 93 artiklan, yhteisön toimista kalastus- ja vesiviljelyalan rakenteiden parantamiseksi ja mukauttamiseksi 18 päivänä joulukuuta 1986 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4028/86 (EYVL L 376, s. 7), laivanrakennusteollisuudelle myönnettävästä tuesta 26 päivänä tammikuuta 1987 annetun neuvoston direktiivin 87/167/ETY (EYVL L 69, s. 55, jäljempänä kuudes direktiivi) sekä kalastuksen alalla myönnettävien kansallisten tukien seuraamisesta annettujen toimintaohjeiden [(88/C 313/09) (EYVL 1988, C 313, s. 21, jäljempänä toimintaohjeet)] tulkinnasta.
Corte suprema di cassazione, jonka käsiteltäväksi asia oli tullut muutoksenhaussa, päätti lykätä ratkaisun antamista ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:

”Ensimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessä kysytään, täyttääkö 25.6.1979 annetun direktiivin 623/79/ETY 2 artiklan d alakohta (jota ei ole saatettu osaksi Italian oikeusjärjestystä) välittömän sovellettavuuden edellytykset ja syntyykö sen perusteella sellaisia oikeuksia, joihin yksityiset oikeussubjektit voivat vedota Italian valtiota vastaan.

Toinen ennakkoratkaisukysymys on esitetty olettaen, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi. Siinä kysytään, voidaanko direktiivin nyt kyseessä olevaa säännöstä soveltaa myös tilanteessa, jossa sen tilan nimi, jossa naudat on tarkoitus lihottaa, on ilmoitettu myöhässä, jolloin on siis rikottu asetusta (ETY) N:o 612/77 (sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen (ETY) N:o 1384/77 7 artiklalla). Edellä mainitulla asetuksella käyttöönotettua erityisjärjestelmää on näin ollen tulkittava, jotta voitaisiin todeta, onko tämä myöhästyminen tosiasiallisesti vaikuttanut mainitun erityisjärjestelmän oikeaan toimintaan.

Mikäli edeltävään kysymykseen vastataan kieltävästi ja niin muodoin katsotaan, että direktiivin säännöstä ei voida (tässä asiassa) soveltaa, on välttämättä esitettävä kolmas kysymys, joka koskee 23.4.1987 annetun asetuksen (ETY) N:o 1121/87 pätevyyttä. Tältä osin pyydetään vahvistamaan, onko tämän asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa vahvistettu määräajan noudattamatta jättämisestä aiheutuva seuraamus (vapautettava vakuus pidätetään kokonaisuudessaan, jos ilmoituksen antamiselle asetettu määräaika ylitetään 50 päivällä) ristiriidassa yhteisöjen tuomioistuimen aiemmin vahvistaman suhteellisuusperiaatteen kanssa, jonka mukaan toimenpiteen on oltava asianmukaisessa suhteessa tavoiteltuun päämäärään.”
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Maito ja maitotuotteet - Maidon lisämaksu - Jäsenvaltioille osoitettu vuosittainen kyselylomake lisämaksujärjestelmän soveltamisesta - Kyselylomakkeen toimittaminen komissiolle - Maatalousmenojen kirjaamista vastaan suoritettavien ennakkomaksujen kiinteä vähennys siinä tapauksessa, että säädettyä määräaikaa ei ole noudatettu - Päätös 93/673/EY - Oikeudellinen perusta - Asetuksen N:o 729/70 rikkominen tai suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen - Oikeussääntöjä ei ole rikottu

(Neuvoston asetus N:o 729/70; komission asetuksen N:o 536/93 8 artiklan neljäs luetelmakohta; komission päätös 93/673/EY)

Tiivistelmä

Tehdessään päätöksen 93/673/EY maatalousmenojen kirjaamista vastaan suoritettavien ennakkomaksujen kiinteästä alennuksesta maidon lisämaksujärjestelmän soveltamista koskevan vuosittaisen kyselylomakkeen toimittamisen määräajan noudattamatta jättämistapauksissa, ja erityisesti vahvistaessaan vähennyksen määräksi yhden prosentin kyseiselle jäsenvaltiolle edellisen varainhoitovuoden perusteella maksetusta kokonaissummasta, 0,5 prosenttia kokonaissummasta siinä tapauksessa, että lisämaksua laskettaessa on tapahtunut yli 10 prosentin virhe, ja 0,04 prosenttia puuttuvalta tiedolta, komissio voi pätevästi käyttää päätöksen oikeudellisena perustana lisämaksun soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 536/93 8 artiklan neljättä luetelmakohtaa, jossa jäsenvaltioille asetetaan velvollisuus toimittaa kyselylomake komissiolle asianmukaisesti täytettynä määräpäivään mennessä ja jossa komissiolle annetaan oikeus vähentää ennakkomaksuja paitsi silloin, kun kyselylomake toimitetaan liian myöhään, myös silloin, kun siinä annetut tiedot ovat vajavaisia tai epätarkkoja.

Edellä mainittu päätös ei ole yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen N:o 729/70 vastainen, koska ennakkomaksujen vähennys, joka ei voi olla lopullinen, ei estä tutkimasta vähennyksen pätevyyttä mainitussa asetuksessa säädetyn tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä, jolloin kyseisellä jäsenvaltiolla on mahdollisuus esittää kantansa vähennyksen laillisuudesta, ja siten puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen taataan.

Riidanalaisella päätöksellä ei loukata myöskään suhteellisuusperiaatetta, koska sen tarkoituksena on oikeussääntöjen yhtenäisen soveltamisen ja oikeusvarmuuden turvaamiseksi täsmentää, miten ennakkomaksujen vähennystä sovelletaan, ja koska siinä on tätä varten määritelty ne erilaiset laiminlyöntitapaukset, joissa kutakin tapausta vastaava ennakkomaksujen vähennys tehdään. Ennakkomaksujen vähennystä ei kuitenkaan voida pitää tavoiteltuun päämäärään nähden suhteettoman ankarana toimenpiteenä vähennyksen kiinteistä perusteista johtuvien piirteiden vuoksi, koska nämä vähennysperusteet eivät sellaisinaan vaikuta kohtuuttomilta suhteessa siihen tärkeään merkitykseen, joka tietojen asianmukaisella toimittamisella on lisämaksujärjestelmän hallinnoinnissa.
EHTY:n perustamissopimuksen 86 artiklassa ja EY:n perustamissopimuksen 5 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan kaikki toimenpiteet, jotka ovat aiheellisia yhteisön oikeuden soveltamisen ja tehokkaan vaikutuksen varmistamiseksi, silloin kun yhteisön säännöstössä ei ole säädetty erityistä seuraamusta sen säännösten rikkomisesta tai silloin kun siinä viitataan tältä osin kansallisiin säännöksiin. Vaikka jäsenvaltioille on jätetty täysi harkintavalta seuraamusten valinnassa, niiden on tämän vuoksi kuitenkin valvottava, että yhteisön oikeusnormien rikkomisesta määrätään seuraamukset perusteiltaan ja menettelyltään vastaavalla tavalla kuin kansallisen oikeuden vastaavanlaatuisesta ja vakavuudeltaan samanlaisesta rikkomisesta ja että seuraamus on kaikissa tapauksissa tehokas, asianmukaisessa suhteessa rikkomisen vakavuuteen ja varoittava.
Kun jäsenvaltiot voivat eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä annetun direktiivin 90/435/ETY 3 artiklan 2 kohdan perusteella myöntää vapautuksen niitä voittoja koskevasta ennakonpidätyksestä, jotka tytäryhtiö jakaa sellaiselle emoyhtiölleen, jonka määräysvallassa on direktiivin 5 artiklan 1 kohdan mukaan vähintään 25 prosenttia tytäryhtiön osakkeista, vain jos emoyhtiöllä on tämä vähimmäisosuus sellaisen ajanjakson, josta jäsenvaltion tehtävänä on säätää mutta joka ei voi ylittää kahta vuotta, 3 artiklan 2 kohdassa annetaan oikeus poiketa vapautuksen myöntämisvelvollisuudesta; tätä oikeutta sellaisenaan on tulkittava suppeasti. Direktiivin 3 artiklan 2 kohtaa ei siis voida tulkita siten, että jäsenvaltio voisi sen nojalla asettaa kyseisen vapautuksen edellytykseksi sen, että voittoja jaettaessa emoyhtiöllä on ollut hallussaan vaadittu osuus tytäryhtiöstä vähintään sen määräajan, josta jäsenvaltio on sille myönnetyn oikeuden nojalla säätänyt.

Jäsenvaltioiden tehtävänä on antaa oikeussääntöjä, jotka koskevat tämän vähimmäisajan noudattamisen varmistamista niiden kansallisessa oikeusjärjestyksessä säädettyjen toimintatapojen mukaisesti. Jäsenvaltioiden velvollisuutena ei direktiivin perusteella kuitenkaan ole missään tapauksessa myöntää etua välittömästi silloin, kun emoyhtiö yksipuolisesti sitoutuu noudattamaan osuuden hallussapidolle säädettyä vähimmäisaikaa.

Jäsenvaltion, joka pannessaan tämän direktiivin täytäntöön kansallisessa oikeusjärjestyksessään on säätänyt, että osuuden hallussapidolle 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti asetetun vähimmäisajan on oltava täyttynyt jaettaessa niitä voittoja, joihin 5 artiklassa säädettyä veroetua sovelletaan, ei ole yhteisön oikeuden perusteella korvattava emoyhtiölle niitä vahinkoja, jotka emoyhtiö mahdollisesti on kärsinyt näin tehdystä virheestä.

Itse asiassa on niin, että edellytykset sille, että jäsenvaltiolle syntyisi velvollisuus korvata yksityisille aiheutunut vahinko sen yhteisön oikeuden rikkomisen johdosta, johon jäsenvaltio on syyllistynyt pannessaan direktiivin täytäntöön, mikä edellyttää harkintavallan käyttämistä lainsäädäntötoiminnassa, eivät ole täyttyneet tässä tapauksessa. Joka tapauksessa on niin, ettei yhteisön oikeutta ole rikottu riittävän ilmeisesti silloin, kun näyttää muun muassa siltä, että jäsenvaltion omaksuma tulkinta direktiivistä vastaa lähes kaikkien muiden niiden jäsenvaltioiden tekemää tulkintaa, jotka ovat käyttäneet oikeuttaan säätää vapautuksesta.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Hedelmä- ja vihannesjalosteet - Säilöttyjen viljeltyjen sienien markkinoita ohjaavat toimenpiteet - Tuonnin lisämaksun periminen - Maksun vahvistaminen niin suureksi, että se merkitsee tuontikieltoa - Suhteeton taloudellinen rasite - Suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen - Lainvastaisuus

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1796/81 2 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Neuvosto on loukannut suhteellisuusperiaatetta vahvistaessaan markkinoita ohjaavana toimenpiteenä asetuksessa (ETY) N:o 1796/81 säilöttyjen viljeltyjen sienien tuontiin sovellettavan lisämaksun sellaiseksi kiinteäksi summaksi, joka vastaa yhteisössä tuotettujen ensimmäisen laatuluokan sienien tuotantokustannuksia. Tämänsuuruinen maksu on kohtuuton sen vuoksi, että sillä ylitetään asetuksen tarkoitus suojata yhteisön markkinoita, rangaistaan tuojia, ja se vastaa tuontikieltoa. Sitä ei voida perustella myöskään sillä, että markkinoita ohjaavien toimenpiteiden kaltaiset pysyvät toimenpiteet helpottavat väliaikaisiin toimenpiteisiin verrattuna maahantuojien kaupallisen toiminnan pitkän aikavälin suunnittelua. Lisäksi kolmansista maista tuotujen sienien alempien laatuluokkien lisämaksun suuruus ylittää tuntuvasti yhteisössä tuotettujen alempien laatuluokkien sienien tuotantokustannukset, mistä syystä neuvosto on selvästi ylittänyt harkintavaltansa. Tämän vuoksi asetuksen (ETY) N:o 1796/81 2 artiklan 1 kohta on vahvistetun lisämaksun suuruuden osalta pätemätön.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen maatalouspolitiikka - Elintarvikeavustus - Avustuksen toimittaminen - Beninin tasavallalle elintarvikeavustuksena toimitettavaa tavallista vehnää koskeva tarjouskilpailu - Tarjouskilpailun voittajan velvollisuudet - Laatuvaatimusten noudattaminen - Tarjouskilpailun voittajan vastuu tavaran lastaamisesta määräajan päättymisen jälkeen - Vastuun edellytykset - Vakuusjärjestelmä - Laatuvaatimusten lievä rikkominen - Vakuuden menettäminen kokonaan - Suhteellisuusperiaate - Suhteellisuusperiaatetta ei ole loukattu

(Komission asetuksen (ETY) N:o 1824/80 5 artikla ja 6 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Beninin tasavallalle elintarvikeavustuksena toimitettavaa tavallista vehnää koskevan tarjouskilpailun aloittamisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 1824/80 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kyseisen asetuksen 7 artiklassa säädettyjen laatuvaatimusten noudattaminen on velvollisuus, joka tarjouskilpailun voittajan on täytettävä 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttamisen osalta, jotta vakuus vapautettaisiin.

Kyseisen asetuksen 5 artiklaa on tulkittava siten, että tarjouskilpailun voittaja on vastuussa tavaran lastaamisesta säädetyn määräajan päättymisen jälkeen, kun tarjouskilpailun voittaja ei vahvistanut toimitusaikaa asiamiehen kanssa, kun se kieltäytyi kahdesti asiamiehen sille tarjoamista aluksista ja kun se ilmoitti 29.8.1980 asiamiehelle, että tämän oli asetettava sen käyttöön alus, jotta tavara voitiin lastata viimeistään 1.9.1980.

Koska laatuvaatimusten noudattaminen on tarjouskilpailun voittajan olennainen velvollisuus, jonka rikkomisesta voidaan määrätä seuraamukseksi vakuuden menettäminen kokonaan, edellä mainittua 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että vakuus menetetään, jos edellä mainitussa 7 artiklassa säädettyjä laatuvaatimuksia on rikottu lievästi, vaikka vastaanottaja ei ole esittänyt tältä osin huomautuksia, ilman että tällaisella seuraamuksella loukattaisiin suhteellisuusperiaatetta.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Ennakkoratkaisukysymykset - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta - Toimivallan rajat - Keinotekoinen riita tai sellaisia yhteisön säännöksiä koskeva tulkintapyyntö, joita ei voida soveltaa pääasian oikeudenkäynnissä

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla)

2 Ympäristö - Luonnonvaraisten lintujen suojelu - Direktiivi 79/409/ETY - Jäsenvaltioiden toteuttama täytäntöönpano - Direktiivissä säädetyistä kielloista myönnettävien poikkeusten edellytykset

(Neuvoston direktiivin 79/409/ETY 5, 7 ja 9 artikla)

Tiivistelmä

3 Perustamissopimuksen 177 artiklassa on säädetty kansallisten tuomioistuinten ja yhteisöjen tuomioistuimen välisestä toimivallan jaosta siten, että kun ennakkoratkaisukysymykset koskevat yhteisön oikeuden säännöksen tulkintaa, yhteisöjen tuomioistuin antaa ennakkoratkaisun ilman, että sen pitäisi periaatteessa tutkia niitä olosuhteita, joissa kansalliset tuomioistuimet ovat päättäneet esittää sille ennakkoratkaisupyynnön ja aikovat soveltaa sellaista yhteisön oikeuden säännöstä, josta ne ovat pyytäneet ennakkoratkaisua.

Asia olisi päinvastoin ainoastaan tapauksessa, jossa joko kävisi ilmi, että perustamissopimuksen 177 artiklan mukaista menettelyä on käytetty sen tavoitteen vastaisesti ja sillä on pyritty saamaan yhteisöjen tuomioistuimelta ratkaisu keinotekoiseen riitaan, tai tapauksessa, jossa olisi ilmeistä, että sitä yhteisön oikeuden säännöstä, jota yhteisöjen tuomioistuinta on pyydetty tulkitsemaan, ei voida soveltaa.

4 Luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY 9 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jäsenvaltiot voivat poiketa direktiivin 5 ja 7 artiklasta johtuvasta suojeltavien lajien yleisestä metsästyskiellosta ainoastaan niillä edellytyksillä, että muuta tyydyttävää ratkaisua ei ole ja että poikkeus perustellaan tyhjentävästi luetelluilla seikoilla, ja 9 artiklan 2 kohdassa mainitaan yksityiskohtaiset muotovaatimukset, jotka tällaisten poikkeusten on täytettävä, jolloin 9 artiklaa on tulkittava siten, että siinä sallitaan jäsenvaltioiden tehdä tällaisia poikkeuksia ainoastaan toimenpiteillä, joissa viitataan riittävän yksityiskohtaisesti edellä mainituissa 1 ja 2 kohdassa lueteltuihin seikkoihin.

Kyseessä on ala, jossa jäsenvaltioiden tehtävänä on alueellaan hoitaa yhteistä perintöä, minkä johdosta direktiivien huolellinen täytäntöönpano on erityisen tärkeää.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Yhteisön oikeus - Yhteisön oikeuden periaatteet - Yhdenvertainen kohtelu - Käsite "syrjintä kansalaisuuden perusteella" - Kansalliset toimenpiteet, joita sovelletaan kaikkiin jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluviin henkilöihin - Soveltamisalan ulkopuolelle jääminen - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan yksityisoikeudellisen vaatimuksen esittämiseksi rikosoikeudenkäynnissä asianomistajan on annettava edustajalleen yksilöity valtakirja - Kansallisen lainsäädännön hyväksyttävyys

(EY:n perustamissopimuksen 6, 52 ja 59 artikla)

2 Yhteisön oikeus - Yhteisön oikeuden periaatteet - Perusoikeudet - Yhteisöjen tuomioistuin varmistaa perusoikeuksien noudattamisen - Sellaisen kansallisen lainsäädännön yhteensopivuus Euroopan ihmisoikeussopimuksen kanssa, joka ei kuulu yhteisön oikeuden soveltamisalaan - Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta - Yhteisön oikeuden soveltamisalan ulkopuolelle jääminen

Tiivistelmä

3 EY:n perustamissopimuksen 52 ja 59 artiklan kanssa yhdessä tulkittuna sen 6 artiklaa, jossa määrätään kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon periaatteesta, on tulkittava siten, että sen kanssa ei ole ristiriidassa jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan rikoksen asianomistajan, joka haluaa esittää yksityisoikeudellisen vaatimuksen rikosoikeudenkäynnissä, on annettava edustajalleen yksilöity valtakirja, vaikka sen jäsenvaltion oikeusjärjestyksessä, jonka kansalainen rikoksen asianomistaja on, ei säädetä tällaisesta muodollisesta edellytyksestä.

4 Kansallisen oikeussäännön kuuluessa yhteisön oikeuden soveltamisalaan yhteisöjen tuomioistuimen, jolta pyydetään ennakkoratkaisua, on esitettävä kaikki tarpeelliset seikat, jotta kansallinen tuomioistuin voi arvioida tämän oikeussäännön yhdenmukaisuutta perusoikeuksien kanssa, joiden noudattamista yhteisöjen tuomioistuin valvoo sellaisina kuin ne ilmenevät erityisesti Euroopan ihmisoikeussopimuksesta. Sitä vastoin yhteisöjen tuomioistuimella ei ole tätä toimivaltaa, kun on kyse kansallisesta lainsäädännöstä, joka ei kuulu yhteisön oikeuden soveltamisalaan.