EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (kolmas jaosto)

12 päivänä toukokuuta 2016

Zlata Chatel

vastaan

Euroopan unionin neuvosto

”Henkilöstö — Virkamiehet — Eläkkeet — Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohta — Ennen unionin palveluksessa aloittamista kansallisessa järjestelmässä saavutetut eläkeoikeudet — Oikeuksien siirtäminen unionin eläkejärjestelmään — Uusiin yleisiin täytäntöönpanosäännöksiin perustuva hyvitettäviä palvelusvuosia koskeva ehdotus, jonka asianomainen on hyväksynyt — Virkamiehelle vastaisen toimen käsite — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen — Työjärjestyksen 81 artikla”

Aihe:

SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Zlata Chatel vaatii virkamiestuomioistuinta kumoamaan Euroopan unionin neuvoston nimittävän viranomaisen 26.11.2013 tekemän päätöksen, jolla tämä viranomainen väitetysti vahvisti lopullisesti Euroopan unionin eläkejärjestelmää varten eläkeoikeudet, jotka Chatel oli saavuttanut ennen unionin palveluksessa aloittamistaan ja jossa Vincent Piessevaux vaatii virkamiestuomioistuinta kumoamaan nimittävän viranomaisen 6.1.2014 tekemän päätöksen, jolla vahvistetiin lopullisesti Piessevaux'n saavuttamat eläkeoikeudet unionin eläkejärjestelmää varten sen johdosta, kun hän siirsi kansallisissa eläkejärjestelmissä saavuttamansa oikeudet.

Ratkaisu:

Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat. Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Tiivistelmä

Henkilöstökanne – Virkamiehelle vastainen toimi – Käsite – Ehdotus palvelusvuosien hyvittämisestä ennen unionin palvelukseen tuloa saavutettujen eläkeoikeuksien siirtämiseksi unionin järjestelmään, joka ei ole virkamiehelle vastainen toimi – Saavutettuja eläkeoikeuksia vastaavan pääoman siirron jälkeen tehty päätös palvelusvuosien hyväksymisestä, joka on virkamiehelle vastainen toimi

(Henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohta ja liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohta)

Eläkeoikeuksien siirtämistä koskevissa asioissa asianomaiselle ei voida tunnustaa palvelusvuosien hyvityksiä niin kauan kuin hänen toisessa eläkejärjestelmässä saavuttamiaan oikeuksia edustavaa pääomaa ei ole siirretty unionin eläkejärjestelmään. Tältä osin eläkeoikeuksien hyvittämistä koskevan ehdotuksen vaiheessa asianomainen toimielin sitoutuu vain soveltamaan asianmukaisesti asianomaisen tilanteeseen henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohtaa ja yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä. Näin ollen tällaisesta eläkeoikeuksien hyvittämistä koskevassa ehdotuksessa ilmaistusta sitoumuksesta ei seuraa kyseessä olevalle toimielimelle uutta velvollisuutta eikä näin ollen asianomaisen oikeusaseman muuttumista, muun muassa sen vuoksi, että vaikka asianomainen on antanut suostumuksensa toisessa järjestelmässä saavuttamiensa eläkeoikeuksien siirtämiselle unionin eläkejärjestelmään, ehdotuksen laatinut toimielin ei ole sen jälkeen, kun kansallisen eläkekassan ilmoittamaa pääomaa vastaava summa on siirretty, automaattisesti velvollinen tunnustamaan asianomaiselle palvelusvuosien määrää, joka on mainittu alkuperäisessä ehdotuksessa, jonka perusteella asianomainen vahvisti haluavansa siirtää kyseisen pääoman unionin eläkejärjestelmään. Näin ollen henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdassa säädetyn eläkeoikeuksien siirtämistä koskevan menettelyn yhteydessä päätös, jonka nimittävä viranomainen tekee sen jälkeen, kun asianomaisen ennen unionin palveluksessa aloittamista saavuttamia eläkeoikeuksia edustava pääoma on tosiasiallisesti siirretty, on asianomaiselle vastainen päätös, josta voidaan nostaa SEUT 270 artiklan ja henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohdan mukainen kanne. Eläkeoikeuksien hyvittämistä koskeva ehdotus, vaikka asianomainen on sen hyväksynyt, ei ole asianomaiselle vastainen päätös, josta voidaan nostaa SEUT 270 artiklan ja henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohdan mukainen kanne.

(ks. 31–35 kohta)

Viittaukset:

Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio 13.10.2015, komissio v. Verile ja Gjergji (T-104/14 P, EU:T:2015:776, 50, 52, 53 ja 74 kohta); tuomio komissio v. Cocchi ja Falcione (T-103/13 P, EU:T:2015:777, 66 kohta) ja tuomio Teughels v. komissio (T-131/14 P, EU:T:2015:778, 37, 46, 48, 49, 58 ja 70 kohta)