Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ympäristö – Jätehuolto – Direktiivi 2000/53 – Romuajoneuvot – Määritelmät

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/53 2 artiklan 13 alakohta ja 8 artiklan 3 kohta)

2. Ympäristö – Jätehuolto – Direktiivi 2000/53 – Romuajoneuvot – Keräys

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/53 5 artiklan 3 kohta)

3. Ympäristö – Jätehuolto – Direktiivi 2000/53 – Romuajoneuvot – Keräys

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/53 5 artiklan 4 kohta)

4. Ympäristö – Jätehuolto – Direktiivi 2000/53 – Romuajoneuvot – Keräys

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/53 5 artiklan 2 ja 4 kohta)

5. Ympäristö – Jätehuolto – Direktiivi 2000/53 – Romuajoneuvot – Jätteiden käsittelytoimet

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/53 6 artiklan 3 kohta)

6. Ympäristö – Jätehuolto – Direktiivi 2000/53 – Romuajoneuvot – Jätteiden uudelleenkäyttö ja hyödyntäminen

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/53 7 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Romuajoneuvoista annetun direktiivin 2000/53 2 artiklan 13 alakohdan sanamuodosta ilmenee selvästi, että ”purkamistiedot” tarkoittavat ”kaikkia tietoja, jotka ovat välttämättömiä romuajoneuvon käsittelyn kannalta”, ja että tämän direktiivin 8 artiklan 3 kohtaa on luettava kyseisen 13 alakohdan valossa tällaisten tietojen toimittamistapojen osalta.

(ks. 25 kohta)

2. Romuajoneuvoista annetun direktiivin 2000/53 5 artiklan 3 kohdassa kuvataan täsmällisesti menettely, jota on noudatettava romuajoneuvon rekisteröinnin poistamiseksi, jotta taataan direktiivin johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa todetulla tavalla kansallisten lähestymistapojen yhtenäisyys. Tässä menettelyssä avainasemassa olevalle asiakirjalle, jonka nimi on romutustodistus, on annettu hyvin täsmällinen tehtävä.

Kyseisen asiakirjan tätä tehtävää ei voida muuttaa. Vaikka katsottaisiin, että kansallinen järjestelmä mahdollistaisi romuajoneuvojen jäljittämisen helpommin, on niin, että jos siinä annetaan romutustodistukselle erilainen rooli kuin kyseisen direktiivin 5 artiklan 3 kohdassa, tällainen roolin muuttaminen voi vaarantaa kansallisten lähestymistapojen yhtenäisyyden ja näin ollen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan.

Tämän pätee myös 5 artiklan 3 kohdassa säädetystä romutustodistuksesta poikkeavan asiakirjan, jolla pyritään täyttämään romutustodistuksen rooli, antamiseen, koska tämä voi saada aikaan sekaannusta, jolla saatetaan kyseenalaistaa tavoitteen, johon tällä säännöksellä pyritään, toteutuminen.

(ks. 36–38 kohta)

3. Romuajoneuvoista annetun direktiivin 2000/53 5 artiklan 4 kohdan sanamuodosta ilmenee selvästi, että romuajoneuvon toimittamisen valtuutettuun käsittelylaitokseen on oltava maksutonta, koska tähän liittyvistä kustannuksista vastaavat tuottajat.

Tästä seuraa suoraan, että kunkin sellaisen romuttajan osalta, joka suostuu vapaaehtoisesti ottamaan vastaan romuajoneuvoja romuttamista varten, kansallisessa järjestelmässä on säädettävä käsittelykustannusten korvausjärjestelmästä, joka tässä tapauksessa on sama kuin sellaisten käsittelylaitosten osalta sovellettava korvausjärjestelmä, joiden on kansallisen järjestelmän mukaan otettava vastaan romuajoneuvoja.

(ks. 48 ja 49 kohta)

4. Romuajoneuvoista annetun direktiivin 2000/53 5 artiklan 2 kohdan sanamuodosta, jonka mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikki romuajoneuvot siirretään valtuutettuihin käsittelylaitoksiin, tai saman direktiivin 5 artiklan 4 kohdan sanamuodosta, jonka mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ajoneuvo voidaan toimittaa valtuutettuun käsittelylaitokseen niin, ettei siitä aiheudu viimeiselle haltijalle ja/tai omistajalle kustannuksia, ei ilmene, että tätä siirtoa laitoksiin olisi tulkittava siten, että kaikkien laitosten olisi suostuttava ottamaan vastaan romuajoneuvoja. Kyseisessä direktiivissä ei siis estetä sitä, että tietyille käsittelylaitoksille annetaan yksinomaan mahdollisuus huolehtia romuajoneuvoista, jos niiden käsittelylaitosten määrä, joiden velvollisuutena on ottaa vastaan romuajoneuvoja, on riittävä, jotta romuajoneuvojen siirtäminen tällaiseen laitokseen on käytännössä mahdollista.

Kun jäsenvaltio säätää yhtäältä murskaajien ja keräilypisteiden velvollisuudesta ottaa vastaan romuajoneuvoja ja toisaalta ankarista seuraamuksista, jos tällainen ajoneuvo hylätään, jäsenvaltio ottaa käyttöön romuajoneuvojen vastaanottojärjestelmän, jota ei voida pitää direktiivin 2000/53 5 artiklan 4 kohdan vastaisena.

(ks. 51, 52 ja 55–57 kohta)

5. Romuajoneuvoista annetun direktiivin 2000/53 6 artiklan 3 kohdassa esiintyvän käsitteen ”purkaminen” määritelmän puuttumisesta huolimatta sekä purkamis- että puhdistamistoimet koskevat ajoneuvojen osia, jotka sisältävät vaarallisia aineita ja jotka on poistettava ennen jatkokäsittelyä haitallisten ympäristövaikutusten vähentämiseksi. Kyseistä säännöstä on näin ollen tulkittava siten, että ”purkamista” on pidettävä toimena, jolla ”käsittely puhdistamiseksi” alkaa, ja purkaminen myös kuuluu tähän käsittelyyn.

Näin ollen on niin, että kun jäsenvaltio säätää periaatteesta, jonka mukaan puhdistaminen on tehtävä ennen jatkokäsittelyä, vaikka se ei käytä termiä ”purkaminen” sen osoittamiseksi, että puhdistaminen alkaa helposti purettavissa olevien osien purkamisella, se ei jätä noudattamatta kyseisen direktiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaisia velvoitteitaan.

(ks. 61 ja 63 kohta)

6. Kierrätysvelvoitteen, josta säädetään romuajoneuvoista annetun direktiivin 2000/53 7 artiklan 1 kohdassa, sisällöstä on todettava, että ilmaisun ”kun se on ympäristön kannalta toteutettavissa” ei voida katsoa vastaavan kansallisessa täytäntöönpanosäännöksessä käytettyä ilmaisua, jossa tälle toteutettavuudelle asetetaan vain taloudellisluonteisia edellytyksiä, koska kierrätys on ajateltavissa oleva vaihtoehto vain, jos se on teknisesti toteutettavissa. Vaikka käsitteillä ”ympäristön kannalta toteutettavissa” ja ”taloudellisesti toteutettavissa oleva” on tiettyjä yhteisiä piirteitä, on ilmeistä, että ne eivät vastaa toisiaan.

(ks. 69 ja 72–74 kohta)