ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Euroopan unionin tuomioistuinta pyydetään lausumaan siitä, onko 6.7.2012 annetun asetuksen nro 95, sellaisena kuin se on osittain muutettuna kyseisen asetuksen laiksi muuntamisesta 7.8.2012 annetulla lailla nro 135, 3 § :n 1 ja 4 momentin mukainen Italian säännöstö, siltä osin kuin 1 momentissa säädetään, että ”kun otetaan huomioon taloudellisen tilanteen poikkeuksellisuus ja julkisten menojen hillitsemiseen liittyvien tavoitteiden saavuttamisen ensisijaisuus, voimassa olevassa säännöstössä säädettyä maksujen määrän tarkistamista Istatin ylläpitämien indeksien perusteella ei sovelleta tämän vuosia 2012, 2013 ja 2014 koskevan säädöksen voimaantulosta lähtien julkishallinnon konsolidoituun tilinpitoon kuuluvien hallintoyksiköiden, sellaisena kuin Istituto nazionale di Statistica on yksilöinyt ne 31.12.2009 annetun lain nro 196 1 § :n 3 momentissa, sekä itsenäisten viranomaisten, mukaan lukien yhtiö- ja pörssiasioita käsittelevä kansallinen toimikunta (Consob), julkishallinnolliseen tarkoitukseen käytettävistä kiinteistöistä maksettaviin vuokriin” ja 4 momentissa, että ”julkisten menojen hillitsemiseksi keskushallinnon yksiköiden, sellaisena kuin Istituto nazionale di Statistica on yksilöinyt ne 31.12.2009 annetun lain nro 196 1 § :n 3 momentissa, sekä itsenäisten viranomaisten, mukaan lukien yhtiö- ja pörssiasioita käsittelevä kansallinen toimikunta [(Commissione Nazionale per la Società e la Borsa, Consob)], julkishallinnolliseen tarkoitukseen käytettävistä kiinteistöistä maksettavia vuokria alennetaan 1.1.2015 lähtien 15 prosentilla nykyisestä” ja että ”edellistä ajanjaksoa koskevaa alennusta sovelletaan tämän asetuksen laiksi muuntamisesta annetun lain voimaantuloajankohdasta lähtien myös kyseisen ajankohdan jälkeen päättyneisiin tai uudistettuihin vuokrasopimuksiin”, ristiriidassa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 106 artiklan 1 ja 2 kohdan kanssa sen vuoksi, että se on omiaan antamaan tietyille kilpailuympäristössä toimiville toimijoille perusteetonta ja syrjivää etua suhteessa muihin toimijoihin, jotka harjoittavat samaa toimintaa mutta eivät hyödy mainitusta säännöstöstä.
1)

Mitä suuntaviivoja on sovellettava ratkaistaessa, rikkooko määräävässä asemassa olevan yrityksen soveltama alennusjärjestelmä, johon kuuluu vakioitu volyymiraja ja jolla on — ennakkoratkaisupyynnössä mainitut ominaispiirteet, EY:n perustamissopimuksen 82 artiklassa määrättyä määräävän markkina-aseman väärinkäytön kieltoa? Unionin tuomioistuinta pyydetään vastauksessaan selventämään, mikä merkitys arvioinnissa on sillä, jos alennusjärjestelmän volyymirajat on vahvistettu siten, että alennusjärjestelmää sovelletaan valtaosaan markkinoilla olevista asiakkaista. Unionin tuomioistuinta pyydetään vastauksessaan selventämään lisäksi, mikä merkitys — jos mitään — määräävässä asemassa olevan yrityksen hinnoilla ja kustannuksilla (ns. yhtä tehokkaan kilpailijan kriteeri (as efficient competitor test)) on arvioitaessa tällaista alennusjärjestelmää EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan perusteella. Samalla tuomioistuinta pyydetään selventämään, mikä merkitys tässä yhteydessä on markkinoiden erityispiirteillä ja siis voiko markkinoiden erityispiirteiden perusteella olla perusteltua, että markkinat sulkeva vaikutus osoitetaan muilla tutkimuksilla ja analyyseillä kuin ns. yhtä tehokkaan kilpailijan kriteerillä (ks. 82 artiklan soveltamista koskevan komission tiedonannon 24 kohta).
1)

Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 49 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä sille, että kansallisen lain säännöksessä pysytetään voimassa kielto, joka on lisäksi rajoittamaton ja suhteeton ja jonka mukaan henkilöihin, jotka on tuomittu ennen kuin lievempi rikoslaki nro 94-89 tuli voimaan 1.2.1994, ei voida soveltaa lievempää rangaistusta?
C 71/6

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Okręgowy w Gliwicach (Puola) on esittänyt 2.12.2013 — Adarco Invest -nimisen rajavastuuyhtiön, jonka kotipaikka on Petrosanissa (Romania), Puolassa Tarnowskie Góryssa sijaitseva sivuliike

(Asia C-629/13)

(2014/C 71/10)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Okręgowy w Gliwicach

Pääasian asianosainen

Hakija: Adarco Invest -nimisen rajavastuuyhtiön, jonka kotipaikka on Petrosanissa (Romania), Puolassa Tarnowskie Góryssa sijaitseva sivuliike

Ennakkoratkaisukysymykset

Ovatko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 49 ja 54 artikla ja julkistamisvaatimuksista, jotka koskevat toisen valtion lainsäädännön alaisten, yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden jäsenvaltioon avaamia sivuliikkeitä, annetun yhdennentoista neuvoston direktiivin (1) 1 artikla esteenä sille, että jäsenvaltiossa evätään Krajowy Rejester Sądowysta (kansallinen tuomioistuinten pitämä rekisteri, jäljempänä KRS) poistaminen sellaisten yhtiöiden sivuliikkeiltä, joiden kotipaikka on muussa jäsenvaltiossa, jos kyseisen sivuliikkeen likvidaatiomenettelyä ei ole suoritettu kotimaisten rajavastuuyhtiöiden likvidaatiosta säädetyin tavoin, tilanteessa, jossa kotimaisen yhtiön sivuliikkeen rekisteristä poistamisen edellytyksenä ei ole mainitun menettelyn noudattaminen? Kun kyseessä on kotimaisen yhtiön sivuliike, sivuliike sisällytetään vain kotimaista yhtiötä koskevaan rekisteriin ja mainitulla yhtiöllä on velvollisuus toimittaa konsolidoitu tilinpäätös, joka käsittää emoyhtiön ja sen sivuliikkeet, kun taas ulkomaisten yhtiöiden sivuliikkeet rekisteröidään KRS:ään ja ne toimittavat rekisteriin sivuliikkeen tilinpäätöksen.

(1) EYVL L 395, 30.12.1989, s. 36.
1)

Ensimmäinen valitusperuste , joka koskee virhettä, joka on tapahtunut asetuksen N:o 1/2003 (1) 23 artiklan 2 kohdan sekä suhteellisuusperiaatteen ja yksilöllisen vastuun periaatteen soveltamisessa sen sakon osalta, joka Laufen Austria AG:lle on määrätty yksilöllisesti sen rikkomisen vuoksi, johon valittajan väitetään syyllistyneen ennen kuin Roca Sanitario osti sen.
—

Unionin yleisen tuomioistuimen antama tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä on virheellisesti suljettu pois se, että Total Marketing Services (jäljempänä TMS) on lakannut osallistumasta kilpailusääntöjen rikkomiseen 12.5.2004 jälkeen
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 45/17

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Obvodní soud pro Prahu 1 (Tšekin tasavalta) on esittänyt 29.10.2013 — Hoštická a.s. ym. v. Tšekin valtio — Ministerstvo zemědělství

(Asia C-561/13)

2014/C 45/32

Oikeudenkäyntikieli: tšekki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Obvodní soud pro Prahu 1

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec ja Zemědělské družstvo Senice na Hané

Vastaaja: Tšekin valtio — Ministerstvo zemědělství

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 (1) 126 artiklaa tulkittava siten, että erillinen sokerituki on tuotannosta irrotettua tukea?

2) Onko neuvoston asetuksen N:o 73/2009 126 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että ”asianomaisen jäsenvaltion vuosina 2006 ja 2007 vahvistamiin perusteisiin” sisältyy jäsenvaltion tuolloin neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003, (2) sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 319/2006, (3) 143 b a artiklan 1 kohdan perusteella valitsema viitekausi?

(1) Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annettu neuvoston asetu (EY) N:o 73/2009 (EUVL L 30, s. 16).

(2) Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, C1 (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1782/2003 (EYVL L 270, s. 1).

(3) Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetun asetuksen (EY) N:o 1782/2003 muuttamisesta 20.2.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 319/2006 (EUVL L 58, s. 32).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 24/13

Valitus, jonka Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG on tehnyt 25.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-386/10, Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG v. Euroopan komissio, 16.9.2013 antamasta tuomiosta

(Asia C-604/13 P)

2014/C 24/24

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG (edustajat: Rechtsanwalt H. Janssen ja Rechtsanwalt T. Kapp)

Muut osapuolet: Euroopan komissio, Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että

— unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-386/10 16.9.2013 antama tuomio kumotaan kokonaisuudessaan ja vastaajan asiassa COMP/39.092 — Kylpyhuonekalusteet 23.6.2010 tekemä päätös K(2010) 4185 lopull. todetaan mitättömäksi sikäli kuin se koskee valittajaa

— toissijaisesti alentaa valittajalle riidanalaisessa päätöksessä määrätyn sakon määrää asianmukaisella tavalla

— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja tukeutuu valituksessaan seuraaviin valitusperusteisiin:

Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin rikkoi sen mukaan asetuksen N:o 1/2003 (1) 23 artiklan 3 kohtaa ja loukkasi täsmällisyysperiaatetta, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta sekä suhteellisuusperiaatetta, kun se tulkitsi asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen enimmäismääräksi ja kielsi näin sen, että komissio vahvisti sakon määrän lainvastaisesti, eikä tämän vuoksi alentanut sakon määrää lainmukaisella tavalla.

Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin rikkoi asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 3 kohtaa, kun se ei ottanut huomioon vuoden 2006 suuntaviivojen lainvastaisuutta, joka liittyy siihen, että kestoa ja vakavuutta ei oteta huomioon kilpailusääntöjen rikkomistapauksissa, joihin ovat syyllistyneet ”yhden tuotteen yritykset”.

Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon sitä, että vastaajan olisi pitänyt käyttää vuoden 2006 suuntaviivojen 37 kohdan mukaista harkintavaltaansa siten, että sen olisi pitänyt vahvistaa ”yhden tuotteen yritysten” sakon määrä 10 prosentin rajan alapuolelle.

Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin loukkasi valittajan mukaan taannehtivuuskiellon periaatetta, kun se katsoi, että vastaajan vuoden 2006 suuntaviivojen avulla toteuttama sakon laskenta oli laillinen.

Unionin yleinen tuomioistuin teki myös oikeudellisia virheitä laskiessaan valittajalle määrätyn sakon määrää mitä tulee maantieteelliseen ulottuvuuteen, osallistumiseen ainoastaan yhteen kolmesta tuoteryhmästä ja valittajan toissijaiseen rooliin.

Lopuksi valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin loukkasi menettelyn kohtuullisen keston periaatetta.

(1) EUVL 2003 L 1, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 24/6

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 7.11.2013 — Annegret Weitkämper-Krug v. NRW Bank, Anstalt des öffentlichen Rechts

(Asia C-571/13)

2014/C 24/10

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja ja vastaaja: Annegret Weitkämper-Krug

Valituksen vastapuoli ja kantaja: NRW Bank, Anstalt des öffentlichen Rechts

Ennakkoratkaisukysymys

Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) (EYVL 2001 L 12, s. 1) 27 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että muun tuomioistuimen kuin sen, jossa kanne on ensin nostettu, kun tällä muulla tuomioistuimella on asetuksen N:o 44/2001 22 artiklan mukaan yksinomainen toimivalta, on kuitenkin keskeytettävä asian käsittely, kunnes tuomioistuimen, jossa kanne on ensin nostettu ja jolla ei ole asetuksen N:o 44/2001 22 artiklan mukaan yksinomaista toimivaltaa, toimivallasta on lopullisesti päätetty?

(1) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 (EYVL 16.1.2001 L 12, s. 1).
1)

Onko unionin lainsäädännön julkisia hankintoja koskevia sääntöjä — direktiivin [89/665, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä] 2007/66 (1) 1 artiklan 1 kohdan kolmatta alakohtaa, jossa vahvistetaan tehokkuuden ja nopeuden periaatteet tarjoajien loukattujen oikeuksien puolustamisen yhteydessä, direktiivin 2004/18 (2) 2 artiklaa, jossa vahvistetaan tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun ja avoimuuden periaatteet, sekä direktiivin 2004/18 44 artiklan 1 kohtaa ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, joissa säädetään hankintasopimuksen tekemistä kokonaistaloudellisesti edullisimman tarjouksen tehneen tarjoajan kanssa koskevasta menettelystä — ymmärrettävä ja tulkittava yhdessä vai erikseen (mutta rajoittamatta edellä mainittujen säännösten soveltamista) siten, että: a) jos tarjoajan tietoon on tullut mahdollinen merkittävä yhteys(sidos), joka toisella tarjoajalla on hankintaviranomaisen tarjousten arvioinnissa käyttämiin asiantuntijoihin, ja (tai) kyseisen toisen tarjoajan mahdollisesti poikkeuksellinen asema, joka johtuu riidanalaisen hankintamenettelyn yhteydessä aiemmin tehdystä valmistelutyöstä, ja jos hankintaviranomainen ei ole ryhtynyt toimiin kyseisten seikkojen suhteen, pelkästään tämän tiedon perusteella voidaan vaatia, että muutoksenhakuelimen on todettava lainvastaisiksi hankintaviranomaisen, joka ei pystynyt varmistamaan menettelyjen avoimuutta ja puolueettomuutta, toimet, eikä muutoksenhakijan myöskään edellytetä osoittavan konkreettisesti, että asiantuntijat ovat toimineet puolueellisesti? b) kun muutoksenhakuelin on todennut muutoksenhakijan edellä mainitulle vaatimukselle esittämien perusteiden olevan perusteltuja, päättäessään seurauksista, joita kyseisillä perusteilla saattaa olla tarjouspyyntömenettelyn lopputulokselle, muutoksenhakuelin ei ole velvollinen ottamaan huomioon sitä, että tarjoajien jättämien tarjousten arvioinnin tulokset olisivat olleet olennaisilta osin samat, ellei tarjoukset arvioineiden asiantuntijoiden joukossa olisi ollut puolueellisia arvioijia? c) kun tarjoaja saa (lopulta) tietoonsa niiden kokonaistaloudellisesti edullisimpaan tarjoukseen liittyvien perusteiden sisällön, jotka laadittiin laadullisten parametrien mukaisesti ja muotoiltiin abstraktisti tarjouspyyntömenettelyehdoissa (kuten täydellisyys ja yhteensopivuus hankintaviranomaisen tarpeiden kanssa), joiden osalta tarjoaja pystyi olennaisilta osin tekemään tarjouksen, vasta sinä ajankohtana, jona hankintaviranomainen arvioi tarjoajien jättämiä tarjouksia kyseisten perusteiden mukaisesti ja antoi asiasta kiinnostuneille osapuolille kattavasti tietoa tehtyjen päätösten perusteista, kansallisessa lainsäädännössä muutoksenhakumenettelylle määritettyä vanhentumisaikaa voidaan soveltaa asianomaiseen tarjoajaan vasta kyseisestä ajankohdasta alkaen?
2)

a) Ratkaistessa sitä, onko yleisellä tiellä olevan bussikaistan asettaminen mustien taksien mutta ei minicabien käytettäväksi aikoina, jolloin bussikaistarajoitukset ovat voimassa, valikoivaa SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuin tavoin, mikä on se relevantti tavoite, jonka perusteella on arvioitava sitä, ovatko mustat taksit ja minicabit toisiinsa rinnastettavissa olevassa tilanteessa oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen kannalta? b) Jos voidaan osoittaa, että 2 a kysymyksessä tarkoitettu relevantti tavoite on ainakin osittain turvallisen ja tehokkaan liikennejärjestelmän luominen ja että on olemassa sellaisia turvallisuutta ja/tai tehokkuutta koskevia seikkoja, joilla voidaan perustella se, että mustien taksien annetaan ajaa bussikaistoilla, ja jotka eivät sovellu samalla tavoin minicabeihin, voidaanko sanoa, että toimenpide ei ole SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuin tavoin valikoiva? c) Onko kysymykseen 2 b vastattaessa otettava huomioon, onko kyseiseen perusteluun nojautuva jäsenvaltio osoittanut lisäksi, että mustien taksien edullinen kohtelu minicabeihin nähden on oikeasuhteista eikä mene pidemmälle kuin on tarpeen?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 377/6

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van Cassatie van België (Belgia) on esittänyt 3.10.2013 — Vlaams Gewest v. Heidi Van Den Broeck

(Asia C-525/13)

2013/C 377/12

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hof van Cassatie van België

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Vlaams Gewest

Vastapuoli: Heidi Van Den Broeck

Ennakkoratkaisukysymys

Onko tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 11.12.2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2419/2001 (1) 33 artiklan ensimmäistä kohtaa tulkittava siten, että se, että ei myönnetä koko kalenterivuodelta tukea, ”joka viljelijälle olisi voitu maksaa 31 artiklan 2 kohdan mukaisesti — – asianomaisissa tukijärjestelmissä”, koskee tukea, joka on maksettava tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä 27.11.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92 (2) 1 artiklan 1 kohdassa lueteltujen ”asianomaisten tukijärjestelmien” mukaisesti, niin että ei ole evättävä ainoastaan ”kyseistä viljelykasviryhmää” koskevaa tukea vaan koko tuki, joka perustuu johonkin asetuksessa luetelluista tukijärjestelmistä, joista kyseinen peltokasviryhmä muodostaa osan?

(1) EYVL L 327, s. 11.

(2) EYVL L 355, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 359/3

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 30.8.2013 — Heidemarie Retzlaff v. easyJet Airline Co. Ltd

(Asia C-476/13)

2013/C 359/04

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Heidemarie Retzlaff

Vastaaja: easyJet Airline Co. Ltd

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Voidaanko kansallisen oikeuden perusteella myönnetty vahingonkorvaus, jolla on tarkoitus korvata varatun lennon peruuttamisesta aiheutuneet ylimääräiset matkakustannukset, vähentää asetuksen (1) 7 artiklaan perustuvasta korvauksesta, jos lentoliikenteen harjoittaja on täyttänyt asetuksen 8 artiklan 1 kohdan ja 9 artiklan mukaiset velvollisuutensa?

2) Jos vähentäminen on mahdollista, päteekö tämä myös korvaavasta kuljetuksesta lennon lopulliseen määräpaikkaan aiheutuneisiin kustannuksiin?

3) Siltä osin kuin vähentäminen on mahdollista, voiko lentoliikenteen harjoittaja suorittaa vähennyksen aina vai riippuuko vähennyksen suorittaminen siitä, missä määrin se sallitaan kansallisessa oikeudessa tai tuomioistuin pitää sitä kohtuullisena?

4) Siltä osin kuin kansallisella oikeudella on merkitystä tai tuomioistuimen on tehtävä päätös harkintavaltaansa käyttäen, onko asetuksen 7 artiklan mukaisella korvauksella tarkoitus korvata ainoastaan matkustajille peruuttamisesta aiheutunut haitta ja ajanmenetys vai kattaako se myös aineelliset vahingot?

(1) Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL L 46, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 325/8

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 27.6.2013 — Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Markus D

(Asia C-358/13)

2013/C 325/13

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

Markus D.

Ennakkoratkaisukysymys

Onko direktiivin 2001/83/EY (1) 1 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2004/27/EY, (2) tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitettuja aineita tai aineiden yhdistelmiä, jotka ainoastaan muuttavat — eivätkä siis palauta tai korjaa — ihmisen elintoimintoja, on pidettävä lääkkeinä vain, jos niistä on terapeuttista hyötyä tai niillä on joka tapauksessa myönteinen vaikutus elintoimintoihin? Eivätkö direktiiviin sisältyvän lääkkeen käsitteen piiriin näin ollen kuulu aineet tai aineiden yhdistelmät, joita käytetään pelkästään niiden — päihtymystilan aiheuttavien — psykoaktiivisten vaikutusten vuoksi ja joilla on joka tapauksessa terveyden vaarantava vaikutus?

(1) Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/83/EY (EYVL L 311 s. 67).

(2) Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/83/EY muuttamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/27/EY (EUVL L 136, s. 34).
2)

Onko asetuksen (EY) N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohtaa tulkittava siten, että kun kyseessä on kanne, jolla unionin eri jäsenvaltioihin sijoittautuneilta vastaajilta vaaditaan tietoja ja vahingonkorvauksia sellaisen EY 81 artiklan/SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan yhtenäisen ja jatkuvan rikkomisen perusteella, jonka Euroopan komissio on todennut ja johon vastaajat ovat syyllistyneet useissa jäsenvaltioissa eri maantieteellisillä alueilla ja eri ajankohtina, vahinko on sattunut kunkin vastaajan osalta ja kaikkien väitettyjen vahinkojen tai kokonaisvahingon osalta niissä jäsenvaltioissa, joissa kartellisopimukset on tehty ja pantu täytäntöön?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 274/14

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supreme Court of the United Kingdom (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 16.7.2013 — The Queen ClientEarthin hakemuksesta v. Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

(Asia C-404/13)

2013/C 274/25

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court of the United Kingdom

Pääasian asianosaiset

Valittaja: ClientEarth

Vastapuoli: Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Jos ilmanlaatudirektiivin 2008/50/EY (1) (jäljempänä direktiivi) liitteessä XI eriteltyä määräaikaa 1.1.2010 ei ole saavutettu tietyllä alueella tai tietyssä taajamassa typpidioksidin raja-arvojen osalta, onko jäsenvaltiolla direktiivin ja/tai SEU 4 artiklan nojalla velvollisuus hakea määräajan pidennystä direktiivin 22 artiklan mukaisesti?

2) Mikäli näin on, voidaanko ja jos, niin missä olosuhteissa, jäsenvaltio vapauttaa tästä velvollisuudesta?

3) Mitä velvollisuuksia on jäsenvaltiolla, joka on jättänyt noudattamatta 13 artiklaa, johon 23 artikla (ja erityisesti sen 2 kohta) vaikuttaa?

4) Kun 13 tai 22 artiklaa on jätetty noudattamatta, mitä oikeussuojakeinoja kansallisen tuomioistuimen on taattava unionin oikeuden perusteella direktiivin 30 artiklan ja/tai SEU 4 tai SEU 19 artiklan noudattamiseksi?

(1) Ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21.5.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/50/EY (EUVL L 152, s. 1).
1)

Onko sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) 76 artiklaa tulkittava siten, että käsiteltävän asian kaltaisessa tilanteessa, jossa kantaja, hänen aviomiehensä ja lapsensa asuvat Ranskassa, hänen aviomiehensä on siellä työssä, heidän etujensa keskus on siellä ja kantaja on saanut Ranskassa täysimääräisesti lapsen tuloon liittyvää perhe-etuutta (PAJE), Tšekin tasavalta on vanhemmuuteen perustuvan perhe-etuuden/vanhempainrahan myöntämiseen toimivaltainen valtio? Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: