Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Työkyvyttömyysvakuutus - Etuuksien myöntämisedellytykset - Jäsenvaltion lainsäädännössä säädetty viitekausi vähimmäisvakuutusaikaa koskevan edellytyksen määrittämiseksi - Velvollisuus pidentää viitekautta toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan täytetyillä työttömyyskausilla - Velvollisuutta ei ole - Toisen jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan viitekauden pidentäminen hyväksytään työttömyyskausien täyttyessä kyseisen maan alueella, toisin kuin ensimmäisessä jäsenvaltiossa

(EY:n perustamissopimuksen 48-51 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1408/71 9 a artikla ja neuvoston asetuksen N:o 574/72 15 artiklan 1 kohdan f alakohdan ii alakohta)

2 Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Yhdenvertainen kohtelu - Jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa laskettaessa oikeutta työkyvyttömyysetuuden saamiseen otetaan huomioon ainoastaan kyseisen maan alueella täytetyt vakuutuskaudet - Lainsäädäntöä, jolla asetetaan useissa jäsenvaltioissa työskennelleet työntekijät epäedulliseen asemaan, ei hyväksytä - Jäsenvaltion sellaisen lainsäädännön hyväksyttävyys, jonka mukaan laskettaessa vähimmäisvakuutusaikaa ei oteta huomioon toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan täytettyjä työttömyysvakuutuskausia laajemmin kuin niitä vakuutuskausia, jotka otetaan ensimmäisen jäsenvaltion lainsäädännössä huomioon

(EY:n perustamissopimuksen 48-51 artikla)

Tiivistelmä

3 Perustamissopimuksen 48-51 artiklaa, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 9 a artiklaa sekä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 547/72 15 artiklan 1 kohdan f alakohtaa on tulkittava siten, että kun jäsenvaltio määrittää työkyvyttömyysetuuden saamiseksi vaadittavaa vähimmäisvakuutusaikaa koskevaa edellytystä, sen ei ole näiden säännösten mukaan pidennettävä laissa säädettyä viitekautta sellaisella kaudella, joka vastaa asianomaisen täyttämiä työttömyyskausia toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan silloin, kun tässä jäsenvaltiossa, toisin kuin ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa, hyväksytään tällainen pidentäminen työttömyyskausien täyttyessä kyseisen maan alueella.$

4 Perustamissopimuksen 48-51 artiklan vastaisena on pidettävä sellaista kansallista lainsäädäntöä, jossa laskettaessa oikeutta työkyvyttömyysetuuden saamiseen otetaan huomioon ainoastaan kyseisen maan alueella täytetyt vakuutuskaudet eikä vastaavia muiden jäsenvaltioiden alueella täytettyjä vakuutuskausia. Tällaista vaatimusta, joka johtaa sellaisten työntekijöiden, jotka eivät ole käyttäneet oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, ja siirtotyöläisten erilaiseen kohteluun jälkimmäisten vahingoksi, on objektiivisten perusteiden puuttuessa pidettävä syrjivänä, ja näin ollen sillä loukataan perustamissopimuksen perustavanlaatuisia määräyksiä, joilla pyritään turvaamaan työntekijöiden vapaa liikkuvuus.

Perustamissopimuksen 48-51 artiklan vastaista ei sitä vastoin ole se, että laskettaessa työkyvyttömyysetuuden myöntämiseksi edellytettyä vähimmäisvakuutusaikaa jäsenvaltion lainsäädännössä kielletään ottamasta huomioon sellaisia työttömyysvakuutuskausia, jotka on täytetty toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan vakuutustapahtuman ilmenemistä edeltävän tietyn ajanjakson aikana, laajemmin kuin niitä vakuutuskausia, jotka otetaan ensimmäisen jäsenvaltion lainsäädännössä huomioon tämän saman ajanjakson aikana.