YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)

16 päivänä lokakuuta 1996

Asia T-378/94

Josephus Knijff

vastaan

Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin

”Henkilöstö — Määräaikaiset toimenhaltijat, joiden palvelukseenotosta on sovittu kansallisten ylimpien tarkastuselinten kanssa — Näiden toimenhaltijoiden palkkaluokan määrittämistä koskevien säännösten soveltaminen”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-1341

Aihe:

Kanne, jossa kantaja vaatii kumoamaan 9.2.1994 tehdyn päätöksen, jonka mukaan kantajan palkkaluokan ja palkkatason määrittämistä ei muuteta, ja 29.8.1994 tehdyn päätöksen, jonka mukaan kantajan tekemä valitus hylätään.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja on ollut tilintarkastustuomioistuimen palveluksessa määräaikaisena toimenhaltijana 15.7.1986 alkaen. Hänen ensimmäisen työsopimuksensa tekemiseen sovellettiin tämän toimielimen sisäisiä säännöksiä, joiden perusteella kansallisia virkamiehiä voidaan ottaa väliaikaisesti palvelukseen sopimalla siitä kansallisten ylimpien tarkastuselinten kanssa. Näiden säännösten mukaisesti hänen palkkaluokakseen määritettiin A 4, palkkataso 4. Säännöksissä, sellaisina kuin ne olivat voimassa asian tosiseikkojen tapahtuma-ajankohtana, rajoitettiin näin tarjottavien sopimusten kesto neljään vuoteen (kerran uusittavissa oleva kahden vuoden sopimus); kantajan sopimus päättyi siten 14.7.1990.

Kantaja oli 15.7.-12.10.1990 tilintarkastustuomioistuimen palveluksessa ylimääräisenä toimenhaltijana.

Tilintarkastustuomioistuin otti kantajan seuraajana olevan alankomaalaisen tarkastuselimen virkamiehen palvelukseensa 17.9.1990.

Koska kantaja hyväksyttiin tilintarkastustuomioistuimen sisäisessä valintamenettelyssä, joka oli järjestetty määräaikaisen johtavan hallintovirkamiehen ottamiseksi palvelukseen, tilintarkastustuomioistuin pyysi sen alankomaalaisen tarkastuselimen suostumusta, jonka lähettämänä kantaja toimi tilintarkastustuomioistuimessa, ja ehdotti sitten kantajalle viiden vuoden sopimusta. Tilintarkastustuomioistuin täsmensi kirjeessään, että tarjotussa toimessa ei ollut kyse ”alankomaalaiselle varatusta toimesta”.

Saatuaan Alankomaiden tarkastuselimen suostumuksen tilintarkastustuomioistuin tarjosi kantajalle 12.10.1990 päivätyllä kirjeellä uutta määräaikaisen toimenhaltijan paikkaa viiden vuoden ajaksi. Tässä tarjouksessa todettiin, että ”kantajan palkkaus lasketaan ura-alueen palkkaluokan A 5 palkkatason 3 perusteella”. Kantaja allekirjoitti tätä koskevan sopimuksen samana päivänä.

Kantaja ei valittanut tähän sopimukseen perustuvasta palkkaluokan ja palkkatason määrittämisestä henkilöstösäännöissä säädetyssä määräajassa. Kuitenkin vedoten tämän määräajan päätyttyä ilmenneisiin uusiin olennaisiin seikkoihin kantaja esitti nimittävälle viranomaiselle vaatimuksia palkkaluokan ja palkkatason määrittämisen käsittelemiseksi uudelleen ja myöhemmin valituksen, jossa vaadittiin kumoamaan päätös, jolla nämä vaatimukset oli hylätty. Kantaja esittää pääasiallisesti, että hänellä on oikeus kansallisten tarkastuselinten virkamiehiä koskevan järjestelmän mukaiseen määrittämiseen yleisen järjestelmän mukaisen määrittämisen asemasta. Tämän oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn päätyttyä kantaja nosti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ensimmäisen kanteen, jossa pääasiallisesti vaadittiin kumoamaan ne eri päätökset, joilla tilintarkastustuomioistuin oli kieltäytynyt hyväksymästä kantajan vaatimusta hänen palkkaluokkansa ja palkkatasonsa määrittämiseksi uudelleen.

Asiassa T-55/92, Knijff vastaan tilintarkastustuomioistuin, 14.7.1993 antamallaan määräyksellä (Kok. 1993, s. II-823; jäljempänä asia KnijffI) yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti tutkimatta tämän ensimmäisen kanteen, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuivat.

Asiassa Knijff I jättämässään vastauskirjelmässä kantaja ilmoitti toisena uutena seikkana sen, että hän oli saanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyn oikeudenkäynnin aikana tietoonsa sellaisten kansallisista tarkastuselimistä tulevien määräaikaisten toimenhaltijoiden palkkaluokkaan nimittämisestä ja palkkatason määrittämisestä, jotka on otettu palvelukseen budjettivallan käyttäjän määräaikaiseksi katsomiin toimiin, 7.2.1985 tehdyn tilintarkastustuomioistuimen päätöksen 85-5 (päätös 85-5), ja kantaja perusteli tällä seikalla hänen palkkaluokkansa ja palkkatasonsa määrittämisen uudelleenkäsittelyä koskevaa vaatimusta. Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi asiassa Knijff I antamansa määräyksen 25 kohdassa, kantaja ei kuitenkaan ilmoittanut esittävänsä uudelleenmäärittämistä koskevaa vaatimustaan tämän tiedon perusteella.

Asiassa Knijff I annetun määräyksen vuoksi kantaja esitti 12.10.1993 uudelleenmäärittämistä koskevan uuden vaatimuksen, joka perustui tiedon saantiin päätöksestä 85-5; kantaja vaati vaatimuksessaan nimittävää viranomaista ”käsittelemään uudelleen hänen palkkaluokkansa ja palkkatasonsa määrittämisen päätöksestä 85-5 ilmenevien arviointiperusteiden mukaisesti”.

Nimittävän viranomaisen 9.2.1994 tekemän päätöksen mukaan tämä vaatimus hylättiin tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi ja aiheettomana. Tästä päätöksestä tehtiin valitus, joka puolestaan hylättiin tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi ja aiheettomana 29.8.1994 tehdyllä päätöksellä.

Tutkittavaksi ottaminen

Muotovaatimukset

EY: n tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan ensimmäisen kohdan, jota sovelletaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen saman perussäännön 46 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla, ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan kanteessa on mainittava oikeudenkäynnin kohde ja yhteenveto kanteen oikeudellisista perusteista. Oikeusvarmuuden ja hyvän oikeudenhoidon turvaamiseksi on tarpeen, että niistä olennaisista tosiseikoista ja oikeudellisista seikoista, joihin kanne perustuu, esitetään kanteessa itsessään ainakin yhteenveto ja että ne esitetään johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi, jotta kanne voidaan edellä mainittujen määräysten perusteella ottaa tutkittavaksi (18 kohta).

Viittaukset: asia T-85/92, De Hoe v. komissio, 28.4.1993 (Kok. 1993, s. II-523, 20 kohta).

Esillä olevassa asiassa kanteesta ilmenee riittävän selvästi, että kanteessa vaaditaan kumoamaan päätökset, joilla nimittävä viranomainen on kieltäytynyt muuttamasta kantajan palkkaluokan ja palkkatason määrittämistä. Kanteen mukaan kantaja vetoaa tältä osin kahteen perusteeseen, joista ensimmäinen koskee päätöksessä 85-5 säädettyjen palkkaluokan ja palkkatason määrittämistä koskevien sääntöjen rikkomista sekä toinen huolenpitovelvollisuuden rikkomista ja hyvän oikeudenhoidon periaatteen loukkaamista. Lopuksi näiden perusteiden tueksi esitetyt perustelut ovat riittävän selviä, jotta vastaaja voi puolustautua ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin harjoittaa laillisuusvalvontaansa (19 kohta).

Valituksen ja kanteen vastaavuudesta

Vaikka kanteessa esitettyihin vaatimuksiin voi sisältyä ainoastaan samat riitauttamisperusteet kuin valituksessa, riitauttamisperusteista voidaan kuitenkin yhteisöjen tuomioistuimissa esittää sellaisia oikeudellisia perusteita ja väitteitä, joita ei välttämättä ole valituksessa, mutta jotka kuitenkin liittyvät kiinteästi siihen (21 kohta).

Viittaukset: asia 242/85, Geist v. komissio, 20.5.1987 (Kok. 1987, s. 2181, 9 kohta).

Hallinto ei sitä paitsi saa oikeudenkäyntiä edeltävässä vaiheessa tulkita valituksia suppeasti, vaan niitä on käsiteltävä laajasti (21 kohta).

Viittaukset: asia 133/88, Del Amo Martinez v. parlamentti, 14.3.1989 (Kok. 1989, s. 689); T-496/93, Allo v. komissio, 8.6.1995 (Kok. H. 1995, s. II-405) ja asia T-376/94, Otten v. komissio, 21.3.1996 (Kok. H. 1996, s. II-401, 30 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa tarkastellessaan kantajan vaatimusta laajasti edellä mainitussa oikeuskäytännössä edellytetyllä tavalla ja ottaen huomioon kantajan aikaisemman vaatimuksen, että on syytä katsoa valituksen ja kanteen vastaavuuden sääntöä noudatetun (22 kohta).

Pääasia

Päätöksen 85-5 rikkomista koskeva ensimmäinen kanneperuste

Kantaja väittää pääasiallisesti, että hänellä on oikeus päätöksessä 85-5 hänen työkokemuksensa omaavaa henkilöä varten säädettyyn palkkaluokan ja palkkatason määrittämiseen ja että nimittävä viranomainen on rikkonut tätä päätöstä, koska se oli määritellyt hänen palkkaluokkansa ja palkkatasonsa yleisen järjestelmän mukaisesti.

Päätös 85-5 koskee yksinomaan niiden määräaikaisten toimenhaltijoiden erityisjärjestelmää, joiden palvelukseenotosta on sovittu kansallisten ylimpien tarkastuselinten kanssa (kansallisten tarkastuselinten virkamiehet), kuten todetaan päätöksen kolmannessa viittauskappaleessa, jossa nimenomaisesti mainitaan kansallisten ylimpien tarkastuselinten virkamiesten valintaa ja palvelukseenottoa koskevista periaatteista 27 päivänä tammikuuta 1983 tehty tilintarkastustuomioistuimen päätös (vastineen liite 27) (34 kohta).

Tämä kansallisten tarkastuselinten virkamiesten järjestelmä erottuu määräaikaisten toimenhaltijoiden palkkaluokkaan määrittämistä koskevasta yleisestä järjestelmästä valintamenettelyn ominaispiirteiden ja säädetyn sopimusten keston osalta. Lisäksi useista niistä asiakirjoista, joihin tilintarkastustuomioistuin vetoaa, ilmenee, että tilintarkastustuomioistuimen tarkoituksena oli ottaa vastaan vain yksi kansallisen tarkastuselimen virkamies kustakin jäsenvaltiosta niillä erityisedellytyksillä, jotka täsmennetään erityisesti päätöksessä 85-5 (35 ja 36 kohta).

Ottaen huomioon nämä kansallisten tarkastuselinten virkamiehiin sovellettavan järjestelmän ominaispiirteet päätöstä 85-5 ei ollut sovellettava riidanalaisessa päätöksessä, koska nimittävän viranomaisen ja kantajan välillä 12.10.1990 tehdyssä sopimuksessa ei ole yhtään näistä ominaispiirteistä. Ensinnäkin on nimittäin kiistatonta, että kyseistä sopimusta ei ole tarjottu kantajalle kansallisten tarkastuselinten virkamiehiin sovellettavan järjestelmän mukaisen menettelyn vaan sisäisen valintamenettelyn perusteella. Toiseksi kyseinen sopimus on tehty viideksi vuodeksi, kun taas kansallisten tarkastuselinten virkamiehiin sovellettavan järjestelmän mukaisten sopimusten voimassaolo on rajoitettu kahteen vuoteen. Kolmanneksi on myös kiistatonta, että Alankomaiden tarkastuselimen virkamiehelle varattua tointa hoiti toinen virkamies 17.9.1990 alkaen. Neljänneksi, koska kantajan sopimus kansallisen tarkastuselimen virkamiehenä oli jo uusittu vuonna 1988, hänen sopimustaan ei 12.10.1990 voitu enää uusia tuolloin voimassa olleiden säännösten perusteella (37 kohta).

Tätä arviointia ei voida asettaa kyseenalaiseksi sen seikan vuoksi, että tilintarkastustuomioistuin oli pyytänyt Alankomaiden tarkastuselimen lupaa ja saanut sen ennen kuin tilintarkastustuomioistuin oli 12.10.1990 tarjonnut sopimusta kantajalle. Koska kyseisellä sopimuksella ei ole mitään kansallisten tarkastuselinten virkamiehiin sovellettavan järjestelmän mukaisen sopimuksen ominaispiirrettä, kantajalle ei voinut syntyä kansallisen tarkastuselimen virkamiehen asemaa pelkästään sillä, että kansallinen tarkastuselin oli antanut suostumuksensa siihen. Lisäksi 18.9.1990 päivätyn kirjeen 2 kohdasta ilmenee, että kantajalle tarjottu toimi ei ollut sama kuin Alankomaiden tarkastuselimen virkamiehelle varattu toimi (38 kohta).

Toinen kanneperuste, joka koskee huolenpitovelvollisuuden rikkomista ja hyvän oikeudenhoidon periaatteen loukkaamista

Koska kantaja väittää, että huolenpitovelvollisuuden rikkominen ja hyvän oikeudenhoidon periaatteen loukkaaminen johtuu päätöksen 85-5 rikkomisesta, ensimmäisen kanneperusteen tutkimisen perusteella myös tämä väite on hylättävä. Koska kantajan väite edellyttää, että tämä rikkominen aiheutuu päätökseen 85-5 nähden virheellisestä palkkaluokan ja palkkatason määrittämisestä, riittää kun todetaan, ettei virheellistä palkkaluokan ja palkkatason määrittämistä ole näytetty toteen. Joka tapauksessa tämä väite ei myöskään ole perusteltavissa, koska päätös 85-5 ei sovellu kantajan tilanteeseen (42 kohta).

Ratkaisu:

Kanne hylätään.