Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzgericht (Itävalta) on esittänyt 6.8.2020 – QY v. Finanzamt Wien für den 8., 16. und 17. Bezirk

(Asia C-372/20)

(2020/C 433/20)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzgericht

Pääasian asianosaiset

Valittaja: QY

Vastapuolena oleva viranomainen: Finanzamt Wien für den 8., 16. und 17. Bezirk

Ennakkoratkaisukysymykset

Kysymys 1:

Onko asetuksen N:o 883/2004 (1) 11 artiklan 3 kohdan e alakohtaa tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluu sellaisen työntekijän tilanne, joka on yhden jäsenvaltion, jossa hän ja hänen lapsensa myös asuvat, kansalainen, joka solmii työnantajan, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, kanssa avustustyöntekijänä työsuhteen, joka kuuluu kotipaikkavaltion säännösten mukaan pakollisen vakuutusjärjestelmän piiriin, ja jonka työnantaja lähettää työhön kolmanteen maahan, joskaan ei välittömästi työhönoton jälkeen mutta sen jälkeen, kun työntekijä on suorittanut perehdytysjakson[, ja joka palaa] kotipaikkavaltioon uudelleen yhteiskuntaan sopeutumista varten?

Kysymys 2:

Onko perhekustannusten korvaamisesta annetun Itävallan lain (Familienlastenausgleichsgesetz) 53 §:n 1 momentin kaltainen kansallinen säännös, johon muun muassa sisältyy itsenäinen säännös yhdenvertaisesta kohtelusta Itävallan kansalaisten kanssa, SEUT 288 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetun asetusten täytäntöönpanokiellon vastainen?

Kysymykset 3 ja 4 koskevat sitä tapausta, että hakijan tilanne kuuluu asetuksen N:o 883/2004 11 artiklan 3 kohdan e alakohdan soveltamisalaan ja unionin oikeudessa velvoitetaan yksinomaan asuinjäsenvaltio myöntämään perhe-etuuksia.

Kysymys 3:

Onko työntekijöiden osalta SEUT 45 artiklan 2 kohdassa ja toissijaisesti SEUT 18 artiklassa vahvistettua kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltoa tulkittava siten, että se on esteenä avustustyöntekijöistä annetun lain (Entwicklungshelfergesetz) 13 §:n 1 momentin, sellaisena kuin se oli voimassa 31.12.2018 saakka (jäljempänä vanha versio), kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jossa oikeus perhe-etuuksiin jäsenvaltiossa, joka ei ole unionin oikeuden nojalla toimivaltainen, sidotaan siihen, että avustustyöntekijällä on täytynyt olla elinetujensa keskus tai vakinainen asuinpaikka kotipaikkajäsenvaltion alueella jo ennen työskentelyn alkamista, kun myös Itävallan kansalaisten on täytettävä tämä edellytys?

Kysymys 4:

Onko asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 3 kohtaa ja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 (2) 60 artiklan 2 ja 3 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltion, jonka hakija oletti olevan ensisijaisesti vastuussa oleva työskentelyjäsenvaltio ja jossa perhe-etuuksia koskeva hakemus jätettiin, jonka säännöksiä ei kuitenkaan voida soveltaa ensisijaisesti eikä toissijaisesti ja jossa oikeus perhe-etuuksiin on kuitenkin olemassa kansallisen oikeuden vaihtoehtoisen säännöksen nojalla, laitoksen on sovellettava analogisesti säännöksiä, jotka koskevat velvollisuutta toimittaa hakemus edelleen, antaa tietoja, tehdä väliaikainen päätös sovellettavista ensisijaisuussäännöistä ja maksaa rahaetuudet väliaikaisesti?

Kysymys 5:

Koskeeko velvollisuus tehdä väliaikainen päätös sovellettavista ensisijaisuussäännöistä yksinomaan vastapuolena olevaa viranomaista laitoksena vai myös Verwaltungsgerichtiä, jonka käsiteltäväksi asia on oikeusteitse saatettu?

Kysymys 6:

Minä ajankohtana Verwaltungsgericht on velvollinen tekemään päätöksen sovellettavista ensisijaisuussäännöistä?

Kysymys 7 koskee sitä tapausta, että hakijan tilanne kuuluu asetuksen N:o 883/2004 11 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan ja unionin oikeudessa velvoitetaan työskentely- ja asuinjäsenvaltio yhdessä myöntämään perhe-etuuksia.

Kysymys 7:

Onko asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 3 kohdan a alakohtaan sisältyvää ilmaisua ”laitoksen on toimitettava hakemus” ja täytäntöönpanoasetuksen 60 artiklaan sisältyvää ilmaisua ”mainittu laitos toimittaa hakemuksen” tulkittava siten, että näissä säännöksissä ensisijaisesti vastuussa olevan jäsenvaltion laitos ja toissijaisesti vastuussa olevan jäsenvaltion laitos sidotaan toisiinsa siten, että molempien jäsenvaltioiden yhdessä on käsiteltävä YKSI perhe-etuuksia koskeva hakemus (yksikössä), vai onko hakijan erikseen pyydettävä jäsenvaltion, jonka säännöksiä on sovellettava toissijaisesti, laitosta maksamaan mahdollisesti maksettavaksi tulevat etuudet, jolloin hakijan on tehtävä kahdessa jäsenvaltiossa sijaitseville kahdelle laitokselle kaksi fyysistä hakemusta (lomaketta), jotka luonnollisesti käynnistävät eri vanhentumisaikojen kulumisen?

Kysymykset 8 ja 9 koskevat ajanjaksoa, joka alkoi 1.1.2019, jolloin Itävalta otti käyttöön perheavustuksen indeksoinnin ja lopetti siinä yhteydessä perheavustuksen myöntämisen avustustyöntekijöille, kun EHG:n 13 §:n 1 momentin vanha versio kumottiin.

Kysymys 8:

Onko SEUT 4 artiklan 4 kohtaa, SEUT 45 artiklaa, SEUT 208 artiklaa, SEU 4 artiklan 3 kohtaa sekä asetuksen N:o 883/2004 2, 3 ja 7 artiklaa ja II osastoa tulkittava siten, että niissä kielletään yleisesti jäsenvaltiota lopettamasta perhe-etuuksien myöntämistä avustustyöntekijälle, joka ottaa perheenjäsenensä mukaan sijoituspaikkaansa kolmannessa maassa?

Toissijaisesti kysymys 9:

Onko SEUT 4 artiklan 4 kohtaa, SEUT 45 artiklaa, SEUT 208 artiklaa, SEU 4 artiklan 3 kohtaa sekä asetuksen N:o 883/2004 2, 3 ja 7 artiklaa ja II osastoa tulkittava siten, että niissä taataan avustustyöntekijälle, joka on saanut jo edeltävien ajanjaksojen osalta oikeuden perhe-etuuksiin, pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa tämän oikeuden jatkuminen yksilöllisesti ja konkreettisesti asianomaisten ajanjaksojen osalta, vaikka jäsenvaltio on lopettanut perhe-etuuksien myöntämisen avustustyöntekijöille?

(1) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 883/2004 (EUVL 2004, L 166, s. 1).

(2) EUVL 2009, L 284, s. 1.