ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 ja asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 muuttamisesta sekä maksuista sisämarkkinoilla toimivalle yhdenmukaistamisvirastolle (tavaramerkit ja mallit) annetun asetuksen N:o 2869/95 kumoamisesta annetulla asetuksella 2015/2424 muutettiin asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdan, joka koskee aineellista sääntöä, sanamuotoa ja tarkemmin yhtä ehdotonta perustetta, jonka vuoksi merkin rekisteröinti voidaan evätä, tai – yhdessä asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa yhtä ehdotonta mitättömyysperustetta, jonka vuoksi tavaramerkki voidaan julistaa mitättömäksi. Asetus 2015/2424 tuli voimaan 23.3.2016, eikä sen sanamuodosta, tarkoituksesta tai systematiikasta ilmene, että asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohtaa sen asetukseen 2015/2424 perustuvassa versiossaan pitäisi soveltaa ennen sen voimaantuloa lopullisiksi tulleisiin tilanteisiin.

Tavaramerkit, joiden rekisteröinti voidaan evätä yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b–d alakohdassa luetelluista syistä, voivat saman säännöksen 3 kohdan mukaan tulla käytössä erottamiskykyisiksi. Sen sijaan merkki, jonka rekisteröinti on evätty asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan perusteella, ei voi koskaan tulla käytössä erottamiskykyiseksi 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Direktiivin 7 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetaan siis tiettyjä merkkejä, jotka eivät voi muodostaa tavaramerkkiä, ja tämä säännös on ennakkoeste, joka voi estää yksinomaan tavaran muodosta muodostuvan merkin rekisteröinnin.

Merkin tutkiminen asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisesti, sikäli kuin se johtaa siihen, että jonkin kyseisessä säännöksessä mainituista kriteereistä todetaan täyttyneen, vapauttaa näin ollen tutkimasta samaa merkkiä kyseisen asetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti, koska tällaisessa tilanteessa on selvää, että kyseistä merkkiä on mahdotonta rekisteröidä. Tämä vapautus selittää sen, että tilanteessa, jossa olisi mahdollista soveltaa useita mainitussa 1 kohdassa säädettyjä ehdottomia hylkäysperusteita, merkki kannattaa tutkia ensin asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisesti, mutta vapautusta ei silti voida tulkita niin, että se merkitsisi velvollisuutta tutkia kyseinen merkki ensin asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisesti.

(ks. 34 ja 35 kohta)
Jos Euroopan unionin henkilöstövalintatoimisto (EPSO) on hylännyt hakijan tekemän uudelleentarkastelua koskevan pyynnön sillä perusteella, että se on esitetty liian myöhään, tämän hakijan etujen mukaista on, että unionin tuomioistuimet tutkivat, onko tämä lainmukaista. Tällainen hylkääminen on esteenä sille, että valintalautakunta voisi itse tutkia tämän uudelleentarkastelua koskevan pyynnön, mutta jos unionin yleinen tuomioistuin hylkää sen, kyseessä on tämän pyynnön osalta annettu uusi päätös.

Jos uudelleentarkastelupyyntö hyväksytään, hakija otetaan nimittäin takaisin kilpailun siihen vaiheeseen, jossa hänet suljettiin pois, riippumatta siitä, mihin vaiheeseen kilpailu on sen jälkeen edennyt. Se, että avoin kilpailumenettely on tällä välin päättynyt, ei aseta kyseenalaiseksi tätä päätelmää, ja kantajalla ainakin säilyy intressi saada ratkaisu kyseisen valintamenettelyn lainmukaisuudesta, jotta väitetty lainvastaisuus ei toistuisi tulevaisuudessa käsiteltävää asiaa vastaavassa menettelyssä. Ei ole nimittäin poissuljettua, että EPSO voisi toimia samassa asemassa myöhemmässä vastaavanlaisessa valintamenettelyssä. Tässä tilanteessa toimielin ei voi väittää, että kanne on jätettävä tutkimatta siitä syystä, että avoin kilpailumenettely on tällä välin päättynyt.

(ks. 34 ja 35 kohta)
9.

Euroopan unionin toimielimet – Yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin – Asetus N:o 1049/2001 – Toimielimen velvollisuus suorittaa konkreettinen ja asiakirjakohtainen tutkinta – Ulottuvuus – Sillä, että on olemassa aikaisempi asiakirjoihin tutustumista koskeva hakemus, joka koskee samoja asiakirjoja ja jonka sama hakija on esittänyt, ei ole merkitystä (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohta) (ks. 67 kohta)
Kyseisen edellytyksen tutkimisen yhteydessä on otettava huomioon kaikki asiassa merkitykselliset seikat, joita ovat muun muassa tavaramerkin markkinaosuus, tavaramerkin käyttämisen intensiivisyys, maantieteellinen laajuus ja kesto sekä se, missä määrin yritys on käyttänyt varoja tavaramerkin tunnetuksi tekemiseen.

Laajasti tunnetulle tavaramerkille haittaa aiheuttavan tavaramerkin käyttämisen mahdollistavaa perusteltua syytä on tulkittava suppeasti.

On kuitenkin muistutettava, että Euroopan unionin tavaramerkistä annetulla asetuksella N:o 207/2009 pyritään yleisesti saattamaan tasapainoon yhtäältä tavaramerkin haltijan intressi säilyttää tavaramerkin keskeiset tehtävät ja toisaalta muiden talouden toimijoiden intressi pitää sellaiset merkit vapaina, joilla voidaan osoittaa niiden tavaroita ja palveluja.

Asetuksella N:o 207/2009 käyttöön otetussa tavaramerkkien suojausjärjestelmässä kolmannen intressi käyttää elinkeinotoiminnassa tavaramerkkiä, joka on samanlainen tai samankaltainen kuin laajalti tunnettu aikaisempi tavaramerkki, ja rekisteröidä se EU-tavaramerkiksi, otetaan huomioon mainitun asetuksen 8 artiklan 5 kohdan asiayhteydessä sitä kautta, että haetun tavaramerkin käyttäjällä on mahdollisuus vedota ”perusteltuun syyhyn”.

Tästä seuraa, että perustellun syyn käsitteen ei voida tulkita kattavan ainoastaan objektiivisesti ottaen pakottavia syitä vaan se voi liittyä myös sellaisen kolmannen subjektiivisiin etuihin, joka käyttää jo tavaramerkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin laajalti tunnettu tavaramerkki, ja joka haluaa rekisteröidä sen EU-tavaramerkiksi.

Tästä syystä unionin tuomioistuin on todennut, että tavaramerkin haltija voidaan velvoittaa ”perustellusta syystä” sietämään sitä, että kolmas käyttää merkkiä, joka on samankaltainen kuin kyseinen tavaramerkki, jopa sellaista tavaraa tai palvelua varten, joka on sama kuin tavara, jota varten mainittu tavaramerkki oli rekisteröity, jos yhtäältä käy ilmi, että kyseistä merkkiä oli käytetty ennen mainitun tavaramerkin rekisteröintihakemuksen jättämistä, ja jos toisaalta mainittua merkkiä käytetään näin vilpittömässä mielessä.

Unionin tuomioistuin on täsmentänyt, että erityisesti sen arvioimiseksi, onko kyseessä oleva kolmas käyttänyt merkkiä, joka on samankaltainen kuin laajalti tunnettu tavaramerkki, vilpittömässä mielessä, on otettava huomioon muun muassa ensimmäiseksi mainitun merkin vakiintuneisuus ja maine kohdeyleisön silmissä, toiseksi niiden tavaroiden ja palveluiden, joita varten kyseistä merkkiä on käytetty, ja niiden tavaroiden ja palvelujen, joita varten laajalti tunnettu tavaramerkki on rekisteröity, samankaltaisuuden aste, kolmanneksi ajankohta, jolloin mainittua merkkiä on ensimmäisen kerran käytetty sellaista tavaraa varten, joka on sama kuin se, jota varten mainittua tavaramerkkiä käytetään, kuten myös ajankohta, jolloin mainitusta tavaramerkistä on tullut laajalti tunnettu, ja neljänneksi sen, että kyseistä tavaraa varten käytetään merkkiä, joka on samankaltainen kuin kyseinen tavaramerkki, taloudellinen ja kaupallinen merkitys.

(ks. 52–57 kohta)
Siltä osin kuin on kyse päätöksestä, joka koskee luottolaitoksen hallituksen puheenjohtajan nimittämistä kyseisen laitoksen tosiasialliseksi johtajaksi, Euroopan keskuspankin on luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille annetun asetuksen N:o 1024/2013 4 artiklan 3 kohdan nojalla sovellettava paitsi oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta annetun direktiivin 2013/36 13 artiklan 1 kohtaa myös sen kansallista täytäntöönpanosäännöstä.

Asetuksen N:o 1024/2013 4 artiklan 3 kohdan nojalla Euroopan keskuspankin on mainitun asetuksen mukaisten tehtävien hoitamiseksi ja korkealaatuisen valvonnan varmistamiseksi sovellettava kaikkea asiaa koskevaa unionin lainsäädäntöä, ja jos kyseinen lainsäädäntö koostuu direktiiveistä, sellaista kansallista lainsäädäntöä, jolla nämä direktiivit saatetaan kansallisen lainsäädännön osaksi. Näin ollen kyseisen asetuksen 4 artiklan 3 kohta merkitsee välttämättä sitä, että unionin tuomioistuinten on arvioitava sellaisten päätösten lainmukaisuutta, joissa kieltäydytään hyväksymästä hallituksen puheenjohtajaa luottolaitoksen tosiasialliseksi johtajaksi, sekä direktiivin 2013/36 13 artiklan 1 kohdan että asiaa koskevien kansallisten säännösten kannalta.

(ks. 47–49 kohta)
1.

EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Suhteelliset hylkäysperusteet–Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin laajalti tunnettu tavaramerkki–Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin tuottaman suojan ulottaminen tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia–Edellytykset–Tavaramerkin maine jäsenvaltiossa tai unionissa–Käsite–Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta) (ks. 28 ja 30–32 kohta)
Kun muutoksenhaussa nousee esiin kysymys ensimmäisenä oikeusasteena asian ratkaisseen tuomioistuimen ratkaisukokoonpanon koostumuksen sääntöjenmukaisuudesta ja tämä koostumuksen kyseenalaistaminen ei ole ilmeisen aiheetonta, muutoksenhakutuomioistuimen on tarkastettava, oliko ratkaisukokoonpano asianmukainen. Ratkaisukokoonpanon sääntöjenvastaisuuteen perustuvaa valitusperustetta on nimittäin pidettävä oikeusjärjestyksen perusteisiin liittyvänä perusteena, joka on tutkittava viran puolesta siinäkin tapauksessa, ettei tähän sääntöjenvastaisuuteen ole vedottu ensimmäisessä oikeusasteessa.

Kuten Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toisen kohdan ensimmäisestä virkkeestä ilmenee, yksi tuomioistuimen ratkaisukokoonpanolle asetetuista edellytyksistä on, että kyseessä on oltava riippumaton ja puolueeton tuomioistuin, joka on perustettu lailla etukäteen.

Tästä vaatimuksesta, jota on tulkittava siten, että tuomioistuimen ratkaisukokoonpanosta ja sen toimivaltuuksista on oltava säädetty etukäteen lailla, seuraa laillisesti perustetun tuomioistuimen periaate, jonka tarkoituksena on taata tuomiovallan riippumattomuus toimeenpanovaltaan nähden.

Perusoikeuskirjan 52 artiklan 3 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaan on niin, että siltä osin kuin perusoikeuskirjan oikeudet vastaavat ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä yleissopimuksessa (Euroopan ihmisoikeussopimus) taattuja oikeuksia, niiden merkitys ja ulottuvuus ovat samat kuin mainitussa yleissopimuksessa.

SEU 6 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan ja perusoikeuskirjan 52 artiklan 7 kohdan mukaan perusoikeuskirjassa vahvistettuja oikeuksia tulkitessaan unionin tuomioistuimet ottavat asianmukaisesti huomioon perusoikeuskirjan tulkitsemisen ohjaamiseksi laaditut selitykset.

Tästä seuraa, että perusoikeuskirjan 47 artiklan toisen kohdan ensimmäistä virkettä tulkittaessa on otettava huomioon Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä annetut takeet, joista yksi on laillisesti perustetun tuomioistuimen periaate.

Kun otetaan huomioon, miten tärkeää virkamiestuomioistuimen tuomarien nimittämistä koskevien sääntöjen noudattaminen on yksityisten ja yleisön tuomioistuinten riippumattomuuteen ja puolueettomuuteen kohdistaman luottamuksen kannalta, on niin, että koska neuvosto rikkoi tietoisesti julkaistussa viranhakuilmoituksessa määritettyä oikeudellista kehystä ja virkamiestuomioistuimen tuomarien nimittämistä koskevia sääntöjä, kyseisten sääntöjen vastaisesti nimitettyä tuomaria ei voida pitää perusoikeuskirjan 47 artiklan toisen kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetun laillisesti perustetun tuomioistuimen tuomarina.

(ks. 66–71, 77 ja 78 kohta)
4.

EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Suhteelliset hylkäysperusteet–Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten–Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä–Aikaisempi tavaramerkki, joka on EU-tavaramerkki–Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25 kohta)
2.

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen–Kemikaalien rekisteröinti, arviointi ja lupamenettely–REACH-asetus–Euroopan kemikaalivirastolle (ECHA) suoritettavat maksut–Laskutoimitus–Niiden kustannusten huomioon ottaminen, joista ECHA on joutunut vastaamaan ilmoituksen antaneen yrityksen toimittamien virheellisten tietojen vuoksi, voidaan hyväksyä–Hallinnollisen maksun on vastattava täysin aiheutuneita kuluja–Tällaista vaatimusta ei ole (Komission asetuksen N:o 340/2008 11 perustelukappale ja 13 artiklan 4 kohta) (ks. 46–48, 53, 57, 60, 61 ja 97 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17–19 ja 57 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 28.11.2017 – Polskie Zdroje vastaan EUIPO (perlage)

(asia T‑239/16)

(EU-tavaramerkki – Hakemus sanamerkin perlage rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Ehdoton hylkäämisperuste – Kuvailevuus – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) – Käytön perusteella syntyneen erottamiskyvyn puuttuminen – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 3 kohta))

1. EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Ehdottomat hylkäysperusteet–Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia–Tarkoitus–Vapaana pitämisen tarve (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 16 kohta)

2. EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Ehdottomat hylkäysperusteet–Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia–Käsite (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 17 ja 18 kohta)

3. EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Ehdottomat hylkäysperusteet–Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia–Tavaramerkin kuvailevuuden arvioiminen–Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 19 ja 28 kohta)

4. EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Ehdottomat hylkäysperusteet–Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia–Sanamerkki perlage (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 2 kohta) (ks. 21–25 ja 29–32 kohta)

5. EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Ehdottomat hylkäysperusteet–Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky–Poikkeus–Erottamiskykyiseksi tuleminen käytön perusteella–Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b–d alakohta ja 3 kohta) (ks. 36 ja 38–40 kohta)

6. EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Ehdottomat hylkäysperusteet–Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky–Poikkeus–Erottamiskykyiseksi tuleminen käytön perusteella–Tavaramerkki, jolta puuttuu erottamiskyky osassa unionia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b–d alakohta ja 3 kohta) (ks. 37 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 16.3.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 1129/2015-5), joka koskee hakemusta sanamerkin perlage rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
1.

EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Suhteelliset hylkäysperusteet–Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten–Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä–Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18, 20 ja 88 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 16.11.2017 – Carrera Brands vastaan EUIPO – Autec (Carrera)

(asia T‑419/16)

(EU-tavaramerkki - Menettämismenettely - EU-sanamerkki Carrera - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 56 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 63 artiklan 1 kohdan a alakohta) - Menettämisvaatimuksen tutkittavaksi ottaminen - Riitauttamatta jättämistä koskeva sopimus - Kansallisten tuomioistuinten päätökset - Oikeuden väärinkäyttö - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1430 71 artiklan 1 kohdan a alakohta) - Vaatimus menettelyn keskeyttämiseksi EUIPO:ssa)

1. Tuomioistuinmenettely–Kannekirjelmä–Muotovaatimukset–Yhteenveto kanneperusteista–Yleinen viittaus muihin asiakirjoihin, joita ei ole liitetty kannekirjelmään–Tutkimatta jättäminen (Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ensimmäinen kohta; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 177 artiklan 1 kohdan d alakohta) (ks. 21, 22 ja 25 kohta)

2. EU-tavaramerkki–Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys–Menettämisvaatimus–Tutkittavaksi ottaminen–Edellytykset–Oikeussuojaintressi (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 56 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 31–34 kohta)

3. EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Merkin rekisteröitävyyden arviointi–Pelkästään unionin säännöstön huomioon ottaminen–Kansallisten viranomaisten tekemät päätökset, jotka eivät sido unionin elimiä (Neuvoston asetus N:o 207/2009) (ks. 36 ja 37 kohta)

4. EU-tavaramerkki–Muutoksenhakumenettely–Valituslautakuntien käsiteltäväksi saatettu valitus–Menettelyn keskeyttäminen–Edellytykset (Komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 20 säännön 7 kohdan c alakohta ja 50 säännön 1 kohta) (ks. 47–49 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 6.6.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 278/2015-4), joka koskee osapuolten Autec ja Carrera Brands välistä menettämismenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Siltä osin kuin kyse on turvautumisesta kiinteämääräiseen rahoitusoikaisuun yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen N:o 1290/2005 32 ja 33 artiklassa tarkoitettujen väärinkäytösten tapauksessa, missään mainitun asetuksen säännöksistä, etenkään 31–33 artiklassa, ei estetä mainitun asetuksen 31 artiklan 2 kohdan soveltamista saman asetuksen 32 ja 33 artiklassa tarkoitettuihin väärinkäytöksiin.

Tässä yhteydessä se seikka, että asetuksen N:o 1290/2005 32 ja 33 artiklassa viitataan nimenomaisesti vain mainitun asetuksen 31 artiklan 3 kohtaan, ei merkitse sitä, ettei kiinteämääräistä rahoitusoikaisua voitaisi soveltaa silloin, kun on kyse mainitussa 32 ja 33 artiklassa tarkoitetuista väärinkäytöksistä. Asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan 5 kohdan a alakohdan sanamuodosta nimittäin ilmenee, että mainitun asetuksen 31 artiklan 4 kohtaa ei sovelleta rahoituksellisiin seurauksiin, jotka liittyvät 32 ja 33 artiklassa tarkoitettuihin väärinkäytöksiin, mikä merkitsee käänteisesti sitä, että asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan muita kohtia – 2 kohta mukaan lukien – on tarkoitus soveltaa mainitun asetuksen 32 ja 33 artiklassa tarkoitettuihin väärinkäytöksiin. Lisäksi on huomattava, että mikään komission asiakirjassa VI/5330/97 määritellyissä suuntaviivoissa esitetty seikka ei estä asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan 2 kohdan soveltamista saman asetuksen 31 ja 32 artiklassa tarkoitettuihin väärinkäytösten taloudellisiin seurauksiin.

(ks. 29, 31, 32 ja 39 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 6.10.2017 – Karelia vastaan EUIPO (KARELIA)

(asia T-878/16)

(EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin KARELIA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta))

1. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia-Tarkoitus-Vapaana pitämisen tarve (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 14 kohta)

2. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia-Tavaramerkin kuvailevuuden arvioiminen-Maantieteelliset nimet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 15–19 ja 30 kohta)

3. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia-Sanamerkki KARELIA (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 28, 31, 35, 38 ja 39 kohta)

4. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia-Käsite (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 33 ja 34 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 19.9.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 1562/2015-5), joka koskee hakemusta sanamerkin KARELIA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
2.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 64, 65 ja 87 kohta)