Asia C-39/11

VBV – Vorsorgekasse AG

vastaan

Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)

(Verwaltungsgerichtshofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Pääomien vapaa liikkuvuus — SEUT 63 ja SEUT 65 artikla — Ammatilliset sosiaaliturvakassat — Varojen sijoittaminen — Toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneet sijoitusrahastot — Sijoittaminen tällaisiin rahastoihin on sallittua ainoastaan, jos niillä on lupa myydä osuuksiaan kyseisessä jäsenvaltiossa”

Tuomion tiivistelmä

Pääomien vapaa liikkuvuus ja maksuliikenteen vapaus – Rajoitukset – Ammatilliset sosiaaliturvakassat – Kansallista lainsäädäntöä, jossa sallitaan ammatillisten sosiaaliturvakassojen sijoittavan varojaan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden sijoitusrahastojen osuuksiin vain, jos näillä rahastoilla on lupa myydä osuuksiaan kyseisessä jäsenvaltiossa, ei voida hyväksyä – Oikeuttamisperustetta ei ole

(SEUT 63 artiklan 1 kohta)

SEUT 63 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa sallitaan ammatillisen sosiaaliturvakassan tai tällaisen kassan varojensa hallinnointia varten perustaman sijoitusyhteisön sijoittavan näitä varoja toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen sijoitusrahaston osuuksiin vain, jos tällä rahastolla on lupa myydä osuuksiaan kyseisessä jäsenvaltiossa.

Pääomien vapaata liikkuvuutta voidaan rajoittaa kansallisella lainsäädännöllä ainoastaan silloin, kun kyseinen lainsäädäntö voidaan perustella jollakin SEUT 65 artiklassa mainitulla syyllä tai yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä. Tarve taata ammatillisen sosiaaliturvakassan perustaman sijoitusyhteisön hallinnoimien varojen vakaus ja turvallisuus erityisesti antamalla vakauden valvontaan liittyviä sääntöjä on sellainen yleistä etua koskeva pakottava syy, jonka perusteella rajoitusten asettaminen pääomien vapaalle liikkuvuudelle voi olla oikeutettua. Lainsäädännöllä, jossa edellytetään, että sijoitusrahaston, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, on käytävä läpi lupamenettely voidakseen myydä osuuksiaan kyseisessä valtiossa, kuitenkin ylitetään se, mikä on tarpeen sillä tavoitellun valvontapäämäärän saavuttamiseksi.

(ks. 28, 31, 32 ja 38 kohta sekä tuomiolauselma)

Asia C-39/11

VBV – Vorsorgekasse AG

vastaan

Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)

(Verwaltungsgerichtshofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Pääomien vapaa liikkuvuus — SEUT 63 ja SEUT 65 artikla — Ammatilliset sosiaaliturvakassat — Varojen sijoittaminen — Toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneet sijoitusrahastot — Sijoittaminen tällaisiin rahastoihin on sallittua ainoastaan, jos niillä on lupa myydä osuuksiaan kyseisessä jäsenvaltiossa”

Tuomion tiivistelmä

Pääomien vapaa liikkuvuus ja maksuliikenteen vapaus — Rajoitukset — Ammatilliset sosiaaliturvakassat — Kansallista lainsäädäntöä, jossa sallitaan ammatillisten sosiaaliturvakassojen sijoittavan varojaan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden sijoitusrahastojen osuuksiin vain, jos näillä rahastoilla on lupa myydä osuuksiaan kyseisessä jäsenvaltiossa, ei voida hyväksyä — Oikeuttamisperustetta ei ole

(SEUT 63 artiklan 1 kohta)

SEUT 63 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa sallitaan ammatillisen sosiaaliturvakassan tai tällaisen kassan varojensa hallinnointia varten perustaman sijoitusyhteisön sijoittavan näitä varoja toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen sijoitusrahaston osuuksiin vain, jos tällä rahastolla on lupa myydä osuuksiaan kyseisessä jäsenvaltiossa.

Pääomien vapaata liikkuvuutta voidaan rajoittaa kansallisella lainsäädännöllä ainoastaan silloin, kun kyseinen lainsäädäntö voidaan perustella jollakin SEUT 65 artiklassa mainitulla syyllä tai yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä. Tarve taata ammatillisen sosiaaliturvakassan perustaman sijoitusyhteisön hallinnoimien varojen vakaus ja turvallisuus erityisesti antamalla vakauden valvontaan liittyviä sääntöjä on sellainen yleistä etua koskeva pakottava syy, jonka perusteella rajoitusten asettaminen pääomien vapaalle liikkuvuudelle voi olla oikeutettua. Lainsäädännöllä, jossa edellytetään, että sijoitusrahaston, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, on käytävä läpi lupamenettely voidakseen myydä osuuksiaan kyseisessä valtiossa, kuitenkin ylitetään se, mikä on tarpeen sillä tavoitellun valvontapäämäärän saavuttamiseksi.

(ks. 28, 31, 32 ja 38 kohta sekä tuomiolauselma)