Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Fennelly 28 päivänä lokakuuta 1999. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivin 96/43/EY täytäntöönpanon laiminlyönti. - Asia C-137/99.



Oikeustapauskokoelma 1999 sivu I-09009



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

Asiaa koskevat oikeussäännöt ja tosiseikat

1 Komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan (josta on tullut EY 226 artikla) nojalla kanteen, jossa komissio väittää, ettei Helleenien tasavalta ole saattanut voimaan direktiivin 85/73/ETY muuttamisesta ja kodifioinnista elävien eläinten ja tiettyjen eläintuotteiden eläinlääkärintarkastusten ja -valvonnan rahoittamisen varmistamiseksi sekä direktiivien 90/675/ETY ja 91/496/ETY muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 1996 annettua neuvoston direktiiviä 96/43/EY(1) (jäljempänä direktiivi).

2 Direktiivin säännöksissä edellytetään, että jäsenvaltiot varmistavat eri aloille ja toiminnoille vahvistettujen järjestelyjen mukaisesti, että eläinlääkärintarkastuksista ja asianomaisten tuotteiden valvonnasta aiheutuneiden kulujen kattamiseksi peritään yhteisön maksu. Sallituista maksuista säädetään yksityiskohtaisesti, mutta jäsenvaltiot voivat erityisten järjestelyjen mukaisesti vaihdella maksujen määriä edellyttäen, että ne eivät ylitä tarkastusten todellisia kustannuksia. Direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa säädetään direktiivin oikea-aikaisesta voimaan saattamisesta seuraavaa:

"Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset noudattaakseen

i) 7 artiklan ja liitteessä A olevan I luvun 1 kohdan e alakohdan säännöksiä 1 päivästä heinäkuuta 1996;

ii) liitteessä A olevien II luvun ja III luvun II osaston sekä liitteessä C olevan II luvun säännöksiä 1 päivästä tammikuuta 1997;

iii) muita muutoksia 1 päivästä heinäkuuta 1997.

Jäsenvaltioille myönnetään lisäaika aina 1 päivään heinäkuuta 1999 liitteessä A olevan III luvun I osaston säännösten noudattamiseksi."

3 Koska komissio ei ollut saanut mitään ilmoitusta säännöksistä, joilla direktiivi olisi saatettu voimaan, se lähetti 5.11.1997 Helleenien tasavallalle virallisen huomautuksen, jossa se kehotti tätä esittämään huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa. Vaikuttaa ilmeiseltä, että kyseisen kirjeen on katsottava tarkoittavan direktiivin 4 artiklan 1 kohdan i, ii ja iii alakohdassa asetettuja velvoitteita, eikä niitä velvoitteita, joita oli noudatettava vasta 1.7.1999 alkaen. Komissio ei ollut tyytyväinen 8.1.1998 annettuun vastaukseen, jonka mukaan tarvittavia toimenpiteitä valmisteltiin, ja se lähetti 29.7.1998 Helleenien tasavallalle perustellun lausunnon, jossa se totesi Helleenien tasavallan jättäneen noudattamatta direktiivin mukaisia velvoitteitaan. Koska komissio ei saanut mitään vastausta, se nosti käsiteltävänä olevan kanteen 19.4.1999. Kanne perustuu direktiivin 4 artiklaan, EY:n perustamissopimuksen 5 artiklaan (josta on tullut EY 10 artikla) ja EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmanteen kohtaan (josta on tullut EY 249 artiklan kolmas kohta). Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että Helleenien tasavalta on jättänyt noudattamatta perustamissopimuksen ja direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, sekä velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

4 Kanteen yhteydessä esitetyn 4 artiklan 1 kohtaa koskevan yhteenvedon perusteella on selvää, ettei komissio vaadi yhteisöjen tuomioistuinta lausumaan - mitä se ei voisi tehdäkään - direktiivin liitteessä A olevan III luvun I osaston mukaisista velvoitteista, joita oli noudatettava vasta 1.7.1999 alkaen. Vaikka kanne on muotoiltu yleispiirteisesti, on ilmeistä, ettei viimeksi mainitun kohdan voida katsoa sisältyvän kanteen kohteeseen.(2)

5 Kreikan hallitus vaatii vastineessaan yhteisöjen tuomioistuinta hylkäämään kanteen. Kyseinen hallitus väittää, että jo allekirjoitettuun lakiehdotukseen on sisällytetty säännös, jonka mukaan valtiovarain- ja maatalousministerit voivat tehdä - yhteisön toimielinten antamien säädösten mukaisesti tai ei - yhteisiä päätöksiä, joilla asetetaan maksuja eläinlääkärintarkastuksista ja -valvonnasta, vahvistetaan tällaisten maksujen määrät, yksilöidään maksuvelvolliset ja maksun perivät viranomaiset, eritellään kyseisten maksujen käyttötarkoitus ja säännellään kaikki muut liitännäiset asiat.

6 Tämä ei mielestäni vaikuta komission kanteen kumoamiseksi riittävältä väitteeltä. Kreikan hallitus ei ole osoittanut, että kyseinen säädös olisi tullut voimaan tai että se olisi tullut voimaan siihen mennessä, kun jokin direktiivin eri osia koskevista määräajoista tai perustellussa lausunnossa asetettu määräaika päättyi. Se, että Kreikan hallitusta kuvailee säädöstä "lakiehdotukseksi", osoittaa juuri päinvastaista.

7 Koska komissio on nähdäkseni menestyksellisesti osoittanut, että Helleenien tasavalta on jättänyt noudattamatta direktiivin voimaan saattamista koskevaa velvoitettaan direktiivin liitteessä A olevan III luvun I osastoa lukuun ottamatta, Helleenien tasavalta on yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaisesti velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Ratkaisuehdotus

8 Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin

- toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut direktiivin 85/73/ETY muuttamisesta ja kodifioinnista elävien eläinten ja tiettyjen eläintuotteiden eläinlääkärintarkastusten ja -valvonnan rahoittamisen varmistamiseksi sekä direktiivien 90/675/ETY ja 91/496/ETY muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/43/EY 4 artiklan 1 kohdan i, ii ja iii alakohdan noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä

- velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL L 162, s. 1.

(2) - Ks. asia 31/69, komissio v. Italia, tuomio 17.2.1970 (Kok. 1970, s. 25, 11-14 kohta).