YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)

11 päivänä joulukuuta 1996

Asia T-177/95

Patrick Banaux ym.

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Erityinen korjauskerroin”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-1451

Aihe:

Kanne, jossa kantajat vaativat, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa palkkalaskelmat, joilla 1.7. ja 31.12.1994 väliseltä ajalta maksettavaa palkkaa on korjattu Euroopan yhteisöjen virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden sekä näihin palkkoihin ja eläkkeisiin liittyvien korjauskertoimien mukauttamisesta 1 päivästä heinäkuuta 1994 alkaen 19 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EHTY, EY, Euratom) N:o 3161/94 (EYVL L 335, s. 1) nojalla, sikäli kuin nämä laskelmat tehtiin soveltamalla taannehtivasti Karlsruhelle vahvistettua erityistä korjauskerrointa 99,8.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 63 artiklan ensimmäisessä kohdassa säädetään seuraavaa: ”Virkamiehen palkka ilmaistaan Belgian frangeina. Se maksetaan sen maan valuutassa, jossa virkamies hoitaa tehtäviään.”

Jotta kaikilla virkamiehillä olisi yhtäläinen ostovoima suhteessa heille maksettuun palkkaan heidän asemapaikastaan riippumatta, henkilöstösääntöjen 64 artiklan ensimmäisen kohdassa säädetään, että virkamiehen ”palkkaan, joka ilmaisaan Belgian frangeina — — sovelletaan eri asemapaikkojen elinolojen mukaan korjauskerrointa, joka on joko pienempi, suurempi tai yhtä suuri kuin 100 prosenttia”. Henkilöstösääntöjen 64 artiklan toisessa kohdassa säädetään, että neuvosto vahvistaa nämä korjauskertoimet komission ehdotuksesta.

Henkilöstösääntöjen 65 artikla koskee palkkatasoa. Kyseisen artiklan 1 kohdassa säädetään tämän tason vuosittaisessa tarkistuksessa noudatettavasta menettelystä ja sen yksityiskohdista sekä mahdollisesti tarvittavista mukautuksista. Henkilöstösääntöjen 65 artiklan 2 kohdan mukaan elinkustannusten ”muuttuessa huomattavasti neuvosto päättää viimeistään kahden kuukauden kuluttua korjauskertoimien mukauttamistoimenpiteistä ja tarvittaessa niiden soveltamisesta takautuvasti”.

Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevassa 9 artiklassa säädetään, että ”tilastotoimiston kertomuksen perusteella ja silloin kun objektiivisin perustein voidaan todeta, että ostovoima tietyllä paikkakunnalla on huomattavasti vääristynyt suhteessa kyseisen jäsenvaltion pääkaupunkiin, neuvosto vahvistaa komission ehdotuksesta ja henkilöstösääntöjen 64 artiklan toisen kohdan mukaisesti tätä paikkakuntaa koskevan korjauskertoimen” (erityinen korjauskerroin).

Kantajat ovat komission virkamiehiä, jotka työskentelevät Karlsruhessa (Saksassa) sijaitsevassa Euroopan transuraani-instituutissa.

Asiassa Chavane de Dalmassy ym. vastaan komissio yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi Karlsruhessa työskentelevien virkamiesten palkkalaskelmat, siltä osin kuin ne oli tehty soveltamalla Euroopan yhteisöjen virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden sekä näihin palkkoihin ja eläkkeisiin liittyvien korjauskertoimien mukauttamisesta 1 päivästä heinäkuuta 1991 alkaen 19 päivänä joulukuuta 1991 annettua neuvoston asetusta (EHTY, ETY, Euratom) N:o 3834/91. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että tämän asetuksen 6 artiklan 2 kohta loukkaa henkilöstösääntöjen liitteessä XI ilmaistua periaatetta, jonka mukaan jäsenvaltion korjauskerroin vahvistetaan suhteessa pääkaupungin elinkustannuksiin, koska siinä vahvistetaan Saksan väliaikainen korjauskerroin Bonnin elinkustannusten perusteella, vaikka Berliinistä tuli 1.10.1990 Saksan uusi pääkaupunki.

Viittaukset: asia T-64/92, Chavane de Dalmassy ym. v. komissio, 27.10.1994 (Kok. H. 1994, s. II-723).

Neuvosto antoi 19.12.1994 komission 14.11.1994 tekemän ehdotuksen perusteella asetuksen (EHTY, EY, Euratom) N:o 3161/94 Euroopan yhteisöjen virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden sekä näihin palkkoihin ja eläkkeisiin liittyvien korjauskertoimien mukauttamisesta 1 päivästä heinäkuuta 1994 alkaen (jäljempänä asetus N:o 3161/94). Asetus tuli voimaan 24.12.1994. Se korvasi Euroopan yhteisöjen virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden sekä näihin palkkoihin ja eläkkeisiin liittyvien korjauskertoimien mukauttamisesta 1 päivästä heinäkuuta 1993 alkaen 20 päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (Euratom, EHTY, EY) N:o 3608/93 (EYVL L 328, s. 1), jolla vahvistettiin Saksan korjauskertoimeksi 99,8 suhteessa Bonnin elinkustannuksiin ja Berliinin erityiseksi korjauskertoimeksi 113 ja Münchenin erityiseksi korjauskertoimeksi 110,6.

Asetuksen N:o 3161/64 6 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan 1.7.1994 alkaen Saksan korjauskertoimeksi 111,4 suhteessa Berliinin elinkustannuksiin. Samassa artiklassa vahvistetaan Karlsruhessa työskentelevien virkamiesten palkkaan sovellettavaksi erityiseksi korjauskertoimeksi 99,8.

Komissio vahvisti 29.12.1994 asetuksen N:o 3161/94 mukaisesti kantajien palkkalaskelmat, joilla korjattiin 1.7. ja 31.12.1994 väliseltä ajalta maksettavaa palkkaa.

Nämä laskelmat lähetettiin kantajille tammikuun alussa vuonna 1995.

Kantajat valittivat henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla näistä palkkalaskelmista 28.3.1995 päivätyllä kirjeellä.

Komission henkilöstö- ja hallintoasiain pääosaston pääjohtaja teki 19.7.1995 päätöksen tämän valituksen hylkäämisestä, ja tästä ilmoitettiin kantajille 24.7.1995 päivätyllä kirjeellä.

Pääasia

Kanteen kohde

Tämä kumoamiskanne koskee kantajien palkkalaskelmia, joilla korjattiin 1.7. ja 31.12.1994 väliseltä ajalta maksettavaa palkkaa, vaikka kantajien väitteissä viitataankin ”kantajien palkkalaskelmiin 1.7. ja 31.12.1994 väliseltä ajalta”. Itse asiassa näistä myöhemmin mainituista palkkalaskelmista ei ole valitettuja istunnossa kantajien edustajat ilmoittivat, että kantajat pitivät näitä laskelmia lainmukaisina, sikäli kuin ne oli vahvistettu tuolloin voimassa ollutta lainsäädäntöä soveltaen. Nämä kantajien väitteet vahvistettiin myös kanteen 20 ja 21 kohdassa, joissa todetaan seuraavaa: ”Komissio on vahvistanut kantajien palkkalaskelmat, joilla korjattiin 1.7. ja 31.12.1994 väliseltä ajalta maksettua palkkaa, asetuksen [N:o 3161/94] mukaisesti. Riidanalaisiin palkkalaskelmiin sovellettiin ensimmäistä kertaa taannehtivasti 1.7.1994 alkaen Karlsruhelle vahvistettua erityistä korjauskerrointa 99,8.” Kantajien valituksella oli sama kohde (32 kohta).

Kantajien esittämä ainoa kanneperuste

Ostovoiman vastaavuuden periaate käy ilmi henkilöstösääntöjen 64 artiklasta. Sillä pyritään varmistamaan, että kaikki virkamiehet saavat asemapaikasta riippumatta samanlaisen ostovoiman palkallaan. Tämän vuoksi virkamiesten palkkaan sovelletaan asemapaikkojen erilaisten elinolojen perusteella joko 100:aa prosenttia suurempaa tai pienempää taikka 100:aa prosenttia vastaavaa korjauskerrointa (34 kohta).

Viittaukset: asia 114/77, Jacquemart v. komissio, 13.7.1978 (Kok. 1978, s. 1697).

Tämän periaatteen täytäntöönpano ei johdu ainoastaan tästä artiklasta, vaan myös henkilöstösääntöjen 63, 65 ja 65 a artiklasta; tässä viimeksi mainitussa artiklassa säädetään siitä, että 64 ja 65 artiklan soveltamisen yksityiskohtaiset säännöt määritellään liitteessä XI. Nämä artiklat ovat kaikki samalla tasolla normihierarkiassa henkilöstösääntöjen 64 artiklan kanssa ja ne on siis otettava huomioon määriteltäessä ostovoiman vastaavuuden sisältöä ja ulottuvuutta (35 kohta).

Henkilöstösääntöjen 65 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa neuvosto velvoitetaan tarkistamaan vuosittain palkkataso. Tässä tarkistuksessa ei ole kyse ainoastaan yhteisöjen virkamiesten palkkatason tarkastelusta suhteessa kansallisiin viranomaisiin, vaan myös ostovoiman vastaavuuden arvioinnista eri asemapaikkoihin sijoitettujen yhteisön virkamiesten välillä. Tämä tarkistus tehdään komission esittämän kertomuksen perusteella ja se perustuu vuosittain 1.7. vallinneeseen tilanteeseen. Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisen kohdan mukaan tämä kertomus koskee erityisesti elinkustannusten muuttumista Brysselissä ja muissa jäsenvaltioiden asemapaikoissa. Euroopan yhteisöjen tilastotoimisto (tilastotoimisto) vahvistaa tämän kertomuksen joka vuosi ennen syyskuun loppua (36 kohta).

Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 1 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 9 artiklan mukaisesti erityinen korjauskerroin voidaan vahvistaa tämän kertomuksen perusteella; kertomuksessa on oltava tätä varten taloudellisen pariteetin perusteella tehty laskelma, jossa vahvistetaan Euroopan yhteisöjen virkamiehille maksettuihin palkkoihin perustuvan ostovoiman vastaavuus suhteessa Brysseliin jäsenvaltioiden pääkaupungeissa tai tietyissä muissa asemapaikoissa työskenteleville (37 kohta).

Henkilöstösääntöjen 65 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa ja henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevassa 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa ja 3 artiklan 1 kohdassa asetetaan neuvostolle tarkat väliaikaiset aikarajat palkkojen vuosittaista tarkistusta varten (38 kohta).

Siten ennen kunkin vuoden loppua neuvoston on päätettävä tilastotoimiston laatiman kertomuksen perusteella ennen syyskuun loppua, onko palkkatasoa tarpeen mukauttaa tai vahvistaa korjauskertoimia tai erityisiä korjauskertoimia. Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 3 artiklan 1 kohdan mukaan tämä päätös tulee voimaan 1.7., koska viitejakso, johon tilastokeskuksen kertomus perustuu, koostuu henkilöstösääntöjen XI liitteessä olevan 1 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan kahdestatoista kuukaudesta, jotka edeltävät tarkistusvuoden heinäkuun 1 päivää (39 kohta).

Neuvosto voi tehdä henkilöstösääntöjen 65 artiklan 2 kohdan nojalla väliaikaisia mukautuksia vain jos elinkustannukset muuttuvat huomattavasti suhteessa niihin tietoihin, jotka olivat käytettävissä suoritettaessa syyskuussa vuosittaista palkkatason tarkistusta ja ottaen huomioon kuluvan vuosittaisen viitejakson ajaksi laaditut ostovoiman kehittymisennusteet, jotka vahvistetaan liitteessä XI olevan 5 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan kunkin vuoden maaliskuussa. Komission on toimitettava tätä koskeva ehdotus neuvostolle henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 4 artiklan 2 kohdan nojalla viimeistään huhtikuun kahden viimeisen viikon aikana. Neuvostolla on enintään kaksi kuukautta aikaa toteuttaa mainitut toimenpiteet, jotka tulevat voimaan tammikuun 1 päivänä henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 4 artiklan 1 kohdan mukaan (40 kohta).

Ostovoiman vastaavuuden periaate pannaan siten täytäntöön mukauttamalla korjauskertoimia ja erityisiä korjauskertoimia vuosittain ja vain poikkeuksellisesti silloin kun elinkustannukset ovat huomattavasti muuttuneet, tehdään väliaikaisia mukautuksia (41 kohta).

Euroopan yhteisöjen virkamiehiin ja muihin toimenhaltijoihin sovellettavien henkilöstösääntöjen muuttamisesta palkkojen mukauttamisen yksityiskohtaisten sääntöjen osalta 19 päivänä joulukuuta 1991 annetulla neuvoston asetuksella (EHTY, ETY, Euratom) N:o 3830/91 henkilöstösääntöihin lisätyssä liitteessä XI olevan 3 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklan 1 kohdan mukaan korjauskertoimia ja erityisiä korjauskertoimia sovelletaan periaatteessa taannehtivasti (EYVL L 361, s. 1). Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 3 artiklan 1 kohdassa säädetään siitä, että vuosittaiset palkkojen mukauttamistoimenpiteet tulevat voimaan 1.7., vaikka niistä ei voida päättää ennen syyskuun loppua, kuten juuri edellä todettiin. Väliaikaiset mukauttamistoimenpiteet puolestaan tulevat voimaan henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 4 artiklan 1 kohdan mukaan 1 päivänä tammikuuta, vaikka ne voidaan toteuttaa vasta tilastotoimiston maaliskuussa vahvistaman ostovoiman kehitysennusteen perusteella ja sen jälkeen kun komissio on toimittanut tätä koskevan ehdotuksen viimeistään huhtikuun kahden viimeisen viikon aikana (42 kohta).

Tämän vuoksi ei voida hyväksyä kantajien väitteitä, joiden mukaan ostovoiman vastaavuuden periaate asettaa neuvostolle velvoitteen vahvistaa erityinen korjauskerroin ”välittömästi” sen jälkeen kun huomataan, että elinkustannukset ovat huomattavasti muuttuneet. Kantajat eivät voi myöskään väittää, että neuvosto voi soveltaa taannehtivasti uutta korjauskerrointa ainoastaan jos tämä johtaa jo maksettujen palkkojen korottamiseen, koska missään säännöksessä ei ole asetettu tällaista rajoitusta (43 kohta).

On kuitenkin vielä tarkasteltava sitä, vaarantaako asetuksen N:o 3161/94 taannehtiva soveltaminen 1 päivästä heinäkuuta alkaen oikeusvarmuuden, luottamuksensuojan ja saavutettujen oikeuksien periaatteen (44 kohta).

Vaikka yleissääntönä todetaan, että oikeusvarmuuden periaatteen kanssa on ristiriidassa se, että yhteisön toimenpiteen ajallinen ulottuvuus alkaa jo ennen kuin tieto toimenpiteestä julkaistaan, tämä voi kuitenkin poikkeuksellisesti olla mahdollista silloin kun saavutettavat tavoitteet sitä edellyttävät ja silloin kun asianosaisten luottamuksensuojaa kunnioitetaan asianmukaisella tavalla (45 kohta).

Viittaukset: asia C-368/89, Crispoltoni, 11.7.1991 (Kok. 1991, s. I-3695,17 kohta).

Tässä tapauksessa tavoite, johon riidanalaisella toimenpiteellä pyritään, eli ostovoiman vastaavuuden periaatteen noudattaminen, edellyttää sitä, että asetusta sovelletaan taannehtivasti. Elinkustannusten voidaan todeta muuttuneen vasta sen jälkeen, kun tämä on jo tapahtunut, jolloin edellä mainitun periaatteen noudattaminen voidaan taata vain taannehtivasti (46 kohta).

Viittaukset: asia C-301/90, komissio v. neuvosto, 23.1.1992 (Kok. 1992, s. I-221, 29 kohta).

Luottamuksensuojan osalta virkamies ei voi vedota luottamuksensuojan periaatteeseen riitauttaakseen uuden yhteisön säädöksen lainmukaisuuden, ainakaan sellaisella alalla, jolla tavoitteena on jatkuva mukauttaminen taloudellisen tilanteen muutosten perusteella (47 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat T-98/92 ja T-99/92, Di Marzio ja Lebedef v. komissio, 22.6.1994 (Kok. H. 1994, s. II-541, 68 kohta).

Tässä tapauksessa yhteisöjen virkamiesten palkkojen ajallisen vaihtelun mahdollisuus käy selvästi ilmi henkilöstösääntöjen säännöksistä (48 kohta).

Lisäksi samoissa säännöksissä ilmaistaan sellaisten toimenpiteiden taannehtivuuden periaate, joilla pyritään ylläpitämään ostovoiman vastaavuus siten, että näissä säännöksissä säädetään palkkatason vuosittaisesta mukauttamisesta, joka tulee aina voimaan kuluvan vuoden 1 päivästä heinäkuuta alkaen vaikka neuvosto vahvistaakin tätä koskevat säännökset vasta tämän jälkeen (49 kohta).

Lopuksi on todettava, että kantajat eivät ole osoittaneet, että komission antamat vakuuttelut olisivat herättäneet heissä perusteltuja odotuksia siitä, että heihin sovellettaisiin kyseisenä aikana suhteessa Berliinin elinkustannuksiin vahvistettua Saksan korjauskerrointa. Itse asiassa henkilöstö- ja hallintoasiain pääosaston pääjohtajan Karlsruhen ammattiliiton puheenjohtajalle Chavane de Dalmassylle osoittamassa 21.2.1992 päivätyssä kirjeessä, jonka kantajat mainitsivat, ei luvata millään tavalla, että komissio soveltaisi Karlsruhessa työskentelevien virkamiesten palkkaan riidanalaisena 1.7. ja 31.12.1994 välisenä aikana suhteessa Berliinin elinkustannuksiin vahvistettua Saksan korjauskerrointa asiassa Chavane de Dalmassy ym. vastaan komissio annetun tuomion perusteella (50 kohta).

Viittaukset: em. asia Chavane de Dalmassy ym. v. komissio; asia T-587/93, Ortega Urretavizcayav. komissio, 11.7.1996 (Kok. H. 1996, s. II-1027, 57 kohta).

Kantajat eivät voi myöskään tehdä tämän tuomion perusteella johtopäätöstä, jonka mukaan heillä on oikeus saada kyseiseltä ajalta palkkaa, joka on laskettu suhteessa Berliinin elinkustannuksiin vahvistetun Saksan korjauskertoimen perusteella. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi tämän tuomion 56 kohdassa, että neuvoston olisi pitänyt vahvistaa toisaalta Saksan korjauskerroin Berliinin elinkustannusten perusteella ja toisaalta erityiset korjauskertoimet tämän maan sellaisten eri asemapaikkojen osalta, joissa ostovoima oli huomattavasti vääristynyt suhteessa pääkaupunki Berliinin elinkustannuksiin (51 kohta).

Tämän vuoksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jo asiassa Chavane de Dalmassy ym. vastaan komissio antamassaan tuomiossa vahvistanut, että ostovoiman vastaavuuden periaate saattaa edellyttää sitä, että neuvosto tätä tuomiota täytäntöönpannessaan vahvistaa erityiset korjauskertoimet siitä lähtien, lam Saksan korjauskerroin vahvistetaan suhteessa Berliinin elinkustannuksiin. Kantajat eivät siis voi vedota tähän tuomioon välttääkseen, että heidän luottamuksensuojaansa olisi loukattu riidanalaisena aikana vahvistettaessa palkkoja suhteessa Berliinin elinkustannuksiin vahvistetun Saksan korjauskertoimen perusteella. Asetuksessa N:o 3161/94 on itse asiassa kyse asiassa Chavane de Dalmassy ym. vastaan komissio annetun tuomion 56 kohdan täytäntöönpanosta sovellettavissa säännöksissä vahvistetusta päivästä lähtien eli 1.7.1994 lähtien. Neuvosto on siis soveltanut ostovoiman vastaavuuden periaatetta ja siten myös yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Se on pyrkinyt välttämään tilannetta, jossa Karlsruhessa työskentelevät virkamiehet saisivat tämän periaatteen vastaisesti perusteetonta etua siten, että heille maksettaisiin palkkaa, joka on laskettu suhteessa Berliinin elinkustannuksiin vahvistetun Saksan korjauskertoimen perusteella, kun elinkustannukset Berliinissä ovat selvästi korkeammat kuin Karlsruhessa (52 kohta).

Lisäksi väitteestä, jonka mukaan asetuksella N:o 3161/94 loukattaisiin kantajien saavutettuja oikeuksia, on todettava, että palkkalaskelmissa, joilla korjattiin 1.7. ja 31.12.1994 väliseltä ajalta maksettua palkkaa, ei ole tehty negatiivista korjausta asetuksen N:o 3161/94 soveltamisen vuoksi. Asetuksessa on vahvistettu Karlsruhen erityiseksi korjauskertoimeksi 99,8, mikä vastaa täysin aikaisemmin suhteessa Bonnin elinkustannuksiin vahvistettua Saksan korjauskerrointa, jonka perusteella kantajien palkkalaskelmat 1.7. ja 31.12.1994 väliseltä ajalta vahvistettiin ilman, että he olisivat riitauttaneet niitä. Lisäksi sikäli kuin kantajat väittävät, että riidanalaisena aikana olisi pitänyt soveltaa suhteessa Berliinin elinkustannuksiin vahvistettua Saksan korjauskerrointa, on syytä todeta, että tämä väite on selvästi ostovoiman vastaavuuden periaatteen vastainen, koska elinkustannukset Karlsruhessa ovat selvästi alemmat kuin Berliinissä. Näin ollen kantajat eivät voi perustellusti väittää, että ostovoiman vastaavuuden periaate antaa oikeuden soveltaa Berliinin elinkustannusten perusteella vahvistettua korjauskerrointa heidän palkkoihinsa (53 kohta).

Tämän vuoksi neuvosto ei ole loukannut oikeusvarmuuden eikä saavutettujen oikeuksien periaatetta antaessaan asetuksen N:o 3161/94, vaan se on itse asiassa soveltanut oikein ostovoiman vastaavuuden periaatetta henkilöstösääntöjen asiaan sovellettavissa säännöksissä vahvistetuissa aikarajoissa (54 kohta).

Ratkaisu:

Kanne hylätään.