ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
31

Oikeuskäytännöstä ilmenee, että sovellettaessa suoraa yhteyttä koskevaa arviointiperustetta – mikä on verohallinnon ja kansallisten tuomioistuinten tehtävä – on otettava huomioon kaikki olosuhteet, joissa kyseiset liiketoimet on toteutettu, ja huomioon on otettava vain ne liiketoimet, jotka liittyvät objektiivisesti verovelvollisen veronalaiseen toimintaan. Tällaisen yhteyden olemassaolo on näin ollen arvioitava kyseisen liiketoimen objektiivisen sisällön perusteella (ks. vastaavasti tuomio 22.10.2015, Sveda, C-126/14, EU:C:2015:712, 29 kohta).
47

Edellä esitetyn perusteella kolmanteen kysymykseen on vastattava, että puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että se estää kansallisen säännöstön, jonka mukaan kansallinen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi on saatettu hakemus sellaisen vapaudenmenetyksen käsittävän yhteisen rangaistuksen määräämisestä täytäntöönpanoa varten, jossa otetaan huomioon muun muassa toisen jäsenvaltion tuomioistuimen antaman aiemman tuomion yhteydessä määrätty rangaistus, muuttaa tässä tarkoituksessa viimeksi mainitun rangaistuksen täytäntöönpanotapaa.
90

Asetuksen N:o 343/2003 antamiseen johtaneen komission ehdotuksen (KOM(2001) 447 lopullinen) perusteluista ilmenee, että turvapaikkahakemus on katsottava jätetyksi heti, kun toimivaltainen viranomainen on vahvistanut turvapaikanhakijan aikomuksen, ja että tämän asetuksen 4 artiklan 2 kohta on peräisin 15.6.1990 tehdyn Dublinin yleissopimuksen 18 artiklassa asetetun komitean tietyistä yleissopimuksen täytäntöönpanomääräyksistä 9.9.1997 tekemän päätöksen N:o 1/97 (EYVL 1997, L 281, s. 1) 2 artiklasta. Tämän viimeksi mainitun artiklan 1 kohdassa täsmennettiin, että turvapaikkahakemus katsotaan jätetyksi, ”kun asianomaisen jäsenvaltion viranomaiset ovat saaneet siitä kirjallisen tiedon: tapauskohtaisesti joko turvapaikanhakijan täyttämän lomakkeen tai viranomaisten laatiman pöytäkirjan”.
3

Asetuksen N:o 139/2004 johdanto-osan 5, 6, 8 ja 20 perustelukappaleen sanamuoto on seuraava: ”(5) On – – varmistettava, että uudelleenjärjestelyt eivät aiheuta pysyvää vahinkoa kilpailulle. Yhteisön oikeudessa on sen vuoksi oltava säännöksiä keskittymistä, jotka saattavat olennaisesti estää tehokasta kilpailua yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla. (6) Sen vuoksi on tarpeen erityinen oikeudellinen väline, jolla kaikkia keskittymiä voitaisiin tehokkaasti valvoa niillä yhteisössä esiintyvän kilpailun rakenteeseen olevien vaikutusten kannalta ja joka olisi ainoa tällaisiin keskittymiin sovellettava väline. Neuvoston asetus (ETY) N:o 4064/89 on mahdollistanut yhteisön politiikan kehittymisen tällä alalla. Saatujen kokemusten perusteella on syytä laatia uudelleen mainitun asetuksen säännökset, jotta säännökset voidaan sopeuttaa yhdentyneiden markkinoiden ja Euroopan unionin tulevan laajentumisen aiheuttamiin haasteisiin. Perustamissopimuksen 5 artiklassa tarkoitettujen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tavoitteena olevan kilpailun vääristymisen estämiseksi yhteismarkkinoilla vapaaseen kilpailuun perustuvan avoimen markkinatalouden periaatteen mukaisesti. – – (8) Tämän asetuksen säännösten tulisi koskea merkittäviä rakenteellisia muutoksia, joiden vaikutukset markkinoihin ulottuvat jäsenvaltion kansallisten rajojen ulkopuolelle. Tällaisia keskittymiä olisi yleensä tarkasteltava yksinomaan yhteisön tasolla ’yhden luukun’ järjestelmää soveltaen ja toissijaisuusperiaatetta noudattaen. – – (20) On tarkoituksenmukaista määritellä keskittymän käsite siten, että se sisältää toimet, jotka pysyvästi muuttavat keskittymään osallistuvien yritysten valvontaa ja siten markkinoiden rakennetta. Sen vuoksi tätä asetusta on aiheellista soveltaa kaikkiin yhteisyrityksiin, jotka hoitavat pysyvästi kaiken itsenäiselle taloudelliselle yksikölle kuuluvan toiminnan. On lisäksi asianmukaista käsitellä yhtenä keskittymänä toimia, jotka ovat läheisesti yhteydessä toisiinsa siten, että niitä yhdistää ehto tai ne muodostuvat suhteellisen lyhyen ajanjakson aikana tapahtuvista arvopapereita koskevista liiketoimista.”
7

Kuninkaan asetuksen 240/2007 15 §:ssä täsmennetään seuraavaa: ”1. Kun yleiseen järjestykseen, yleiseen turvallisuuteen tai kansanterveyteen perustuvat syyt sitä edellyttävät, jokin seuraavista toimenpiteistä voidaan kohdistaa Euroopan unionin jäsenvaltion tai muun Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen sopimuspuolena olevan valtion kansalaisiin ja heidän perheenjäseniinsä: – – c) määrätä asianomaisen karkottamisesta tai käännyttämisestä Espanjan alueelta. Euroopan unionin jäsenvaltion tai muun Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen sopimuspuolena olevan valtion kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä osalta heidän kansalaisuudestaan riippumatta voidaan tehdä karkottamispäätös, mikäli he ovat saaneet pysyvän oleskeluoikeuden Espanjassa, vain siinä tapauksessa, että siihen on olemassa vakavia yleistä järjestystä tai yleistä turvallisuutta koskevia perusteita. Ennen tällaisen päätöksen tekemistä on niin ikään otettava huomioon se, kuinka kauan asianomainen on oleskellut sen alueella ja kuinka hyvin asianomainen on kotoutunut Espanjan yhteiskuntaan ja kulttuuriin, hänen ikänsä, terveydentilansa, perhe- ja taloudellinen tilanteensa sekä se, missä määrin asianomaisella on yhteyksiä kotimaahansa. – – 4. Jos karkottamispäätös pannaan täytäntöön yli kahden vuoden kuluttua sen tekemisestä, toimivaltaisten viranomaisten on arvioitava, ovatko aineelliset olosuhteet karkottamispäätöksen tekemisen jälkeen muuttuneet, ja varmistettava, että asianomaisen henkilön yleiselle järjestykselle tai yleiselle turvallisuudelle aiheuttama uhka on edelleen todellinen. 5. Kun toteutetaan jokin edellä 1–4 momentissa säädetyistä toimenpiteistä, on otettava huomioon seuraavat perusteet: a) Kyseiset toimenpiteet on toteutettava yleistä järjestystä ja yleistä turvallisuutta sääntelevän lainsäädännön ja tällä alalla voimassa olevien säännösten mukaisesti. b) Kyseiset toimenpiteet on voitava kumota viran puolesta tai asianosaisen vaatimuksesta, jos niiden toteuttamisen perusteena olevat syyt lakkaavat olemasta olemassa. c) Kyseisiä toimenpiteitä ei voida toteuttaa taloudellisista syistä. d) Kun kyseisiä toimenpiteitä toteutetaan yleistä järjestystä tai yleistä turvallisuutta koskevista syistä, niiden perusteena on oltava yksinomaan niiden kohteena olevan henkilön oma käyttäytyminen, ja hänen on joka tapauksessa muodostettava todellinen, välitön ja riittävän vakava uhka, joka vaikuttaa johonkin yhteiskunnan olennaiseen etuun ja jota toimivaltaisen viranomaisen on arvioitava asiakirja-aineistossa olevien poliisi-, vero- tai lainkäyttöviranomaisten lausuntojen perusteella. Aiemmat rikostuomiot eivät yksin saa olla perusteena tällaisten toimenpiteiden toteuttamiselle. – –”
39

Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että asetuksen N:o 44/2001 9 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, luettuna yhdessä sen 11 artiklan 2 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että ensimmäiseen jäsenvaltioon sijoittautunut työnantaja, joka on maksanut edelleen palkkaa liikenneonnettomuuden johdosta pois työstä olleelle työntekijälleen ja jolle kyseisen työntekijän oikeudet suhteessa mainitussa onnettomuudessa mukana olleen ajoneuvon korvausvastuun varalta vakuuttaneeseen yhtiöön, joka on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon, ovat siirtyneet, voi viimeksi mainitussa säännöksessä tarkoitettuna ”vahingonkärsineenä” nostaa kanteen mainittua vakuutusyhtiötä vastaan ensimmäisen jäsenvaltion tuomioistuimissa silloin, kun suora kanne on mahdollinen.
72

Näin ollen, kuten jo tämän tuomion 40 kohdassa todettiin, mitä enemmän viitteitä mahdollisesta asetuksen N:o 562/2006 21 artiklan a alakohdan mukaisesta vastaavasta vaikutuksesta saadaan, sitä tarkempia on oltava niiden täsmennysten ja rajoitusten, jotka koskevat jäsenvaltioiden poliisiviranomaisten raja-alueella käyttämää toimivaltaa, ja sitä tarkemmin kyseisiä täsmennyksiä ja rajoituksia on noudatettava. Nyt käsiteltävässä asiassa yksi tällainen viite on se, että BPolG:n 22 §:n 1a momentissa tarkoitettujen tarkastusten tarkoitus ei eroa raja-tarkastusten tarkoituksesta varsinkaan niiltä osin kuin kyseisillä tarkastuksilla pyritään ehkäisemään laitonta maahantuloa Saksan liittotasavallan alueelle tai estämään se, mikä on osittain päällekkäinen asetuksen N:o 562/2006 2 artiklan 10 alakohdassa säädetyn määritelmän kanssa, jonka mukaan rajatarkastusten tarkoituksena on varmistaa, että henkilöt voidaan päästää jäsenvaltioiden alueelle.
3

Direktiivin 2008/95 3 artiklan, jonka otsikko on ”Rekisteröinnin esteet ja mitättömyysperusteet”, 1 ja 3 kohdassa säädetään seuraavaa: ”1. Seuraavia merkkejä ei saa rekisteröidä tai, jos ne on rekisteröity, ne on julistettava mitättömiksi: – – b) tavaramerkit, joilta puuttuu [erottamiskyky]; c) yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä muodostetut tavaramerkit, jotka voivat elinkeinotoiminnassa osoittaa tavaroiden tai palvelujen lajia, laatua, määrää, käyttötarkoitusta, arvoa tai maantieteellistä alkuperää, tavaroiden valmistusajankohtaa tai palvelujen suoritusajankohtaa taikka muita tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia; – – 3. Tavaramerkiltä ei saa evätä rekisteröintiä tai sitä julistaa mitättömäksi 1 kohdan b, c tai d alakohdan mukaisesti, jos tavaramerkki on ennen rekisteröintihakemuksen tekopäivää käytössä tullut [erottamiskykyiseksi]. Jäsenvaltio voi säätää, että tämä koskee myös tavaramerkkiä, joka on tullut [erottamiskykyiseksi] rekisteröintihakemuksen tekopäivän tai rekisteröintipäivän jälkeen.”
35

Lisäksi SEUT 297 artiklan 2 kohdan kolmannesta alakohdasta ilmenee, että toimista, jotka on julkaistava virallisessa lehdessä, poiketen muun muassa päätökset, joille on osoitettu vastaanottaja, on annettava tiedoksi niille, joille ne on osoitettu, ja ne tulevat voimaan, kun ne on n annettu tiedoksi.
20

Nyt käsiteltävässä tapauksessa asetuksen N:o 1698/2005 ja asetuksen N:o 1974/2006 säännöksissä ei vahvisteta asetuksen N:o 1698/2005 36 artiklan b alakohdan iv alakohdassa tarkoitetun tuen maksamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä sen tilanteen varalta, että Natura 2000 ‑alueeksi määritetty metsäala on samanaikaisesti sekä valtion omistuksessa että yksityisessä omistuksessa. Kyseisen asetuksen 42 artiklan 1 kohdassa nimittäin säädetään periaatteesta, jonka mukaan Natura 2000 ‑tukea myönnetään sellaisia metsiä ja metsäaloja varten, jotka ovat yksityisten omistajien tai heidän yhdistystensä taikka kuntien tai kuntayhtymien omistuksissa. Asetuksen N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 1974/2006 30 artiklan 4 kohdan a alakohdassa vahvistetaan tämän periaatteen rajat, sillä siinä täsmennetään, että mainitun 42 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan eivät kuulu keskus- tai aluehallinnon tai valtion omistamien yritysten omistama metsä ja muu metsämaa.
32

Tässä yhteydessä on palautettava mieleen myös, että unionin tuomioistuin on katsonut, että rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen 26.10.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY (EUVL 2005, L 309, s. 15), jolla direktiivi 91/308 on korvattu, pääasiallisena tavoitteena on estää rahoitusjärjestelmän käyttö rahanpesutarkoituksiin ja terrorismin rahoitukseen, kuten ilmenee sen nimestä ja perustelukappaleista sekä siitä, että mainittu direktiivi on annettu – niin kuin sitä edeltänyt direktiivi 91/308 – kansainvälisessä asiayhteydessä, jotta unionissa sovellettaisiin hallitustenvälisen rahanpesunvastaisen toimintaryhmän (jäljempänä FATF), joka on tärkein kansainvälinen rahanpesun torjuntaelin, antamia suosituksia ja tehtäisiin niistä sitovia (ks. tuomio 25.4.2013, Jyske Bank Gibraltar, C‑212/11, EU:C:2013:270, 46 kohta).
Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28.3.1983 annetun neuvoston direktiivin 83/189/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna asiakirjalla Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, 8 artiklan 1 kohtaa, ja teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22.6.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.7.1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/48/EY, 8 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että seuraamus, jonka mukaan turvallisuusmääräyksistä, joita on noudatettava leikki- ja oleskelupaikkojen sekä niiden telineiden ja turva-alueiden sijainnissa, asentamisessa, suunnittelussa ja toiminnallisessa järjestämisessä, annetun asetuksen (Regulamento que estabelece as condições de segurança a observar na localização, implantação, conceção e organização funcional dos espaços de jogo e recreio, respetivamente, equipamento e superfícies de impacto), joka on liitetty 27.12.1997 annettuun asetukseen (Decreto-Lei) nro 379/97, sellaisena kuin se on muutettuna 19.5.2009 annetulla asetuksella (Decreto-Lei) nro 119/2009, 16 §:n 1 ja 2 momentin kaltaiseen ilmoittamatta jätettyyn tekniseen määräykseen ei voida vedota, koskee ainoastaan mainittua teknistä määräystä eikä koko sitä säädöstä, johon se sisältyy.
27

Ensimmäisen valitusperusteen ensimmäisestä osasta on korostettava, että Ellinikos Chrysos ei riitauta ”lähes tuotantokunnossa” olevan kaivoskiinteistön määritelmää – sellaisena kuin komissio on sen vahvistanut ja unionin yleinen tuomioistuin on sen maininnut valituksenalaisen tuomion 96 kohdassa –, jonka mukaan kaivoskiinteistö on ”lähes tuotantokunnossa”, jos se on tai on ollut toimintakuntoinen tai jos siitä on tehty toteutettavuustutkimus. Koska Stratonin ja Olympiadan kaivokset ovat olleet toimintakuntoisia mutta niiden toiminta on ollut keskeytyksissä muista kuin taloudellisista syistä ja koska Skouriesin kaivoksesta oli tehty toteutettavuustutkimus, unionin yleistä tuomioistuinta ei voida moittia siitä, että se on tehnyt oikeudellisen virheen vahvistaessaan, että valittajalle kyseessä olevien kaivoskiinteistöjen luovuttamisella myönnetyn edun arviointi koski kaivoksia, jotka olivat ”lähes tuotantokunnossa”.
Euroopan unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdalla pyritään siihen yleisen edun mukaiseen tavoitteeseen, että merkkejä tai ilmauksia, joilla kuvaillaan sen tyyppisiä tavaroita tai palveluita, joita varten rekisteröintiä haetaan, on jokaisen saatava vapaasti käyttää, mukaan lukien käyttö yhteismerkissä taikka yhdistelmä- tai kuviomerkissä. Tällä säännöksellä estetään siis se, että ainoastaan yksi yritys saisi tavaramerkkirekisteröinnin perusteella käyttää tällaisia merkkejä tai ilmauksia.

Kun on erityisesti kyse merkeistä tai ilmauksista, joita voidaan käyttää sen tyyppisten tavaroiden maantieteellisen alkuperän ilmaisemiseen, joita varten tavaramerkki halutaan rekisteröidä, eli erityisesti maantieteellisistä nimistä, yleisen edun mukaista on, että ne ovat vapaasti käytettävissä, koska näillä merkeillä tai ilmauksilla voidaan kuvailla kyseisentyyppisten tavaroiden laatua ja muita ominaisuuksia ja koska niillä tämän lisäksi voidaan vaikuttaa eri tavoin kuluttajien valintoihin esimerkiksi niin, että kuluttajat yhdistävät tavarat miellyttäväksi kokemaansa maantieteelliseen paikkaan.

Merkin rekisteröinti tulisi evätä mainitun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla vain, jos maantieteellinen nimi, joka halutaan rekisteröidä tavaramerkiksi, on sellaisen paikan nimi, jonka asianomainen kohderyhmä yhdistää hakemuksen tekemishetkellä kyseisentyyppisiin tavaroihin, tai jos on kohtuudella odotettavissa, että tällainen yhdistäminen voitaisiin tehdä vastaisuudessa.

On kuitenkin todettava, että asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta ei lähtökohtaisesti ole esteenä sellaisten maantieteellisten nimien rekisteröimiselle, jotka eivät ole asianomaisessa kohderyhmässä tunnettuja tai joiden ei ainakaan katsota viittaavan maantieteelliseen paikkaan, eikä myöskään sellaisten nimien rekisteröimiselle, jotka ovat sellaisten paikkojen nimiä, joiden ominaispiirteiden vuoksi on epätodennäköistä, että tämän tyyppisten tavaroiden tai palvelujen katsottaisiin asianomaisessa kohderyhmässä olevan peräisin tästä paikasta.

(ks. 36–39 kohta)
Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevan 18.3.1999 tehdyn määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sellaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan työntekijöille, joiden kanssa on tehty pääasiassa kyseessä olevan täydentävän sopimuksen kaltainen määräaikainen työsopimus osa-aikaeläkkeelle jäävältä työntekijältä vapaaksi jäävien työtuntien kattamiseksi, sen ajanjakson päättyessä, jonka osalta nämä työsopimukset on tehty, maksettava korvaus on pienempi kuin vakituisille työntekijöille maksettava korvaus, kun heidän työsopimuksensa sanotaan irti objektiivisesta syystä.
Energiatehokkuudesta, direktiivien 2009/125/EY ja 2010/30/EU muuttamisesta sekä direktiivien 2004/8/EY ja 2006/32/EY kumoamisesta 25.10.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/27/EU 7 ja 20 artiklaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sellaiselle kansalliselle säännöstölle, jolla ensisijaisena energiatehokkuusvelvoitteiden täyttämismuotona otetaan käyttöön järjestelmä, jonka mukaan kansalliseen energiatehokkuusrahastoon on vuosittain suoritettava maksuosuus, kunhan kyseisellä säännöstöllä yhtäältä taataan energiasäästöjen saavuttaminen samassa määrin kuin kyseisen direktiivin 7 artiklan 1 kohdan perusteella käyttöön otettavissa olevilla energiatehokkuusvelvoitejärjestelmillä, ja kunhan se toisaalta täyttää kyseisen direktiivin 7 artiklan 10 ja 11 kohdassa asetetut edellytykset, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.

(ks. 37 kohta ja tuomiolauselma 1)
Maksupalveluista sisämarkkinoilla, direktiivien 2002/65/EY, 2009/110/EY ja 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta sekä direktiivin 2007/64/EY kumoamisesta 25.11.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/2366 35 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyltä, joka on tehnyt rinnakkaiskäyttösopimuksen rinnakkaiskäyttökumppanin kanssa, ei evätä tässä säännöksessä säädettyä pois sulkemisen etua eikä siihen siten sovelleta kyseisen direktiivin 35 artiklan 1 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia siinä tapauksessa, että tämä rinnakkaiskäyttökumppani ei ole maksupalveluntarjoaja eikä tarjoa maksupalveluja tässä järjestelyssä rinnakkaiskäyttötuotteiden osalta. Sitä vastoin kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyltä, joka on hyödyntänyt asiamiestä maksupalvelujen tarjoamisessa, evätään tämä pois sulkemisen etu ja siihen sovelletaan siten mainitussa 35 artiklan 1 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia.

(ks. 69 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)
Metalaksyylin hyväksynnän uusimisen voimassaoloaikaan liittyvät kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun asetuksen N:o 1107/2009 80 artiklan 7 kohdan täytäntöönpanosta ja korvattavien aineiden luettelon laatimisesta annetun asetuksen 2015/408 oikeusvaikutukset toteutuvat metalaksyylin tuojaan nähden ainoastaan täytäntöönpanotoimenpiteiden välityksellä. Asetuksen N:o 1107/2009 ja erityisesti sen 24 artiklan 2 kohdan säännöksistä nimittäin seuraa, että sillä, että metalaksyyli luokitellaan asetuksessa 2015/408 korvattavaksi aineeksi, ei ole vaikutusta tämän aineen hyväksynnän uusimismenettelyn soveltamiseen. Tämä menettely, samoin kuin sellaisen tehoaineen, jota ei ole sisällytetty asetuksen 2015/408 liitteenä olevaan luetteloon, hyväksynnän uusimismenettely, edellyttää sitä, että komissio antaa asetuksen N:o 1107/2009 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

Päätös koskee SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla erikseen muita kuin niitä, joille se on osoitettu, ainoastaan silloin, kun tämä päätös vaikuttaa niihin niille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella ne erottuvat kaikista muista ja ne voidaan näin ollen yksilöidä samalla tavalla kuin se, jolle päätös on osoitettu. Se, että Euroopan unionin neuvostolla tai komissiolla on velvollisuus erityissäännösten nojalla ottaa huomioon suunnittelemansa toimen vaikutukset tiettyjen yksityishenkilöiden tilanteeseen, voi olla omiaan yksilöimään nämä, kun tämä toimi vaikuttaa niihin sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella ne erottuvat kaikista muista.

Kun kyse on metalaksyylin tuojan kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun asetuksen N:o 1107/2009 80 artiklan 7 kohdan täytäntöönpanosta ja korvattavien aineiden luettelon laatimisesta annetusta asetuksesta 2015/408 nostamasta kanteesta, ainoastaan se seikka, että valittaja on osallistunut menettelyyn, jonka päätteeksi metalaksyyli sisällytettiin direktiivin 91/414 liitteeseen I, ei ole omiaan yksilöimään sitä riidanalaiseen asetukseen nähden. Asetus 2015/408 koskee valittajaa ainoastaan sen objektiivisen ominaisuuden vuoksi, joka valittajalla on metalaksyylin maahantuojana ja kyseistä ainetta sisältävien tuotteiden myyjänä, samalla tavalla kuin se koskee mitä tahansa muuta talouden toimijaa, joka on tosiasiallisesti tai mahdollisesti samanlaisessa tilanteessa.

(ks. 87, 89, 90 ja 91 kohta)
–

syyttäjä, joka kansallisen oikeuden mukaan on suoraan lain nojalla asianosainen vanhempien vireille panemassa menettelyssä, on asetuksen N:o 2201/2003 12 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettu menettelyn asianosainen. Se, että tämä asianosainen vastustaa lapsen vanhempien suorittamaa tuomioistuimen valintaa sen jälkeen, kun asia on saatettu vireille kyseisessä tuomioistuimessa, on esteenä sille, että menettelyn kaikkien asianosaisten katsottaisiin hyväksyneen oikeuspaikkasopimuksen kyseisenä ajankohtana. Tällaisen vastustuksen puuttuessa kyseisen asianosaisen hyväksyntää voidaan pitää implisiittisenä ja edellytyksen siitä, että kaikki menettelyn asianosaiset ovat yksiselitteisesti asian vireillepanoajankohtana hyväksyneet oikeuspaikkasopimuksen, voidaan katsoa täyttyneen, ja