ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Perheenjäsenten oleskeluoikeus - Työntekijän puolison toistaiseksi voimassa oleva oleskelulupa - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan jäsenvaltion alueella asuvien ja sinne asettuneiden henkilöiden puolisoilta edellytetään lyhyempää oleskeluaikaa kuin toisen jäsenvaltion kansalaisilta ja näiden perheenjäseniltä, jotka eivät täytä kyseistä edellytystä - Asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdan vastainen syrjintä - Syrjintää ei ole

(EY:n perustamissopimuksen 8 a artikla (josta on muutettuna tullut EY 18 artikla); neuvoston asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

$$Jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa edellytetään, että maassa siirtotyöläisinä olevien jäsenvaltioiden kansalaisten puolisot ovat asuneet neljä vuotta kyseisen jäsenvaltion alueella ennen kuin he voivat hakea siellä pysyvää oleskelulupaa ja saada tämän hakemuksensa tutkituksi, kun taas sellaisten jäsenvaltion alueelle asettuneiden henkilöiden puolisoille, joihin ei sovelleta maahanmuuttolainsäädännön mukaisia oleskeluaikarajoituksia, on asetettu ainoastaan 12 kuukauden oleskelua koskeva edellytys, ei merkitse asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdan vastaista syrjintää.

Voimassa olevan yhteisön oikeuden mukaan jäsenvaltion kansalaisten oleskeluoikeus toisen jäsenvaltion alueella ei ole ehdoton. Tämä perustuu perustamissopimuksen kolmannen osan III osastoon sisältyviin henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskeviin määräyksiin ja niiden soveltamiseksi annettuihin johdetun oikeuden säännöksiin sekä perustamissopimuksen toisen osan määräyksiin ja erityisesti perustamissopimuksen 8 a artiklaan (josta on muutettuna tullut EY 18 artikla), jossa annetaan jokaiselle unionin kansalaiselle oikeus vapaasti liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella mutta viitataan samalla nimenomaisesti perustamissopimuksessa määrättyihin ja sen soveltamisesta annetuissa säännöksissä säädettyihin rajoituksiin ja ehtoihin. Jäsenvaltioilla on näin ollen oikeus ottaa huomioon niiden omien kansalaisten ja muiden jäsenvaltioiden kansalaisten välinen objektiivinen ero, kun ne vahvistavat edellytyksiä, joilla näiden henkilöiden puolisot voivat jäädä pysyvästi jäsenvaltion alueelle.

( ks. 30, 31 ja 35 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen kauppapolitiikka - Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa - Kroatian ja Slovenian tasavalloista sekä Jugoslaviaan kuuluvista Bosnian ja Hertsegovinan, Makedonian ja Montenegron tasavalloista peräisin olevien tuotteiden tuonnissa yhteisöön sovellettava menettely - Entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta peräisin olevan baby-beef-tyyppisen naudanlihan tuonti yhteisöön - Aiemmin toimivaltaisen viranomaisen antamat alkuperäistodistukset, kun uutta toimivaltaista viranomaista ei ollut vielä osoitettu - Alennettua tuontimaksua koskevan etuuskohtelun ulkopuolelle jättäminen

(Neuvoston asetuksen N:o 545/92 7 artikla; komission asetus N:o 859/92)

Tiivistelmä

$$Kroatian ja Slovenian tasavalloista sekä Jugoslaviaan kuuluvista Bosnian ja Hertsegovinan, Makedonian ja Montenegron tasavalloista peräisin olevien tuotteiden tuonnissa yhteisöön sovellettavasta menettelystä annetun neuvoston asetuksen N:o 545/92 7 artiklaa ja Kroatian ja Slovenian tasavalloista sekä Jugoslaviaan kuuluvista Bosnian ja Hertsegovinan, Makedonian ja Montenegron tasavalloista peräisin olevien tiettyjen naudanlihatuotteiden tuonnissa sovellettavista yksityiskohtaisista säännöistä annettua komission asetusta N:o 859/92 on tulkittava siten, että entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta peräisin oleville ja sieltä yhteisöön syys-lokakuussa 1992 tuoduille baby-beef-tyyppisen naudanlihan erille, joita koskevat alkuperätodistukset oli antanut jugoslavialainen viranomainen, joka oli toimivaltainen ennen kuin yhteisö irtisanoi Euroopan talousyhteisön ja Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan välisen yhteistyösopimuksen, ei voida myöntää asetuksen N:o 545/92 7 artiklassa tarkoitettua alennettua tuontimaksua koskevaa etuuskohtelua, vaikka uutta toimivaltaista viranomaista ei ollut osoitettu entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa varten vielä silloin, kun nämä tuonnit tapahtuivat.

( ks. 56 kohta ja tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Yhdenvertainen kohtelu - Jäsenvaltion toisessa jäsenvaltiossa työskenteleviltä asukkailtaan kantama "yleinen sosiaaliturvamaksu" ei ole hyväksyttävissä

(EY:n perustamissopimuksen 48 ja 52 artikla (joista on muutettuina tullut EY 39 ja EY 43 artikla); neuvoston asetuksen N:o 1408/71 13 artikla)

Tiivistelmä

$$Jäsenvaltio ei noudata EY:n perustamissopimuksen 48 ja 52 artiklan (joista on muutettuina tullut EY 39 ja EY 43 artikla) sekä asetuksen N:o 1408/71 13 artiklan mukaisia velvoitteitaan, mikäli se edellyttää suoritettavan yleistä sosiaaliturvamaksua - josta kertyvät tulot menevät vanhuusetuuksista, jälkeen jääneiden etuuksista sekä sairaus- ja perhe-etuuksista vastaaville elimille - kyseisessä jäsenvaltiossa asuvien mutta toisessa jäsenvaltiossa työskentelevien työntekijöiden ja ammatinharjoittajien ansiotulojen ja niihin rinnastettavien tulojen osalta, vaikka kyseiset työntekijät ja ammatinharjoittaja eivät mainitun asetuksen mukaan ole asuinjäsenvaltion sosiaaliturvalainsäädännön alaisia.

Koska tällainen maksu on nimenomaisesti tarkoitettu suoraan kyseisen jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmän rahoittamiseen, se kuuluu asetuksen N:o 1408/71 soveltamisalaan ja on asetuksen 13 artiklassa sekä edellä mainituissa perustamissopimuksen määräyksissä, jotka artiklalla on pantu täytäntöön, tarkoitetun kaksien maksujen perimistä koskevan kiellon vastainen maksu.

Tähän ei vaikuta se, että maksun suorittaminen ei oikeuta mihinkään suoraan ja yksilöitävissä olevaan vastikkeeseen etuuksien muodossa, eikä myöskään se seikka, että maksu koskee vain suhteellisen pientä työntekijöiden ja ammatinharjoittajien määrää ja että riidanalainen maksu on suuruudeltaan hyvin pieni.

(ks. 31 kohta, 34-35 kohta, 37-38 kohta, 45-46 kohta, 48 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Vientituki - Ennakollista maksua koskeva hakemus tullivarastointimenettelyn alaisen tavaran osalta - Hakemuksen peruuttaminen ja tavaran saattaminen uudestaan vapaaseen vaihdantaan - Vientitukien maksaminen siitä huolimatta, että niitä koskeva hakemus oli peruutettu - Viejän velvollisuus palauttaa aiheettomasti saamansa maksut - Vakuuden vapauttaminen

(Komission asetuksen N:o 2220/85 29 artiklan ensimmäinen kohta sekä komission asetuksen N:o 3665/87 29 artiklan 2 kohta, 31 artiklan 1 kohta ja 33 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

$$Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3665/87 33 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1615/90, luettuna yhdessä maataloustuotteiden vakuusjärjestelmän soveltamista koskevien yhteisten yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamisesta annetun asetuksen N:o 2220/85 29 artiklan ensimmäisen kohdan kanssa, ei sovelleta tilanteessa, jossa viejä, esitettyään asetuksen N:o 3665/87 29 artiklan 2 kohdan mukaisesti toimivaltaisille kansallisille viranomaisille ennakollista vientitukea koskevan maksuhakemuksen tullivarastointimenettelyn alaisen tavaran osalta, peruuttaa hakemuksensa palauttaakseen kyseisen tavaran yhteisön tullialueelle, mutta peruuttamisesta huolimatta viejälle maksetaan alun perin haettu ennakollinen vientituki.

Tällaisissa olosuhteissa asetuksen N:o 3665/87 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus on vapautettava ja viejän on, soveltaen kansallisia perusteettoman edun palautusta koskevia säännöksiä, palautettava ainoastaan ennakollisena vientitukena maksettu määrä.

(ks. 43 ja 44 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Maito ja maitotuotteet - Nimitysten suojaaminen - Nimityksen "juusto" käyttämistä sellaisesta erityisruokavaliovalmisteesta, jossa luonnollinen rasva on korvattu kasvirasvalla, ei voida hyväksyä - Kuvaavien lisäysten merkitseminen ei vaikuta asiaan

(Neuvoston asetuksen N:o 1898/87 3 artiklan 1 kohta; neuvoston direktiivin 89/398/ETY 3 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

$$Maidon ja maitotuotteiden kaupan pitämisessä käytettävien nimitysten suojelemisesta annetun asetuksen N:o 1898/87 3 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä erityisravinnoksi tarkoitettuja elintarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 89/398/ETY 3 artiklan 2 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että maitotuotteesta, jossa maitorasva on ruokavalioon liittyvistä syistä korvattu kasvirasvalla, ei saa käyttää nimitystä juusto.

Sellaisia nimityksiä kuin "kasviöljyä sisältävä erityisruokavaliojuusto (tai kasviöljyä sisältävä erityisruokavaliopehmytjuusto) rasvan osalta modifioitua ravitsemusta varten" ei saa käyttää sellaisista maidosta saatavista tuotteista, joissa yksi luonnollinen ainesosa on korvattu ulkoisella aineella, vaikka tällaista nimitystä täydennettäisiin pakkaukseen merkityillä kuvaavilla lisäyksillä, kuten "tämä erityisruokavaliojuusto sisältää runsaasti monityydyttymättömiä rasvahappoja" tai "tämä erityisruokavaliojuusto sopii erinomaisesti sille, joka kiinnittää huomiota kolesteroliin". Näissä kuvaavissa lisäyksissä ei nimittäin ainoastaan jätetä osoittamatta selvästi sitä, että maitorasva on kokonaan korvattu kasvirasvalla, vaan niillä jopa lisätään kuluttajien sekaannuksen vaaraa vihjaamalla kyseisen asetuksen 3 artiklan 2 kohdan vastaisesti käsitteellä "juusto" siihen, että kyseiset tuotteet olisivat maitotuotteita.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvät muutoksenhakumenettelyt - Direktiivi 89/665/ETY - Päätös tarjouskilpailun ratkaisemisesta - Jäsenvaltioiden velvollisuus huolehtia tarjoajien oikeussuojan kattavuudesta

(Neuvoston direktiivin 89/665/ETY 2 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta sekä 2 artiklan 6 kohdan toinen alakohta)

2 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvät muutoksenhakumenettelyt - Direktiivi 89/665/ETY - Jäsenvaltioiden velvollisuus säätää menettelystä, jolla haetaan muutosta tarjouskilpailun ratkaisemista koskeviin päätöksiin - Kansallinen lainsäädäntö, joka ei täytä direktiivin vaatimuksia - Velvollisuus korvata yksityisille aiheutunut vahinko silloin, kun kansallista oikeutta ei ole mahdollista tulkita direktiivin mukaisesti

(Neuvoston direktiivin 89/665/ETY 2 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta)

Tiivistelmä

1 Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 89/665/ETY 2 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan sekä toisaalta tämän artiklan 6 kohdan toisen alakohdan säännöksiä on yhdessä luettuina tulkittava siten, että jäsenvaltiot ovat velvollisia huolehtimaan siitä, että - siltä osin kuin kysymys on hankintayksikön sopimuksen tekemistä edeltävästä päätöksestä, jolla tämä valitsee hankintamenettelyyn osallistuneista tarjoajista sen, jonka kanssa se tekee sopimuksen - kaikissa tapauksissa ja riippumatta mahdollisuudesta saada vahingonkorvausta, jos sopimus on jo tehty, on muutoksenhakumenettely, jossa valittaja voi edellytysten täyttyessä saada kumotuksi kyseisen päätöksen.

2 Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 89/665/ETY 2 artiklan 1 kohdan a ja b alakohtaa ei voida tulkita siten, että jäsenvaltioiden julkisten hankintojen tekemistä koskevissa asioissa toimivaltaisilla muutoksenhakuelimillä on oikeus käsitellä muutoksenhakua tämän säännöksen mukaisin edellytyksin, ja näin on huolimatta siitä, ettei sellaista tarjouskilpailun ratkaisemista koskevaa päätöstä ole olemassa, johon kyseisessä säännöksessä säädetyllä tavalla voisi hakea muutosta sen kumoamiseksi.

Näissä olosuhteissa ja jos kansallisia säännöksiä ei voida tulkita tavalla, joka olisi direktiivin mukainen, kyseiset henkilöt voivat asianmukaisten kansallisten menettelysääntöjen mukaisesti vaatia niiden vahinkojen korvaamista, jotka ovat aiheutuneet siitä, ettei direktiiviä ole säädetyssä määräajassa pantu täytäntöön.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Euroopan yhteisöjen erioikeudet ja vapaudet - Yhteisöjen virkamiehet ja muuhun henkilöstöön kuuluvat - Yhteisöjen maksamien palkkojen vapauttaminen kansallisista veroista - Soveltamisala - Luonnollisten henkilöiden tulojen verotus - Sallittu verotus

(Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 13 artikla)

Tiivistelmä

$$Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 13 artiklassa ei kielletä jäsenvaltiota, joka myöntää veronhuojennuksen talouksille, joissa vain toisella puolisoista on ansiotuloja tai joissa molemmilla puolisoilla on ansiotuloja mutta toisen tulot jäävät alle tietyn indeksisidonnaisen määrän, epäämästä tätä verotuksellista etua talouksilta, joissa toinen puolisoista on sellainen Euroopan yhteisöjen virkamies tai muuhun henkilöstöön kuuluva henkilö, jonka palkka ylittää tämän enimmäismäärän.

Vähennysoikeuden epäämisen syynä ei ole se, että kyseessä on yhteisöjen virkamies, jonka tulot ylittävät kyseisen indeksisidonnaisen määrän, vaan syynä on vähennysoikeuden yleinen ja objektiivinen edellytys, jota sovelletaan puolisoihin, joista toinen on virkamies, aivan samalla tavoin kuin kehen tahansa verovelvolliseen silloin, kun kyse on niiden tulojen määrästä, josta vähennysoikeuden saaminen riippuu.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteisön oikeus - Periaatteet - Yhdenvertainen kohtelu - Kansalaisuuteen perustuva syrjintä - Lainsäädäntöä, jonka mukaan yhdistyksen oikeushenkilöllisyyden myöntäminen edellyttää, että sen jäsenillä on tietty kansallisuus, ei voida hyväksyä - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen

(EY:n perustamissopimuksen 6 artikla (josta on muutettuna tullut EY 12 artikla))

Tiivistelmä

Jäsenvaltio, joka asettaa yhdistyksen oikeushenkilöllisyyden myöntämisedellytykseksi sen, että yhdistyksen hallintoelimissä on oltava tämän jäsenvaltion kansalaisuuden omaava jäsen, tai sen, että vähintään tietyllä määrällä, jopa enemmistöllä sen jäsenistä, on oltava tämä sama kansalaisuus, ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 6 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 12 artikla) mukaisia velvoitteitaan.

Tällainen yhdistyksen perustamisoikeuteen liittyvä lainsäädäntö, jota sovelletaan muiden jäsenvaltioiden kansalaisiin, kuuluu perustamissopimuksen soveltamisalaan, koska sillä vaikutetaan perustamissopimuksessa taattuihin perusvapauksiin ja rikotaan sen 6 artiklaa, jossa kielletään kansallisuuteen perustuva syrjintä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Maito ja maitotuotteet - Maidon lisämaksu - Lisämaksusta vapautettujen viitemäärien myöntäminen - Euroopan yhteisöihin vuonna 1995 liittyneen jäsenvaltion alun perin myöntämät viitemäärät - Määrittäminen vuosien 1991-1993 keskimääräisten toimitusten perusteella - Vähennyskertoimien soveltaminen uusiin tuottajiin ja tuotantoaan lisänneisiin tuottajiin - Keskeytymättömän tuotantojakson edellytys - Hyväksyttävyys asetuksen N:o 3950/92 ja syrjintäkiellon periaatteen kannalta

(EY:n perustamissopimuksen 40 artiklan 3 kohdan toinen alakohta (josta on muutettuna tullut EY 34 artiklan 2 kohdan toinen alakohta); vuoden 1994 liittymisasiakirja; neuvoston asetus N:o 3950/92)

Tiivistelmä

$$Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annettua asetusta N:o 3950/92, sellaisena kuin se on muutettuna asiakirjalla Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista, sekä erityisesti perustamissopimuksen 40 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa (josta on muutettuna tullut EY 34 artiklan 2 kohdan toinen alakohta) tarkoitettua yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on tulkittava siten, että ne eivät estä 1.1.1995 Euroopan yhteisöihin liittyneen jäsenvaltion alun perin myönnettäviä tilakohtaisia viitemääriä (ns. maitokiintiöitä) koskevaa kansallista lainsäädäntöä, jossa

- määritetään sellaisten tuottajien tilakohtaiset viitemäärät, jotka eivät ole muuttaneet tuotantoaan 1.1.1991 ja 31.12.1994 välisenä aikana, vuosien 1991-1993 keskimääräisten toimitusten perusteella;

- sellaisista tuottajista, jotka eivät ole muuttaneet tuotantoaan 1.1.1991 ja 31.12.1994 välillä, ja ekologista maidontuotantoa harjoittavista tuottajista poiketen 1.1.1991 ja 31.12.1994 välillä tuotantonsa aloittaneiden uusien tuottajien ja saman ajanjakson aikana aikaisempaa tuotantoaan lisänneiden tuottajien tilakohtaista viitemäärää laskettaessa sovelletaan vähennyskertoimia, jotka ovat lisäksi toisistaan poikkeavia;

- myönnetään tilakohtainen viitemäärä pelkästään sellaisille tuottajille, joiden tuotanto ei ole keskeytynyt 1.3.1994 ja 1.1.1995 välisenä aikana, jollei tämän ajanjakson aikana vastoin tahtoaan toimituksensa keskeyttänyt tuottaja voi vedota erityisiin perusteisiin viitemäärän myöntämiseksi.

( ks. 41 ja 61 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Yhteisön oikeus - Tulkinta - Tehokas vaikutus

2 Yhteisön oikeus - Tulkinta - Erikieliset säädöstekstit - Kieliversioiden eroavuudet

3 Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Valmisteverot - Direktiivit 92/12/ETY ja 92/83/ETY - Alkoholi ja alkoholijuomat - Välilliset verot, joilla on erityistarkoitus - Soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt

(Neuvoston direktiivin 92/12/ETY 3 artiklan 2 kohta ja neuvoston direktiivi 92/83/ETY)

Tiivistelmä

1 Kun yhteisön oikeuden säännöstä voidaan tulkita usealla tavalla, etusija on annettava tulkinnalle, jolla voidaan varmistaa säännöksen tehokas vaikutus.

(ks. 21 kohta)

2 Yhteisön säädöksen erikielisten versioiden poiketessa toisistaan kyseessä olevaa säännöstä tai määräystä on tulkittava sen lainsäädännön systematiikan ja tavoitteen mukaan, jonka osa säännös on.

(ks. 22 kohta)

3 Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY 3 artiklan 2 kohdassa, jonka tarkoituksena on, että jäsenvaltiot voivat säätää paitsi alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annetussa neuvoston direktiivissä 92/83/ETY säädetystä vähimmäismääräisestä valmisteverosta myös muista välillisistä veroista, joilla on erityistarkoitus eli muu kuin budjettiin liittyvä tavoite, ei edellytetä, että jäsenvaltiot noudattaisivat kaikkia valmistevero- tai arvonlisäverosäännöksiä veron perusteen määräämisen, laskemisen, verovaateen täytäntöönpanokelpoisuuden ja valvonnan osalta. Riittää, jos välillinen vero, jolla on erityistarkoitus, on näiltä osin jommankumman yhteisön lainsäädännössä säädetyn verotustekniikan systematiikan mukainen.

(ks. 19 ja 27 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kumoamiskanne - Kumoamistuomio - Ulottuvuus - Velvollisuus tarkastella uudelleen kumottua tointa vastaavaa päätöstä, johon ei ole haettu muutosta - Velvollisuutta ei ole

(EY:n perustamissopimuksen 176 artikla (josta on tullut EY 233 artikla))

2 Kumoamiskanne - Määräajat - Päätös, johon ei ole haettu muutosta määräajassa - Oikeusvarmuus - Toimielimen velvollisuus tarkastella uudelleen päätöstä, kun vastaavat päätökset on kumottu - Velvollisuutta ei ole

(EY:n perustamissopimuksen 173 artikla (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla))

Tiivistelmä

1 Vaikka perustamissopimuksen 176 artiklassa (josta on tullut EY 233 artikla) asianomainen yhteisöjen toimielin velvoitetaankin huolehtimaan siitä, ettei toimea, jolla kumottu toimi korvataan, rasita kumoamistuomiossa todettu lainvastaisuus, määräys ei kuitenkaan merkitse sitä, että yhteisöjen toimielimen on niiden pyynnöstä, joille samanlaiset tai vastaavanlaiset päätökset on osoitettu mutta jotka eivät itse ole hakeneet niihin muutosta, tarkasteltava uudelleen nämä päätökset, joiden väitetään olevan samalla tavoin lainvastaisia.

Kumoamistuomion vaikutuksia on kuitenkin rajoitettu kahdella tavalla:

- Silloin kun yhteisöjen tuomioistuin päättää toimivallan ylitystä koskevasta asiasta, se ei voi lausua kanteen ulkopuolisesta seikasta, minkä vuoksi kumoavassa tuomiossa ei voida ylittää sitä, mitä kantaja on vaatinut.

- Vaikka yhteisöjen tuomioistuinten antamalla kumoamistuomiolla on ehdoton oikeusvoima sekä tuomion tuomiolauselman että niiden perustelujen osalta, jotka ovat tuomiolauselman välttämätön tuki, tämä oikeusvoima ei voi aiheuttaa sellaisen vastaavasta syystä lainvastaisen toimen kumoamista, jota ei ole saatettu yhteisöjen tuomioistuinten arvioitavaksi.

2 Ellei se, jolle päätös on osoitettu, ole nostanut kannetta perustamissopimuksen 173 artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla) määrätyssä määräajassa, kyseinen päätös tulee sen osalta lopulliseksi. Kanteen nostamiselle varatuilla määräajoilla pyritään turvaamaan oikeusvarmuus estämällä se, että sellaisista yhteisön toimista, joilla on oikeusvaikutuksia, voitaisiin rajoittamattoman ajan nostaa kanteita. Oikeusvarmuuden periaate estää sen, että kun useat samanlaiset yksittäispäätökset, joilla määrätään sakkoja, on tehty yhteisessä menettelyssä ja kun vain jotkut niistä, joille päätökset on osoitettu, ovat vaatineet oikeusteitse niiden kumoamista ja saaneet ne kumotuksi, toimista päättäneen toimielimen olisi muiden adressaattien vaatimuksesta tarkasteltava uudelleen kumoamiskanteen perustelukohtien valossa niiden päätösten laillisuus, joista ei ole nostettu kannetta, ja arvioitava tämän tarkastelun perusteella, onko suoritetut sakot syytä palauttaa.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta tehty yleissopimus - Täytäntöönpano - Valtiossa, jossa tuomio on annettu, täytäntöönpanokelpoiset tuomiot - Tällaisten tuomioiden käsite - Muodollinen täytäntöönpanokelpoisuus - Täytäntöönpanon vaatiminen täytäntöönpanovaltiossa - Sellaisen myöhemmin annetun tuomion vaikutus, joka ei kuulu yleissopimuksen soveltamisalaan ja josta johtuu täytäntöönpanoa koskeva immuniteetti valtiossa, jossa tuomio on annettu - Sen valtion tuomioistuimen arviointi, jossa tuomio on annettu

(27.9.1968 allekirjoitetun yleissopimuksen 31 artiklan 1 kappale ja 36 artikla)

Tiivistelmä

Tuomioistuimen toimivaltaa ja tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen 31 artiklan ensimmäisessä kappaleessa käytettyä termiä "täytäntöönpanokelpoinen" on tulkittava niin, että se tarkoittaa ainoastaan sitä, ovatko ulkomailla annetut tuomiot muodollisesti täytäntöönpanokelpoisia, eikä sitä, millä edellytyksillä nämä tuomiot voidaan täytäntöönpanna valtiossa, jossa ne on annettu. Täytäntöönpanovaltion tuomioistuimen asiana on yleissopimuksen 36 artiklan mukaisen, ulkomaisen päätöksen eksekvatuuria koskevan muutoksenhaun yhteydessä ratkaista soveltamansa oikeuden mukaan, mukaan lukien kansainvälisen yksityisoikeuden säännöt, mitkä ovat valtiossa, jossa tuomio on annettu, konkurssimenettelyssä, joka ei kuulu yleissopimuksen soveltamisalaan, annetun tuomion oikeusvaikutukset täytäntöönpanovaltion alueella.