Asia C‑105/13

P. J. Vonk Noordegraaf

vastaan

Staatssecretaris van Economische Zaken

(College van Beroep voor het bedrijfslevenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Maatalous — Yhteinen maatalouspolitiikka — Tilatukijärjestelmä — Asetus (EY) N:o 73/2009 — 34, 36 ja 137 artikla — Tukioikeudet — Laskentaperuste — Karjan ja viljelijän käytettävissä viitekautena olleiden viljelylohkojen perusteella maksettavat palkkiot — Viljelylohkojen pinta-alan määrittämistä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen muuttaminen — Tukikelpoisten hehtaarien määrän pienentyminen — Viljelijän tukioikeuksiensa määrän pienentämistä ja niiden yksikköarvon korottamista koskeva hakemus — Asetus (EY) N:o 796/2004 — 73 a artiklan 2 a kohta — Hyväksyttävyys”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 5.6.2014

Maatalous — Yhteinen maatalouspolitiikka — Suorat tukijärjestelmät — Yhteiset säännöt — Tilatukijärjestelmä — Tukioikeuksien laskeminen — Tilan pinta-alan huomioon ottaminen — Velvollisuus laskea tukioikeudet uudelleen, jos pinta-ala on määritetty virheellisesti

(Neuvoston asetuksen N:o 73/2009 137 artikla; komission asetuksen N:o 796/2004, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 380/2009, 73 a artiklan 2 a kohta)

Asetuksissa N:o 1782/2003 ja N:o 73/2009 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän sekä asetuksessa N:o 479/2008 säädettyjen täydentävien ehtojen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 796/2004, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 380/2009, 73 a artiklan 2 a kohtaa on tulkittava siten, että viljelijän tukioikeudet on laskettava uudelleen, jos mainitun viljelijän tukioikeuksia alun perin määritettäessä hänen viitemääränsä on jaettu liian suurella hehtaarimäärällä kyseisessä jäsenvaltiossa tuolloin sovellettujen viljelylohkojen pinta-alan määrittämistä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vuoksi. Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten N:o 1290/2005, N:o 247/2006, N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen N:o 1782/2003 kumoamisesta annetun asetuksen N:o 73/2009 137 artiklaa ei voida soveltaa asetuksen N:o 796/2004 73 a artiklan 2 a kohdassa tarkoitettuun korjaukseen.

Kun näet toimivaltaiset viranomaiset ovat ottaneet huomioon pientareiden, teiden ja ojien kaltaisia maiseman piirteitä viljelijän viljelylohkoja määrittäessään, on katsottava, että tälle myönnettyjen tukioikeuksien määrä on kyseisessä 73 a artiklan 2 a kohdassa tarkoitetulla tavalla virheellinen. Tässä yhteydessä on oletettava, että kyseinen viljelijä ei voi kohtuudella havaita tällaista virhettä, koska se on toimivaltaisten kansallisten viranomaisten soveltaman menetelmän välitön seuraus. Lisäksi on niin, että koska asetuksen N:o 73/2009 137 artiklan 1 kohdan tavoitteena on oikeusvarmuuden periaatetta koskevista syistä suojella vilpittömässä mielessä olevia viljelijöitä, jotka ovat saaneet aiheettomasti tukia, eikä rangaista tulevaisuudessa sellaisia viljelijöitä, joille on myönnetty liian suuri määrä tukioikeuksia, asetuksen N:o 796/2004 73 a artiklan 2 a kohta ei kuulu asetuksen N:o 73/2009 137 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.

(ks. 47, 49–51, 54, 55 ja 59 kohta sekä tuomiolauselma)