FI Euroopan unionin virallinen lehti C 191/6

Valitus, jonka Comercializadora Eloro, SA on tehnyt 9.2.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-354/14, Comercializadora Eloro v. SMHV – Zumex Group (Zumex), 9.12.2015 antamasta tuomiosta

(Asia C-71/16 P)

(2016/C 191/09)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittaja: Comercializadora Eloro, SA (edustaja: abogado J. L. de Castro Hermida)

Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Zumex Group, SA

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— katsoo näytön esitetyksi ja ottaa vastaan valitusmenettelyn lopussa esitetyn asiakirjan, joka esitettiin uudestaan oikeudenkäyntimenettelyä koskevan kanteen yhteydessä ja joka jakautuu numeroituihin asiakirjoihin 1–7, kuten kanteen liitteessä olevien asiakirjojen luettelossa täsmennetään

— katsoo hallinnollisessa menettelyssä esitetyn näytön nojalla, että valittaja (Comercializadora Eloro, SA) on näyttänyt riittävällä tavalla toteen tavaramerkkinsä ”JUMEX” todellisen ja tosiasiallisen käytön kyseessä olevana aikana ja kyseessä olevalla alueella luokkaan 32 kuuluvia mehuja varten

— siitä syystä, että valittaja (väitteentekijä) on näyttänyt toteen tavaramerkin aikaisemman käytön, epää haetun tavaramerkin ”ZUMEX” rekisteröinnin kaikkien luokkaan 32 kuuluvien tavaroiden osalta, koska kuluttajille syntyy sekaannusvaaraa, jos molempia merkkejä käytetään markkinoilla, kun otetaan huomioon niiden kirjoitusasun samankaltaisuus ja samanlainen käyttö.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste: Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (1) 42 artiklan 2 kohtaa ja soveltamisasetuksen (2) 22 säännön 2 ja 3 kohtaa on rikottu.

EUIPO:n väiteosasto on katsonut, että väitteentekijän (valittaja) esittämä näyttö täytti vähimmäisvaatimukset, jotta se saattoi todeta, että tavaramerkkiä oli käytetty tosiasiallisesti viiteaika ja viitealueella.

Valituksenalaisessa tuomiossa esitetyt epäilykset siitä, olivatko Alankomaiden oikeuden mukaan perustetun yhtiön Nidera General Merchandise, BV:n myymät tuotteet todella saapuneet Euroopan unionin alueelle, perustuvat yksinomaan viitetodisteeseen, eli kyseisen yhtiön internetsivustoon osoitteessa www.ngm-int.com, jossa yhtiö toteaa, että sen liiketoimien kohteena ovat Länsi-Afrikan maat.

Kyseiseltä internetsivustolta peräisin olevilla seikoilla ei ole katsottava olevan näyttöarvoa, koska ne on hankittu hetkellä, jolloin kyseistä näyttöä arvioitiin, eli ajankohtana lähellä 5.8.2011, joka ajoittuu kahdeksan vuotta myöhempään kuin käytöstä esitettävän näytön kannalta merkityksellisen ajanjakson alku ja kolme vuotta myöhempään kuin sen päättyminen. Tällä välin kyseisen yhtiön liiketoiminta ja sen maantieteellinen sijoittautuminen on voinut muuttua huomattavasti. Oikeudellisen johdonmukaisuuden vuoksi näyttö, joka on esitetty tavaramerkin käytön kiistämiseksi, koskee niin ikään merkityksellistä ajanjaksoa, eikä sen jälkeisiä vuosia.

Todisteina esitetyissä laskuissa todetaan, että Alankomaiden oikeuden mukaan perustettu yhtiö Nidera General Merchandise, BV, jonka kotipaikka on Rotterdamissa, ei pelkästään osta tuotteita, vaan myös säilyttää myytyjä tuotteita, mistä voidaan päätellä, että kyseiset tuotteet ovat saapuneet Euroopan unionin alueelle.

Väitteentekijä (valittaja) on esittänyt näyttöä edellä mainitun yhtiön kuulumisesta Nidera-konserniin, joka on sijoittautunut useisiin Euroopan valtioihin, mukaan luettuna Espanjaan tytäryhtiönsä ”Nidera Agro Comercial, SA” välityksellä, mikä merkitsee varteenotettavaa viittausta siitä, että mainitun yhtiön ostamat tuotteet oli tarkoitettu Euroopan markkinoille.

Koska väitteentekijä on täyttänyt sillä olevan todistustaakan tavaramerkkinsä käytöstä ja koska tämä käyttö on varmennettu esittämällä laskut, jotka kattavat tavaramerkillä merkittyjen tuotteiden myynnin, tämän näytön keinotekoisuutta koskevaan riitautukseen on sovellettava käännettyä todistustaakka, ja tavaramerkin rekisteröintiä hakevalla yhtiöllä on oltava todistustaakka esitetyn näytön riittämättömyydestä, eivätkä tämän täyttämiseksi riitä pelkät väitteet tai olettamat.

Toinen valitusperuste: yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 15 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu

Se seikka, että Alankomaiden oikeuden mukaan perustettu yhtiö Nidera General Merchandise, BV mainitaan tavaroiden säilyttäjänä esitetyissä laskuissa, tekee mahdottomaksi sen, että Euroopan unionin tulliviranomaiset olisivat asettaneet tavarat ulkoiseen passitusmenettelyyn, ja antaa aihetta päätellä, että tuotteet on tosiasiallisesti tuotu merkitykselliselle alueelle, vaikka ne sittemmin onkin viety Afrikkaan.

Valituksenalaisessa tuomiossa hylätään argumentti, jonka mukaan tuonti yksinomaan jälleenvientiä varten on tavaramerkin tosiasiallista käyttöä, sillä perusteella, että tällaisella toiminnalla ei voida luoda tai säilyttää markkinaosuuksia. Tilanne on kuitenkin kohteensa kannalta samanlainen kuin yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 15 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetty mahdollisuus, eli tavaramerkin määrittäminen yksinomaan vientiä varten, eikä myöskään tällä toiminnalla voida luoda tai säilyttää markkinaosuuksia unionin alueella.

Kolmas valitusperuste: yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 76 artiklan 2 kohtaa on rikottu

Mainitusta artiklasta ja oikeuskäytännöstä seuraa, että yleissääntönä on myös liian myöhään esitettyjen argumenttien ja näytön vastaanottaminen, ja näin ollen EUIPO:lla olevaa harkintavaltaa on tulkittava rajoittavasti ja siten, että hylkäämiselle on esitettävä perustelut. Harkintavalta ei merkitse mielivaltaa tai subjektiivisuutta.

Valitusmenettelyn lopussa esitetyt uudet laskut ja tuotteiden etiketit, jotka esitetään asiakirjoissa 1–7, olivat perustavanlaatuisia, koska niillä voitiin sen johdosta, että ne olivat peräisin muilta eurooppalaisilta yhtiöiltä, häivyttää epäilykset, jotka liittyivät Alankomaiden oikeuden mukaan perustetun yhtiön Nidera General Merchandise, BV:n laskuihin.

Väitteentekijällä (valittaja) on ollut tavaramerkkinsä käyttöä koskevan näytön esittämisessä sekä ajallisia vaikeuksia, koska näyttöä kerättiin kolme vuotta käytön jälkeen, että maantieteellisiä vaikeuksia, koska väitteentekijä on Meksikon oikeuden mukaan perustettu yhtiö, jonka ensisijaiset intressit ovat Amerikan mantereella.

Ajallisten ja maantieteellisten seikkojen tutkinnan ja määräajan päätyttyä esitetyillä asiakirjoilla oikeusriidan ratkaisemiseksi olevan äärimmäisen merkityksen olisi pitänyt johtaa siihen, että EUIPO ottaa kyseiset asiakirjat vastaan, katsoo että tavaramerkin aikaisempi käyttö on näytetty toteen ja suorittaa tarpeellisen vertailun riidanalaisten tavaramerkkien välillä sen ratkaisemiseksi, syntyykö kuluttajalle sekaannusvaaraa.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (kodifioitu versio), EUVL, L 78, s. 1.

(2) Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annettu komission asetus (EY) N:o 2868/95, EYVL L 303, s. 1.