ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
87.

Käsiteltävänä olevassa asiassa ei kuitenkaan ole aihetta ajatella kummankaan edellytyksen täyttyvän. Erityisesti Leonhard Matthiasin yhteys Tanskaan, jossa hän on asunut suuren osan elämästään, jossa hänen voidaan olettaa saaneen ystäviä ja jonne hänen voidaan olettaa asettuneen, on aito ja vakaa. Tältä osin – ja kun otetaan huomioon vastaavissa olosuhteissa tapahtuva kieltäytyminen nimen rekisteröinnistä yksittäisessä tapauksessa esiintyvien erityisten seikkojen perustella – palautan mieleen, että Saksan viranomaisten ja tuomioistuinten, samoin kuin kaikkien jäsenvaltioiden, on ensisijaisesti otettava huomioon lapsen etu. ( 48 ) On hyvin todennäköisesti nyt kymmenettä syntymäpäiväänsä lähestyvän Leonhard Matthiasin etujen mukaista, että sen jäsenvaltion viranomaiset, jonka kansalainen hän on, tunnustavat sukunimen, joka hänellä on ollut lähes koko elämänsä ajan siinä jäsenvaltiossa, jossa hänellä on vakituinen asuinpaikka.
84.

Ehdotan, että Finanzgericht Kölnin (Saksa) esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin vastataan seuraavasti: Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 647/2005, mukaan ja asetuksen N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21.3.1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 647/2005, mukaan, ja kun otetaan huomioon oikeus vapaaseen liikkuvuuteen ja yhdenvertaiseen kohteluun, ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen tarkasteleman kaltaisessa tilanteessa olevalla henkilöllä ei ole oikeutta siihen, että asuinvaltion lainsäädäntöä sovellettaisiin siten, että hän saisi kyseisen lainsäädännön mukaista lapsilisää, riippumatta siitä, palaako kyseinen henkilö työpäivien jälkeen perheensä asuntoon vai ei.
11.

Komissio teki riidanalaisen päätöksen 4.4.2003. Päätöksen päätösosan sanamuoto on seuraava: ”1 artikla Hakemusten hyväksyttävyys MOO IV:n vetoisuustavoitteiden kasvattamista koskevat hakemukset katsotaan hyväksymiskelpoisiksi seuraavilla edellytyksillä: 1. Jäsenvaltiot ovat toimittaneet hakemukset tapauskohtaisesti ennen 31 päivää joulukuuta 2001. 2. Alusten on oltava asianmukaisesti yhteisön alusrekisteriin rekisteröityjä. 3. Kyseinen alus on kokonaispituudeltaan vähintään 15 metriä pitkä. 4. Vetoisuuden lisäys johtuu olemassa olevassa rekisteröidyssä aluksessa, joka töiden aloittamishetkellä on vähintään viisi vuotta vanha, pääkannen yläpuolella tehdyistä tai tehtävistä uudenaikaistamistöistä. Jos alus on menetetty merellä, vetoisuuden lisäys on seurausta korvaavan aluksen suuremmasta pääkannen yläpuolisesta vetoisuudesta menetettyyn alukseen verrattuna. 5. Vetoisuuden lisääminen on perusteltua, jos tavoitteena on parantaa turvallisuutta, navigointia, hygieniaa, tuotteiden laatua ja työoloja koskevia tekijöitä. 6. Muutetun tai korvaavan aluksen pääkannen alapuolista vetoisuutta ei ole lisätty. Hakemukset MOO IV:n konetehoa koskevien tavoitteiden kasvattamiseksi eivät ole hyväksymiskelpoisia. 2 artikla Edellä 1 artiklassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti hyväksytyt hakemukset luetellaan liitteessä I. Edellä 1 artiklassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti hylätyt hakemukset luetellaan liitteessä II. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Belgian kuningaskunnalle, Irlannille, Alankomaiden kuningaskunnalle, Ruotsin kuningaskunnalle sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneelle kuningaskunnalle.”
13.

Finanzgericht oli kuitenkin epävarma siitä, oliko sen suorittama lain tulkinta ja soveltaminen sopusoinnussa yhteisön oikeuden ja EY 43 artiklassa taatun sijoittautumisvapauden kanssa. Niinpä se on päättänyt lykätä siinä vireillä olevaa oikeudenkäyntiä ja esittää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko se, että Saksan liittotasavalta käsittelee lähtövaltiona kotimaisen yhtiön valuuttakurssitappiota, joka johtuu kyseisen yhtiön italialaiselle kiinteälle toimipaikalleen antaman niin sanotun alkupääoman kotiuttamisesta, osana kiinteän toimipaikan voittoa ja Italian kanssa vuonna 1925 kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn sopimuksen 3 artiklan 1 ja 3 kappaleen sekä 11 artiklan 1 kappaleen c kohdan mukaisen vapautuksen perusteella jättää sen pois saksalaisen veron määräytymisperusteesta, vaikka valuuttakurssitappiota ei voida sisällyttää Italiassa suoritettavaa veroa varten laskettavaan kiinteän toimipaikan voittoon eikä sitä siten oteta huomioon lähtövaltiossa eikä myöskään kiinteän toimipaikan valtiossa, ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen 52 artiklan (josta on tullut EY 43 artikla) kanssa, kun tätä artiklaa luetaan yhdessä EY:n perustamissopimuksen 58 artiklan kanssa (josta on tullut EY 48 artikla)? 2) Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Onko se, että edellä mainittu valuuttakurssitappio on kyllä luettava saksalaisen veron määräytymisperusteeseen mutta se saadaan vähentää elinkeinomenona vain siinä laajuudessa kuin italialaisesta toimipaikasta ei saada mitään verottomia voittoja, ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen 52 artiklan (josta on tullut EY 43 artikla) kanssa, kun tätä artiklaa luetaan yhdessä EY:n perustamissopimuksen 58 artiklan kanssa (josta on tullut EY 48 artikla)?”
51.

En käsittele kovinkaan laajasti väitettä, jonka mukaan valittajan oikeutta tulla kuulluksi on loukattu. On riittävää todeta, että vaikka tälle oikeudelle saatetaankin asettaa tiettyjä rajoituksia yleiseen turvallisuuteen liittyvistä syistä, nyt esillä olevassa asiassa yhteisön toimielimet eivät ole antaneet valittajalle mahdollisuutta ilmaista kantaansa siihen, ovatko häntä vastaan asetetut pakotteet perusteltuja ja olisiko ne pysytettävä voimassa. Yhdistyneissä Kansakunnissa käytössä oleva menettely luettelosta poistamiseksi on tältä osin laiha lohtu. Tässä menettelyssä hakijat voivat esittää pakotekomitealle tai hallitukselleen pyynnön luettelosta poistamiseksi. ( 52 ) Pyyntöä käsitellään kuitenkin pelkästään hallitustenvälisissä neuvotteluissa. Pakotekomitealla ei ole velvoitetta ottaa hakijan näkemyksiä huomioon. Lisäksi luettelosta poistamista koskevassa menettelyssä ei anneta minkäänlaista oikeutta tutustua tietoihin, joiden perusteella päätös sisällyttää hakija luetteloon on tehty. Itse asiassa oikeus tutustua tällaisiin tietoihin evätään huolimatta perustelluista vaatimuksista, jotka koskevat tarvetta suojata tietojen luottamuksellisuutta. Yksi keskeinen syy siihen, että oikeutta tulla kuulluksi on kunnioitettava, on se, että asianosaisille on annettava mahdollisuus puolustaa oikeuksiaan tehokkaasti erityisesti oikeudenkäynneissä, jotka saatetaan panna vireille hallinnollisen valvontamenettelyn päättymisen jälkeen. Tässä mielessä kuulluksi tulemista koskevan oikeuden kunnioittamisella on suora merkitys tehokasta tuomioistuinvalvontaa koskevan oikeuden takaamisen kannalta. Hallinnollisen tason menettelylliset takeet eivät voi koskaan tehdä myöhemmästä tuomioistuinvalvonnasta tarpeetonta. Tällaisten hallinnollisten takeiden puuttumisella on kuitenkin merkittäviä kielteisiä vaikutuksia tehokasta oikeussuojaa koskevaan valittajan oikeuteen.
Sokerialan yhteinen markkinajärjestely – Kiintiöiden uudelleenjakaminen tai siirto – Neuvoston asetuksen N:o 1785/81, neuvoston asetuksen N:o 193/82 ja neuvoston asetuksen N:o 1260/2001 tulkinta – Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten päätös, jolla määrätään sokerintuotantokiintiöiden uudelleenjakamisesta sokerintuotantoyritysten sulautumista hyväksyttäessä – Julkisessa huutokauppamenettelyssä suoritettava myynti – Kiintiöiden siirron vastikkeellisuus
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Tizzano 11 päivänä heinäkuuta 2002. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta. - Jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönti - Direktiivi 97/11/EY - Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi - Puutteellinen täytäntöönpano. - Asia C-348/01.



Oikeustapauskokoelma 2002 sivu I-10249



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1. Euroopan yhteisöjen komissio vaatii 10.9.2001 EY 226 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta 3 päivänä maaliskuuta 1997 annetun neuvoston direktiivin 97/11/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei joka tapauksessa ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

2. Komissio on kanteessaan esittänyt, että Ranska

i) ei ole pannut täytäntöön direktiivin 1 artiklan 7 ja 11 kohdan säännöksiä kaikkien sellaisten julkisten tai yksityisten hankkeiden osalta, joissa ei ole kyse ympäristönsuojeluun tarkoitettuja laitoksia koskevista hankkeista;

ii) ei ole pannut täysimääräisesti täytäntöön direktiivin liitettä II, koska hankkeet viljelemättömän maan tai osaksi luonnontilassa olevien alueiden ottamiseksi voimaperäiseen maatalouskäyttöön, metsitykset ja tuulivoimalat eivät kuulu ympäristövaikutusten arviointia koskevan kansallisen sääntelyn alaan.

3. Vastauksessaan Ranskan hallitus on myöntänyt, että ensin mainittu laiminlyönti on tapahtunut, mutta kiistänyt jälkimmäisen. Vastineessaan komissio on todennut, että direktiivin liite II oli pantu täytäntöön kansallisessa oikeusjärjestyksessä ja luopunut toisesta kanneperusteestaan.

4. Sen johdosta, että komissio peruutti toisen kanneperusteensa, esillä oleva asia koskee ainoastaan direktiivin 1 artiklan 7 ja 11 kohdan täytäntöönpanon laiminlyöntiä. Koska laiminlyöntiä, jonka komissio väittää tapahtuneen, ei ole kiistetty millään perusteella, kanne on tältä osin hyväksyttävä.

5. Työjärjestyksen 69 artiklan 2, 3 ja 5 kohdan perusteella Ranskan hallituksen vaatimus oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta on hyväksyttävä, koska komissio on peruuttanut yhden alkuperäisistä kanneperusteistaan esittämättä erityisiä syitä, joiden vuoksi peruuttamisen voitaisiin katsoa johtuvan vastaajana olevasta hallituksesta.

Ratkaisuehdotus

6. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa:

1) että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta 3 päivänä maaliskuuta 1997 annetun neuvoston direktiivin 97/11/EY 1 artiklan 7 ja 11 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei joka tapauksessa ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle,

2) että osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Stix-Hackl 10päivänä tammikuuta2002. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin Yhdistynyt kuningaskunta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivin 96/61/EY täytäntöönpanon laiminlyönti. - Asia C-39/01.



Oikeustapauskokoelma 2002 sivu I-02513



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1. Komissio on yhteisöjen tuomioistuimessa 29.1.2001 EY 226 artiklan nojalla nostamallaan kanteella vaatinut yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annettua neuvoston direktiiviä 96/61/EY, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ei ole ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle. Komissio vaatii myös, että Yhdistynyt kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

2. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 226 artiklaan perustuvaa kannetta käsiteltäessä ja arvioitaessa sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä.

3. Asiakirjoista ilmenee, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ollut komission 3.8.2000 päivätyssä perustellussa lausunnossa asetetun kahden kuukauden määräajan päättyessä toteuttanut direktiivissä 96/61/EY edellytettyjä toimenpiteitä erityisesti niin sanottujen off-shore -sähkölaitosten osalta ("off-shore Anlagen").

4. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ei kiistä sitä, että se ei ole antanut säädetyssä määräajassa direktiivin 96/61/EY noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

5. Direktiivin täytäntöönpanoa koskevat yhteisön oikeuden velvoitteet ilmenevät ensiksikin suoraan direktiivistä ja toiseksi muun muassa EY 249 artiklan kolmannesta kohdasta ja EY 10 artiklasta.

6. Koska Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut yhteisön oikeuden mukaisia velvoitteitaan, komission kanne on hyväksyttävä ja todettava, että jäsenvaltio ei ole noudattanut jäsenyysvelvoitteitaan ja se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Ratkaisuehdotus

7. Ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että

1. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annettua neuvoston direktiiviä 96/61/EY, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä;

2. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Jacobs 14 päivänä lokakuuta 1999. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Luxemburgin suurherttuakunta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 94/56/EY - Lentoliikenne - Siviili-ilmailu - Onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinta - Täytäntöönpano. - Asia C-138/99.



Oikeustapauskokoelma 1999 sivu I-09021



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Euroopan yhteisöjen komissio vaatii tässä asiassa yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnan perusperiaatteista 21 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/56/EY(1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

2 Tämän direktiivin 12 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 21.11.1996.

3 Luxemburgin hallitus ei 19.5.1999 yhteisöjen tuomioistuimeen toimittamassaan vastineessa kiistä sitä, ettei se ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä. Se selittää, että viivästyksen syyt ovat pelkästään menettelylliset, sekä viittaa asiassa ilmenneisiin menettelyllisiin vaikeuksiin.

4 Tässä tilanteessa komission kanne on perusteltu.

Ratkaisuehdotus

5 Ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin

1) toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnan perusperiaatteista 21 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/56/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä,

2) velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL L 319, s. 14.
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Alber 10 päivänä kesäkuuta 1999. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Belgian kuningaskunta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - EY:n perustamissopimuksen 6 ja 52 artikla (joista on muutettuina tullut 12 EY artikla ja 43 EY artikla) - Lentoliikenne - Ilma-alusten rekisteröinti. - Asia C-203/98.



Oikeustapauskokoelma 1999 sivu I-04899



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1. Komissio on nostanut kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 28.5.1998 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 6 ja 52 artiklan (joista on muutettuina tullut EY 12 ja EY 43 artikla) mukaisia velvoitteitaan, koska se on kuninkaan asetuksen 3 §:n 3 momentin toisen kohdan c ja d alakohdan nojalla edellyttänyt, että yhteisön toimijoiden on pitänyt asua Belgiassa tai olla sijoittautuneita sinne vähintään vuoden ajan saadakseen rekisteröityä ilma-aluksensa kyseisessä valtiossa.

2. Asian suullinen käsittely saatiin jo aiemmin päätökseen ja ratkaisuehdotus esitettiin 4.3.1999.

3. Yhteisöjen tuomioistuin määräsi 26.3.1999 työjärjestyksen 61 artiklan nojalla suullisen käsittelyn aloitettavaksi uudestaan.

4. Asianosaiset ovat kuitenkin kieltäytyneet uudesta suullisesta käsittelystä.

5. Koska asiassa ei ole esitetty uusia oikeuskysymyksiä tai tosiseikkoja, viittaan tässä yhteydessä 4.3.1999 esittämääni ratkaisuehdotukseen.

6. Ehdotan siten, että yhteisöjen tuomioistuin

1. toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 6 ja 52 artiklan (joista on muutettuina tullut EY 12 ja EY 43 artikla) mukaisia velvoitteitaan, koska se on kuninkaan asetuksen 3 §:n 3 momentin toisen kohdan c ja d alakohdan nojalla edellyttänyt, että yhteisön toimijoiden on pitänyt asua Belgiassa tai olla sijoittautuneita sinne vähintään vuoden ajan saadakseen rekisteröityä ilma-aluksensa kyseisessä valtiossa;

2. velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Julkisasiamiehen raikaisuehdotus Fennelly 18 päivänä kesäkuuta 1998. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta. - Asia C-324/97. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Belgian kuningaskunta. - Asia C-326/97. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 95/27/EY - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti.



Oikeustapauskokoelma 1998 sivu I-06099



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Tämä ratkaisuehdotus koskee kahta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa kannetta, jotka komissio on nostanut Italian tasavaltaa ja Belgian kuningaskuntaa vastaan, koska kyseiset jäsenvaltiot eivät ole noudattaneet hydraulikaivureiden, köysikäyttöisten kaivureiden, puskutraktoreiden, kuormaajien ja kaivurikuormaajien melupäästöjen rajoittamisesta annetun neuvoston direktiivin 86/662/ETY muuttamisesta 29 päivänä kesäkuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/27/EY(1) (jäljempänä direktiivi) 2 artiklan mukaisia velvoitteitaan.

2 Direktiivin 2 artiklan mukaan jäsenvaltioiden oli annettava direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1995. Koska komissio ei saanut kummaltakaan edellä mainituista jäsenvaltioista ilmoitusta tällaisista täytäntöönpanotoimista säädetyssä määräajassa, komissio ryhtyi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 169 artiklassa määrättyyn menettelyyn kumpaakin jäsenvaltiota vastaan ja lähetti niille virallisen huomautuksen 27.2.1996. Koska kumpikaan näistä jäsenvaltioista ei vastannut viralliseen huomautukseen, komissio antoi kumpaakin tapausta koskevan perustellun lausunnon 5.3.1997 ja nosti 15.9.1997 yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen, jota koskevat kannekirjelmät kirjattiin saapuneiksi yhteisöjen tuomioistuimeen 17.9.1997.

3 Kumpikaan kyseisistä jäsenvaltioista ei kiistä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä. Italian tasavalta sitoutui vastineessaan nopeuttamaan menettelyä, jossa direktiivin täytäntöönpanoa koskeva asetus annetaan, kun taas Belgian kuningaskunta ilmoitti vastineessaan täytäntöönpanomenettelyn edenneen loppuvaiheeseen.

Ratkaisuehdotus

4 Näin ollen ehdotan yhteisöjen tuomioistuimelle, että se

- toteaa asiassa C-324/97, että Italian tasavalta ei ole noudattanut hydraulikaivureiden, köysikäyttöisten kaivureiden, puskutraktoreiden, kuormaajien ja kaivurikuormaajien melupäästöjen rajoittamisesta annetun neuvoston direktiivin 86/662/ETY muuttamisesta 29 päivänä kesäkuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/27/EY sekä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 189 ja 5 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ilmoittanut niistä, ja velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja

- ratkaisee asian C-326/97 samalla tavalla Belgian kuningaskunnan osalta.

(1) - EYVL L 168, s. 14.
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus La Pergola 5 päivänä toukokuuta 1998. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Belgian kuningaskunta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivien 90/220/ETY ja 94/51/EY täytäntöönpanon laiminlyönti. - Asia C-343/97.



Oikeustapauskokoelma 1998 sivu I-04291



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Komissio on 1.10.1997 nostamassaan kanteessa vaatinut yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut sille kuuluvia velvoitteitaan, kun se ei ole toteuttanut säädetyssä määräajassa geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön 23 päivänä huhtikuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/220/ETY(1) ja geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä suljetuissa oloissa annetun neuvoston direktiivin 90/219/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen 7 päivänä marraskuuta 1994 annetun komission direktiivin 94/51/EY(2) noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä.

2 Vastaajana oleva jäsenvaltio ei kiistä laiminlyöntejä, joista sitä arvostellaan, vaan toteaa ainoastaan, että parhaillaan valmistellaan säädöksiä, joilla kansallinen lainsäädäntö saatetaan yhteensopivaksi näiden direktiivien kanssa. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan kyseisellä seikalla ei kuitenkaan voida perustella jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä.(3)

3 Ehdotan näin ollen, että yhteisöjen tuomioistuin hyväksyy kanteen ja velvoittaa vastaajana olevan jäsenvaltion korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL L 117, s. 15.

(2) - EYVL L 297, s. 29.

(3) - Ks. mm. asia C-147/94, komissio v. Espanja, tuomio 6.4.1995 (Kok. 1995, s. I-1015).
45.

Syy sääntöjen erilaisuudelle on selvä. Toisessa tapauksessa hakemusten määrä on niin suuri, etteivät hallintoviranomaiset pysty tutkimaan niitä tarkasti ja perustelemaan yksityiskohtaisesti, kun taas toisessa tapauksessa tilanne ei ole tämä. ( 39 ) Toisaalta, kuten yhteisöjen tuomioistuin on jo voinut todeta, alunperin myönnetyn tuen alentaminen tai sen maksatuksen keskeyttäminen taikka vaatimus palauttaa jäsenvaltiolle alun perin myönnettyä tukea on objektiivisesti arvioiden vakavampi toimenpide kuin se, että tuen myöntämisestä kieltäydytään alunperin, kun otetaan huomioon päätöksen seuraukset niiden henkilöiden oikeuksille, joita asia suoraan koskee. Kyse on näet toimenpiteestä, joka on niiden odotusten vastainen, joita asianomaisella on yritystoimintaansa harjoittaessaan ollut ja joiden osalta asianomainen on katsonut voivansa nauttia perustellusta luottamuksesta. ( 40 )