Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisukysymykset – Asian saattaminen unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi – Kansallisen tuomioistuimen, joka saattaa vireille ennakkoratkaisupyyntömenettelyn, velvollisuus ilmoittaa siitä samanaikaisesti oikeusministeriölle – Vaikutuksettomuus

(SEUT 267 artikla; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 23 artikla)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot – Direktiivi 93/13 – 3 artiklassa tarkoitettu kohtuuton ehto – Käsite – Oikeuspaikkalauseke

(Neuvoston direktiivin 93/13 3 artiklan 1 kohta)

3. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot – Direktiivi 93/13 – Kansallisen tuomioistuimen velvollisuus tutkia viran puolesta sen arvioitavaksi saatetussa sopimuksessa olevan ehdon kohtuuttomuutta – Ulottuvuus

(Neuvoston direktiivin 93/13 3 artikla)

Tiivistelmä

1. Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 23 artiklan ensimmäinen kohta ei ole esteenä sellaiselle kansallisen oikeuden säännökselle, jonka mukaan kansallinen tuomioistuin ilmoittaa viran puolesta kyseisen jäsenvaltion oikeusministeriölle ennakkoratkaisumenettelystä samaan aikaan, kun se panee sen vireille.

Ei vaikuta siltä, että tällaisella velvollisuudella voitaisiin katsoa puututtavan SEUT 267 artiklassa luotuun tuomioistuinten vuoropuhelun mekanismiin. Kyseisen jäsenvaltion kansallisilla tuomioistuimilla oleva velvollisuus antaa oikeusministeriölle tiedoksi ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen päätös samanaikaisesti, kun se lähetetään unionin tuomioistuimelle, ei nimittäin ole ennakkoratkaisupyynnön edellytys. Näin ollen sillä ei ole vaikutusta mainittujen tuomioistuinten oikeuteen esittää ennakkoratkaisukysymys, eikä se loukkaa tuomioistuimille SEUT 267 artiklan nojalla myönnettyjä oikeuksia. Lisäksi ei vaikuta siltä, että ilmoitusvelvollisuuden mahdollisella loukkaamisella olisi oikeudellisia seurauksia, jotka voisivat vaikuttaa SEUT 267 artiklassa määrättyyn menettelyyn, kun ei ole esitetty mitään seikkaa, josta voitaisiin päätellä, että kyseisen jäsenvaltion kansalliset tuomioistuimet voisivat mainitun ilmoitusvelvollisuuden perusteella luopua esittämästä ennakkoratkaisupyyntöä unionin tuomioistuimelle.

(ks. 31–35 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)

2. SEUT 267 artiklaa on tulkittava siten, että unionin tuomioistuimella on toimivalta tulkita kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista annetun direktiivin 93/13 3 artiklan 1 kohdan ja sen liitteen mukaista ”kohtuuttoman ehdon” käsitettä ja niitä perusteita, joita kansallinen tuomioistuin voi soveltaa tai joita sen täytyy soveltaa, kun se tutkii sopimusehtoa direktiivin säännökset huomioon ottaen, ja kansallisen tuomioistuimen on mainittujen perusteiden avulla lausuttava tietyn sopimusehdon konkreettisesta luokittelusta käsiteltävän asian olosuhteet huomioon ottaen.

Sopimusehdon kohtuuttomuutta arvioidaan ottaen huomioon sopimuksen kohteena olevien tavaroiden ja palvelujen luonne ja viitaten sopimuksentekohetkellä kaikkiin sopimuksen tekoon liittyviin olosuhteisiin, joihin kuuluu se, että kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan välillä tehtyyn sopimukseen on otettu ehto, josta ei ole erikseen neuvoteltu ja jolla myönnetään yksinomainen toimivalta sen alueen tuomioistuimelle, jossa elinkeinonharjoittajan kotipaikka sijaitsee.

(ks. 42–44 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)

3. Kansallisen tuomioistuimen on ryhdyttävä viran puolesta selvittämistoimiin todetakseen, kuuluuko sen käsiteltävänä olevan riidan kohteena olevassa elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välillä tehdyssä sopimuksessa oleva oikeuspaikkalauseke, jossa myönnetään yksinomainen alueellinen toimivalta, kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista annetun direktiivin 93/13 soveltamisalaan, ja jos näin on, arvioitava viran puolesta tällaisen lausekkeen mahdollista kohtuuttomuutta.

Unionin lainsäätäjän tavoitteleman tehokkaan kuluttajansuojan takaamiseksi tilanteissa, joille on tyypillistä kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan välinen epätasa-arvo, jota voidaan tasoittaa ainoastaan sopimuspuolten ulkopuolisten kolmansien aktiivisilla toimenpiteillä, kansallisen tuomioistuimen on nimittäin selvittämisen ensimmäisessä vaiheessa kaikissa tapauksissa ja kansallisen oikeuden säännöksistä riippumatta selvitettävä, onko riidanalaisesta ehdosta neuvoteltu erikseen elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välillä.

Mainitun selvittämisen toisesta vaiheesta on todettava, että oikeuspaikkalauseketta, josta ei ole erikseen neuvoteltu ja joka on liitetty kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan väliseen sopimukseen ja jossa myönnetään yksinomainen toimivalta sen alueen tuomioistuimelle, joka sijaitsee elinkeinonharjoittajan kotipaikan lähellä sekä maantieteellisesti että liikenneyhteyksien kannalta, on pidettävä direktiivin 3 artiklassa tarkoitettuna kohtuuttomana ehtona, koska se lojaliteettiperiaatteen vastaisesti aiheuttaa kuluttajan vahingoksi huomattavan epätasapainon osapuolten sopimuksesta johtuvien oikeuksien ja velvollisuuksien välille.

(ks. 48, 51−53 ja 56 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta)