Asia C‑133/12 P

Stichting Woonlinie ym.

vastaan

Euroopan komissio

”Muutoksenhaku — Valtiontuki — Sosiaalisen asuntotuotantoalan yhtiöille myönnettyjen tukien järjestelmä — Päätös tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille — Sitoumukset, jotka kansalliset viranomaiset ovat antaneet unionin oikeutta noudattaakseen — SEUT 263 artiklan neljäs kohta — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottamisen edellytykset — Oikeussuojan tarve — Asiavaltuus — Tuensaajat, joita toimi koskee erikseen ja suoraan — ”Suljetun piirin” käsite”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 27.2.2014

Koska kriteeri, jonka mukaan kanne, jonka luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö on nostanut päätöksestä, jota ei ole osoitettu sille, voidaan ottaa tutkittavaksi, jos SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa vahvistetut tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttyvät, on sellainen ehdoton prosessinedellytys, jonka unionin tuomioistuimet voivat tutkia milloin tahansa myös omasta aloitteestaan, unionin yleinen tuomioistuin ei voi kanteen tutkimatta jättäessään tutkia ainoastaan, koskiko päätös kantajia suoraan SEUT 263 artiklan neljännen kohdan toisessa virkkeenosassa tarkoitetuin tavoin. Sen on myöskin analysoitava, voitiinko kanne ottaa tutkittavaksi muiden, kyseisen SEUT 263 artiklan neljännen kohdan kolmannessa virkkeenosassa määrättyjen vähemmän ankarien edellytysten, joiden tutkimiseen ei millään tavoin olisi vaikuttanut toteamus siitä, ettei päätös koskenut valittajia erikseen, perusteella. Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on laiminlyönyt tällaisen analyysin tekemisen. Tällainen virhe on kuitenkin vaikutukseton, jos käy ilmi, ettei kantajien kanne täytä SEUT 263 artiklan neljännen kohdan kolmannessa virkkeenosassa määrättyjä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä. (ks. 32–35 kohta)

Kun käsitellään kumoamiskannetta, jonka luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö on nostanut SEUT 263 artiklan neljännen kohdan kolmannen virkkeenosan perusteella, sen arvioimiseksi, edellyttääkö sääntelytoimi täytäntöönpanotoimenpiteitä, on kiinnitettävä huomiota sen henkilön asemaan, joka vetoaa kanneoikeuteen SEUT 263 artiklan neljännen kohdan kolmannen virkkeenosan perusteella. Jotta lisäksi voidaan tarkistaa, edellyttääkö riidanalainen toimi täytäntöönpanotoimenpiteitä, on käytettävä perustana yksinomaan kanteen kohdetta. Kanne ei täytä SEUT 263 artiklan neljännen kohdan kolmannessa virkkeenosassa määrättyjä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, jos siinä vaaditaan sellaisen päätöksen kumoamista, jolla komissio on vahvistanut olemassa olevan tuen soveltuvan sisämarkkinoille sen jälkeen, kun jäsenvaltion viranomaiset olivat antaneet sitoumuksia, joilla muutettiin tukijärjestelmää, jonka edunsaajia kantajat olivat, ja jos kyseisessä päätöksessä ei määritellä erityisiä konkreettisia seurauksia niiden sitoumusten soveltamiselle kantajien toimintaan. (ks. 37–41 kohta)

Päätös koskee erikseen muita kuin niitä, joille se on osoitettu, ainoastaan silloin, kun se vaikuttaa niiden oikeudelliseen asemaan niille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella ne erottuvat kaikista muista ja ne voidaan yksilöidä samalla tavalla kuin se, jolle päätös on osoitettu. Se, että on mahdollista jokseenkin tarkasti määrittää niiden oikeussubjektien lukumäärä, joihin toimenpiteitä sovelletaan, tai jopa yksilöidä nämä oikeussubjektit, ei mitenkään merkitse sitä, että olisi katsottava, että toimenpide koskee näitä oikeussubjekteja erikseen, jos toimenpidettä sovelletaan siinä objektiivisesti määritellyn oikeudellisen tilanteen tai tosiseikaston perusteella. Kun päätös vaikuttaa sellaiseen henkilöryhmään, jonka jäsenet olivat tiedossa tai yksilöitävissä toimen tekoajankohtana kyseisen ryhmän jäsenille ominaisten kriteerien perusteella, mainitun toimen voidaan kuitenkin katsoa koskevan niitä erikseen taloudellisten toimijoiden rajoitettuun piiriin kuuluvina henkilöinä, ja näin voi olla muun muassa silloin, kun päätöksellä muutetaan kyseisen oikeussubjektin ennen toimen antamista hankkimia oikeuksia. (ks. 44–46 ja 49 kohta)

Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan ensimmäisen kohdan toisen virkkeen mukaan viimeksi mainittu voi siinä tapauksessa, että se kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen päätöksen, ratkaista itse asian lopullisesti, jos asia on ratkaisukelpoinen. Jos unionin tuomioistuin ei voi tässä menettelyn vaiheessa ratkaista unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetun kanteen asiakysymystä, se voi lopullisesti ratkaista, voidaanko kyseinen kanne ottaa tutkittavaksi, jos sillä on käytettävissään tähän tarvittavat tiedot. (ks. 52 ja 53 kohta)

Luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden SEUT 263 artiklan neljännen kohdan toisen virkkeenosan nojalla nostamasta kanteesta on todettava, että kantajien kumottavaksi vaatiman toimen on koskettava niitä paitsi erikseen myös suoraan siten, että sillä on välittömiä vaikutuksia niiden oikeusasemaan ja ettei se jätä viranomaisille, joiden tehtävänä on sen täytäntöönpano, ollenkaan harkintavaltaa, jolloin täytäntöönpano on puhtaasti automaattista ja perustuu yksinomaan unionin oikeuteen eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista. Jäsenvaltion ehdotukset tulevat sitoviksi, kun komissio on EY 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 659/1999 19 artiklan 1 kohtaan perustuvassa menettelyssä tekemässään päätöksessä kirjannut ne. Tätä toteamusta ei voida kyseenalaistaa tässä suhteessa sillä seikalla, että kyseiseen päätökseen kirjatut muutokset otettiin kansalliseen lainsäädäntöön, sillä kansallisilla viranomaisilla ei ole harkintavaltaa, kun ne panevat kyseisen päätöksen täytäntöön. Näin ollen kyseisellä päätöksellä on välittömiä vaikutuksia kyseisen tuen saajien oikeusasemaan. (ks. 55 ja 59–61 kohta)