Asia T-87/05

EDP – Energias de Portugal, SA

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Kilpailu – Keskittymä – Asetus (ETY) N:o 4064/89 – Päätös, jossa keskittymä todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi – Portugalin sähkö- ja maakaasumarkkinat – EDP:n ja Enin toteuttama GDP:n osto – Direktiivi 2003/55/EY – Maakaasumarkkinoiden vapauttaminen – Sitoumukset

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.9.2005

Tuomion tiivistelmä

1. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Perusteet – Sellaisen määräävän aseman luominen tai vahvistaminen, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla olennaisesti estyy – Yhtäaikaisuus – Keskinäinen vaikutus

(EY 82 artikla; neuvoston asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 2 ja 3 kohta)

2. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Sellaisen määräävän aseman luominen tai vahvistaminen, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla olennaisesti estyy – Komission todistustaakka – Keskittymään osallistuvien yritysten pätevästi tekemät sitoumukset – Vaikutuksettomuus

(Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 2 kohta ja 8 artiklan 2 kohta; asetuksen N:o 4064/89 ja asetuksen N:o 447/98 mukaan hyväksyttäviä korjaustoimenpiteitä koskevan komission tiedonannon 43 kohta)

3. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Komission suorittama tutkinta – Keskittymään osallistuvien yritysten antamat sitoumukset, joilla pyritään tekemään ilmoitetusta keskittymästä yhteismarkkinoille soveltuva – Kilpailuongelmien tutkiminen, jota seuraa kunkin näiden ongelmien kannalta merkityksellisen sitoumuksen tutkiminen – Sallittavuus – Edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 2 ja 3 kohta ja 8 artiklan 2 kohta)

4. Kumoamiskanne – Kanneperusteet – Harkintavallan väärinkäyttö – Käsite

(EY 230 artikla)

5. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Komission suorittama tutkinta – Keskittymään osallistuvien yritysten antamat sitoumukset, joilla pyritään tekemään ilmoitetusta keskittymästä yhteismarkkinoille soveltuva – Toimintatapoja koskevien sitoumusten ja rakenteellisten sitoumusten hyväksyttävyys

(Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 2 ja 3 kohta ja 8 artiklan 2 kohta)

6. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Keskittymä markkinoilla, joilla on yhteisön oikeudessa hyväksytty monopoli – Asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdassa mainittuja soveltuvuutta yhteismarkkinoille koskevia edellytyksiä ei sovelleta

(Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55 28 artiklan 2 kohta)

7. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Välttämättömyys analysoida hankkeen välittömiä vaikutuksia – Mahdollisuus ottaa huomioon tulevat vaikutukset

(Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohta)

8. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltumattomuudesta tehtyä päätöstä rasittavat virheet – Virheillä ei ole vaikutusta, jos päätöksellä on muita perusteluja – Yhteismarkkinoille soveltumattomuuden edellytykset täyttyvät vähintään yksien kyseessä olevien markkinoiden osalta

(Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohta)

9. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Komission suorittama tutkinta – Taloudellinen arviointi – Tuomioistuinvalvonta – Rajat

(Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 2 artikla)

10. Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset – Yhteenveto kanneperusteista – Oikeudelliset perusteet, joita ei ole esitetty kannekirjelmässä – Viittaaminen liitteessä oleviin tietoihin – Nopeutettu menettely – Tutkimatta jättäminen

(Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta)

11. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Komission suorittama tutkinta – Keskittymään osallistuvien yritysten antamat sitoumukset, joilla pyritään tekemään ilmoitetusta keskittymästä yhteismarkkinoille soveltuva – Määräajan jälkeen ehdotettujen sitoumusten huomioon ottaminen – Edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 8 artikla; komission asetuksen N:o 447/98 18 artikla; asetuksen N:o 4064/89 ja asetuksen N:o 447/98 mukaan hyväksyttäviä korjaustoimenpiteitä koskevan komission tiedonannon 43 kohta)

12. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Erilliset mutta toisiinsa liittyvät markkinat – Vaikutus

(Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohta)

1. Yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 2 ja 3 kohdassa asetetaan keskittymän yhteismarkkinoille soveltuvuuden arvioimisen osalta kaksi kumulatiivista edellytystä, joista ensimmäinen koskee määräävän aseman luomista tai vahvistamista ja toinen sitä, että määräävän aseman luomisen tai vahvistamisen seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla olennaisesti estyy. Joissain tilanteissa määräävän aseman luomisesta tai vahvistamisesta sellaisenaan voi kuitenkin seurata se, että kilpailu olennaisesti estyy.

Tästä seuraa, että asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun määräävän aseman luomisen tai vahvistamisen toteen näyttäminen voi tietyissä tilanteissa vastata sen toteennäyttämistä, että tehokas kilpailu olennaisesti estyy. Tämä toteamus ei merkitse lainkaan sitä, että toinen edellytys yhtyisi oikeudellisesti ensimmäiseen edellytykseen, vaan yksinomaan sitä, että samasta tiettyjä markkinoita koskevien tosiseikkojen arvioinnista voi ilmetä, että molemmat edellytykset täyttyvät.

(ks. 45, 46 ja 49 kohta)

2. Yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 2 kohdasta seuraa, että komission asiana on näyttää toteen, että keskittymää ei voida julistaa yhteismarkkinoille soveltuvaksi, ja saman asetuksen 8 artiklan 2 kohdasta seuraa, että sitoumuksilla muutettu keskittymähanke on todistustaakan osalta samojen arviointiperusteiden mukainen kuin muuttamaton hanke.

Näin ollen yhtäältä komissiolla on velvollisuus tutkia hankkeen osapuolten pätevästi ehdottamilla sitoumuksilla muutettu keskittymähanke ja toisaalta komissio voi todeta keskittymän olevan yhteismarkkinoille soveltumaton ainoastaan, jos nämä sitoumukset eivät ole riittäviä estämään sellaisen määräävän aseman luomista tai vahvistamista, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla olennaisesti estyisi. Tältä osin kuitenkaan monitahoisen taloudellisen arvioinnin osalta komission todistustaakka ei vaikuta sen laajaan harkintavaltaan tällä alalla.

Se, että komissio on pitänyt riittämättöminä sitoumuksia, jotka on toimitettu pätevästi, eli joko ensimmäisenä ehdotuksena tai asetuksen N:o 4064/89 ja N:o 447/98 mukaan hyväksyttäviä korjaustoimenpiteitä koskevan tiedonannon 43 kohdan perusteella ensimmäisten sitoumusten muutoksena, merkitsee todistustaakan perusteetonta kääntämistä ainoastaan, jos komissio ei perustele tämän riittämättömyyden arviointia objektiivisilla ja tarkastettavissa olevilla kriteereillä vaan perustelee sitä oikeudellaan olla toimimatta, koska keskittymän osapuolet eivät ole toimittaneet sille riittäviä todisteita, jotta se voi arvioida asiaa. Viimeksi mainitussa tilanteessa epäilys ei nimittäin hyödyttäisi tämän hankkeen osapuolia, jolloin olisi todettava, että tämän hankkeen soveltuvuutta yhteismarkkinoille koskeva todistustaakka on käännetty.

(ks. 61–63 ja 69 kohta)

3. Komissiolla on velvollisuus tutkia keskittymähanke, sellaisena kuin se on muutettuna hankkeen osapuolten pätevästi ehdottamilla sitoumuksilla. Tämä periaate ei kuitenkaan estä tämän hankkeen aiheuttamien kilpailuongelmien ja tämän jälkeen hankkeen osapuolten näiden ongelmien ratkaisemiseksi ehdottamien sitoumusten tutkimista eikä kunkin näiden ongelmien kannalta merkityksellisen sitoumuksen tutkimista, kunhan komissio lopuksi suorittaa muutetun keskittymähankkeen kokonaisarvioinnin eli tämän hankkeen kulloisiinkin markkinoihin kohdistuvien vaikutusten arvioinnin kaikkien näiden markkinoiden osalta merkityksellisten sitoumusten valossa.

Lisäksi komission on tutkittava kaikki tietyillä relevanteilla markkinoilla havaitun kilpailuongelman osalta merkitykselliset sitoumukset, mukaan lukien ne sitoumukset, joita keskittymähankkeen osapuolet eivät ole nimenomaisesti sellaisiksi nimenneet. Komissio ei kuitenkaan syyllisty oikeudelliseen virheeseen, kun se arvioi ainoastaan tiettyjä markkinoita tai yhtä ainoaa kilpailuongelmaa koskevia sitoumuksia näiden markkinoiden tai tämän ongelman osalta, jos muut sitoumukset eivät ole merkityksellisiä eikä niillä ole tässä yhteydessä todellista taloudellista merkitystä.

(ks. 77 ja 78 kohta)

4. Harkintavallan väärinkäytön käsite viittaa siihen, että hallintoviranomainen on käyttänyt toimivaltaansa saavuttaakseen muut päämäärät kuin ne, joita varten sille on tämä toimivalta annettu. Päätöstä tehtäessä harkintavaltaa on käytetty väärin, jos objektiivisten, asiaankuuluvien ja yhtäpitävien seikkojen perusteella on selvää, että se on tehty tällaisten päämäärien saavuttamiseksi. Jos päämääriä on useita, päätöstä ei rasita harkintavallan väärinkäyttö, vaikka pätevien tavoitteiden lisäksi esitetään tavoite, joka ei ole perusteltu, jos päätöksessä ei unohdeta olennaista päämäärää.

(ks. 87 kohta)

5. Keskittymän osapuolten komissiolle ehdottamat toimintatapoja koskevat sitoumukset eivät ole luonteensa puolesta riittämättömiä määräävän aseman luomisen tai vahvistumisen estämiseksi, ja niitä on arvioitava tapauskohtaisesti samoin kuin rakenteellisia sitoumuksia.

(ks. 100 kohta)

6. Kun jäsenvaltio käyttäen toisen maakaasudirektiivin 2003/55 28 artiklan 2 kohdassa sille annettua poikkeusta on perustanut kansallisen maakaasuteollisuuden, joka toimii monopolina, ja kun maakaasumarkkinoita ei näin ollen ole avattu kilpailulle kansallisen oikeuden ja yhteisön oikeuden mukaisesti, kyse on seikasta, joka vaikuttaa suoraan ja väistämättä yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdan soveltamiseen näihin markkinoihin. Tällaisen monopolin osalta ei voida soveltaa edellytystä, joka koskee määräävän aseman luomista tai vahvistamista, eikä markkinoilla, joilla ei ole kilpailua, voida soveltaa myöskään edellytystä, joka koskee tehokkaan kilpailun olennaista estymistä.

On selvää, että direktiivillä ja asetuksella on eri oikeusperusta ja ne on osoitettu eri tahoille, mutta niitä ei voida analysoida erikseen.

(ks. 114–118 ja 126 kohta)





7. Kun komissio yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohtaa soveltaessaan tutkii keskittymää, sen on arvioitava, olisiko sellaisen markkina-aseman luominen tai vahvistaminen, joka voi rajoittaa olennaisesti ja pysyvästi markkinoilla vallitsevaa tehokasta kilpailua, keskittymän suora ja välitön seuraus.

Jos vallitseva kilpailutilanne ei muutu tällä tavoin, keskittymä on lähtökohtaisesti hyväksyttävä. On totta, että komissio voi tarvittaessa ottaa huomioon keskittymän vaikutukset lähitulevaisuudessa tai jopa perustella keskittymähankkeen kieltämistä tällaisilla tulevilla vaikutuksilla. Tämän perusteella komissio ei kuitenkaan voi jättää arvioimatta tällaisen keskittymän välittömiä vaikutuksia, jos niitä on, ja jättää ottamatta niitä huomioon keskittymän kokonaisarvioinnissa.

(ks. 124 kohta)

8. Koska tietyt päätöksen perustelut riittävät oikeudellisesti yksin perusteeksi tälle päätökselle, virheet, jotka saattaisivat rasittaa toimen muita perusteluja, eivät missään tapauksessa vaikuta tämän päätöksen päätösosaan.

Koska keskittymien osalta komission on kiellettävä keskittymähanke, kun yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdassa asetetut edellytykset täyttyvät, vaikka ne täyttyisivät kyseessä olevista markkinoista ainoastaan yhden osalta, päätös, jolla keskittymähanke todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, voidaan kumota ainoastaan, jos voidaan todeta, että mahdolliset perusteet, jotka eivät ole lainvastaisia, erityisesti perusteet, jotka koskevat yhtä kyseessä olevista markkinoista, eivät ole riittäviä päätöksen päätösosan perustelemiseksi.

Tämä toteamus ei kuitenkaan tiettyjä markkinoita tutkittaessa poista tarvetta tutkia kilpailutilannetta myös muilla markkinoilla, jos riidanalainen päätös perustuu joko yleisesti keskittymähankkeen vaikutuksiin eri kyseessä olevilla markkinoilla tai keskittymähankkeen tiettyjen näihin eri markkinoihin kohdistuvien kilpailuvaikutusten vastavuoroiseen vahvistumiseen.

(ks. 144–147 ja 198 kohta)

9. Yhteisöjen tuomioistuinten harjoittaman valvonnan, joka kohdistuu komission sille yrityskeskittymien valvonnasta annetulla asetuksella N:o 4064/89 myönnetyn harkintavallan nojalla suorittamaan monitahoiseen taloudelliseen arviointiin, on rajoituttava sen tutkimiseen, että menettelyä ja perusteluvelvollisuutta koskevia sääntöjä on noudatettu, että tosiseikat pitävät asiallisesti paikkansa, että näitä tosiseikkoja ei ole arvioitu ilmeisen virheellisesti ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin.

(ks. 151 kohta)

10. Jotta oikeusvarmuuden ja hyvän oikeudenkäytön vaatimusten toteutuminen varmistettaisiin, kanne voidaan ottaa tutkittavaksi vain, jos ne olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin se perustuu, käyvät ilmi ainakin pääpiirteittäin itse kannekirjelmästä ja ne on esitetty johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi. Tältä osin kannekirjelmää voidaan tukea ja täydentää tietyiltä osin viittaamalla otteisiin sen liitteenä olevista asiakirjoista, mutta viittaamalla yleisesti muihin asiakirjoihin, vaikka ne olisivatkin kannekirjelmän liitteinä, ei korjata sitä, että itse kanteessa ei ole mainittu olennaisia oikeudellisia perusteita ja perusteluja, jotka siinä on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan mukaan mainittava.

Tältä osin se, että kanne käsitellään nopeutetussa menettelyssä, vahvistaa tällaisen periaatteen merkitystä. Nopeutetussa menettelyssä, jossa ei toteuteta toista kirjelmöintikierrosta, nimittäin edellytetään, että kantajan väitteet ja niiden perustelut esitetään alusta asti selvästi ja lopullisesti kannekirjelmässä tai mahdollisesti sen lyhennetyssä versiossa.

(ks. 155, 182 ja 183 kohta)

11. Yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 4064/89 8 artiklasta ja asetuksessa N:o 4064/89 säädetyistä ilmoituksista, määräajoista ja kuulemisista annetun asetuksen N:o 447/98 18 artiklasta, kun niitä luetaan yhdessä, ilmenee, että keskittymäasetuksissa ei mitenkään velvoiteta komissiota hyväksymään määräajan jälkeen ehdotettuja sitoumuksia. Tämä määräaika perustuu lähinnä nopeuden vaatimukseen, joka on ominaista asetuksen N:o 4064/89 yleiselle systematiikalle.

Asetusten N:o 4064/89 ja N:o 447/98 mukaan hyväksyttäviä korjaustoimenpiteitä koskevan komission tiedonannon, johon komissio on vapaaehtoisesti sitoutunut, 43 kohdasta ilmenee kuitenkin, että ilmoitetun keskittymähankkeen osapuolten liian myöhään esittämät sitoumukset voidaan ottaa huomioon kahdella edellytyksellä, joiden on täytyttävä samanaikaisesti, eli ensinnäkin jos näillä sitoumuksilla ratkaistaan selvästi ja ilman lisätutkimusten tarvetta aiemmin yksilöidyt kilpailuongelmat ja toiseksi jos on riittävästi aikaa pyytää jäsenvaltioilta lausuntoa näistä sitoumuksista.

(ks. 161–163 kohta)

12. Kun keskittymähanke vaikuttaa useisiin erillisiin markkinoihin, jotka liittyvät toisiinsa, ja kun kilpailutilanne yksillä tai useammilla näistä markkinoista vaikuttaa tilanteeseen yksillä tai useammilla muista markkinoista, nämä muut markkinat on otettava huomioon, jotta voidaan arvioida asianmukaisesti ja täysimääräisesti, luoko tai vahvistaako kyseinen hanke määräävää asemaa joillakin kyseessä olevilla markkinoilla, minkä seurauksena kilpailu olennaisesti estyy. Sen sijaan ei ole tarpeen todeta, että kyseinen hanke aiheuttaa tämän seurauksen kaikilla relevanteilla markkinoilla, jotta tämä hanke voitaisiin kieltää.

(ks. 203 kohta)

YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)

21 päivänä syyskuuta 2005 ( )

Kilpailu – Keskittymä – Asetus (ETY) N:o 4064/89 – Päätös, jossa keskittymä todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi – Portugalin sähkö‑ ja maakaasumarkkinat – EDP:n ja Enin toteuttama GDP:n osto – Direktiivi 2003/55/EY – Maakaasumarkkinoiden vapauttaminen – Sitoumukset

Asiassa T‑87/05,

EDP – Energias de Portugal SA, kotipaikka Lissabon (Portugali), edustajinaan asianajajat C. Botelho Moniz, R. García‑Gallardo, A. Weitbrecht ja J. Ruiz Calzado,

kantajana,

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään A. Bouquet ja M. Schneider, prosessiosoite Luxemburgissa,

vastaajana,

jota tukee

Gas Natural SDG SA, kotipaikka Barcelona (Espanja), edustajinaan asianajajat J. Perez‑Bustamante Köster ja P. Suárez Fernández,

väliintulijana,

jossa on kyse komission 9.12.2004 tekemän päätöksen K(2004) 4715 lopullinen, jolla keskittymä, jossa EDP – Energias de Portugal SA ja Eni Portugali Investment SpA pyrkivät hankkimaan yhteisen määräysvallan Gás de Portugal SGPS SA:sta, todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi (asia COMP/M.3440 – EDP/ENI/GDP), kumoamista koskevasta vaatimuksesta,

EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN

TUOMIOISTUIN (toinen jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Pirrung sekä tuomarit N. J. Forwood ja S. Papasavvas,

kirjaaja: hallintovirkamies J. Plingers,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 5.7.2005 pidetyssä istunnossa esitetyn,

on antanut seuraavan

tuomion

Asiaa koskevat oikeussäännöt

1 Yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 (EYVL L 395, s. 1), sellaisena kuin se on oikaistuna (EYVL 1990, L 257, s. 13) ja muutettuna 30.6.1997 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1310/97 (EYVL L 180, s. 1) (jäljempänä asetus N:o 4064/89), 2 artiklan 3 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Keskittymä julistetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, jos sillä luodaan sellainen määräävä asema tai vahvistetaan sellaista määräävää asemaa, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla olennaisesti estyisi.”

2 Yrityskeskittymien valvonnasta annetussa neuvoston asetuksessa N:o 4064/89 säädetyistä ilmoituksista, määräajoista ja kuulemisista 1 päivänä maaliskuuta 1998 annetun komission asetuksen (EY) N:o 447/98 (EYVL L 61, s. 1) 18 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Sitoumukset, joita kyseiset yritykset ehdottavat komissiolle asetuksen N:o 4064/89 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja joihin osapuolet haluavat kyseisen asetuksen nojalla tehtävän päätöksen perustuvan, on annettava komissiolle tiedoksi kolmen kuukauden kuluessa menettelyn aloittamispäivästä. Komissio voi poikkeustapauksissa pidentää tätä määräaikaa.”

3 Komission antaman tiedonannon neuvoston asetuksen N:o 4064/89 ja komission asetuksen N:o 447/98 mukaan hyväksyttävistä korjaustoimenpiteistä (EYVL 2001, C 68, s. 3; jäljempänä korjaustoimenpiteitä koskeva tiedonanto) 43 kohdassa todetaan seuraavaa:

” – – Jos osapuolet myöhemmin muuttavat ehdottamiaan sitoumuksia, komissio voi hyväksyä nämä muutetut sitoumukset ainoastaan silloin, kun se voi selvästi päätellä – tutkimuksen kuluessa jo saamiensa tietojen ja aikaisempien markkinatestien tulosten arvioinnin perusteella tarvitsematta tehdä uutta markkinatestiä – että kun kyseiset sitoumukset on toteutettu, ne poistavat havaitut kilpailuongelmat ja jäsenvaltioiden kuulemiseen jää riittävästi aikaa.”

4 Maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY (EYVL L 176, s. 57; jäljempänä toinen maakaasudirektiivi) 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Jäsenvaltioiden on oman institutionaalisen järjestelmänsä mukaisesti ja toissijaisuusperiaate asianmukaisesti huomioon ottaen varmistettava, että maakaasualan yritykset toimivat tämän direktiivin periaatteiden mukaisesti siten, että maakaasualalla saadaan aikaan kilpailulliset, varmat ja ympäristön kannalta kestävät markkinat, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista; jäsenvaltiot eivät saa harjoittaa syrjintää näiden yritysten välillä niiden oikeuksien tai velvollisuuksien suhteen.”

5 Toisen maakaasudirektiivin 1 artiklan 31 kohdassa määritellään uusi markkina‑alue siten, että sillä tarkoitetaan ”jäsenvaltiota, jossa sen ensimmäisen pitkäaikaisen maakaasun toimitussopimuksen ensimmäinen kaupallinen toimitus toteutettiin korkeintaan kymmenen vuotta aiemmin”.

6 Toisen maakaasudirektiivin 28 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetään seuraavaa:

”2. Jäsenvaltio, joka voidaan määritellä uudeksi markkina-alueeksi ja jossa tämän direktiivin täytäntöönpano aiheuttaisi merkittäviä ongelmia, voi poiketa tämän direktiivin 4 artiklan, 7 artiklan, 8 artiklan 1 ja 2 kohdan, 9 artiklan, 11 artiklan, 12 artiklan 5 kohdan, 13 artiklan, 17 artiklan, 18 artiklan, 23 artiklan 1 kohdan ja/tai 24 artiklan säännöksistä. Tämän poikkeuksen voimassaolo lakkaa ilman eri toimenpiteitä, kun jäsenvaltiota ei enää voida pitää uutena markkina-alueena. Tällaisesta poikkeuksesta on ilmoitettava komissiolle.

3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun poikkeuksen voimassaolon päättymisajankohtana vaatimukset täyttävien asiakkaiden määritelmän on johdettava markkinoiden avautumiseen, joka vastaa vähintään 33:a prosenttia maakaasun vuosikulutuksesta kansallisilla maakaasumarkkinoilla. Kahden vuoden kuluttua siitä sovelletaan 23 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja kolmen vuoden kuluttua siitä 23 artiklan 1 kohdan c alakohtaa. Siihen saakka, kunnes 23 artiklan 1 kohdan b alakohtaa sovelletaan, 2 kohdassa tarkoitetut jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta 18 artiklaa lisäpalveluihin ja tilapäiseen varastointiin, joita tarvitaan maakaasuttamista varten ja maakaasun toimittamiseksi sen jälkeen siirtoverkkoon.”

Asian tausta

7 Kantajana oleva EDP – Energias de Portugal SA (jäljempänä EDP tai kantaja) on perinteinen portugalilainen sähköyhtiö. Se toimii lähinnä sähkön tuottajana, jakelijana ja toimittajana Portugalissa. EDP on noteerattu Lissabonin (Portugali) pörssissä Euronextissä. Sen suurin osakkeenomistaja on Portugalin valtio, joka omistaa suoraan tai välillisesti 30 prosenttia osakkeista, ja loput osakkeista on hyvin monien eri sijoittajien omistuksessa. EDP:llä on määräysvalta Hydrocantábrico ‑nimisessä yhtiössä, joka toimii Espanjan sähkö‑ ja maakaasumarkkinoilla. EDP omistaa osakkeita Turbogásissa (20 prosenttia) ja Tejo Energiassa (10 prosenttia), jotka tuottavat sähköä Portugalissa. EDP omistaa myös 30 prosenttia Rede Eléctrica Nacional SA:sta, joka hallinnoi Portugalin sähköverkkoa.

8 Eni SpA on italialainen yhtiö, joka toimii energiantuotannon ja ‑jakelun kaikilla tasoilla.

9 Gás de Portugal SGPS SA (jäljempänä GDP) on perinteinen portugalilainen maakaasuyhtiö. GDP on täysin portugalilaisen Galp Energia SGPS SA ‑nimisen yhtiön (jäljempänä Galp) omistuksessa. Galp, jossa määräysvaltaa käyttävät tällä hetkellä Portugalin valtio ja Eni, toimii sekä öljy‑ että maakaasumarkkinoilla. GDP ja sen tytäryhtiöt toimivat kaikilla Portugalin maakaasun jakeluverkoston tasoilla. GDP tuo tytäryhtiönsä Transgásin välityksellä maakaasua Portugaliin maakaasuputkiston ja Sinèsin LNG-vastaanottoaseman (”Liquefied Natural Gas”, nesteytetty maakaasu) avulla ja vastaa maakaasun siirrosta, varastoinnista, jakelusta ja toimittamisesta suurpaineputkistojen välityksellä (jäljempänä maakaasuverkko). GDP myös toimittaa maakaasua teollisuuden suurasiakkaille sekä kehittää ja aikoo tulevaisuudessa hallinnoida ensimmäistä maakaasun maanalaista varastointipaikkaa. GDP omistaa tytäryhtiönsä GDP Distribuição Energia SA:n välityksellä myös viisi kuudesta paikallisesta maakaasun jakeluyhtiöstä.

10 Rede Eléctrica Nacional SA (jäljempänä REN) on portugalilainen yhtiö, joka syntyi EDP:n aiemmin omistaman Portugalin sähköverkon vuonna 1994 tapahtuneen eriyttämisen (spin-off) yhteydessä. REN hallinnoi nykyään Portugalin sähköverkkoa ja toimii yhteisön direktiiveissä tarkoitettuna ”yksinostajana”, joka ostaa sähköä tuottajilta ja myy sen edelleen jakelijoille/toimittajille toimitettavaksi ”vaatimuksia täyttämättömille” asiakkaille eli asiakkaille, jotka eivät voi valita maakaasuntoimittajiaan. Portugalin valtio omistaa suoraan tai välillisesti 70 prosenttia REN:stä.

11 Portugalin hallitus aloitti vuonna 2003 Portugalin energiasektorin uudelleenjärjestelyn tämän alan yhteisön direktiiveissä edellytettyä seuraavaa täysimääräistä vapauttamista silmällä pitäen. Portugalin hallituksen alkuperäisten suunnitelmien mukaan tämän uudelleenjärjestelyn oli tarkoitus käsittää seuraavat vaiheet:

– Galpin maakaasuun ja öljyyn liittyvät toiminnot jaetaan kolmeen osaan: a) maakaasun siirto (Transgás); b) maakaasun jakelu ja toimittaminen (GDP) ja c) öljytuotteiden jalostaminen ja jakelu (Petrogal)

– edistetään maakaasuun ja sähköön liittyvien toimintojen yhdistämistä samaan liiketoimintaryhmään

– REN hankkii maakaasun siirtotoiminnan (erityisesti maakaasuverkoston ja mahdollisesti muita säänneltyjä kohteita).

12 EDP:n, Enin (täysimääräisesti omistamansa tytäryhtiön Eni Portugal Investment SpA:n välityksellä) ja REN:n piti 31.3.2004 tehdyn osakkeiden ostosopimuksen mukaisesti ostaa yhdessä Galpilta GDP:n koko osakekanta. Samana päivänä tehtiin toinen sopimus siitä, että REN omistaa osan GDP:stä määräaikaisesti ja että sille myydään tulevaisuudessa maakaasuverkosto sen GDP:n omistusosuutta vastaan. Sopimuskokonaisuuden täyttämisen ehtona oli se, että toimivaltaiset kilpailuviranomaiset hyväksyvät sen kokonaisuudessaan.

13 Komissiolle ilmoitettiin sopimuskokonaisuudesta 9.7.2004 asetuksen N:o 4064/89 4 artiklan mukaisesti. Komissio katsoi, että sopimuskokonaisuus merkitsi kahta erillistä keskittymää, joista ensimmäisessä REN pyrki saamaan yksinomaisen määräysvallan maakaasuverkkoon ja toisessa EDP ja Eni (jäljempänä osapuolet) pyrkivät saamaan yhteisen määräysvallan GDP:ssä osuuksia ostamalla, ja totesi viimeksi mainitun keskittymän (jäljempänä keskittymä) olevan yhteisönlaajuinen (EYVL C 185, s. 3).

14 Samana päivänä keskittymästä, jolla REN pyrki saamaan yksinomaisen määräysvallan maakaasuverkkoon, ilmoitettiin Portugalin kilpailuviranomaiselle.

15 Alustavan tutkimuksen päätteeksi komissio totesi, että yrityskeskittymän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille oli vakavia epäilyjä. Näin ollen se aloitti 12.8.2004 keskittymän osalta asetuksen N:o 4064/89 6 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun menettelyn.

16 Komissio lähetti 12.10.2004 osapuolille väitetiedoksiannon, jossa se totesi alustavasti, että keskittymä ei sovellu yhteismarkkinoille.

17 Osapuolet vastasivat väitetiedoksiantoon 27.10.2004.

18 Osapuolet ehdottivat 28.10.2004 sitoumuksia, joilla pyrittiin ratkaisemaan komission väitetiedoksiannossa yksilöimät kilpailuongelmat.

19 Komissio lähetti 29.10. ja 4.11.2004 asetuksen N:o 4064/89 11 artiklan mukaisen kyselylomakkeen sulautuman potentiaalisille kilpailijoille, Espanjan ja Portugalin sääntelyviranomaisille ja Espanjan maakaasuverkon hallinnoijalle (jäljempänä markkinatesti).

20 Osapuolet toimittivat 17.11.2004 muutoksia aiempiin sitoumuksiinsa.

21 Osapuolet toimittivat 26.11.2004 uusia muutoksia sähköalaan liittyviin sitoumuksiinsa ja ilmoittivat uusista muutoksista maakaasualaan liittyviin sitoumuksiinsa. Osapuolet ilmoittivat 3.12.2004 illalla komissiolle maakaasualaan liittyvistä lopullisista muutoksista.

22 Komissio totesi 9.12.2004 tekemässään päätöksessä (asia COMP/M.3440 – EDP/ENI/GDP K(2004) 4715 lopullinen) (jäljempänä riidanalainen päätös), että keskittymä ei sovellu yhteismarkkinoille.

23 Käsiteltävänä olevaa asiaa varten riidanalaisesta päätöksestä voidaan esittää seuraava tiivistelmä.

24 Ensinnäkin komissio katsoi keskittymän voivan vaikuttaa seuraaviin markkinoihin:

– sähköalalla:

– sähkön tukkutoimitusten Portugalin markkinat

– teollisuuden suurasiakkaille suoritettavien sähkön vähittäistoimitusten Portugalin markkinat

– teollisuuden, kaupan alan ja kotitalouksien pienasiakkaille suoritettavien sähkön vähittäistoimitusten Portugalin markkinat

– sähkön kysynnän ja tarjonnan tasauksen (”balancing power”, jäljempänä tasaus) ja lisäpalvelujen Portugalin markkinat;

– maakaasualalla:

– maakaasun jakelukeskusten (”Combined Cycle Gas Turbine”, jäljempänä CCGT) sähköntuottajille suorittamien maakaasutoimitusten Portugalin markkinat

– paikallisille jakeluyhtiöille (”Local Distribution Companies”) suoritettavien maakaasutoimitusten Portugalin markkinat

– teollisuuden suurasiakkaille suoritettavien maakaasutoimitusten Portugalin markkinat

– teollisuuden, kaupan alan ja kotitalouksien pienasiakkaille suoritettavien maakaasutoimitusten Portugalin markkinat.

25 Toiseksi komissio katsoi kilpailuoikeudellisessa arviossaan, että keskittymä:

– sähkömarkkinoilla

– poistaisi GDP:n merkittävän potentiaalisen kilpailun sähkön tukkumarkkinoilla (horisontaalinen vaikutus)

– poistaisi GDP:n merkittävän potentiaalisen kilpailun kaikilla sähkön vähittäismarkkinoilla (horisontaalinen vaikutus)

– poistaisi GDP:n merkittävän potentiaalisen kilpailun tasaus‑ ja lisäpalvelumarkkinoilla (horisontaalinen vaikutus)

– antaisi EDP:lle tiedon sen nykyisten kilpailijoiden ostokustannuksista ja päivittäisistä maakaasutarpeista sekä estäisi sellaisten potentiaalisten kilpailijoiden, jotka pyrkivät hallinnoimaan uutta CCGT:tä, tulon markkinoille tai viivästyttäisi sitä (muu kuin horisontaalinen vaikutus)

– antaisi EDP:lle yksinomaisen etuoikeuden käyttää Portugalissa käytettävissä olevia maakaasuvaroja (muu kuin horisontaalinen vaikutus)

– antaisi EDP:lle mahdollisuuden ja kimmokkeen syrjiä merkittävästi kilpailijoitaan nostamalla maakaasun hintaa ja/tai alentamalla toimitusten laatua (muu kuin horisontaalinen vaikutus)

– lukitsisi sähköntuottajille suoritettavien maakaasutoimitusten markkinoiden kysynnän (muu kuin horisontaalinen vaikutus)

– kaasumarkkinoilla

– lukitsisi paikallisille jakeluyhtiöille suoritettavien maakaasutoimitusten markkinoiden kysynnän (muu kuin horisontaalinen vaikutus)

– poistaisi EDP:n merkittävän potentiaalisen kilpailun suurasiakkaille suoritettavien maakaasutoimitusten markkinoilla (horisontaalinen vaikutus)

– poistaisi EDP:n merkittävän potentiaalisen kilpailun pienasiakkaille suoritettavien maakaasutoimitusten markkinoilla (horisontaalinen vaikutus).

26 Kuten edellä todetaan, osapuolet ehdottivat komissiolle useita sitoumuksia 28.10.2004 (A–P), 17.11.2004 (EDP.1–EDP.5; ENI.II–ENI.XIV), 26.11.2004 ja 3.12.2004. Nämä sitoumukset sisälsivät seuraavat korvaavat toimenpiteet:

– Sinèsin maakaasutusaseman myyminen REN:lle (A/ENI.II)

– Carriçon maanalaisten varastointitilojen myyminen REN:lle (B/ENI.III)

– maakaasuverkon aikaistettu myyminen REN:lle (ENI.IV)

– takuut maakaasuverkon käyttöoikeudesta ennen kuin kolmansien verkon käyttöoikeutta koskevat säännökset julkaistaan tai ennen kuin verkko myydään REN:lle (C/ENI.V)

– Campo Maiorin, jossa maakaasuputki tulee Portugalin puolelle, sen maakaasukapasiteetin vapauttaminen, jota tällä hetkellä Transgás varaa eikä käytä (D/ENI.VI)

– sitoumus olla varaamatta lisää kapasiteettia Campo Maioriin (E/ENI.VII)

– sitoumus olla varaamatta lisää Extremaduran maakaasuputkiston kapasiteettia (F/ENI.VIII)

– sitoumus vapauttaa Extremaduran maakaasuputkiston ja/tai Campo Maiorin kapasiteetti tietyillä edellytyksillä (ENI.IX)

– 31.3.2004 tehdyn ostosopimuksen muuttaminen niiden GDP:n oikeuksien osalta, joita kutsutaan ”parhaan tarjouksen mukaisuutta koskevaksi järjestelmäksi” ja jotka koskevat EDP:n lyhytaikaisia kaasun toimitustarjouksia markkinoilla (G/ENI.X)

– toimenpiteet, joilla pyritään poistamaan huolet, jotka koskevat mahdollista etuoikeutta saada hintatietoja (H/ENI.XI)

– toimenpiteet, joilla pyritään takaamaan suurasiakkaiden kysynnän tosiasiallinen vapauttaminen (I/ENI.XII)

– sitoumus myydä yksi tai useampia jonkin osapuolen omistamista paikallisista jakeluyhtiöistä (J/ENI.XIV)

– sitoumus olla tekemättä maakaasua ja sähköä koskevia yhteistarjouksia suur‑ ja pienasiakkaille ennen markkinoiden vapauttamista (K/ENI.XIII)

– EDP:n omistusosuuden REN:ssä pienentäminen 30 prosentista noin 5 prosenttiin (L/EDP.1)

– uusien CCGT:eiden rakentamisen lykkääminen (M/EDP.3)

– sitoumus vuokrata määräaikaisesti kolmesta EDP:n Ribatejossa sijaitsevasta CCGT:stä yhden (TER) kapasiteetti (N/EDP.4)

– sitoumus myydä EDP:n osuus Tejo Energiasta (O/EDP.2)

– sitoumus pidättää määräaikaisesti tietyt EDP:n äänioikeudet Turbogásissa ja nimittää johtoelimiin riippumattomia jäseniä (P/EDP.5).

27 Kolmanneksi komissio on arvioinut 28.10.2004 ehdotettujen sitoumusten vaikutuksia ja 17.11.2004 muutettujen sitoumusten vaikutuksia ja todennut, ettei yksikään sitoumuksista ratkaissut sen yksilöimiä kilpailuongelmia. Komissio katsoi, että 26.11.2004 ehdotetut muutetut sitoumukset eivät poistaneet kokonaan ja varauksetta kilpailuongelmia muutoin kuin paikallisille jakeluyhtiöille suoritettavien maakaasutoimitusten markkinoiden osalta ja että kyseiset sitoumukset olivat osaksi pelkästään aikomuksen asteella. Komissio hylkäsi myös 3.12.2004 ehdotetut muutetut sitoumukset, joilla pyrittiin vahvistamaan 26.11.2004 ehdotettuja muutettuja sitoumuksia, ensinnäkin sillä perusteella, että ne oli esitetty sille liian myöhään, ja toiseksi sillä perusteella, että niillä ainoastaan pantiin täytäntöön 26.11.2004 toimitetut sitoumukset.

28 Komissio päätyi edellä mainituilla perusteilla, niitä erikseen tai yhdessä tarkastelemalla, lopuksi toteamaan, että osapuolten ehdottamista sitoumuksista huolimatta keskittymä vahvistaisi EDP:n määräävää asemaa sähkön tukkumarkkinoilla, tasausmarkkinoilla ja lisäpalvelujen markkinoilla sekä sähkön suur‑ ja pienasiakkaiden vähittäismarkkinoilla Portugalissa sekä GDP:n määräävää asemaa CCGT:eille, suurasiakkaille ja pienasiakkaille suoritettavien maakaasutoimitusten markkinoilla, minkä seurauksena kilpailu estyisi huomattavasti olennaisella osalla yhteismarkkinoita. Keskittymä piti näin ollen todeta asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla yhteismarkkinoille soveltumattomaksi.

Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset

29 Kantaja nosti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 25.2.2005 kirjatulla kannekirjelmällä käsiteltävänä olevan kanteen riidanalaisen päätöksen kumoamiseksi.

30 Samana päivänä jätetyllä erillisellä asiakirjalla kantaja vaati myös, että tämä kanne käsiteltäisiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 76 a artiklan mukaisessa nopeutetussa menettelyssä.

31 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin pyysi työjärjestyksen 64 artiklan mukaisena prosessinjohtotoimena kantajaa ja vastaajaa osallistumaan 6.4.2005 epäviralliseen kokoukseen esittelevän tuomarin kanssa sen tutkimiseksi, voidaanko nopeutettua menettelyä koskeva vaatimus hyväksyä. Tämän epävirallisen kokouksen päätteeksi kantaja sitoutui toimittamaan kanteestaan lyhennetyn version ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asianosaisille antamien käytännön ohjeiden vaatimusten mukaisesti, ja komissio pyysi lisäaikaa puolustuksensa valmistelemiseksi. Esittelevä tuomari toimitti oikeudenkäyntimenettelyn alustavan aikataulun. Kantaja toimitti 22.4.2005 lyhennetyn kanteensa, joka poikkeaa alkuperäisestä lähinnä siltä osin, että siitä on poistettu ensimmäinen ja toinen kanneperuste. Komissio toimitti vastineensa 14.5.2005.

32 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toinen jaosto, jonka käsiteltäväksi asia oli annettu, päätti 25.5.2005 käsiteltävänä olevan asian ratkaisemisesta nopeutetussa menettelyssä.

33 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston puheenjohtajan 13.6.2005 antamalla määräyksellä ja asianosaisten kuulemisen jälkeen Gas Natural on hyväksytty väliintulijaksi tukemaan komission vaatimuksia suullisessa käsittelyssä työjärjestyksen 76 a artiklan mukaisesti sekä asianosaisten tietojen luottamuksellisuutta koskeva vaatimus on myös hyväksytty sillä varauksella, ettei väliintulija vastusta sitä. Väliintulija on todennut, ettei se vastusta tätä tietojen luottamuksellisuutta koskevaa vaatimusta.

34 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella aloittaa suullisen käsittelyn, ja se kehotti prosessinjohtotoimena väliintulijaa toimittamaan etukäteen yksityiskohtaisen suunnitelman sen väliintulosta suullisessa käsittelyssä. Kantajan vaatimuksesta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kehotti komissiota ja väliintulijaa toimittamaan näiden välisen, Madridissa 27.8.2004 pidetyn kokouksen pöytäkirjan, minkä ne tekivät. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin esitti asianosaisille kirjallisia kysymyksiä, joihin se kehotti niitä vastaamaan suullisessa käsittelyssä. Kantaja toimitti kirjallisen vastauksen kaikkiin esitettyihin kysymyksiin istuntoa edeltävänä päivänä (jäljempänä vastaus istuntoa varten). Tämä vastaus annettiin tiedoksi muille osapuolille samana päivänä.

35 Asianosaisten lausumat ja vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kysymyksiin kuultiin 5.7.2005 pidetyssä istunnossa. Kantajan istunnossa esittämiä asiakirjoja ei ole liitetty asiaa koskeviin asiakirjoihin.

36 Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

– kumoaa riidanalaisen päätöksen

– velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

37 Komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

– hylkää kanteen

– velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

38 Väliintulija vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkää kanteen.

Aineellinen kysymys

39 Aluksi on huomautettava, että käsiteltävänä olevassa asiassa myönnetyn nopeutetun menettelyn rajoitusten vuoksi sekä lisäksi yhteisymmärryksessä asianosaisten kanssa sen asianosaisen, jonka kyseessä oleva väite on hylätty, väitteistä mainitaan ainoastaan niiden ydinsisältö yksinomaan silloin kun se on tarpeen. Tältä osin huomioon on otettu kaikki asianosaisten väitteet, jotka voivat vaikuttaa riita-asian ratkaisuun, mukaan lukien ne, joita ei ole nimenomaisesti mainittu kertomuksessa suullista käsittelyä varten, jonka asianosaiset ovat hyväksyneet pienin muutoksin. Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perusteluja koskevassa esityksessä mainitaan ainoastaan perusteet, jotka ovat välttämättömiä tämän päätöksen tuomiolauselman täysimääräiseksi tueksi (ks. vastaavasti asia C‑237/98 P, Dorsch Consult v. neuvosto ja komissio, tuomio 15.6.2000, Kok. 2000, s. I‑4549, 51 kohta).

40 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että kantaja on nimenomaisesti hyväksynyt sen, että se saadakseen nopeutetun menettelyn luopuu alkuperäisen kanteensa kahdesta ensimmäisestä kanneperusteestaan sekä kolmannen kanneperusteensa kolmannesta osasta helpottaakseen tuomioistuinratkaisun nopeaa antamista. Tätä luopumista perusteltiin sillä, että jos riidanalainen päätös olisi kumottu näiden kahden ensimmäisen menettelyllisen kanneperusteen vuoksi, jotka koskivat sitä, että kantaja ei saanut tutustua asiakirjoihin, ja perusteluvelvollisuuden laiminlyömistä, tai kolmannen kanneperusteen kolmannen osan vuoksi, joka koski hyvän hallinnon periaatteen loukkaamista, komission ei mahdollista uutta päätöstä tehdessään olisi tarvinnut lähtökohtaisesti käyttää erilaista kilpailuoikeudellista lähestymistapaa kuin mitä se käytti riidanalaisessa päätöksessä. Koska käsiteltävänä olevassa asiassa nopeutettu menettely on myönnetty, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että näistä kahdesta kanneperusteesta ja kolmannen kanneperusteen kolmannesta osasta on luovuttu.

41 Lyhennetyn kanteen mukaan kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen. Ensinnäkin kantaja vetoaa siihen, että komissio ei ole ottanut huomioon Portugalin tasavallalle toisen maakaasudirektiivin 28 artiklan 2 kohdassa myönnettyä poikkeusta. Toiseksi kantaja vetoaa siihen, että asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohtaa on rikottu, kun komissio ei ole todennut, että tässä artiklassa säädetty toinen edellytys täyttyy. Kolmanneksi kantaja vetoaa asetuksen N:o 4064/89 8 artiklan 2 ja 3 kohdan muodollisiin ja/tai menettelyllisiin rikkomisiin. Neljänneksi kantaja vetoaa siihen, että komissio on tehnyt arviointivirheitä asetuksen N:o 4064/89 8 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla ehdotettujen sitoumusten osalta.

42 Aluksi on todettava, että tietyt yleiset kanneperusteet eli sellaiset perusteet, joilla ei ole erityistä yhteyttä tiettyihin kyseessä oleviin markkinoihin, voivat sellaisenaan johtaa riidanalaisen päätöksen kumoamiseen. Tämän vuoksi aluksi on tutkittava nämä yleiset kanneperusteet eli toinen ja kolmas peruste, minkä jälkeen tutkitaan ensimmäinen kanneperuste, joka koskee pääasiassa maakaasumarkkinoita, ja lopuksi neljäs kanneperuste.

43 Suullisessa käsittelyssä komissio esitti varauksia sen suhteen, että kantaja oli toimittanut vastauksensa istuntoa varten kirjallisesti. Tältä osin on huomautettava, että asianosaisille esitetyistä 23 kysymyksestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vaati kirjallisesti ainoastaan kaksi kantajan vastausta. Kantaja toimitti kuitenkin kaikki vastauksensa kirjallisesti istuntoa edeltävänä päivänä ja istunnossa ainoastaan viittasi tähän kirjelmään. Sikäli kuin komission tarkoituksena on vedota puolustautumisoikeuksiensa loukkaamiseen, on korostettava, että tämä kirjelmä toimitettiin sille istuntoa edeltävänä päivänä loppuiltapäivästä ja että sillä on ollut tosiasiallinen mahdollisuus lausua kantansa tästä kirjelmästä istunnossa. Se, että komissiolle näin annettu määräaika oli todellakin lyhyt, on kuitenkin hyväksyttävän rajoissa tässä asiassa käytetyn nopeutetun menettelyn yhteydessä, jonka aikana kaikille osapuolille samoin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle on asetettu erittäin lyhyitä määräaikoja. Lisäksi komissiolle annettu mahdollisuus tutustua kantajan vastausten pääkohtiin istuntoa edeltävänä päivänä istuntopäivän sijasta takasi paremmin kontradiktorisen menettelyn.

I Toinen kanneperuste, jonka mukaan asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohtaa on rikottu

44 Kantaja väittää tässä kanneperusteessa ensinnäkin, että asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohta sisältää kaksi erillistä edellytystä, ja toiseksi, ettei komissio ole todennut riidanalaisessa päätöksessä, että toinen näistä edellytyksistä toteutuisi.

45 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa, että asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 2 ja 3 kohdassa asetetaan todellakin kaksi kumulatiivista edellytystä, joista ensimmäinen koskee määräävän aseman luomista tai vahvistamista ja toinen sitä, että määräävän aseman luomisen tai vahvistamisen seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla olennaisesti estyy (asia T‑2/93, Air France v. komissio, tuomio 19.5.1994, Kok. 1994, s. II‑323, Kok. Ep. XV, s. II‑49, 79 kohta; asia T‑290/94, Kaysersberg v. komissio, tuomio 27.11.1997, Kok. 1997, s. II‑2137, 156 kohta ja asia T‑5/02, Tetra Laval v. komissio, tuomio 25.10.2002, Kok. 2002, s. II‑4381, 146 kohta).

46 Joissain tilanteissa määräävän aseman luomisesta tai vahvistamisesta sellaisenaan voi kuitenkin seurata se, että kilpailu olennaisesti estyy.

47 Se, että yritys, jolla on määräävä markkina‑asema, vahvistaa tätä asemaansa niin paljon, että siten saavutettu määräävyyden aste rajoittaa olennaisesti kilpailua, voi merkitä määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä (asia 6/72, Europemballage ja Continental Can v. komissio, tuomio 21.2.1973, Kok. 1973, s. 215, Kok. Ep. II, s. 89, 26 kohta). Tämän oikeuskäytännön merkityksellisyyttä vahvistaa se seikka, että tilanne, jota yhteisöjen tuomioistuin tutki kyseisessä asiassa aikana, jolloin asetusta N:o 4064/89 ei ollut, on hyvin samankaltainen kuin tilanne, joka voi seurata kyseisessä asetuksessa tarkoitetusta keskittymästä.

48 Keskittymien yhteydessä määräävälle markkina-asemalle on ominaista yhden tai useamman yrityksen taloudellinen valta-asema, jonka perusteella nämä yritykset voivat estää tehokkaan kilpailun relevanteilla markkinoilla, koska tällainen asema antaa niille mahdollisuuden toimia huomattavan itsenäisesti kilpailijoihinsa, asiakkaisiinsa ja lopulta kuluttajiin nähden (asia T‑102/96, Gencor v. komissio, tuomio 25.3.1999, Kok. 1999, s. II‑753, 200 kohta).

49 Tästä seuraa, että asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun määräävän aseman luomisen tai vahvistamisen toteen näyttäminen voi tietyissä tilanteissa vastata sen toteen näyttämistä, että tehokas kilpailu olennaisesti estyy. Tämä toteamus ei merkitse lainkaan sitä, että toinen edellytys yhtyisi oikeudellisesti ensimmäiseen edellytykseen, vaan yksinomaan sitä, että samasta tiettyjä markkinoita koskevien tosiseikkojen arvioinnista voi ilmetä, että molemmat edellytykset täyttyvät.

50 Tästä seuraa, että siltä osin kuin sellaisen päätöksen, jolla yrityskeskittymä todetaan soveltumattomaksi yhteismarkkinoille, perustelukappaleista, mukaan lukien ne perustelukappaleet, joissa muodollisesti arvioidaan määräävän aseman luomista tai vahvistamista, ilmenee, että tällä keskittymällä on olennaisia kilpailunvastaisia seurauksia, tätä päätöstä ei ole pidettävä lainvastaisena EY 253 artiklan mukaisen perusteluvelvollisuuden valossa tai aineellisesti ainoastaan sillä perusteella, ettei komissio ole nimenomaisesti ja erityisesti todennut näitä seikkoja koskevan esityksensä liittyvän asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan toiseen edellytykseen. Päinvastainen näkemys merkitsisi sitä, että komissiolle asetettaisiin puhtaasti muodollinen velvoite vedota tiettyihin samoihin seikkoihin kahdesti, ensin arviossaan, joka koskee määräävän aseman luomista tai vahvistamista tietyillä markkinoilla, ja toiseen kertaan sen osalta, että tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla olennaisesti estyy.

51 Käsiteltävänä olevassa asiassa on aluksi hylättävä komission väite, jonka mukaan tämän kanneperusteen perusteena on perusteluvelvollisuuden laiminlyönti. Jos oletettaisiin riidanalaisesta päätöksestä ilmenevän, ettei komissio ole tutkinut, täyttyikö asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdan toinen edellytys, tai ettei se ole osoittanut tämän edellytyksen täyttyneen, olisi todettava, ettei komissio ole noudattanut tätä säännöstä. Tämän asetuksen yhteydessä perusteluvelvollisuuden laiminlyöminen tältä osin voi merkitä ainoastaan sitä, ettei tämän toisen edellytyksen täyttymistä ole tutkittu aineellisesti tai että tämä tutkiminen on ollut puutteellista, eikä sitä, että tällainen tutkiminen olisi suoritettu mutta että tätä koskeva selvitys olisi jätetty pois.

52 Kantajan ensisijaisen väitteen osalta on todettava, että komissio on huolellisesti todennut riidanalaisessa päätöksessä kaikkien relevanttien markkinoiden osalta, että asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdan molemmat edellytykset täyttyvät. Komissio on siis todennut, että keskittymä vahvistaisi EDP:n ja GDP:n olemassa olevia määrääviä asemia, mistä seuraisi se, että tehokas kilpailu estyisi olennaisesti sähkön tukkumarkkinoilla (johdanto-osan 364, 379, 410, 428 ja 429 perustelukappale), tasauksen ja lisäpalvelujen markkinoilla (432 perustelukappale), sähkön vähittäismarkkinoilla (473 perustelukappale), sähköntuottajille (528 perustelukappale), paikallisille jakeluyhtiöille (538 perustelukappale), suurasiakkaille (550 perustelukappale) ja pienasiakkaille (602 perustelukappale) suoritettavien maakaasutoimitusten markkinoilla sekä yleisesti (609 perustelukappale), myös sen jälkeen, kun kaikki sitoumukset on tutkittu (914 perustelukappale).

53 On myös todettava, että komissio on riidanalaisessa päätöksessä tutkinut erotuksetta kaikki sellaiset seikat, joiden perusteella voidaan todeta, että EDP:n ja GDP:n olemassa olevat määräävät asemat vahvistuisivat, ja sellaiset seikat, joiden perusteella voidaan todeta, että lisäksi keskittymän seurauksena tehokas kilpailu estyisi olennaisesti.

54 Kun otetaan huomioon se, että riidanalaisessa päätöksessä esitetyt seikat, jotka osoittavat, että EDP:n ja GDP:n olemassa olevat määräävät asemat vahvistuisivat olennaisesti, ja seikat, jotka osoittavat, että keskittymän seurauksena kilpailu estyisi olennaisesti, ovat usein samoja, pelkästään sen perusteella, että komissio ei ole arvioinut kilpailun olennaista estymistä erillisessä osiossa, ei voida kuitenkaan todeta, että komissio olisi jättänyt huomioimatta asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdan toisen edellytyksen. Käsiteltävänä olevassa asiassa komission sellaisista huomioista, joiden perusteella voidaan todeta, että olemassa olevat määräävät asemat vahvistuisivat, suurin osa, elleivät kaikki, perustuvat siihen, että kilpailu – sellaisena kuin se voisi olla olemassa ilman keskittymää – estyisi olennaisesti, ja näin ollen niillä pyritään myös osoittamaan, että asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdan toinen edellytys täyttyy. Erityisesti siltä osin kuin keskittymä ei aiheuta osapuolten markkinaosuuksien kasvua joillakin relevanteista markkinoista tai aiheuttaa sitä vain välillisesti, keskittymän kilpailunvastaiset vaikutukset johtuvat komission mukaan pääasiassa tai jopa olennaisessa määrin kilpailun tosiasiallisesta estymisestä kullakin relevanteista markkinoista. Esimerkiksi sen osoittaminen, että EDP:n ja GDP:n määräävät asemat vahvistuisivat siksi, että merkittävä tai olennainen potentiaalinen kilpailija poistuisi suurimmalta osalta riidanalaisessa päätöksessä tarkasteltuja markkinoita, perustuu sen osoittamiseen, että kilpailu estyisi olennaisesti, mikä komission mukaan olisi ollut keskittymän tosiasiallinen seuraus (ks. esimerkiksi sen osalta, että GDP olisi poistunut todennäköisimpänä merkittävänä potentiaalisena kilpailijana sähkön tukkumarkkinoilta, 335–364 perustelukappale, sähkön vähittäismarkkinoilta, 450–473 perustelukappale, tai sen osalta, että EDP olisi poistunut merkittävimpänä potentiaalisena kilpailijana maakaasun vähittäismarkkinoilta, 559–599 perustelukappale).

55 Tästä seuraa myös, että toisin kuin kantaja väittää, komissio ei ole riidanalaisessa päätöksessä pitänyt kysymystä siitä, täyttyykö asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdan toinen edellytys, ensimmäisen edellytyksen automaattisena seurauksena, vaan on päinvastoin perustanut päättelynsä siihen, että kilpailun olennainen estyminen vahvistaisi EDP:n ja GDP:n määrääviä asemia.

56 Tämän vuoksi kantajan mainitsema virhe ei ole vaikuttanut komission suorittamaan sitoumusten arviointiin, joka perustuu tähän päättelyyn. Siis kun komissio on todennut, että sitoumukset eivät olleet riittäviä, jotta niillä voitaisiin ratkaista aiemmin yksilöidyt kilpailuongelmat, se on katsonut, että EDP:n ja GDP:n määräävät asemat vahvistuisivat edelleen sen vuoksi, että kilpailu estyisi edelleen olennaisesti (ks. esimerkiksi sen osalta, että GDP olisi poistunut todennäköisimpänä merkittävänä potentiaalisena kilpailijana sähkön tukkumarkkinoilta, 650–675 perustelukappale, sähkön vähittäismarkkinoilta, 708–714 perustelukappale, tai sen osalta, että EDP olisi poistunut merkittävimpänä potentiaalisena kilpailijana maakaasun vähittäismarkkinoilta, 735–738 perustelukappale).

57 Lopuksi on todettava, että kantajan väite sisältää ainoastaan periaatteellista arvostelua. Erityisesti tämän kanneperusteen yhteydessä kantaja ei väitä, eikä varsinkaan osoita, että komission esittämillä kilpailunäkökohdilla ei voitaisi näyttää aineellisesti toteen tehokkaan kilpailun olennaista estymistä jollain relevanteista markkinoista.

58 Edellä esitetystä seuraa, että komissio ei ole jättänyt huomioon ottamatta asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdan toista edellytystä. Tämän vuoksi tämä kanneperuste on hylättävä.

II Kolmas kanneperuste, jonka mukaan asetuksen N:o 4064/89 8 artiklan 2 ja 3 kohtaa on rikottu

59 Kantajan sitoumuksia koskeva kanneperuste jakautuu neljään osaan, joista ensimmäinen liittyy todistustaakan virheelliseen soveltamiseen, toinen sitoumusten yleisluonteisuuden huomiotta jättämiseen, kolmas harkintavallan väärinkäyttöön ja neljäs siihen, että tiettyjen toimintatapoja koskevien sitoumusten täyttämisen valvontaa koskevia vaikeuksia on liioiteltu.

A Kolmannen kanneperusteen ensimmäinen osa, joka koskee todistustaakkaa

60 Kantajan mukaan komissio on ensinnäkin lähtenyt virheellisesti liikkeelle olettamasta, jonka mukaan osapuolten asiana olisi näyttää toteen, että niiden sitoumukset poistavat komission mainitsemat kilpailuongelmat. Tällöin komissio on kantajan mukaan soveltanut korjaustoimenpiteitä koskevan tiedonannon 6 kohdassa esitettyä väärää valvontastandardia.

61 On huomautettava, että asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 2 kohdan nojalla komission ”on julistettava” yhteismarkkinoille soveltuvaksi keskittymä, jolla ei luoda tai vahvisteta sellaista määräävää asemaa, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla olennaisesti estyisi. Tästä seuraa, että komission asiana on näyttää toteen, että keskittymää ei voida julistaa yhteismarkkinoille soveltuvaksi.

62 Lisäksi asetuksen N:o 4064/89 8 artiklan 2 kohdan nojalla komissio tekee päätöksen, jossa keskittymä julistetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi, kun se toteaa, että ilmoitettu keskittymä, ”tarvittaessa asianomaisten yritysten tekemien muutosten jälkeen”, on asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 2 kohdassa määritellyn arviointiperusteen mukainen. Tästä seuraa, että sitoumuksilla muutettu keskittymähanke on todistustaakan osalta samojen arviointiperusteiden mukainen kuin muuttamaton hanke.

63 Näin ollen yhtäältä komissiolla on velvollisuus tutkia hankkeen osapuolten pätevästi ehdottamilla sitoumuksilla muutettu keskittymähanke (ks. vastaavasti asia T‑158/00, ARD v. komissio, tuomio 30.9.2003, Kok. 2003, s. II‑3825, 280 kohta) ja toisaalta komissio voi todeta keskittymän olevan yhteismarkkinoille soveltumaton ainoastaan, jos nämä sitoumukset eivät ole riittäviä estämään sellaisen määräävän aseman luomista tai vahvistamista, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla olennaisesti estyisi. Tältä osin on kuitenkin huomautettava, että monitahoisen taloudellisen arvioinnin osalta komission todistustaakka ei vaikuta sen laajaan harkintavaltaan tällä alalla (ks. vastaavasti asia T‑342/00, Petrolessence ja SG2R v. komissio, tuomio 3.4.2003, Kok. 2003, s. II‑1161, 101 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja asia C‑12/03 P, komissio v. Tetra Laval, tuomio 15.2.2005, 38 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

64 Myöskään se, että korjaustoimenpiteitä koskevan tiedonannon 6 kohdassa todetaan, että ”osapuolten tehtävä – – on osoittaa, että – –ehdotetut korjaustoimenpiteet – – estä[vät] komission havaitseman määräävän aseman syntymisen tai vahvistumisen”, ei kantajan mukaan muuta tätä oikeustilaa. Vaikka oletettaisiin, että komission tarkoituksena on näin vaatia ilmoitetun hankkeen osapuolilta ehdotettujen sitoumusten tehokkuuden osoittamista, mikä osoittaminen on niiden etujen mukaista, komissio ei voi todeta, että epäselvässä tilanteessa sen on kiellettävä tämä hanke. Päinvastoin komission on loppujen loppuksi osoitettava, että tämä hanke, sellaisena kuin se on mahdollisesti sitoumuksilla muutettuna, on todettava yhteismarkkinoille soveltumattomaksi sellaisen määräävän aseman luomisen tai vahvistumisen perusteella, jonka vuoksi tehokas kilpailu estyy olennaisesti.

65 Tästä seuraa, että komission tehtävä on osoittaa, että keskittymähankkeen osapuolten pätevästi ehdottamat sitoumukset eivät muuta näillä sitoumuksilla näin muutettua hanketta yhteismarkkinoille soveltuvaksi.

66 Komissio väittää, että tältä osin on erotettava toisistaan sitoumukset, joita on ehdotettu asetuksen N:o 447/98 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa sitoumusten tekemiselle asetetussa määräajassa, ja ne, joita on ehdotettu tämän määräajan päätyttyä. Käsiteltävänä olevassa asiassa on kiistatonta, että osapuolet ovat toimittaneet muutoksia ensimmäisiin sitoumuksiinsa sekä ennen tämän määräajan päättymistä, eli 17.11.2004, että sen päätyttyä, eli 26.11.2004 tai jopa 3.12.2004. On kuitenkin niin, että korjaustoimenpiteitä koskevan tiedonannon 43 kohdassa, luettuna yhdessä sen 41 ja 42 kohdan kanssa, ei tehdä erottelua sen mukaan, onko näiden sitoumusten muutos toimitettu ennen määräajan päättymistä vai sen päätyttyä. Kyseisessä 43 kohdassa todetaan kuitenkin, että komission on muutettujen sitoumusten perusteella erityisesti voitava selvästi päätellä tarvitsematta suorittaa uusia tutkimuksia, että kun kyseiset sitoumukset on toteutettu, ne poistavat havaitut kilpailuongelmat ja jäsenvaltioiden kuulemiseen jää riittävästi aikaa.

67 Tältä osin yhtäältä korjaustoimenpiteitä koskevan tiedonannon 43 kohdassa ei todeta, että keskittymähankkeen osapuolten tehtävänä olisi todistaa, että niiden ehdottamat muutetut sitoumukset poistaisivat selvästi havaitut kilpailuongelmat. Toisaalta vaikka komission on tietyin edellytyksin hyväksyttävä muutetut sitoumukset, sillä ei ole kuitenkaan valtaa muuttaa asetuksella N:o 4064/89 luotua todistustaakkaa lopullisen päätöksen tekemisen osalta tämän asetuksen 8 artiklan 2 tai 3 kohdan nojalla sillä perusteella, että keskittymähanke täyttää tämän asetuksen 2 artiklan 2 tai 3 kohdassa asetetut edellytykset. Näin ollen korjaustoimenpiteitä koskevan tiedonannon 43 kohdassa asetettujen erityisedellytysten mukaisesti komission tehtävänä on osoittaa myös, että muutetut sitoumukset eivät ole riittäviä, jotta niiden perusteella voitaisiin selvästi päätellä tarvitsematta suorittaa uusia tutkimuksia, että kun kyseiset sitoumukset on toteutettu, ne poistavat havaitut kilpailuongelmat, tai jäsenvaltioiden kuulemiseen ei jää riittävästi aikaa.

68 Lopuksi on korostettava, että keskittymiä koskevan hallintomenettelyn logiikan mukaan komissio yksilöi alustavasti kilpailuongelmat, joita keskittymä sen mukaan aiheuttaa, ja ensinnäkin selvittää, miksi menettelyn aloittaminen asetuksen N:o 4064/89 6 artiklan 1 kohdan nojalla on sen mukaan tarpeen, minkä jälkeen se toiseksi lähettää hankkeen osapuolille väitetiedoksiannon. Tässä vaiheessa hankkeen osapuolet voivat kiistää nämä kilpailuongelmat ja/tai ehdottaa sitoumuksia, joilla ne voidaan ratkaista, joko vastatessaan väitetiedoksiantoon tai myöhemmin neuvottelujen aikana. Näin ollen on ilmeistä, että kun hankkeen osapuolet ehdottavat sitoumuksia, niiden tarkoituksena on vakuuttaa komissio siitä, että nämä sitoumukset ratkaisevat täydellisesti ja kokonaan aiemmin yksilöidyt kilpailuongelmat. Vastaavasti kun komissio pitää sitoumuksia riittämättöminä, se katsoo väistämättä, että nämä hankkeen osapuolet eivät ole vakuuttaneet sitä sitoumuksiensa arvosta kyseisen hankkeen aiheuttamien kilpailunvastaisten ongelmien ratkaisemiseksi.

69 Tästä seuraa, että se, että komissio on pitänyt riittämättöminä sitoumuksia, jotka on toimitettu pätevästi, eli joko ensimmäisenä ehdotuksena tai korjaustoimenpiteitä koskevan tiedonannon 43 kohdan mukaisesti ensimmäisten sitoumusten muutoksena, merkitsee todistustaakan perusteetonta kääntämistä ainoastaan, jos komissio ei perustele tämän riittämättömyyden arviointia objektiivisiin ja tarkastettavissa oleviin kriteereihin perustuvalla sitoumusten arvioinnilla vaan perustelee sitä toteamuksella, jonka mukaan osapuolet eivät ole toimittaneet sille riittäviä todisteita, jotta se voi arvioida asiaa. Viimeksi mainitussa tilanteessa epäilys ei nimittäin hyödyttäisi tämän hankkeen osapuolia, jolloin olisi todettava, että tämän hankkeen soveltuvuutta yhteismarkkinoille koskeva todistustaakka on käännetty.

70 Käsiteltävänä olevassa asiassa kantaja esittää yhden esimerkin, joka koskee riidanalaisen päätöksen 833 perustelukappaletta, joka liittyy sen 17.11.2004 eli ennen määräajan päättymistä toimittamiin sitoumuksiin ja jonka mukaan ”huomattavia epäilyjä ja epävarmuustekijöitä on edelleen sen osalta, kompensoiko [ehdotettujen toimenpiteiden] yhteisvaikutus riittävästi EDP:n poistumista merkittävimpänä potentiaalisena kilpailijana” suurasiakkaille suoritettavien maakaasutoimitusten markkinoilla. Riidanalaisessa päätöksessä komissio perustaa tämän arviointinsa nimenomaisesti korjaustoimenpiteitä koskevaan tiedonantoon.

71 On todettava, että komissio on muotoillut kyseessä olevan perustelukappaleen erittäin voimakkain sanakääntein todeten, että osapuolten ehdottamat toimenpiteet eivät estäisi GDP:n määräävän aseman vahvistumista kyseessä olevilla markkinoilla keskittymän seurauksena. Komissio omaksui siis kannan, jonka mukaan kyseiset sitoumukset olivat riittämättömiä, jotta keskittymä voitaisiin hyväksyä.

72 Lisäksi komission mainitsemat epäilyt ja epävarmuustekijät koskevat sitä, olivatko sitoumukset erityisesti ehdottomia ja varmoja. Komissio esitti riidanalaisen päätöksen 832 perustelukappaleessa viisi syytä, joiden perusteella se katsoi, että kyseiset sitoumukset olivat riittämättömiä sen takaamiseksi, että maakaasun lisäkapasiteettia vapautettaisiin tosiasiallisesti kolmansien käyttöön (sitoumus olla varastoimatta lisäkapasiteettia ei koskenut osapuolten espanjalaisia tytäryhtiöitä; Espanjan valvontaviranomaisen ei tarvitse välttämättä hyväksyä kolmansien käyttöoikeussääntöjä; osapuolilla on oikeus varastoida niin kutsuttua strategista kapasiteettia; Campo Maiorin kapasiteetin vapauttamista koskevan sitoumuksen tehokkuus on rajallinen maakaasuputkiston nykyisen rajallisen kapasiteetin vuoksi ja Sinèsin LNG-vastaanottoasemalla käytettävissä olevalle kapasiteetille aiheutuvien haittavaikutusten vuoksi; osapuolten erityisoikeudet tämän aseman operaattoriin nähden ja mahdollisuus rakentaa maakaasuvarasto). Näin ollen ilmoitetuissa epäilyksissä ei viitata keskittymästä aiheutuvien kilpailuhaittojen mahdollisuuteen vaan siihen, ettei ole mahdollista taata, että kyseiset sitoumukset voidaan panna täysimääräisesti täytäntöön. Komissiolla on kuitenkin oikeus hylätä sitoumukset, jotka eivät ole sitovia, tai – mikä tarkoittaa käytännössä samaa – sitoumukset, joiden vaikutuksia osapuolet voivat heikentää tai jopa kokonaan poistaa. Tällöin komissio ei ole siirtänyt todistustaakkaa osapuolille, vaan kiistänyt sen, että sitoumukset olisivat varmoja ja mitattavissa olevia, mikä on edellytyksenä. Lopuksi on todettava, että tämän kanneperusteen yhteydessä kantaja ei ole riitauttanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kyseessä olevien sitoumusten vaikutusten epävarmuutta.

73 Edellä esitetyn perusteella on todettava, että komissio ei ole riidanalaisessa päätöksessä kääntänyt todistustaakkaa, jonka mukaan sen on osoitettava, että keskittymä on soveltumaton yhteismarkkinoille. Komissio on päinvastoin pyrkinyt näyttämään toteen, miksi keskittymä on kiellettävä ehdotetuista sitoumuksista huolimatta.

74 Näin ollen kolmannen kanneperusteen ensimmäinen osa on hylättävä.

B Kolmannen kanneperusteen toinen osa, joka koskee muutetun keskittymän kokonaisarviointia

75 Kantaja väittää, ettei komissio ole arvioinut tilannetta, joka vallitsisi keskittymän jälkeen sitoumukset huomioon ottaen, siihen tilanteeseen nähden, joka vallitsisi, jos keskittymä ei toteutuisi. Kirjallisessa vastauksessaan istuntoa varten kantaja täsmensi väitettään siten, että sen mukaan komissio on arvioinut pikemminkin heikkouksia, joita sitoumuksilla voidaan katsoa olevan, eikä muutetun keskittymän todennäköisiä vaikutuksia tietyillä markkinoilla, mikä kantajan mukaan johtaa toisenlaiseen lopputulokseen. Lisäksi komissio arvioi kutakin sitoumusta erikseen. Kirjallisessa vastauksessaan kantaja viittasi esimerkiksi siihen, että sitoumukset, joilla pyrittiin ratkaisemaan horisontaalinen ongelma sähkön tukkumarkkinoilla, tutkittiin erillään sitoumuksista, jotka liittyivät muihin kuin horisontaalisiin ongelmiin näillä markkinoilla.

76 On todettava, että riidanalainen päätös on muodollisesti rakennettu siten, että yksi toisensa jälkeen esitellään ilmoitetun keskittymän aiheuttamien kilpailuongelmien yksilöinti kulloisillakin markkinoilla (280–609 perustelukappale), 28.10.2004 ehdotettujen sitoumusten arviointi kilpailunäkökulmasta (650–738 perustelukappale), 17.11.2004 ehdotettujen sitoumusten arviointi kilpailunäkökulmasta (741–841 perustelukappale) ja lopuksi 26.11.2004 ehdotettujen sitoumusten arviointi kilpailunäkökulmasta (860–912 perustelukappale). Arvioinnissaan komissio tutki yksi toisensa jälkeen kunkin sitoumuksen, jota se piti merkityksellisenä kulloinkin kyseessä olleiden markkinoiden kannalta. Kun tietyillä markkinoilla oli yksilöity useita kilpailuongelmia, komissio tutki sitoumuksia yksi toisensa jälkeen kunkin ongelman yhteydessä. Komissio on kaikissa muissa tapauksissa kuin paikallisille jakeluyhtiöille suoritettavien maakaasutoimitusten markkinoiden osalta todennut, että sitoumukset olivat riittämättömiä yksilöidyn kilpailuongelman poistamiseksi ja/tai määräävän aseman vahvistumisen estämiseksi (ks. kantajan esimerkiksi valitsemien sähkön tukkumarkkinoiden yhteydessä horisontaalisen ongelman osalta 675, 767 ja 868 perustelukappale tai muiden kuin horisontaalisten ongelmien osalta 700, 702, 703, 801, 874 ja 875 perustelukappale).

77 On muistutettava, että komissiolla on velvollisuus tutkia keskittymähanke, sellaisena kuin se on muutettuna hankkeen osapuolten pätevästi ehdottamilla sitoumuksilla (ks. edellä 63 kohta). Kuten kantaja myönsi istunnossa, tämä periaate ei kuitenkaan estä tämän hankkeen aiheuttamien kilpailuongelmien ja tämän jälkeen hankkeen osapuolten näiden ongelmien ratkaisemiseksi ehdottamien sitoumusten tutkimista eikä kunkin näiden ongelmien kannalta merkityksellisen sitoumuksen tutkimista, kunhan komissio lopuksi suorittaa muutetun keskittymähankkeen kokonaisarvioinnin eli tämän hankkeen kulloisiinkin markkinoihin kohdistuvien vaikutusten arvioinnin kaikkien näiden markkinoiden osalta merkityksellisten sitoumusten valossa.

78 Lisäksi komission on tutkittava kaikki tietyillä relevanteilla markkinoilla havaitun kilpailuongelman osalta merkitykselliset sitoumukset, mukaan lukien ne sitoumukset, joita keskittymähankkeen osapuolet eivät ole nimenomaisesti sellaisiksi nimenneet. Komissio ei kuitenkaan syyllisty oikeudelliseen virheeseen, kun se arvioi ainoastaan tiettyjä markkinoita tai yhtä ainoaa kilpailuongelmaa koskevia sitoumuksia näiden markkinoiden tai tämän ongelman osalta, jos muut sitoumukset eivät ole merkityksellisiä eikä niillä ole tässä yhteydessä todellista taloudellista merkitystä.

79 Käsiteltävänä olevassa asiassa kantajan väite perustuu epärealistiseen periaatteeseen ja riidanalaisen päätöksen virheelliseen tulkintaan.

80 Ensinnäkin on huomautettava, että keskittymähankkeen osapuolten ehdottamilla sitoumuksilla pyritään erityisesti ratkaisemaan aiemmin yksilöityjä kilpailuongelmia. Näin ollen kun komissio tutkii sitoumusta, sen on väistämättä tarkasteltava ensin kyseisen sitoumuksen sisältöä ja erityisesti sen mahdollisesti sisältämiä heikkouksia ja tämän jälkeen tutkittava, voidaanko tällä sitoumuksella ratkaista yksilöity ongelma kokonaan tai osittain. Muutetun keskittymähankkeen todennäköisten vaikutusten arvioinnin aluksi on nimittäin arvioitava tämän muutoksen sisältö. Tältä osin on huomautettava, että kantaja on kanteessaan ja kanteen liitteissä myös noudattanut tätä vaiheittaista lähestymistapaa, jota myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tämän vuoksi noudattaa. Lisäksi on epärealistista ajatella, että komissio voisi asetuksella N:o 4064/89 asetettujen määräaikojen rajoissa aloittaa kokonaan uudelleen keskittymähankkeen arvioinnin sitoumusten valossa ikään kuin tämä hanke olisi ilmoitettu uudestaan sitoumuksilla muutetussa muodossaan. Tällainen lähestymistapa olisi asetuksen N:o 4064/89 järjestelmälle luonteenomaisen nopean ratkaisutoiminnan vaatimuksen vastainen (asia T‑221/95, Endemol v. komissio, tuomio 28.4.1999, Kok. 1999, s. II‑1299, 68 kohta). Kantajan implisiittisesti ehdottaman lähestymistavan epärealistisuutta korostaa käsiteltävänä olevassa asiassa se seikka, että sitoumuksia ehdotettiin yksi toisensa jälkeen kolmeen, jopa neljään otteeseen, ja näistä viimeinen tai viimeiset liian myöhään, kun menettely oli jo päättynyt. Tältä osin kantajan väite, jonka mukaan nämä yksi toisensa jälkeen ehdotetut sitoumukset ovat ainoastaan aiempien sitoumusten muutoksia eivätkä uusia sitoumuksia, ei muuta tätä arviointia. Tässä tilanteessa komission on joka kerta arvioitava näitä uusia seikkoja voidakseen tutkia, voivatko nämä muutokset vaikuttaa sen aiempiin toteamuksiin.

81 Toiseksi komissio on riidanalaisessa päätöksessä selvittänyt, miksi kullakin sitoumuksella ei heikkouksiensa vuoksi voitu yksinään ratkaista kyseessä olevaa kilpailuongelmaa. Komissio on kuitenkin tämän yksityiskohtaisen arvioinnin lisäksi todennut, että kyseessä olevan ongelman kannalta merkitykselliset sitoumukset yhdessä eivät myöskään olleet riittäviä kyseisen ongelman ratkaisemiseksi. Komissio totesi 18.10. ja 17.11.2004 ehdotettujen sitoumusten osalta, että kyseessä oleva määräävä asema vahvistuisi edelleen (ks. esimerkiksi kantajan mainitsemien sähkön tukkumarkkinoiden horisontaalisen ongelman osalta 675 ja 767 perustelukappale tai muiden kuin horisontaalisten ongelmien osalta 700, 702, 703 ja 801 perustelukappale). Komissio tutki – silloin kuin se piti tätä tarpeellisena – myös muut kuin osapuolten tietyn kilpailuongelman ratkaisemiseksi nimenomaisesti ehdottamat sitoumukset (809–812 perustelukappale). Tällöin komission arviointi on vastannut sitoumuksilla muutetun keskittymän arviointia. Vaikka komissio on 26.11.2004 ehdotettujen sitoumusten osalta ainoastaan todennut, että kyseiset sitoumukset olivat riittämättömiä kyseessä olevien kilpailuongelmien ratkaisemiseksi, se on kuitenkin suorittanut näiden sitoumusten kokonaisarvioinnin kyseisten ongelmien valossa (ks. sähkön tukkumarkkinoiden horisontaalisen ongelman osalta 868 perustelukappale tai näiden markkinoiden muiden kuin horisontaalisten ongelmien osalta 874 ja 875 perustelukappale). Lisäksi koska liian myöhään esitettyjen sitoumusten tutkiminen oli korjaustoimenpiteitä koskevan tiedonannon mukaisten erityisedellytysten mukaista, siitä, että komissio ei todennut nimenomaisesti, että tutkitut määräävät asemat vahvistuisivat, ei voida päätellä, ettei se olisi suorittanut muutetun keskittymän kokonaisarviointia.

82 Tästä seuraa, että komissio on tosiasiallisesti suorittanut osapuolten ehdottamilla sitoumuksilla muutetun keskittymän kokonaisarvioinnin.

83 Kantajan mainitsemasta esimerkistä, joka koskee sähkön tukkumarkkinoiden horisontaaliseen ongelmaan ja muihin kuin horisontaalisiin ongelmiin liittyvien sitoumusten tutkimista erikseen, on todettava, että tämä väite yhtyy täysin neljännen kanneperusteen yhteydessä esitettyyn väitteeseen, jonka mukaan muihin kuin horisontaalisiin ongelmiin liittyvät sitoumukset sallisivat joidenkin kilpailijoiden pääsyn markkinoille, vaikka GDP oli ainoastaan potentiaalinen kilpailija. Jos oletetaan, että komissio katsoi virheellisesti, ettei sen tarvinnut tutkia tiettyjen sitoumusten välillistä ulottuvuutta sellaisen kilpailuongelman tai sellaisten markkinoiden suhteen, joiden osalta niillä ei ollut välitöntä merkitystä, komissio ei ole tehnyt oikeudellista virhettä vaan arviointivirheen. Vaikka komission on tutkittava kaikki kyseessä olevilla markkinoilla yksilöidyn kilpailuongelman suhteen merkitykselliset sitoumukset, mukaan lukien ne sitoumukset, joita keskittymähankkeen osapuolet eivät ole nimenomaisesti sellaisiksi nimenneet, kysymys siitä, onko tietyllä sitoumuksella merkitystä tietyn keskittymähankkeen aiheuttaman ongelman suhteen, kuuluu nimittäin kyseisen hankkeen taloudelliseen arviointiin ja on tutkittava tässä yhteydessä.

84 Koska kantaja on esittänyt tämän väitteen myös neljännen kanneperusteensa yhteydessä, joka liittyy komission arviointivirheisiin muutetun keskittymän suhteen, se on käsiteltävä kyseisen kanneperusteen tutkinnan yhteydessä.

85 Edellä esitetyn perusteella kolmannen kanneperusteen toinen osa on hylättävä.

C Kolmannen kanneperusteen kolmas osa, joka koskee harkintavallan väärinkäyttöä

86 Kantaja väittää, että komissio on käyttänyt väärin sille asetuksella N:o 4064/89 myönnettyä toimivaltaa, kun se on edellyttänyt, että sitoumuksilla on pyrittävä sähkö‑ ja maakaasumarkkinoiden vapauttamiseen.

87 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan harkintavallan väärinkäytön käsite viittaa siihen, että hallintoviranomainen on käyttänyt toimivaltaansa saavuttaakseen muut päämäärät kuin ne, joita varten sille on tämä toimivalta annettu. Päätöstä tehtäessä harkintavaltaa on käytetty väärin, jos objektiivisten, asiaankuuluvien ja yhtäpitävien seikkojen perusteella on selvää, että se on tehty tällaisten päämäärien saavuttamiseksi (asia C‑331/88, Fedesa ym., tuomio 13.11.1990, Kok. 1990, s. I‑4023, 24 kohta ja asia C‑400/99, Italia v. komissio, tuomio 10.5.2005, 38 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Jos päämääriä on useita, päätöstä ei rasita harkintavallan väärinkäyttö, vaikka pätevien tavoitteiden lisäksi esitetään tavoite, joka ei ole perusteltu, jos päätöksessä ei unohdeta olennaista päämäärää (asia 2/54, Italia v. korkea viranomainen, tuomio 21.12.1954, Kok. 1954, s. 73, 103 ja vastaavasti asia T‑266/97, Vlaamse Televisie Maatschappij v. komissio, tuomio 8.7.1999, Kok. 1999, s. II‑2329, 131 kohta).

88 Aluksi on todettava, että on kiistatonta, että keskittymä kuuluu asetuksen N:o 4064/89 soveltamisalaan (riidanalaisen päätöksen 12 ja 13 perustelukappale). On myös todettava, ettei kantaja väitä, ettei keskittymän osalta voitaisi tehdä päätöstä tutkintamenettelyn aloittamisesta asetuksen N:o 4064/89 6 artiklan nojalla ja näin ollen lopullista päätöstä asetuksen N:o 4064/89 8 artiklan nojalla. Tältä osin kantaja myöntää erityisesti kirjallisessa vastauksessaan istuntoa varten, että ilmoitettu keskittymä vahvistaisi EDP:n määräävää asemaa sähkömarkkinoilla. Näin ollen se, että osapuolet ehdottivat sitoumuksia, jotta keskittymä voitaisiin julistaa päätöksellä yhteismarkkinoille soveltuvaksi, oli välttämätöntä.

89 Näin ollen on todettava, että kun komissio otti huomioon riidanalaisen päätöksen tekemistä varten ehdotetut sitoumukset, se on toiminut täysin asetuksen N:o 4064/89 mukaisesti. Komissio on tällöin toteuttanut tämän asetuksen päämäärää, jossa kielletään sellaisen määräävän markkina-aseman luominen tai vahvistaminen, jonka seurauksena tehokas kilpailu olennaisesti estyisi.

90 Kantaja väittää kuitenkin, että komissio on vaatinut lisää kyseisiä sitoumuksia, jolloin se meni pidemmälle kuin olisi ollut tarpeen, jotta EDP:n tai GDP:n määräävät asemat eivät olisi vahvistuneet. Erityisesti komissio vaati kantajan mukaan suurempaa markkinoiden vapauttamista kuin olisi ollut tarpeen keskittymän aiheuttaman kilpailuongelman ratkaisemiseksi.

91 Kantajan esittämät useat esimerkit – joiden mukaan komissio on pitänyt sitoumuksia riittämättöminä uusien kilpailijoiden pääsyn takaamiseksi kyseessä oleville markkinoille (ks. erityisesti riidanalaisen päätöksen 659, 665, 707, 714, 725, 749, 805, 812, 862, 879 ja 888 perustelukappale) – osoittavat pelkästään, että komissio on pyrkinyt asetuksen N:o 4064/89 päämäärään eli estämään sellaisen määräävän markkina-aseman luomisen tai vahvistamisen, jonka seurauksena tehokas kilpailu olennaisesti estyisi keskittymän vuoksi. Uusien kilpailijoiden tulo markkinoille, joilla EDP:llä ja GDP:llä on kiistatta erittäin selvät määräävät asemat, on olennainen kilpailuun liittyvä näkökohta asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohtaa sovellettaessa. Näin ollen olennainen tavoite, johon komissio on pyrkinyt, kun se ei ole muuttanut kantaansa sitoumusten suhteen, on täysin asetuksen N:o 4064/89 mukainen.

92 Tältä osin on huomautettava, että kanneperusteessaan, joka liittyy muutetun keskittymän kilpailuoikeudelliseen arviointiin, kantaja vetoaa siihen, että keskittymä merkitsisi huomattavaa edistysaskelta maakaasu‑ ja sähkömarkkinoiden avaamiseksi kilpailulle. Tämän vuoksi, vaikkakin omien toteamustensa kanssa ristiriitaisesti, kantaja myöntää, että sitoumuksilla voidaan ratkaista keskittymän aiheuttamat kilpailuongelmat ja samanaikaisesti voidaan jatkaa markkinoiden avaamista kilpailulle.

93 Vaikka oletettaisiin, että jonkin ehdotetun sitoumuksen toteamista riittämättömäksi tai komission esittämää vaatimusta erityisestä sitoumuksesta pidettäisiin liiallisena komission riidanalaisessa päätöksessä yksilöimien kilpailuongelmien ratkaisemiseen nähden, mitä tutkitaan jäljempänä, tällainen virhe merkitsisi asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdan rikkomista eikä harkintavallan väärinkäyttöä.

94 Lisäksi kantaja katsoo, että komissio näyttää kannattaneen Cambridge Economic Policy Associatesin Portugalin kilpailuviranomaisen pyynnöstä laatimassa kertomuksessa, jonka otsikkona on ”Portugalin sähkö‑ ja maakaasumarkkinoita koskeva kertomus”, esitettyä väitettä, jossa kantajan mukaan todetaan, että komission on käytettävä keskittymää aktiivisesti kilpailuolosuhteiden parantamiseksi. On kuitenkin todettava, että riidanalaisen päätöksen kohdissa, joissa viitataan tähän kertomukseen (ks. erityisesti 137, 172, 333 ja 573 perustelukappale), komissio ei ole millään tavalla omaksunut tässä kertomuksessa mahdollisesti ehdotettua päämäärää, vaan on hyödyntänyt ainoastaan objektiivisia taloudellisia arviointeja. Viittaukset tähän kertomukseen eivät näin ollen voi muodostaa aihetodistetta harkintavallan väärinkäytöstä.

95 Kantajan esittämät muut seikat, erityisesti tuolloisen kilpailusta vastaavan komission jäsenen Montin lausunnot tai muut komission energia-alan keskittymiä koskevat päätökset (asiassa COMP/M.1853 – EDF/EnBW 7.2.2001 tehty komission päätös ja asiassa COMP/M.2684.1853 – EnBW/EDP/Gastajur/Hidrocantábrico 19.3.2002 tehty komission päätös), eivät voi muodostaa merkityksellisiä aihetodisteita harkintavallan väärinkäytöstä käsiteltävänä olevassa asiassa, koska nämä seikat eivät ole riidanalaisen päätöksen perusteita. Lisäksi vaikka näitä kahta keskittymää koskevaa päätöstä rasitti kantajan väittämä virhe, eli markkinoiden avaamisen edellyttäminen tilanteessa, jossa se ei ollut tarpeen näissä päätöksissä yksilöityjen kilpailuongelmien ratkaisemiseksi, tämä ei merkitse sitä, että kyseiselle asialle ominaiseen kilpailutilanteeseen perustuvaa riidanalaista päätöstä rasittaisi sama virhe.

96 Se kantajan väittämä seikka, että komissio pyrki tosiasiallisesti toteuttamaan toisen maakaasudirektiivin tavoitteita, vaikka tämä direktiivi perustuu EY 47 artiklan 2 kohtaan (sijoittautumisoikeus), EY 55 artiklaan (palvelujen tarjoamisen vapaus) ja EY 95 artiklaan (lainsäädäntöjen lähentäminen), ei osoita, että komissio olisi virheellisesti tavoitellut näitä päämääriä. Yhtäältä tämän direktiivin oikeusperustalla pyrittäisiin pikemminkin osoittamaan, että komissio on voinut tavoitella tämän direktiivin päämääriä ainoastaan hyvin epäsuorasti suosimalla uusien, erityisesti kansallisten kilpailijoiden tuloa kyseessä oleville markkinoille. Toisaalta on todettava, että maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/30/EY (EYVL L 204, s. 1; jäljempänä ensimmäinen maakaasudirektiivi) ja toisen maakaasudirektiivin seurauksena – tai jopa tarkoituksena – on luoda kilpailua alalle, jolla aiemmin ei vallinnut kilpailua (ks. sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EY kumoamisesta – Käytöstäpoisto‑ ja jätehuoltotoimia koskevat lausumat – 26 päivänä kesäkuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/54/EY (EUVL L 176, s. 37; jäljempänä toinen sähködirektiivi) 2, 6, 21, 22, 26 ja erityisesti 31 perustelukappale ja toisen maakaasudirektiivin 2, 7, 19, 21, 25, 27 ja erityisesti 30 perustelukappale; ks. sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19 päivänä joulukuuta 1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/92/EY (EYVL L 27, s. 20) osalta asia C‑17/03, VEMW ym., tuomio 7.6.2005, 62 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Tästä seuraa, että eräs toisen maakaasudirektiivin tavoitteista liittyy selvästi kilpailuun. Näin ollen ei ole yllättävää, että asetuksen N:o 4064/89 kilpailuun liittyvä tavoite on omaksuttu myös yhdeksi toisen sähködirektiivin ja toisen maakaasudirektiivin tavoitteista. Tämän vuoksi pyrkiminen toisen maakaasudirektiivin toteuttamiseen ei voi merkitä aihetodistetta harkintavallan väärinkäytöstä, koska tämän direktiivin tavoitteena on myös se tavoite, jota varten tässä asetuksessa annettiin komissiolle toimivaltaa.

97 Kantaja väittää lopuksi, että energiasektorien vapauttaminen olisi pitänyt toteuttaa EY 86 artiklaa soveltamalla. Ilman, että on tarpeen tarkastella kysymystä siitä, saattoiko komissio käyttää yhä toimivaltaa, joka sille on myönnetty tässä artiklassa, huolimatta toisesta sähködirektiivistä ja toisesta maakaasudirektiivistä, voidaan todeta, että kantajan väitteellä ei ole merkitystä tämän kanneperusteen osan yhteydessä. Vaikka oletettaisiin, että kyseessä olevat markkinat voitaisiin vapauttaa EY 86 artiklan nojalla, tällainen oletus voi johtaa ainoastaan toteamukseen, jonka mukaan tätä kilpailumääräystä ja asetusta N:o 4064/89, jonka tavoitteita komission on todettu noudattaneen asianmukaisesti, voidaan soveltaa samanaikaisesti.

98 Edellä esitetyn perusteella kolmannen kanneperusteen kolmas osa on hylättävä.

D Kolmannen kanneperusteen neljäs osa, joka koskee tiettyjen toimintatapoja koskevien sitoumusten valvomisen vaikeutta

99 Kantaja väittää, että komissio on hylännyt tiettyjä sitoumuksia sen vuoksi, että ne koskevat tiettyjä toimintatapoja ja että niitä pitää valvoa niiden toteuttamisen jälkeen. Kantajan mukaan komissio toimi tällöin oikeuskäytännön ja viimeaikaisen päätöskäytäntönsä vastaisesti eikä ottanut huomioon sitä mahdollisuutta, että Portugalin toimivaltaiset viranomaiset toteuttaisivat tämän jälkikäteisvalvonnan.

100 Aluksi on huomautettava, että toimintatapoja koskevat sitoumukset eivät ole luonteensa puolesta riittämättömiä määräävän aseman luomisen tai vahvistumisen estämiseksi ja että niitä on arvioitava tapauskohtaisesti samoin kuin rakenteellisia sitoumuksia (edellä 48 kohdassa mainittu asia Gencor v. komissio, tuomion 319 kohta ja edellä 45 kohdassa mainittu asia Tetra Laval v. komissio, tuomion 161 kohta, joka on vahvistettu edellä 63 kohdassa mainitussa asiassa komissio v. Tetra Laval 15.2.2005 annetussa tuomiossa, 85 kohta).

101 Kantajan väite perustuu kuitenkin riidanalaisen päätöksen virheelliseen tulkintaan, koska kolmessa sen mainitsemassa esimerkissä komissio ei ole hylännyt kyseessä olevia sitoumuksia yksinomaan siksi, että ne koskevat toimintatapoja tai että niiden valvominen on vaikeaa, vaan siksi, etteivät ne kokonaisuudessaan olleet yksilöityjen kilpailuongelmien suhteen riittäviä.

102 On totta, että komissio on 663 perustelukappaleessa todennut, että TER:n CCGT:tä vastaavan tuotantokapasiteetin vuokraamiseen liittyvä sitoumus ei todellakaan tuottanut rakenteellisen sitoumuksen etuja ja että sen olisi toteutettava laajaa jälkikäteisvalvontaa. Komissio pyrki näin kuitenkin korostamaan, että osapuolet olivat määränneet tämän sitoumuksen ennenaikaisesta lopettamisesta, jos monitahoiset edellytykset täyttyvät, ja että ne olivat pyytäneet sitä tarkastamaan, täyttyykö jokin näistä edellytyksistä. Komissio on katsonut lähtökohtaisesti, että tämä sitoumus oli näiden edellytysten vuoksi erittäin epävarma. Ensinnäkään komissio ei hylännyt tätä sitoumusta sen vuoksi, että se koskee toimintatapoja. Toiseksi näiden edellytysten valvonnan vaikeus johtui niiden monitahoisuudesta ja siitä, etteivät ne olleet tarkoituksenmukaisia, eikä siitä, että komissio olisi kieltäytynyt toteuttamasta jälkikäteisvalvontaa. Kolmanneksi 662 ja 664 perustelukappaleessa mainitaan useita muita seikkoja – kuten esimerkiksi se, että vuokraaja ei voisi hallinnoida CCGT:tä itsenäisesti vaan tulisi EDP:stä riippuvaiseksi, tai se, että sitoumuksen aikaistetun lopettamisen edellytykset perustuvat kansainvälisiin seikkoihin vaikka markkinat ovat edelleen kansalliset – joilla voidaan komission mielestä myös perustella tämän sitoumuksen hylkäämistä.

103 Komissio esitti 678 perustelukappaleessa ainoastaan ylimääräisenä ja vähämerkityksisenä perusteena sen, että Sinèsin LNG‑vastaanottoaseman myyntiin liittyvä sitoumus edellytti komission myöhempää laajaa valvontaa. Komissio ei ole käyttänyt lainkaan perusteena sitä, että tämä sitoumus koskee toimintatapoja, ja lähes koko perustelukappale on omistettu muille sellaisille syille, kuten myyntipäivälle, heikkouksille, jotka liittyvät kolmansien mahdollisuuksiin käyttää maakaasukapasiteettia, ja sille, että GDP omistaisi edelleen vähemmistöosuuden asemaa hallinnoivasta toimijasta, joiden perusteella komissio totesi seuraavassa perustelukappaleessa, että tämän sitoumuksen positiiviset vaikutukset olivat vaarassa heikentyä vakavasti.

104 Komissio katsoi todellakin 719 perustelukappaleessa, että sitoumus, joka koskee EDP:n äänivallan pidättämistä Turbogásin johtokunnassa maakaasun toimittamiseen ja investointeihin liittyvissä kysymyksissä ja riippumattomien jäsenten nimittämistä Turbogásin johtokuntaan, liittyi puhtaasti toimintatapoihin ja oli komission mukaan vaikeasti valvottava. Tätä seikkaa on korostettu ainoastaan ylimääräisenä huomautuksena ja sen lisäksi on esitetty kolme pääasiallista perustetta, joiden nojalla komissio piti tätä sitoumusta riittämättömänä, eli se, että nimitettyjen jäsenten riippumattomuutta ei ollut taattu, se, että EDP säilyttäisi äänioikeutensa tärkeissä kysymyksissä ja voisi välillisesti vaikuttaa maakaasuntoimittajan valintaan, ja se, että äänioikeudet pidätettäisiin ainoastaan kolmeksi vuodeksi.

105 Siitä kantajan väitteestä, jonka mukaan komissio on jättänyt huomiotta sen mahdollisuuden, että Portugalin toimivaltaiset viranomaiset toteuttaisivat valvonnan, joka on tarpeen niiden edellytysten täyttymisen tarkastamiseksi, joilla kyseiset sitoumukset voidaan lopettaa ennenaikaisesti, on todettava aluksi, että TER:n sijainnin osalta osapuolet itse ovat nimenomaisesti suunnitelleet pyytävänsä komissiota tarkastamaan näiden edellytysten täyttymisen. Komissio ei näin ollen voinut, muutoin kuin muuttamalla itse ehdotettua sitoumusta, mikä ei kuulu sen toimivaltaan, uskoa tätä valvontaa kansallisille viranomaisille. Myöskään kahden muun kantajan mainitseman sitoumuksen osalta komission ei tarvinnut, vaikka se olisikin voinut tehdä niin osapuolten kanssa käymiensä neuvottelujen yhteydessä, luoda erityistä valvontamenetelmää, joka olisi siirretty toimivaltaisten kansallisten viranomaisten toteutettavaksi. Osapuolten asiana oli sen sijaan ehdottaa täydellisiä ja kaikin tavoin tehokkaita sitoumuksia erityisesti, jos näissä toimintatapoja koskevissa sitoumuksissa oli auttamattomia heikkouksia, jotka liittyivät niiden sitovuuteen, joka olisi oikeuttanut jälkikäteisvalvonnan.

106 Edellä esitetyn perusteella kolmannen kanneperusteen neljäs osa on hylättävä.

107 Kolmas kanneperuste on näin ollen hylättävä kokonaisuudessaan.

III Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee Portugalin tasavallan toisen maakaasudirektiivin nojalla saamaa poikkeusta

108 Kantaja katsoo, että komissio on arvioidessaan kilpailutilannetta markkinoilla, joita ei ole avattu kilpailulle, jättänyt huomiotta ensinnäkin Portugalin tasavallalle toisen maakaasudirektiivin nojalla myönnetyn määräaikaisen poikkeuksen markkinoiden vapauttamista koskevasta aikataulusta ja toiseksi asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdan, kun se on ulottanut kilpailuarvionsa yli viiden vuoden päähän keskittymän toteuttamisesta.

A Alustavat huomautukset

109 Aluksi on huomautettava, että yhteisön sähkö‑ ja maakaasumarkkinat olivat ennen ensimmäisen ja toisen maakaasudirektiivin antamista tosiasiallisesti markkinoita, joita ei ollut tarvinnut avata kilpailulle, sillä tietyissä jäsenvaltioissa toimi kansallisia monopoleja. Yhteisöjen tuomioistuimella on kuitenkin ollut tilaisuus huomauttaa, että EY:n perustamissopimuksen kilpailumääräyksiä sovellettiin näillä sektoreilla toimivien yritysten päätöksiin (asia C‑393/92, Almelo ym., tuomio 27.4.1994, Kok. 1994, s. I‑1477, Kok. Ep. XV, s. I‑121, 34–51 kohta). Ensimmäinen maakaasudirektiivi ja tämän jälkeen toinen maakaasudirektiivi, jolla on nopeutettu ensimmäisessä direktiivissä säädettyä aikataulua, perustuvat lähtökohtaan, jonka mukaan jäsenvaltioilla ei ollut välittömästi näiden direktiivien täytäntöönpanopäivästä lähtien velvollisuutta avata maakaasumarkkinoita kilpailulle. Näin ollen on myönnettävä, että maakaasumarkkinoiden eri osamarkkinoita ei ollut välttämätöntä avata kilpailulle ennen toisessa maakaasudirektiivissä asetettujen määräaikojen päättymistä.

110 Toisen maakaasudirektiivin tavoitteena on luoda sellaiset maakaasun sisämarkkinat, joilla vallitsee terve kilpailu (toisen maakaasudirektiivin 30 perustelukappale), eli antaa kuluttajille mahdollisuus valita vapaasti toimittajansa ja toimittajille mahdollisuus toimittaa tuotettaan vapaasti asiakkailleen (toisen maakaasudirektiivin 4 perustelukappale). Eräs tämän maakaasumarkkinoiden vapauttamisen pääkohdista on näiden markkinoiden asteittaista avaamista koskevan sellaisen aikataulun laatiminen, joka perustuu vaatimukset täyttävien asiakkaiden eli asiakkaiden, jotka voivat ostaa maakaasua vapaasti valitsemaltaan toimittajalta, määrän asteittaiseen lisääntymiseen. Toisen maakaasudirektiivin mukaan kaikkien muiden kuin kansallisten asiakkaiden on täytettävä vaatimukset 1.7.2004 ja kaikkien asiakkaiden on täytettävä vaatimukset 1.7.2007.

111 Toisen maakaasudirektiivin 28 artiklan 2 kohdan nojalla jäsenvaltioissa, jotka voidaan katsoa uusiksi markkina-alueiksi, sovelletaan kuitenkin poikkeuksellista aikataulua. Kyseiset jäsenvaltiot voivat tässä aikataulussa mainittuihin päivämääriin saakka poiketa seuraavista velvoitteista: maakaasun käsittelylaitosten rakentamiseen tai käyttöön vaadittava syrjimätön lupa, verkonhaltijoiden nimeäminen, verkonhaltijoiden tehtävien määrittäminen, siirtoverkonhaltijoiden toimintojen eriyttäminen, jakeluverkonhaltijoiden nimeäminen, jakeluverkonhaltijoiden jakeluverkon tasapainottamiseen liittyvien tehtävien määrittäminen, jakeluverkonhaltijoiden toimintojen eriyttäminen, tilien eriyttäminen, kolmansien osapuolten päästäminen maakaasuverkkoon ja nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksiin, markkinoiden avaamista koskevan aikataulun laatiminen sekä erillisiä linjoja koskevan järjestelmän käyttöönottaminen (ks. edellä 6 kohta).

112 Tästä seuraa selvästi, että tämä poikkeus vapauttaa kyseessä olevan jäsenvaltion velvoitteesta soveltaa toisen maakaasudirektiivin olennaisia säännöksiä, joilla toteutetaan eri markkinoiden avaaminen kilpailulle ja taataan tehokas kilpailu. Näin ollen on todettava, että tämän poikkeuksen nojalla kyseessä olevat maakaasumarkkinat eivät ole avoimia kilpailulle, jos kyseessä oleva jäsenvaltio ei ole avannut näitä markkinoita.

B Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa, jonka mukaan Portugalin tasavallalle myönnettyä poikkeusta ei ole otettu huomioon

113 Kantaja väittää kanneperusteensa ensimmäisessä osassa, että komissio on arvioidessaan keskittymän vaikutuksia markkinoihin, joita ei ole avattu kilpailulle, loukannut Portugalin tasavallan oikeutta toteuttaa maakaasusektorin uudelleenjärjestely toisen maakaasudirektiivin 28 artiklassa myönnetyllä poikkeuksella annetun määräajan kuluessa. Komissio puolestaan katsoo ensinnäkin, että keskittymä on seurausta yksinomaan yritysten päätöksistä ja että se on tutkittava ennen kaikkea asetuksen N:o 4064/89 valossa. Toiseksi komissio katsoo säilyttäneensä tarpeellisen koherenssin tämän asetuksen ja toisen maakaasudirektiivin välillä, kun se ei ole arvioinut keskittymän vaikutuksia poikkeuksen kattamana aikana. Kolmanneksi komissio katsoo, ettei tällä poikkeuksella anneta jäsenvaltiolle oikeutta suosia keskittymähanketta, joka vaikuttaa olennaisesti kilpailuun tämän poikkeuksen voimassaolon päättymisen jälkeen.

114 On kiistatonta, että Portugalin tasavalta hyötyy toisen maakaasudirektiivin 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta poikkeuksesta ja että tämä poikkeus päättyy vuonna 2007, minkä jälkeen maakaasumarkkinoiden asteittaista avaamista kilpailulle koskeva aikataulu otetaan käyttöön.

115 Portugalin tasavalta on hyödyntänyt tätä poikkeusta perustamalla kansallisen maakaasuteollisuuden, joka toimii monopolina kaikilla maakaasusektoreilla (siirto, varastointi, jakelu, toimitukset). On huomautettava, ettei komissio ole lainkaan riitauttanut näiden monopolien luomista kilpailunäkökohtien valossa. Käsiteltävänä olevassa asiassa Portugalin tasavalta ei ole myöskään vielä avannut virallisesti yksiäkään kyseisistä markkinoista kilpailulle. Komissio väittää erityisesti, että sähköntuottajille suoritettavien maakaasutoimitusten markkinoiden avaamista oli suunniteltu vuodelle 2004 ja sitä oli siirretty vuoteen 2005 (riidanalaisen päätöksen 211 perustelukappale). Näiden markkinoiden tosiasiallisesta avaamisesta ei ole kuitenkaan esitetty minkäänlaisia asiakirjatodisteita. Lisäksi komissionkaan mukaan näitä markkinoita ei ollut avattu kilpailulle riidanalaisen päätöksen tekemispäivänä. Muutoin komissio tukeutuu siihen seikkaan, että Portugalin tasavalta aikoo vakavasti edistää kaikkien maakaasumarkkinoiden vapauttamista. Vaikka oletetaan, että Portugalin markkinoiden vapauttamista koskevaa aikataulua aikaistettaisiin, ennen tosiasiallista vapauttamista kaikki kyseessä olevat markkinat kuuluvat kuitenkin poikkeuksen soveltamisalaan. Mikään ei myöskään osoita, että Portugalin tasavalta suostuisi aikaistamaan vapauttamisen aikataulua ilman, että keskittymä toteutuu.

116 Tästä seuraa, että Portugalin maakaasumarkkinat eivät olleet avoimet kilpailulle riidanalaisen päätöksen tekemispäivänä. Tämä seikka vaikuttaa suoraan ja väistämättä asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdan soveltamiseen näihin markkinoihin.

117 Ensinnäkään asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdan ensimmäistä edellytystä, joka koskee määräävän aseman luomista tai vahvistamista, ei voida soveltaa, sillä GDP:llä on tällä hetkellä monopoliasema sähköntuottajille, paikallisille jakeluyhtiöille ja suurasiakkaille suoritettavien maakaasutoimitusten markkinoilla (riidanalaisen päätöksen 475 perustelukappale). Tietyillä markkinoilla monopoli merkitsee absoluuttista määräävää asemaa, joka ei voi tämän vuoksi vahvistua näillä markkinoilla. Ainoat markkinat, joilla GDP:n määräävä asema voi vahvistua, ovat paikallisten jakeluyhtiöiden pienasiakkaille suorittamien maakaasutoimitusten markkinat, koska GDP omistaa ainoastaan viisi nykyisestä kuudesta paikallisesta jakeluyhtiöstä. On kuitenkin todettava, että kullakin näistä paikallisista jakeluyhtiöistä on maantieteellinen monopoli, joka estää kaiken tosiasiallisen kilpailun niiden välillä.

118 Toiseksi myöskään asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdan toinen edellytys, joka koskee tehokkaan kilpailun olennaista estymistä ja jonka on edellä todettu muodostavan itsenäisen edellytyksen, ei voi täyttyä markkinoilla, joilla ei ole kilpailua. Nimittäin jos kilpailua ei ole lainkaan, keskittymä ei voi estää tehokasta kilpailua olennaisesti riidanalaisen päätöksen tekemishetkellä.

119 Tätä analyysiä tukee täysin kilpailualan yleinen oikeuskäytäntö. Kartellien ja määräävän markkina-aseman väärinkäytön osalta on todettu, että jos kansallisessa lainsäädännössä luodaan sellaiset oikeudelliset puitteet, jotka eliminoivat mahdollisuuden yritysten väliseen kilpailuun, EY 81 ja EY 82 artiklaa ei sovelleta (yhdistetyt asiat 40/73–48/73, 50/73, 54/73–56/73, 111/73, 113/73 ja 114/73, Suiker Unie ym. v. komissio, tuomio 16.12.1975, Kok. 1975, s. 1663, 71 ja 72 kohta; yhdistetyt asiat C‑359/95 P ja C‑379/95 P, komissio ja Ranska v. Ladbroke Racing, tuomio 11.11.1997, Kok. 1997, s. I‑6265, 33 kohta ja yhdistetyt asiat T‑191/98 ja T‑212/98–T‑214/98, Atlantic Container Line ym. v. komissio, tuomio 30.9.2003, Kok. 2003, s. II‑3275, 1130 kohta). Samoin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut valtiontukiasiassa, että ”alun perin kilpailulta suljetuilla markkinoilla perustettua tukijärjestelmää on pidettävä näiden markkinoiden vapautuessa olemassa olevana tukijärjestelmänä, koska se ei ole kuulunut perustamisajankohtanaan yksinomaan kilpailulle avoimilla aloilla sovellettavan perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan tässä määräyksessä asetettujen, vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja kilpailuun koskevien edellytysten vuoksi” (yhdistetyt asiat T‑298/97, T‑312/97, T‑313/97, T‑315/97, T‑600/97–T‑607/97, T‑1/98, T‑3/98–T‑6/98 ja T‑23/98, Alzetta ym. v. komissio, tuomio 15.6.2000, Kok. 2000, s. II‑2319, 143 kohta, joka on vahvistettu välillisesti muutoksenhakumenettelyssä asiassa C‑298/00 P, Italia v. komissio, tuomio 29.4.2004, Kok. 2004, s. I‑4087, 66–68 kohta).

120 On todettava, että tämä tilanne vaikuttaa ainoastaan asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdassa asetettujen edellytysten täyttymiseen eikä sen soveltamiseen tai koko kyseisen asetuksen sovellettavuuteen keskittymään nähden. Nimittäin kun keskittymähanke kuuluu tämän asetuksen soveltamisalaan asetuksen 1 artiklan mukaisesti, kyseistä asetusta sovelletaan tähän hankkeeseen, mutta hanketta ei voida kieltää sen sellaisten vaikutusten perusteella, jotka kohdistuvat markkinoihin, joilla ei ole kilpailua.

121 Tältä osin on todettava, että komissio väittää kunnioittaneensa poikkeusta, kun se on siirtänyt kilpailua koskevan arviointinsa riidanalaisessa päätöksessä ajankohtaan, jolloin maakaasumarkkinat oli pitänyt avata kilpailulle joko Portugalin viranomaisten laatiman aikataulun mukaan tai poikkeuksen mukaisen, myöhäisemmän mutta sitovan, aikataulun mukaan. Näin toimiessaan komissio vahvistaa osittain edellä esitetyn analyysin, jonka mukaan asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdassa asetetut edellytykset eivät voi täyttyä sellaisten markkinoiden osalta, joita ei ole avattu kilpailulle.

122 Komission väite on hylättävä. Se, että kilpailuarvioinnissa tarkasteltavaksi ajanjaksoksi otetaan poikkeuksen päättymisen jälkeinen ajanjakso, ei merkitse sitä, että tämä poikkeus olisi otettu huomioon. Kun komissio on kieltänyt maakaasumarkkinoilla monopoliasemassa olevaa toimijaa toteuttamasta välittömästi liiketoimia, jotka johtavat sen kilpailuaseman muuttumiseen, vaikka Portugalin tasavallalle myönnetyllä poikkeuksella tämä vapautetaan yleisten kilpailusääntöjen soveltamisesta, se on jättänyt huomiotta tälle valtiolle annetun mahdollisuuden toteuttaa maakaasumarkkinoillaan haluamiaan rakennemuutoksia poikkeuksen voimassaoloaikana. Toisin sanoen komissio on kieltänyt sopimuksen osapuolia hyötymästä keskittymän vaikutuksista maakaasumarkkinoilla ajanjaksolla, jonka aikana keskittymää ei voitu kieltää asetuksen N:o 4064/89 ja toisen maakaasudirektiivin nojalla.

123 Lisäksi kun komissio on arvioinut keskittymän tulevia vaikutuksia maakaasumarkkinoilla yksinomaan ajankohtana, jolloin ne voivat täyttää asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdan edellytykset eli kun nämä markkinat on avattu kilpailulle, se on tietoisesti jättänyt huomiotta keskittymän välittömät vaikutukset näillä markkinoilla.

124 Kun komissio asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohtaa soveltaessaan tutkii keskittymää, sen on kuitenkin arvioitava, olisiko sellaisen markkina-aseman luominen tai vahvistaminen, joka rajoittaa olennaisesti ja pysyvästi markkinoilla vallitsevaa tehokasta kilpailua, keskittymän suora ja välitön seuraus. Jos vallitseva kilpailutilanne ei muutu tällä tavoin, keskittymä on lähtökohtaisesti hyväksyttävä (asia T‑342/99, Airtours v. komissio, tuomio 6.6.2002, Kok. 2002, s. II‑2585, 58 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). On totta, että komissio voi tarvittaessa ottaa huomioon keskittymän vaikutukset lähitulevaisuudessa (asia T‑5/02, Tetra Laval v. komissio, tuomio 25.10.2002, Kok. 2002, s. II‑4381, 153 kohta) tai jopa perustella keskittymähankkeen kieltämistä tällaisilla tulevilla vaikutuksilla. Tämän perusteella komissio ei kuitenkaan voi jättää arvioimatta tällaisen keskittymän välittömiä vaikutuksia, jos niitä on, ja jättää ottamatta niitä huomioon tämän keskittymän kokonaisarvioinnissa.

125 Käsiteltävänä olevassa asiassa komissio ei ole tutkinut keskittymän toteuttamispäivän ja maakaasumarkkinoiden vapauttamispäivän välistä ajanjaksoa eli aikaa, joka markkinoista riippuen ulottuu kolmesta kuuteen tai kahdeksaan vuoteen keskittymän toteuttamisen jälkeen. Keskittymä, sellaisena kuin se on sitoumuksilla muute