Asia C‑648/13

Euroopan komissio

vastaan

Puolan tasavalta

”Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Ympäristö — Euroopan unionin vesipolitiikka — Direktiivi 2000/60/EY — Pintavesien ekologisen ja kemiallisen tilan seuranta — Vesipiirien hoitosuunnitelmat”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 30.6.2016

Direktiivin saattaminen osaksi kansallista oikeusjärjestystä ei tosin välttämättä edellytä sitä, että sen säännökset olisi samanmuotoisina ja sanasta sanaan toistettava nimenomaisella erityisellä lain tai asetuksen säännöksellä, vaan yleinen oikeustila voi olla riittävä, jos se takaa sen, että direktiivi on kokonaisuudessaan riittävän selkeästi ja täsmällisesti täytäntöön pantu. Yhteisön vesipolitiikan puitteista annetusta direktiivistä 2000/60, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2008/32, on kuitenkin todettava, että koska siinä säädettyjen määritelmien tarkoituksena on taata se, että mainitun direktiivin aineelliset velvollisuudet pannaan asianmukaisesti täytäntöön, on tärkeää, että kyseiset määritelmät otetaan asianmukaisesti huomioon aineellisten säännösten, joissa määriteltyjä ilmaisuja käytetään, täytäntöönpanon yhteydessä, kun jäsenvaltio ei pane niitä erikseen täytäntöön. Näin ollen jäsenvaltio ei noudata velvoitteitaan, kun direktiivin 2000/60 2 artiklan 19, 20, 26 ja 27 alakohtaan sisältyvät määritelmät eivät sisälly perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä voimassa olleeseen merkitykselliseen kansalliseen lainsäädäntöön, koska se, että näitä määritelmiä ei ole pantu täytäntöön, voi vaarantaa kyseisellä direktiivillä tavoiteltujen päämäärien saavuttamisen. Koska direktiivin säännökset on pantava täytäntöön kiistattoman sitovasti sekä riittävän konkreettisesti, täsmällisesti ja selvästi, jotta täytettäisiin oikeusvarmuutta koskeva vaatimus, tässä yhteydessä vesiensuojelua koskevan kansallisen säännöksen tulkinta useiden muiden useisiin eri lakeihin siroteltujen säännösten, jotka eivät lisäksi ensi näkemältä koske vesiensuojelua, mukaisesti ei täytä näitä vaatimuksia. (ks. 73, 75, 78, 87, 88 ja 91 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 79 kohta)

Yhteisön vesipolitiikan puitteista annetun direktiivin 2000/60, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2008/32, 2 artiklan 27 alakohdassa säädetyn ilmaisun ”käytettävissä olevat pohjavesivarat” ja mainitun direktiivin kansallisessa täytäntöönpanolainsäädännössä säädetyn ilmaisun ”vedenotto” välillä ei ole mitään yhteyttä. Ensimmäinen ilmaisu viittaa nimittäin luonnollisiin prosesseihin, joihin ihminen ei ole puuttunut, sillä direktiiviin 2000/60 sisältyvässä määritelmässä viitataan luonnolliseen tasapainotilaan eli pohjavesimuodostumaan muodostuvan vesimäärän arvoihin, vähennettynä virtaamalla. Mainittu puuttuminen, joka erottaa vedenoton luonnollisista prosesseista, kuuluu mainitun direktiivin 2 artiklan 28 alakohdan piiriin. Mainitun direktiivin 2 artiklan 27 alakohtaan sisältyvässä määritelmässä viitataan implisiittisesti saman direktiivin liitteessä V olevassa 2.2.1 kohdassa tarkoitettuun seurantaa koskevaan velvollisuuteen, joka koskee sekä luonnollisia prosesseja että ihmisen käynnistämiä prosesseja. Kun näitä kahta ryhmää ei ole edelleenkään erotettu toisistaan, on olemassa riski siitä, että ihmistoiminnan vaikutukset eivät tule katetuiksi. Näin ollen on vaikeaa määritellä riittävällä tavalla, mitkä toimenpiteet on toteutettava vesien hyvän tilan takaamiseksi direktiivin 2000/60 4 artiklan mukaisesti. (ks. 90 kohta)

Kun yhteisön vesipolitiikan puitteista annetun direktiivin 2000/60, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2008/32, 8 artiklan 1 kohdan kolmas luetelmakohta saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, on otettava huomioon vaatimus, jonka mukaan veden tilaa suojelualueilla koskevia seurantaohjelmia on täydennettävä sen unionin lainsäädännön vaatimusten mukaan, jonka nojalla suojelualueet on perustettu. Tätä vaatimusta eivät täytä kansalliset säännökset, joiden perusteella ei voida päätellä, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset olisivat velvollisia hyödyntämään ympäristön tilan seurannan yhteydessä saatuja tuloksia kyseisten vesien tilan seuraamiseksi ja rekisteröimiseksi direktiivin 2000/60 8 artiklan ja liitteen V säännösten mukaisesti. Sama pätee kansallisiin säännöksiin, joissa ainoastaan säädetään tällaisesta seurannasta ilman, että niissä asetetaan velvollisuutta hyödyntää seurannan perusteella saatuja tietoja. Lisäksi pelkästään se, että hallussa on mahdollisesti elinympäristöjä ja lajeja tai juuri vesien tilaa koskevia tietoja, ei kuitenkaan takaa sitä, että säännösten, joilla direktiivi 2000/60 pannaan täytäntöön, mukaisesti laadittuja seurantaohjelmia täydennetään unionin lainsäädännön vaatimusten mukaan. (ks. 105–107 ja 109 kohta)