ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Direktiivin 2004/83 12 artiklan 2 kohdan c alakohtaa ja 12 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että sellaiset teot, joilla osallistutaan terroristiryhmän toimintaan, kuten ne, joista pääasian vastapuoli on tuomittu, voivat olla pakolaisaseman myöntämättä jättämisen peruste, vaikka ei ole osoitettu, että kyseinen henkilö on tehnyt, yrittänyt tehdä tai uhannut tehdä Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmissa täsmennetyn terroriteon. Kun tarkastellaan tapauskohtaisesti tosiseikkoja, joiden nojalla voidaan arvioida, onko vakavaa aihetta epäillä, että henkilö on syyllistynyt Yhdistyneiden kansakuntien tarkoitusperien ja periaatteiden vastaisiin tekoihin, yllyttänyt tällaisiin tekoihin tai muulla tavoin osallistunut niihin, sillä seikalla, että jäsenvaltion tuomioistuimet ovat tuominneet tämän henkilön osallistumisesta terroristiryhmän toimintaan, on erityinen merkitys, samoin kuin sillä seikalla, että mainittu henkilö oli tämän ryhmän johtava jäsen, eikä ole välttämätöntä osoittaa, että tämä sama henkilö on itse yllyttänyt terroritekoihin tai osallistunut niihin muulla tavoin.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 374/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 6.9.2017 – Valittajana Intel Corporation Inc. sekä muina osapuolina Euroopan komissio, Association for Competitive Technology Inc. ja Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir)

(Asia C-413/14 P) (1)

((Muutoksenhaku - SEUT 102 artikla - Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö - Uskollisuusalennukset - Komission toimivalta - Asetus (EY) N:o 1/2003 - 19 artikla))

(2017/C 374/02)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Intel Corporation Inc. (edustajat: D. M. Beard, QC, sekä A. Parr ja R. Mackenzie, solicitors)

Muut osapuolet: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Christoforou, V. Di Bucci, M. Kellerbauer ja N. Khan), Association for Competitive Technology Inc., (edustaja: J.-F. Bellis, avocat) ja Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir)

Tuomiolauselma

1) Unionin yleisen tuomioistuimen 12.6.2014 antama tuomio Intel vastaan komissio (T-286/09, EU:T:2014:547) kumotaan.

2) Asia palautetaan unionin yleiseen tuomioistuimeen.

3) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

(1) EUVL C 295, 10.11.2014.
1)

Sosiaaliturvajärjestelmän soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 647/2005, 94 artiklan 1 ja 2 kohtaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sellaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jossa määritettäessä oikeuksia vanhuusetuuksiin ei oteta huomioon vakuutuskautta, jonka väitetään täyttyneen sen oman lainsäädännön mukaisesti ulkomaalaisen työtekijän osalta, kun valtio, jonka kansalainen kyseinen työntekijä on, on liittynyt unioniin tämän kauden täyttymisen jälkeen.
2)

Direktiivin 1999/70 liitteenä olevan määräaikaisesta työstä tehdyn puitesopimuksen 4 lauseketta on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa evätään työsopimuksen irtisanomiseen perustuva korvaus työntekijältä, joka on otettu palvelukseen interinidad-työsopimuksella, kun taas siinä sallitaan tällaisen korvauksen myöntäminen muun muassa vastaaville vakituisille työntekijöille. Pelkästään se seikka, että kyseinen työntekijä on hoitanut tehtäviään interinidad-työsopimuksen perusteella, ei ole asiallinen syy, jolla voidaan oikeuttaa mainitun korvauksen epääminen kyseiseltä työntekijältä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 335/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 7.7.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Citroën Commerce GmbH v. Zentralvereinigung des Kraftfahrzeuggewerbes zur Aufrechterhaltung lauteren Wettbewerbs eV (ZLW)

(Asia C-476/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivit 98/6/EY ja 2005/29/EY - Kuluttajansuoja - Mainos, jossa ilmoitetaan hinta - Käsitteet ”tarjous” ja ”hinta veroineen” - Velvollisuus sisällyttää moottoriajoneuvon myyntihintaan kyseisen ajoneuvon toimituksesta aiheutuvat muut väistämättömät kustannukset))

(2016/C 335/07)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Citroën Commerce GmbH

Vastaaja: Zentralvereinigung des Kraftfahrzeuggewerbes zur Aufrechterhaltung lauteren Wettbewerbs eV (ZLW),

Tuomiolauselma

Kuluttajansuojasta kuluttajille tarjottavien tuotteiden hintojen ilmoittamisessa 16.2.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/6/EY 3 artiklaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 1 artiklan ja 2 artiklan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että moottoriajoneuvon toimittamisesta valmistajalta myyjälle aiheutuvien kustannusten, joista kuluttaja on vastuussa, on sisällyttävä kyseisen ajoneuvon myyntihintaan, joka on ilmoitettu elinkeinonharjoittajan mainoksessa, silloin, kun kyseisessä mainoksessa esitetään – kun kaikki tämän mainoksen ominaispiirteet otetaan huomioon – kuluttajan näkökulmasta katsottuna mainittua ajoneuvoa koskeva tarjous. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava, täyttyvätkö kaikki nämä edellytykset.

(1) EUVL C 462, 22.12.2014.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 260/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 26.5.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Envirotec Denmark ApS v. Skatteministeriet

(Asia C-550/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - Käännetty veronmaksuvelvollisuus - 198 artiklan 2 kohta - Kulta-aines tai puolivalmiit kultatuotteet - Käsite - 199 artiklan 1 kohdan d alakohta ja liite VI - Käytetty materiaali, jäte ja romu - Erilaisia tavaroita ja romuja sulattamalla valmistetut harkot, joista on tarkoitus erottaa kulta ja joiden kultapitoisuus ylittää 325 tuhannesosaa))

(2016/C 260/04)

Oikeudenkäyntikieli: tanska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Østre Landsret

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Envirotec Denmark ApS

Vastapuoli: Skatteministeriet

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 198 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että sitä sovelletaan pääasiassa kyseessä olevien kaltaisten harkkojen luovutuksiin, kun kyseiset harkot koostuvat sattumanvaraisesta, karkeasta seoksesta, joka on saatu yhdistämällä romua ja erilaisia metalliesineitä, jotka sisältävät kultaa ja muita metalleja, materiaaleja ja aineita, ja kun kyseisten harkkojen kultapitoisuus on harkosta riippuen noin 500–600 tuhannesosaa.

(1) EUVL C 56, 16.2.2015.
1)

Portugalin tasavalta ei ole noudattanut lähtö- ja saapumisaikojen jakamista yhteisön lentoasemilla koskevista yhteisistä säännöistä 18.1.1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 95/93, sellaisena kuin se on muutettuna 18.6.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 545/2009, 4 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole taannut lähtö- ja saapumisaikoja jakavan koordinaattorin riippumattomuutta erottamalla sen toiminnallisesti kaikista yksittäisistä osapuolista, joita asia koskee, eikä varmistanut, että koordinaattorin toiminnan rahoitusjärjestelmä takaa koordinaattorin riippumattomuuden.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 14.4.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona – Espanja) – Jorge Sales Sinués v. Caixabank SA (asia C-381/14), ja Youssouf Drame Ba v. Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA) (asia C-385/14)

(Yhdistetyt asiat C-381/14 ja C-385/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 93/13/ETY - Elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien väliset sopimukset - Kiinnelainasopimukset - Vähimmäiskorkoehto - Ehdon tutkiminen sen pätemättömäksi toteamista varten - Ryhmäkanne - Kieltokanne - Samaan asiaan kohdistuvan yksittäistapausta koskevan kanteen käsittelyn lykkääminen))

(2016/C 211/11)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Jorge Sales Sinués (C-381/14) ja Youssouf Drame Ba (C-385/14)

Vastaajat: Caixabank SA (C-381/14) ja Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA) (C-385/14)

Tuomiolauselma

Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 7 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan kansallisen tuomioistuimen, jossa on vireillä kuluttajan nostama yksittäistapausta koskeva kanne, jossa vaaditaan tämän kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan välillä tehtyyn sopimukseen sisältyvän ehdon toteamista kohtuuttomaksi, on automaattisesti lykättävä tällaisen kanteen käsittelyä, kunnes kuluttajajärjestön saman artiklan 2 kohdan nojalla nostama kanne, jossa vaaditaan erityisesti kieltämään yksittäistapausta koskevan kanteen kohteena olevaan verrattavien ehtojen käyttö samantyyppisissä sopimuksissa, on ratkaistu lainvoimaisella tuomiolla, ja jonka mukaan tällöin ei voida ottaa huomioon tällaisen lykkäyksen merkitystä yksittäistapausta koskevan kanteen nostaneen kuluttajan suojan kannalta eikä kyseisellä kuluttajalla ole mahdollisuutta päättää irrottautua ryhmäkanteesta.

(1) EUVL C 388, 3.11.2014.
2)

Sellaisessa tilanteessa, josta on kyse pääasiassa ja jossa asianomaisella on kolmannessa maassa sekä henkilökohtaisia että ammatillisia siteitä ja jäsenvaltiossa henkilökohtaisia siteitä, on sen määrittämiseksi, onko asianomaisen henkilön asetuksen N:o 1186/2009 3 artiklassa tarkoitettu vakituinen asuinpaikka kolmannessa maassa, annettava merkityksellisten tosiseikkojen kokonaisarvioinnin yhteydessä erityinen merkitys sille, kuinka kauan asianomainen henkilö on oleskellut kyseisessä kolmannessa maassa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 156/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 3.3.2016 – Euroopan komissio v. Maltan tasavalta

(Asia C-12/14) (1)

((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Sosiaaliturva - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - 46 b artikla - Asetus (EY) N:o 883/2004 - 54 artikla - Vanhuuseläkkeet - Päällekkäisyyden estävät säännöt - Henkilöt, joilla on oikeus vanhuuseläkkeeseen kansallisessa eläkejärjestelmässä ja virkamieseläkkeeseen toisen jäsenvaltion eläkejärjestelmässä - Vanhuuseläkkeen määrän pienentäminen))

(2016/C 156/02)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Mifsud-Bonnici ja D. Martin)

Vastaaja: Maltan tasavalta (asiamiehet: A. Buhagiar ja P. Grech)

Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Itävallan tasavalta (asiamiehet: C. Pesendorfer ja G. Hesse) sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: J. Beeko, S. Behzadi-Spencer ja V. Kaye, avustajanaan T. de la Mare, QC)

Tuomiolauselma

1) Kanne hylätään.

2) Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

3) Itävallan tasavalta ja Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 159, 26.5.2014.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 106/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 28.1.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Frosinone – Italia) – Rikosoikeudenkäynti Rosanna Laezzaa vastaan

(Asia C-375/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 49 ja SEUT 56 artikla - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Onnenpelit - Unionin tuomioistuimen tuomio, jossa vedonlyöntien keräämistoimintaa varten myönnettäviä toimilupia koskeva kansallinen säännöstö todettiin unionin oikeuden vastaiseksi - Järjestelmän uudelleenjärjestäminen uuden tarjouskilpailun avulla - Omistettujen aineellisten ja aineettomien hyödykkeiden, jotka muodostavat pelien hallinnointia ja vetojen keräämistä koskevan verkoston, käyttöoikeuden luovuttaminen vastikkeetta - Rajoitus - Yleistä etua koskevat pakottavat syyt - Oikeasuhteisuus))

(2016/C 106/06)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale di Frosinone

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

Rosanna Laezza

Tuomiolauselma

SEUT 49 ja SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle rajoittavalle kansalliselle säännökselle, jossa toimiluvan haltija velvoitetaan luovuttamaan vastikkeetta oikeus käyttää sellaisia aineelliseen tai aineettomaan omaisuuteen kuuluvia hyödykkeitä, jotka muodostavat pelin hallinnointi- ja keräysverkoston, siinä tapauksessa, että toiminta päättyy toimiluvan voimassaoloajan päätyttyä, jos tällaisella rajoituksella ylitetään se, mikä on tarpeen kyseisellä säännöksellä tosiasiallisesti tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

(1) EUVL C 372, 20.10.2014.
2)

Asetuksen N:o 805/2004 19 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että jotta yksipuolinen tuomio voidaan vahvistaa eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi, on tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi tätä koskeva hakemus on saatettu, varmistauduttava siitä, että kansallisessa oikeudessa sallitaan tosiasiallisesti ja ilman poikkeuksia tuomion uudelleentutkiminen kaikilta osin sekä oikeudellisten seikkojen että tosiseikkojen osalta kyseisessä säännöksessä tarkoitetuissa kahdessa tilanteessa ja että kansallisen oikeuden nojalla voidaan pidentää riitauttamatonta vaatimusta koskevan tuomion muutoksenhakua koskevia määräaikoja paitsi silloin, kun kyseessä on ylivoimainen este, myös silloin, kun muut velallisen tahdosta riippumattomat poikkeukselliset olosuhteet ovat estäneet viimeksi mainittua riitauttamasta kyseessä olevaa vaatimusta.
1)

Oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa (asiakirjojen tiedoksianto) ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1348/2000 kumoamisesta 13.11.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1393/2007 16 artiklaa on tulkittava siten, että kyseisessä artiklassa tarkoitettu ”muun kuin oikeudenkäyntiin liittyvän oikeudellisen asiakirjan” käsite kattaa sekä viranomaisen tai virkamiehen laatimat tai vahvistamat asiakirjat että sellaiset yksityiset asiakirjat, joiden virallinen toimittaminen niiden ulkomailla asuvalle vastaanottajalle on välttämätöntä oikeuden tai oikeudellisen vaatimuksen käyttämiseksi, todistamiseksi tai turvaamiseksi siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 414/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 22.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – PPUH Stehcemp sp. j. Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek v. Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

(Asia C-277/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Kuudes direktiivi - Vähennysoikeus - Epääminen - Yksikön, jota ei katsota olevan olemassa, suorittama myynti))

(2015/C 414/09)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Naczelny Sąd Administracyjny

Pääasian asianosaiset

Kantaja: PPUH Stehcemp sp. j. Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek

Vastaaja: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 7.5.2002 annetulla neuvoston direktiivillä 2002/38/EY, säännöksiä on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa verovelvolliselta evätään sille luovutetuista tavaroista maksettavan tai maksetun arvonlisäveron vähennysoikeus sillä perusteella, että laskun laati toimija, jota kyseisessä säännöstössä säädettyjen edellytysten nojalla on pidettävä toimijana, jota ei ole olemassa, ja että todellisen tavaroiden luovuttajan henkilöllisyyttä on mahdotonta selvittää, ellei osoiteta objektiivisten seikkojen perusteella ja ilman, että verovelvollisen edellytetään suorittavan sille kuulumattomia tarkastuksia, että kyseinen verovelvollinen tiesi tai sen olisi pitänyt tietää, että mainittu luovutus oli osa arvonlisäveropetosta, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.

(1) EUVL C 303, 8.9.2014.
2)

Direktiivin 2004/18 52 artiklaa on tulkittava siten, että vaikka siihen sisältyy tiettyjä vaatimuksia taloudellisten toimijoiden kansallisiin virallisiin luetteloihin merkitsemisen edellytysten määrittelemisestä ja sertifioinnista, kyseisessä artiklassa ei määritellä tyhjentävästi edellytyksiä, joiden täyttyessä nämä taloudelliset toimijat voidaan merkitä kansallisiin virallisiin luetteloihin tai ne voivat saada sertifioinnin, eikä julkisilla yksiköillä tässä suhteessa olevia oikeuksia ja velvollisuuksia. Joka tapauksessa direktiiviä 2004/18 on tulkittava siten, että sen kanssa on ristiriidassa kansallinen säännöstö, jonka mukaan yhtäältä kansallisia hallintoviranomaisia, joilla on lupa tarjota asianomaisessa hankintailmoituksessa tarkoitettuja urakoita, tavaroita tai palveluita, ei voida merkitä kyseessä oleviin luetteloihin tai niille ei voida myöntää kyseessä olevaa sertifiointia, kun siinä toisaalta varataan oikeus osallistua asianomaiseen tarjouspyyntömenettelyyn ainoastaan sellaisille toimijoille, jotka on merkitty näihin luetteloihin tai joilla on tämä sertifiointi.
1)

Senkaltainen rikosten vanhentumiseen liittyvä kansallinen lainsäädäntö, josta säädetään Italian rikoslain, sellaisena kuin se on muutettuna 5.12.2005 annetulla lailla nro 251, 160 §:n viimeisessä momentissa, luettuna yhdessä kyseisen lain 161 §:n kanssa, ja jonka mukaan pääasian tosiseikkojen tapahtuma-aikana vanhentumisajan katkaiseva toimi, joka tehtiin törkeitä arvonlisäverorikoksia koskevien syytteiden asiayhteydessä, johti siihen, että vanhentumisaika pidentyi ainoastaan neljänneksellä sen alkuperäisestä kestosta, on omiaan merkitsemään sellaisten velvollisuuksien laiminlyöntiä, jotka jäsenvaltioille on asetettu SEUT 325 artiklan 1 ja 2 kohdalla, siinä tapauksessa, että mainittu kansallinen lainsäädäntö estäisi tehokkaiden ja ennaltaehkäisevien seuraamusten määräämisen huomattavassa määrässä törkeitä petoksia, jotka kohdistuvat unionin taloudellisiin etuihin, tai siinä säädettäisiin vanhentumisajoista, jotka ovat pidemmät sellaisten petosten tapauksessa, jotka kohdistuvat asianomaisen jäsenvaltion taloudellisiin etuihin, kuin sellaisten petosten tapauksessa, jotka kohdistuvat unionin taloudellisiin etuihin, mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on antaa SEUT 325 artiklan 1 ja 2 kohdalle täysi oikeusvaikutus jättämällä tarvittaessa soveltamatta kansallisen oikeuden säännöksiä, jotka estävät asianomaista jäsenvaltiota täyttämästä velvollisuuksia, jotka sille on asetettu SEUT 325 artiklan 1 ja 2 kohdassa.
1)

Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY 4 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että jos aikaisemman yhteisön tavaramerkin on osoitettu olevan laajalti tunnettu Euroopan unionin alueen olennaisessa osassa, joka voi merkitä tietyissä tapauksissa yhden ainoan jäsenvaltion aluetta eikä tämän jäsenvaltion tarvitse välttämättä olla se jäsenvaltio, jossa myöhemmän kansallisen tavaramerkin rekisteröimistä koskeva hakemus on tehty, on katsottava, että tämä tavaramerkki on laajalti tunnettu Euroopan unionissa. Oikeuskäytännössä vahvistetut yhteisön tavaramerkin tosiasiallista käyttöä koskevat kriteerit eivät sellaisenaan ole merkityksellisiä kyseisen direktiivin 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun ”tunnettuuden” osoittamiseksi.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohtaa, 14 artiklaa ja 24 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kiinteistöä koskevaan leasingsopimukseen perustuva liiketoimi on rinnastettava investointitavaran hankintaan, jos tällaisessa sopimuksessa määrätään joko kyseisen kiinteistön omistusoikeuden siirtymisestä vuokralleottajalle sopimuskauden päätyttyä tai sen omistusoikeuden keskeisten osatekijöiden kuulumisesta vuokralleottajalle, mikä tarkoittaa muun muassa, että tälle siirretään valtaosa mainitun kiinteistön oikeudelliselle omistukselle ominaisista riskeistä ja hyödyistä ja leasingmaksujen nykyarvo on käytännössä sama kuin omaisuuden myyntiarvo.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 302/8

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 16.7.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte suprema di cassazione – Italia) – A v. B

(Asia C-184/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Toimivalta elatusvelvoitteita koskevissa asioissa - Asetus (EY) N:o 4/2009 - 3 artiklan c ja d alakohta - Alaikäisille lapsille maksettavaa elatusapua koskeva vaatimus, joka on esitetty muussa kuin kyseisten lasten asuinpaikan jäsenvaltiossa vanhempien välistä asumuseroa koskevan oikeudenkäynnin aikana))

(2015/C 302/10)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Kantaja: A

Vastaaja: B

Tuomiolauselma

Toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta sekä yhteistyöstä elatusvelvoitteita koskevissa asioissa 18.12.2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 4/2009 3 artiklan c ja d alakohtaa tulkittava siten, että silloin kun jäsenvaltion tuomioistuimen käsiteltäväksi on saatettu alaikäisen lapsen vanhempien asumuseroa tai yhteiselämän lopettamista koskeva kanne ja kun toisen jäsenvaltion tuomioistuimen käsiteltäväksi on saatettu tähän lapseen liittyvää vanhempainvastuuta koskeva kanne, tälle samalle lapselle maksettavaa elatusapua koskeva vaatimus on liitännäinen pelkästään mainitun asetuksen 3 artiklan d alakohdassa tarkoitettuun vanhempainvastuuseen nähden.

(1) EUVL C 194, 24.6.2014.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 236/19

Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 21.5.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberlandesgericht Nürnberg – Saksa) – Rikosoikeudenkäynti Andreas Wittmannia vastaan

(Asia C-339/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2006/126/EY - Ajokorttien vastavuoroinen tunnustaminen - Kieltoaika - Ajokortti, jonka jäsenvaltio on myöntänyt ennen kiellon voimaantuloa vakinaisen asuinpaikan jäsenvaltiossa - Perusteet vakinaisen asuinpaikan jäsenvaltion kieltäytymiselle tunnustamasta toisessa jäsenvaltiossa myönnetyn ajokortin pätevyyttä))

(2015/C 236/27)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberlandesgericht Nürnberg

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

Andreas Wittmann

Tuomiolauselma

Ajokorteista 20.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY 11 artiklan 4 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että toimenpidettä, jolla henkilön vakinaisen asuinpaikan jäsenvaltio, joka ei voi poistaa kyseisen moottoriajoneuvoa kuljettaneen henkilön ajo-oikeutta siksi, että hänen ajo-oikeutensa on jo poistettu aikaisemmalla päätöksellä, määrää, että tälle henkilölle ei tiettynä ajanjaksona saada myöntää uutta ajokorttia, on pidettävä kyseisessä säännöksessä tarkoitettuna ajo-oikeuden rajoittamista, poistamista tai määräaikaista peruuttamista merkitsevänä toimenpiteenä, josta seuraa, ettei toisessa jäsenvaltiossa ennen tämän kieltoajan päättymistä myönnetyn ajokortin pätevyyttä voida tunnustaa. Sillä seikalla, että tuomio, jossa tällainen toimenpide määrättiin, on tullut lainvoimaiseksi vasta sen jälkeen, kun ajokortti annettiin toisessa valtiossa, ei ole tältä osin merkitystä, kun tämä ajokortti on saatu kyseisen tuomion julistamisen jälkeen ja kyseisen toimenpiteen oikeuttavat perusteet olivat olemassa ajokortin myöntämispäivänä.

(1) EUVL C 372, 20.10.2014.