ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberster Gerichtshof – Itävalta) – Helga Löber v. Barclays Bank plc

(Asia C-304/17) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EY) N:o 44/2001 - Tuomioistuinten toimivalta siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Erityinen toimivalta - 5 artiklan 3 alakohta - Toimivalta sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa - Paikkakunta, missä vahinko sattui tai saattaa sattua - Kuluttaja, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa ja joka on kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen pankin välityksellä ostanut toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen pankin liikkeelle laskemia todistuksia - Toimivalta käsitellä kyseisen kuluttajan nostama kanne, joka perustuu kyseisen pankin deliktiin perustuvaan vahingonkorvausvastuuseen))

(2018/C 408/28)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberster Gerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Helga Löber

Vastapuoli: Barclays Bank plc

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohtaa on tulkittava siten, että sellaisessa tilanteessa, josta on kyse pääasiassa ja jossa sijoittaja nostaa deliktiin perustuvaa vahingonkorvausvastuuta koskevan kanteen sellaista pankkia vastaan, joka on laskenut liikkeelle todistuksen, johon kantaja on sijoittanut, kyseistä todistusta koskevan esitteen perusteella, kyseisen sijoittajan kotipaikan tuomioistuimet ovat kyseisessä säännöksessä tarkoitettuina sen paikkakunnan, jossa vahinko sattui, tuomioistuimina toimivaltaisia käsittelemään kyseisen kanteen silloin, kun väitetty vahinko on taloudellinen vahinko, joka toteutuu välittömästi mainitun sijoittajan pankkitilillä sellaisessa pankissa, joka on sijoittautunut kyseisten tuomioistuinten tuomiopiiriin, ja kun myös kyseiseen tilanteeseen liittyvät muut erityiset olosuhteet myötävaikuttavat mainittujen tuomioistuinten toimivaltaisuuteen.

(1) EUVL C 269, 14.8.2017.
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Teva UK Ltd., Accord Healthcare Ltd., Lupin Ltd., Lupin (Europe) Ltd. ja Generics (UK) Ltd, joka toimii toiminimellä ”Mylan” v. Gilead Sciences Inc.

(Asia C-121/17) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Ihmisen immuunikatovirusinfektion (HIV) hoito - Alkuperäislääkkeet ja rinnakkaislääkkeet - Lisäsuojatodistus - Asetus (EY) N:o 469/2009 - 3 artiklan a alakohta - Saantiedellytykset - Käsite ”voimassa olevalla peruspatentilla suojattu tuote” - Arviointiperusteet))

(2018/C 328/15)

Oikeudenkäyntikieli:

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court)

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Teva UK Ltd., Accord Healthcare Ltd., Lupin Ltd., Lupin (Europe) Ltd. ja Generics (UK) Ltd, joka toimii toiminimellä ”Mylan”

Vastaaja: Gilead Sciences Inc.

Tuomiolauselma

Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 469/2009 3 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että yhteisvaikutuksen tuottavista useista vaikuttavista aineista muodostuvaa tuotetta suojaa voimassa oleva peruspatentti kyseisessä säännöksessä tarkoitetuin tavoin, jos tuotteen muodostavien vaikuttavien aineiden yhdistelmää, vaikkei sitä nimenomaisesti mainittaisikaan peruspatentin vaatimuksissa, tarkoitetaan välttämättä ja nimenomaan kyseisissä vaatimuksissa. Tällöin ammattimiehen näkökulmasta ja peruspatentin saamista koskevan hakemuksen tekoajankohdan tai sen etuoikeuden määräytymisajankohdan teknisen tilan perusteella

— kyseisten vaikuttavien aineiden yhdistelmän on kyseisen patentin selitys ja piirustukset huomioon ottaen välttämättä kuuluttava patentin kattamaan keksintöön, ja

— kukin näistä vaikuttavista aineista on voitava nimenomaisesti tunnistaa kaikkien mainitulla patentilla julkistettujen seikkojen valossa.

(1) EUVL C 151, 15.5.2017.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 12.7.2018 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Alankomaat) – Profit Europe NV v. Belgian valtio

(Yhdistetyt asiat C-397/17 ja C-398/17) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (ETY) N:o 2658/87 - Tulliliitto ja yhteinen tullitariffi - Tariffiluokittelu - Yhdistetty nimikkeistö - Alanimikkeet 7307 11 10, 7307 19 10 ja 7307 19 90 - Putkien liitos- ja muut osat, pallografiittivalurautaa))

(2018/C 319/13)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Profit Europe NV

Vastaaja: Belgian valtio

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 4.10.2013 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1001/2013, olevaa yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että pallografiittivaluraudasta tehdyt putkien liitos- ja muut osat on luokiteltava yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 7307 19 90.

(1) EUVL C 300, 11.9.2017.
Asia C-227/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 12.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Düsseldorf – Saksa) – Medtronic GmbH v. Finanzamt Neuss (Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (ETY) N:o 2658/87 — Tulliliitto ja yhteinen tullitariffi — Tariffiluokittelu — Yhdistetty nimikkeistö — Alanimikkeet 9021 10 10, 9021 10 90 ja 9021 90 90 — Selkärankajärjestelmät — Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1214/2014)

Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 12.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Düsseldorf – Saksa) – Medtronic GmbH v. Finanzamt Neuss

(Asia C-227/17) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (ETY) N:o 2658/87 — Tulliliitto ja yhteinen tullitariffi — Tariffiluokittelu — Yhdistetty nimikkeistö — Alanimikkeet 9021 10 10, 9021 10 90 ja 9021 90 90 — Selkärankajärjestelmät — Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1214/2014)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Düsseldorf

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Medtronic GmbH

Vastaaja: Finanzamt Neuss

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 6.10.2015 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2015/1754, olevaa yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevien selkärankajärjestelmien luokittelu yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 9021 90 90 ei ole mahdollista, mikäli nämä järjestelmät voidaan luokitella yhdistetyn nimikkeistön nimikkeen 9021 muuhun alanimikkeeseen. Näiden järjestelmien mahdollinen luokittelu yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 9021 10 10 tai alanimikkeeseen 9021 10 90 riippuu järjestelmien pääasiallisesta käyttötarkoituksesta, joka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on määritettävä ottamalla huomioon tällaisten järjestelmien objektiiviset ominaispiirteet ja ominaisuudet sekä niiden käyttötarkoitus ja se, mihin niitä tosiasiallisesti käytetään.

( 1 ) EUVL C 249, 31.7.2017.
1)

Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut maantieliikenteen harjoittajan ammatin harjoittamisen edellytyksiä koskevista yhteisistä säännöistä ja neuvoston direktiivin 96/26/EY kumoamisesta 21.10.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1071/2009 3 artiklan 1 ja 2 kohdan ja 5 artiklan b kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on vaatinut yrityksiltä, että niillä on käytössään vähintään kolme ajoneuvoa, jotta niille voidaan myöntää julkista liikennettä koskeva lupa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 161/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 7.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Constanța – Romania) – Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius v. Ministerul Finanțelor Publice – A.N.A.F. – D.G.R.F.P. Galați – Serviciul Soluționare Contestații ja A.N.A.F – D.G.R.F.P. Galați – A.J.F.P. Constanța – Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Fizice 2 Constanța

(Asia C-159/17) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - Arvonlisäverotunnisteen peruuttaminen - Velvollisuus maksaa arvonlisävero ajanjaksolta, jolloin arvonlisäverotunniste ei ollut voimassa - Kyseisen ajanjakson aikana tehtyihin hankintoihin liittyvän arvonlisäveron vähennysoikeuden epääminen))

(2018/C 161/15)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Constanța

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius

Vastapuolet: Ministerul Finanțelor Publice – A.N.A.F. – D.G.R.F.P. Galați – Serviciul Soluționare Contestații ja A.N.A.F – D.G.R.F.P. Galați – A.J.F.P. Constanța – Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Fizice 2 Constanța

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 167–169 ja 179 artiklaa, 213 artiklan 1 kohtaa, 214 artiklan 1 kohtaa sekä 273 artiklaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle lainsäädännölle, jossa sallitaan se, että verohallinto epää verovelvolliselta arvonlisäveron vähennysoikeuden, kun on osoitettu, ettei verohallinnon käytettävissä ole voinut kyseisen verovelvollisen laiminlyöntien vuoksi olla tarvittavia tietoja sen toteamiseksi, että kyseisen verovelvollisen aikaisemmassa vaihdannan vaiheessa maksaman arvonlisäveron vähennysoikeutta koskevat aineelliset edellytykset täyttyvät, tai kun on osoitettu, että verovelvollinen on toiminut vilpillisesti voidakseen saada vähennysoikeuden, minkä tutkiminen kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle.

(1) EUVL C 221, 10.7.2017.
2)

Lausunnon antaminen asiassa raukeaa siltä osin kuin on kyse kanteesta, jonka Bank Mellat on nostanut asianumerolla T-160/13 ja jossa vaaditaan kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 muuttamisesta 21.12.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1263/2012 1 artiklan 15 alakohta tai kyseinen säännös siltä osin kuin siinä ei säädetä Bank Mellatin tapaukseen sovellettavasta poikkeuksesta, ja Bank Mellatin vaatimuksesta siitä, että unionin yleinen tuomioistuin toteaisi, ettei Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 15.10.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/635/YUTP (EUVL L 282, s. 58) 1 kohdan 6 alakohtaa voida soveltaa siihen.
1)

Yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta 11.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 11 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se estää jäsenvaltiota toteuttamasta omaan suvereniteettiinsa tai lainkäyttövaltaansa kuuluvilla vesillä toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen sille luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan mukaan kuuluvien velvoitteiden täyttämiseksi ja joilla ammattimainen merikalastus pohjaa koskettavilla pyydyksillä ja ankkuroiduilla verkoilla kielletään kokonaan Natura 2000 -alueilla, jos tällaiset toimenpiteet vaikuttavat muiden jäsenvaltioiden lippua käyttäviin kalastusaluksiin.
Asia C-554/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 7.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgerichtshof – Itävalta) – EP Agrarhandel GmbH v. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen maatalouspolitiikka — Asetus (EY) N:o 73/2009 — Viljelijöiden tuki — Emolehmäpalkkiot — 117 artiklan toinen kohta — Tietojen toimittaminen — Päätös 2001/672/EY, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2010/300/EU — Nautojen siirtäminen vuoristoalueen kesälaitumille — 2 artiklan 4 kohta — Siirrosta ilmoittamisen määräaika — Laskeminen — Myöhässä tehdyt ilmoitukset — Edellytys sille, että viljelijälle voidaan maksaa palkkioita — Lähettämisestä aiheutuneen viivästyksen huomioon ottaminen)

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 7.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgerichtshof – Itävalta) – EP Agrarhandel GmbH v. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

(Asia C-554/16) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen maatalouspolitiikka — Asetus (EY) N:o 73/2009 — Viljelijöiden tuki — Emolehmäpalkkiot — 117 artiklan toinen kohta — Tietojen toimittaminen — Päätös 2001/672/EY, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2010/300/EU — Nautojen siirtäminen vuoristoalueen kesälaitumille — 2 artiklan 4 kohta — Siirrosta ilmoittamisen määräaika — Laskeminen — Myöhässä tehdyt ilmoitukset — Edellytys sille, että viljelijälle voidaan maksaa palkkioita — Lähettämisestä aiheutuneen viivästyksen huomioon ottaminen)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: EP Agrarhandel GmbH

Vastapuoli: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

Tuomiolauselma

Vuoristoalueilla kesälaitumille vietävien nautaeläinten siirtoihin sovellettavista erityissäännöistä 20.8.2001 tehdyn komission päätöksen 2001/672/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 25.5.2010 tehdyllä komission päätöksellä 2010/300/EU, 2 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännökselle, jonka mukaan kesälaitumelle siirtämisen ilmoittamisen määräajan noudattamisen kannalta ratkaisevana pidetään kyseisen ilmoituksen saapumispäivää.

( 1 ) EUVL C 46, 13.2.2017.
—

syyttäjä, joka kansallisen oikeuden mukaan on suoraan lain nojalla asianosainen vanhempien vireille panemassa menettelyssä, on asetuksen N:o 2201/2003 12 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettu menettelyn asianosainen. Se, että tämä asianosainen vastustaa lapsen vanhempien suorittamaa tuomioistuimen valintaa sen jälkeen, kun asia on saatettu vireille kyseisessä tuomioistuimessa, on esteenä sille, että menettelyn kaikkien asianosaisten katsottaisiin hyväksyneen oikeuspaikkasopimuksen kyseisenä ajankohtana. Tällaisen vastustuksen puuttuessa kyseisen asianosaisen hyväksyntää voidaan pitää implisiittisenä ja edellytyksen siitä, että kaikki menettelyn asianosaiset ovat yksiselitteisesti asian vireillepanoajankohtana hyväksyneet oikeuspaikkasopimuksen, voidaan katsoa täyttyneen, ja
2)

Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 592/2008, 46 a artiklan 3 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että siinä mainittu käsite ”ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännössä” on ymmärrettävä niin, että se kattaa myös kansallisen ylimmän tuomioistuimen kansallisesta lain säännöksestä tekemän tulkinnan.
2)

Direktiivin 2006/123 15 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa vaaditaan, että eläinlääkkeiden vähittäismyyntiä harjoittavien laitosten pääoma on yksinomaan yhden tai useamman eläinlääkärin omistuksessa.
2)

Direktiivin 2006/112 185 artiklan 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että velallisen velvoitteiden vähentymistä, joka seuraa akordin lainvoimaisesta hyväksymisestä, ei ole pidettävä kyseisessä säännöksessä tarkoitettuna tapauksena, jossa on kyse kokonaan tai osittain maksamatta jääneestä liiketoimesta, joka ei anna aihetta alun perin tehdyn vähennyksen oikaisemiseen, silloin kun kyseinen vähentyminen on lopullinen, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on kuitenkin tarkistettava.
1)

Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta 7.6.2011 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 liitteessä IX olevaa 23 kohtaa, siltä osin kuin siinä viitataan investointeihin, jotka toteutetaan ”tuottajaorganisaation tiloilla ja/tai toimitiloissa”, on tulkittava siten, että — jo pelkästään se seikka, että kyseisen asetuksen 60 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun toimintaohjelman puitteissa toteutettu investointi sijaitsee maa-alalla, jonka omistaa ulkopuolinen eikä kyseinen tuottajaorganisaatio, ei pääsääntöisesti muodosta liitteessä IX olevan 23 kohdan nojalla perustetta olla myöntämättä tukea kyseiselle tuottajaorganisaatiolle tästä investoinnista aiheutuneisiin menoihin — mainitussa liitteessä IX olevassa 23 kohdassa tarkoitetaan investointeja, jotka toteutetaan tiloilla ja/tai toimitiloissa, jotka sekä oikeudellisesti että tosiasiallisesti ovat kyseisen tuottajaorganisaation yksinomaisessa valvonnassa, joten kyseisen investoinnin kaikenlainen käyttäminen ulkopuolisen hyväksi on poissuljettua.
2)

Direktiivin 75/363, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 82/76, 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, 3 artiklan 1 ja 2 kohtaa sekä liitettä on tulkittava siten, että jäsenvaltiolle asetettu velvollisuus säätää, että kaikesta vuonna 1982 aloitetusta ja vuoteen 1990 jatkuneesta täysipäiväisestä tai osa-aikaisesta erikoistumiskoulutuksesta on maksettava mainitussa liitteessä tarkoitettu asianmukainen palkka, ei riipu siitä, onko kyseinen jäsenvaltio toteuttanut direktiivin 82/76 täytäntöönpanotoimenpiteet. Kansallisen tuomioistuimen on niin ennen direktiiviä kuin sen jälkeenkin annettuja kansallisen oikeuden säännöksiä soveltaessaan tulkittava niitä niin pitkälti kuin mahdollista direktiivin sisältö ja tarkoitus huomioon ottaen. Siinä tapauksessa, ettei direktiivissä 82/76 tarkoitettua tulosta kyettäisi sen kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden puuttumisen vuoksi saavuttamaan ottamalla huomioon kansallinen oikeus kokonaisuudessaan ja soveltamalla siinä hyväksyttyjä tulkintatapoja, unionin oikeus velvoittaa asianomaisen jäsenvaltion korvaamaan direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönnillä yksityisille aiheuttamansa vahingon. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on selvittää, täyttyvätkö kaikki ne edellytykset, jotka unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä on tältä osin asetettu unionin oikeuteen perustuvan jäsenvaltion vahingonkorvausvastuun syntymiselle.
2)

Asetuksen N:o 994/2010 8 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan maakaasuntoimittajien on täytettävä kaasun varastointia koskevat velvoitteensa toimitusvarmuuden turvaamiseksi kriisitilanteissa käyttäen ehdottomasti ja yksinomaan jäsenvaltion alueella sijaitsevaa infrastruktuuria. Tässä tapauksessa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on kuitenkin tutkittava, takaako toimivaltaiselle viranomaiselle kansallisessa säännöstössä annettu mahdollisuus asianomaisten kaasuntoimittajien käytettävissä olevien muiden säätelyvälineiden huomioon ottamiseen sen, että näillä on todellinen mahdollisuus täyttää velvoitteensa alueellisella tasolla tai unionin tasolla.
1)

Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 7 artiklaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistettua oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa työntekijän ja hänen työnantajansa välillä on riitaa siitä, onko työntekijällä näistä artikloista ensimmäisen mukainen oikeus palkalliseen vuosilomaan, ne ovat esteenä sille, että työntekijän on ensin otettava lomansa ennen kuin hän saa tietää, onko hänellä oikeus saada sen ajalta palkkaa.
1)

SEUT 101 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että luksustuotteiden valikoiva jakelujärjestelmä, jolla pyritään ensisijaisesti varmistamaan kyseisten tuotteiden ylellinen tuotekuva, on kyseisen määräyksen mukainen, jos jälleenmyyjät valitaan objektiivisin laadullisin perustein, jotka on vahvistettu siten, että ne koskevat samalla tavalla kaikkia potentiaalisia jälleenmyyjiä ja niitä sovelletaan syrjimättä, ja jos asetetuilla kriteereillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen.
3)

Väärinkäytön kieltoa koskevaa periaatetta on tulkittava siten, että kun 21.2.2006 annetun tuomion Halifax ym. (C-255/02, EU:C:2006:121) 75 kohdan nojalla määritetään, onko pääasiassa kyseessä olevien liiketoimien keskeisenä tarkoituksena ollut verotuksellisen edun saaminen, huomioon on otettava pääasiassa kyseessä olevia kiinteän omaisuuden myyntejä edeltävien vuokrasopimusten päämäärä, ja sitä on arvioitava muista toimista erillään.
1)

Euroopan unionin tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 99 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että EU-tavaramerkkejä käsittelevä tuomioistuin ei voi hylätä siinä kyseisen asetuksen 96 artiklan a alakohdan nojalla nostettua loukkauskannetta kyseisen asetuksen 52 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun kaltaisen ehdottoman mitättömyysperusteen vuoksi ilman, että kyseinen tuomioistuin on ensin hyväksynyt mitättömäksi julistamista koskevan vastakanteen, jonka kyseisen loukkauskanteen vastaaja on nostanut mainitun asetuksen 100 artiklan 1 kohdan nojalla ja joka perustuu samaan mitättömyysperusteeseen.
3)

Tietyistä asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 25.7.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1335/2003, 869 artiklan b alakohtaa on tulkittava siten, että jos mainitun asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1335/2003, 871 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua komission päätöstä ei ole tehty tai menettelyä ei ole aloitettu, tulliviranomaiset eivät pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa voi päättää itse olla kirjaamatta tileihin jälkikäteen tulleja, joita ei ole kannettu, ja arvioida, että edellytykset, jotka koskevat perusteltuun luottamukseen vetoamista asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla, ovat täyttyneet, vaan tulliviranomaisilla on velvollisuus siirtää asia komission käsiteltäväksi silloin, jos nämä viranomaiset katsovat komission tehneen asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, mainitussa säännöksessä tarkoitetun virheen, tai jos pääasian olosuhteilla on yhteys unionin tutkimuksen tuloksiin asetuksen N:o 2454/93, sellaisena kun se on muutettuna asetuksella N:o 1335/2003, 871 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetulla tavalla tai jos pääasiassa kyseessä olevien tullien määrä on vähintään 500 000 euroa.