Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Alber 24 päivänä maaliskuuta 1998. - Ranskan tasavalta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - EMOTR - Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen - Varainhoitovuodet 1992 ja 1993 - Naudanliha - Viljat. - Asia C-232/96.



Oikeustapauskokoelma 1998 sivu I-05699



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

A Johdanto

1 Tämä asia koskee EMOTR:n(1) varoista maksettavista menoista tehtyjä kiinteitä vähennyksiä, jotka kantaja on riitauttanut. Nämä vähennykset kohdistuvat yhtäältä naudanliha-alan interventiotoimenpiteisiin ja toisaalta viljojen julkista varastointia koskeviin interventiotoimenpiteisiin. Näitä kahta alaa on parempi käsitellä erikseen.

2 Siltä osin kuin on kysymys naudanliha-alan interventiotoimenpiteistä asian vastaaja komissio perustelee vähennystä sillä, että kansalliset viranomaiset ovat hyväksyneet interventio-ostojen yhteydessä moninkertaisia tarjouksia (ryhmätarjouksia tai toisiinsa liittyviä tarjouksia), jotka eivät ole sallittuja.(2) Tällaiset tarjoukset voivat olla spekulatiivisia. Jos interventioon myytäväksi tarjotaan erittäin suuria määriä naudanlihaa, määriä täytyy pienentää soveltamalla kertointa.(3) Koska tarjouksen tekijät kuitenkin edelleen yrittävät saada kaiken tarjoamansa lihan myydyksi interventioon, ne spekuloivat tekemällä ylimitoitettuja tarjouksia. Jos tarjouksen tekijä uskoo tietynsuuruisen vähennyskertoimen vahvistamiseen, se tarjoaa interventioon myytäväksi vastaavasti suuremman määrän lihaa. Jos vahvistettu vähennyskerroin onkin pienempi kuin mitä tarjouksen tekijä oletti, tämän on toimitettava interventioelimelle enemmän lihaa kuin mitä sillä itse asiassa on käytettävissään. Jos tarjouksen tekijä pystyy toimittamaan interventioelimen kanssa tehdyn sopimuksen mukaisesta määrästä alle 95 prosenttia mutta vähintään 85 prosenttia, se menettää kokonaismäärästä annetun vakuuden osittain, ja jos se pystyy toimittamaan alle 85 prosenttia, se menettää vakuuden kokonaan.(4)

3 Jos tarjouksen tekijä jakaa alkuperäisen tarjouksensa useaan pienempään tarjoukseen, jotka se esittää välikäsien avulla, riski vakuuden menettämisestä pienenee. Vaikkei tarjouksen tekijä pystykään toimittamaan koko tarjottua määrää, se voi täyttää tekemistään useista pienistä tarjouksista ainakin joitakin siihen määrään saakka, ettei se menetä vakuutta. Vakuus tietenkin siirtyy niiden tarjousten osalta, joita tarjouksen tekijä ei enää pysty täyttämään; tätä vakuutta ei kuitenkaan ole laskettu tarjouksen tekijän esittämien kaikkien tarjousten yhteismäärästä vaan kunkin tarjouksen omasta, pienemmästä määrästä. Menetetyn vakuuden määrä on näin vähäisempi, ja saatu voitto yleensä ylittää sen.

4 Komission mukaan tämä osoittaa selvästi, että moninkertaisten tarjousten tekeminen suosii spekulaatiota, koska vakuuden asettamisen vaikutus pienenee.

5 Komission mukaan spekulaatio, jossa määrien uskotellaan olevan todellista suurempia, on intervention tarkoituksen vastaista. Interventiolla pyritään - markkinahintojen laskiessa alle tietyn rajan - vakauttamaan markkinat ja estämään hintojen huomattava aleneminen tai lieventämään sitä esimerkiksi interventio-ostoilla.(5) Asetuksella N:o 859/89(6) otettiin käyttöön tarjouskilpailumenettely.(7) Tarjouskilpailumenettelyssä ostohinnat ja -määrät vahvistetaan saatujen tarjousten perusteella.(8)

6 Spekulatiiviset tarjoukset, joita - kuten edellä on todettu - moninkertaisten tarjousten esittäminen suosi, ovat estäneet interventiotoimenpiteiden täytäntöönpanon onnistumisen. Jos tarjoukset koskevat suurempaa lihamäärää kuin mitä markkinoilla todella on käytettävissä, saatujen tarjousten perusteella vahvistettavia ostohintoja ja -määriä ei enää voida määrätä markkinoiden olosuhteiden mukaisesti. Spekulatiiviset tarjoukset ovat näin ollen estäneet komissiota saamasta tarkkaa käsitystä markkinatilanteesta. Tämän perusteella on pidettävä lähestulkoon varmana, että spekulatiivisten tarjousten ja niitä edistävien moninkertaisten tarjousten vuoksi interventioelimet ovat ostaneet suurempia määriä lihaa korkeampaan hintaan. On lisäksi otettava huomioon, että moninkertaisten tarjousten tekeminen mahdollistaa myös hintaspekulaation. Jos ostettavat määrät ovat liian suuria, EMOTR:lle aiheutuu enemmän kuluja kuin mitä markkinoiden tukeminen vaatisi.

7 Siltä osin kuin on kysymys viljojen julkista varastointia koskevista interventiotoimenpiteistä komissio perustelee tehtyä vähennystä sillä, että se oli valvontatoimien yhteydessä todennut puutteita viljojen julkisessa varastoinnissa.

B Tosiseikat ja säännökset

Naudanliha-alan interventiotoimenpiteet

8 Tältä osin Ranskan tasavalta vaatii yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan komission päätöksen olla hyväksymättä vastattavaksi Ranskan tasavallan varainhoitovuoden 1992 menoista 76 041 440 Ranskan frangin (FRF) summaa, joka on aiheutunut naudanlihan ostoista(9) (jäljempänä päätös). Se, ettei näitä menoja hyväksytä, ilmenee päätöksen liitteestä I. Tämä summa vastaa kiinteää kahden prosentin suuruista korjausta vuoden 1992 menoista.

9 Komissio perustelee kokonaisselvityksessään(10) vähennystä sillä, ettei Ranskan toimivaltaisen viranomaisen menettely ollut yhteisön oikeuden säännösten mukainen ja että menettely oli johtanut sääntöjä noudattaneiden toimijoiden syrjintään.

10 Siltä osin kuin on kysymys moninkertaisista tarjouksista, komissio on tässä selvityksessä todennut asiakirjoista ilmenevän, että eri yhtiöiden tarjouksissa mainittiin usein sama osoite ja samat puhelin- ja telefaxnumerot ja että tarjoukset oli toisinaan allekirjoittanut sama henkilö. Eri yhtiöiden lähettämiä laskuja oli lisäksi numeroitu peräkkäisin numeroin. Ranskan viranomaisen on siis täytynyt alusta alkaen tietää tarjouksen tekijöiden menettelystä. Ranska ei kuitenkaan ole lainkaan valvonut tätä, vaikka sillä olisi ollut siihen velvollisuus.

11 Kantaja sitä vastoin katsoo noudattaneensa kaikkia interventiota koskevia säännöksiä. Ranskan viranomaiset olivat antaneet kansallisia säännöksiä taatakseen sen säännöksen noudattamisen, jonka mukaan tarjouskilpailuun osallistuvat saavat tehdä vain yhden tarjouksen laatuluokkaa ja tarjouskilpailua kohti.

12 Säännös, johon tämä riita-asia perustuu, on asetuksen N:o 859/89 9 artiklassa, jonka 1 kohdassa säädetään seuraavaa: "Tarjouksen tekijä saa osallistua tarjouskilpailuun ainoastaan sitoutuessaan kirjallisesti siihen, että kaikkia kyseisiä ostoja koskevia sääntöjä noudatetaan."(11)

13 Tämän artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa: "Asianomaisten on tehtävä tarjouksensa sen jäsenvaltion interventioelimelle, jonka alueella tarjouskilpailu on avattu, esittämällä kirjallinen tarjous vastaanottoilmoitusta vastaan tai millä tahansa muulla interventioelimen hyväksymällä kirjallisella tiedonannolla, johon on liitetty interventioelimen vastaanottoilmoitus; kukin asianomainen saa esittää ainoastaan yhden tarjouksen laatuluokkaa ja tarjouskilpailua kohti."(12)

14 Käsitteiden "tarjouksen tekijä" ja "asianomainen" välisellä erolla on komission mukaan merkitystä tässä yhteydessä. Eri ilmaisujen käyttäminen osoittaa, ettei asianomaisia voida samaistaa tarjouksen tekijöihin. "Asianomaisen" käsite ei sisällä pelkästään niitä, jotka ovat todella toimineet ja esittäneet tarjouksen. Se kattaa huomattavasti laajemman ryhmän henkilöitä; kielto tehdä useampia kuin yksi tarjous ei siis koske ainostaan yksittäistä tarjouksen tekijää eli sitä, jota todella tekee tarjouksen. Kielto koskee päinvastoin kaikkia, jotka tekevät tarjouksia samasta lihamäärästä.

15 Kantaja sitä vastoin katsoo, että "tarjouksen tekijän" ja "asianomaisen" käsitteillä tarkoitetaan samoja henkilöitä. Kahden eri käsitteen käyttämisellä on haluttu vain välttää ilmaisun "tarjouksen tekijä" toistoa.

16 Tarjousten pätevyyttä koskevista erityisistä edellytyksistä säädettiin vasta neuvoston asetuksen (ETY) N:o 805/68 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä naudanliha-alan yleisten ja erityisten interventiotoimenpiteiden osalta 1 päivänä syyskuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2456/93(13) 11 artiklan 3 kohdassa; asetus ei vielä ollut voimassa nyt kyseessä olevien tapahtumien aikaan. Tässä kohdassa säädetään seuraavaa:

"Kukin asianomainen saa esittää ainoastaan yhden tarjouksen laatuluokkaa ja tarjouskilpailua kohti.

Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että asianomaiset ovat toisistaan riippumattomia johtonsa, henkilökuntansa ja toimintansa osalta.

Jos ilmenee, että tämä ei ole toteutunut tai että tarjous ei vastaa taloudellista todellisuutta, tämän tarjouksen hyväksyttävyyden edellytyksenä on tarjouksen tekijän esittämät asianmukaiset todisteet toisen alakohdan säännösten noudattamisesta.

Jos todetaan, että asianomainen on esittänyt useamman kuin yhden tarjouksen, kaikki tarjoukset hylätään."

17 Kantaja, joka vastoin komission kantaa katsoo täysin noudattaneensa asetuksen N:o 859/89 9 artiklan 2 kohdan toista virkettä tarjouskilpailumenettelyssä, on lokakuussa 1995 saattanut asian sovitteluelimen(14) käsiteltäväksi. Kantajan mukaan sovitteluelin on loppuselvityksensä liitteenä olevissa väliaikaisissa johtopäätöksissä todennut seuraavaa: On totta, etteivät jäsenvaltiot olleet ryhtyneet mihinkään toimenpiteisiin torjuakseen käytännön sellaisten moninkertaisten tarjouksien esittämisestä, jotka taloudellista kannalta ovat itse asiassa peräisin yhdeltä ja samalta taloudelliselta toimijalta. Vaikka komission yksiköidenkin oli täytynyt tietää tästä käytännöstä, ne eivät olleet reagoineet siihen ennen vuotta 1993. Sovitteluelin totesi edelleen, että koska käytäntö ei ilmeisesti ollut aiheuttanut rahastolle mitään taloudellista vahinkoa, korjausta, joka oli kaksi prosenttia kokonaismenoista, oli näissä olosuhteissa vaikea perustella.

18 Komissio tähdentää tältä osin, ettei sillä - toisin kuin kansallisilla viranomaisilla - ollut käytettävissään oikeastaan mitään näistä tiedoista. Koska tarjoukset annettiin komissiolle tiedoksi ilman nimiä, se havaitsi nämä sääntöjenvastaisuudet vasta tehdessään tarkastuksia.

Viljojen julkista varastointia koskevat interventiotoimenpiteet

19 Ranskan tasavalta vaatii yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan komission päätöksen siltä osin kuin sillä ei ole hyväksytty 84 061 448 FRF:n summaa viljoja koskevista interventiotoimenpiteistä aiheutuneista menoista. Tämä määrä vastaa kahta prosenttia vuonna 1992 aiheutuneista toteutuskustannuksista, rahoituskustannuksista ja muista kustannuksista. Komissio perustelee vähennystä viljojen julkisessa varastoinnissa ilmenneillä puutteilla.

20 Komissio havaitsi kesä- ja heinäkuussa 1993 tekemissään tarkastuksissa puutteita interventiojärjestelmän hallinnossa. Komissio ilmoitti niistä Ranskan viranomaisille ja kantajan mukaan totesi samalla, että tästä aiheutuu rahoituksellisia seuraamuksia vuoden 1993 tilejä tarkastettaessa ja hyväksyttäessä. Ranskan viranomaiset esittivät joulukuussa 1993 antamassaan vastauksessa luettelon toimenpiteistä, joihin ne olivat ryhtyneet viljojen julkisen varastointijärjestelmän parantamiseksi.

21 Kantajan mukaan komissio oli tämän johdosta ilmoittanut, että kun hallintojärjestelmän ilmoitetut parannukset otetaan huomioon, mitään rahoituksellista kokonaisseuraamusta ei vaadita. Kantaja ei kiistä komission kuitenkin samalla todenneen, että rahoitusta koskevia korjauksia tehdään, jos osoittautuu, että intervention yhteydessä varastoitua viljaa on korvattu vapailta markkinoilta ostetulla viljalla.

22 Komissio on kesä- ja heinäkuussa 1994 tehdyssä uudessa tarkastuksessa havainnut, etteivät Ranskan viranomaiset olleet korjanneet aikaisemmassa tarkastuksessa havaittuja puutteita. Komissio ilmoitti viranomaisille, että rahoitusta koskevia korjauksia tehdään varainhoitovuodesta 1992 lähtien. Komission kanssa käydyn uuden kirjeenvaihdon jälkeen kantaja lopulta saattoi asian sovitteluelimen käsiteltäväksi. Kantajan mukaan sovitteluelin päätteli loppuselvityksessään, että rahoitusta koskeva korjaus oli perusteltu. Loppuselvityksessä todetaan, että on tietenkin valitettavaa, että komission yksiköiden menettelystä saa sen käsityksen, että ne ovat muuttaneet alkuperäistä kantaansa. Loppuselvityksessä kuitenkin korostetaan myös sitä, etteivät Ranskan viranomaiset kiistä joutuneensa muuttamaan aiempaa järjestelmäänsä saadakseen sen vastaamaan komission vaatimuksia.

Kanne ja vastaajan vaatimukset

23 Komission päätöksen jälkeen Ranskan tasavalta lopulta nosti Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen vaatien, että yhteisöjen tuomioistuin

- kumoaa EMOTR:n tukiosastosta varainhoitovuonna 1992 rahoitettuja menoja koskevien jäsenvaltioiden tilien sekä tiettyjen varainhoitovuoden 1993 menojen tarkastamisesta ja hyväksymisestä tehdyn komission päätöksen 96/311/EY(15) siltä osin kuin komissio ei ole Ranskan osalta hyväksynyt vuodelta 1992 seuraavia menoja:

- 76 041 440 FRF:n summaa naudanliha-alan interventiotoimenpiteistä aiheutuneista menoista tarjouskilpailumenettelyssä esitettyjen tarjousten osalta,

- 84 061 448 FRF:n summaa viljojen julkista varastointia koskevista interventiotoimenpiteistä aiheutuneista menoista;

- toissijaisesti katsoo, että korjaukset ovat suhteettoman suuria;

- velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

24 Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

1) hylkää kanteen;

2) velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

C Tapauksen erittely

Naudanliha-alan interventiotoimenpiteet

Asetuksen N:o 859/89 9 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen tarkoitus ja päämäärä

25 Kantaja väittää ensinnäkin, että komissio on tulkinnut 9 artiklan 2 kohdan toista virkettä väärin. Siinä vaaditaan vain, että viranomaista kohtaan tarjouksen tekijöinä esiintyvät luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt tekevät ainoastaan yhden tarjouksen. Asetuksessa N:o 859/89 ei lausuta mitään niistä yksittäisten tarjouksen tekijöiden mahdollisista keskinäisistä yhteyksistä, jotka olisi otettava huomioon. Tarjousten pätevyydelle ei ole asetettu mitään erityisiä edellytyksiä. Kansallinen viranomainen on tarkastanut, ovatko yksittäiset tarjouksen tekijät aina rekisteröityjä oikeushenkilöitä. Ranskassa ei ole valvottu sitä, kuuluvatko tarjouksen tehneet yksittäiset yritykset ehkä samaan yritysryhmään, koska tämän valvominen ei ollut välttämätöntä.

26 Vaikka tätä olisi valvottu, asetus N:o 859/89 ei olisi tarjonnut kantajalle mitään oikeudellista perustaa toisiinsa liittyvien tarjousten hylkäämiselle.

27 Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltioiden on osoitettava, että rahoituksen saamisen ehdot ovat täyttyneet. Kansalliseen valvontajärjestelmään viitaten kantaja väittää voitavan osoittaa, että kaikki tarjouksen tekijät ovat erillisiä ja itsenäisiä yrityksiä. Komissiokaan ei kiistä tätä. Se kuitenkin pitää tätä riittämättömänä, koska intervention onnistuminen edellyttää välttämättä, että yhtiöt ovat taloudellisesti riippumattomia toisistaan.

28 Kantajan mukaan tällaisessa tapauksessa todistustaakka on komissiolla. Komissio ei ole osoittanut, että Ranskassa noudatettu menettelykäytäntö olisi aiheuttanut häiriöitä interventiolle.

29 Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan "EMOTR rahoittaa ainoastaan yhteisön sääntöjen mukaisesti myönnetyt vientituet ja toteutetut interventiot maatalousalan yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä - - ".(16) Komission on osoitettava, että maatalousalan yhteisen markkinajärjestelyn sääntöjä on rikottu.(17)

30 Yhteisöjen tuomioistuin on sitä paitsi todennut säännösten sanamuotoon liittyvistä vaatimuksista seuraavaa: "Koska sellaisen säännön, jonka noudattamatta jättämisestä on aiheuduttava rahoituksellisia seuraamuksia, on oltava riittävän selvä ja täsmällinen, komissio ei voinut EMOTR:n tilejä tarkastettaessa ja hyväksyttäessä päätyä - - alanimikkeen - - sanamuodon perusteella tulkintaan, joka ei väistämättä seurannut käytettyjen sanojen tavallisesta merkityksestä."(18)

31 On siis arvioitava, täyttääkö asetuksen N:o 859/89 9 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen muotoilu nämä vaatimukset eli salliiko se sellaisen tulkinnan, johon komissio on päätynyt. Vaikuttaa mielekkäältä tarkastella ensin sitä, miten komissio haluaa tulkita 9 artiklan 2 kohdan toista virkettä. Kirjelmissä puhutaan yleensä moninkertaisista tarjouksista. Kysymys ei voi olla tarjouksista, joita yksi ja sama tarjouksen tekijä esittää yhdellä nimellä. Tällaiset tarjoukset eivät nimittäin ole sallittuja Ranskassakaan. Kirjelmistä ilmenee myös, ettei komissio arvostele kaikkia yksittäisten tarjousten välisiä yhteyksiä. Komissio toteaa esimerkiksi, että jos henkilöllä on kaksi toisistaan riippumatonta teurastamoa, molemmat voivat esittää oman tarjouksen. Komissio on suullisessa käsittelyssä todennut, että sen käsityksen mukaan 9 artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä kielletään ainoastaan samaa lihamäärää koskevat tarjoukset. Yhteisön säännösten mukaan kiellettyä on se, että asianomainen ei tee tarjousta omasta lihaerästään vain itse vaan myös välikäsien kautta, ja jäsenvaltioiden viranomaisten on estettävä tämä.

32 Komissio korostaa, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan säännöstä ei pidä tulkita pelkästään sen sanamuodon perusteella vaan huomioon on otettava myös sen tarkoitus ja päämäärä.(19) Komissio päättelee tästä, että riidanalainen säännös ei saavuttaisi päämääräänsä, jos voitaisiin esittää moninkertaisia tarjouksia välikäsien avulla ja näin kiertää kieltoa.

33 Komission mukaan Ranskassa interventio-ostojen osalta noudatettu menettelykäytäntö vaarantaa interventiojärjestelmän, kuten edellä on osoitettu. Liian suurten määrien ostaminen aiheuttaa kuluja, jotka ylittävät sen, mitä markkinoiden tukemiseksi tarvittaisiin. Ei ole myöskään taattu, että kaikilla tarjouskilpailusta kiinnostuneilla on yhtäläinen mahdollisuus osallistua siihen, siten kuin edellytetään asetuksen N:o 805/68 6 artiklan 6 kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 571/89.

34 Komission mukaan asetuksen N:o 859/89 9 artiklan 2 kohdan toista virkettä on tulkittava ottaen huomioon sen tarkoitus ja päämäärä siten, ettei interventiotoimenpiteiden haittaaminen voi olla mahdollista. Jos tarjoukset koskevat samaa lihamäärää, ne ovat tosiasiassa peräisin vain yhdeltä tarjouksen tekijältä. Tällaiset tarjoukset ovat lainvastaisia.

35 Komission mukaan tämä ilmenee myös sanamuodosta. Tässä yhteydessä on todettava, että erilaisten termien käyttäminen 9 artiklan 1 ja 2 kohdassa voisi hyvinkin merkitä, että ne tarkoittavat eri asiaa. Tästä voitaisiin päätellä, ettei ole riittävää valvoa, että tarjouksen todella esittäneet esittävät niitä vain yhden eli että kysymys on aina riippumattomasta (oikeus)henkilöstä. Asianomaisella voitaisiin siis tarkoittaa henkilöä, joka haluaisi myydä lihaa interventioon. Kuten edellä on todettu, tämä henkilö ei välttämättä ole sama kuin tarjouksen tekijä eli henkilö, joka on todella esittänyt tarjouksen. Jos lihaa tarjotaan esimerkiksi välikäsien kautta, asianomaisia on yksi mutta tarjouksen tekijöitä useita. Jos kuitenkin tarkastellaan sitä, miten molempia käsitteitä on käytetty naudanliha-alan interventiotoimenpiteitä koskevissa muissa asetuksissa, voidaan todeta, ettei edellä todettua eroa ole aina noudatettu. Esimerkiksi asetuksen N:o 2271/90(20) ensimmäisessä perustelukappaleessa todetaan olevan tarpeen säätää, "että tarjouksen tekijä saa esittää ainoastaan yhden - - tarjouksen laatuluokkaa ja tarjouskilpailua kohti". Asetuksen N:o 859/89 9 artiklan korvanneen asetuksen N:o 2456/93 11 artiklan 3 kohdan saksankielisessä versiossa käytetään tarjousten esittämisen yhteydessä sekä käsitettä "asianomainen" että käsitettä "tarjouksen tekijä".(21)

36 Erosta, joka asetuksen N:o 859/89 9 artiklassa on tehty "tarjouksen tekijän" ja "asianomaisen" välillä, ei siis voida tehdä pidemmälle meneviä johtopäätöksiä.

37 Nyt kyseessä olevia säännöksiä edeltäneiden säännösten tarkasteleminen on sitä vastoin valaisevampaa. Vuonna 1990 tehtiin mahdolliseksi useiden tarjousten esittäminen eri hintaan. Asetuksella N:o 1282/90(22) muutettiin 9 artiklan 2 kohdan toista virkettä seuraavasti:

"Ne saavat esittää laatuluokkaa ja tarjouskilpailua kohti useita tarjouksia eri hinnoin."

38 Tämä asetus kuitenkin kumottiin jo elokuussa 1990. Sen tilalle tulleen asetuksen N:o 2271/90 ensimmäisessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: " - - saadut kokemukset huomioon ottaen on tarpeen säätää, että tarjouksen tekijä saa esittää ainoastaan yhden - - tarjouksen laatuluokkaa ja tarjouskilpailua kohti - -."

39 Kantajan mukaan näistä erilaisista versioista ei voida tehdä mitään päätelmiä. Asetuksella N:o 1282/90 pyrittiin parantamaan olemassa olevia säännöksiä ja mahdollistamaan se, että sama tarjouksen tekijä voi esittää erillisiä tarjouksia eri hinnoin. Sen jälkeen kun nämä säännökset kumottiin, asetuksessa N:o 859/89 säädetään vain, että yksi tarjouksen tekijä saa esittää ainoastaan yhden tarjouksen. Muita vaatimuksia ei ole asetettu. Asetuksen N:o 1282/90 kumoamisen jälkeen on kuitenkin samalla selvää, ettei tarjouksen tekijä saa enää esittää useita tarjouksia samasta lihamäärästä. Riidanalaisen säännöksen eli 9 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen tarkoituksena ja päämääränä on joka tapauksessa sen estäminen, että tietystä lihamäärästä esitetään moninkertaisia tarjouksia. Tässä sääntelyssä ei ole mitään mieltä, jos sitä voidaan helposti kiertää käyttämällä välikäsiä.

40 Kantajankin on täytynyt tietää tästä tarjouksia vastaanottaessaan. Yhtäältä on selvää, että säännöistä tulee tarkoituksettomia, jos niitä kierretään esimerkiksi siten, että useat henkilöt tarjoavat samaa lihamäärää, kuten tässä tapauksessa on väitetty tapahtuneen. Toisaalta kantaja on itsekin tietänyt intervention tarkoituksen ja päämäärän. Näin ollen sen on täytynyt tietää myös siitä, että on intervention päämäärän vastaista, että markkinoilla käytettävissä olevasta lihasta esitetään moninkertaisia tarjouksia.

41 Yhteisöjen tuomioistuin on sitä paitsi katsonut, että kun yhteisön oikeutta sovelletaan objektiivisesti väärin kansallisten viranomaisten vilpittömässä mielessä omaksuman tulkinnan perusteella, asetuksen N:o 729/70(23) 2 ja 3 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on silti vastattava näistä kuluista.(24) Se, että edellytyksiä, joiden täyttyessä EMOTR ottaa menoja vastattavakseen, on väistämättä tulkittava suppeasti, johtuu asetukselle N:o 729/70 asetetuista tavoitteista. Koska yhteisen maatalouspolitiikan täytäntöönpanon on taattava jäsenvaltioiden taloudellisten toimijoiden tasa-arvoisuus, jonkin jäsenvaltion viranomaiset eivät saa tiettyä säännöstä laajasti tulkitsemalla suosia tämän jäsenvaltion taloudellisia toimijoita suppeampaa tulkintaa noudattavien jäsenvaltioiden toimijoiden vahingoksi.(25)

42 Kantaja kylläkin toteaa perustellusti, että asetuksen N:o 859/89 9 artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä ei ole säädetty siitä, ketkä ovat yksittäisiä tarjouksen tekijöitä ja miten niiden väliset suhteet on järjestettävä. Tämä ei kuitenkaan ole välttämätöntä. Asetuksen N:o 859/89 9 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen tarkoituksesta ja päämäärästä ilmenee, että lihan tarjoaminen välikäsien avulla on kiellettyä. Kantaja ei voi tyytyä toteamaan, ettei 9 artiklan sanamuoto velvoita sitä valvomaan yksittäisten tarjouksen tekijöiden välisiä mahdollisia yhteyksiä. Kysymys on vain siitä, miten 9 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen kaltaisen kieltonormin noudattamista voidaan valvoa.

43 On siis hyväksyttävä komission kanta, jonka mukaan 9 artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä kielletään myös sellaiset tarjoukset, jotka tosin ovat peräisin erillisiltä oikeushenkilöiltä mutta kuitenkin koskevat samaa lihaa, jolloin voidaan katsoa, että tarjoukset on esitetty välikäsien kautta.

44 Toisin kuin kantaja väittää, tällaisten tarjousten hylkäämiselle on perusta, nimittäin mainittu 9 artiklan 2 kohdan toinen virke.

Jäsenvaltion valvontavelvollisuus

45 Komission mukaan tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä tehty vähennys on perusteltu sen vuoksi, ettei kantaja ollut valvonut säännöstön noudattamista.

46 On selvää, että tarjousten valvonta on Ranskassa koskenut vain sitä, ovatko ne peräisin erillisiltä oikeushenkilöiltä. Perusteellisempaa valvontaa ei ole ollut. Seuraavaksi on arvioitava, voidaanko jo tämän perusteella katsoa, että kantaja ei ole noudattanut yhteisön oikeuden säännöksiä, sillä komissio ei ole esittänyt mitään konkreettisia esimerkkejä tapauksista, joissa tarjouksia olisi todella tehty välikäsien avulla.

47 Komissio ei sitä paitsi voisikaan esittää tällaista näyttöä, koska kantaja ei ole harjoittanut tältä osin mitään valvontaa. Valvonta on koskenut pelkästään sitä, olivatko tarjoukset peräisin erillisiltä (oikeus)henkilöiltä. Komissiolla ei siis ole mitään sellaisia tietoja, joiden avulla se voisi arvioida tilannetta tarkemmin. Komissio voi tietenkin itse harjoittaa valvontaa, mutta yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan EMOTR:sta myönnettävän rahoituksen hallinnointi kuuluu kuitenkin ensisijaisesti kansallisille viranomaisille, joiden on valvottava yhteisön lainsäädännön tarkkaa noudattamista. Yhteisöjen tuomioistuin on todennut lisäksi seuraavaa: "komissio ei harjoita tässä luottamukseen perustuvassa järjestelmässä mitään systemaattista valvontaa, jonka toteutusta sen lisäksi tosiasiallisesti olisi mahdotonta taata - - Yksinomaan jäsenvaltio pystyy tarkkaan tuntemaan ja määrittämään EMOTR:n tilien laatimiseen tarpeelliset tiedot, koska komissio ei ole riittävän lähellä toimijoita saadakseen niiltä tarvitsemansa tiedot".(26)

48 Koska komissio on EMOTR:n tilejä tarkastettaessa ja hyväksyttäessä riippuvainen jäsenvaltioiden kokoamista tiedoista, se ei pysty tässä esittämään konkreettista esimerkkiä tarjouskilpailun yhteydessä tapahtuneesta sääntöjenvastaisuudesta. Komissio voi - ja sen täytyy - ainoastaan osoittaa, ettei kantaja valvonut kaikkia kyseisen säännöksen noudattamisen kannalta välttämättömiä edellytyksiä. Komissio on osoittanut tämän, etenkin kun kantaja ei ole itsekään kiistänyt sitä, ettei yritysten rekisteröinnilläkään voitu estää sitä, että oikeudellisesti erilliset henkilöt voivat niiden välisten taloudellisten yhteyksien vuoksi tehdä toisiinsa liittyviä tarjouksia.

49 Kun arvioidaan, osoittaako tämä kantajan rikkoneen yhteisön oikeutta, on otettava huomioon myös se, oliko kantajalla velvollisuus harjoittaa perinpohjaisempaa valvontaa. Tässä yhteydessä on viitattava asetukseen N:o 729/70. Asetuksen perustelukappaleissa todetaan muun muassa seuraavaa: "on toteutettava toimenpiteitä sääntöjenvastaisuuksien estämiseksi - - ".(27) Kahdeksas perustelukappale kuuluu seuraavasti: "yhteisön menoista on tehtävä perusteelliset tarkastukset; jäsenvaltioiden omasta aloitteestaan tekemien ja edelleen olennaisen tärkeiden tarkastusten täydentämiseksi on syytä säätää komission virkamiesten tekemistä tarkastuksista sekä näiden käytössä olevasta mahdollisuudesta kääntyä jäsenvaltioiden puoleen".

50 Näitä perustelukappaleita vastaavassa asetuksen 8 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

"Jäsenvaltiot toteuttavat kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti toimenpiteet, jotka ovat tarpeen:

- rahastosta rahoitettavien toimien tosiasiallisen toteuttamisen ja niiden asianmukaisuuden varmistamiseksi,

- sääntöjenvastaisuuksien estämiseksi ja niihin kohdistuvien seuraamusten toteuttamiseksi,

- sellaisten summien takaisinperimiseksi, jotka on menetetty sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien seurauksena.

- - "

51 Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan kansallisten viranomaisten kuuluu valvoa yhteisön säännösten tarkkaa noudattamista.(28) Yhteisöjen tuomioistuin on asiassa Exportslachterijen van Oordegem 2.6.1994 antamassaan tuomiossa täsmentänyt, kuinka laaja tämä jäsenvaltioiden velvollisuus on EMOTR:sta myönnettävän rahoituksen yhteydessä. Yhteisöjen tuomioistuin on siinä todennut asetuksen N:o 729/70 8 artiklan 1 kohdasta seuraavaa:

"Tässä säännöksessä, joka on tällä erityisalalla ilmaus jäsenvaltioille EY:n perustamissopimuksen 5 artiklassa asetetuista velvoitteista, määritellään yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti periaatteet, joiden mukaisesti yhteisön ja jäsenvaltioiden on järjestettävä EMOTR:sta rahoitettavia maatalouden interventiotoimia koskevien yhteisön päätösten täytäntöönpano ja näihin interventiotoimiin liittyvien petosten sekä sääntöjenvastaisuuksien torjunta (ks. em. yhdistetyt asiat BayWa v. Balm, tuomion 13 kohta).

Tässä artiklassa asetetaan jäsenvaltioille yleinen velvollisuus ryhtyä tarpeellisiin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että EMOTR:sta rahoitettavat toimet todella on sääntöjen mukaisesti toteutettu, vaikka yhteisön tietyssä yksittäisessä säädöksessä ei nimenomaisesti edellytettäisikään minkään tietyn valvontamenetelmän käyttöön ottamista (ks. asia C-8/88, Saksa v. komissio, tuomio 12.6.1990, Kok. 1990, s. I-2321, 16 ja 17 kohta)."(29)

52 Tästä seuraa, että jäsenvaltioilla voi olla valvontavelvollisuus silloinkin, kun kyseisessä säännöksessä ei ole nimenomaisesti säädetty tällaisesta velvollisuudesta.

53 On siis kysyttävä, oliko kantajalla tässä konkreettisessa tapauksessa velvollisuus harjoittaa perinpohjaisempaa valvontaa; toisin sanoen olisiko sen pitänyt tai olisiko se voinut tehdä enemmän, ja jos olisi, niin mitä?

54 Kuten komissio on todennut, rahastolle aiheutuu haittaa siitä, että spekulatiivisia tarjouksia suositaan asianomaisen esittäessä välikäsien avulla moninkertaisia tarjouksia. Jos tarkastellaan vain komission spekulatiivisten tarjousten vastaista toimintaa sellaisenaan, voidaan kysyä, oliko kantaja velvollinen ryhtymään perinpohjaisempiin toimenpiteisiin.

55 Jotta estettäisiin spekulatiiviset tarjoukset, joissa tietynsuuruisen korjauskertoimen vahvistamista ennakoiden tarjotaan suurempaa lihamäärää kuin mitä on käytettävissä, 10 artiklan 1 kohdalla on otettu käyttöön vakuus(30) "sen varmistamiseksi, että tarjoukset ovat todellisia ja että säädettyjä edellytyksiä noudatetaan".(31) Toisin sanoen jäsenvaltiot ovat tältä osin velvollisia ainoastaan valvomaan, että vakuuden määrä talletetaan. Niiden ei tarvitse valvoa, onko jokin tarjouksen tekijä tarjonnut suuremman määrän lihaa kuin mitä sillä on käytettävissään.

56 Tässä tapauksessa oli kuitenkin kyse täydentävästä säännöstöstä, jota oli noudatettava ja jota ei saanut kiertää: asianomainen, joka halusi myydä lihaa interventioon, ei saanut tehdä moninkertaisia tarjouksia. Tämä seurasi intervention tarkoituksesta. Ajatus tosin konkretisoitui vasta myöhemmin asetuksessa N:o 2456/93.(32) Tämä ei kuitenkaan millään tavalla muuta sitä, että tarkoituksen oli täytynyt olla tunnettu jo aikaisemmin.

57 Voidaan siis pitää selvänä, että kantajan olisi pitänyt harjoittaa perinpohjaisempaa valvontaa, jotta olisi voitu todeta, olivatko esitetyt tarjoukset itse asiassa peräisin yhdeltä ja samalta tarjouksen tekijältä. Tämä pitää paikkansa etenkin, kun otetaan huomioon edellä mainitut selvät osoitukset eri tarjouksen tekijöiden välisistä yhteyksistä. Vaikkei niistä voitukaan varmuudella päätellä, että 9 artiklan 2 kohdan toista virkettä oli rikottu, ne olivat kuitenkin sellaisia, että tarkempaa valvontaa voitiin pitää ja sitä oli pidettävä välttämättömänä, ja vain tällä oli merkitystä.

58 Kantaja on väittänyt, ettei tällaista valvontaa voitu harjoittaa, koska eläimet teurastettiin tarjousten esittämisen jälkeen. Sen mukaan ei siis ollut mahdollista todeta, missä tarjouksen kohteena oleva liha sijaitsi, koska sitä ei vielä ollut lihana. Teurastettavat eläimet olivat nimittäin vielä laitumilla. Tähän on todettava, ettei tämä ollut ainoa tapa, jolla olisi voitu tarkastaa, oliko tarjous tehty välikäden avulla. Valvonta olisi voinut yhtä hyvin kohdistua esimerkiksi eri tarjouksen tekijöiden välisiin yhteyksiin ja siihen, olisiko kukin niistä ylipäänsä pystynyt tarjoamaan omaa lihaerää. Tämän vuoksi asetuksessa N:o 2456/93 säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että asianomaiset ovat toisistaan riippumattomia johtonsa, henkilökuntansa ja toimintansa osalta.(33) Tällaista valvontaa olisi voitu harjoittaa jo ennen vuoden 1993 asetuksen voimaantuloa. Kuten edellä on osoitettu, jäsenvaltioilla voi olla valvontavelvollisuus, vaikkei siitä olisikaan nimenomaisesti säädetty asiaa koskevassa säännöstössä. Tämä velvollisuus seurasi intervention tarkoituksesta jo kauan ennen asetusta N:o 2456/93. Tärkeää on tässä yhteydessä se, että jäsenvaltio valvoo tarjousten todella koskevan eri lihaeriä. Se saa itse päättää, miten valvonta järjestetään. Ei ole tarpeen, että komissio antaisi tätä koskevia nimenomaisia sääntöjä. Sen vuoksi ei voida myöskään katsoa, että komissio aikoo soveltaa asetusta N:o 2456/93 takautuvasti näihin tosiseikkoihin, kuten kantaja väittää.

59 On siis katsottava, että kantajan olisi pitänyt harjoittaa perinpohjaisempaa valvontaa, mutta se ei ole sitä harjoittanut.

Näyttö EMOTR:lle aiheutuneesta vahingosta - Todistustaakka

60 Seuraavaksi on tutkittava, onko komission tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä tekemä vähennys perusteltu. Kantajan mukaan vähennys ei ole perusteltu, koska rahastolle ei ole aiheutunut mitään vahinkoa.

61 Jotta tähän kysymykseen voitaisiin vastata, on tarkasteltava yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, joka koskee vahingon toteen näyttämistä ja todistustaakkaa EMOTR:n tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä. Yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että EMOTR rahoittaa ainoastaan yhteisön sääntöjen mukaisesti myönnetyt vientituet ja toteutetut interventiot maatalousalan yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä.(34) Yhteisöjen tuomioistuin jatkoi, että silloin kun komissio kieltäytyy hyväksymästä EMOTR:sta maksettavaksi tiettyjä menoja sillä perusteella, että menot ovat aiheutuneet jäsenvaltion yhteisön lainsäädännön vastaisesta menettelystä, jäsenvaltion on näytettävä, että komission epäämän rahoituksen saamisen edellytykset ovat täyttyneet.(35)

62 On kysyttävä, mitä vaatimuksia on asetettava komission selvitykselle taloudellisen vahingon aiheutumisesta. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan silloin, kun on mahdotonta varmuudella osoittaa, missä määrin yhteisön oikeuden kanssa ristiriidassa oleva kansallinen toimenpide on aiheuttanut EMOTR:n jonkin budjettikohdan menojen kasvua, komissiolla ei ole "muuta mahdollisuutta" kuin jättää hyväksymättä kyseiset menot kokonaisuudessaan, eli se ei voi evätä rahoitusta ainoastaan johonkin prosenttimäärään saakka.(36)

63 Nyt saattaisi olla kysymys tällaisesta tapauksesta, koska komissio ei juuri tarpeellisen valvonnan puuttumisen vuoksi voinut todeta, missä määrin kantajan menettely oli aiheuttanut vahinkoa EMOTR:lle. Voidaan esittää vain hypoteettisia pohdintoja siitä, mitkä kustannukset olisivat jääneet syntymättä, jos kantaja olisi harjoittanut sääntöjenmukaista valvontaa.

64 Toisaalta sellaisessa tapauksessa, jossa komissio oli asettanut jäsenvaltion ilmoittamien tietojen paikkansapitävyyden kyseenalaiseksi, yhteisöjen tuomioistuin on todennut seuraavaa: "Komissiolla ei nimittäin ole velvollisuutta tyhjentävästi osoittaa jäsenvaltioiden antamien tietojen virheellisyyttä, vaan sen kuuluu esittää näyttöä kansallisten viranomaisten ilmoittamia lukuja kohtaan tuntemastaan vakavasta ja oikeutetusta epäilystä. Näyttövaatimuksen tällainen lieventäminen komission osalta selittyy sillä, että - - jäsenvaltiolla on paremmat mahdollisuudet kerätä ja tarkastaa EMOTR:n tilien tarkastamisessa ja hyväksymisessä tarvittavat tiedot, joten jäsenvaltiolla on velvollisuus esittää mahdollisimman yksityiskohtainen ja täydellinen näyttö ilmoittamiensa lukujen paikkansapitävyydestä ja - tarpeen vaatiessa - komission laskelmien virheellisyydestä."(37)

65 Tämä aikaisempi tapaus ei tosin ole suoraan rinnastettavissa nyt käsiteltävänä olevaan tapaukseen, koska komissio ei nyt väitä kantajan ilmoittaneen virheellisiä lukuja. Luvut olisivat pikemminkin voineet olla erilaisia, jos kantaja olisi harjoittanut riittävää valvontaa. Komissio ei kuitenkaan ole vain väittänyt EMOTR:n kärsineen vahinkoa. Se on päinvastoin osoittanut, että kantaja on rikkonut yhteisön oikeutta ja miten se on sitä rikkonut. Lisäksi komissio on selvittänyt, miten tämä rikkominen on voinut suosia tarjouksen tekijöiden spekulaatiota. Se on lopuksi esittänyt, miten tästä käyttäytymisestä oli saattanut seurata, että markkinoita oli arvioitu virheellisesti ja tämän johdosta oli mahdollisesti ostettu liian suuria määriä naudanlihaa asianmukaisia korkeammin hinnoin. Komissio on siis joka tapauksessa esittänyt näyttöä siitä, että EMOTR:lle on voinut aiheutua vahinkoa.

66 Komissiolle ei voida asettaa raskaampaa todistustaakkaa, koska myös tässä tapauksessa on edellä mainittuja näyttövaatimuksen lieventämiseen johtavia seikkoja. Ei voida varmuudella sulkea pois sitäkään mahdollisuutta, että kantajan menettely oli vaarantanut yhteisen markkinajärjestelyn toiminnan.

67 Kuten edellä 61 kohdassa lainatusta tuomiosta ilmenee, kantajan on osoitettava, että menettely, josta sitä on moitittu, ei aiheuttanut EMOTR:n menojen kasvua. Kantajan mukaan kahden prosentin suuruista vähennystä ei voida perustella spekulaation esiintymisellä interventio-ostojen yhteydessä. Moninkertaiset tarjoukset eivät johtaneet hintojen laskukierteeseen interventio-ostojen osalta. Komissiokaan ei väitä näin. Se on päinvastoin todennut, että interventioon ostetun lihan hinta oli spekulaation vuoksi tarpeettoman korkea.

68 Kantaja väittää lisäksi, että spekulaatioissa riski on aina suuri, eikä se riipu siitä, tehdäänkö moninkertaisia tarjouksia. Tietystä lihamäärästä maksettava vakuus on aina sama, tehtiin tarjouksia yksi tai useampia. Tätä ei voida kiistää. Kantaja ei kuitenkaan ota huomioon sitä, että - kuten edellä on osoitettu - menetettävä vakuus voi pienentyä, jos tarjouksia tehdään useita.

69 Kantaja väittää vielä, ettei komissio ole osoittanut, että rahastoon on todella kohdistunut riski. Kantajan mukaan komissio on esittänyt pelkkiä hypoteettisia ja teoreettisia pohdintoja. Kuten edellä on todettu, komissio ei kuitenkaan olisi voinut eikä sen olisi tarvinnut tehdä enempää.

70 Komissiolle ilmoitetut tarjoushinnat eivät kantajan mukaan myöskään olleet liian korkeita. Ne ovat päinvastoin asettuneet laajalle alueelle markkinahinnan ja komission asettaman enimmäishinnan väliin. Komissio on siksi pystynyt täysin arvioimaan markkinatilannetta. Jos näin ei olisi ollut, interventio-ostojen olisi pitänyt johtaa markkinahintojen nousuun. Näin ei kuitenkaan ole käynyt.

71 Kuten komissio on perustellusti todennut, intervention tehtävä on markkinoiden tukeminen. Näin ollen on kyseenalaista, voiko interventiolla olla sellaisia vaikutuksia, että ne voisivat - edes ostojen lisääntyessä - johtaa tällaiseen hintojen nousuun. Lisäksi kantaja viittaa tässä ainoastaan ostohintaan. Vähintään yhtä tärkeää ja ehkä jopa tärkeämpää on se, onko ostettu enemmän lihaa kuin mitä markkinoiden tukeminen edellyttää. Hinnasta riippumatta moninkertaiset tarjoukset voivat johtaa virhearviointiin tältä osin.

72 Ei voida hyväksyä myöskään kantajan käsitystä, jonka mukaan komissio voi kontrolloida ostohintoja ja -määriä vahvistamalla vähennyskertoimen. Komissiolla kylläkin on tämä mahdollisuus. Vähennyskerroin riippuu kuitenkin sinällään tarjotusta lihamäärästä. Se ei siis ole omiaan ehkäisemään virhearviointeja, vaan se voi olla tällaisen virhearvioinnin ilmentymä.

73 Kantaja ei siis ole pystynyt osoittamaan, että moninkertaisten tarjousten esittäminen ei ole suurentanut rahastolle aiheutuvaa riskiä. Tältä osin on myös todettava kantajan itsensä huomauttaneen suullisessa käsittelyssä, että vakuuden menettämisen vaara on pienempi moninkertaisia tarjouksia tehtäessä.

74 Koska komissio on näin ollen ainakin esittänyt näyttöä siitä, että kantajan käyttäytyminen on voinut aiheuttaa vahinkoa EMOTR:lle, kantajan on osoitettava, ettei näin ollut.

75 Tällainen todistustaakan jako näyttää asianmukaiselta myös yhteisöjen tuomioistuimen muiden tuomioiden perusteella, jotka koskevat tilien tarkastamista ja hyväksymistä. Tapauksissa, joissa tuki voitiin yhteisön oikeuden mukaan maksaa vain, jos tiettyjä näyttö- ja valvontamuodollisuuksia oli noudatettu, yhteisöjen tuomioistuin on pitänyt tämän edellytyksen vastaisesti maksettua tukea yhteisön oikeuden vastaisena. Siihen liittyvää maksua ei voitu ottaa EMOTR:sta vastattavaksi edes silloin, kun oli osoitettu, ettei mitään aineellista sääntöjenvastaisuutta ollut tapahtunut.(38)

76 Muotovaatimusten noudattamisesta yhteisöjen tuomioistuin on samaten todennut seuraavaa: "Riittää, kun todetaan, että kahteen prosenttiin asianomaisista kuluista rajoitettua summaa, jota komissio ei hyväksynyt, ei voida pitää kohtuuttomana ja suhteettomana, kun otetaan huomioon se, että noudattamatta jätetyt muodollisuudet olivat olennaisia, että tuotteiden viemiselle asetettujen määräaikojen noudattamista oli mahdotonta valvoa ja että näin ollen yhteisön talousarviota koskevat tappiot ja jopa petokset olivat todennäköisiä".(39) Tästä ilmenee, että arviointiperusteena voidaan käyttää myös pelkkää tappioiden todennäköisyyttä. Tällainen todennäköisyys on syntynyt tässäkin tapauksessa, kun otetaan huomioon edellä esiin tuodut seikat ja puuttuva valvonta.

77 Enää on siis kysyttävä, onko kantaja selvityksellään osoittanut, ettei EMOTR:lle ole aiheutunut mitään vahinkoa.

78 Kantaja toteaa lisäksi, että kyseisenä aikana vakuuksia menetettiin vain hyvin harvoissa tapauksissa. Tarjouksiin liittyvä spekulaatio ei siis voinut olla laajaa. Komission mukaan juuri tämä osoittaa, miten onnistuneesti niin sanottujen moninkertaisten tarjousten käytäntö pienensi yksittäisen tarjouksen tekijän riskiä.

79 Tätä kantaa ei voida välttämättä hyväksyä. Kuten komissio toteaa, niin sanottujen moninkertaisten tarjousten käytäntö mahdollistaa sen, että tarjouksen tekijä voi spekuloida useammilla tarjouksilla, jolloin väärästä spekulaatiosta aiheutuva tappio pienenee, koska pienemmästä määrästä annetaan pienempi vakuus.

80 Niin sanottujen moninkertaisten tarjousten käytäntö ei myöskään komission mukaan siten välttämättä vähennä sellaisia tapauksia, joissa vakuus menetetään. Toisaalta siitä seikasta, että vakuuksia siirtyy vain harvoissa tapauksissa, ei välttämättä seuraa, etteikö interventioelimelle olisi myyty enemmän lihaa kuin oli tarpeen. Ylimitoitetun tarjouksen esittäneet ja suuremman vähennyskertoimen vahvistamiseen luottaneet tarjouksen tekijät pystyivät välttämään vakuuden menettämisen myös ostamalla puuttuvan lihamäärän markkinoilta. Tämäkään ei ole interventiojärjestelmän tarkoituksen mukaista, mutta siitä huolimatta niin tehdään, kuten asianosaisten lausumista ilmenee. Asetuksen N:o 859/89 12 artiklan 1 kohdan mukaan tarjous on hylättävä, jos ehdotettu hinta on korkeampi kuin kyseisessä tarjouskilpailussa voimassa oleva enimmäishinta. Tarjouksen tekijä, joka on tarjonnut enemmän lihaa kuin mitä sillä on käytettävissään, voi siis ostaa edellisessä virkkeessä mainitusta syystä hylätyn lihamäärän. Komission mielestä tällä rikotaan lisäksi asetuksen N:o 859/89 12 artiklan 2 kohtaa, jonka mukaan tarjouskilpailuun perustuvat oikeudet ja velvollisuudet eivät ole siirrettävissä.

81 Kantajan lausuma, jonka mukaan tehdyiksi väitetyissä moninkertaisissa tarjouksissa hintaerot ovat olleet muutaman frangin luokkaa, ei kumoa sitä käsitystä, että spekulaatiota on esiintynyt ja että EMOTR:lle on mahdollisesti aiheutunut vahinkoa. Eri hintoja ilmoittamalla tapahtuva spekulaatio on vain eräs niistä tekijöistä, joita komissio on arvostellut. Spekulaatiota tapahtuu ennen kaikkea ylimitoitettujen tarjousten muodossa. Kantajan toteamukset eivät voi kumota sitä käsitystä, että spekulaatiota saattoi esiintyä ja että se saattoi aiheuttaa vahinkoa rahastolle.

82 Näin ollen on selvää, ettei kantaja ole pystynyt kumoamaan komission päätelmää EMOTR:lle aiheutuneesta taloudellista vahingosta.

Mahdollisuus esittää kiinteämääräinen arvio taloudellisen vahingon suuruudesta

83 Kantaja kuitenkin riitauttaa lisäksi komission kiinteämääräisen arvion taloudellisesta vahingosta. Koska sillä ei ole mitään yhteyttä vahinkoon, kysymys on pikemminkin seuraamuksesta.

84 Tähän on huomautettava, että kantaja lähtee virheellisesti siitä, ettei käsiteltävänä olevassa asiassa voida todeta mitään yhteyttä vahinkoon. Kuten edellä on osoitettu,(40) ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että EMOTR:lle on aiheutunut vahinkoa. Sitä paitsi riittää, kun viitataan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön tapauksissa, joissa komissio on kaikkien rikkomukseen liittyvien menojen hylkäämisen sijasta yrittänyt määrittää lainvastaisen toimenpiteen taloudellista vaikutusta laskelmilla. Nämä perustuvat vertailuun kyseisillä markkinoilla toteutuneen tilanteen ja sen tilanteen välillä, joka olisi ollut tuloksena, jollei säännöksiä olisi rikottu. Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan tällaisissa tapauksissa jäsenvaltion asiana on osoittaa, että komission epäämän rahoituksen saamisen edellytykset ovat täyttyneet.(41) Myös tässä tapauksessa kantajan on osoitettava komission arvioinnin virheellisyys. Kuten edellä on todettu, kantaja ei ole pystynyt tätä osoittamaan.

Komission suuntaviivat (Belle-työryhmän selvitys)

85 Kantaja väittää vielä toissijaisesti, että kahden prosentin suuruinen vähennys on suhteettoman ankara, koska rahastoon ei kohdistunut mitään tappioriskiä. Tätä kantaa ei voida hyväksyä, koska kuten edellä on osoitettu, rahastoon todellakin kohdistui taloudellinen riski.

86 Kantaja väittää lisäksi, että vähennys on suhteettoman ankara verrattuna muiden jäsenvaltioiden osalta tehtyihin vähennyksiin. Komissio on itse todennut, että rikkominen oli Ranskassa lievempää kuin muissa jäsenvaltioissa. Tästä huolimatta se on tehnyt kaikille jäsenvaltioille kahden prosentin suuruisen vähennyksen, joissakin tapauksissa tosin kahdelta vuodelta, kun taas Ranskan osalta tehty vähennys koskee vain vuotta 1992. Kantajan mukaan mitään korjausta ei näin ollen olisi saanut tehdä, koska rahastoon kohdistunut riski oli erittäin pieni.

87 Komissio viittaa tältä osin perustellusti yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan vastattavaksi ottamisesta kieltäytyminen voi koskea menoja jopa kokonaisuudessaan, jos yhteisön oikeuden vastaisen toimenpiteen tarkkaa taloudellista vaikutusta ei voida määrittää.(42)

88 Komissio on yksiköiden välisen työryhmän esityksestä (Belle-työryhmän selvitys) antanut suuntaviivat kiinteämääräisiä oikaisuja varten. Suuntaviivoissa ehdotetaan seuraavia kolmea kiinteämääräistä vähennystä:

- kaksi prosenttia menoista, jos puute rajoittuu valvontajärjestelmän merkityksettömämpään osaan tai valvontatoimenpiteisiin, jotka eivät ole olennaisia menojen sääntöjenmukaisuuden takaamisen kannalta, siten että voidaan päätellä, että EMOTR:n kohtaama tappioriski oli vähäinen:

- viisi prosenttia menoista, jos puute liittyy valvontajärjestelmän tai valvontatoimenpiteiden tärkeisiin osiin, jotka ovat merkittäviä menojen sääntöjenmukaisuuden takaamiseksi, siten että voidaan päätellä, että EMOTR:n kohtaama tappioriski oli huomattava;

- kymmenen prosenttia menoista, jos puute liittyy valvontajärjestelmän tai -toimenpiteiden kokonaisuuteen tai niiden perustavaa laatua oleviin osiin, jotka ovat olennaisia menojen sääntöjenmukaisuuden takaamiseksi, siten että voidaan päätellä, että EMOTR:n kohtaama tappioriski oli erittäin suuri.

89 Suuntaviivojen mukaan korjaus voidaan jättää tekemättä sellaisten valvonnassa ilmenneiden vähäisten puutteiden osalta, joista aiheutunutta tappioriskiä pidetään erittäin pienenä. Tämä koskee erityisesti tapauksia, joissa kansalliset viranomaiset ovat toteuttaneet tehokkaita toimenpiteitä puutteiden korjaamiseksi heti, kun ne ovat ilmenneet, ja tapauksia, joissa puutteet ovat johtuneet yhteisön säädöstekstien tulkintavaikeuksista.

90 Vaikka voitaisiin lähteä siitä, että valvontajärjestelmän puutteet johtuivat vaikeudesta tulkita asetuksen N:o 859/89 9 artiklan 2 kohdan toista virkettä, on kuitenkin tähdennettävä, että suuntaviivoissa mainittu valvonnan (vain) vähäistä puutteellisuutta koskeva edellytys ei täyty tässä. Valvontajärjestelmässä ei ole vähäisiä puutteita; valvontaa ei itse asiassa harjoitettu lainkaan sen selvittämiseksi, esitettiinkö samasta lihaerästä useita tarjouksia välikäsien avulla. Kun otetaan huomioon tästä aiheutuva taloudellinen riski, komission valitsemaa kahden prosentin korjauskerrointa on näissä olosuhteissa pidettävä oikeassa suhteessa olevana ja asianmukaisena.

91 Kantaja toteaa vielä, ettei komissio olisi saanut ulottaa kahden prosentin vähennystä arvonalennusta koskevaan talousarvion kohtaan. Tiettyjen tarjouksen tekemistä koskevien edellytysten noudattamatta jättäminen ei mitenkään vaikuta varastointiedellytyksiin. Tällaisella rahoitusta koskevalla korjauksella ei ole mitään yhteyttä rahastolle aiheutuneeseen taloudelliseen riskiin.

92 Komissio toteaa tähän, että arvonalennukseen liittyvät kulut riippuvat ostetun määrän arvosta suoraan eli 50-55 prosentin suhteessa. Sen tähden ei ole ajateltavissa, miten arvonalenemisesta johtuvat tappiot voitaisiin erottaa muista vastaavista kohdista. Tämä käsitys on hyväksyttävä. Mitä enemmän lihaa - mahdollisesti ylimitoitettujen tarjousten seurauksena - interventioon ostetaan, sitä suuremmat ovat lihan arvonalenemisesta johtuvat tappiot.

93 Kantaja ei siis ole pystynyt osoittamaan virheelliseksi komission arviointia tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä tehtävästä rahoitusta koskevasta korjauksesta.

94 On siis katsottava, ettei kantajan komission päätöstä vastaan esittämillä väitteillä ole merkitystä.

Viljojen julkista varastointia koskevat interventiotoimenpiteet

95 Tältä osin kantaja riitauttaa komission päätöksen kolmessa suhteessa. Ensinnäkin se väittää, että toimenpiteet, joita Ranskan viranomaiset olivat toteuttaneet osana vilja-alan interventiotoimenpiteitä, olivat riittäviä. Komissio sitä vastoin katsoo, että rahastolle oli valvontajärjestelmän puutteiden vuoksi aiheutunut huomattavia taloudellisia riskejä.

96 Väitteensä tueksi kantaja toteaa, ettei eräistä komission vaatimista toimenpiteistä ole säädetty voimassa olevassa yhteisön lainsäädännössä.

97 Tältä osin on viitattava interventioelinten suorittaman viljojen haltuunoton menettelyistä 19 päivänä maaliskuuta 1992 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 689/92(43) 6 artiklaan. Siinä säädetään seuraavaa: "Interventioelimet vahvistavat tarvittaessa tämän asetuksen mukaisia täydentäviä haltuunottoa koskevia menettelyjä ja edellytyksiä ottaakseen huomioon kyseisessä jäsenvaltiossa vallitsevat erityiset olosuhteet - - ."

98 Tästä riippumatta jäsenvaltioiden on kuitenkin, kuten edellä osoitettiin, suoritettava tarpeelliset valvontatoimet EMOTR:n yhteydessä, silloinkin kun niistä ei ole nimenomaisesti säädetty asiaa koskevissa säädöksissä.

99 Kantaja toteaa lisäksi, että sen edellyttämät toimenpiteet olivat riittäviä ja että valvontatoimet oli suoritettu sääntöjen mukaisesti. On kyseenalaista, riittävätkö nämä väittämät kumoamaan komission kannan.

100 Tämä pitää paikkansa sitäkin suuremmalla syyllä, koska - kuten kantaja itsekin toteaa - sovitteluelimen kannanottojen mukaan Ranskan viranomaiset eivät kiistä joutuneensa muuttamaan alkuperäistä järjestelmäänsä noudattaakseen komission vaatimuksia. Ilmoitetut parannukset on kantajan mukaan kuitenkin toteutettu vasta vuonna 1993.

101 Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan komissio kylläkin on joka kerta velvollinen perustelemaan päätöksensä, jolla se toteaa valvonnan puuttuvan täysin tai olevan puutteellista.(44) Mainitussa tapauksessa komissio väitti muun muassa, etteivät toimivaltaiset viranomaiset olleet pystyneet antamaan tietoja sen enempää paikan päällä suoritettujen tarkastusten tiheydestä kuin valvontaviranomaisten ja paikallisten viranomaisten välisestä viestintäjärjestelmästä. Toimivaltaiset viranomaiset eivät olleet myöskään pystyneet esittämään selvitystä erään pöytäkirjan puuttumisesta. Nämä seikat olivat riittävä perustelu komission väitteiden perustelemiseksi. Kantajan olisi nyt kuulunut osoittaa komission päätelmät virheellisiksi. Yhteisöjen tuomioistuin totesi edelleen, ettei kantaja voinut mitään näyttöä esittämättä vain väittää, että hallinnolliset valvontatoimenpiteet samoin kuin paikan päällä suoritettavat valvontatoimenpiteet oli todella toteutettu. Koska kantaja ei siis ollut osoittanut, että valvontatoimenpiteet oli toteutettu, komission päätelmät antoivat aiheen perusteltuihin epäilyksiin harjoitetuista valvonta- ja tarkastustoimista muodostuvan kokonaisuuden asianmukaisuuden ja tehokkuuden suhteen.(45)

102 Tässäkin tapauksessa kantaja on esittänyt itse asiassa pelkkiä väitteitä. Tämä ei voi riittää, kun otetaan huomioon komission havainneen, että eri varastointijärjestelmiin kuuluvia viljoja oli sekoitettu keskenään tai korvattu toisillaan. Kantaja ei ole kiistänyt tätä väittämää. Se on vain todennut, ettei tämä koskenut viljoja, jotka oli varastoitava interventiotoimenpiteiden yhteydessä. Kuten komissio on perustellusti todennut, tästä huolimatta voidaan katsoa, että valvontajärjestelmän tehokkuus oli asetettava kyseenalaiseksi ja että oli vaara, että eri varastointijärjestelmien mukaisesti varastoituja viljoja ei pidetty tarkasti erillään.

103 Kantaja ei siis ole pystynyt osoittamaan, että sen toteuttamat toimenpiteet olivat riittäviä ja ettei asetusta N:o 729/70 rikottu. Kantajan muut väitteet koskevat varainhoitovuotta 1993, jota ei voida käyttää vertailukohtana, koska ilmoitetut parannukset järjestelmään oli kantajan mukaan toteutettu joulukuussa 1993.

104 Toiseksi kantaja väittää, että oikeusvarmuuden periaatetta on loukattu. Tältä osin kantaja viittaa komission ilmoitukseen, jonka mukaan mitään rahoitusta koskevia korjauksia ei tehdä erityisesti Ranskan viranomaisten ilmoittamien parannusten vuoksi. Komissio loukkasi oikeusvarmuutta, kun se lopulta kuitenkin teki vuotta 1992 koskevan korjauksen.

105 Tähän on todettava, että komission ilmoitus perustui erityisesti siihen, että Ranskan viranomaiset olivat puolestaan ilmoittaneet parannuksista. Komission tietojen mukaan parannuksia ei toteutettu. (Näin ollen komissio totesi, että eri varastointijärjestelmiin kuuluvia viljoja oli korvattu toisillaan tai sekoitettu keskenään.)

106 Kantaja toteaa tähän, että oikeusvarmuutta loukkaa myös se, että perustana käytetään muita säädöksiä kuin niitä, jotka koskevat interventiotoimenpiteitä. Kuten edellä on jo osoitettu, voidaan vähintäänkin päätellä, että valvontajärjestelmässä oli puutteita. Kantajan olisi pitänyt ainakin huomauttaa, että tällainen korvaaminen oli sallittua esiin tuoduissa muissa varastointitavoissa. Tätä se ei ole tehnyt.

107 Toisaalta on viitattava siihen, että komissio on ilmoituksessaan sitä paitsi todennut selvästi, että jos jonkin määrän todetaan puuttuvan eri viljanvarastointityyppien välillä tapahtuneen korvaamisen vuoksi, tämä johtaa tuntuviin rahoitusta koskeviin korjauksiin. Se, että korjaukset lopulta tehtiin, ei voi loukata oikeusvarmuutta.

108 Kantaja toteaa lisäksi, ettei komissio olisi saanut vedota pelkkiin huhuihin eri varastointityyppien välillä tapahtuneesta korvaamisesta. Kuten juuri edellä on osoitettu, komission toteamus oli tältä osin riittävä.

109 Lopuksi kantaja väittää, ettei komissio ole pystynyt esittämään yhtään esimerkkiä eri varastointijärjestelmiin kuuluvien viljojen korvaamisesta toisillaan. Tältä osin on viitattava yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön. Se on katsonut, ettei se, että komissio ei esitä näyttöä yksittäisistä tapauksista, joissa maataloussäännöstöä ei ole noudatettu, merkitse, että jäsenvaltiossa voimassa oleva valvontajärjestelmä takaisi kyseisten säännösten oikean soveltamisen. Toteen näytetyt yksittäistapaukset ovat lisäseikka, joka tukee komission esittämää arvostelua jäsenvaltion järjestelmän tehokkuudesta.(46) Kantaja ei ole sitä paitsi itsekään kiistänyt sitä, että tällaisia korvaamisia tapahtui.

110 Ei siis voida havaita, että oikeusvarmuutta olisi loukattu millään tavalla.

111 Kantaja vetoaa vielä toissijaisesti suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen. Sen mukaan kahden prosentin suuruista vähennystä ei olisi saanut kohdistaa myös talousarvion 10-13 kohtaan, joka koskee varastoista myydyistä eristä aiheutuneita tappioita. Nämä tappiot on kokonaisuudessa korvattu interventioelimien suorittamaan maataloustuotteiden ostoon, varastointiin ja myyntiin johtavia interventiotoimenpiteitä koskevista kirjanpitosäännöistä 12 päivänä joulukuuta 1990 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3597/90(47) mukaan. Kantajan mukaan rahastolle ei siis aiheutunut mitään vahinkoa tämän talousarvion kohdan osalta.

112 Komissio sitä vastoin toteaa, että tämä talousarvion kohta koskee myynneistä aiheutuneiden tappioiden rahoituksellisia seuraamuksia. Todettu määrien puuttuminen voi yhdessä valvontajärjestelmän puutteiden kanssa aiheuttaa rahastolle tappioita.

113 Asianosaiset ovat eri mieltä siitä, puuttuiko määriä todella. Kuten on jo osoitettu, voidaan kuitenkin lähteä siitä, että valvonnassa oli puutteita. Ei siis voida hyväksyä kantajan käsitystä, jonka mukaan tämäntyyppiset myyntitappiot korvattiin heti. Tämä olisi edellyttänyt laajaa valvontaa, jota ei kuitenkaan harjoitettu. Tappioita saattoi siis aiheutua myös talousarvion 10-13 kohdan osalta. Suhteellisuusperiaatetta ei näin ollen ole loukattu.

114 Komission päätöksen kumoamiselle ei siis ole mitään perustetta.

Oikeudenkäyntikulut

115 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.

D Ratkaisuehdotus

116 Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:

1) Kanne hylätään.

2) Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto.

(2) - Myös asiassa C-209/96, Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio (Kok. 1998, s. I-5655); asiassa C-233/96, Tanska v. komissio (Kok. 1998, s. I-5759); asiassa C-238/96, Irlanti v. komissio (Kok. 1998, s. I-5801) ja asiassa C-242/96, Italia v. komissio (Kok. 1998, s. I-5863) on ainakin osittain kyse samasta ongelmasta.

(3) - Tästä on säädetty naudanliha-alan interventiotoimenpiteiden soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 29 päivänä maaliskuuta 1989 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 859/89 (EYVL L 91, s. 5) 11 artiklan 3 kohdassa.

(4) - Asetuksen N:o 859/89 13 artiklan 4 kohta.

(5) - Naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 805/68 (EYVL L 148, s. 24) neljäs perustelukappale ja 5 artikla.

(6) - Mainittu edellä alaviitteessä 3.

(7) - Asetuksen N:o 859/89 kolmas perustelukappale sekä 7 artikla ja sitä seuraavat artiklat.

(8) - Naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 805/68 muuttamisesta, asetuksen (ETY) N:o 1302/73 kumoamisesta ja asetuksen (ETY) N:o 4132/88 voimassaoloajan pidentämisestä 2 päivänä maaliskuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 571/89 (EYVL L 61, s. 43) toinen perustelukappale.

(9) - Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta varainhoitovuonna 1992 rahoitettuja menoja koskevien jäsenvaltioiden tilien sekä tiettyjen varainhoitovuoden 1993 menojen tarkastamisesta ja hyväksymisestä 10 päivänä huhtikuuta 1996 tehty komission päätös 96/311/EY (EYVL L 117, s. 19).

(10) - Asiakirja VI/6355/95.

(11) - Kursivointi tässä.

(12) - Kursivointi tässä.

(13) - EYVL L 225, s. 4.

(14) - Sovitteluelin on perustettu sovittelumenettelyn perustamisesta osaksi Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosaston tilien tarkastamista ja hyväksymistä 1 päivänä heinäkuuta 1994 annetun komission päätöksen 94/442/EY (EYVL L 182, s. 45) nojalla.

(15) - Ks. alaviite 9.

(16) - Asia C-48/91, Alankomaat v. komissio, tuomio 10.11.1993 (Kok. 1993, s. I-5611, 13 ja 14 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).

(17) - Edellä alaviitteessä 16 mainittu asia Alankomaat v. komissio (tuomion 18 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen); asia C-281/89, Italia v. komissio, tuomio 19.2.1991 (Kok. 1991, s. I-347, 19 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen); asia 347/85, Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio, tuomio 24.3.1988 (Kok. 1988, s. 1749, 16 kohta) ja asia C-55/91, Italia v. komissio, tuomio 6.10.1993 (Kok. 1993, s. I-4813, 13 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).

(18) - Asia 349/85, Tanska v. komissio, tuomio 27.1.1988 (Kok. 1988, s. 169, 16 kohta).

(19) - Asia C-283/91, Contarini, tuomio 3.12.1992 (Kok. 1992, s. I-6359, 14 kohta) ja yhdistetyt asiat C-296/93 ja C-307/93, Ranska ja Irlanti v. komissio, tuomio 29.2.1996 (Kok. 1996, s. I-795, 21 kohta).

(20) - Naudanliha-alan interventiotoimenpiteiden soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 859/89 muuttamisesta 1 päivänä elokuuta 1990 annettu komission asetus (ETY) N:o 2271/90 (EYVL L 204, s. 45).

(21) - Tällainen ero on myös englanninkielisessä versiossa, jossa käytetään ilmaisuja "interested parties" ja "tenderer".

(22) - Naudanliha-alan interventiotoimenpiteiden soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 859/89 muuttamisesta 15 päivänä toukokuuta 1990 annettu komission asetus (ETY) N:o 1282/90 (EYVL L 126, s. 31).

(23) - Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 729/70 (EYVL L 94, s. 13).

(24) - Asetuksen N:o 729/70 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa: "Yhteisön sääntöjen mukaisesti yhteisen maatalouden markkinajärjestelyn yhteydessä aloitetut maatalousmarkkinoiden säätelemiseen tähtäävät interventiot rahoitetaan 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti."

(25) - Asia 11/76, Alankomaat v. komissio, tuomio 7.2.1979 (Kok. 1979, s. 245, 8 ja 9 kohta).

(26) - Edellä alaviitteessä 16 mainittu asia Alankomaat v. komissio (tuomion 11 kohta).

(27) - Asetuksen N:o 729/70 seitsemäs perustelukappale.

(28) - Edellä alaviitteessä 16 mainittu asia Alankomaat v. komissio (tuomion 11 kohta); asia C-366/88, Ranska v. komissio, tuomio 9.10.1990 (Kok. 1990, s. I-3571, 20 kohta); asia C-8/88, Saksa v. komissio, tuomio 12.6.1990 (Kok. 1990, s. I-2321, 17 kohta) ja yhdistetyt asiat 146/81, 192/81 ja 193/81, BayWa v. Balm, tuomio 6.5.1982 (Kok. 1982, s. 1503, 26 kohta).

(29) - Asia C-2/93, Exportslachterijen van Oordegem, tuomio 2.6.1994 (Kok. 1994, s. I-2283, 17 ja 18 kohta).

(30) - Asetuksen N:o 859/89 10 artikla.

(31) - Asetuksen N:o 859/89 kolmas perustelukappale.

(32) - Asetuksen N:o 2456/93 kolmas perustelukappale.

(33) - Asetuksen N:o 2456/93 11 artiklan 3 kohdan toinen alakohta.

(34) - Edellä alaviitteessä 16 mainittu asia Alankomaat v. komissio (tuomion 14 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.).

(35) - Edellä alaviitteessä 16 mainittu asia Alankomaat v. komissio (tuomion 16 kohta) ja edellä alaviitteessä 17 mainittu asia Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio (tuomion 14 kohta).

(36) - Asia C-50/94, Kreikka v. komissio, tuomio 4.7.1996 (Kok. 1996, s. I-3331, 26 kohta); yhdistetyt asiat 15/76 ja 16/76, Ranska v. komissio, tuomio 7.2.1979 (Kok. 1979, s. 321, 32 kohta ja sitä seuraavat kohdat) ja edellä alaviitteessä 17 mainittu asia Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio (tuomion 13 kohta).

(37) - Edellä alaviitteessä 16 mainittu asia Alankomaat v. komissio (tuomion 17 kohta).

(38) - Asia 327/85, Alankomaat v. komissio, tuomio 25.2.1988 (Kok. 1988, s. 1065, 25 kohta).

(39) - Asia C-49/94 Irlanti v. komissio, tuomio 14.9.1995 (Kok. 1995, s. I-2683, 22 kohta).

(40) - Ks. 60-82 kohta.

(41) - Edellä alaviitteessä 17 mainittu asia Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio (tuomion 14 ja 15 kohta).

(42) - Ks. alaviite 36.

(43) - EYVL L 74, s. 18.

(44) - Edellä alaviitteessä 28 mainittu asia Saksa v. komissio (tuomion 23 kohta).

(45) - Edellä alaviitteessä 28 mainittu asia Saksa v. komissio (tuomion 26 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

(46) - Edellä alaviitteessä 16 mainittu asia Alankomaat v. komissio (tuomion 33 kohta).

(47) - EYVL L 350, s. 43.