ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Perustamissopimuksen määräykset - Soveltamisala - Kalastusoikeus ja viehekalastuslupa - Soveltamisalan ulkopuolelle jääminen - Palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien määräysten soveltaminen

(EY:n perustamissopimuksen 9 artikla (josta on muutettuna tullut EY 23 artikla) ja sitä seuraavat artiklat sekä 59 artikla (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) ja sitä seuraavat artiklat)

2 Palvelujen tarjoamisen vapaus - Perustamissopimuksen määräykset - Perustamissopimuksen määräyksiä ei voida soveltaa puhtaasti jäsenvaltion sisäiseen tilanteeseen

(EY:n perustamissopimuksen 59 artikla (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) ja sitä seuraavat artiklat)

Tiivistelmä

1 Kalastusoikeus tai viehekalastuslupa eivät ole tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevissa perustamissopimuksen määräyksissä tarkoitettuja tavaroita, vaan ne liittyvät sellaiseen palveluja koskevaan toimintaan, jota tarkoitetaan palvelujen tarjoamisen vapautta koskevissa perustamissopimuksen määräyksissä.

Toiminta, jossa kolmansille osoitetaan maksusta ja tietyin edellytyksin vesialue kalastamista varten, on näet palvelujen tarjoamista, jota, jos se on valtion rajat ylittävää, koskevat perustamissopimuksen 59 artikla (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) ja sitä seuraavat artiklat. Se, että tämä oikeus tai tämä kalastuslupa ilmenee asiapapereista, jotka sellaisinaan voivat olla kaupankäynnin kohteina, ei riitä saamaan niitä tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien perustamissopimuksen määräysten soveltamisalan piiriin.

2 Palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia perustamissopimuksen määräyksiä ei sovelleta tilanteeseen, joka joka suhteessa rajoittuu yhteen jäsenvaltioon ja joka siksi ei sisällä mitään liittymäkohtaa mihinkään sellaiseen tilanteeseen, joita palvelujen tarjoamisen vapautta koskevassa yhteisön oikeudessa tarkoitetaan.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaisuus - Eläinlääkejäämien enimmäismäärät eläinperäisissä elintarvikkeissa - Enimmäismäärien vahvistamismenettely - Asetus N:o 2377/90 - Komission velvoitteiden ulottuvuus

(Neuvoston asetuksen N:o 2377/90 8 artiklan 3 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

$$Yhteisön menettelystä eläinlääkejäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi eläinperäisissä elintarvikkeissa annetun asetuksen N:o 2377/90 8 artiklan 3 kohdan b alakohdan sanamuodosta, asiayhteydestä ja tarkoituksesta seuraa, ettei kyseisessä säännöksessä määritetä täsmällisesti sitä aikaa, jonka kuluessa komission on tehtävä neuvostolle ehdotus tarvittavista toimenpiteistä. Yhteisön lainsäätäjä on päinvastoin käyttäessään ilmaisua "viipymättä" antanut komissiolle tiettyä harkinnanvaraa samalla, kun se on toisaalta määrätty toimimaan viivyttelemättä.

Kun komission on otettava kantaa erittäin monitahoiseen ja arkaluonteiseen asiaan, sillä on lisäksi tunnustettava olevan oikeus täydentävän lausunnon hankkimiseen eläinlääkekomitealta, vaikka asetuksessa N:o 2377/90 ei säädetäkään mitään tästä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kalastus - Yhteinen rakennepolitiikka - Vesiviljelyn ja suojeltujen merialueiden kehittäminen - Yhteisön taloudellinen tuki - Tuen vähentämispäätös - Käsite - Komission päätös, jossa katsotaan tuen saajan tietyt kulut tukikelvottomiksi - Päätös kuuluu käsitteen alaan - Komission velvollisuus toimittaa kuuleminen etukäteen

(Neuvoston asetuksen N:o 4028/86 44 artiklan 1 kohta ja 47 artikla; komission asetuksen N:o 1116/88 7 artikla)

2 Muutoksenhaku - Muutoksenhaku, joka on todettu perustelluksi - Pääasian ratkaiseminen yhteisöjen tuomioistuimessa - Sellaisen päätöksen kumoaminen, jota koskevan kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on hylännyt

(Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 54 artiklan ensimmäinen kohta)

Tiivistelmä

1 Kalastusalan ja vesiviljelyn rakenteiden parantamista ja sopeuttamista koskevista yhteisön toimista 18 päivänä joulukuuta 1986 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4028/86 44 artiklan 1 kohdassa komissiolle annetaan valta päättää tuen pidättämisestä, vähentämisestä tai poistamisesta, jos jokin neljästä tässä säännöksessä säädetystä edellytyksestä täyttyy. Säännöksellä pyritään kattamaan kaikki ne komission toimet, joilla vähennetään kokonaan tai osittain alun perin myönnetyn tuen määrää silloin, kun jokin mainituista edellytyksistä täyttyy. Vaikka komissio ei ole velvollinen käyttämään tällaista toimivaltaa, mainitussa säännöksessä edellytetään nimenomaisesti, että tätä toimivaltaansa käyttäessään komission on saatettava asia tämän asetuksen 47 artiklassa säädetyllä tavalla pysyvän kalatalouden rakennekomitean käsiteltäväksi. Vastaavalla tavalla asetuksen N:o 1116/88 7 artiklasta, joka koskee tukipäätösten täytäntöönpanoa, ilmenee selvästi, että siinä mainittuja menettelyjä on myös tässä tapauksessa noudatettava.

2 EY:n tuomioistuimen perussäännön 54 artiklan ensimmäisen kohdan toisen virkkeen perusteella yhteisöjen tuomioistuin voi siinä tapauksessa, että se kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätöksen, ratkaista asian lopullisesti, jos asia on ratkaisukelpoinen. Asia voidaan lopullisesti ratkaista silloin kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion kumoaminen merkitsee, että kanteen kohteena ensimmäisessä tuomioistuimessa ollut päätös on kumottava.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kumoamiskanne - Kannekelpoiset toimet - Toimet, joilla on tarkoitus olla oikeusvaikutuksia - Toimi, jossa esitetään komission aikomus noudattaa tiettyä menettelytapaa rakennerahaston rahoitustuen vähentämisen tai pidättämisen osalta, ei ole toimi, jolla on tarkoitus olla oikeusvaikutuksia

(EY:n perustamissopimuksen 173 artikla (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla); neuvoston asetuksen N:o 4253/88 24 artikla)

Tiivistelmä

$$Kumoamiskanteen kohteena voivat olla luonteestaan tai muodostaan riippumatta kaikki ne toimielinten antamat säännökset ja määräykset, joilla on tarkoitus olla oikeusvaikutuksia. Sisäisillä suuntaviivoilla on kuitenkin vaikutuksia vain hallinnon sisällä, eikä niillä luoda mitään oikeuksia tai velvoitteita kolmansille. Tämä koskee komission hyväksymiä sisäisiä suuntaviivoja, joilla ainoastaan ilmaistaan komission aikomus noudattaa tiettyä menettelytapaa sen käyttäessä sille asetuksen N:o 2052/88 soveltamisesta rakennerahastojen toiminnan yhteensovittamisen osalta toisaalta keskenään ja toisaalta Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen N:o 4253/88 24 artiklassa annettua toimivaltaa vähentää rahoitustukea tai pidättää se.

( ks. 27, 28 ja 34 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Sovellettava lainsäädäntö - Toisessa jäsenvaltiossa, kuin mihin työnantaja on sijoittautunut, työkomennuksella olevat tilapäiset työntekijät - Sijoittautumisvaltion lainsäädäntö - Edellytys - Yrityksen tavallinen toiminnanharjoittaminen sijoittautumisvaltiossa

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 14 artiklan 1 kohdan a alakohta)

2 Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Sovellettava lainsäädäntö - Toisessa jäsenvaltiossa, kuin mihin työnantaja on sijoittautunut, työkomennuksella olevat tilapäiset työntekijät - Sijoittautumisvaltion toimivaltaisen laitoksen myöntämän E 101 -todistuksen todistusvoima muiden jäsenvaltioiden sosiaaliturvalaitoksiin nähden - Rajat

(Neuvoston asetus N:o 1408/71 ja neuvoston asetuksen N:o 574/72 11 artiklan 1 kohdan a alakohta)

Tiivistelmä

1 Asetuksen N:o 1408/71 14 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, sellaisena kuin se on kodifioituna asetuksella N:o 2001/83, on tulkittava niin, että hyötyäkseen tästä säännöksestä, jolla poiketaan säännöstä, jonka mukaan työntekijään sovelletaan sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jonka alueella hän toimii palkattuna työntekijänä, ja jolla mahdollistetaan se, että yritys, jossa työntekijä tavallisesti työskentelee, voi pitää työntekijänsä edelleen sen sijoittautumisvaltion sosiaaliturvajärjestelmän piirissä, yrityksen, joka välittää tilapäistä työvoimaa ja joka toimittaa jäsenvaltiosta käsin työntekijöitä toisen jäsenvaltion alueella sijaitsevien yritysten käyttöön, on harjoitettava tavallisesti toimintaansa ensin mainitussa jäsenvaltiossa. Tämä edellytys täyttyy, kun tällainen yritys harjoittaa tavanomaisesti merkittävää toimintaa sen jäsenvaltion alueella, jonne se on sijoittautunut.

(ks. 21, 29, 33, 40 ja 45 kohta sekä tuomiolauselman 1-2 kohta)

2 Asetuksen N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä annetun asetuksen N:o 574/72 11 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, sellaisena kuin tämä asetus on kodifioituna asetuksella N:o 2001/83, on tulkittava siten, että jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämän laitoksen antama E 101 -todistus sitoo toisten jäsenvaltioiden sosiaaliturvalaitoksia siltä osin kuin siinä todistetaan tilapäistä työvoimaa välittävän yrityksen työkomennukselle lähettämien työntekijöiden kuuluvan sen jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmään, johon tämä yritys on sijoittautunut. Kyseisen todistuksen antaneen laitoksen on kuitenkin tarkasteltava uudelleen todistuksen antamisen perustelujen riittävyyttä ja tarpeen vaatiessa peruutettava todistus, jos toisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset laitokset esittävät epäilyksiä kyseisen todistuksen perustana olevien tosiseikkoja koskevien toteamusten paikkansapitävyydestä tai näiden tosiseikkojen oikeudellisesta arvioinnista ja näin ollen kyseisessä todistuksessa olevien mainintojen yhteensoveltuvuudesta asetuksen N:o 1408/71 ja erityisesti sen 14 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa.

(ks. 59 kohta ja tuomiolauselman 3 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Viennin määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - On sallittua kieltää maksamismääräysmenettelyn käyttäminen, kun maksamismääräyksen antaminen velalliselle tiedoksi olisi tehtävä jossakin muussa jäsenvaltiossa

(EY:n perustamissopimuksen 34 artikla (josta on muutettuna tullut EY 29 artikla))

2 Pääomien vapaa liikkuvuus - Maksuliikenteen vapaus - Rahasuorituksia koskevat prosessuaaliset säännöt eivät kuulu perustamissopimuksen 73 b artiklan 2 kohdan (josta on tullut EY 56 artiklan 2 kohta) soveltamisalaan

(ETY:n perustamissopimuksen 106 artikla (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 73 h artikla, joka on kumottu Amsterdamin sopimuksella); EY:n perustamissopimuksen 73 b artiklan 2 kohta (josta on tullut EY 56 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1 Perustamissopimuksen 34 artikla (josta on muutettuna tullut EY 29 artikla) ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan maksamismääräysmenettelyä ei ole mahdollista käyttää, jos maksamismääräyksen antaminen velalliselle tiedoksi olisi tehtävä jossakin muussa jäsenvaltiossa.

Vaikka tällainen kansallinen säännös asettaa talouden toimijan erilaisen prosessuaalisen järjestelmän piiriin sen mukaan, toimittaako tämä tavaroita kyseisen jäsenvaltion sisällä vai viekö se niitä muihin jäsenvaltioihin, se seikka, että kyseisen jäsenvaltion kansalaiset epäröisivät tästä syystä myydä tuotteita ostajille, jotka ovat sijoittautuneet muihin jäsenvaltioihin, on liian sattumanvarainen ja välillinen, jotta kyseisen kansallisen säännöksen voitaisiin katsoa estävän jäsenvaltioiden välistä kauppaa.

2 ETY:n perustamissopimuksen 106 artiklan (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 73 h artikla, joka on kumottu Amsterdamin sopimuksella) tavoin perustamissopimuksen 73 b artiklan 2 kohdan (josta on tullut EY 56 artiklan 2 kohta) tarkoituksena on antaa tavaroiden tai palvelujen hankkimisen johdosta tietyn rahasumman velkaa olevalle velalliselle mahdollisuus täyttää vapaaehtoisesti sopimusvelvoitteensa ilman aiheettomia rajoituksia ja velkojalle mahdollisuus ottaa vapaasti vastaan tällainen maksusuoritus. Määräystä ei kuitenkaan sovelleta niihin prosessuaalisiin sääntöihin, joita velkojan on noudatettava pyrkiessään saamaan vastahakoiselta velalliselta tietyn rahasuorituksen.

Kansallinen prosessuaalinen säännös, jonka mukaan maksamismääräysmenettelyä ei ole mahdollista käyttää, jos maksamismääräyksen antaminen velalliselle tiedoksi olisi tehtävä jossakin muussa jäsenvaltiossa, ei siten rajoita maksujen vapaata liikkuvuutta.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Valmisteverot - Direktiivit 92/12/ETY ja 92/81/ETY - Valmisteverosta vapautetut kivennäisöljyt - Verosta vapautetuista tuotteista ei voida kantaa erityistarkoituksiin säädettyä kansallista veroa - Veron kantamista muussa ilmailussa kuin yksityisessä huvi-ilmailussa käytettävästä polttoaineesta ei voida hyväksyä

(Neuvoston direktiivin 92/12/ETY 3 artiklan 2 kohta ja neuvoston direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

2 Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Valmisteverot - Direktiivi 92/81/ETY - Valmisteverosta vapautetut kivennäisöljyt - Muussa ilmailussa kuin yksityisessä huvi-ilmailussa käytettävän polttoaineen vapautus verosta - Yksityisen mahdollisuus vedota tällaiseen säännökseen

(Neuvoston direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

1 Ympäristövero, joka koskee kaupallista kotimaan lentoliikennettä ja joka lasketaan sellaisten tietojen perusteella, jotka koskevat käytetyn konetyypin polttoaineen kulutusta sekä hiilivety- ja typpioksidipäästöjä sen keskimääräisesti lasketun lentomatkan aikana, on kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 1 kohdan vastainen. Tällainen kansallinen vero, joka kohdistuu polttoaineen kulutukseen, koska polttoaineen kulutuksen ja kulutuksen yhteydessä ilmaan pääsevien saastuttavien aineiden välillä on suora ja erottamaton yhteys, ei ole yhteensopiva valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetulla direktiivillä 92/12/ETY käyttöön otetun yhdenmukaistetun valmisteverojärjestelmän kanssa. Mikäli jäsenvaltiot saisivat kantaa jotain muuta välillistä veroa sellaisista nyt kyseessä olevan kaltaisista tuotteista, jotka on vapautettava yhdenmukaistetusta valmisteverosta direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, tämä poistaisi kyseiseltä säännökseltä sen tehokkaan vaikutuksen.

2 Direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetty velvollisuus vapauttaa yhdenmukaistetusta valmisteverosta kivennäisöljyt, jotka toimitetaan käytettäviksi moottoripolttoaineina muussa ilmailussa kuin yksityisessä huvi-ilmailussa, on niin selkeä, täsmällinen ja ehdoton, että yksityinen oikeussubjekti voi vedota siihen kansallisessa tuomioistuimessa riitauttaakseen sen kanssa ristiriidassa olevan kansallisen säännöksen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Ensivakuutus - Direktiivit 73/239/ETY ja 79/267/ETY - Jäsenvaltioille asetettu kielto antaa tiettyjä säännöksiä vakuutusyritysten tekemästä tiettyjen varojen valinnasta - Kansallinen lainsäädäntö, jolla yrityksiä kielletään omistamasta osana vapaasti käytettävissä olevia varojaan sellaista määrää osakkeita, joka ylittää viisi prosenttia osakeyhtiön kaikkien osakkeiden äänimäärästä - Tämän lainsäädännön yhteensoveltumattomuus direktiivien kanssa - Yhteisön säännösten välitön oikeusvaikutus

(Neuvoston direktiivin 73/239/ETY 18 artiklan 1 kohta, direktiivin 79/267/ETY 21 artiklan 1 kohta, direktiivin 92/49/ETY 26 artikla ja direktiivin 92/96/ETY 27 artikla)

Tiivistelmä

Muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun ensimmäisen direktiivin 73/239/ETY 18 artiklan 1 kohdassa, sellaisena kuin tämä artikla on muutettuna direktiivin 92/49/ETY 26 artiklalla, ja henkivakuutuksen ensivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun ensimmäisen direktiivin 79/267/ETY 21 artiklan 1 kohdassa, sellaisena kuin tämä artikla on muutettuna direktiivin 92/96/ETY 27 artiklalla, säädetään, että jäsenvaltiot eivät saa antaa säännöksiä vakuutusyritysten tekemästä niiden varojen valinnasta, jotka ylittävät vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavat varat, ja näiden säännösten vastaisena on pidettävä kansallista oikeussääntöä, jolla vakuutusyrityksiä kielletään ilman hallinnollista lupaa omistamasta osana vapaasti käytettävissä olevia varojaan sellaista määrää osakkeita, joka ylittää viisi prosenttia kotimaisen tai ulkomaisen osakeyhtiön kaikkien osakkeiden äänimäärästä.

Näiden säännösten sanamuodostakin nimittäin seuraa, että jäsenvaltiot eivät saa antaa mitään sellaisia säännöksiä, joilla säänneltäisiin sitä, mitkä varat kuuluvat vakuutusyritysten vapaasti käytettävissä oleviin varoihin, koskivatpa nämä säännökset näiden varojen luonnetta tai määrää.

Edellä mainitut säännökset ovat lisäksi niin täsmällisiä ja ehdottomia, että niihin voidaan vedota kansallisessa tuomioistuimessa viranomaista vastaan ja että niiden kanssa ristiriidassa olevaa kansallista oikeussääntöä ei saa soveltaa.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Ennakkoratkaisukysymykset - Asian saattaminen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi - Perustamissopimuksen 177 artiklassa tarkoitetun kansallisen tuomioistuimen käsite - Sopimuksentekomenettelyjen osalta toimivaltainen muutoksenhakuelin

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla)

2 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskevat sopimuksentekomenettelyt - Direktiivi 89/665/ETY - Muutoksenhakuelimet - Direktiivin 2 artiklan 8 kohdan toisen alakohdan takuusäännösten soveltamisedellytykset - Elimet, jotka ovat luonteeltaan tuomioistuimia - Säännösten soveltumattomuus

(Neuvoston direktiivin 89/665/ETY 2 artiklan 8 kohdan toinen alakohta)

Tiivistelmä

3 Arvioitaessa sitä, onko ennakkoratkaisua pyytävä elin perustamissopimuksen 177 artiklassa tarkoitettu tuomioistuin, mikä on yksinomaan yhteisön oikeuden mukaan ratkaistava kysymys, on otettava huomioon useita seikkoja, kuten elimen lakisääteisyys, pysyvyys, sen toimivallan pakollisuus, kontradiktorisen menettelyn noudattaminen asioiden käsittelyssä, sen toimiminen oikeussääntöjen soveltajana ja sen riippumattomuus. Tiroler Landesvergabeamt (Tirolin osavaltion hankintaviranomainen), jolla on julkisista hankinnoista annetun Tirolin osavaltion lain mukaan toimivalta hankintoihin liittyviä sopimuksentekomenettelyjä koskevissa asioissa, täyttää nämä edellytykset.

Tämän elimen kokoonpanoa ja tehtäviä koskevista säännöksistä ilmenee nimittäin, että se täyttää viisi ensimmäistä kriteeriä ja että sen jäsenten riippumattomuus taataan yleisellä hallintomenettelylailla, jossa on hyvin täsmällisiä säännöksiä siitä, milloin kyseisen elimen jäsenten on pidätyttävä päätöksenteosta, ja tämän velvollisuuden laiminlyönti on menettelyvirhe, johon asianosaiset voivat vedota tuomioistuimessa. Lisäksi osavaltion laissa kielletään Tiroler Landesvergabeamtin jäseniä ottamasta vastaan ohjeita tehtäviensä hoidossa.

4 Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 89/665/ETY 2 artiklan 8 kohdassa asetetut edellytykset eivät sovellu Tiroler Landesvergabeamtin (Tirolin osavaltion hankintaviranomainen) kokoonpanoa ja tehtäviä koskevien säännösten kaltaisiin säännöksiin, koska kyseisen artiklan takuusäännöksiä ei sovelleta muutoksenhakuelimeen, joka on luonteeltaan tuomioistuin.

Ainoastaan silloin, jos jäsenvaltiot ovat päättäneet antaa toimivallan tällaisissa muutoksenhakuasioissa elimille, jotka eivät ole luonteeltaan tuomioistuimia, näiden elinten tekemistä päätöksistä on voitava hakea muutosta joko tuomioistuimessa tai jossakin muussa elimessä, jonka on täytettävä direktiivin 2 artiklan 8 kohdassa asetetut erityiset edellytykset asianmukaisen muutoksenhakuoikeuden takaamiseksi.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kumoamiskanne - Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt - Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet - Komission päätös, jolla valikoivalle jakelujärjestelmälle on myönnetty poikkeuslupa - Hyväksyttyjen jälleenmyyjien kanssa kilpaileva yritys, joka ei ole koskaan pyytänyt pääsyä jakeluverkostoon eikä osallistunut komission hallinnolliseen menettelyyn mutta joka kuuluu siihen osallistuneeseen järjestöön - Tutkimatta jättäminen - Yrityksen osallistumisella kansalliseen oikeudenkäyntiin, joka koskee jakelujärjestelmän laillisuutta, ei ole merkitystä

(EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohta, 173 artiklan neljäs kohta ja 177 artikla; neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

Kun on kyseessä päätös, jolla valikoivalle jakelujärjestelmälle myönnetään poikkeuslupa, hyväksyttyjen jälleenmyyjien kanssa kilpaileva yritys, joka ei ole osallistunut hallinnolliseen menettelyyn eikä pyytänyt tavarantoimittajalta pääsyä valikoivaan jakeluverkostoon, on tilanteessa, joka ei poikkea muiden rinnakkaisilla markkinoilla toimivien lukuisten taloudellisten toimijoiden tilanteesta, joten riidanalaisen päätöksen ei voida katsoa koskevan sitä erikseen perustamissopimuksen 173 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla.

Tällainen yritys ei voi väittää tältä osin erottuvansa riittävällä tavalla muista perustamissopimuksen 173 artiklassa tarkoitetulla tavalla sen perusteella, että toimialajärjestö, jonka jäsen se on, on osallistunut riidanalaisen päätöksen tekemiseen johtaneeseen hallinnolliseen menettelyyn. Vaikka kanneoikeuden laajentaminen jäsentensä etuja puolustaviin järjestöihin näet saattaisikin tarjota menettelyllisiä etuja, tällaisen järjestön osallistuminen hallinnolliseen menettelyyn ei vapauta järjestön jäseniä velvollisuudesta osoittaa, että niiden yksittäinen tilanne ja järjestön toimenpiteet liittyvät toisiinsa.

Asetuksen N:o 17 19 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen sellaisten ulkopuolisten, joita asia koskee, etujen oikeudellinen suojaaminen ei myöskään edellytä sitä, että päätöksen olisi katsottava koskevan niitä erikseen siinäkin tapauksessa, että ne eivät ole käyttäneet oikeuttaan esittää huomautuksia komissiolle.

On asian kannalta merkityksetöntä, että kyseinen yritys on asianosaisena oikeudenkäynnissä, jonka hyväksytty jälleenmyyjä on pannut vireille kansallisessa tuomioistuimessa vilpillistä kilpailua koskevan kansallisen lainsäädännön rikkomisen perusteella, ja että poikkeuslupapäätöksen laillisuudella on merkitystä asian ratkaisun kannalta. Se, että tällainen oikeudenkäynti pantiin vireillä ennen kuin poikkeuslupapäätöksen riitauttamista koskeva määräaika oli päättynyt, johtui näet pelkästä sattumasta, joka ei liity välittömästi kyseiseen päätökseen.

Vaikka kyseisellä yrityksellä ei tässä tilanteessa ole mahdollisuutta vaatia päätöksen kumoamista, sillä on joka tapauksessa edelleen mahdollisuus vedota sen lainvastaisuuteen kansallisissa tuomioistuimissa, jotka antavat ratkaisunsa perustamissopimuksen 177 artiklaa noudattaen.$