Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Cosmas 11 päivänä heinäkuuta 2000. - Parfums Christian Dior SA vastaan TUK Consultancy BV ja Assco Gerüste GmbH ja Rob van Dijk vastaan Wilhelm Layher GmbH & Co. KG ja Layher BV. - Ennakkoratkaisupyynnöt: Arrondissementsrechtbank 's-Gravenhage ja Hoge Raad der Nederlanden - Alankomaat. - Maailman kauppajärjestön perustamissopimus - TRIPS-sopimus - EY:n perustamissopimuksen 177 artikla (josta on tullut EY 234 artikla) - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta - TRIPS-sopimuksen 50 artikla - Turvaamistoimet - Tulkinta - Välitön oikeusvaikutus. - Yhdistetyt asiat C-300/98 ja C-392/98.



Oikeustapauskokoelma 2000 sivu I-11307



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

I Johdanto

1 Arrondissementsrechtbank te 's-Gravenhagen (Alankomaat) ja Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla esittämät ennakkoratkaisukysymykset koskevat Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen (jäljempänä WTO:n perustamissopimus) liitteessä 1 C olevan teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen (jäljempänä TRIPS-sopimus) 50 artiklan tulkintaa; WTO:n perustamissopimus on hyväksytty yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta 22 päivänä joulukuuta 1994 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/800/EY.(1) Tarkemmin sanottuna yhteisöjen tuomioistuinta pyydetään ratkaisemaan, mitä TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 1 kohdassa käytetyllä käsitteellä teollis- tai tekijänoikeus tarkoitetaan. Yhteisöjen tuomioistuinta on kuitenkin pyydetty ennen tämän artiklan tulkintaa ratkaisemaan yhtäältä, onko sillä nyt esillä olevassa asiassa toimivalta tulkita TRIPS-sopimuksen 50 artiklaa, ja toisaalta, onko tämän artiklan 6 kohdalla välitön oikeusvaikutus.

II Asiaa koskevat oikeussäännöt

A TRIPS-sopimuksen määräykset

2 Yhteisöjen tuomioistuin on tarkastellut WTO:n perustamissopimusta ja sen yhteydessä tehtyä TRIPS-sopimusta jo aikaisemmissa asioissa, joissa on esitetty eräitä niiden määräysten tulkintaa koskevia kysymyksiä.(2)

3 Siltä osin kuin sillä on merkitystä nyt esillä olevassa asiassa, TRIPS-sopimuksen 50 artiklassa, jota kansalliset tuomioistuimet pyytävät tulkitsemaan, määrätään seuraavaa:

"1. Oikeusviranomaisilla tulee olla oikeus määrätä nopeista ja tehokkaista turvaamistoimenpiteistä,

a) joilla estetään niiden tuomiopiirissä teollis- tai tekijänoikeuden loukkaaminen ja erityisesti maahantuotujen tavaroiden pääsy markkinoille tulliselvityksen jälkeen;

b) jotka tähtäävät olennaisen todistusaineiston turvaamiseen, milloin rikkomusta on aihetta epäillä.

2. Oikeusviranomaisilla tulee olla oikeus päättää turvaamistoimenpiteistä toista osapuolta kuulemattakin, milloin se katsotaan perustelluksi, erityisesti jos viivytys todennäköisesti aiheuttaisi korvaamatonta vahinkoa oikeudenhaltijalle, tai milloin on ilmeinen todistusaineiston hävittämisen vaara.

- -

4. Mikäli turvaamistoimiin on ryhdytty toista osapuolta kuulematta, tälle pitää ilmoittaa asiasta viipymättä ja viimeistään välittömästi toimenpiteisiin ryhtymisen jälkeen. Asian uudelleenkäsittely, johon liittyy oikeus tulla kuulluksi, tulee järjestää vastaajan pyynnöstä kohtuullisessa ajassa toimenpiteistä ilmoittamisen jälkeen sen ratkaisemiseksi, onko turvaamistointa muutettava taikka onko se kumottava tai pidettävä voimassa.

- -

6. Jollei 4 kohdasta muuta johdu, tulee 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet vastaajan vaatimuksesta kumota tai niiden vaikutukset muuten poistaa, jos pääasiaa ei ole pantu vireille kohtuullisessa määräajassa, jonka pituuden toimenpiteestä määräävä oikeusviranomainen päättää, jos jäsenen lainsäädäntö niin sallii tai, jos tuomioistuimella ei ole sellaista määräysvaltaa, määräaika ei saa olla yli 20 työpäivää tai 31 kalenteripäivää riippuen siitä, kumpi niistä on pidempi.

- - "

B Yhteisön säännökset

4 Mallien oikeudellisesta suojasta 13 päivänä lokakuuta 1998 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 98/71/EY(3) on sisämarkkinoiden toimivuuden turvaamiseksi lähennetty mallien suojaa koskevaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöä.

5 Direktiivin viidennen perustelukappaleen mukaan "on tarpeetonta ryhtyä jäsenvaltioiden malleja koskevan lainsäädännön lähentämiseen kaikilta osin, ja riittää, että lähentäminen rajoitetaan niihin kansallisiin säännöksiin, jotka kaikkein välittömimmin vaikuttavat sisämarkkinoiden toimintaan; seuraamuksia, oikeussuojakeinoja ja täytäntöönpanoa koskevat säännökset olisi jätettävä kansallisella lainsäädännöllä säänneltäviksi - - ".

6 Direktiivin seitsemännessä perustelukappaleessa todetaan lisäksi, että "tällä direktiivillä ei estetä sellaisen kansallisen tai yhteisön lainsäädännön soveltamista malleihin, joka tarjoaa muuta kuin mallin rekisteröinnin tai julkaisemisen nojalla annettavaa suojaa, esimerkiksi lainsäädäntöä, joka koskee rekisteröimättömiä malleja, tavaramerkkejä, patentteja ja hyödyllisyysmalleja, vilpillistä kilpailua tai siviilioikeudellista vastuuta".

7 Direktiivin 16 artiklassa säädetään seuraavaa:

"Tämän direktiivin säännökset eivät rajoita niiden yhteisön tai kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön säännösten soveltamista, jotka koskevat rekisteröimättömiä malleja, tavaramerkkejä ja muita erottavia merkkejä, patentteja ja hyödyllisyysmalleja, kirjasinlajeja, siviilioikeudellista vastuuta tai vilpillistä kilpailua."

III Tosiseikasto ja ennakkoratkaisukysymykset

A Asia C-300/98

8 Parfums Christian Dior SA (jäljempänä Dior) on hajuvesitavaramerkkien Tendre Poison, Eau Sauvage ja Dolce Vita haltija sellaisten kansainvälisten rekisteröintien perusteella, jotka on myös Benelux-maiden osalta myönnetty Diorin kullakin kerralla ilmoittamien tietojen mukaisesti.

9 Dior myy tuotteitaan Euroopan yhteisössä valikoiduista myyntipisteistä muodostuvan suljetun jakelujärjestelmän kautta. Diorin tuotteilla on arvokas ja ylellinen imago, joka ilmenee myös niiden mainonnassa.

10 Tuk Consultancy BV (jäljempänä Tuk) on myynyt ja toimittanut Diorin tavaramerkeillä varustettuja hajuvesiä eri yhtiöille, muun muassa Digros BV:lle, jonka kotipaikka on Hoofdorp.

11 Pääasian oikeudenkäynnissä, joka on välitoimimenettely, Dior on vaatinut, että Tukin on sakon uhalla lopetettava täysin sellaisten Diorin tavaramerkeillä varustettujen tuotteiden myynti, joita ei ole saatettu markkinoille Euroopan talousalueeseen kuuluvissa maissa (jäljempänä ETA-maat) Diorin toimesta tai suostumuksella; tämän ohella on esitetty muitakin vaatimuksia.

12 Kuten ennakkoratkaisupyynnössä on todettu, Dior on tältä osin väittänyt, että Tuk on Diorin tavaramerkeillä varustettuja hajuvesiä myydessään loukannut Diorin oikeuksia näihin tavaramerkkeihin, koska hajuvesiä ei ollut saatettu markkinoille ETA-maissa Diorin toimesta tai suostumuksella. Tuk on tilintarkastajan kertomukseen tukeutuen osoittanut hankkineensa kyseiset hajuvedet Alankomaista eli Euroopan talousalueelta. Pelkästään se seikka, että Tuk on ostanut hajuvedet Alankomaista, ei kuitenkaan osoita, että ne oli saatettu markkinoille ETA-maissa Diorin toimesta tai suostumuksella. Asianosaiset ovat lopuksi käsitelleet laajasti sitä, kenellä on todistustaakka sen osalta, onko Dior saattanut hajuvedet markkinoille ETA-maissa vai muualla.

13 Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen presidentti on välipäätöksessä katsonut ensinnäkin, että nyt esillä olevan kaltaisessa asiassa on tehtävä ero yhtäältä sen kysymyksen välillä, onko Tuk loukannut Diorin tavaramerkkioikeuksia (mikä on kiellettyä), ja toisaalta sen kysymyksen välillä, onko se ohittanut Diorin suljetun jakelujärjestelmän (mikä on sallittua). Tuomioistuimen presidentti on seuraavaksi yhteisönlaajuista sammumista koskevaan teoriaan viitaten tutkinut seuraavaksi, miten pitkälle yhteisössä kauppaa käyvän yrityksen on mentävä välttääkseen myymästä tavaroita, jotka on kylläkin saatettu markkinoille tavaramerkin haltijan suostumuksella, mutta ETA-maiden ulkopuolella. Otettuaan huomioon, että hajuvesien alkuperä oli selvitetty, että oli näytetty toteen, että hajuvedet oli ostettu ETA-maista ja toimitettu Tukille ETA:n alueella sijaitsevasta paikasta ja ettei Tuk voinut nähdä tavaroista itsestään, että ne oli tarkoitettu ETA-maiden ulkopuolisille markkinoille, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen presidentti on katsonut, ettei kyseisessä vaiheessa ollut yhtäältä syytä asettaa Tukille yleisluonteista kieltoa ja ettei toisaalta ollut syytä olla asettamatta kieltoa, jonka mukaan Tuk ei saa myydä muita Tendre Poison-, Eau Sauvage- ja Dolce Vita -merkkisiä Diorin tuotteita kuin sellaisia, jotka on ostettu ja vastaanotettu ETA-maihin sijoittautuneilta tavarantoimittajilta, jotka ovat antaneet Tukille kirjallisen todistuksen, jonka mukaan ne ovat hankkineet tavarat ETA-maista.

14 Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen presidentti on seuraavaksi viitannut viran puolesta TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 6 kohtaan nostaessaan esiin kysymyksen, onko tällä määräyksellä välitön oikeusvaikutus. Presidentti on huomauttanut, että yhteisöjen tuomioistuin on asiassa Hermès antamassaan tuomiossa(4) katsonut, että toimenpide, josta oli päätetty Alankomaiden oikeuden mukaisessa välitoimimenettelyssä, oli TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu "turvaamistoimenpide", lausumatta kuitenkaan siitä, onko tällä määräyksellä välitön oikeusvaikutus. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen presidentti on tästä syystä katsonut, että ennen kuin asia ratkaistaan lopullisesti, yhteisöjen tuomioistuimelle on esitettävä ennakkoratkaisukysymys perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla.

15 Nämä toteamukset huomioon ottaen ja todettuaan, että oikeudenkäyntikuluista päätetään lopullisessa päätöksessä, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen presidentti on antanut seuraavansisältöisen välitoimimääräyksen:

- Tukia kielletään myymästä Tendre Poison-, Eau Sauvage- ja Dolce Vita -tavaramerkeillä varustettuja Diorin tuotteita, ellei se ole ostanut niitä sellaisilta riippumattomilta jälleenmyyjiltä, jotka ovat kirjallisesti vahvistaneet Tukille, että ne ovat hankkineet tuotteet ETA-maasta

- Tukin on Diorin asiamiehen pyynnöstä osoitettava edellä mainittujen edellytysten täyttyminen joko lähettämällä edellä mainitut tavarantoimittajien ilmoitukset luottamuksellisesti Diorin asiamiehelle (jos asiamies sitoutuu turvaamaan niiden luottamuksellisuuden) tai esittämällä asiamiehelle tilintarkastajan tätä seikkaa koskevan selvityksen (jos Dior on valmis vastaamaan tästä aiheutuvista kuluista)

- todetaan, että päätös voidaan panna välittömästi täytäntöön

- Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta pyydetään perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla ennakkoratkaisua seuraavaan kysymykseen:

"Onko TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 6 kohtaa tulkittava niin, että sillä on välitön oikeusvaikutus siinä mielessä, että tästä määräyksestä johtuvat siinä tarkoitetut oikeudelliset seuraukset myös siinä tapauksessa, ettei kansalliseen oikeuteen sisälly tätä sopimusmääräystä vastaavaa oikeussääntöä?"

B Asia C-392/98

16 Wilhelm Layher GmbH & Co. KG (jäljempänä Saksan Layher) suunnittelee ja valmistaa muun muassa niin sanottuja Allroundsteiger-rakennustelineitä.(5) Saksan Layherin tytäryhtiöllä Alankomaiden Layherillä (jota kutsutaan jäljempänä yhdessä Saksan Layherin kanssa Layheriksi) on yksinoikeus tuoda Allroundsteiger-telineitä Alankomaihin.

17 Saksan patenttivirasto myönsi vuonna 1974 Eberhard Layherille patentin Allroundsteiger-nimiselle rakennustelineiden kokoamisjärjestelmälle. Patentin voimassaolo lakkasi 16.10.1994. Eberhard Layher haki 8.8.1975 Alankomaissa patenttia rakennustelinejärjestelmälle (steigersysteem) vedoten Saksassa myönnettyyn patenttiin perustuvaan etuoikeuteen. Tämän hakemuksen johdosta Alankomaissa myönnetyn patentin voimassaolo lakkasi 7.8.1995.

18 Van Dijk, joka käyttää toiminimeä Assco Holland Steigers Plettac Nederland, myy Alankomaissa Assco Gerüste GmbH:n (jäljempänä Saksan Assco tai yhdessä Assco Holland Steigers Plettac Nederlandin kanssa Assco) valmistamaa Assco Rondosteiger -nimistä rakennustelinejärjestelmää. Tämä on kokoamis- ja liitosjärjestelmältään samanlainen kuin Layherin Allroundsteiger-teline.

19 Todettuaan, että Assco Rondosteiger oli olennaisilta osiltaan täydellinen kopio Allroundsteigerista, Saksan Layher haastoi Saksan Asscon ja kaksi sen johtajaa Landgericht Kölniin vaatien pääasiallisesti, että näitä on kiellettävä tarjoamasta myyntiin tai myymästä Saksassa rakennustelineitä ja/tai telineen osia, joissa on - lyhyesti todettuna - samanlainen kokoamisjärjestelmä kuin Layherin telineissä. Landgericht Köln hyväksyi vaatimuksen 27.6.1996 antamassaan tuomiossa; ylemmässä oikeusasteessa tuomio pysytettiin, mutta sen sanamuotoa muutettiin hieman.

20 Layher halusi, että myös Alankomaissa annettaisiin vastaava tuomio. Se teki Rechtbank te Utrechtin presidentille välitoimihakemuksen, jossa se pyysi, että Asscoa kiellettäisiin sakon uhalla tuomasta Alankomaihin sekä myymästä, tarjoamasta myytäväksi tai pitämästä millään tavalla kaupan Alankomaissa Assco Rondosteigeria, sellaisena kuin sitä tuolloin valmistettiin, tai sen osia.

21 Layher perusteli hakemustaan sillä, että Assco toimi sitä kohtaan oikeudenvastaisesti myymällä telinejärjestelmää, joka oli Allroundsteiger-telineen orjallinen jäljitelmä. Tältä osin on huomautettava, että kuten ennakkoratkaisupyynnössä on todettu, Alankomaiden oikeuden mukaan sellaisen teollismallin suoja, jota yksinoikeus ei suojaa malleja koskevan Benelux-maiden yhtenäisen lain(6) perusteella, voi perustua Burgerlijk Wetboekin (jäljempänä siviililaki) yleisiin säännöksiin, jotka koskevat oikeudenvastaisia tekoja (1.1.1992 saakka siviililain 1401 § ja sitä seuraavat pykälät ja 1.1.1992 lähtien siviililain 6 § sekä 162 § ja sitä seuraavat pykälät).

22 Rechtbank te Utrechtin presidentti hyväksyi tämän vaatimuksen pääosiltaan. Tässä yhteydessä hän vahvisti TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 6 kohdassa mainitun määräajan pituudeksi yhden vuoden, siltä osin kuin määräaika on tarpeellinen.

23 Assco haki tähän päätökseen muutosta Gerechtshof te Amsterdamissa väittäen erityisesti, että Rechtbank te Utrechtin presidentti oli toiminut virheellisesti pitäessään yhden vuoden määräaikaa TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 6 kohdassa tarkoitettuna kohtuullisena määräaikana. Layher on vastannut tähän, ettei kyseessä olevaa välitoimimenettelyä voida pitää tässä määräyksessä tarkoitettuna turvaamistoimenpiteenä. Gerechtshof piti tätä väitettä vastavalituksena, joka oli sen mielestä kaiken lisäksi perusteltu. Valituksen ja vastavalituksen johdosta Gerechtshof kumosi päätöksen, jolla Rechtbankin presidentti oli vahvistanut TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 6 kohdassa tarkoitetuksi määräajaksi yhden vuoden; muilta osin Gerechtshof pysytti Rechtbankin presidentin päätöksen valitusta käsitellessään.

24 Assco valitti tästä tuomiosta Hoge Raad der Nederlandeniin. Pystyäkseen ratkaisemaan asian tämä esitti yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:

"1) Onko yhteisöjen tuomioistuin toimivaltainen tulkitsemaan TRIPS-sopimuksen 50 artiklaa myös siltä osin kuin kyseisessä artiklassa oleva määräys ei koske turvaamistoimenpiteitä, joilla estetään tavaramerkistä johtuvan oikeuden rikkominen?

2) Onko TRIPS-sopimuksen 50 artiklalla ja erityisesti kyseisen artiklan 6 kohdalla välitön oikeusvaikutus?

3) Jos teollismallin jäljittely voidaan kansallisen oikeuden mukaan riitauttaa sopimuksenulkoista vastuuta ja erityisesti vilpillistä kilpailua koskevien sääntöjen perusteella, onko tätä kautta asianomaiselle myönnettävää suojaa pidettävä TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna 'teollis- ja tekijänoikeutena'?"

IV Ennakkoratkaisukysymyksiin vastaaminen

25 Kansallisten tuomioistuinten esiin tuomia aineellisia kysymyksiä (B) tarkastellaan sen jälkeen, kun on käsitelty asiassa C-300/98 esitetyn ennakkoratkaisukysymyksen tutkittavaksi ottamiseen liittyvää ongelmaa (A).

A Asiassa C-300/98 esitetyn ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottaminen

26 Siltä osin kuin on kysymys siitä, onko ennakkoratkaisukysymyksillä merkitystä asian ratkaisemisen kannalta, yhteisöjen tuomioistuin on todennut, "ettei sillä ole toimivaltaa antaa ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle vastausta, jos [sille] esitetyillä kysymyksillä ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen eikä kysymyksiin vastaaminen näin ollen ole objektiivisesti tarpeen pääasian ratkaisemiseksi".(7)

27 Tältä osin on muistutettava, että "jotta voitaisiin tulkita yhteisön oikeutta siten, että tulkinta olisi kansalliselle tuomioistuimelle tarkoituksenmukainen, kansallisen tuomioistuimen on määriteltävä esitettyihin kysymyksiin liittyvät tosiasiat ja oikeudelliset seikat tai ainakin selostettava ne tosiseikkoja koskevat olettamukset, joihin nämä kysymykset perustuvat".(8)

28 Kuten neuvosto ja komissio ovat korostaneet asiassa C-300/98 esittämissään kirjallisissa huomautuksissa, ennakkoratkaisukysymys ei ilmeisestikään ole millään tavalla objektiivisesti tarpeen pääasian ratkaisemiseksi. Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevassa välipäätöksessä ei myöskään selvitetä, miten yhteisöjen tuomioistuimen ennakkoratkaisukysymykseen antama vastaus voisi auttaa kyseessä olevan välitoimimenettelyn loppuun saattamisessa.

29 Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskeva välipäätös nimittäin liittyy tuomioistuinmenettelyyn, joka kylläkin koskee tavaramerkkioikeutta mutta jolla ei ole mitään yhteyttä TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 6 kohdan tulkintaa ja välitöntä oikeusvaikutusta koskevien kysymysten kanssa. Kansallisen tuomioistuimen esittämässä selvityksessä ei tarkemmin sanottuna ole mitään sellaista seikkaa, jonka perusteella voitaisiin katsoa, että kysymys on sen määrittämisestä, minkä ajan kuluessa välitoimimenettelyssä vastaajana oleva yhtiö voi vaatia päätettyjen turvaamistoimenpiteiden kumoamista. Toisaalta ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta välipäätöksestä ilmenee selvästi, että ennakkoratkaisukysymys on esitetty viran puolesta, ilman että asianosaiset olisivat sitä pyytäneet tai esittäneet siitä etukäteen huomautuksiaan. Kansallinen tuomioistuin on pääasiaa koskevassa välitoimimenettelyssä jo tutkinut Diorin vaatimukset ja pääasiallisesti lausunut niistä lainvoimaisesti antaessaan väliaikaismääräyksen, jonka mukaan tuomio on täytäntöönpantavissa, ja että kansallinen tuomioistuin on samanaikaisesti todennut, että menettelystä aiheutuvista oikeudenkäyntikuluista päätetään, kun lopullinen päätös (muodollisesti) annetaan. On kuitenkin vielä todettava, ettei ole mitään konkreettista seikkaa, jonka perusteella voitaisiin katsoa, voiko ennakkoratkaisukysymykseen annettava vastaus auttaa kansallista tuomioistuinta ratkaisemaan asiaa, ja jos voi, millä tavalla se tarkkaan ottaen voi auttaa tätä. Yhteisöjen tuomioistuimella ei toisin sanoen ole tiedossaan mitään sellaisia tosiseikkoja tai oikeudellisia seikkoja, jotka ovat välttämättömiä, jotta se voisi antaa kyseessä olevaan ennakkoratkaisukysymykseen hyödyllisen vastauksen.

30 Tämän perusteella katson, että Arrondissementsrechtbank te 's-Gravenhagen asiassa C-300/98 esittämää ennakkoratkaisukysymystä ei voida ottaa tutkittavaksi.

B Ennakkoratkaisukysymysten aineellinen tarkastelu

a) Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta tulkita TRIPS-sopimuksen 50 artiklaa, kun tätä määräystä sovelletaan aloilla, joilla yhteisö ei ole vielä käyttänyt toimivaltaansa (asian C-392/98 ensimmäinen kysymys)

31 Asiassa C-392/98 esitetty ensimmäinen kysymys koskee pääasiallisesti sitä alustavaa ongelmaa, onko yhteisöjen tuomioistuin toimivaltainen tulkitsemaan TRIPS-sopimuksen 50 artiklaa silloin, kun tämän artiklan määräyksiä ei sovelleta turvaamistoimenpiteisiin, joilla pyritään estämään tavaramerkkioikeuden loukkaaminen, vaan turvaamistoimenpiteisiin, joilla - kuten pääasian oikeudenkäynnissä - pyritään suojaamaan teollismallia väärennöksiltä sopimussuhteen ulkopuolista vahingonkorvausvastuuta ja erityisesti vilpillistä kilpailua koskevien yleisten oikeussääntöjen perusteella. Kuten jäljempänä todetaan, yhteisöjen tuomioistuinta pyydetään varsinaisesti ratkaisemaan, onko sillä toimivalta ja jopa velvollisuus tulkita monenvälisten kansainvälisten sopimusten, kuten TRIPS-sopimuksen, määräyksiä silloin, kun näitä määräyksiä sovelletaan aloilla, joilla yhteisö ei ole vielä käyttänyt toimivaltaansa. Tämä on monitahoinen kysymys, jolla on keskeinen asema kansallisten oikeusjärjestysten, yhteisön oikeusjärjestyksen ja kansainvälisen oikeusjärjestyksen vuorovaikutusta koskevassa yleisluonteisessa ongelmakokonaisuudessa ja yhteisöjen tuomioistuimen, yhteisön muiden toimielinten ja kansallisten viranomaisten institutionaalisten suhteiden järjestelmässä.

32 On ensinnäkin korostettava, että TRIPS-sopimus on jaetun toimivallan sopimus, jonka tekemisessä yhteisöllä ja jäsenvaltioilla on jaettu toimivalta. Yhteisöjen tuomioistuin on nimenomaisesti todennut näin lausunnossa 1/94,(9) jossa se kieltäytyi katsomasta, että yhteisöllä olisi EY:n perustamissopimuksen 113 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 133 artikla) perusteella yksinomainen toimivalta, koska yhteisöjen tuomioistuimen käsityksen mukaan TRIPS-sopimus ei niitä määräyksiä lukuun ottamatta, joissa kielletään tuoteväärennösten vapaaseen vaihdantaan asettaminen, kuulu yhteisen kauppapolitiikan alaan.(10) Yhteisöjen tuomioistuin on samassa lausunnossa todennut samansuuntaisesti yhtäältä, että tietyillä TRIPS-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla aloilla yhdenmukaistaminen on toteutettu yhteisössä vain osittain ja että muilla aloilla yhdenmukaistamisesta ei ole säädetty lainkaan,(11) ja toisaalta, etteivät yhteisön toimielimet ole tähän mennessä käyttäneet valtuuksiaan "teollis- ja tekijänoikeuksien täytäntöönpanon" alalla lukuun ottamatta tuoteväärennösten luovutuksen vapaaseen liikkeeseen kieltävistä toimenpiteistä 1 päivänä joulukuuta 1986 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 3842/86.(12) Nämä valtuudet toisin sanoen ovat yhteisön toimielinten osalta vasta potentiaalisia, mutta kansalliset toimielimet ovat jo tosiasiallisesti käyttäneet niitä.

33 Tältä osin on todettava, että asiassa C-392/98 TRIPS-sopimuksen 50 artiklan tulkinta sellaisten teollismallin jäljittelyltä suojaavien turvaamistoimenpiteiden osalta, joista on päätetty sopimussuhteen ulkopuolista vahingonkorvausvastuuta ja erityisesti vilpillistä kilpailua koskevien yleisten siviilioikeudellisten oikeussääntöjen perusteella, liittyy alaan, jolla yhteisö ei ole vielä käytännössä käyttänyt (potentiaalista) toimivaltaansa yhteisön sisällä; tämä alue kuuluu toisin sanoen vielä pääsääntöisesti jäsenvaltioiden toimivaltaan.

34 Direktiivissä 98/71/EY,(13) joka on kaiken lisäksi tullut voimaan (17.11.1998)(14) pääasian tosiseikkojen tapahtuma-ajan jälkeen,(15) ei missään tapauksessa ole yhtäkään säännöstä, joka koskisi TRIPS-sopimuksen 50 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden kaltaisia turvaamistoimenpiteitä. Kuten direktiivin viidennessä perustelukappaleessa todetaan(16) ja kuten neuvosto on perustellusti tähdentänyt kirjallisissa huomautuksissaan, mallioikeuksia koskevan lainsäädännön lähentäminen ei kata TRIPS-sopimuksen 50 artiklan sisältöä, joten tämän artiklan käytännön täytäntöönpano kuuluu tällä hetkellä edelleen jäsenvaltioiden toimivaltaan.

Teollismallille sopimussuhteen ulkopuolista vahingonkorvausvastuuta ja erityisesti vilpillistä kilpailua koskevien yleisten siviilioikeudellisten oikeussääntöjen perusteella annettu suoja jäljittelyä vastaan jää direktiivin 98/71/EY soveltamisalan ulkopuolelle. Direktiivin seitsemännestä perustelukappaleesta(17) ja 16 artiklasta(18) nimittäin ilmenee, että siviilioikeudellista vastuuta ja vilpillistä kilpailua koskevilla säännöksillä malleille annettava suoja ei kuulu tällä direktiivillä toteutetun kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistamisen alaan.

35 Yhteisön oikeuden tässä kehitysvaiheessa yhteisön ei näin ollen voida katsoa olevan TRIPS-sopimuksen 50 artiklan kaltaisten määräysten osapuoli, jos määräykset koskevat teollismallia jäljittelyltä suojaavia turvaamistoimenpiteitä, joista on päätetty sopimussuhteen ulkopuolista vahingonkorvausvastuuta ja erityisesti vilpillistä kilpailua koskevien yleisten siviilioikeudellisten oikeussääntöjen perusteella.(19) On samoin todettava, ettei TRIPS-sopimuksen 50 artiklan tulkinta ja soveltaminen nyt esillä olevassa asiassa vaikuta mihinkään yhteisön oikeuden säännökseen.

36 On kysyttävä, voidaanko nämä toteamukset huomioon ottaen katsoa, että yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta tulkita jaetun toimivallan sopimusten määräyksiä, kuten TRIPS-sopimuksen 50 artiklaa, silloin kun näitä määräyksiä sovelletaan aloilla, joilla yhteisö ei ole vielä käyttänyt toimivaltaansa.

37 Kun yhteisöjen tuomioistuin oli ratkaisut suuren joukon asioita, joissa se tulkitsi jaetun toimivallan sopimuksia täsmentämättä, perustuuko sen toimivalta siihen, että kyseiset määräykset varmuudella kuuluvat yhteisön toimivaltaan, vai siihen, että sen toimivalta kattaa kaikki jaetun toimivallan sopimusten määräykset,(20) julkisasiamies Darmon toi tämän kysymyksen nimenomaisesti esiin asiassa Demirel,(21) joka koski ETY:n ja Turkin välisen assosiointisopimuksen määräysten tulkintaa; tässä asiassa eräät hallitukset väittivät, ettei yhteisöjen tuomioistuimella ole toimivaltaa tulkita työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevia määräyksiä, koska nämä määräykset kuuluvat jäsenvaltioiden erityiseen toimivaltaan. Julkisasiamies Darmon totesi, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö "on hyvin selvä siltä osin, että jäsenvaltioille asetettu velvollisuus noudattaa yhteisön tekemiä ulkosopimuksia on luonteeltaan yhteisöllinen, ja siltä osin, että yhteisöjen tuomioistuimen tehtäviin kuuluu tulkita toimivaltansa rajoissa näiden sopimusten määräyksiä niiden yhdenmukaisen soveltamisen turvaamiseksi. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä ei kuitenkaan määritellä toimivaltaisuusperustetta eikä nimenomaisesti suljeta pois sitä mahdollisuutta, että jaetun toimivallan sopimuksen määräys voi luonteensa puolesta tai sopimuksessa olevan nimenomaisen varauman vuoksi jäädä yhteisöjen tuomioistuimen tulkintatoimivallan ulkopuolelle".(22)

38 Yhteisöjen tuomioistuin on asiassa Demirel antamassaan tuomiossa katsonut assosiointisopimusten erityisluonteeseen tukeutuen, että sillä on toimivalta tulkita kyseistä sopimusta.(23) Ei kuitenkaan ole millään tavalla itsestään selvää, että sopimuksen kohde ja toisen sopimuspuolen mahdollinen yhteisöön liittyminen, jotka ovat assosiointisopimusten institutionaalinen erityispiirre, olisivat sellaisia arviointiperusteita, joita voitaisiin käyttää perustana yleiselle teorialle - minkä mahdollisuuden julkisasiamies Darmon on kaiken lisäksi nimenomaisesti sulkenut pois asiassa Demirel esittämässään ratkaisuehdotuksessa(24) - tai joita voitaisiin laajentavasti soveltaa monenvälisiin sopimuksiin, kuten TRIPS-sopimukseen.(25)

39 Julkisasiamies Tesauro on pääasiallisesti pitänyt tällaista laajentavaa soveltamista perusteettomana, kun hän on tätä kysymystä asiassa Hermès esittämässään ratkaisuehdotuksessa(26) uudelleen tarkastellessaan todennut, että on perusteltua katsoa, että yhteisöjen tuomioistuin on toimivaltainen TRIPS-sopimuksen sellaisten määräysten osalta, jotka koskevat aloja, joilla toimivalta edelleen kuuluu jäsenvaltioille; julkisasiamies Tesauro on tukeutunut vain joihinkin asiassa Demirel annetusta tuomiosta ilmeneviin argumentteihin, jotka koskevat sitä, ettei yhteisöjen tuomioistuimella ole tulkintatoimivaltaa silloin, kun jäsenvaltioilla on yksinomainen toimivalta, ja yhteisön vastuuta kaikista jaetun toimivallan sopimusten määräyksistä.

40 Yhteisöjen tuomioistuin ei kuitenkaan ole ratkaissut kysymystä lopullisesti myöskään asiassa Hermès antamassaan tuomiossa, minkä vuoksi Hoge Raad der Nederlanden on joutunut esittämään nyt käsiteltävänä olevan ennakkoratkaisupyynnön. Yhteisöjen tuomioistuin nimittäin on toimivaltaisuutensa osoittaakseen tukeutunut yhtäältä siihen, että yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94(27) 99 artiklassa sallitaan "väliaikaisten ja suojaavien toimenpiteiden" toteuttaminen,(28) mikä merkitsee, että yhteisön toimivaltaa on asiallisesti jo käytetty; toisaalta yhteisöjen tuomioistuin on tukeutunut aikaisempaan oikeuskäytäntöönsä, jonka mukaan silloin, kun tiettyä oikeussääntöä voidaan soveltaa sekä kansallisessa oikeudessa säänneltyihin tilanteisiin että yhteisön oikeudessa säänneltyihin tilanteisiin, yhteisön edun mukaista on selvästi se, että tällaista oikeussääntöä tulkitaan yhdenmukaisesti, jotta vältettäisiin myöhemmät tulkintaerot, ja näin on siitä riippumatta, missä olosuhteissa tätä oikeussääntöä sovelletaan.(29) Tähän oikeuskäytäntöön tukeutuminen on asiallisesti mahdollistanut sen, että yhteisöjen tuomioistuin on voinut katsoa, että kyseisessä asiassa yhteisön toimivaltaa oli tosiasiallisesti käytetty; tästä seuraa, että - toisin kuin Assco ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat kirjallisissa huomautuksissaan todenneet asiassa Hermès annetun tuomion näistä kohdista - ei voida päätellä, että yhteisöjen tuomioistuin olisi katsonut, että sillä on rajoittamaton toimivalta tulkita TRIPS-sopimuksen 50 artiklaa ja näin ollen tulkintatoimivalta nyt esillä olevassa asiassa.(30) Asiassa Hermès annetun tuomion perustelujen perusteella ei kuitenkaan voida myöskään edes vastakohtaispäättelyn avulla todeta varmuudella, että yhteisöjen tuomioistuin olisi katsonut, ettei sillä ole mitään tulkintatoimivaltaa yhteisön tavaramerkin suojaamisen ulkopuolelle jäävillä aloilla ja yleisemmin aloilla, jotka liittyvät yhteisön toimivaltaan, jota ei ole vielä käytetty (potentiaalinen toimivalta).

41 Koska kysymystä yhteisöjen tuomioistuimen tulkintatoimivallan tunnustamisesta ei nyt esillä olevan asian olosuhteissa ole vielä ratkaistu oikeuskäytännössä, tähän kysymykseen vastaamiseksi on tutkittava ongelmakokonaisuuden kolmea keskeistä osa-aluetta, jotka ovat seuraavat: aa) yhteisön viranomaisten ja kansallisten viranomaisten välinen tasapaino; ab) yhteisöjen tuomioistuimen ja muiden yhteisön toimielinten välinen tasapaino; ac) TRIPS-sopimuksen yhdenmukainen soveltaminen. Näiden osa-alueiden analyysi näyttää lopulta johtavan siihen, ettei yhteisöjen tuomioistuimella ole nyt esillä olevassa asiassa tulkintatoimivaltaa, mutta analyysin perusteella näyttää myös perustellulta katsoa, että kansallisella tuomioistuimella on tietty määrä velvollisuuksia (ad).

aa) Yhteisön viranomaisten ja kansallisten viranomaisten välinen tasapaino

42 Se, että yhteisöjen tuomioistuimen tulkintatoimivalta ulotetaan koskemaan niitä TRIPS-sopimuksen määräyksiä, jotka koskevat aloja, joilla yhteisö ei ole vielä käyttänyt toimivaltaansa, loukkaa kansallisten viranomaisten toimivaltaa. Koska yhteisön toimivalta on kyseisillä aloilla vasta potentiaalista ja koska jäsenvaltiot voivat näin ollen vielä antaa omia säännöksiä, se, että yhteisöjen tuomioistuin tulkitsee kyseisiä määräyksiä keskitetysti ja sitovasti kaikilla riidanalaisen sääntelyn aloilla ja määrää tällä tulkinnalla epäilemättä myös siitä, miten näitä määräyksiä on sovellettava, loukkaa ilmeisellä tavalla kansallisten viranomaisten ja yhteisön viranomaisten tämänhetkistä toimivallanjakoa. Ei ole mitään perustetta sille, että kansallisten tuomioistuinten ja jopa kansallisten hallintoviranomaisten olisi sellaisia sopimusmääräyksiä soveltaessaan, joiden osapuolena on vain jäsenvaltio mutta ei yhteisö, pakko noudattaa yhteisöjen tuomioistuimen tulkintaa voimatta soveltaa omaa tulkintaansa tai tilanteen mukaan WTO:n toimielimen tulkintaa.

43 Uskon kuitenkin, että edellä esiin tuotu ristiriita yhteisöjen tuomioistuimen tulkintatoimivallan laajentamisen ja yhteisön ja jäsenvaltioiden tämänhetkisen toimivallanjaon välillä näyttää ilmeiseltä vain asiaa pintapuolisesti tarkasteltaessa. Todellisuudessa tämä ristiriita koskee vain aloja, joilla jäsenvaltioilla on yksinomainen toimivalta.(31) Kuten lausunnossa 1/94 on todettu, TRIPS-sopimus ei kuitenkaan kuulu sen enempää yhteisön kuin jäsenvaltioidenkaan yksinomaiseen toimivaltaan. Jaetun toimivallan olemassaolo, joka oikeuttaa luokittelemaan tämän sopimuksen jaetun toimivallan sopimukseksi, koskee aloja, jotka siitä huolimatta, että ne kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan, eivät ole vailla yhteyttä yhteisön oikeuteen. Jäsenvaltioiden toimivalta on sitä paitsi väliaikaista, ja yhteisön toimielimet voivat milloin tahansa muuttaa pelkän potentiaalisen toimivaltansa tosiasiallisesti käytetyksi toimivallaksi.

44 Olisi lisäksi ristiriidassa yhteisön oikeuden tehokasta soveltamista koskevan vaatimuksen ja myöhempien tulkintaerojen tai kansallisten ja yhteisön säännösten välisten konfliktien torjumista koskevan vaatimuksen kanssa, jos katsottaisiin, etteivät alat, jotka tällä hetkellä kuuluvat vielä jäsenvaltioiden toimivaltaan, koske millään tavalla yhteisön etua. Tällä yhteisön edulla ei tietenkään voida perustella kansainvälisten jaetun toimivallan sopimusten osalta sellaista yhteisön oikeuden "vetovoimaa", joka johtaisi kansallisen oikeuden täydelliseen heikkenemiseen, koska se merkitsisi yhteisön viranomaisten ja kansallisten viranomaisen tämänhetkisen toimivallanjaon kumoamista. Yhteisön etu riittää kuitenkin yhtäältä oikeuttamaan sen, että pyritään löytämään yhteisön toimielinten ja kansallisten toimielinten yhteinen kanta kansainvälisten jaetun toimivallan sopimusten tulkinnasta, ja toisaalta heikentämään sen käsityksen uskottavuutta, jonka mukaan jäsenvaltioiden toimivaltaa loukataan, jos yhteisöjen tuomioistuimella katsotaan olevan mahdollisuus määrätä tästä yhteisestä tulkinnasta vastaamalla ennakkoratkaisukysymyksiin.

45 Edellä todetusta seuraa, ettei kansallisten viranomaisten ja yhteisön viranomaisten välisen tasapainon kunnioittaminen ole ylittämätön este sille, että yhteinen tulkinta pyritään löytämään käyttämällä hyväksi perustamissopimuksen 177 artiklaa koskevaa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä. Kuten jäljempänä nähdään, tämän oikeuskäytännön hyväksikäyttö näyttää sitä vastoin olevan pääsääntöisesti ristiriidassa yhteisöjen tuomioistuimen ja muiden yhteisön toimielinten välisen tasapainon kanssa.

ab) Yhteisöjen tuomioistuimen ja muiden yhteisön toimielinten välinen tasapaino

46 Kun yhteisöjen tuomioistuinta pyydettiin antamaan lausunto siitä, kuuluiko TRIPS-sopimuksen tekeminen yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan kauppapolitiikan alalla perustamissopimuksen 113 artiklassa tarkoitetuin tavoin, se nimenomaisesti osoitti, että se aikoi pitää kaikkea yhteisön toimielinten toiminnan yhteydessä tapahtuvaa menettelyn väärinkäyttöä yhteisön oikeuden rikkomisena. Vastatessaan komission väitteeseen, jonka mukaan sen vuoksi, että TRIPS-sopimuksella otetaan käyttöön sääntöjä aloilla, joilla yhteisö ei ole toteuttanut yhdenmukaistamistoimenpiteitä, sopimuksen tekeminen samanaikaisesti mahdollistaa yhdenmukaistamisen yhteisön sisällä ja edistää yhteismarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa, yhteisöjen tuomioistuin on perustamissopimukseen perustuvan, toimielinten välisen ja perustuslaillisen tasapainon kiistattomana takaajana todennut seuraavaa: "Tältä osin on korostettava, että kansallisen lainsäädännön tasolla yhteisö käyttää toimivaltaa henkisen omaisuuden alalla kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistamiseksi 100 ja 100 a artiklan mukaisesti ja se voi 235 artiklan perusteella antaa uusia oikeuksia, jotka menevät kansallisten oikeuksien edelle, kuten se on tehnyt yhteisön tavaramerkistä annetulla asetuksella - - . Näitä säännöksiä annettaessa äänestyssäännöt (yksimielisyys 100 ja 235 artiklan ollessa kyseessä) tai eri menettelytapasäännöt (parlamentin kuuleminen, kun kysymyksessä on 100 ja 235 artikla, yhteispäätösmenettely, kun kysymyksessä on 100 a artikla) eroavat 113 artiklan yhteydessä sovellettavista äänestyssäännöistä. Jos yhteisölle myönnettäisiin yksinomainen toimivalta tehdä sopimuksia kolmansien maiden kanssa henkisen omaisuuden suojan yhdenmukaistamiseksi ja samanaikaisesti yhdenmukaistamisen toteuttamiseksi yhteisötasolla, yhteisön toimielimet voisivat välttää ne velvoitteet, jotka niille on yhteisön sisäisesti asetettu äänestysmenettelyn ja äänestystavan osalta."(32)

47 Mielestäni yhteisöjen tuomioistuin ei voi sallia itselleen sitä, minkä se on kieltänyt muilta yhteisön toimielimiltä. Se ei toisin sanoen voi ottaa tehtäväkseen - ainakaan tulkinnan tasolla - sitovien puitteiden asettamista riidanalaisten alojen tulevalle yhdenmukaistamiselle silloin, kun tätä yhdenmukaistamista koskeva (potentiaalinen) lausunnonantamis- ja päätöstoimivalta kuuluu muille yhteisön toimielimille eli neuvostolle, komissiolle ja Euroopan parlamentille, joiden on toiminnassaan noudatettava perustamissopimuksen mukaista menettelyä.

48 Kun otetaan huomioon, että ennakkoratkaisuina annetut tulkinnat sitovat yhteisön toimielimiä ja että määräyksen tulkinta väistämättä vaikuttaa sen soveltamiseen,(33) on katsottava, että yhteisöjen tuomioistuimen tulkintatoimivallan ulottaminen niihin TRIPS-sopimuksen määräyksiin, jotka koskevat aloja, joilla yhteisö ei ole vielä käyttänyt (potentiaalista) toimivaltaansa, merkitsee, että yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta syrjäyttää toimivallan, jota yhteisön muilla toimielimillä on perustamissopimuksen määräysten mukaan kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistamisessa teollis- ja tekijänoikeuksien alalla. Tämä syrjäyttäminen ei kylläkään seuraa pelkästä riidanalaisten määräysten tulkinnasta. Se on pääasiallisesti seurausta siitä ajankohdasta, jona yhteisöjen tuomioistuin käyttää tulkintatoimivaltaa, mutta ei tämän tulkinnan sisällöstä.(34) Syrjäyttäminen perustuu käytännössä siihen, ettei tulkinta synny siinä yhteydessä, kun yhteisöjen tuomioistuin - nimenomaisesti tai jonkin muun kysymyksen yhteydessä - tulkitsee toimivaltaisten yhteisön toimielinten toimenpiteitä tai - nimenomaisesti tai jonkin muun kysymyksen yhteydessä - valvoo niiden pätevyyttä taikka niiden toteuttamatta jättämisen lainmukaisuutta, vaan tulkinta syntyy jo ennen kuin toimivaltaiset yhteisön toimielimet ovat ryhtyneet mihinkään lainsäädäntötoimenpiteisiin. Kun nämä toimielimet toteuttavat tällaisen toimenpiteen, se, että yhteisöjen tuomioistuin tulkitsee sen oikeudellista perustaa valvontatoimivaltansa tai sille perustamissopimuksen 177 artiklassa tunnustetun toimivallan puitteissa, on täysin perusteltua ja loogisesti ajateltuna odotettua, koska se on väistämätön seuraus kyseisestä toimivallasta; tällaista tulkintaa esittäessään yhteisöjen tuomioistuimella selvästi on harkintavaltaa, jotta se pystyisi täyttämään oikeutta luovan tehtävänsä. Tällainen luomistehtävä on sopusoinnussa yhteisöjen tuomioistuimen yleisen institutionaalisen roolin kanssa, kunhan siinä ei ole kysymys toimivaltaisten lainsäädäntöelinten harkintavallan ilmeisestä anastamisesta. Tämän roolin kanssa ei sitä vastoin ole sopusoinnussa, että yhteisöjen tuomioistuin ryhtyy toteuttamaan lainsäädäntötoimenpiteitä kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistamiseksi. TRIPS-sopimuksen riidanalaisen määräyksen tulkinta vastaa nyt esillä olevassa asiassa tällaisten toimenpiteiden toteuttamista. Koska sen jälkeen, kun sopimus on tehty, kaikki toimivalta, jota yhteisö on käyttänyt kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistamiseksi teollis- ja tekijänoikeuksien alalla, muodostaa samalla sopimuksen täytäntöönpanotoimen (tietenkin vain siinä määrin, kuin se kuuluu sopimuksen soveltamisalaan), edellä tarkoitettu tulkinta käytännössä asettaisi rajat - ainakin siltä osin kuin on kysymys yhteensoveltuvuudesta TRIPS-sopimuksesta johtuvien kansainvälisten sääntöjen kanssa(35) - paitsi ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa vireillä olevan riita-asian ratkaisemiselle myös yhteisön (tällä hetkellä pelkästään potentiaalisen) toimivallan myöhemmälle käytölle.(36)

49 Voitaisiin tietysti katsoa, että kansainvälisen jaetun toimivallan sopimuksen määräyksen tulkinta ei aina vaikuta siihen, miten toimivaltaiset yhteisön toimielimet soveltavat määräystä ja panevat sen täytäntöön. Tämän väitteen tueksi ei ole tarpeen vedota mihinkään oikeussäännön tulkinnan ja soveltamisen väliseen teoreettiseen eroon, jonka todenperäisyyttä voidaan joka tapauksessa epäillä. Riittää, kun viitataan tapaukseen, jossa riidanalaista määräystä tulkittaessa päädytään katsomaan, että määräyksellä voi olla välitön oikeusvaikutus, jolloin sen soveltaminen ei edellytä mitään yhteisön tai jäsenvaltion täytäntöönpanotoimenpidettä. Tällaisessa tapauksessa määräyksen tulkinta ei ensi arviolta vaikuta sen soveltamistapaan, koska kysymys ei tosiasiassa ole soveltamisesta harkintavallan käyttönä eli koska yhteisöjen tuomioistuimen tulkinta koskee vain riidanalaisen määräyksen merkitysopillista ydinsisältöä, jota toimivaltaiset yhteisön toimielimet eivät millään soveltamisella pysty muuttamaan.

50 Edellä esiin tuotu väite ei kuitenkaan ole täysin vakuuttava, eikä sillä voida nyt esillä olevassa asiassa perustella yhteisöjen tuomioistuimen tulkintatoimivallan laajentamista. Konkreettisesti on todettava, että toimielinten välinen epätasapaino, jonka yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan mahdollinen tunnustaminen aiheuttaisi, ei loppujen lopuksi riipu siitä, voiko riidanalaisella määräyksellä olla välitön oikeusvaikutus.

Yhtäältä on todettava, että jos määräyksellä ei voi olla välitöntä oikeusvaikutusta ja jos sen soveltaminen näin ollen edellyttää, että kansalliset ja yhteisön viranomaiset toteuttavat täytäntöönpanotoimenpiteitä, yhteisöjen tuomioistuin ei vapaudu tulkintavelvollisuudestaan,(37) joten kaikki edellä mainitut ongelmat, jotka koskevat yhteisön lainsäädäntöelinten toimivallan syrjäyttämistä, nousevat jälleen esille. Tässä tapauksessa ainoa perustamissopimuksen kanssa sopusoinnussa oleva ratkaisu olisi se, että yhteisöjen tuomioistuin omaksuu sellaisen täysin ristiriitaisen ja paradoksaalisen kannan, että se katsoo olevansa toimivaltainen tulkitsemaan riidanalaista määräystä mutta että tämä toimivalta ulottuu vain sen toteamiseen, ettei määräyksellä voi olla välitöntä oikeusvaikutusta.

Toisaalta on todettava, että jos katsotaan, että riidanalaisella määräyksellä on välitön oikeusvaikutus ja että sitä voidaan yhteisöjen tuomioistuimen sille antaman tulkinnan mukaisesti soveltaa ilman yhteisön ja kansallisten toimielinten toteuttamia täytäntöönpanotoimenpiteitä, edellä mainittu tulkinta välittömään oikeusvaikutukseen yhdistyneenä merkitsee sitä, että kansallisia lainsäädäntöjä yhdenmukaistetaan yhteisössä niiden kysymysten osalta, joita säännellään tällä määräyksellä ja joilla on merkitystä pääasian kannalta. Jos yhdenmukaistaminen kuitenkin toteutuu yhteisön tekemän kansainvälisen sopimuksen määräyksen perusteella ilman, että olisi noudatettu perustamissopimuksessa asetettuja toimivalta- ja menettelysääntöjä, kysymys on menettelyn väärinkäytöstä, jonka yhteisöjen tuomioistuin on nimenomaisesti torjunut lausunnossa 1/94.(38)

51 Näissä olosuhteissa on siis ilmeistä, että jos katsotaan, että yhteisöjen tuomioistuimella on perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisessa menettelyssä toimivalta tulkita sellaisia TRIPS-sopimuksen määräyksiä, jotka koskevat aloja, joilla yhteisö ei ole vielä käyttänyt (potentiaalista) toimivaltaansa, noudatetaan "tuomioistuinvetoista" politiikkaa, joka on ristiriidassa perustamissopimuksen perustuslaillisen logiikan kanssa ja jota on vaikea perustella tarkoituksenmukaisuussyillä.

ac) TRIPS-sopimuksen yhdenmukainen tulkinta

52 Pääasialliset perusteet, joihin voidaan vedota sen kannan tueksi, ettei yhteisöjen tuomioistuimen tulkintatoimivaltaa pidä rajoittaa koskemaan vain niitä TRIPS-sopimuksen määräyksiä, jotka koskevat aloja, joilla yhteisö on jo käyttänyt toimivaltaansa, liittyvät yleisellä tasolla esiin tuotuun vaatimukseen, että kaikkia kansainvälisten jaetun toimivallan sopimusten määräyksiä on tulkittava yhdenmukaisesti.

53 Kuten julkisasiamies Tesauro on asiassa Hermès esittämässään ratkaisuehdotuksessa todennut, ajatusrakennelma, jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta tulkita ainoastaan niitä määräyksiä, jotka kuuluvat yhteisön sopimuksentekotoimivallan alaan, mutta ei niitä, joiden osalta jäsenvaltioilla edelleen on omaa sopimuksentekotoimivaltaa, "osoittautuu ongelmalliseksi jo niiden keskinäisten yhteyksien vuoksi, joita saman sopimuksen eri määräysten välillä voi olla, joten ei välttämättä ole helppoa määrittää tarkasti, kuuluuko tietty määräys (myös) yhteisön alaan vai ainoastaan jäsenvaltioiden alaan; ei voida sulkea pois sitäkään mahdollisuutta, että tietty kansallinen tulkinta voisi vaikuttaa yhteisön määräysten soveltamiseen ja/tai järjestelmän toimintaan, kun järjestelmää tarkastellaan kokonaisuutena".(39)

54 Komissio on asiassa C-392/98 esittämissään kirjallisissa huomautuksissa todennut tältä osin, että jos yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan tulkita TRIPS-sopimuksen 50 artiklaa on rajoituttava tapauksiin, joissa on kysymys tavaramerkkioikeudelle annettavasta väliaikaisesta suojasta, sopimusta olisi tulkittava yhteisössä yhdenmukaisesti tiettyihin teollis- ja tekijänoikeuksiin kohdistuvien turvaamistoimenpiteiden osalta mutta ei kaikkiin tällaisiin oikeuksiin kohdistuvien turvaamistoimenpiteiden osalta. Komission mukaan tällaista tilannetta ei voida hyväksyä. Kun otetaan huomioon, kuinka läheinen yhteys teollis- tai tekijänoikeuden aineellisen sisällön ja siihen kohdistuvan oikeussuojan välillä on, ei ole ajateltavissa, että oikeuden aineellista sisältöä tulkitaan yhdenmukaisesti mutta sen suojaamiseksi tarkoitettuja toimenpiteitä eri tavoilla.(40) Yhteisön kauppakumppaneille ei myöskään voida millään tavalla puolustella sitä, että oikeussuojaa ja erityisesti turvaamistoimenpiteitä koskevia määräyksiä tulkitaan joidenkin teollis- ja tekijänoikeuksien osalta vaihtelevasti mutta toisten osalta yhdenmukaisesti. Ei pidä unohtaa, että useimmiten juuri oikeussuojaa koskevat toimenpiteet ja ennen kaikkea turvaamistoimenpiteet aiheuttavat kauppaan liittyviä ristiriitoja kolmansien maiden kanssa, joten niitä olisi jo asian luonteen vuoksi sovellettava yhdenmukaisesti. Lopuksi komissio huomauttaa, että WTO:n perustamissopimus muodostaa kokonaisuuden ja että teollis- ja tekijänoikeudet eivät ole muusta sopimuksesta irrallaan. Tämän sopimuksen neuvotelleet ja tehneet viranomaiset ovat julistaneet, että koko sopimuksen ja sen liitteiden määräyksillä ei voi olla välitöntä oikeusvaikutusta. Komission mukaan olisi hyvin paradoksaalista, jos mahdollisuus omaksua toisistaan poikkeavia tulkintoja saisi kansalliset tuomioistuimet ja yhteisöjen tuomioistuimen päätymään erilaisiin lopputuloksiin sopimuspuolten edellä mainitun julistuksen osalta, ja tästä olisi vakavia seurauksia.

55 On vielä väitetty, että yhteisöjen tuomioistuimella on oltava toimivalta antaa ennakkoratkaisuja kaikista jaetun toimivallan sopimusten määräyksistä sen varmistamiseksi, että niitä tulkitaan - ja näin ollen sovelletaan - yhteisössä yhdenmukaisesti, mikä johtuu etenkin siitä intressistä, joka yhteisöllä on sen osalta, ettei se joudu vastuuseen rikkomisista, joihin jäsenvaltiot ovat syyllistyneet. Tämä käsitys perustuu yhtäältä siihen havaintoon, että TRIPS-sopimuksen yhteydessä yhteisö ja jäsenvaltiot, jotka on mainittu samalla tavoin perustajajäsenten joukossa, ovat toimivaltalausekkeen puuttuessa muihin sopimuspuoliin nähden yksi sopimuspuoli tai vähintäänkin sopimuspuolia, jotka ovat kaikki tasavertaisesti vastuussa kaikista mahdollisista sopimusrikkomuksista. Yhteisön ja jäsenvaltioiden keskinäisellä toimivallanjaolla on näin ollen merkitystä vain yhteisön sisällä. Toisaalta tämä käsitys perustuu olettamaan, että yhteisö on vastuussa kaikkiin jaetun toimivallan sopimuksen osapuoliin nähden, joten se voi joutua vastuuseen kaikista riidanalaisten sopimusmääräysten rikkomisista siitä riippumatta, kuka niihin on syyllistynyt.(41)

56 Mielestäni mikään edellä esiin tuoduista vastaväitteistä ei ole merkityksetön mutta kaikissa niissä lähestytään yksinkertaistavasti niitä ongelmia, joita nyt esillä olevassa asiassa aiheuttavat - erikseen tai yhdessä - TRIPS-sopimuksen määräysten tulkinnan systemaattisen johdonmukaisuuden tarve, vaatimus näiden määräysten yhdenmukaisesta soveltamisesta yhteisössä ja kysymys yhteisön kansainvälisen edustuksen yhdenmukaisuudesta, joka on yhteisön kansainvälistä vastuuta koskevien argumenttien taustalla. Tämä yksinkertaistava lähestymistapa ei näyttäisi edellyttävän, että yhteisöjen tuomioistuimelle olisi tunnustettava toimivalta tulkita kaikkia TRIPS-sopimuksen määräyksiä, mukaan lukien määräykset, jotka koskevat aloja, joilla yhteisö ei ole vielä käyttänyt toimivaltaa.

57 Ensinnäkin siltä osin kuin on kysymys yhdenmukaisesta soveltamisesta, joka perustuu vaatimukseen WTO:n perustamissopimuksen liitteinä olevien sopimusten ja erityisesti TRIPS-sopimuksen määräysten tulkinnan systemaattisesta johdonmukaisuudesta, on yhtäältä todettava, että mahdollisuus, että joudutaan tekemisiin erilaisten tulkintojen kanssa, ei välttämättä ole osoitus epäjohdonmukaisuudesta systemaattisuuden kannalta tarkasteltuna.(42) Toisin sanoen ei ole millään lailla ristiriitaista, että määräyksen merkitysopillinen sisältö vaihtelee sen mukaan, mihin kohteeseen sitä sovelletaan (nyt esillä olevassa asiassa teollis- ja tekijänoikeuteen), kuka sitä tulkitsee (nyt esillä olevassa asiassa yhteisöjen tuomioistuin tai kansalliset tuomioistuimen) ja mitä oikeudellista säännöstöä sovelletaan (nyt esillä olevassa asiassa yhteisön säännöstöä tai kansallista säännöstöä).

58 Toisaalta on korostettava, että WTO-sopimuksilla käyttöön otettu oikeudellinen järjestelmä ei vielä täysin perustu ajatukseen, että näiden sopimusten määräyksiä tulkitaan ja sovelletaan yhdenmukaisesti ja johdonmukaisesti. Tältä osin ei ole merkityksetöntä todeta, että osapuolten välisillä neuvotteluilla on tärkeä sija WTO-sopimusten riitojenratkaisujärjestelmässä, kuten yhteisöjen tuomioistuin on tähdentänyt asiassa Portugali vastaan neuvosto äskettäin 23.11.1999 antamassaan tuomiossa.(43) Se konkreettinen järjestelmä, jonka sisällä kaikki TRIPS-sopimuksen määräysten mahdollinen tulkinta tapahtuu, ei toisin sanoen vielä täysin noudata ajatusta yhdenmukaisen tulkinnan keskitetystä ja tehokkaasta läpiviemisestä, joka sallisi mahdollisten konfliktien ratkaisemisen institutionaalisesti, vaan järjestelmä perustuu edelleen sovitteluratkaisujen edistämiseen eli sopimusmääräysten eri tulkintojen ja soveltamistapojen lähentämiseen. Jos riidanalaisella sopimuksella avattujen mahdollisuuksien ja asetettujen velvollisuuksien lopullinen sisältö on riippuvainen neuvotteluista, on perusteetonta, että sopimuksen määräysten yhdenmukainen tulkinta halutaan vahvistaa ennakolta oikeusteitse.

59 Toiseksi katson, että väite, jonka mukaan sopimuksen eri määräysten välillä todennäköisesti oleva liitännäisyyssuhde voi vaikeuttaa sen tarkkaa määrittelemistä, kuuluuko tietty määräys (myös) yhteisön toimivallan alaan vai ainoastaan kansalliseen toimivallan alaan, ei riitä perusteeksi sille, että yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta tulkita kansainvälisen jaetun toimivallan sopimuksen kaikkia määräyksiä. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on tähdentänyt lausunnossaan 1/94, "toimivallan jakoa koskevan kysymyksen ratkaisu ei voi olla riippuvainen niistä mahdollisista vaikeuksista, joita saattaa ilmetä sopimusten hallinnoinnin yhteydessä".(44)

60 Kolmanneksi on todettava, ettei myöskään väite, jonka mukaan on vaarana, että yhteisöjen tuomioistuin ja kansalliset tuomioistuimet päätyvät toisistaan poikkeaviin käsityksiin TRIPS-sopimuksen määräysten välittömän oikeusvaikutuksen osalta, tuo esiin mitään sellaista uutta seikkaa, josta olisi hyötyä nyt käsiteltävänä olevaa ongelmaa ratkaistaessa. Sen ohella, mitä edellä on todettu yhteisöjen tuomioistuimen ja muiden yhteisön toimielinten välisestä tasapainosta,(45) on korostettava, ettei välitöntä oikeusvaikutusta koskeva kysymys poliittisesta merkityksestään huolimatta millään tavalla eroa mistään muusta tulkintakysymyksestä oikeudelliselta kannalta katsottuna.

61 Neljänneksi on todettava, että vaikka kansainvälisten sopimusten yhdenmukainen soveltaminen yhteisössä on lainmukainen päämäärää, jolla on joka tapauksessa merkitystä yhteisön oikeuden kannalta,(46) se ei voi olla ehdoton vaatimus. Kansainvälisen oikeuden ja yhteisön oikeuden vuorovaikutusta koskeva näkemys voi olla kuinka monistinen tahansa, mutta ei silti ole itsestään selvää, että kansainvälisen oikeuden soveltamiselta yhteisössä voidaan aina vaatia suurempaa yhdenmukaisuutta kuin yhteisön alueella voimassa olevan oikeuden soveltamiselta; yhteisön alueella voimassa oleva oikeus voi siitä riippuen, miten yhteisön toimielinten ja kansallisten toimielinten toimivalta on kyseisellä alalla jaettu, muodostua yksinomaisesti yhteisön oikeudesta tai yksinomaisesti kansallisesta oikeudesta tai sekä yhteisön että kansallisesta oikeudesta. On lisäksi todettava, ettei sen enempää WTO:n perustamissopimuksella tähän mennessä luodun kansainvälisen oikeusjärjestyksen luonne kuin Euroopan yhdentymisen nykyinen kehitysvaihekaan riitä perusteeksi sille, että WTO:n yhteydessä tehtyjen sopimusten määräyksiä pannaan täytäntöön ja sovelletaan yhteisön alueella yhdenmukaisesti samalla tavoin kuin yhteisön oikeutta pannaan täytäntöön ja sovelletaan niissä yhteisön jäsenvaltioissa, jotka ovat rakenteeltaan liittovaltioita.

62 Viidenneksi on todettava, että vaikka yhteisön kansainvälisten suhteiden ala on poliittisesti ja oikeudellisesti sopiva koekenttä Euroopan yhdentymisprosessin testaamiselle ja kehittämiselle, on epävarmaa, voiko se muodostaa sitovat puitteet yhdentymisen dynamiikan esiin nostamien kysymysten ratkaisemiselle.

63 Tältä osin on todettava, että vaikka yhteisöjen tuomioistuin on tunnustanut yhteisön kansainvälisen edustuksen yhtenäisyyttä koskevan vaatimuksen aiheellisuuden ja pitänyt täysin oikeutettuna huolta sen varmistamisesta, että yhteisön toiminta muuta maailmaa kohtaan on yhtenäistä, ja siitä, ettei yhteisön neuvotteluvoimaa heikennetä, se ei kuitenkaan ole todennut, että tämän vuoksi olisi syytä muuttaa yhteisön ja kansallisten viranomaisten välistä (yhteisön) sisäistä toimivallanjakoa.(47)

64 On lisäksi todettava, että jaetun toimivallan sopimuksen olemassaolon hyväksymisen taustalla ovat myös periaatteet, jotka koskevat sisäisen toimivallan laajentamista ulospäin sekä sisäisen ja ulkoisen toimivallan vastaavuutta ja joiden mukaan (yhteisön) sisäisen toimivallanjaon noudattamisen ensisijaisuus perustuu vaatimukseen yhteisön kansainvälisen edustuksen yhtenäisyyden takaamisesta. Jollei tätä ensisijaisuutta hyväksyttäisi, ei voitaisi tehdä muita kuin sellaisia kansainvälisiä sopimuksia, joiden osalta yhteisöllä on yksinomainen toimivalta.

65 Kuudenneksi on todettava, että yhteisön oikeuden tässä kehitysvaiheessa ei ole vain perustamissopimukseen perustuvan toimielinten välisen tasapainon vastaista(48) vaan lisäksi tehotonta, jos yhteisön kansainvälisen edustuksen yhtenäisyyden tae perustuisi ensi sijassa tulkintaan, jonka yhteisöjen tuomioistuin on esittänyt riidanalaisesta kansainvälisestä sopimuksesta sille perustamissopimuksen 177 artiklassa annetun toimivallan puitteissa.

66 On ensinnäkin korostettava, että yhteisöjen tuomioistuin on itse katsonut yhtäältä, että yhteisön kansainvälisen edustuksen yhtenäisyyttä koskevan vaatimuksen täyttyminen on taattava jäsenvaltioiden ja yhteisön toimielinten tiiviillä yhteistyöllä niin jaetun toimivallan sopimusta koskevien neuvottelujen aikana ja sopimusta tehtäessä kuin sopimuksella asetettuja velvoitteita täytäntöön pantaessakin, ja toisaalta, että tämä yhteistyövelvollisuus on vielä pakottavampi WTO:n perustamissopimuksen liitteiden kaltaisten, erottamattomasti toisiinsa liittyvien sopimusten osalta, kun otetaan huomioon riita-asioiden ratkaisua koskevassa sopimuksessa käyttöön otettu ristikkäisten vastatoimien mekanismi.(49)

67 Tältä osin on todettava, että vaikka ei ole mitään epäilystä siitä, että yhteisöjen tuomioistuin on keskeinen toimielin, joka sellaisenaan voisi taata yhteisön viranomaisilta ja kansallisilta viranomaisilta edellytetyn yhteistyön yhteensovittamisen, ei ole itsestään selvää, että yhteensovittaminen, jonka yhteisöjen tuomioistuin voisi taata sille tällä hetkellä tunnustetun konkreettisen toimivallan puitteissa ja erityisesti sen toimivaltansa puitteissa, jonka nojalla se voi vastata riidanalaisen kansainvälisen sopimuksen tulkintaa koskeviin kansallisten tuomioistuinten ennakkoratkaisukysymyksiin, olisi paras keino ei pelkästään yhteisön kansainvälisen edustuksen yhtenäisyyden vaan myös sen tehokkuuden takaamiseksi. Vaikka on kiistattomasti hyödyllistä, että sellaisten yhteisön tekemien kansainvälisten sopimusten, jotka koskevat aloja, joilla yhteisö ei ole vielä käyttänyt (potentiaalista) toimivaltaansa, määräyksiä tulkitaan yhdenmukaisesti, yhteisöjen tuomioistuimen ennakkoratkaisuasioissa antamien tuomioiden ehdottomuus ja sitovuus tuskin sopii yhteen sen joustavuuden ja sopeutuvuuden kanssa, jota yhteisön ja jäsenvaltioiden yhteisen kannan yhteensovittaminen edellyttää neuvoteltaessa, tehtäessä ja täytäntöönpantaessa WTO:n perustamissopimuksen liitteiden kaltaisia sopimuksia, jotka perustuvat muun muassa "keskinäisen ja kaikille osapuolille edullisen" sopimuksen periaatteeseen.(50) Olisi liian yksinkertaistavaa katsoa, että tuomio, joka annetaan kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian yhteydessä esitettyyn ennakkoratkaisukysymykseen, jota rajaavat kansallisen tuomioistuimen esiin tuomat oikeudelliset seikat ja tosiseikat, voisi fragmentaarisena kaikissa tilanteissa tehokkaasti taata yhteisön ja jäsenvaltioiden yhteisen toiminnan yhteensovittamisen, kun on kysymys sellaisen velvoitteen soveltamisesta, johon on sitouduttu kansainvälisessä yleissopimuksessa. Tällaisella yhteisöjen tuomioistuimen tuomiolla voi päinvastoin olla jopa kielteisiä vaikutuksia, ja se voi vääristää yhteisön ja jäsenvaltioiden välistä yhteistoimintamenettelyä, etenkin jos otetaan huomioon, ettei tällä tuomiolla ole tarkoitus ratkaista riita-asiaa, joka on saanut alkunsa molempien puolten (yhteisön ja jäsenvaltioiden) aiemmasta yhteistoiminnasta, vaan sen on tarkoitus oikeudellisella tasolla ennakoida perusolemukseltaan poliittista menettelyä, jollaista ei vielä ole ollut. Yhteisön toimielinten ja kansallisten toimielinten yhteistoimintaa yhteisön kansainvälisen edustuksen yhtenäisyyden takaamiseksi ei missään tapauksessa saa supistaa perustamissopimuksen 177 artiklassa tarkoitetuksi yhteisöjen tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten yhteistoimintamenettelyksi.

68 Jotta yhteisöjen tuomioistuimella olisi yhteensovittamisessa tehokas rooli, sen ei pidä toimia toimielimenä, joka vastaa kansainvälisten sopimusten alkuperäisestä ja aidosta tulkinnasta kansallisten tuomioistuinten kanssa perustamissopimuksen 177 artiklan perusteella harjoitettavan yhteistyön puitteissa, vaan pikemminkin yhteisön kansainvälisen edustuksen yhtenäisyyden takaamiseen tähtäävän prosessin osallisena (ehkä aluksi neuvoa-antavana toimielimenä tai jälkeenpäin toimielimenä, joka valvoo ja arvioi käytyjä neuvotteluja). Tämä edellyttäisi kuitenkin, että yhteisöjen tuomioistuimen rooli käsitettäisiin uudella tavalla ja että yhteisöjen tuomioistuimelle perustamissopimuksen 228 artiklan 6 kohdassa annettua neuvoa-antavaa roolia pitäisi todennäköisesti tarkistaa.(51) Näitä yhteisöjen tuomioistuimen roolin muutoksia tuskin voidaan toteuttaa laajentamalla tulkintatoimivaltaa, jota yhteisöjen tuomioistuimella on ennakkoratkaisukysymyksiin vastatessaan, etenkin jos otetaan huomioon, että kuten yhteisöjen tuomioistuin on itse korostanut asiassa Kleinwort Benson antamassaan tuomiossa(52) "ei - - voida hyväksyä sitä, että yhteisöjen tuomioistuimen sopimusvaltioiden tuomioistuimille antamilla vastauksilla olisi ainoastaan neuvoa-antava eikä pakottava vaikutus. Itse asiassa tällainen tilanne vääristäisi edellä viitatussa 3.6.1971 tehdyssä pöytäkirjassa määritellyn yhteisöjen tuomioistuimen tehtävän toimia tuomioistuimena, jonka antamat tuomiot ovat sitovia".(53)

69 On näin ollen selvää, etteivät vaatimus WTO-sopimusten systemaattiselta kannalta katsottuna oikeasta tulkinnasta ja yhdenmukaisesta soveltamisesta yhteisössä yhdistyneenä vaatimukseen yhteisön kansainvälisen edustuksen yhtenäisyyden takaamisesta voi yhteisön oikeuden tässä kehitysvaiheessa oikeuttaa rikkomaan yhtäältä yhteisön ja jäsenvaltioiden sekä toisaalta yhteisöjen tuomioistuimen ja muiden yhteisön toimielinten välistä dynaamista toimivallanjakoa koskevaa tämänhetkistä järjestelmää. Lisäksi sen tunnustaminen, että yhteisöjen tuomioistuimella on primääri toimivalta vastata ennakkoratkaisukysymyksiin, jotka koskevat kansainvälisten jaetun toimivallan sopimusten sellaisten määräysten tulkintaa, jotka liittyvät vielä jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluviin aloihin, ei vaikuta soveltuvan sen takaamiseen, että yhtenäisen kansainvälisen edustuksen yhteensovittaminen toteutuu tehokkaasti, kuten edellytetään.

70 Kaikesta edellä todetusta seuraa, ettei yhteisöjen tuomioistuin voi katsoa, että sillä olisi toimivalta tulkita TRIPS-sopimuksen 50 artiklaa nyt esillä olevan kaltaisessa asiassa, jossa tämän artiklan soveltaminen liittyy alaan, jolla yhteisö ei ole vielä käyttänyt toimivaltaansa.

ad) Kansallisen tuomioistuimen velvollisuudet

71 Se, että nyt esillä olevassa asiassa katsotaan, ettei yhteisöjen tuomioistuimella ole tulkintatoimivaltaa, ei kuitenkaan merkitse, etteikö ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, jolla on edelleen toimivalta tulkinnan osalta, olisi tätä toimivaltaansa harjoittaessaan rajoitusten alainen. Tuomioistuimet ovat kaikkien muiden kansallisten viranomaisten tavoin velvollisia edistämään yhteisön viranomaisten ja kansallisten viranomaisten tiiviin yhteistyön kehittymistä sen takaamiseksi, että vaatimus yhteisön kansainvälisen edustuksen yhtenäisyydestä täyttyy, kuten edellä on todettu.(54)

72 Tältä osin katson, että kansalliselle tuomioistuimelle on hyötyä siitä, että yhteisöjen tuomioistuin täsmentää tätä velvollisuutta. Yhteisöjen tuomioistuimella ei kylläkään ole toimivaltaa määrätä, minkä luonteisia suhteita kansallisten viranomaisten - erityisesti ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ja muiden kansallisten viranomaisten - välillä on oltava niiden jäsenvaltion kantojen määrittelemiseksi, joiden perusteella jäsenvaltio toimii yhteistyössä yhteisön viranomaisten kanssa. On kuitenkin tärkeää, että yhteisöjen tuomioistuin tuo esiin seikkoja, jotka auttavat sen täsmentämisessä, millaista yhteistyötä jäsenvaltion viranomaisten yleensä - siis myös ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen - ja yhteisön toimielinten välillä on oltava.

73 On ensinnäkin todettava, että tämä yhteistyö voi tapahtua vain yhteistä toimintaa koskevan tiedoksianto- ja yhteensovittamismenettelyn muodossa yhteisön viranomaisten ja kansallisten viranomaisten välillä kummankin toimivallan puitteissa. Yhteisön oikeuden tässä kehitysvaiheessa vaatimus yhteisön kansainvälisen edustuksen yhtenäisyydestä ei saa loukata osapuolten itsenäisyyttä kyseisellä alalla.

74 Seuraavaksi on todettava, että tämän menettelyn osalta voidaan tukeutua kokemukseen, jota on kertynyt avoimen ja vilpittömän yhteistyön olemassaolevista muodoista, jotka ovat EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan (josta on tullut EY 10 artikla) määräysten ilmentymiä. Konkreettisesti todettuna kansallisilla viranomaisilla on mahdollisuus esittää kysymyksiä toimivaltaisille yhteisön viranomaisille, erityisesti neuvostolle ja komissiolle, saadakseen niiltä tietoja tai lausuntoja kansainvälisen jaetun toimivallan sopimuksen määräyksen tulkinnasta. Perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan (joista on tullut EY 81 ja EY 82 artikla) soveltamiseen liittyvä komission ja kansallisten tuomioistuinten välinen yhteistyö on käyttökelpoinen esimerkki siitä, miten yhteisön viranomaisten ja kansallisten viranomaisten välinen yhteistoimintamenettely voidaan järjestää.(55)

75 Lopuksi on todettava, että kansalliset viranomaiset voivat ja niiden täytyy antaa erityinen merkitys yhteisöjen tuomioistuimen tuomioille ja lausunnoille, jotka koskevat riidanalaisia kansainvälisiä sopimuksia tai vastaavia sopimuksia. On toisin sanoen todettava, että vaikka yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa vastata kansainvälisten jaetun toimivallan sopimusten määräyksiä koskeviin ennakkoratkaisukysymyksiin edelleen jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluvien alojen osalta, kansallisten viranomaisten ja näin ollen myös kansallisten tuomioistuinten on kuitenkin otettava huolellisesti huomioon yhteisöjen tuomioistuimen näistä samoista määräyksistä tai niihin liittyvistä määräyksistä mahdollisesti antamat tulkintaratkaisut, kun määräykset koskevat aloja, joilla yhteisö on jo käyttänyt toimivaltaansa. Tarkemmin sanottuna voidaan todeta, että silloin kun yhteisöjen tuomioistuin on antanut kansainvälisellä sopimuksella käyttöön otettua yleisjärjestelmää koskevan tulkintaratkaisun, on loogista, etteivät kansalliset tuomioistuimet saa jättää huomiotta tätä ratkaisua. Vaikka kansallisilla tuomioistuimilla ei tarkkaan ottaen ole velvollisuutta noudattaa yhteisöjen tuomioistuimen omaksumaa tulkintaa,(56) se, että ne ovat velvollisia olemaan tiiviissä yhteistyössä yhteisön viranomaisten kanssa, ja se, että yhteisöjen tuomioistuimen omaksuma tulkinta sitoo kaikkia yhteisön toimielimiä, merkitsee, etteivät ne voi poiketa tästä tulkinnasta ilman konkreettista syytä. Olen toisin sanoen sitä mieltä, että kansalliset tuomioistuimet ovat velvollisia perustelemaan aivan erityisellä tavalla ja yksityiskohtaisesti (asian erityispiirteet huomioon ottaen) kaikki ratkaisut, jotka poikkeavat yhteisöjen tuomioistuimen omaksumasta tulkinnasta.(57)

76 Edellä esitetyt huomautukset kansallisten tuomioistuinten velvollisuudesta olla tiiviissä yhteistyössä yhteisön toimielinten kanssa ja edistää yhteisön kansainvälisen edustuksen yhtenäisyyttä osoittavat, että yhteisön oikeuden tässä kehitysvaiheessa vaatimuksen käytännön tasolla tapahtuvasta yhdenmukaistamisesta, joka koskee yhtäältä yhteisön viranomaisten ja kansallisten viranomaisten välillä yhteisön sisällä voimassa olevan toimivallanjaon noudattamista ja toisaalta oikeaa, tehokasta ja solidaarista lähestymistapaa yhteisön kansainvälisiin sitoumuksiin, on väistämättä tukeuduttava menettelyihin ja velvollisuuksiin, jotka sisältyvät vaihtoehtoiseen oikeudelliseen säännöstöön, jolle on usein tunnusomaista pakottavuuden puuttuminen (soft law). Tämä tilanne - joka ei ole sen enempää outo kuin ristiriitaistenkaan - perustuu kansallisten oikeusjärjestysten, yhteisön oikeusjärjestyksen ja kansainvälisen oikeusjärjestyksen rinnakkaisen olemassaolon vaihtelevaan geometriaan ja vielä epätäydelliseen institutionalisointiin. Tämän institutionalisoinnin puitteissa oikeus ja politiikka vaihtavat ominaispiirteitään, sillä ensin mainittu siirtää jälkimmäiselle pakottavuutensa ja sitovuutensa ja jälkimmäinen luovuttaa ensin mainitulle suhteellisuutensa ja joustavuutensa.

b) TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 6 kohdan välitön oikeusvaikutus (asian C-300/98 ainoa kysymys ja asian C-392/98 toinen kysymys)

77 Kysymys TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 6 kohdan mahdollisesta välittömästä oikeusvaikutuksesta nousee nyt käsiteltävänä olevassa asiassa esiin vain, jos yhteisöjen tuomioistuin edellä ehdottamani ratkaisun vastaisesti katsoo asiassa C-300/98, että Arrondissementsrechtbank te 's-Gravenhagen esittämä ennakkoratkaisukysymys voidaan ottaa tutkittavaksi,(58) tai asiassa C-392/98, että sillä on toimivalta tulkita TRIPS-sopimuksen riidanalaista määräystä.

78 Jos yhteisöjen tuomioistuin näin ollen katsoo, että kysymykseen on tarkoituksenmukaista vastata, se joutuu käsitykseni mukaan väistämättä noudattamaan asiassa Portugali vastaan neuvosto äskettäin antamaansa tuomiota,(59) jossa se on pääasiallisesti katsonut, ettei WTO-sopimuksilla ole välitöntä oikeusvaikutusta.

Yhteisöjen tuomioistuin on kyseisessä asiassa ensin tarkastellut WTO-sopimusten luonnetta ja yleistä rakennetta ja erityisesti riitojenratkaisumekanismia (joka kattaa myös TRIPS-sopimuksen)(60) sekä vastavuoroisuuden puuttumista näiden sopimusten määräysten välittömässä soveltamisessa ja sen jälkeen katsonut, etteivät kyseiset määräykset kuulu niihin normeihin, joihin nähden yhteisöjen tuomioistuin valvoo yhteisön toimielinten toimenpiteiden lainmukaisuutta, jollei kahdesta perinteisestä poikkeuksesta muuta johdu eli jos yhteisön tarkoituksena on ollut panna täytäntöön WTO:n yhteydessä hyväksymänsä erityinen velvoite taikka jos kyseisessä yhteisön toimenpiteessä nimenomaisesti viitataan WTO-sopimusten tiettyihin määräyksiin.(61)

Koska arviointiperusteet, joiden perusteella ratkaistaan, voidaanko kansainvälisen sopimuksen määräykseen vedota vai ei, ovat samat kuin arviointiperusteet, joiden avulla ratkaistaan, onko kyseisellä määräyksellä välitön oikeusvaikutus vai ei, ja koska edellä mainitut kaksi poikkeusta koskevat yksinomaan ja ainoastaan mahdollisuutta vedota määräykseen, on katsottava, että jos mahdollisuus vedota WTO-sopimusten määräyksiin on edellä mainitun tuomion mukaisesti yleisesti suljettu pois, TRIPS-sopimuksen kaikkien määräysten välitön oikeusvaikutus on automaattisesti poissuljettu. Riidanalaisella määräyksellä eli TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 6 kohdalla ei näin ollen voi olla välitöntä oikeusvaikutusta, eikä sillä, onko se riittävän täsmällinen ja ehdoton ja edellyttääkö se täytäntöönpanotoimenpiteitä, ole merkitystä. Jos WTO-sopimusten luonne ja yleinen rakenne estävät sopimusten määräysten välittömän oikeusvaikutuksen,(62) on toisin sanoen tarpeetonta analysoida TRIPS-sopimuksen riidanalaisen määräyksen konkreettista sisältöä.

79 Edellä mainitun määräyksen välittömän oikeusvaikutuksen yleisen poissulkemisen osalta on esitettävä vielä kaksi erityistä huomautusta, jotka koskevat kummassakin yhdistetyssä asiassa esiin tulevia tapauskohtaisia seikkoja.

80 Asiassa C-300/98 on tuskin edes tarpeen huomauttaa, että TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 6 kohdan välittömän oikeusvaikutuksen epääminen ei tarkoita, etteikö kansallisen tuomioistuimen tarvitsisi ottaa tätä määräystä huomioon. Kuten julkisasiamies Tesauro on todennut asiassa Hermès(63) esittämässään ratkaisuehdotuksessa(64) ja kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut samassa asiassa antamassaan tuomiossa,(65) siitä riippumatta, miten kansainvälisen sopimuksen määräyksen välitöntä oikeusvaikutusta koskevaan kysymykseen vastataan, yhteisöjen tuomioistuimen on vastattava tämän määräyksen aiheuttamiin tulkintakysymyksiin, jotta kansallinen tuomioistuin kykenisi tulkitsemaan kansallisia sääntöjä määräyksen mukaisesti.

81 Asian C-392/98 osalta on tähdennettävä, että kansallisen tuomioistuimen on otettava huomioon asiassa Portugali vastaan neuvosto annettu tuomio,(66) vaikka yhteisöjen tuomioistuin on siinä katsonut tulkintatoimivaltansa puuttuvan eikä ole ratkaissut riidanalaisen määräyksen välitöntä oikeusvaikutusta koskenutta kysymystä. Kaikki kansallisen tuomioistuimen ratkaisut, joissa päädytään erilaiseen tulkintaan, on joka tapauksessa perusteltava täsmällisesti ja yksityiskohtaisesti yhteisön toimielinten ja kansallisten toimielinten tiivistä yhteistyötä koskevan vaatimuksen mukaisesti, jotta taattaisiin yhteisön kansainvälisen edustuksen yhtenäisyys.(67)

82 Tältä osin on - ilman, että haluttaisiin ennakoida, miten kansallinen tuomioistuin käyttää toimivaltaansa - huomautettava, että syyt, joiden perusteella yhteisöjen tuomioistuin on edellä mainitussa tuomiossa katsonut, ettei WTO-sopimuksilla voi olla välitöntä oikeusvaikutusta (riitojenratkaisumekanismin luonne ja vastavuoroisuuden puuttuminen näiden sopimusten määräysten välittömän soveltamisen osalta), koskevat näiden sopimusten niin yleisluonteisia ominaispiirteitä, että kansallisten tuomioistuinten on silloinkaan, kun niiden käsiteltäviksi saatetut määräykset koskevat aloja, joilla jäsenvaltiot ovat edelleen toimivaltaisia (nyt esillä olevassa asiassa on kysymys normeista, jotka koskevat sopimussuhteen ulkopuolista vahingonkorvausvastuuta ja erityisesti vilpillistä kilpailua koskevien yleisten siviilioikeudellisten oikeussääntöjen perusteella teollismallille annettavaa väliaikaista suojaa jäljittelyä vastaan), hyvin vaikea päätyä toisenlaiseen ratkaisuun ilman, että olisi vaarana, että ne laiminlyövät velvollisuutensa huolehtia yhteisön kansainvälisen edustuksen yhtenäisyydestä.

c) TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun "teollis- tai tekijänoikeuden" käsitteen tulkinta (asian C-392/98 kolmas kysymys)

83 Kolmannella kysymyksellään Hoge Raad der Nederlanden pyytää yhteisöjen tuomioistuinta ratkaisemaan, onko pääasian oikeudenkäynnin kaltaisessa tapauksessa, jossa sopimussuhteen ulkopuolista vahingonkorvausvastuuta ja erityisesti vilpillistä kilpailua koskevien yleisten kansallisten siviilioikeudellisten oikeussääntöjen perusteella on mahdollista nostaa kanne teollismallin suojaamiseksi jäljittelyltä, oikeudenomistajalle tällä tavalla annettua suojaa pidettävä TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna "teollis- tai tekijänoikeutena".

84 Kun otetaan huomioon vastaus, jota olen ehdottanut Hoge Raad der Nederlandenin ensimmäiseen kysymykseen ja jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuin ei ole nyt esillä olevassa asiassa toimivaltainen tulkitsemaan riidanalaista TRIPS-sopimuksen määräystä, kolmanteen kysymykseen ei tarvitse vastata.(68) Täydellisyyden vuoksi ja siltä varalta, että yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että sillä on tulkintatoimivalta, on kuitenkin syytä esittää seuraavat huomautukset.

85 TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 1 kohdan a alakohdassa käytettyä termiä teollis- tai tekijänoikeus tulkittaessa on otettava huomioon sopimuksen 1 artiklan 2 kohta, jonka mukaan "tässä sopimuksessa käsitteellä 'teollis- ja tekijänoikeudet' tarkoitetaan kaiken tyyppisiä teollis- ja tekijänoikeuksia, joista on määräyksiä II osan 1-7 luvuissa".

86 Nyt esillä olevassa asiassa on todettava, että edellä mainitulla määräyksellä viitataan pääasiallisesti TRIPS-sopimuksen II osan (Teollis- ja tekijänoikeuksien saatavuutta, laajuutta ja käyttöä koskevat vaatimukset) 4 lukuun (Teollismallit) ja erityisesti 25 ja 26 artiklaan, joista ensin mainittu koskee teollismallien suojan saamisen edellytyksiä ja jälkimmäinen suojan sisältöä.

87 TRIPS-sopimuksen 25 artiklassa, jolla on nyt esillä olevassa asiassa ensisijainen merkitys, määrätään suojan saamisen edellytyksistä, että jäsenten tulee säätää sellaisten itsenäisesti luotujen teollismallien suojasta, jotka ovat uusia tai omaperäisiä. Tämän artiklan mukaan jäsenet voivat säätää, että mallit eivät ole uusia tai omaperäisiä, mikäli ne eivät merkittävästi eroa tunnetuista malleista tai tunnettujen mallien piirteiden yhdistelmistä; jäsenet voivat myös säätää, että suoja ei ulotu malleihin, jotka määräytyvät olennaisesti teknisten tai toiminnallisten seikkojen perusteella.

88 Näiden edellytysten valinta on seurausta kompromissista, ja sillä on tarkoitus kattaa sopimusvaltioissa voimassa olevat erilaiset suojatyypit.(69) Vaikuttaa siltä, että jäsenillä on samalla kertaa mahdollisuus sekä valita omaperäisyyttä tai uutuutta koskevien arviointiperusteiden välillä että määritellä suhteellisen vapaasti näiden käsitteiden sisältö. Voidaan samoin väittää, että itsenäisen luomisen käsite on pikemminkin subjektiivinen, kun taas uutuuden käsite edellyttää objektiivisempaa lähestymistapaa.(70) Kysymykseen, voivatko sopimuspuolet käyttää 25 artiklan 1 kohdan mukaisia arviointiperusteita täydentäviä arviointiperusteita, on mielestäni vastattava kieltävästi, koska lisäperusteisiin vetoaminen voisi vaarantaa "teollis- ja tekijänoikeuksien tehokkaan ja riittävän suojelun", johon TRIPS-sopimuksella johdanto-osansa mukaan pyritään.

89 Teollismallien suojan sisällön osalta TRIPS-sopimuksen 26 artiklassa määrätään ensinnäkin, että suojatun teollismallin omistajalla tulee olla oikeus estää kolmansia osapuolia ilman hänen suostumustaan valmistamasta, myymästä tai maahantuomasta esineitä, joissa on tai jotka muodostavat mallin, joka on kokonaan tai olennaisilta osiltaan kopio suojatusta mallista, milloin sellaisiin toimiin ryhdytään kaupallisessa tarkoituksessa; toiseksi tässä artiklassa määrätään, että jäsenet voivat säätää rajoitettuja poikkeuksia teollismallien suojaan edellyttäen, että sellaiset poikkeukset eivät ole kohtuuttomasti ristiriidassa suojattujen teollismallien normaalin hyväksikäytön kanssa eivätkä kohtuuttomasti vahingoita teollismallin omistajan oikeutettuja etuja, ottaen huomioon kolmansien osapuolien oikeutetut edut; kolmanneksi tässä artiklassa määrätään, että suoja-ajan pituuden tulee olla vähintään kymmenen vuotta.

90 Tässä vaiheessa on todettava, ettei suojatun teollismallin omistajan käsitettä ole määritelty edellä, joten on loogisuuden nimissä katsottava, että käsite viittaa henkilöön, joka saa suojaa, jonka soveltamisedellytykset on vahvistettu 25 artiklan 1 kohdassa. Käsitykseni mukaan ei ole mitään seikkaa, jonka perusteella voitaisiin katsoa, että omistajan käsite tekisi perustelluksi Alankomaiden hallituksen päätelmän, jonka mukaan suojaa saavat ainoastaan teollismalleja koskevat ehdottomat oikeudet eli oikeudet, joihin voidaan erityissäännösten nojalla vedota ketä tahansa vastaan.

91 Niiden edellä esiin tuotujen edellytysten ja yksityiskohtaisten sääntöjen ohella, jotka koskevat teollismalleihin kohdistuvien teollis- tai tekijänoikeuksien suojaa, TRIPS-sopimuksen 25 ja 26 artiklan erityismääräyksissä ei todeta mitään siitä, miten sopimuspuolten on tunnustettava edellä mainitut oikeudet ja suojattava niitä. Mielestäni myös näihin oikeuksiin on lisäksi sovellettava TRIPS-sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan kolmannen virkkeen ja 41 artiklan 5 kohdan yleisluonteisempia määräyksiä, joilla pyritään varmistamaan sopimuspuolille mahdollisimman suuri joustavuus sopimuksen määräysten soveltamisessa.(71) Ensin mainitun määräyksen mukaan jäsenet nimittäin voivat vapaasti valita tarkoituksenmukaiset keinot tämän sopimuksen määräysten sisällyttämiseksi omiin oikeusjärjestyksiinsä ja -käytäntöönsä. Jälkimmäisessä määräyksessä eli 41 artiklan 5 kohdassa määrätään tämän artiklan 1-4 kohdan(72) soveltamista rajoittamatta, ettei TRIPS-sopimuksen III osan (Teollis- ja tekijänoikeuksien täytäntöönpano) määräyksillä ole tarkoitettu synnyttää mitään velvoitetta perustaa lakien yleisestä täytäntöönpanojärjestelmästä erillistä järjestelmää teollis- ja tekijänoikeuksien täytäntöönpanoa varten, eivätkä ne myöskään vaikuta siihen, miten jäsenet yleensä voivat panna lakeja täytäntöön. TRIPS-sopimuksen III osan määräykset eivät myöskään synnytä mitään velvoitetta, joka koskisi voimavarojen jakoa toisaalta teollis- ja tekijänoikeuksien täytäntöönpanomenettelyn ja toisaalta lakien yleisen täytäntöönpanomenettelyn kesken.(73)

92 Tässä yhteydessä on todettava teollismalleihin kohdistuvien teollis- ja tekijänoikeuksien suojan osalta, ettei TRIPS-sopimus käsitykseni mukaan estä vilpillistä kilpailua koskevien sääntöjen soveltamista, kunhan 25, 26 ja 41 artiklan sanamuotoa ja niissä asetettuja edellytyksiä noudatetaan. On lisäksi todettava, että TRIPS-sopimuksen 2 artiklan 1 kohdassa määrätään, että "tämän sopimuksen II, III ja IV osien osalta jäsenten tulee mukauttaa lainsäädäntönsä Pariisin yleissopimuksen (1967) 1-12 ja 19 artiklan mukaiseksi". On tunnettua, että Pariisin yleissopimuksen 10 a artikla koskee tehokasta suojaa vilpillistä kilpailua vastaan.

93 Tästä seuraa, että siinä määrin kuin yleiset siviilioikeudelliset säännöt kattavat edellä mainittujen määräysten mukaiset suojan edellytykset ja sisällön, sopimuspuolet eivät ole velvollisia ottamaan käyttöön teollismallien suojaa koskevaa erityistä sääntöjen järjestelmää. Sen kaltaisessa asiassa, josta on kysymys pääasian oikeudenkäynnissä ja jossa teollismallin jäljittelystä voidaan nostaa kanne sopimussuhteen ulkopuolista vahingonkorvausvastuuta ja erityisesti vilpillistä kilpailua koskevien kansallisten siviilioikeudellisten sääntöjen nojalla, tätä kautta oikeudenomistajalle myönnettävää suojaa on pidettävä TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna teollis- tai tekijänoikeutena, kunhan TRIPS-sopimuksen 25, 26 ja 41 artiklan sanamuotoa ja niissä asetettuja edellytyksiä noudatetaan.

94 Tässä vaiheessa on korostettava, että pääasian oikeudenkäynnissä riidanalaisen teollismallin suojaa koskevan kansallisen sääntelyn tarkka määritteleminen ja sen ratkaiseminen, noudatetaanko tässä kansallisessa järjestelmässä todella TRIPS-sopimuksen sanamuotoa ja siinä asetettuja edellytyksiä, kuuluu kansallisen tuomioistuimen toimivaltaan, sillä tämä tuntee kansallisen oikeuden paremmin ja voi ratkaista, kuuluuko malli sopimuksen 25, 26 ja 41 artiklan soveltamisalaan, sellaisena kuin tämä on määritelty edellä.

95 Ennakkoratkaisupyynnössä on ainoastaan yleisesti viitattu Alankomaiden kansallisen oikeuden säännöksiin ja huomautettu, että kysymys on sopimussuhteen ulkopuolista vahingonkorvausvastuuta ja erityisesti vilpillistä kilpailua koskevista yleisistä siviilioikeudellisista säännöistä, mutta siinä ei ole esitetty nyt käsiteltävänä olevassa asiassa sovelletun, teollismallia jäljittelyltä suojaavan kansallisen järjestelmän kaikista piirteistä (tulkinta ja soveltaminen oikeuskäytännössä) sellaista tyhjentävää selvitystä, että yhteisöjen tuomioistuin pystyisi esittämään hyödyllisemmän tulkinnan teollismalleihin kohdistuville oikeuksille annettavaa suojaa koskevien TRIPS-sopimuksen määräysten sanamuodosta ja niissä asetetuista edellytyksistä. Kirjallisia huomautuksia esittäneiden osapuolten kansallisista oikeussäännöistä esittämien tietojen ja analyysien avulla ei mielestäni pystytä korjaamaan ennakkoratkaisupyynnössä tältä osin olevia puutteita, eivätkä ne ole luotettava perusta sen ratkaisemiselle, miten ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava, koska niiden paikkansapitävyyden tarkastaminen ei kuulu yhteisöjen tuomioistuimen tehtäviin.

96 Ei kuitenkaan pidä unohtaa, että jos kansallinen tuomioistuin katsoo, että TRIPS-sopimuksen tulkintaa koskevia konkreettisia kysymyksiä jää avoimeksi, se voi esittää uuden ennakkoratkaisupyynnön, jossa se esittää kaikki tosiseikat ja oikeudelliset seikat, jotka ovat välttämättömiä, jotta yhteisöjen tuomioistuin voisi antaa sille hyödyllisen vastauksen.

V Ratkaisuehdotus

97 Tämän perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:

1) Arrondissementsrechtbank te 's-Gravenhagen asiassa C-300/98 esittämää ennakkoratkaisukysymystä ei voida ottaa tutkittavaksi.

2) Asiassa C-392/98 yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa tulkita Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen liitteessä 1 C olevan teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen (TRIPS-sopimus), joka on hyväksytty yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta 22 päivänä joulukuuta 1994 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/800/EY, 50 artiklaa, jos artiklaa sovelletaan pääasian oikeudenkäynnissä alaan, jolla yhteisö ei ole vielä käyttänyt toimivaltaansa.

(1) - EYVL L 336, s. 1.

(2) - Ks. erityisesti asia C-53/96, Hermès, tuomio 16.6.1998 (Kok. 1998, s. I-3603) ja asia C-149/96, Portugali v. neuvosto, tuomio 23.11.1999 (Kok. 1999, s. I-8395).

(3) - EYVL L 289, s. 28.

(4) - Mainittu edellä alaviitteessä 2.

(5) - Allroundsteiger-rakennusteline muodostuu joukosta erillisiä elementtejä, jotka yhdistetään toisiinsa tietyllä tavalla eli telineiden putkiin kiinnitetyllä kokoamisjärjestelmällä.

(6) - Tämän lain osalta ks. asia 144/81, Keurkoop, tuomio 14.9.1982 (Kok. 1982, s. 2853, Kok. Ep. VI, s. 515).

(7) - Ks. esim. asia C-18/93, Corsica Ferries, tuomio 17.5.1994 (Kok. 1994, s. I-1783, Kok. Ep. XV, s. I-147, 14 kohta); asia C-96/94, Centro Servizi Spediporto, tuomio 5.10.1995 (Kok. 1995, s. I-2883, 45 kohta); asia C-291/96, Grado ja Bashir, tuomio 9.10.1997 (Kok. 1997, s. I-5531, 12 kohta) ja asia C-266/96, Corsica Ferries France, tuomio 18.6.1998 (Kok. 1998, s. I-3949, 27 kohta).

(8) - Ks. esim. asia C-2/96, Sunino ja Data, määräys 20.3.1996 (Kok. 1996, s. I-1543, 4 kohta).

(9) - Yhteisön toimivallasta tehdä kansainvälisiä sopimuksia palvelujen sekä teollis- ja tekijänoikeuksien alalla 15 päivänä marraskuuta 1994 annettu lausunto (Kok. 1994, s. I-5267, Kok. Ep. XVI, s. I-237, 105 kohta).

(10) - Lausunnon 71 kohta. Tämä toteamus pätee niin kauan, kuin neuvosto ei ole EY 133 artiklan 5 kohdan (joka on lisätty EY:n perustamissopimuksen 113 artiklaan Amsterdamin sopimuksella) nojalla laajentanut yhteisen ulkopolitiikan soveltamista palveluja ja teollis- ja tekijänoikeuksia koskevien kansainvälisten sopimusten alalle.

(11) - Yhteisöjen tuomioistuin on tarkemmin sanottuna todennut seuraavaa: "Esimerkiksi tavaramerkkien alalla yhdenmukaistaminen on vain osittaista: - - ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY - - johdanto-osan kolmannesta perustelukappaleesta käy nimittäin ilmi, että direktiivissä rajoitutaan sellaisten kansallisten lainsäädäntöjen lähentämiseen, jotka 'välittömimmin vaikuttavat sisämarkkinoiden toimintaan'. Muilla TRIPS-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla aloilla ei ole toteutettu mitään yhteisön yhdenmukaistamistoimenpiteitä. Tämä pätee suojaan, joka koskee julkistamattomia teknisiä tietoja ja malleja, joiden osalta on tehty ainoastaan ehdotuksia, sekä patenttien suojaan. Patenttien alalta komissio mainitsee ainoastaan - - hallitusten välis[iä] sopimuks[ia], ei yhteisön toimenpiteitä - - ."

(12) - EYVL L 357, s. 1; ks. lausunnon 1/94 104 kohta.

(13) - Mainittu edellä alaviitteessä 3.

(14) - Ks. direktiivin 20 artikla.

(15) - Tältä osin riittää, kun muistutetaan, että ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskeva välipäätös on tehty 30.10.1998.

(16) - Ks. edellä 5 kohta.

(17) - Ks. edellä 6 kohta.

(18) - Ks. edellä 7 kohta.

(19) - Kuten julkisasiamies Tesauro on tähdentänyt edellä alaviitteessä 2 mainitussa asiassa Hermès esittämässään ratkaisuehdotuksessa, tätä kantaa tukevat erityisesti edellä alaviitteessä 1 mainitun päätöksen 94/800/EY 1 ja 2 artikla, joiden mukaan sopimukset hyväksytään yhteisön puolesta "siltä osin kuin ne kuuluvat yhteisön toimivaltaan" (12 ja 13 kohta).

(20) - Ks. erityisesti asia 181/73, Haegeman, tuomio 30.4.1974 (Kok. 1974, s. 449, Kok. Ep. II, s. 283), joka koski ETY:n ja Kreikan välisen assosiointisopimuksen tulkintaa; tässä tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin tukeutui aluksi organisatoriseen ja toiminnalliseen arviointiperusteeseen, jonka mukaan tällaisten ETY:n perustamissopimuksen 228 ja 238 artiklan nojalla tehtyjen sopimusten on katsottava olevan ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohdassa tarkoitettuja yhteisön toimielinten säädöksiä, joten niiden määräykset muodostavat olennaisen osan yhteisön oikeusjärjestystä ja yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta antaa ennakkoratkaisuja niiden tulkinnasta (3, 5 ja 6 kohta). Ks. myös asia 87/75, Bresciani, tuomio 5.2.1976 (Kok. 1976, s. 129, Kok. Ep. III, s. 17) ja asia 65/77, Razanatsimba, tuomio 24.11.1977 (Kok. 1977, s. 2229, Kok. Ep. III, s. 513).

(21) - Asia 12/86, Demirel, tuomio 30.9.1987 (Kok. 1987, s. 3719, Kok. Ep. IX, s. 177).

(22) - Ratkaisuehdotuksen 12 kohta.

(23) - Yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että " - - Kun kyse on assosiointisopimuksesta, jolla luodaan erityisiä etuoikeutettuja yhteyksiä kolmanteen valtioon, - - kysymys siitä, onko yhteisöjen tuomioistuimella toimivalta antaa tulkintaratkaisu sellaisesta jaetun toimivallan sopimuksen määräyksestä, joka sisältää velvoitteen, johon vain jäsenvaltiot omien toimivaltuuksiensa rajoissa ovat voineet sitoutua, ei nouse esille. Yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaa ei toisaalta voida asettaa kyseenalaiseksi silläkään perusteella, että yhteisön oikeuden nykyisessä kehitysvaiheessa jäsenvaltioiden asiana on työntekijöiden vapaan liikkuvuuden osalta säätää tarvittavat säännökset sopimuksen määräysten ja assosiointineuvoston tekemien päätösten täytäntöönpanemiseksi alueillaan. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on 26.10.1982 antamassaan tuomiossa (asia 104/81, Kupferberg, Kok. 1982, s. 3641, Kok. Ep. VI, s. 555) todennut, varmistaessaan yhteisön toimielinten tekemistä sopimuksista johtuvien velvoitteiden noudattamisen jäsenvaltiot täyttävät yhteisön oikeusjärjestyksessä velvoitetta yhteisöä kohtaan, joka on vastuussa sopimuksen asianmukaisesta täyttämisestä" (9-11 kohta). Ks. myös asia C-192/89, Sevince, tuomio 20.9.1990, s. I-3461, Kok. Ep. X, s. 529, 8-12 kohta).

(24) - Mainittu edellä alaviitteessä 21, ks. 14 kohta.

(25) - Alankomaiden hallitus on todennut kirjallisissa huomautuksissaan, että yhteisö ei ole allekirjoittanut TRIPS-sopimusta EY:n perustamissopimuksen 238 artiklan (josta on tullut EY 310 artikla) perusteella. Päätös 94/800/EY perustuu EY:n perustamissopimuksen 43, 54 ja 57 artiklaan (joista on muutettuina tullut EY 37, EY 44 ja EY 47 artikla), 66 artiklaan (josta on tullut EY 55 artikla), 75 artiklaan ja 84 artiklan 2 kohtaan (joista on muutettuina tullut EY 71 artikla ja EY 80 artiklan 2 kohta), 99 artiklaan (josta on tullut EY 93 artikla), 100 artiklaan (josta on tullut EY 94 artikla), 100 a artiklaan (josta on muutettuna tullut EY 95 artikla), 235 artiklaan (josta on tullut EY 308 artikla) yhdessä EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan (josta on muutettuna tullut EY 300 artiklan 3 kohdan toinen alakohta) kanssa.

WTO-sopimusten ja assosiointisopimusten välisistä eroista ks. myös edellä alaviitteessä 2 mainitussa asiassa Portugali v. neuvosto annettu tuomio, jonka 42 kohdassa todetaan seuraavaa: "WTO-sopimusten soveltamisesta nimenomaan yhteisön oikeusjärjestyksessä on todettava, että WTO:n perustamissopimus liitteineen perustuu sen johdanto-osan mukaan vuoden 1947 GATTin tavoin 'keskinäisen ja kaikille osapuolille edullisen' sopimuksen periaatteeseen ja että se eroaa näin ollen yhteisön kannalta sen ja kolmansien maiden välisistä sopimuksista, jotka perustuvat tietynlaiseen velvoitteiden epätasapainoon tai joissa luodaan erityisiä integrointisuhteita yhteisöön, kuten edellä mainitussa asiassa Kupferberg tulkinnan kohteena ollut sopimus."

(26) - Mainittu edellä alaviitteessä 2. Ks. erityisesti julkisasiamies Tesauron ratkaisuehdotuksen 18 kohta.

(27) - EYVL L 11, s. 1.

(28) - Ks. edellä alaviitteessä 2 mainittu asia Hermès, tuomion 27 kohta.

(29) - Idem, tuomion 32 kohta.

(30) - Yhteisöjen tuomioistuin on nimittäin asiassa Hermès annetun tuomion 32 kohdassa mainitun oikeuskäytännön (ks. asia C-130/95, Giloy, tuomio 17.7.1997, Kok. 1997, s. I-4291, 28 kohta ja asia C-28/95, Leur-Bloem, tuomio 17.7.1997, Kok. 1997, s. I-4161, 34 kohta) perusteella voinut jättää huomiotta sen seikan, että muodollisesti ottaen mitään juuri tätä alaa koskevaa yhteisön toimivaltaa ei ollut vielä käytetty, koska (ks. myös väite, johon on viitattu asiassa Hermès annetun tuomion 30 kohdassa) voimassa oleva yhteisön lainsäädäntö eli asetuksen N:o 40/94 99 artikla, jossa viitataan yhteisön tavaramerkistä johtuvien oikeuksien väliaikaiseen suojaan, ei vahvasta liitännäisyydestään huolimatta kattanut tarkkaan pääasian oikeudenkäynnin kohdetta, sillä pääasian oikeudenkäynnissä ei ollut kysymys yhteisön tavaramerkin suojasta vaan sellaisten tavaramerkkien väliaikaisesta suojasta, joiden kansainvälinen rekisteröinti koski Benelux-maita. Yhteisön sääntöjen ja kansallisten sääntöjen erittäin vahvaa liitännäisyyttä korostettuaan (ks. tuomion 28 kohta: "On totta, että asetuksen N:o 40/94 99 artiklassa tarkoitetaan kulloisenkin jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä, kansallisten tavaramerkkien osalta sovellettavia toimenpiteitä ja niihin liittyviä menettelysääntöjä") yhteisöjen tuomioistuin on tarkemmin sanottuna viitannut em. oikeuskäytäntöön osoittaakseen, että on yhteisön edun mukaista, että kansainvälisen sopimuksen määräystä, jota sovelletaan sellaisiin kansallisen oikeuden soveltamisalaan kuuluviin tilanteisiin ja yhteisön oikeuden soveltamisalaan kuuluviin tilanteisiin, jotka ovat lainsäädännön sisällön kannalta katsottuna näin vahvasti liitännäisiä, tulkitaan yhdenmukaisesti.

Katson, että vaikka asiassa Hermès on sen edellä esiin tuodun erityisluonteen vuoksi viitattu nimenomaisesti yhteisöjen tuomioistuimen em. oikeuskäytäntöön, jonka mukaan perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisessa menettelyssä on mahdollista vastata kysymyksiin, jotka kylläkin koskevat yhteisön oikeussäännön tulkintaa mutta jotka on esitetty sellaisten oikeusriitojen yhteydessä, jotka eivät kuulu yhteisön oikeuden soveltamisalaan (ks. myös asia C-231/89, Gmurzynska-Bscher, tuomio 8.11.1990, Kok. 1990, s. I-4003, samoin kuin muut tuomiot, joista tämä oikeuskäytäntö muodostuu, kuten olen muistuttanut ratkaisuehdotuksessa, jonka esitin asiassa C-321/97, Andersson ja Wåkerås-Andersson, jossa annettiin tuomio 15.6.1999, Kok. 1999, s. I-3551, ratkaisuehdotuksen 16 kohta ja sitä seuraavat kohdat), tätä oikeuskäytäntöä ei voida soveltaa nyt esillä olevaan asiaan.

On todettava, että vaikka asiassa Dzodzi annetussa tuomiossa on lähdetty siitä perusolettamasta, että kansallinen lainsäätäjä aikoo soveltaa kansallisten oikeussääntöjen soveltamisalaan kuuluviin oikeussubjekteihin kohtelua, joka on samanlainen kuin kohtelu, joka on yhteisön oikeusjärjestyksessä taattu sen alaisuuteen kuuluville oikeussubjekteille (tältä osin ks. asia C-346/93, Kleinwort Benson, tuomio 28.3.1995, Kok. 1995, s. I-615, 16 kohta, jossa yhteisöjen tuomioistuin on tutkinut, onko kansallisessa laissa viitattu suoraan ja rajoittamattomasti yhteisön oikeuteen, jolloin yhteisön oikeutta voitaisiin soveltaa kansallisessa oikeusjärjestyksessä), nyt esillä olevassa asiassa se, että kansalliset viranomaiset omaksuvat yhteisön säännökset, eli kansallisten viranomaisten ja yhteisön viranomaisten näitä säännöksiä koskevien tulkintojen yhdenmukaistaminen on tavoite eikä lähtökohta. On lisäksi todettava, että se, onko yhteisöjen tuomioistuimella toimivalta tulkita riidanalaista TRIPS-sopimuksen määräystä olosuhteissa, joissa sitä sovelletaan tässä tapauksessa, on nyt esillä olevassa asiassa avoin kysymys eikä toteen näytetty tosiseikka. Sitä vastoin asiassa Dzodzi (ks. myös edellä alaviitteessä 2 mainittu asia Hermès, tuomion 31 kohta) oli tosiseikka, että yhteisöjen tuomioistuin oli toimivaltainen kyseessä olleella alalla.

On vielä huomautettava, että koska yhteisö ei ole nyt esillä olevassa asiassa tosiasiallisesti käyttänyt toimivaltaa teollismallien väliaikaisen suojan alalla, kysymys ei ole TRIPS-sopimuksen 50 artiklan soveltamisesta yhteisön oikeuden soveltamisalaan kuuluviin tilanteisiin. Edellä mainitun oikeuskäytännön soveltamisen perustavanlaatuinen edellytys eli se, että riidanalaista määräystä voidaan soveltaa sekä kansallisen oikeuden soveltamisalaan kuuluviin tilanteisiin että yhteisön oikeuden soveltamisalaan kuuluviin tilanteisiin, ei toisin sanoen täyty. On lisäksi todettava, että tehtäisiin looginen virhe ja tulkittaisiin asiassa Hermès annetun tuomion tuomiolauselmaa liian laajasti, jos nyt esillä olevassa asiassa katsottaisiin, kuten komissio on asiallisesti ehdottanut kirjallisissa huomautuksissaan (20 kohta), että yhteisön tavaramerkkiä koskevat yhteisön säädökset, jotka ovat ainoita osoituksia teollis- ja tekijänoikeuksien väliaikaisen suojan alalla käytetystä yhteisön toimivallasta, voisivat edellä mainitun oikeuskäytännön perusteella korvata sen puutteen, että yhteisö ei ole teollismallien väliaikaisen suojan alalla tosiasiallisesti käyttänyt toimivaltaansa. Lopuksi on todettava, että nyt esillä olevassa asiassa niillä yhteisön oikeusjärjestyksen alaisuuteen kuuluvilla tilanteilla ja kansallisen oikeusjärjestyksen alaisuuteen kuuluvilla tilanteilla, joissa on mahdollista soveltaa riidanalaista TRIPS-sopimuksen määräystä, ei ole niitä koskevan sääntelyn osalta mitään sellaisia erityistä yhteyttä, jollainen oli asiassa Hermès kyseessä olleiden tilanteiden välillä.

Edellä mainitun oikeuskäytännön soveltamisen perusteettomuudesta nyt esillä olevassa asiassa ks. myös julkisasiamies Tesauron em. asiassa Hermès esittämä ratkaisuehdotus, 29 kohta.

(31) - Ks. julkisasiamies Tesauron edellä alaviitteessä 2 mainitussa asiassa Hermès esittämä ratkaisuehdotus, 19 kohta.

(32) - Ks. edellä alaviitteessä 9 mainitun lausunnon 1/94 59 ja 60 kohta (kursivointi tässä).

(33) - Siitä riippumatta, mitä kysymyksiä nousee esiin yhteisöjen tuomioistuimen tulkintatuomion vaikutusten muodollisessa määrittämisessä, jonka puitteita linjaavat oikeusvoiman ja erga omnes -vaikutuksen kaltaiset käsitteet, on kaiken epäilyn ulkopuolella, että tällaisen tulkintatuomion tuomiolauselma vastaa joka tapauksessa tulkinnan kohteena olevan määräyksen uudelleen muotoilua; määräys vapautuu siten sen merkitysopilliseen sisältöön alun perin kohdistuneista epäilyistä, joten yhteisöjen tuomioistuimen esittämä tulkinta tulee osaksi tulkittua sääntöä, jonka kanssa se muodostaa jakamattoman kokonaisuuden ja sitoo asiallisesti jokaista myöhempää tulkintaa, joka voidaan viime kädessä alistaa yhteisöjen tuomioistuimen valvontaan.

(34) - Tältä osin on korostettava, että toimielimen toimivaltaa arvioitaessa ei kuulu pelkästään määrittää tämän toimivallan sisältöä vaan on myös analysoitava sen konkreettisen ajankohdan merkitystä, jona toimivaltaa on käytetty. Näennäisesti samanlaisilla toiminnoilla voi usein olla erilainen institutionaalinen merkitys ja erilainen rooli siitä riippuen, minä ajankohtana niitä harjoitetaan.

(35) - Vaatimuksesta, että yhteisön toimielinten toimet eivät saa loukata yhteisöä sitovia kansainvälisiä sääntöjä, ks. erityisesti yhdistetyt asiat 21/72-24/72, International Fruit Company ym., tuomio 12.12.1972 (Kok. 1972, s. 1219, Kok. Ep. II, s. 49, 6 ja 7 kohta).

(36) - Tämän rajauksen oikeudenvastaisuus ja paradoksaalisuus tulee esiin vieläkin selvemmin, kun otetaan huomioon, että kansainvälisten jaetun toimivallan sopimusten logiikassa juuri tämän yhteisön toimivallan käyttäminen on se tekijä, joka liittää kansainvälisen sopimuksen riidanalaisen määräyksen yhteisöön, kun huomioon otetaan sopimuksen konkreettinen soveltamisala, ja joka näin ollen voi siirtää määräyksen yhteisöjen tuomioistuimen tulkintatoimivallan alaisuuteen.

(37) - Tältä osin ks. edellä alaviitteessä 2 mainittu asia Hermès, tuomion 35 kohta ja julkisasiamies Tesauron tässä asiassa esittämä ratkaisuehdotus, 38 kohta.

(38) - Ks. edellä 46 kohta.

(39) - Ratkaisuehdotuksen 20 kohta.

(40) - Komissio korostaa, että näin voisi tällä hetkellä tapahtua mallien osalta, sillä näiden suoja on yhteisössä jo yhdenmukaistettu edellä alaviitteessä 3 mainitulla direktiivillä 98/71/EY, mutta yhdenmukaistaminen ei kuitenkaan kata turvaamistoimenpiteitä.

(41) - Näiden väitteiden kehittelyn osalta ks. erityisesti julkisasiamies Tesauron em. asiassa Hermès esittämä ratkaisuehdotus, 14, 18 ja 20 kohta.

(42) - On loogista, että oikeussäännön ja siis TRIPS-sopimuksen 50 artiklan kaltaisen määräyksen tulkinta ja soveltaminen vaihtelevat siitä riippuen, millä alalla sääntöä sovelletaan, ilman, että tämä väistämättä merkitsisi, että sääntöä ei ole tulkittu yhdenmukaisesti siihen systemaattisesti liittyvien sääntöjen kanssa. Tämä vaihtelu on sitä paitsi sitäkin suuremmalla syyllä ennakoitavissa, kun tulkinnan asiayhteyden muuttuminen johtaa siihen, että tulkintatoimivalta on toisella toimielimellä, kuten nyt esillä olevassa asiassa.

(43) - Mainittu edellä alaviitteessä 2, tuomion 36 kohta.

(44) - Ks. edellä alaviitteessä 9 mainittu lausunto 1/94, 107 kohta.

(45) - Ks. edellä 49 ja 50 kohta.

(46) - Ks. erityisesti yhdistetyt asiat 267/81-269/81, SPI ja SAMI, tuomio 16.3.1983 (Kok. 1983, s. 801, Kok. Ep. VII, s. 81, 14 ja 15 kohta) ja edellä alaviitteessä 2 mainittu asia Hermès, tuomion 32 kohta. Ks. myös edellä 44 kohta.

(47) - Ks. erityisesti edellä alaviitteessä 9 mainittu lausunto 1/94, 106, 107 ja 108 kohta.

(48) - Ks. edellä 46 kohta ja sitä seuraavat kohdat.

(49) - Ks. erityisesti edellä alaviitteessä 9 mainittu lausunto 1/94, 108 ja 109 kohta ja asia C-25/94, komissio v. neuvosto, tuomio 19.3.1996 (Kok. 1996, s. I-1469,