Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kilpailu – Yhteisön oikeussäännöt – Kilpailusääntöjen rikkominen – Vastuuseen joutuminen – Emoyhtiö ja tytäryhtiöt – Taloudellinen kokonaisuus – Arviointiperusteet

(EY 81 artikla)

2. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Kilpailusääntöjen soveltamisesta tehty päätös – Useita addressaatteja koskeva päätös – Tarve esittää riittävät perustelut etenkin sen yksikön osalta, joiden on kannettava vastuu kilpailusääntöjen rikkomisesta

(EY 81 ja EY 253 artikla)

3. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Kilpailusääntöjen soveltamisesta tehty päätös – Sellaiseen seikkaan, jota ei ole mainittu väitetiedoksiannossa, nojautuvia perusteluja ei voida hyväksyä

(EY 81 ja EY 253 artikla)

4. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Kilpailusääntöjen soveltamisesta tehty päätös – Puutteellisia perusteluja ei voida korjata oikeudenkäynnin aikana

(EY 81 ja EY 253 artikla)

5. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Kilpailusääntöjen soveltamisesta tehty päätös – Sellaisia tietoja, jotka eivät sisälly päätökseen, jossa yrityksen vastuu todetaan, ei voida ottaa huomioon arvioitaessa päätöksen perustelujen sääntöjenmukaisuutta

(EY 81 ja EY 253 artikla)

Tiivistelmä

1. Emoyhtiön voidaan katsoa olevan vastuussa tytäryhtiönsä toiminnasta erityisesti silloin, kun tytäryhtiö ei päätä itsenäisesti markkinakäyttäytymisestään, vaikka se on erillinen oikeussubjekti, vaan noudattaa olennaisilta osin emoyhtiön sille antamia ohjeita, kun otetaan erityisesti huomioon taloudelliset, organisatoriset ja oikeudelliset yhteydet näiden kahden oikeudellisen yksikön välillä. Tällaisessa tapauksessa emoyhtiö ja tytäryhtiö nimittäin kuuluvat samaan taloudelliseen kokonaisuuteen ja muodostavat näin ollen yhden ainoan EY 81 artiklassa tarkoitetun yrityksen.

Erityistapauksessa, jossa emoyhtiö omistaa täysin tytäryhtiönsä, joka on rikkonut unionin kilpailusääntöjä, tällä emoyhtiöllä voi yhtäältä olla ratkaiseva vaikutusvalta tytäryhtiön menettelyyn, ja toisaalta on olemassa kumottavissa oleva olettama, jonka mukaan kyseisellä emoyhtiöllä tosiasiallisesti on ratkaiseva vaikutusvalta tytäryhtiönsä menettelyyn.

Näissä olosuhteissa riittää, että komissio osoittaa, että emoyhtiö omistaa tytäryhtiön täysin, voidakseen olettaa, että emoyhtiö vaikuttaa ratkaisevasti tämän tytäryhtiön liiketoimintapolitiikkaan. Tämän perusteella komissio voi katsoa, että emoyhtiö on yhteisvastuussa tytäryhtiölleen määrätyn sakon maksamisesta, ellei emoyhtiö, jonka asiana on kumota tämä olettama, esitä riittäviä todisteita sen osoittamiseksi, että tytäryhtiö toimii itsenäisesti markkinoilla.

Sen määrittämiseksi, päättääkö tytäryhtiö itsenäisesti toiminnastaan markkinoilla, on otettava huomioon kaikki tämän tytäryhtiön ja emoyhtiön välisiä taloudellisia, organisatorisia ja oikeudellisia yhteyksiä koskevat merkitykselliset seikat, jotka voivat vaihdella tapauksen mukaan ja joita ei näin ollen voida luetella tyhjentävästi.

(ks. 26–30 kohta)

2. Komissio ei ole EY 81 artiklan soveltamisesta tekemänsä päätöksen perusteluissa velvollinen ottamaan kantaa kaikkiin asianomaisten sille esittämiin väitteisiin, vaan sen on ainoastaan esitettävä sellaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joilla on olennainen merkitys päätöksen systematiikan kannalta. Se ei ole varsinkaan velvollinen ottamaan kantaa seikkoihin, jotka eivät mitenkään liity asiaan tai ovat merkityksettömiä tai selvästi toissijaisia.

Jos EY 81 artiklan soveltamispäätös koskee useaa adressaattia ja vastuun kohdistaminen kilpailusääntöjen rikkomisesta aiheuttaa ongelmia, päätöksessä on oltava riittävät perustelut kunkin adressaatin osalta, erityisesti niiden osalta, joiden on päätöksen mukaan kannettava vastuu kyseisestä kilpailusääntöjen rikkomisesta. Sellaisen emoyhtiön osalta, jonka katsotaan olevan vastuussa tytäryhtiönsä käyttäytymisestä, tällaisessa päätöksessä on oltava yksityiskohtainen selvitys niistä syistä, joiden vuoksi on perusteltua, että emoyhtiön katsotaan olevan vastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta.

Kun emoyhtiö ei vetoa pelkästään holdingyhtiön asemaansa ja siihen, että se johtaa tytäryhtiötään väliholdingyhtiön välityksellä pelkän sijoituksen tavoin, vaan myös kyseisten yhtiöiden välisissä suhteissa rikkomisajanjaksolla vallinneisiin erityisolosuhteisiin ja kun sen esittämät seikat eivät ole pelkkiä väitteitä vaan sisältävät holdingyhtiön toimintaa koskevia yksityiskohtaisia tietoja, joihin on liitetty kyseisten yhtiöiden johtajien lausuntoja, kolmansien osapuolten kanssa käytyä kirjeenvaihtoa ja tiettyjä kyseisten yhtiöiden sisäisiä asiakirjoja rikkomisajanjaksolta, komissio on velvollinen ottamaan kantaa näihin väitteisiin ja tutkimaan, oliko emoyhtiö osoittanut yhtiöiden välisiin taloudellisiin, organisatorisiin ja oikeudellisiin yhteyksiin liittyvien merkityksellisten seikkojen näkökulmasta, että sen tytäryhtiö toimi markkinoilla itsenäisesti, sekä tarvittaessa esittämään syyt, joiden perusteella se katsoo, että emoyhtiön esittämät todisteet eivät riitä kyseisen olettaman kumoamiseen. Komission velvollisuus perustella päätöksensä tältä osin johtuu selvästi sen olettaman, jonka mukaan emoyhtiöllä on ratkaiseva vaikutus täysin omistamaansa tytäryhtiöön, luonteesta kumottavissa olevana olettamana, jonka kumoamiseksi emoyhtiön on esitettävä näyttöä sen itsensä ja tytäryhtiönsä välisistä taloudellisista, organisatorisista ja oikeudellisista yhteyksistä.

(ks. 57, 58, 71, 73 ja 75–77 kohta)

3. Seikkaan, jota ei ole esitetty väitetiedoksiannossa ja josta yritys, jolle komission päätös, jossa kilpailusääntöjen rikkominen todetaan, on osoitettu, ei ole saanut tilaisuutta esittää kantaansa hallinnollisen menettelyn aikana, ei voida vedota yritystä vastaan. Näin ollen komissio ei voi vedota kyseiseen seikkaan päätöksensä perusteluna.

(ks. 83 kohta)

4. Komission EY 81 artiklan soveltamisesta tekemän päätöksen perustelut on ilmoitettava asianomaiselle lähtökohtaisesti samaan aikaan kuin tämä sille vastainen päätös. Perustelujen puuttumista ei täten voida korjata sillä, että asianomainen saa päätöksen perustelut tietoonsa oikeudenkäynnin aikana. Perustelujen puuttumista ei siis voida korjata oikeudenkäynnin aikana.

(ks. 89 ja 90 kohta)

5. Kun on kyse sellaisista päätöksistä nostetuista kanteista, joissa komissio on määrännyt yrityksille sakkoja kilpailusääntöjen rikkomisesta, unionin yleinen tuomioistuin on täyden harkintavaltansa mukaisesti toimivaltainen arvioimaan sakkojen määrän soveltuvuutta. Vaikka tällä arvioinnilla voidaan tietyissä olosuhteissa perustella lisätietojen ottaminen huomioon, tätä huomioon ottamista ei sovelleta päätöksen, jossa kilpailusääntöjen rikkominen on todettu, perusteluvelvollisuuden noudattamisen valvontaan, kun päätös kuuluu laillisuusvalvonnan piiriin.

Vaikka siis unionin yleinen tuomioistuin voi katsoessaan komission syyllistyneen EY 81 artiklan 1 kohdan rikkomisista määrättyjen sakkojen määrittämisen yhteydessä perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin todeta, että siltä osin kuin komission tekemä asiaratkaisu on vahvistettava, laiminlyönti ei aiheuta riidanalaisen päätöksen kumoamista eikä muutoksia sakkojen määrään, tätä arviointia ei voida soveltaa komission päätöksen laillisuuden valvontaan siltä osin kuin komissio on katsonut yrityksen olevan vastuussa rikkomisesta.

(ks. 91–93 kohta)