ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Ensimmäinen kysymys: Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) 2 artiklan b alakohtaa, 3 artiklan 1 ja 2 kohtaa, 4 artiklaa sekä johdanto-osan perustelukappaleita, joiden mukaan — kuluttajan on saatava sama suoja niin suullisesti kuin kirjallisesti tehtyjen sopimusten osalta ja jälkimmäisessä tapauksessa riippumatta siitä, sisältyvätkö sopimusehdot yhteen vai useampaan asiakirjaan; — vahvistettujen yleisten perusteiden mukaisesti suoritettua ehtojen kohtuuttoman luonteen arviointia, erityisesti julkisluonteisessa elinkeinotoiminnassa, jossa tarjotaan yhteisiä palveluja ottaen huomioon käyttäjien yhteisvastuu, on tarpeen täydentää mukana olevien erilaisten etujen yleisellä arvioinnilla; tähän kuuluu lojaliteettiperiaate; arvioitaessa lojaliteettiperiaatetta on kiinnitettävä erityistä huomiota osapuolten neuvotteluasemien vahvuuteen sekä siihen, onko kuluttajaa jollakin tavoin kannustettu suostumaan ehtoon ja onko tavarat ja palvelut myyty tai toimitettu kuluttajan tekemästä erityistilauksesta; lojaliteettiperiaatteen vaatimuksen voi täyttää elinkeinonharjoittaja, joka kohtelee oikeudenmukaisesti ja kohtuullisesti toista osapuolta, jonka lailliset edut hänen on otettava huomioon; — sopimukset on laadittava selvin ja ymmärrettävin ilmaisuin; kuluttajalle on tosiasiallisesti annettava tilaisuus tutkia kaikki ehdot, ja epäselvässä tapauksessa on kuluttajalle suotuisimman tulkinnan oltava etusijalla; ottaen huomioon unionin tuomioistuimen 3.9.2015 antaman tuomion Horațiu Ovidiu Costea v. SC Volksbank România SA (C-110/14, EU:C:2015:538) 16 ja 21 kohdan ja julkisasiamies Cruz Villalónin samassa asiassa 23.4.2015 esittämän ratkaisuehdotuksen (EU:C:2015:271) 20 ja 26–33 kohdan, tulkittava siten, että jokaisella kuluttajalla on oikeus direktiivissä 93/13 taattavaan kuluttajansuojaan? Vai, kuten unionin tuomioistuimen 30.4.2014 antaman tuomion Árpád Kásler ja Hajnalka Káslerné Rábai v. OTP Jelzálogbank Zrt (C-26/13, EU:C:2014:282) 74 kohdassa esitetään, onko oikeus kuluttajansuojaan vain tavanomaisesti valistuneella ja kohtuullisen tarkkaavaisella ja huolellisella keskivertokuluttajalla? Toisin sanoen: voiko kansallinen tuomioistuin pitää kenen tahansa kuluttajan tekemän sopimuksen sopimusehtoja kohtuuttomina, vai voidaanko kohtuuttomina pitää vain tavanomaisesti valistuneen ja kohtuullisen tarkkaavaisen ja huolellisen keskivertokuluttajan tekemän sopimuksen sopimusehtoja?
C 297/34

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d’appel de Paris (Ranska) on esittänyt 30.6.2020 – IB v. FA

(Asia C-289/20)

(2020/C 297/45)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour d’appel de Paris

Pääasian asianosaiset

Valittaja: IB

Vastapuoli: FA

Ennakkoratkaisukysymys

Jos, kuten käsiteltävässä asiassa, tosiasiallisista olosuhteista ilmenee, että toinen puoliso asuu kahdessa eri jäsenvaltiossa, voidaanko asetuksen N:o 2201/2003 (1) 3 artiklassa tarkoitetulla tavalla ja kyseistä artiklaa sovellettaessa katsoa, että hänellä on asuinpaikka kahdessa jäsenvaltiossa niin, että jos kyseisessä artiklassa mainitut edellytykset täyttyvät kummassakin jäsenvaltiossa, kummankin jäsenvaltion tuomioistuimilla on yhtäläinen toimivalta ratkaista avioeroa koskeva asia?

(1) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa 27.11.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2201/2003 (EUVL 2003, L 338, s. 1).
2)

Onko ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2001/83/EY (sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2011/62/EU) ja erityisesti sen 47 a artiklaa ja 54 artiklan o alakohtaa tulkittava niin, että uusi mekanismi, jonka avulla voidaan tarkistaa, onko pakkausta peukaloitu (peukaloinnin paljastava mekanismi), ja jolla alkuperäinen lääkepakkaus on varustettu (pakkausmerkintöjen lisäämisen yhteydessä sen jälkeen, kun alkuperäinen pakkaus on avattu siten, että alkuperäinen peukaloinnin estävä mekanismi on peitetty ja/tai poistettu kokonaan tai osittain), 47 a artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla ”[vastaa] edeltäjäänsä siltä osin, että [sen] avulla on mahdollista tarkastaa lääkkeen aitous, tunnistaa lääke ja paljastaa lääkkeen peukalointi” ja sillä voidaan 47 a artiklan 1 kohdan b alakohdan ii luetelmakohdassa tarkoitetulla tavalla ”yhtä tehokkaasti tarkastaa lääkkeiden aitous ja tunnistaa lääkkeet sekä paljastaa lääkkeen peukalointi”, jos a) lääkepakkauksessa on näkyviä merkkejä alkuperäisen peukaloinnin estävän mekanismin peukaloinnista tai b) peukalointi voidaan havaita koskettamalla tuotetta esimerkiksi i) valmistajien, tukkukauppiaiden, apteekkihenkilöstön ja henkilöiden, joilla on lupa tai valtuudet toimittaa lääkkeitä yleisölle, suorittamissa lakisääteisissä tarkastuksissa, ks. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/62/EU 54 a artiklan 2 kohdan d alakohta ja komission delegoidun asetuksen (EU) 2016/161 10 artiklan b alakohta sekä 25 ja 30 artikla, tai ii) sen jälkeen, kun esimerkiksi potilas on avannut lääkepakkauksen?
3)

Onko 17.6.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 3 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä sille, että työsopimuksessa tehty viittaus Romanian työlainsäädännön säännöksiin johtaa Romanian lain valintaan sovellettavaksi laiksi, kun otetaan huomioon, että Romaniassa on yleisesti tiedossa, että tällaisen lainvalintalausekkeen sisällyttäminen työsopimukseen on lakisääteinen velvoite? Toisin sanoen onko 17.6.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 3 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä sellaisille kansallisille säännöksille ja käytännöille, joiden nojalla työsopimuksiin on välttämättä sisällytettävä lauseke, jonka mukaan sopimukseen sovelletaan Romanian lakia?
—

Valituksenalainen tuomio, jolla unionin yleinen tuomioistuin kumosi valtiontuesta SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), jonka Espanja on toteuttanut Valencia Club de Fútbol, SADin, Hércules Club de Fútbol, SADin ja Elche Club de Fútbol, SADin hyväksi, 4.7.2016 annetun komission päätöksen (EU) 2017/365 (EUVL 2017, L 55, s. 12) toimenpiteen 1 osalta, joka muodostuu Valencia CF:n päättämään pääomanlisäykseen liittyvästä valtiontakauksesta, jonka IVF myönsi 5.11.2009 Fundación Elchelle annettuun pankkilainaan Valencia CF:n osakkeiden merkitsemiseksi, on kumottava
b)

Jos toisen kysymyksen a kohtaan vastataan kieltävästi, riippuuko yhteisötavaramerkkiasetuksen 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun perustellun aiheen olemassaolo sen jälkeen, kun tavaramerkin haltijan tai sen suostumuksella jonkun muun markkinoille saattamat tavarat on korjannut kolmas osapuoli, tavaroiden luonteesta tai suoritetun korjauksen luonteesta (siten kuin on tarkemmin selitetty edellä 3.2.5 kohdassa) taikka muista olosuhteista, kuten esillä olevan tapauksen erityisistä olosuhteista, jotka on esitetty 2.1 kohdan ii ja iii alakohdassa?
1)

Euroopan unionin tuomioistuimelta kysytään, onko asetus (EY) N:o 765/2008 (1) esteenä kansalliselle lainsäädännölle (vuonna 2009 annetun lain nro 88 40 §:lle), mikäli sitä tulkitaan niin, että akkreditointia voivat harjoittaa elimet, joilla ei ole kotipaikkaa missään Euroopan unionin jäsenvaltiossa, – eli kääntymättä akkreditoinnista kansallisella tasolla yksin vastaavan elimen puoleen – jos tällaiset elimet kykenevät kuitenkin takaamaan sen, että UNI CEI EN ISO/IEC 17025 ja UNI CEI EN ISO/IEC 17011 -standardeja noudatetaan ja esittämään – esimerkiksi vastavuoroista tunnustamista koskevilla sopimuksilla – näytön siitä, että niillä on asiallisesti sama pätevyys kuin asetuksessa (EY) N:o 765/2008 tarkoitetuilla kansallisilla akkreditointielimillä?
C 209/9

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam (Alankomaat) on esittänyt 4.3.2020 – VG v. Minister van Buitenlandse Zaken

(Asia C-121/20)

(2020/C 209/15)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam

Pääasian asianosaiset

Kantaja: VG

Vastaaja: Minister van Buitenlandse Zaken

Ennakkoratkaisukysymys

Onko ennakkoratkaisukysymyksiin, jotka on esitetty unionin tuomioistuimelle asioissa, jotka on kirjattu numeroilla C-225/19 ja C-226/19, vastattava toisin, jos sen maan, joka on viisumisäännöstön (1) 22 artiklassa tarkoitetussa ennalta kuulemisessa vastustanut viisumin myöntämistä hakijalle, nimeä ei ole ilmoitettu tai se ei ole tiedossa?

(1) Yhteisön viisumisäännöstön laatimisesta 13.7.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 810/2009 (EUVL 2009, L 243, s. 1).
1)

Onko eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä tehdyn yleissopimuksen (Montrealin yleissopimus) (1) 31 artiklan 2 kappaletta, luettuna yhdessä sen 31 artiklan 4 kappaleen kanssa, tulkittava siten, että kirjatun matkatavaran vahingoittumisesta ilma-aluksessa tai sellaisena aikana, jolloin kirjattu matkatavara oli rahdinkuljettajan huostassa, on tehtävä muistutus rahdinkuljettajalle matkatavaran luovutuksen viivästyessä joka tapauksessa viimeistään seitsemän päivän kuluessa siitä, kun matkatavara on asetettu vastaanottajan saataville, koska muussa tapauksessa kannevalta rahdinkuljettajaa vastaan on menetetty, paitsi jos rahdinkuljettaja on menetellyt petollisesti?
1)

a) Onko tilanteessa, jossa matkapuhelinliittymää, jonka hintaan sisältyy kuukausittain käytettävissä oleva mobiilidatakiintiö, jonka käyttämisen jälkeen tiedonsiirtonopeus heikkenee, voidaan täydentää ilmaisella liittymäsopimukseen sisältyvällä vaihtoehdolla, jonka perusteella voidaan käyttää tiettyjä televiestintäalan yrityksen ns. sisältöyhteistyökumppanien palveluja ilman, että kyseisten palvelujen käyttöön liittyvää mobiilidatan käyttöä otetaan huomioon laskettaessa liittymän hintaan sisältyvän kuukausittaisen mobiilidatakiintiön käyttöä, mutta tällöin loppukäyttäjä hyväksyy kaistanleveyden rajoituksen enintään 1,7 Mbit/s:iin videoiden suoratoiston osalta riippumatta siitä, onko kyse sisältöyhteistyökumppanien vai muiden palveluntarjoajien videoiden suoratoistosta, asetuksen (EU) 2015/2120 (1) 3 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että asetuksen (EU) 2015/2120 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen internetyhteyspalvelujen ominaisuuksia koskevien sopimusten on vastattava asetuksen (EU) 2015/2120 3 artiklan 3 kohdassa säädettyjä edellytyksiä? b) Jos ensimmäisen kysymyksen a kohtaan vastataan myöntävästi: Onko asetuksen (EU) 2015/2120 3 artiklan 3 kohdan kolmatta alakohtaa tulkittava siten, että käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa kaistanleveyden rajoitusta on pidettävä palveluluokan hidastamisena? c) Jos ensimmäisen kysymyksen b kohtaan vastataan myöntävästi: Onko asetuksen (EU) 2015/2120 3 artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan c alakohdassa tarkoitettua uhkaavan verkon ruuhkautumisen käsitettä tulkittava siten, että käsite viittaa pelkästään (uhkaaviin) poikkeuksellisiin tai väliaikaisiin verkon ruuhkautumisiin? d) Jos ensimmäisen kysymyksen b kohtaan vastataan myöntävästi: Onko asetuksen (EU) 2015/2120 3 artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan c alakohtaa tulkittava siten, että käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa edellytys siitä, että toisiaan vastaavia tietoliikenteen luokkia on kohdeltava yhdenvertaisesti, on esteenä kaistanleveyden rajoitukselle, jota sovelletaan ainoastaan, jos liittymään on liitetty lisäpalvelu, mutta ei muiden liittymäsopimusten yhteydessä, ja joka lisäksi koskee ainoastaan videoiden suoratoistoa? e) Jos ensimmäisen kysymyksen b kohtaan vastataan myöntävästi: Onko asetuksen (EU) 2015/2120 3 artiklan 3 kohdan kolmatta alakohtaa tulkittava siten, että käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa kaistanleveyden rajoitus, jonka soveltaminen riippuu mainitun lisäpalvelun tilaamisesta ja jonka loppukäyttäjä voi lisäksi milloin tahansa poistaa käytöstä 24 tunnin varoitusajalla, täyttää edellytyksen siitä, että palveluluokkaa voidaan hidastaa vain niin pitkään kuin se on välttämätöntä, jotta voidaan saavuttaa asetuksen (EU) 2015/2120 3 artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan a–c alakohdan mukaiset tavoitteet?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka An Ard-Chúirt (Irlanti) on esittänyt 6.2.2020 – UH v. An tAire Talmhaíochta Bia agus Mara ja Éire agus an tArd-Aighne

(Asia C-64/20)

(2020/C 162/02)

Oikeudenkäyntikieli: iiri

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

An Ard-Chúirt

Pääasian asianosaiset

Kantaja: UH

Vastaajat: An tAire Talmhaíochta Bia agus Mara ja Éire agus an tArd-Aighne

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko kansallisella tuomioistuimella harkintavaltaa, jonka nojalla se voi kieltäytyä hyväksymästä kanteen vaatimuksia huolimatta päätöksestään, jonka mukaan kansallisessa oikeudessa jätettiin panematta täytäntöön erityinen Euroopan unionin (EU) direktiivin näkökohta, ja, ellei kyseisellä tuomioistuimella ole tätä harkintavaltaa, mitkä ovat ne harkintavaltaan liittyvät asianmukaiset tekijät, jotka on otettava huomioon, ja/tai onko kansallisella tuomioistuimella oikeus ottaa huomioon samat tekijät, jotka se ottaisi huomioon käsitelleessään kansallisen oikeuden rikkomista?

2) Loukataanko unionin oikeuden mukaista välittömän oikeusvaikutuksen periaatetta, jos kansallinen tuomioistuin kieltäytyisi käsiteltävässä asiassa hyväksymästä kanteen vaatimuksia 11.12.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2019/6 (1) (jonka soveltamista lykättiin 28.1.2022 saakka) 7 artiklan voimaantulon vuoksi, vaikka kansallinen tuomioistuin päätti, että kansallisessa oikeudessa ei ole pantu täytäntöön direktiivin 2001/82/EY (2) 61 artiklan 1 kohdassa, 58 artiklan 4 kohdassa ja 59 artiklan 3 kohdassa säädettyä velvollisuutta eli velvollisuutta käyttää eläinlääkkeiden pakkauksissa ja pakkausmerkinnöissä jäsenvaltion virallisia kieliä eli iiriä ja englantia Irlannissa?

(1) Eläinlääkkeistä ja direktiivin 2001/82/EY kumoamisesta 11.12.2018 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2019/6 (EUVL 2019, L 4, s. 43).

(2) Eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/82/EY (EYVL 2001, L 311, s. 1).
2 b)

Onko rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen 20.5.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen annetun direktiivin (EU) 2015/849 ja direktiivien 2009/138/EY ja 2013/36/EU muuttamisesta 30.5.2018 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2018/843, 30 artiklan 9 kohtaa, siltä osin kuin siinä säädetään, että taloudellisia edunsaajia koskeviin tietoihin pääsyä voidaan rajoittaa, jos kyseessä on ”riski”, tulkittava siten, että tämän riskin olemassaolon ja laajuuden arvioinnissa on otettava huomioon ainoastaan taloudellisen edunsaajan yhteydet siihen oikeushenkilöön, jonka suhteen hän pyytää erityisesti taloudellisen edunsaajan asemaansa koskeviin tietoihin pääsyn rajoittamista, vai siten, että siinä on otettava huomioon myös kyseisen taloudellisen edunsaajan yhteydet muihin oikeushenkilöihin? Jos yhteydet muihin oikeushenkilöihin on otettava huomioon, onko huomioon otettava ainoastaan taloudellisen edunsaajan asema suhteessa muihin oikeushenkilöihin vai kaikenlaiset yhteydet muihin oikeushenkilöihin? Jos kaikenlaiset yhteydet muihin oikeushenkilöihin on otettava huomioon, vaikuttaako tämän yhteyden luonne riskin olemassaolon ja laajuuden arviointiin?
2)

Jos tutkintatuomaria pidetään tällaisena viranomaisena, onko direktiivin 2013/32/EU 6 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että hänen on ilmoitettava hakijoille, missä ja miten kansainvälistä suojelua koskevat hakemukset on tehtävä, ja että hakemus on toimitettava toimivaltaiselle elimelle kansallisen lain mukaisesti rekisteröitäväksi ja kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelyä varten sekä toimivaltaiselle hallintoviranomaiselle, jotta hakijalle myönnetään direktiivin 2013/33/EU (2) 17 artiklassa tarkoitetut vastaanottotoimenpiteet?
—

Unionin tuomioistuimen on todettava, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 296 artiklan 1 kohdan ja 299 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on soveltanut vakiokantajärjestelmää lähtökohtaisesti kaikkiin maanviljelijöihin riippumatta siitä, olisiko tavanomaisten arvonlisäverosääntöjen tai pieniin yrityksiin sovellettavien erityisjärjestelyiden soveltaminen aiheuttanut heille vaikeuksia, ja koska se on soveltanut vakiokantahyvitystä, joka johtaa tuotantopanoksiin sisältyvän veron rakenteelliseen ylihyvitykseen
1)

Ovatko direktiivin 2011/95/EU (1) 15 artiklan c alakohta ja 2 artiklan f alakohta esteenä kansalliseen oikeuteen sisältyvän säännöksen tulkinnalle ja soveltamiselle, kun niiden mukaan tapauksissa, joissa vaara ei koske erityisesti kyseessä olevaa henkilöä tämän henkilökohtaisille olosuhteille ominaisten seikkojen takia, kyse voi olla siviilihenkilön henkeä tai ruumiillista koskemattomuutta uhkaavasta vakavasta ja henkilökohtaisesta vaarasta, joka johtuu mielivaltaisesta väkivallasta aseellisen selkkauksen yhteydessä (sillä tavoin, että siviilihenkilö joutuu todelliseen vaaraan jo pelkästään sen takia, että hän on kyseisellä alueella), vain silloin, kun on jo todettu tietty siviiliuhrien (kuolleiden ja loukkaantuneiden) vähimmäismäärä?
1)

Onko lentoliikenteestä 21.6.1999 tehtyä Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton sopimusta, (1) sellaisena kuin se on muutettuna 26.11.2010 tehdyllä yhteisön ja Sveitsin lentoliikennekomitean päätöksellä N:o 2/2010, (2) tulkittava siten, että matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 261/2004 (3) sovelletaan sen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan perusteella myös matkustajiin, joiden lento laskeutuu kolmannesta maasta Sveitsissä sijaitsevalle lentoasemalle, josta heidän on tarkoitus lentää tämän jälkeen johonkin jäsenvaltioon?
a.

Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä on katsottu, että toimenpiteillä, jotka on annettu jälkimmäisessä näistä menettelyistä, on samat vaikutukset kuin muilla direktiiveillä.
3)

Jos vastaus ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen on myöntävä, onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa tulkittava siten, että siinä määritellään sellaisenaan toimivaltaiseksi sen jäsenvaltion tuomioistuin, jossa vahinko on tapahtunut, ja että vahingon kärsineeltä pakolliseen vastuuvakuutukseen liittyvän saatavan hankkineen velkojan on nostettava kanne kyseisessä tuomioistuimessa sellaista vakuutusyritystä vastaan, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa?
C 45/31

Valitus, jonka GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH on tehnyt 4.12.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings v. komissio, 24.9.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-888/19 P)

(2020/C 45/29)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (edustaja: R. MacLean, Solicitor)

Muut osapuolet: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd ja Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa valituksenalaisen tuomion

— hylkää ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn ensimmäisen vaatimuksen toisen osan, sellaisena kuin se toistetaan valituksenalaisessa tuomiossa

— ratkaisee itse ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn ensimmäisen vaatimuksen toisen osan, sellaisena kuin se toistetaan valituksenalaisessa tuomiossa

— palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä voi ratkaista kantajan loput vaatimukset, jotka koskevat lain rikkomista ja

— velvoittaa kantajan korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut unionin tuomioistuimessa sekä tämän oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja vaatii valituksenalaisen tuomion kumoamista kolmen eri valitusperusteen nojalla.

Ensimmäinen valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen valituksenalaisessa tuomiossa polkumyynnin vastaisen perusasetuksen (1) 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan kolmannen luetelmakohdan toisiinsa liittyvien käsitteiden ”merkittäviä vääristymiä” ja ”taloudellinen tilanne” tulkinnassa ja soveltamisessa, ja tästä on ollut seurauksena markkinataloudessa toimivan yrityksen asemaa koskevan todistustaakan kääntäminen kantajalta komissiolle.

Toinen valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin ei ole kunnioittanut komission harkintavallan rajoja markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman tunnustamisen arvioinnissa, ja se on korvannut komission arvioinnin vientiä harjoittavan tuottajan olosuhteista omalla arvioinnillaan.

Kolmas valitusperuste: Valittaja vaatii valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 1 kohdan kumoamista sillä perusteella, että unionin yleinen tuomioistuin on siten lausunut kanteen ulkopuolisesta seikasta.

(1) Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1225/2009 (EUVL 2009, L 343, s. 51).
1)

Onko maksuissa, joita tavaran ostaja maksaa ostohinnan lisäksi liikevaihtonsa perusteella neljän vuoden ajan kerran vuodessa siitä, että se voi myydä tavaraa — tietyllä alueella — ylipäätään ensimmäisen kerran — yksinoikeudella ja — pysyvästi, kyse yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (1) 32 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetuista rojalteista ja lisenssimaksuista, jotka on tullikoodeksin 32 artiklan 5 kohdan b alakohdan, luettuna yhdessä tullikoodeksin soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (2) 157 artiklan 2 kohdan kanssa, mukaisesti lisättävä maahan tuoduista tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Varna (Bulgaria) on esittänyt 22.10.2019 – TEAM POWER EUROPE EOOD v. Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

(asia C-784/19)

(2020/C 27/24)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Administrativen sad Varna

Pääasian asianosaiset

Kantaja: TEAM POWER EUROPE EOOD

Vastaaja: Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

Ennakkoratkaisukysymys

Onko sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 (1) (jäljempänä täytäntöönpanoasetus) 14 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että jotta voitaisiin katsoa, että tilapäistä työvoimaa välittävä yritys tavallisesti harjoittaa toimintaansa siinä jäsenvaltiossa, johon se on sijoittautunut, merkittävä osa työvoiman käyttöön asettamisesta on suoritettava sellaisille käyttäjäyrityksille, jotka ovat sijoittautuneet samaan jäsenvaltioon?

(1) EUVL 2009, L 284, s. 1.