ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Toinen kanneperuste perustuu EKP:n väitetysti lainvastaisiin tai huolimattomiin toimiin. Tältä osin kantajat vetoavat seuraavaan: — asetuksen (EY) N:o 806/2014 7 ja 13 artiklaa ja direktiivin 2014/59 3 artiklan 4 kohtaa on rikottu, koska SRB:n ja EKP:n toimia ei ollut yhdenmukaistettu ja koska Banco Popular Español, S.A:n kriisinratkaisusuunnitelmaa ei ollut ajantasaistettu — SRB:n vaitiolovelvoitetta on loukattu ja SEUT 339 artiklaa ja asetuksen N:o 806/2014 88 artiklan 1 kohtaa on rikottu vastaavasti — asetuksen N:o 806/2014 20 artiklaa on rikottu, koska CRU kieltäytyi suorittamasta Banco Popular Español, S.A:n lopullista arvostusta, ja huolellisuusvelvoitetta ja hyvän hallinnon periaatetta on loukattu vastaavasti.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen 1049/2001, SEUT 15 artiklan 3 kohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 42 artiklan rikkomiseen. Erityisesti kantaja väittää, että yleisön oikeus tutustua toimielimien asiakirjoihin on oikeudellinen periaate ja että epäämisen mahdollisuus on poikkeus. Asetuksen 1049/2001 4 artiklassa säädetyillä poikkeuksilla, joihin Euroopan ulkosuhdehallinto on vedonnut, ei kuitenkaan voida perustella päätöstä evätä oikeus tutustua asiakirjoihin, koska edellä mainitussa artiklassa asetetut edellytykset eivät täyty.
—

toissijaisesti kumoamaan valtiontuesta SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) 28.5.2018 annetun vastaajan päätöksen C(2018) 3166 siltä osin kuin sen mukaan vuosien 2012 ja 2013 osalta suurten sähkönkuluttajien, joiden vuosittainen energiankulutus on vähintään 7 000 käyttötuntia, on maksettava takaisin 20 prosentin, suurten sähkönkuluttajien, joiden vuosittainen energiankulutus on vähintään 75 000 käyttötuntia, on maksettava takaisin 15 prosentin, ja suurten sähkönkuluttajien, joiden vuosittainen energiankulutus on vähintään 8 000 käyttötuntia, 10 prosentin ylittävä osuus julkaistuista verkkomaksuista
Kanne 10.10.2018 – FT v. ESMA

(Asia T-625/18)

(2019/C 16/57)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: FT (edustaja: asianajaja S. Pappas)

Vastaaja: Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (ESMA)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen (ESMA) toimitusjohtajan 9.8.2018 tekemän päätöksen ESMA41-137-1154, jolla ESMA vaatii palautettavaksi 12 000 euron suuruisen summan, joka liittyy ESMA:lle aiheutuneisiin kuluihin asiassa F-39/14

— kumoamaan tähän liittyvän, ESMA:n 10.8.2018 antaman veloitusilmoituksen nro 4440180170

— velvoittamaan ESMA:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut tässä menettelyssä.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

1. Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan varainhoitoasetuksen (1) 98 artiklaa, ESMA:n varainhoitoasetuksen (2) 60 artiklaa ja unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 170 artiklaa on rikottu ja riidan osapuolten prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatetta on loukattu, koska unionin yleinen tuomioistuin ei ollut määrittänyt määrää, jonka kantaja on väitetysti velkaa ja joka vahvistetaan riidanalaisissa toimissa, edellä mainitun 170 artiklan mukaisesti.

2. Toinen kanneperuste, jonka mukaan vastaajan vaatimat kulut eivät ole korvattavissa, koska vastaaja ylitti kohtuullisen ajan tällaisten vaatimusten tekemiseen.

3. Kolmas kanneperuste, jonka mukaan vastaaja syyllistyi ilmeiseen arviointivirheeseen kantajan velan osalta, koska vaadittu 12 000 euron määrä on kohtuuton.

(1) Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 18.7.2018 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) 2018/1046 (EUVL 2018, L 193, s. 1)

(2) Hallintoneuvoston päätös Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen varainhoitoasetuksesta ESMA/2014/MB/38.
C 427/95

Kanne 26.9.2018 – Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen v. komissio

(Asia T-583/18)

(2018/C 427/125)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen e.V. (Hannover, Saksa) (edustaja: asianajaja C. Antweiler)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

kumoamaan komission 12.7.2018 tekemän päätöksen C(2018) 4385 final, joka koskee kantajan valtiontuesta 28.9.2016 tekemää valitusta – SA.46538 (2017/NN).

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja vaatii nyt käsiteltävällä kanteella unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan komission 12.7.2018 tekemän päätöksen C(2018) 4385 final, joka koskee sen valtiontuesta, joka perustuu Niedersachsenin lähiliikenneasetuksen (Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz; jäljempänä NNVG) 7a §:ään, 28.9.2016 tekemää valitusta (asia SA.46538 (2017/NN)) (EUVL 2018, C 292, s. 1)

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin kanneperusteisiin.

1) Tukisäännöksestä ilmoittamatta jättäminen (SEUT 108 artiklan 3 kohdan rikkominen) Ensimmäisessä kanneperusteessa väitetään, että NNVG:n 7a § muodostaa uuden tukisäännöksen, josta olisi pitänyt ilmoittaa komissiolle SEUT 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti

2) Yleisestä säännöstä ilmoittamatta jättäminen (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1370/2007 (1) 3 artiklan 3 kohdan rikkominen) Toisessa kanneperusteessa väitetään, että NNVG:n 7a § muodostaa itsenäisen säännöstön, joka koskee taloudellisia korvauksia sellaisista julkisen palvelun velvoitteista, joilla vahvistetaan enimmäishinnat koululaisille, opiskelijoille, harjoittelijoille ja liikuntarajoitteisille henkilöille, ja joka Niedersachsenin osavaltion tahdon mukaan olisi jätettävä asetuksen N:o 1370/2007 soveltamisalan ulkopuolelle. Tämän seurauksena NNVG:n 7a §:stä olisi pitänyt ilmoittaa komissiolle tämän asetuksen 3 artiklan 3 kohdan toisen virkkeen mukaisesti.

(1) Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23.10.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1370/2007 (EUVL 2007, L 315, s. 1).
2)

Toinen kanneperuste, joka esitetään toissijaisesti ja jonka mukaan ylivoimainen yleinen etu edellyttää niiden asiakirjojen luovuttamista, joihin tutustuminen on evätty riidanalaisella päätöksellä. — Asiakirjat, joihin tutustumista on pyydetty, koskevat yleistä etua, koska ne auttaisivat tulkitsemaan rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista annettuja unionin asetuksia, joita komissio on aiemmin soveltanut. — Näin ollen on niin, että vaikka unionin yleinen tuomioistuin löytäisi yhteyden edellä mainittujen vireillä olevien yhdistettyjen asioiden C-350/17 Mobit ja C-351/17 Autolinee Toscane ja pyynnön saada tutustua asiakirjoihin välillä, asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (3) 4 artiklan 2 kohdan loppuosan mukaan asiakirjojen luovuttaminen on sallittua, kun on kyse ylivoimaisesta yleisestä edusta. — Asiakirjoilla on – ei pelkästään kantajalle vaan kullekin viranomaiselle tai sidosryhmälle, joka soveltaa rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista annettuja unionin asetuksia – merkitystä ylivoimaisen yleisen edun kannalta, minkä vuoksi pitäisi myöntää oikeus tutustua niihin.
2)

Toinen kanneperuste perustuu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 9 artiklan, jossa vahvistetaan kaikkien unionin kansalaisten yhdenvertaisuus, loukkaamiseen, koska RSI:n sosiaalivakuutusmaksujen arvoa ei voida laskea tavalla, joka on kantajan tilanteessa olevien itsenäisten ammatinharjoittajien kannalta epäedullinen verrattuna muihin ranskalaisiin työntekijöihin. Jättäessään ryhtymättä toimenpiteisiin kantajan kantelun johdosta komissio on siten loukannut kansallisen yhteisvastuun periaatetta unionin tuomioistuimen määrittelemänä yleisenä oikeusperiaatteena ja rikkonut Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 9 artiklaa, ja tästä on oltava seurauksena komission päätöksen kumoaminen.
—

Tästä kantaja väittää, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että se on voinut päättää toisen vaiheen tutkinnan aloittamatta jättämisestä sillä perusteella, että markkinoiden määritelmä, jota komissio on pitänyt asianmukaisempana, johtaisi samanlaiseen sääntelyn lopputulokseen kuin toimenpide-ehdotuksessa esitetty määritelmä. Asianmukaiset markkinamääritelmät olisivat väistämättä muuttaneet kantajan oikeusasemaa.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu jälkeen jääneen puolison käsitettä koskevaan ilmeiseen arviointivirheeseen ja Euroopan unionin henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) liitteessä VIII olevan 1 d artiklan 2 kohdan ja 17 artiklan rikkomiseen, koska komissio on tulkinnut rajoittavasti ja virheellisesti henkilöstösäännöissä säädettyä jälkeen jääneen puolison käsitettä ja on hylännyt kantajan vaatimuksen, että hänelle on myönnettävä jälkeen jääneen puolison asema.
Asia T-385/18: Kanne 25.6.2018 – Aldi v. EUIPO – Crone (CRONE)

Kanne 25.6.2018 – Aldi v. EUIPO – Crone (CRONE)

(Asia T-385/18)

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Saksa) (edustajat: asianajajat N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen ja M. Minkner)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Christoph Michael Crone (Krefeld, Saksa)

Menettely EUIPO:ssa

Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

Riidanalainen tavaramerkki: Kuviomerkin CRONE rekisteröintiä EU-tavaramerkiksi koskeva hakemus nro 14 854 533

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.3.2018 asiassa R 1100/2017-1 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperuste

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.
5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2012 julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta koskevien puitteiden 51 kohtaa ja sitä seuraavia kohtia on rikottu ja perusteluvelvollisuutta on laiminlyöty. — Česká poštan markkinakäyttäytymisen, jolla pyritään kilpailijoiden ajamiseen markkinoilta, vuoksi komission olisi pitänyt määrätä lisävelvoitteita, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että tuki ei vääristä kilpailua tavalla, joka on ristiriidassa unionin etujen kanssa vuoden 2012 julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta koskevien puitteiden 51 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa tarkoitetulla tavalla, mutta se ei tehnyt sitä. — Vaikka komissiolla ei olisi ollut tällaista velvollisuutta, komission olisi pitänyt Česká poštan markkinaosuus ja markkinakäyttäytyminen huomioon ottaen esittää konkreettiset perustelut sille, miksi tällaiset lisävelvoitteet eivät olleet tarpeen, mutta se ei tehnyt sitä.
2)

Toinen kanneperuste perustuu oikeudellisen yhdenmukaisuuden periaatteen loukkaamiseen siltä osin kuin Ranska on täysin Slovakiaan rinnastettavissa tilanteessa, jonka osalta unionin yleinen tuomioistuin on katsonut, että ”pakollinen sairasvakuutustoiminta Slovakiassa on luonteeltaan taloudellista, kun otetaan huomioon sairasvakuutusyhtiöiden voittoa tavoitteleva päämäärä ja intensiivisen kilpailun olemassaolo palvelujen laadun ja tarjoamisen suhteen” (tuomio 5.2.1018, Dôvera zdravotná poist’ovňa v. komissio, T-216/15, ei julkaistu, EU:T:2018:64, 68 kohta). Kantajan mukaan Ranskan tilannetta ei siten voida arvioida toisin.
Asia T-292/18: Kanne 7.5.2018 – Portugali v. komissio

Kanne 7.5.2018 – Portugali v. komissio

(Asia T-292/18)

Asianosaiset

Kantaja: Portugalin tasavalta (asiamiehet: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estevão ja J. Saraiva de Almeida)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 27.2.2018 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen C(2018) 955 siltä osin kuin siinä jätetään unionin rahoituksen ulkopuolelle Portugalin ilmoittamat 1052101,05 euron suuruiset menot perustelulla ”Velat ilmoitettiin väärin liitteen III taulukoissa, sillä 50/50-sääntöä ei ollut sovellettu”

— velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja vetoaa kanteensa tueksi asetuksen (EY) N:o 1290/2005 ( 1 ) 32 ja 33 artiklan sekä asetuksen (EY) N:o 1306/2013 ( 2 ) 54 artiklan rikkomiseen.

( 1 ) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005 (EUVL L 209, s. 1).

( 2 ) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL L 347, s. 549).
2.

Toisen kanneperusteen mukaan yhtäältä puolustautumisoikeuksien kunnioittamista koskevaa periaatetta on loukattu ja henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevaa 3 artiklaa on rikottu ja toisaalta prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatetta on loukattu henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 22 artiklan perusteella toteutetun kantajan kuulemisen aikana.
—

toteamaan yhtäältä, että (a) komissio on rikkonut sopimusvelvoitteitaan lähettäessään kantajalle 15.1.2018 päivätyn veloitusilmoituksen nro 3241801228, jossa se vaatii kantajaa maksamaan takaisin työtehtävää koskevan sopimuksen FP7-215952 PERFORM osalta 481835,56 euroa tarkastuksen nro 11-ΒΑ135-006 tulosten perusteella, koska kyseisen sopimuksen tukikelpoisten kustannusten määrä oli 605217 euroa, josta unionin rahoitusosuuden määrä oli 490711 euroa ja kantajan on maksettava takaisin vastaajalle 21171 euroa eikä 481835,56 euroa ja että (b) komissio on rikkonut sopimusvelvoitteitaan lähettäessään kantajalle 15.1.2018 päivätyn veloitusilmoituksen 3241801229, jossa se vaati kantajaa maksamaan takaisin 29694,10 euroa kokonaiskorvauksena.
—

kumoamaan valtiontuesta SA.35818 (2016/C) (ex 2015/NN) (ex 2012/CP), jonka Espanja on toteuttanut Iberpotashin hyväksi, 31.8.2017 annetun komission päätöksen (EU) 2018/118 (tiedoksiannettu numerolla C(2017) 5877) ( 1 )
3)

Kolmannessa kanneperusteessaan kantaja kiistää sen, että Italian terveydenhuolto perustuu universaalin hoidon periaatteeseen tai että 100 prosenttia terveyspalveluista saadaan kansallisesta terveydenhuoltojärjestelmästä. Kantaja esittää, ettei näyttöä ollut komission näkemykselle siitä, että Italian valtio rahoittaa kaikki kansalaistensa hoitopalvelut eli vastaa niistä 100 prosenttisesti, sillä tämä ei todellisuudessa pidä paikkaansa. Kantaja on esittänyt, ettei universaalisuutta pidä ymmärtää abstraktina käsitteenä vaan se on ymmärrettävä konkreettisesti, sen toteutuminen on oltava selvitettävissä, näkyvää, eikä sen voida todeta olevan periaatteena voimassa vain siksi, että Italian hallitus on näin väittänyt.
2)

Toinen kanneperuste: Komissio oli velvollinen aloittamaan muodollisen tutkintamenettelyn SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaisesti vakavien vaikeuksien perusteella. Vakavat vaikeudet, joita komissio on kohdannut riidanalaista päätöstä tehdessään, ja näin ollen SEUT 108 artiklan 2 kohdassa taattujen menettelyllisten oikeuksien loukkaaminen käy ilmi seuraavista seikoista: — Komissio on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että valtion varoista ei ole myönnetty etua, koska komissio ei ole ottanut huomioon, että Suomi on syyllistynyt sääntelyyn liittyvän harkintavallan väärinkäyttöön, mikä on johtanut valtion varoista luopumiseen — Komissio on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että kyse ei ole ollut valikoivasta edusta, koska komissio ei ole luokitellut ”erityistehtäviä” asianmukaisesti yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviksi palveluiksi (SGEI) — Komissio ei ole kerännyt olennaisia tietoja alustavan tutkintavaiheen aikana — Alustava tutkintavaihe on ollut kohtuuttoman pitkä (noin 30 kuukautta) — Komissio on käyttänyt aivan uutta ”erityistehtävien” oikeudellista määritelmää — Suomi on muuttanut alustavan tutkintavaiheen aikana yliopistolakiaan, jonka nojalla valtio korvasi aiemmin Yliopiston Apteekki Oy:n maksaman yhteisöveron ja apteekkimaksun Helsingin yliopistolle, ja tämä oli yhden kyseessä olevan valtiontukitoimenpiteen keskeinen osa.
—

kumoamaan 29.5.2017 annetun komission päätöksen C(2017) 3777 lopullinen, jolla todetaan, että keskittymä, jossa EDF ostaa New NP:n, on yhteensoveltuva sisämarkkinoiden ja ETA-sopimuksen kanssa (Asia M.7764 – EDF / Areva reactor business) (EUVL 2017, C 377, s. 5)
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu kilpailuilmoituksen lainvastaisuuteen. Kantaja väittää, että liitteessä III oleva 6.4 artikla, jossa suljetaan pois se, että uudelleentarkastelupyynnöt, jotka on esitetty kilpailun valintalautakunnan suorittaman arvioinnin kyseenalaistamiseksi, voivat johtaa myönteiseen lopputulokseen, on lainvastainen, koska se on ristiriidassa perusoikeuskirjan 47 artiklassa määrätyn tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan oikeuden kanssa. Koska riidanalainen päätös perustuu mainitulle säännökselle, se on näin ollen myös lainvastainen.
—

Kantajan mukaan vastaaja on siinä käsityksessä, että tuki täyttää asetuksen (EU) N:o 651/2014 (2) mukaiset edellytykset. Tästä syystä vastaaja ei katsonut voivansa tehdä alustavaa tutkintaa eikä asetuksen (EU) 2015/1589 4 artiklan 2, 3 tai 4 kohdassa tarkoitettua päätöstä. Tällainen käsitys on kantajan mukaan virheellinen, sillä vastaajalla on toimivalta tutkia alustavasti asetukseen (EU) N:o 651/2014 perustuvat tuet. Yli 3,5 vuotta kestänyt tutkintamenettely ei kantajan mukaan ole enää alustavaa tarkastelua vaan kyse on alustavasta tutkinnasta. Vastaaja on tästä syystä asetuksen (EU) 2015/1589 15 artiklan 1 kohdan ensimmäiseen virkkeen nojalla velvollinen tekemään asetuksen (EU) 2015/1589 4 artiklan 2, 3 tai 4 kohdassa tarkoitetun päätöksen. Vastaaja ei kuitenkaan noudattanut kyseistä velvollisuutta, koska se hylkäsi huomautukset perusteettomina toteamatta, että kyseessä olevan tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille ei ole epäselvyyttä.
—

Kantaja väittää, että virasto, joka on kokonaan jättänyt huomiotta osapuolten ennen vuotta 2017 toteuttamat yritykset, on arvioinut virheellisesti tosiseikkoja, mikä on hyvän hallinnon periaatteen vastaista ja rasittaa riidanalaista päätöstä niin, että päätös on kumottava.
—

Kantaja väittää, että vaaditut asiakirjat eivät kuulu minkään yleisen olettaman piiriin. Komissio väite siitä, että ilmoitusmenettelyn ja jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn välillä on ”ratkaisematon yhteys”, ei pidä paikkansa ja se on liian epäselvä. Kantajan mukaan se ei missään tapauksessa osoita, että asiakirjat kuuluvat yleisen olettaman piirin, koska tämä riippuu yksinomaan siitä, kuuluvatko ne jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaan asiakirja-aineistoon. Asianmukainen kriteeri sille, kuuluuko jokin asiakirja kyseiseen asiakirjakansioon, on se, onko komissio saanut sen haltuunsa suunnitellun tai vireillä olevan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn yhteydessä, eli onko komissio hankkinut, saanut, pyytänyt, tms. asiakirjan tällaisen menettelyn yhteydessä tai kyseisen menettelyn aloittamista varten. Tämä kriteeri ei kantajan mukaan ole täyttynyt tässä asiassa.
—

toteamaan, että hyvän hallinnon periaatteen räikeästä loukkaamisesta, joka johtuu sellaisen päiväämättömän päätöksen tekemisestä, joka on allekirjoitettu sähköisesti 3.8.2017 ja jonka otsikko on ”Sopimuksen ENPI/2016/381-920 SOFRECO ’Teknisen tuen palkkaaminen assosiaatiosopimuksen täytäntöönpanon tukiohjelmalle (P3A III)’ johtavan asiantuntijan nro 3 vaihtamista koskeva pyyntö”, kantajalle aiheutunut aineellinen vahinko ja henkinen kärsimys on korvattava täysimääräisesti
5)

Viides kanneperuste perustuu väitettyyn ilmeiseen arviointivirheeseen siltä osin kuin on todettu, että valtiontuki soveltuu sisämarkkinoille, kun otetaan huomioon se, ettei ehdotetussa rakenneuudistussuunnitelmassa anneta riittäviä takeita siitä, että Areva kykenee suorittamaan OL3-hankkeen ajoissa loppuun, ja se on näin ollen tiettyjen muiden sellaisten EU:n perussopimuksen tavoitteiden vastainen, jotka olisi pitänyt ottaa huomioon, kun valtiontuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille on tutkittu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 382/60

Kanne 26.9.2017 – Le Port de Bruxelles ja Région de Bruxelles-Capitale v. komissio

(Asia T-674/17)

(2017/C 382/74)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantajat: Le Port de Bruxelles (Bryssel, Belgia), Région de Bruxelles-Capitale (Bryssel) (edustaja: asianajaja J. Vanden Eynde)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

— ottaa kanteen tutkittavaksi kaikkien kantajien osalta ja kumoaa täten komission päätöksen viitteellä SA.38393 (2016CP, ex 2015/E) – Belgian satamien verotus [C(2017)5174 final]

— tutkii kanteen ja toteaa sen perustelluksi

— kumoaa Euroopan komission päätöksen, jonka mukaan sisämarkkinoille soveltumattomana valtiontukena on pidettävä sitä, että Belgian ja erityisesti Wallonian satamien toiminnasta ei kanneta yhteisöveroa

— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat pääasiallisesti yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka on olennaisilta osiltaan identtinen tai samanlainen kuin kanneperuste, johon on vedottu asiassa T-673/17, Port autonome du Centre et de l’Ouest ym. v. komissio.
2)

Toinen kanneperuste, joka koskee sitä, että henkilöstösääntöjen 85 artiklaa, johon nimittävä viranomainen on tukeutunut, ei voida ilmeisesti soveltaa nyt käsiteltävään asiaan. Kantajan mukaan maksunpalautusvaatimukselle kumulatiivista edellytystä, joista ensimmäinen koskee maksun, jota hallinto perii takaisin, sääntöjenvastaisuutta, ja toinen sitä, että työntekijä on ollut tietoinen tästä sääntöjenvastaisuudesta tai että tämä sääntöjenvastaisuus on ollut niin ilmeinen, että työntekijä ei ole voinut olla tietämättä siitä, mikä ei ole asianlaita nyt käsiteltävässä asiassa.
4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen asetus on suhteeton: riidanalainen asetus on suhteeton, koska vastaajalla on ollut mahdollista valita eri toimenpiteiden välillä ja koska se, että se päätti antaa riidanalaisen asetuksen, jolla diflubentsuronin käyttö rajoitetaan muihin kuin syötäväksi tarkoitettuihin viljelykasveihin, aiheuttaa kohtuutonta haittaa tavoiteltuun päämäärään nähden.
3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen yksittäispäätös on lainvastainen seuraavista syistä: — ennalta varautumista, luottamuksensuojaa ja oikeusvarmuutta koskevia periaatteita sekä hyvän hallinnon ja saavutettujen oikeuksien periaatteita on loukattu; — oikeutta perheeseen ja oikeutta koulutukseen on loukattu; — yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita on loukattu: — asiassa kyseessä olevia intressejä ja sitä, onko toimenpidettä toteutettaessa noudatettu suhteellisuusperiaatetta, ei ole punnittu keskenään.
4.

Neljäs kanneperuste, joka perustuu yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (2) 52 artiklan 2 kohdan rikkomiseen ja asiakirjaan VI/5530/97 sisältyvien, rahoituksellisten seuraamusten määrittämistä koskevien toimintaohjeiden noudattamatta jättämiseen. — Kantaja väittää tässä yhteydessä, että kyseistä kiinteämääräistä rahoituskorjausta ei voitu määrätä, koska valvonnassa ei ollut puutteita. Se väittää toissijaisesti, että rahoituskorjaus on suhteeton ja että nyt käsiteltävässä tapauksessa ei pitäisi määrätä mitään rahoituskorjausta tai korkeintaan olisi määrättävä 2 prosentin rahoituskorjaus, kun otetaan huomioon nyt käsiteltävän asian erityiset olosuhteet ja tapa, jolla komissio on toiminut siinä.
—

Asetuksen N:o 207/2009 34 artiklan 2 kohtaa ja asetuksen N:o 2868/95 28 sääntöä on rikottu.