Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) tuomio 7 päivänä marraskuuta 2002. - Vela Srl ja Tecnagrind SL vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - Maatalous - EMOTR - Rahoitustuen peruuttaminen - Asetuksen N:o 4253/88 23 ja 24 artikla - Oikeusvarmuuden periaate ja luottamuksensuojan periaate - Suhteellisuusperiaate. - Yhdistetyt asiat T-141/99, T-142/99, T-150/99 ja T-151/99.



Oikeustapauskokoelma 2002 sivu II-04547



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

1. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - Rakennerahastojen interventio - Yhteisön myöntämä rahoitus kansalliseen toimintaan - Komission valvontavallan ja tutkintavaltuuksien laajuus paikan päällä

(EY 158 artikla; neuvoston asetus N:o 2052/88 ja neuvoston asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 2 kohta)

2. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - Rakennerahastojen interventio - Yhteisön myöntämä rahoitus kansalliseen toimintaan - Komission valvontavalta ja tutkintavaltuudet paikan päällä - Oikeudellinen perusta

(Neuvoston asetukset N:o 4253/88, N:o 2988/95 ja N:o 2185/96)

3. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - Rakennerahastojen interventio - Yhteisön myöntämä rahoitus kansalliseen toimintaan - Päätös alun perin myönnetyn tuen pidättämisestä, vähentämisestä tai peruuttamisesta - Asianomainen jäsenvaltio ei käytä mahdollisuutta esittää huomautuksia tietyssä ajassa - Komission velvollisuutena ei ole täsmentää tätä tosiseikkaa päätöksessään

(Neuvoston asetuksen N:o 4253/88 23 ja 24 artikla)

4. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Perustelut - Perusteluvelvollisuuden laajuus

(EY 253 artikla)

5. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - Rakennerahastojen interventio - Yhteisön myöntämä rahoitus kansalliseen toimintaan - Komission harjoittama valvonta kaikkien tuetun hankkeen perusteella ilmoitettujen laskujen sääntöjenmukaisuuden osalta - Alihankkijoiden EMOTR:n tuensaajalta laskuttamat menot kuuluvat tämän valvonnan piiriin

6. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - Rakennerahastojen interventio - Yhteisön myöntämä rahoitus kansalliseen toimintaan - EMOTR:n rahoitustuen hakijoiden ja tuensaajien tiedonanto- ja lojaalisuusvelvollisuus

7. Yhteisön oikeus - Periaatteet - Luottamuksensuoja - Voimassa olevaa oikeutta ilmeisellä tavalla rikkonut henkilö ei voi vedota luottamuksensuojaan

8. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - Rakennerahastojen interventio - Yhteisön myöntämä rahoitus kansalliseen toimintaan - Komission päätökset EMOTR:n rahoitustuen peruuttamisesta sääntöjenvastaisuuksien vuoksi - Oikeusvarmuuden periaatetta ei ole loukattu

(Neuvoston asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 2 kohta)

9. Yhteisön oikeus - Periaatteet - Oikeasuhteisuus - EMOTR:sta myönnettyjen rahoitustukien peruuttaminen, koska tuensaajat eivät ole noudattaneet tuen myöntämispäätöksissä asetettuja investoinnin taloudellisia edellytyksiä - Suhteellisuusperiaatetta ei ole loukattu

(Neuvoston asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen N:o 2052/88 soveltamisesta annetun asetuksen N:o 4253/88, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2082/93, 23 artiklan 2 kohdan mukaan komission virkamiehet tai muut sen henkilökuntaan kuuluvat voivat valvoa paikalla, erityisesti pistokokein, rakennerahastojen rahoittamaa toimintaa.

Sanamuodon yleismuotoisuudesta voidaan päätellä, että tässä säännöksessä annetaan komission virkamiehille ja muille sen henkilökuntaan kuuluville oikeudellinen perusta tarkastaa hankkeita, joita varten maksetaan tai on maksettu tukea rakennerahastosta. Koska päinvastaista ilmaisua ei ole käytetty, on katsottava, että säännöksessä tarkoitetaan mistä tahansa rakennerahastosta, esimerkiksi EMOTR:n ohjausosastosta, rahoitettuja toimia. Minkään seikan perusteella ei voida väittää, että kyseistä säännöstä sovellettaisiin ainoastaan kulloinkin kyseessä olevan jäsenvaltion tai tämän nimeämien viranomaisten päätösten perusteella rahoitustuen kohteena oleviin toimiin, jotka kyseinen jäsenvaltio olisi alistanut komissiolle, eikä hankkeisiin, joita varten maksetaan komission päätöksen perusteella rahoitustukea.

Koska toisin ei ole todettu, on lisäksi katsottava, että asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 2 kohdan mukaisen paikalla tehtävän tarkastuksen voi suorittaa kuka tahansa komission virkamies tai muu sen henkilökuntaan kuuluva, se voidaan suorittaa kyseisen hankkeen toteuttamisvaiheessa, esimerkiksi tukierän maksamista koskevan pyynnön seurauksena, tai tällaisen vaiheen jälkeen ja siinä voidaan tutkia sekä sitä, onko hankkeen käytännön toteuttaminen yhdenmukainen yhteisön säännöstössä ja tuen myöntämispäätöksessä asetettujen tavoitteiden kanssa, että sitä, ovatko hankkeen toteuttamisehdot sääntöjenmukaisia, etenkin hankkeen rahoituksellisen ja kirjanpidollisen hallinnoinnin kannalta.

Mistään asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 2 kohtaan sisältyvästä seikasta ei voida päätellä, että komissiolla ei olisi oikeutta tehdä paikalla tarkastusta kyseisen säännöksen perusteella hankkeen tosiasiallisen loppuun saattamisen jälkeen, kun hankkeeseen on jo aiemmin kohdistettu yksi tai useampi samantyyppinen tarkastus esimerkiksi tuen maksamista koskevien hakemusten yhteydessä. Mikään seikka ei myöskään oikeuta sulkemaan pois komission virkamiesten tai sen muuhun henkilökuntaan kuuluvien mahdollisuutta tehdä kyseisen säännöksen nojalla ristiintarkastuksia, jotka koskevat samanaikaisesti useita EMOTR:sta rahoitettuja hankkeita.

Jos asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 2 kohtaa tulkittaisiin muulla tavalla, komissiolle asetuksen N:o 2052/88 nojalla kuuluvalla velvollisuudella ei olisi enää tehokasta vaikutusta, siltä osin kuin on kyse yhteisön toiminnan tehokkuuden edistämisestä rakennerahastojen avulla EY 158 artiklassa tarkoitetun taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteen saavuttamiseksi.

( ks. 97-101 kohta )

2. Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta annetun asetuksen N:o 2988/95 ja komission paikan päällä suorittamista tarkastuksista ja todentamisista Euroopan yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ja muiden väärinkäytösten estämiseksi annetun asetuksen N:o 2185/96 säännöksiä, jotka koskevat komissiolle kuuluvaa oikeutta valvoa ja tehdä tarkastuksia paikalla, sovelletaan täydentävästi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten yhteisön alakohtaisten asetusten säännösten soveltamista, joihin kuuluu esimerkiksi rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen N:o 2052/88 soveltamisesta annettu asetus N:o 4253/88. Nämä säännökset eivät näin ollen poista sitä oikeudellista perustaa, jonka tällainen säännöstö tarjoaa komissiolle paikalla tehtävien sellaisten tarkastusten suorittamiseksi, joilla on tarkoitus taata yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen.

( ks. 115 kohta )

3. Rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen N:o 2052/88 soveltamisesta annetun asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että jos toiminnan tai toimenpiteen toteuttaminen ei ilmeisesti oikeuta myönnettyyn rahoitustukeen tai osaan siitä ja johtaa aiheellisen tutkimuksen aloittamiseen, komissio pyytää asianomaista jäsenvaltiota esittämään havaintonsa määräajassa. Tämän säännöksen on tulkittava sisältävän komission velvollisuuden antaa kyseiselle jäsenvaltiolle tilaisuus esittää havaintonsa määräajassa ja pidättäytyä asian ratkaisemisesta millään tavoin ennen tämän määräajan päättymistä sillä uhalla, että velvollisuus menettäisi muuten tehokkaan vaikutuksensa. Sen sijaan määräajan päätyttyä komissio voi perustellusti tilanteessa, jossa sen suorittamassa tutkimuksessa on vahvistunut, että sääntöjenvastaisuus on olemassa, toteuttaa jonkin saman asetuksen 24 artiklassa tarkoitetuista toimenpiteistä, vaikka jäsenvaltio ei olisi käyttänyt sille tarjottua mahdollisuutta esittää havaintonsa tietyn määräajan kuluessa. Muunlainen tulkinta merkitsisi sitä, että jäsenvaltiolla olisi mahdollisuus estää määräämättömäksi ajaksi komission päätöksenteko pidättäytymällä vastaamasta komission kirjeeseen, jossa kehotetaan havaintojen esittämiseen.

Lisäksi vaikka komission onkin perusteluvelvollisuutensa vuoksi tarvittaessa vastattava tuen pidättämistä, vähentämistä tai peruuttamista koskevassa päätöksessään asianomaisen jäsenvaltion hallinnollisen menettelyn aikana mahdollisesti esittämiin havaintoihin, asetuksen N:o 4253/88 23 ja 24 artiklan säännökset, joita kantajat väittävät rikotun nyt tarkasteltavassa kanneperusteen osassa, taikka perusteluvelvollisuus eivät luo komissiolle velvoitetta täsmentää, etteivät asianomaiset kansalliset viranomaiset ole esittäneet havaintoja kyseisen menettelyn aikana.

( ks. 156-158 kohta )

4. Koska EY 253 artiklan mukainen perusteluvelvollisuus määräytyy kyseisen säädöksen, päätöksen tai muun toimenpiteen luonteen mukaan, päätöksistä, joilla on vakavia vaikutuksia kantajille, on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä riidanalaisen toimenpiteen tehneen yhteisön toimielimen päättely siten, että niille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt, jotta he voivat puolustaa oikeuksiansa, ja että yhteisöjen tuomioistuimet voivat tutkia toimenpiteen laillisuuden. Lisäksi perusteluvaatimusta on arvioitava asiaan liittyvien olosuhteiden, erityisesti kyseisen toimenpiteen sisällön ja esitettyjen perustelujen luonteen perusteella. Perusteluissa ei tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja siltä osin kuin sitä, ovatko toimenpiteen perustelut EY 253 artiklan mukaisia, on tutkittava paitsi toimenpiteen sanamuodon myös asiayhteyden ja kaikkien asiaa koskevien oikeussääntöjen suhteen.

( ks. 168-170 kohta )

5. Jos hanke saa yhteisön rahoitusta, komissiolla on oikeus tarkastaa kaikkien tämän hankkeen perusteella ilmoitettujen laskujen sääntöjenmukaisuus ja tarvittaessa ilmoittaa sääntöjenvastaisuuden olemassaolosta sekä siitä seikasta, että laskun on laatinut yhteisön rahoituksen saaja taikka sellainen luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, jota rahoituksen saaja on käyttänyt tuetun hankkeen toteuttamisen yhteydessä. Jos komissiolla ei olisi mahdollisuutta valvoa alihankkijoiden EMOTR:n tukea saavalta henkilöltä laskuttamien menojen sääntöjenmukaisuutta, EMOTR voisi joutua suorittamaan perusteettomasti maksuja sellaisiin ilmoitettuihin menoihin liittyen, joiden taloudellisia perusteita ei ole voitu tarkastaa.

( ks. 270 kohta )

6. EMOTR:n rahoitustuen hakijoiden ja tuensaajien on varmistettava, että ne toimittavat komissiolle luotettavia tietoja, jotka eivät ole omiaan johtamaan komissiota harhaan; muuten käyttöön otettu valvonta- ja todistejärjestelmä jonka avulla voidaan tarkistaa, ovatko tuen myöntämisedellytykset täyttyneet, ei voi toimia asianmukaisesti. Mikäli ei anneta luotettavia tietoja, hankkeet, jotka eivät täytä asetettuja edellytyksiä, voisivat saada tukea. Tästä seuraa, että tuenhakijoihin ja -saajiin kohdistuva tiedonanto- ja lojaalisuusvelvollisuus kuuluu EMOTR:n tukijärjestelmään, ja se on olennainen sen moitteettomalle toiminnalle.

( ks. 322 kohta )

7. Kaikilla taloudellisilla toimijoilla, joille toimielimen toiminnan vuoksi on syntynyt perusteltuja odotuksia, on oikeus vedota luottamuksensuojan periaatteeseen. On kuitenkin niin, ettei yritys voi vedota luottamuksensuojan periaatteeseen, jos se on selvästi rikkonut voimassa olevaa oikeutta.

( ks. 387 ja 388 kohta )

8. Ei voida katsoa, että EMOTR:n rahoitustuen peruuttamista koskevilla komission päätöksillä olisi loukattu oikeusvarmuuden periaatetta, joka edellyttää, että oikeussäännöt ovat selviä ja täsmällisiä ja jonka tarkoituksena on taata niiden tilanteiden ja oikeudellisten suhteiden ennakoitavuus, joihin yhteisön oikeutta sovelletaan, koska sovellettavassa lainsäädännössä säädetään komission mahdollisuudesta peruuttaa nämä tuet ja vaatia EMOTR:sta perusteettomasti maksettujen summien palauttamista siinä tapauksessa, että sääntöjenvastaisuuksia on ilmennyt.

( ks. 391 kohta )

9. Yhteisön myöntämien rahoitustukien laatu huomioon ottaen velvollisuus noudattaa tuen myöntämispäätöksestä ilmeneviä taloudellisia edellytyksiä on, samalla lailla kuin velvollisuus todella toteuttaa hanke, tuensaajan keskeinen sitoumus ja siten yhteisön tuen myöntämisedellytys. Lisäksi se, että yhteisön tuen hakijat ja saajat toimittavat komissiolle luotettavia tietoja, jotka eivät ole omiaan johtamaan komissiota harhaan, on välttämätöntä, jotta käyttöön otettu valvonta- ja todistejärjestelmä sen tarkistamiseksi, ovatko tuen myöntämisedellytykset täyttyneet, voi toimia asianmukaisesti.

Tuensaajien velvollisuuksien vakavien laiminlyöntien yhteydessä komissio on voinut kohtuudella päätellä, että jokin muu seuraamus kuin koko tuen peruuttaminen ja EMOTR:sta maksettujen summien vaatiminen palautettaviksi olisi houkutellut vilpilliseen menettelyyn siinä mielessä, että tuensaajilla olisi ollut houkutus joko kasvattaa hankkeeseen otettujen menojen määrää keinotekoisesti yhteisrahoitusvelvollisuutensa välttämiseksi ja mahdollisimman suuren tuen saamiseksi myöntämispäätöksen nojalla EMOTR:sta tai toimittaa virheellisiä tietoja taikka salata joitakin tietoja saadakseen tukea tai kasvattaakseen haetun tuen määrää, koska mahdollisena seuraamuksena olisi ollut ainoastaan se, että tukea olisi vähennetty oikean suuruiseksi sen perusteella, kuinka paljon kuluja tuensaajalle tosiasiallisesti on aiheutunut, ja/tai tuensaajan komissiolle toimittamien tietojen paikkansapitävyyden perusteella.

( ks. 399, 400 ja 402 kohta )

Asianosaiset

Yhdistetyissä asioissa T-141/99, T-142/99, T-150/99 ja T-151/99,

Vela Srl, kotipaikka Milano (Italia),

Tecnagrind SL, kotipaikka Barcelona (Espanja),

edustajanaan asianajaja G. M. Scarpellini, prosessiosoite Luxemburgissa,

kantajana,

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään C. Cattabriga, avustajanaan asianajaja M. Moretto, prosessiosoite Luxemburgissa,

vastaajana,

joissa kantajat vaativat yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta ensinnäkin asiassa T-141/99 kumoamaan 9 päivänä maaliskuuta 1999 tehdyn komission päätöksen C (1999) 540, jolla peruutetaan Vela Srl:lle asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamista koskevista säännöksistä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston ohjausosaston osalta 19 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4256/88 nojalla myönnettävästä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (ohjausosasto) tuesta 30 päivänä kesäkuuta 1992 tehdyllä komission päätöksellä C (1992) 1494 hanketta nro 92.IT.06.001 "Azione sotto forma di un progetto dimostrativo per l'introduzione e promozione della Luffa cylindrica in zone svantaggiate europee" varten myönnetty tuki, toiseksi asiassa T-142/99 kumoamaan 4 päivänä maaliskuuta 1999 tehdyn komission päätöksen C (1999) 541, jolla peruutetaan Sonda Srl:lle asetuksen (ETY) N:o 4256/88 nojalla myönnettävästä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (ohjausosasto) tuesta 26 päivänä marraskuuta 1993 tehdyllä komission päätöksellä C (93) 3401 hanketta nro 93.IT.06.057 "Progetto pilota dimostrativo tendente alla riduzione dei costi di produzione e dei fertilizzanti nelle coltura del girasole" varten myönnetty tuki, kolmanneksi asiassa T-150/99 kumoamaan 4 päivänä maaliskuuta 1999 tehdyn komission päätöksen C (1999) 532, jolla peruutetaan Tecnagrind SL:lle asetuksen (ETY) N:o 4256/88 nojalla myönnettävästä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (ohjausosasto) tuesta 26 päivänä marraskuuta 1993 tehdyllä komission päätöksellä C (93) 3395 hanketta nro 93.ES.06.031 "Progetto dimostrativo per la valorizazione multipla del Vetiver (Vetiveria Zizanioides) in zona mediterranea" varten myönnetty tuki, ja neljänneksi asiassa T-151/99 kumoamaan 4 maaliskuuta 1999 tehdyn komission päätöksen C (1999) 533, jolla peruutetaan Tecnagrind SL:lle asetuksen (ETY) N:o 4256/88 nojalla myönnettävästä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (ohjausosasto) tuesta 13 päivänä syyskuuta 1996 tehdyllä komission päätöksellä C (96) 2235 hanketta nro 95.ES.06.005 "Progetto dimostrativo per la trasformazione del ricino (Ricinus Communis) nelle imprese agricole per l'estarzione di aromi naturali" varten myönnetty tuki,

EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN

(kolmas jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Jaeger sekä tuomarit K. Lenaerts ja J. Azizi,

kirjaaja: hallintovirkamies J. Palacio González,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja käsittelyssä ja 20.2.2002 pidetyssä suullisessa käsittelyssä esitetyn,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

Asiaa koskevat oikeussäännöt

1 Rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa 24 päivänä kesäkuuta 1988 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2052/88 (EYVL L 185, s. 9) katsotaan, että EY 158 artiklan mukaisen taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lisäämiseksi on pyrittävä rakennerahastojen avulla ensinnäkin edistämään hitaasti kehittyvien alueiden kehitystä ja rakennemuutosta sekä nopeuttamaan maatalouden rakenteiden mukauttamista ja edistämään maaseudun kehitystä yhteisen maatalouspolitiikan uudistusten valossa [1 artiklan 1 kohta ja 5 kohdan a ja b alakohta]. Asetusta on muutettu 20 päivänä heinäkuuta 1993 annetulla neuvoston asetuksella N:o 2081/93 (EYVL L 193, s. 5).

2 Asetuksen N:o 2052/88 5 artiklan 2 kohdan e alakohdan alkuperäisessä versiossa säädettiin, että rakennerahastojen osalta rahoitustoiminta voidaan toteuttaa teknisen avun ja valmisteluun liittyvien toimenpiteiden tukemisena. Muutosasetuksessa N:o 2081/93 säädetään, että rakennerahastojen osalta rahoitustoiminta voidaan toteuttaa teknisen avun tukemisena, mukaan lukien tuen valmisteluun, ennakkoarviointiin, seurantaan ja jälkiarviointiin liittyvät toimenpiteet sekä pilotti- ja esittelyhankkeet.

3 Neuvosto antoi 19 päivänä joulukuuta 1988 asetuksen (ETY) N:o 4256/88 asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamista koskevista säännöksistä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston ohjausosaston osalta (EYVL L 374, s. 25). Asetusta on muutettu 20 päivänä heinäkuuta 1993 annetulla neuvoston asetuksella N:o 2085/93 (EYVL L 193, s. 44).

4 Asetuksen N:o 4256/88 8 artiklan alkuperäisen version mukaan EMOTR:sta voidaan rahoittaa asetuksen (ETY) N:o 2052/88 5 artiklan 2 kohdan e) alakohdassa tarkoitetun toiminnan toteuttamista maatalousalueiden kehittämistä tukevien esittelyhankkeiden toteuttamisen osalta, mukaan lukien metsien kehittämistä ja hyödyntämistä koskevat hankkeet (ensimmäinen luetelmakohta), ja sellaisten esittelyhankkeiden toteuttamisen osalta, joiden tarkoituksena on yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen päämääriä vastaavien järjestelmien, tuotantomenetelmien ja -tekniikoiden tarjoamien todellisten mahdollisuuksien osoittaminen viljelijöille (neljäs luetelmakohta). Asetuksella N:o 2085/93 muutetussa saman asetuksen N:o 4256/88 8 artiklassa säädetään, että EMOTR:sta voidaan rahoittaa osana päämäärien toteuttamista, kuitenkin enintään yhdellä prosentilla sen vuosittaisista käyttövaroista, muun muassa maa- ja metsätalouden rakenteiden sopeuttamista koskevien kokeiluhankkeiden toteuttaminen ja maaseudun kehittämisen edistämistä ja esittelyhankkeiden toteuttamista, mukaan lukien metsien kehittämistä ja hyötykäyttöä koskevat hankkeet, sekä maataloustuotteiden jalostusta ja kaupan pitämistä koskevat hankkeet, joiden tavoitteena on yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteita vastaavien tuotannon ja hallinnollisten järjestelmien, menetelmien ja tekniikoiden todellisten mahdollisuuksien osoittaminen.

5 Neuvosto antoi 19 päivänä joulukuuta 1988 myös asetuksen (ETY) N:o 4253/88 rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta (EYVL L 374, s. 1). Asetusta on muutettu 20 päivänä heinäkuuta 1993 annetulla asetuksella N:o 2082/93 (EYVL L 193, s. 20).

6 Asetuksen N:o 4253/88 johdanto-osan 12. perustelukappaleessa todetaan, että yhteisöjen toiminnan rakennerahastojen kautta on tapahduttava ennen kaikkea toimintaohjelmien yhteisrahoituksen muodossa. Toimintaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt on vahvistettu muutetun asetuksen 17 artiklassa.

7 Muutetussa asetuksessa N:o 4253/88 säädetään myös rahoitustuen maksamisesta (21 artikla), varainhoidon valvonnasta (23 artikla) sekä tuen vähentämisestä, pidättämisestä ja peruuttamisesta (24 artikla).

8 Muutetun asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 2 kohdassa säädetään varainhoidon valvonnan osalta seuraavaa:

"Komission virkamiehet tai muut sen henkilökuntaan kuuluvat voivat valvoa paikalla, erityisesti pistokokein, rakennerahastojen rahoittamaa toimintaa sekä hallinto- ja valvontajärjestelmiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti suorittamia tarkastuksia ja rajoittamatta perustamissopimuksen 206 artiklan määräysten soveltamista ja muita perustamissopimuksen 209 artiklan c kohdan mukaisesti suoritettuja tarkastuksia.

Ennen kuin komissio suorittaa tarkastuksen paikalla, se ilmoittaa siitä asianomaiselle jäsenvaltiolle saadakseen kaiken tarpeellisen tuen. Komission mahdollisesti ilman ennakkoilmoitusta paikalla suorittamista tarkastuksista määrätään osana yhteistyöhön osallistumista varainhoitoasetuksen säännösten mukaisesti saavutetussa yhteisymmärryksessä. Jäsenvaltion virkamiehet tai muut sen henkilökuntaan kuuluvat voivat osallistua tarkastuksiin.

Komissio voi pyytää asianomaista jäsenvaltiota suorittamaan paikalla tarkastuksen tarkistaakseen maksupyynnön asianmukaisuuden. Komission virkamiehet voivat osallistua tarkastuksiin ja heidän on tehtävä niin, jos asianomainen jäsenvaltio pyytää sitä.

Komissio huolehtii suorittamiensa tarkastusten toteuttamisesta yhteensovitetusti siten, että samaa tarkoitusta varten ja samana ajanjaksona toistuvia tarkastuksia vältetään. Asianomainen jäsenvaltio ja komissio toimittavat toisilleen viipymättä kaikki aiheelliset tiedot suoritettujen tarkastusten tuloksista".

9 Muutetun asetuksen N:o 4253/88 24 artiklassa säädetään tuen vähentämisen, pidättämisen ja peruuttamisen osalta seuraavaa:

"1. Jos toiminnan tai toimenpiteen toteuttaminen ei ilmeisesti oikeuta siihen myönnettyyn rahalliseen tukeen tai osaan siitä, komissio tekee tapauksesta aiheellisen tutkimuksen yhteistyöhön osallistumista noudattaen, pyytäen erityisesti asianomaista jäsenvaltiota tai muita tämän toiminnan täytäntöönpanoa varten nimeämiä viranomaisia esittämään havaintonsa määräajassa.

2. Tämän tutkimuksen perusteella komissio voi vähentää asianomaiseen toimintaan tai toimenpiteeseen annettua tukea tai pidättää sen, jos tutkimus paljastaa epäsäännöllisyyksiä tai sellaisen huomattavan muutoksen, jolle ei ole pyydetty komission hyväksyntää ja joka vaikuttaa toiminnan tai toimenpiteen laatuun tai niihin olosuhteisiin, joissa ne pannaan täytäntöön.

3. Jokainen aiheettomasti vastaanotettu rahasumma on palautettava komissiolle. Rahasummiin, joita ei palauteta, lisätään viivästyskorko varainhoitoasetuksen säännösten ja niiden yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti, jotka komissio antaa VIII osastossa tarkoitettuja menettelytapoja noudattaen".

Tosiseikat

10 Nyt tarkasteltavat asiat koskevat neljää niistä viidestä hankkeesta, jotka tietyn pienen henkilöryhmän omistamat yritykset olivat esittäneet asetuksen N:o 4256/88 8 artiklan nojalla vuoden 1992 tammikuun ja vuoden 1995 maaliskuun välillä.

11 Asia T-141/99 koskee italialaisen yhtiön Vela Srl (jäljempänä Vela) esittämää Luffa-hanketta luffa cylindrican (pesusienikurkkulaji) hyödyntämiseksi ja markkinoimiseksi Euroopan epäsuotuisilla alueilla. Asiassa T-142/99 on kyse italialaisen Sonda Srl:n (jäljempänä Sonda), jonka oikeudenomistajaksi on nyt tullut Vela, esittämästä hankkeesta auringonkukanviljelyn tuotanto- ja lannoituskulujen vähentämiseksi. Asia T-150/99 liittyy espanjalaisen Tecnagrind SL:n (jäljempänä Tecnagrind) esittämään vetiverin hyväksikäyttöä Välimeren alueella koskevaan hankkeeseen. Asia T-151/99 koskee Tecnagrindin esittämää hanketta risiinin jalostamiseksi maatiloilla luonnollisten aromien uuttamiseksi. Edellisessä kohdassa mainittuna ajanjaksona italialainen Faretra Srl (jäljempänä Faretra) esitti myös hankkeen "metsälaitumien" kehittämiseksi.

Luffa-hanke

12 Vela osoitti komissiolle 17.1.1992 yhteisön tukea koskevan hakemuksen sellaista maataloustieteelliseen kokeiluun ja teolliseen hyödyntämiseen perustuvaa hanketta varten, jonka avulla tietyillä Euroopan epäsuotuisilla alueilla oli tarkoitus ottaa käyttöön luffa cylindrica ja tiedottaa siitä; pesusienikurkkuihin kuuluvan luffa cylindrican kypsällä hedelmällä on erityisen kestävä ja kuitupitoinen hedelmäliha (hanke nro 92.IT.06.001; jäljempänä Luffa-hanke).

13 Kyseisestä hakemuksesta käy ilmi, että Luffa-hanke oli tarkoitu toteuttaa Algherossa Sassarin provinssissa (Italiassa) sijaitsevalla, Troglian hallussa olevalla maatilalla. Hankkeella pyrittiin korvaamaan muissa kuin elintarvikkeissa olevissa tuotteissa kemialliset ja synteettiset aineet biologisesti hajoavilla aineilla. Vela ilmoitti omaavansa erinomaisen ammatillisen pätevyyden näihin aineisiin liittyvissä kysymyksissä ja aikovansa jatkaa tutkimuksiaan alalla. Se toi esiin yhteytensä Sassarin yliopiston maa- ja metsätaloustieteelliseen tiedekuntaan sekä Sassarin provinssin maa- ja metsätalouden tarkastuselimeen (jäljempänä tarkastuselin) sekä huomautti näiden kummankin osoittaneen kiinnostusta hanketta kohtaan.

14 Henkilömäärän kannalta Luffa-hanke edellytti hankevastaavaa 26 henkilötyökuukaudeksi, tuotevastaavaa 28 henkilötyökuukaudeksi, teknistä vastuuhenkilöä samaksi ajanjaksoksi, agronomia 24 henkilötyökuukaudeksi ja maataloustyöntekijöitä 140 henkilötyökuukaudeksi. Luffa-hankkeen kokonaisbudjetti oli 2 310 000 ecua. Vela haki yhteisöltä 1 732 500 ecun suuruista rahoitusosuutta, joka oli 75 prosenttia kokonaisbudjetista. Se aikoi kattaa Troglian maatilan avulla 10 prosenttia hankkeesta eli 231 000 ecua sekä pyrki saamaan rahoitusta alueellisilta rahastoilta lopun 15 prosentin kattamiseksi. Se täsmensi saaneensa varmuuden siitä, että italialainen yhtiö SoFIM (jäljempänä SoFIM) antaisi takauksen, joka olisi 25 prosenttia Luffa-hankkeen yhteisrahoitusosuudesta ja joka toteutettaisiin siten, että käyttötilille asetettaisiin luottomarginaali, jota sovellettaisiin Sardinian alueyhteisöjen myöntämien tukien maksamisen myöhästyessä.

15 Komissio myönsi 30.6.1992 tekemällään päätöksellä C (92) 1494 (jäljempänä Luffa-hankkeen rahoituspäätös) Velalle EMOTR:n tukiosastosta tukea Luffa-hankkeeseen (päätöksen 1 artikla).

16 Päätöksen 2 artiklan mukaan Luffa-hankkeen toteuttamisajanjakso oli 45 kuukautta kyseisen päätöksen päivämäärästä eli se alkoi 30.6.1992 ja päättyi 31.3.1996.

17 Saman päätöksen 3 artiklan mukaan Luffa-hankkeen arvioidut kokonaiskustannukset eli 2 310 000 ecua olivat täysin tukikelpoisia, ja yhteisön rahoituksen enimmäismääräksi vahvistettiin 1 470 000 ecua. Artiklassa määrättiin myös, että jos tosiasiallisesti aiheutuvat kustannukset saisivat aikaan ennakoitujen tukikelpoisten kustannusten pienenemisen, tuen määrää pienennettäisiin vastaavassa suhteessa tuen jäännöserää maksettaessa.

18 Rahoitussuunnitelma on esitetty Luffa-hanketta koskevan rahoituspäätöksen liitteessä I ja siitä käy ilmi, että Luffa-hankkeen lopusta rahoituksesta vastaisi tarkastuselin 350 000 ecun ja Vela 490 000 ecun suuruisen summan osalta.

19 Saman päätöksen liitteessä II vahvistettujen rahoitusehtojen mukaan komissiolla oli oikeus vaatia eri menoja koskevien rahoitustietojen tarkastamiseksi lupaa tarkastaa kaikki alkuperäiset tositteet tai niiden oikeaksi todistetut jäljennökset sekä suorittaa tämä tarkastus suoraan paikalla taikka pyytää kyseisten asiakirjojen lähettämistä (5 kohta). Rahoitusehdoissa täsmennetään lisäksi, että jos jotakin kyseisessä liitteessä mainituista ehdoista rikottaisiin tai jos toteutettaisiin liitteen I ulkopuolisia toimia, komissio saattoi pidättää itsellään, tai peruuttaa tuen taikka vähentää sen määrää ja vaatia maksettua osuutta palautettavaksi (10 kohta).

20 Komissio maksoi 24.9.1992 Velalle ensimmäisen, 584 000 ecun suuruisen erän.

21 Vela pyysi 3.5.1993 toisen erän eli 438 000 ecun suuruisen summan maksamista. Suoritettuaan 19.7.-23.7.1993 hallinnollisen rahoitustarkastuksen paikalla sekä vierailtuaan esittelytiloilla komissio totesi, ettei mitään erityisiä sääntöjenvastaisuuksia ollut havaittu, ja maksoi toisen tukierän.

22 Vela ilmoitti 11.3.1994 ja 23.3.1994 päivätyissä kirjeissään komissiolle, että koska tarkastuselin ei ollut myöntänyt sille Luffa-hankkeen rahoituspäätöksen mukaista 350 000 ecun rahoitusta, SoFIM:n käyttöön asettama rahamäärä oli kasvanut 580 000 ecusta 840 000 ecuun.

23 Komissio vastaanotti Velalta 11.6.1996 maksupyynnön, joka koski 438 000 ecun suuruista yhteisön tuen jäännöserää.

24 Komissio suoritti uuden tarkastuksen paikalla 22.7.-26.7.1996. Sen lisäksi, että tiettyjä menoja ei pidetty tukikelpoisina, mitään muita sääntöjenvastaisuuksia ei havaittu tässä yhteydessä.

25 Komissio suoritti 17.12.1996 Velalle yhteisön tuen jäännöserän.

Girasole-hanke

26 Sonda esitti komissiolle 8.9.1993 hakemuksen yhteisön tuen saamiseksi pilotti- ja kokeiluhankkeeseen, jolla oli tarkoitus vähentää tuotantokustannuksia ja lannoitteiden käyttöä auringonkukan viljelyssä (hanke nro 93.IT.06.057; jäljempänä Girasole-hanke).

27 Hakemuksesta käy ilmi, että Girasole-hanke oli tarkoitus toteuttaa Santa Margerita -nimisellä maatilalla, joka sijaitsee Sassarin provinssissa (Italiassa). Hankkeen avulla oli tarkoitus vähentää teknisiä ja tuotannollisia kustannuksia auringonkukan viljelyssä "peittelymenetelmällä"; tämä menetelmä perustuu siihen, että pelloille levitetään vedenkestäviä peitteitä, jotka estävät väärien kasvien kasvamisen ja mahdollistavat huomattavat säästöt kasteluveden käytössä. Hankkeen toteuttaminen edellytti vähintään 14:ää työntekijää.

28 Komissio myönsi 26.11.1993 tekemällään päätöksellä C (93) 3401 (jäljempänä Girasole-hankkeen rahoituspäätös) Sondalle EMOTR:n tukiosastosta tukea Girasole-hankkeeseen (päätöksen 1 artikla).

29 Päätöksen 2 artiklan mukaan Girasole-hankkeen toteuttamisajanjakso oli 25 kuukautta, ja se alkoi 1.11.1993 ja päättyi 31.12.1995.

30 Girasole-hankkeen kokonaiskustannukset olivat 1 235 000 ecua. Päätöksen 3 artiklan mukaan kustannuksista tukikelpoisia olivat 1 036 000 ecua ja yhteisön rahoitustuen enimmäismäärä oli 777 000 ecua. Artiklassa määrättiin myös, että jos tosiasiallisesti aiheutuvat kustannukset saisivat aikaan ennakoitujen tukikelpoisten kustannusten pienenemisen, tuen määrää pienennettäisiin vastaavassa suhteessa tuen jäännöserää maksettaessa.

31 Rahoitussuunnitelma on esitetty Girasole-hanketta koskevan rahoituspäätöksen liitteessä I ja siitä käy ilmi, että Girasole-hankkeen lopusta rahoituksesta eli 458 000 ecusta vastaisi Sonda.

32 Saman päätöksen liitteessä II vahvistettujen rahoitusehtojen mukaan komissiolla oli oikeus vaatia eri menoja koskevien rahoitustietojen tarkastamiseksi lupaa tarkastaa kaikki alkuperäiset tositteet tai niiden oikeaksi todistetut jäljennökset sekä suorittaa tämä tarkastus suoraan paikalla taikka pyytää kyseisten asiakirjojen lähettämistä (5 kohta). Rahoitusehdoissa täsmennetään lisäksi, että jos jotakin kyseisessä liitteessä mainituista ehdoista rikottaisiin tai jos toteutettaisiin liitteen I ulkopuolisia toimia, komissio saattoi pidättää itsellään, tai peruuttaa tuen taikka vähentää sen määrää ja vaatia maksettua osuutta palautettavaksi (10 kohta).

33 Komissio suoritti Sondalle 11.1.1994 ensimmäisen erän, joka oli 310 800 ecua eli 40 prosenttia yhteisön tuesta. Toisen erän eli 233 100 ecua se maksoi Sondalle 11.1.1994. Komissio suoritti Sondalle 31.5.1996 yhteisön tukea koskevan jäännöserän.

34 Sonda sulautettiin Velaan 1997 fuusiotoimenpiteiden yhteydessä.

Vetiver-hanke

35 Tecnagrind esitti komissiolle 15.9.1993 hakemuksen yhteisön tuen saamiseksi kokeiluhankkeeseen, joka koski Välimeren alueella kasvavan, juuriltaan erityisen kestävän ja kuitupitoisen vetiverin hyödyntämismahdollisuuksia (hanke nro 92.ES.06.031; jäljempänä Vetiver-hanke).

36 Hakemuksesta käy ilmi, että Vetiver-hankkeen tarkoituksena oli eroosion välttämiseksi edistää vetiverin viljelemistä itserahoitusmenetelmällä, joka oli sidoksissa kyseisen kasvin uutteiden myymiseen hajuvesiteollisuudelle.

37 Vetiver-hankkeeseen sisältyi 10 hehtaarin suuruisen maa-alan vuokraaminen 30 kuukaudeksi, valmistelutöitä vetiverin viljelysmaalla, konsultointikuluja ja tekniseen valvontaan liittyviä kuluja, joihin laskettiin käytettävän 10 henkilötyökuukautta, liikuteltavan turbokäyttöisen tislauslaitteen vuokraaminen uuttamista varten, sellaisten välineiden ostaminen, jotka olivat tarpeen kasvien ja lopputuotteiden valvonnassa, henkilöstökustannuksia, joiden arvioitiin olevan 10 kuukautta työntekijää kohden sekä muita kustannuksia, jotka liittyivät ulkopuolisten laboratorion käyttökustannuksiin ja lupiin sekä teknisten henkilöiden ja asiaan erikoistuneiden tutkijoiden palveluihin.

38 Komissio myönsi 26.11.1993 tekemällään päätöksellä C (93) 3395 (jäljempänä Vetiver-hankkeen rahoituspäätös) Tecnagrindille EMOTR:n tukiosastosta tukea Vetiver-hankkeeseen (päätöksen 1 artikla).

39 Päätöksen 2 artiklan mukaan Vetiver-hankkeen toteuttamisajanjakso oli 30 kuukautta, ja se alkoi tammikuussa 1994 ja päättyi kesäkuussa 1996.

40 Vetiver-hankkeen kokonaiskustannukset olivat 1 261 131 ecua. Päätöksen 3 artiklan mukaan kustannuksista tukikelpoisia olivat 1 237 125 ecua ja yhteisön rahoitustuen enimmäismäärä oli 927 843 ecua. Artiklassa määrättiin myös, että jos tosiasiallisesti aiheutuvat kustannukset saisivat aikaan ennakoitujen tukikelpoisten kustannusten pienenemisen, tuen määrää pienennettäisiin vastaavassa suhteessa tuen jäännöserää maksettaessa.

41 Rahoitussuunnitelma on esitetty Vetiver-hanketta koskevan rahoituspäätöksen liitteessä I ja siitä käy ilmi, että Vetiver-hankkeen lopusta rahoituksesta eli 333 288 ecusta vastaisi Tecnagrind.

42 Saman päätöksen liitteessä II vahvistettujen rahoitusehtojen mukaan komissiolla oli oikeus vaatia eri menoja koskevien rahoitustietojen tarkastamiseksi lupaa tarkastaa kaikki alkuperäiset tositteet tai niiden oikeaksi todistetut jäljennökset sekä suorittaa tämä tarkastus suoraan paikalla taikka pyytää kyseisten asiakirjojen lähettämistä (5 kohta). Rahoitusehdoissa täsmennetään lisäksi, että jos jotakin kyseisessä liitteessä mainituista ehdoista rikottaisiin tai jos toteutettaisiin liitteen I ulkopuolisia toimia, komissio saattoi pidättää itsellään, tai peruuttaa tuen taikka vähentää sen määrää ja vaatia maksettua osuutta palautettavaksi (10 kohta).

43 Komissio suoritti Tecnagrindille 13.1.1994 ensimmäisen erän, joka oli 371 137 ecua eli 40 prosenttia yhteisön tuesta Vetiver-hankkeelle.

44 Toisen erän, joka oli 278 352 ecua eli 30 prosenttia yhteisön tuesta, se maksoi Tecnagrindille 19.1.1995.

45 Tecnagrind osoitti 24.12.1996 komissiolle Vetiver-hanketta koskevan loppuselvityksensä. Se lähetti hanketta koskevia lisäasiakirjoja 12.2.1997 ja 27.3.1997.

46 Tecnagrind pyysi 20.3.1997 komissiota maksamaan jäännöserän, joka oli 278 353 ecua. Se pyysi tätä komissiolta uudelleen 5.6.1997.

47 Komissio ilmoitti 12.6.1997 Tecnagrindille alkaneensa yleisesti tarkastaa kaikkia asetuksen N:o 4256/88 8 artiklan nojalla rahoittamiaan hankkeita niiden teknisen toteutuksen ja kirjanpidon kannalta ja totesi, että koska tämä tarkastus oli niin laaja, se kykenisi suorittamaan jäännöserän vasta noin viiden kuukauden kuluttua.

Ricino-hanke

48 Tecnagrind osoitti 31.3.1995 komissiolle hakemuksen yhteisön rahoituksen saamiseksi kokeiluhankkeelle, joka koski risiinin jalostamista maatiloilla luonnollisten aromien uuttamiseksi. (hanke nro 95.ES.06.005; jäljempänä Ricino-hanke).

49 Hakemuksesta käy ilmi, että Ricino-hankkeen tavoitteena oli viljellä risiiniä ja jalostaa sitä niin, että siitä saataisiin luonnollisen käymismenettelyn avulla erotettua persikan aromi, jonka uuttaminen itse hedelmästä on hyvin kallista. Ricino-hankkeen avulla oli tarkoitus osoittaa, että tällainen viljelys oli kannattavaa, ja luoda työpaikkoja. Hankkeen toteuttaminen oli uskottu andalusialaiselle osuuskunnalle Compo de Paternalle. Kaksi muuta espanjalaista yritystä, Codema, SA (jäljempänä Codema) ja Genforsa, SA (jäljempänä Genforsa) osallistuisivat Ricino-hankkeeseen ja rahoittaisivat sitä kumpikin 5 prosentin osuudella.

50 Komissio myönsi 13.9.1996 tekemällään päätöksellä C (96) 2235 (jäljempänä Ricino-hankkeen rahoituspäätös) Tecnagrindille EMOTR:n tukiosastosta tukea Ricino-hankkeeseen (päätöksen 1 artikla).

51 Päätöksen 2 artiklan mukaan yhteisön rahoitusta myönnettiin hankkeelle ajanjaksoksi 1.1.1996-30.6.1999.

52 Ricino-hanke oli tarkoitus toteuttaa 28 kuukauden kuluessa vuoden 1996 syyskuun ja vuoden 1998 joulukuun välisenä aikana. Hankkeen kokonaiskustannusten arvioitiin olevan 1 264 674 ecua. Päätöksen 3 artiklan mukaan kustannuksista tukikelpoisia olivat 1 262 674 ecua ja yhteisön rahoitustuen enimmäismäärä oli 947 005 ecua. Artiklassa määrättiin myös, että jos tosiasiallisesti aiheutuvat kustannukset saisivat aikaan ennakoitujen tukikelpoisten kustannusten pienenemisen, tuen määrää pienennettäisiin vastaavassa suhteessa tuen jäännöserää maksettaessa.

53 Rahoitussuunnitelma on esitetty Ricino-hanketta koskevan rahoituspäätöksen liitteessä I ja siitä käy ilmi, että Ricino-hankkeen lopun rahoituksen osalta 191 401 ecusta vastaisi Tecnagrind, 63 134 ecusta vastaisi Codema ja 63 134 ecusta vastaisi Genforsa.

54 Saman päätöksen liitteessä II vahvistettujen rahoitusehtojen mukaan komissiolla oli oikeus vaatia eri menoja koskevien rahoitustietojen tarkastamiseksi lupaa tarkastaa kaikki alkuperäiset tositteet tai niiden oikeaksi todistetut jäljennökset sekä suorittaa tämä tarkastus suoraan paikalla taikka pyytää kyseisten asiakirjojen lähettämistä (5 kohta). Rahoitusehdoissa täsmennetään lisäksi, että jos jotakin kyseisessä liitteessä mainituista ehdoista rikottaisiin tai jos toteutettaisiin liitteen I ulkopuolisia toimia, komissio saattoi pidättää itsellään, tai peruuttaa tuen taikka vähentää sen määrää ja vaatia maksettua osuutta palautettavaksi (10 kohta).

55 Komissio suoritti 20.1.1997 Tecnagrindille ensimmäisen, 378 802 ecun suuruisen erän, joka oli 40 prosenttia yhteisön tuesta Ricino-hankkeelle.

56 Tecnagrind osoitti 15.5.1997 komissiolle teknisen väliselvityksen Ricino-hankkeen etenemisestä.

57 Se pyysi 7.7.1997 komissiota suorittamaan yhteisön tuen toisen erän.

Pascolo Arboreo -hanke

58 Faretra esitti 8.9.1993 komissiolle tukihakemuksen sellaista pilotti- ja kokeiluhanketta varten, jolla pyrittiin kehittämään Välimeren alueella ympäristöä kunnioittavaa laajamittaista eläinteknologiaa ("metsälaitumet"; hanke nro 93.IT.06.058; jäljempänä Pascolo Arboreo -hanke). Komissio myönsi 26.11.1993 tekemällään päätökselle Faretralle tukea EMOTR:sta 890 625 ecua Pascolo Arboreo -hanketta varten. Tuki suoritettiin kokonaisuudessaan Faretralle.

Paikalla tehdyt tarkastukset heinä- ja marraskuussa 1997

59 Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuimen (jäljempänä tilintarkastustuomioistuin) tammikuussa 1997 erääseen irlantilaiseen hankkeeseen suorittaman tarkastuksen seurauksena komissio päätti aloittaa tarkastukset, jotka kohdistettaisiin tiettyihin asetuksen N:o 4256/88 8 artiklan nojalla rahoitettuihin hankkeisiin, koska se epäili, että olemassa olisi järjestäytynyt verkosto yhteisön tukien saamiseksi petollisin menettelyin. Tarkastukset kohdistettiin hankkeisiin Luffa, Girasole, Pascolo Arboreo, Vetiver ja Ricino.

60 Komissio ilmoitti Velalle, Sondalle ja Tecnagrindille 10.6.1997 päivätyissä kirjeissään aikeistaan kohdistaa paikalla asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan mukaisesti tarkastuksia toimivaltaansa kuuluvaan hankkeeseen tai kuuluviin hankkeisiin.

61 Vetiver- ja Ricino-hankkeiden tarkastukset paikalla tehtiin 22.-25.7.1997. Niiden suorittajina oli virkamiehiä komission maatalouden pääosastosta ja varainhoidon valvonnan pääosastosta sekä petostentorjuntayksikön (UCLAF) koordinointiyksiköstä. Varainhoidon valvonnan pääosaston ja UCLAFin virkamiehet laativat myöhemmin kertomuksia, joissa he toivat esiin omat päätelmänsä. Eräs Intervención General del Estadon (Espanjan valtiovarainministeriön osasto) virkamies osallistui tarkastuksiin, joita yhteisön virkamiehet suorittivat.

62 Komissio katsoi, että sillä oli edellisessä kohdassa mainittujen kertomusten päätelmien perusteella riittävästi tietoa asiasta aloittaakseen tuen peruuttamista koskevan menettelyn Vetiver- ja Ricino-hankkeen osalta, ja se päätti kohdistaa tarkastuksen italialaisiin hankkeisiin.

63 Komissio ilmoitti 23.9.1997 päivätyissä kirjeissään Velalle ja Sondalle aikomuksestaan suorittaa 10.11.1997 alkaen tarkastuksen paikalla vastaavasti Luffa- ja Girasole-hankkeiden osalta asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan nojalla. Samansisältöinen kirje osoitettiin myös Faretralle Pascolo Arboreo -hankkeeseen liittyen.

64 Tarkastus tehtiin 10.-14.11.1997 ensin Milanossa ja sitten Sassarissa. Tarkoituksena oli tarkastaa hankkeet Luffa, Girasole ja Pascolo Arboreo sekä täydentää heinäkuussa 197 Vetiver- ja Ricino-hankkeisiin kohdistettua tarkastusta. Tarkastuksen suorittivat maatalouden pääosaston, varainhoidon valvonnan pääosaston ja UCLAFin virkamiehet. Ragioneria Generale dello Staton (Italian yleinen tilintarkastuselin) virkamiehiä osallistui tarkastukseen. Varainhoidon valvonnan pääosaston virkamies laati tarkastuksen perusteella kertomuksen, jossa se suositteli kyseisiin hankkeisiin myönnettyjen tukien peruuttamista koskevan menettelyn aloittamista sekä näitä hankkeita varten perusteettomasti maksettujen summien vaatimista palautettaviksi. Italian julkishallinnon virkamiehet laativat lisäksi pöytäkirjan, jossa he esittivät Velan toimipaikassa Milanossa 10.-12.11.1997 suoritetussa tarkastuksessa tehtyjä havaintoja.

Hallinnollinen menettely

65 Komissio ilmoitti 3.4.1998 päivätyissä kirjeissään Velalle, Sondalle ja Tecnagrindille, että se oli asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan nojalla tarkastanut rahoitustuet, joita niille oli myönnetty niiden vastuulla olleiden hankkeiden rahoitukseen, ja että koska tarkastuksissa oli ilmennyt seikkoja, jotka saattoivat merkitä sääntöjenvastaisuuksia, se oli päättänyt aloittaa asetuksen N:o 4253/88 kyseisen artiklan ja kunkin rahoituspäätöksen liitteessä II olevan 10 kohdan mukaisen menettelyn. Näissä kirjeissä täsmennettiin, mistä seikoista oli kyse.

66 Komissio asetti Velalle, Sondalle ja Tecnagrindille kuuden viikon määräajan, jonka aikana ne saattoivat toimittaa komissiolle selvityksiä sekä kirjanpito- ja hallintoasiakirjoja, joiden avulla voitaisiin osoittaa EMOTR:n tuen myöntämisen yhteydessä niille asetettujen velvollisuuksien täydellinen noudattaminen.

67 Se pyysi samaan aikaan huomautuksia Italian tasavallalta Luffa- ja Girasole-hankkeiden osalta ja Espanjan kuningaskunnalta Vetiver- ja Ricino-hankkeiden osalta.

68 Vela ja Tecnagrind esittivät 19.6.1998 päivätyissä kirjeissään huomautuksensa siten, että Vela vastasi Luffa- ja Girasole-hankkeita koskeviin ja Tecnagrind Vetiver- ja Ricino-hankkeita koskeviin kysymyksiin.

Asiaa T-141/99 koskeva riidanalainen päätös

69 Komissio peruutti 9.3.1999 tekemällään päätöksellä (jäljempänä asiaa T-141/99 koskeva riidanalainen päätös) asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 kohdan nojalla Velalle myöntämänsä rahoitustuen ja vaati tätä palauttamaan 1 470 000 euroa.

70 Päätöksessään komissio toteaa muun muassa seuraavaa:

"1. Rahoituspäätöksen mukaan [Luffa-]hanketta varten hyväksyttyjen menojen se osuus, jota yhteisön rahoitustuki ei kattanut, eli 840 000 ecua, oli tarkoitus rahoittaa tavalla, josta vastasi tuensaaja. [Vuoden 1997 marraskuussa] suoritetun tarkastuskäynnin yhteydessä tehtyjen havaintojen perusteella on syntynyt aihetta epäillä [Luffa-]hankkeen yhteisrahoitusta.

2. Kyseistä hanketta sekä neljää muuta sellaista hanketta, joihin on myönnetty asetuksen N:o 4256/88 8 artiklan mukaista yhteisön tukea, koskevien kirjanpitoasiakirjojen samanaikainen tutkiminen on osoittanut, että näiden viiden hankkeen tuensaajayhtiöiden, niiden tiettyjen osakkaiden sekä joidenkin näihin osakkaisiin taloudellisessa etuyhteydessä olevien yritysten välillä on ollut sisäinen rahansiirtojärjestelmä. Kyseiset hankkeet (ja vastaavat tuensaajayhtiöt) ovat nyt kyseessä oleva hanke (tuensaaja: Vela Srl), hanke nro 9[3].IT.06.057 (tuensaaja: Sonda Srl), hanke nro 93.IT.06.058 (tuensaaja: Faretra Srl), hanke nro 93.ES.06.031 (tuensaaja: Tecnagrind SL), hanke nro 95.ES.06.005 (tuensaaja: Tecnagrind SL). Kyseiset osakkaat ovat Claudio Zarotti ja Marco Troglia. Tuensaajayhtiöiden osakkaisiin taloudellisessa etuyhteydessä olevia yrityksiä ovat AITEC Srl, Noesi Sas ja Azienda agricola Barrank. Yhtiöiden, osakkaiden ja näihin taloudellisessa etuyhteydessä olevien yritysten väliset varainsiirrot ovat olleen noin 10 miljardia Italian liiraa (ITL) eli 65 prosenttia komissiolle kaikkien viiden hankkeen osalta ilmoitetuista menoista (tai menoista, jotka oli ennakoitu loppuun saattamatta olevien hankkeiden osalta). Komission yksiköt ovat hahmottaneet kokonaiskuvan sisäisistä varainsiirroista ja saaneet näin selville, että niihin osallistuneet yhtiöt ovat pääosin tietyn rajatun luonnollisten henkilöiden ryhmän omistuksessa. Kyseisten viiden hankkeen osalta tukea saavien yhtiöiden ja näihin yhtiöihin taloudellisessa etuyhteydessä olevien yritysten järjestelmällisesti suorittama alihankintatoiminta on saanut aikaan tulonlähteen, jonka taloudellisia perusteita ei ole osoitettu ja joka on perusteettomasti muodostanut tuensaajan yhteisrahoitusosuuden.

3. Faretra Srl:n, Sonda Srl:n, AITEC Srl:n, Baldassarren, Azienda agricola Barrankin ja Claudio Zarottin tuensaajalta laskuttamat menot, joiden summa (3 000 000 000 ITL) on 60 prosenttia hankkeesta aiheutuviksi ilmoitetuista kokonaiskuluista, eivät ole perusteltuja. Neljän alihankkijan (Faretra Srl, Sonda Srl, AITEC Srl, Baldassarre) osallistumisesta oli tehty sopimuksia, joihin sisältyi henkilöstön, laitteiston ja erityispätevyyden käyttöön asettamista). Näiden neljän alihankkijan kirjanpitoasiakirjojen ja inventaarioluettelojen perusteella tehdyissä tarkastuksissa on käynyt ilmi, että näillä neljällä ei ollut henkilöstöä eikä erityislaitteistoa. Niiltä puuttui näin ollen erityispätevyys eikä millään seikalla ole perusteltu niiden osallistumista [Luffa-]hankkeen toteutukseen. Näille yrityksille ei myöskään ole aiheutunut kuluja, joilla laskutusta voitaisiin perustella.

4. Useat muiden yhtiöiden laatimat laskut eivät ole riittävän perusteltuja tai niissä ilmenee epäsuhta maksetun hinnan ja suoritetun palvelun välillä. Tässä yhteydessä on kyse erityisesti seuraavista laskuista:

a) yhtiölle Magenta Finance maksettu lasku, jonka suuruus on 61 882 002 ITL (noin 29 999 ecua) ja joka koskee käsikirjaa siitä, miten asia tuodaan tutuksi maataloustuottajille; tätä käsikirjaa ei ole kyetty esittämään komission tarkastajille;

b) Dententorille maksettu lasku, jonka suuruus on 20 939 ecua ja joka koskee 'toteuttamiskelpoisuuden tutkimiseen liittyvää palkkiota sekä palkkioita luonnoksista ja hahmotelmista puristimesta, jonka avulla luffa cylindrican kuidut tiivistettäisiin alhaisessa lämpötilassa';

c) Cedarcliffille maksettu lasku, jonka kokonaismäärä on 133 057 ecua ja joka koskee muun muassa tiedostoa 160 yrityksestä, joiden parissa tuensaajan oli tarkoitus tuoda asiaa tutuksi. Tuensaaja ei ole kyennyt perustelemaan tarjotusta palvelusta laskutettua hintaa."

Asiaa T-142/99 koskeva riidanalainen päätös

71 Komissio peruutti 4.3.1999 tekemällään päätöksellä (jäljempänä asiaa T-142/99 koskeva riidanalainen päätös) asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 kohdan nojalla Sondalle myöntämänsä rahoitustuen ja vaati tätä palauttamaan 770 000 euroa.

72 Komissio toteaa tässä päätöksessään muun muassa seuraavaa:

"1. Rahoituspäätöksen mukaan [Girasole-]hanketta varten hyväksyttyjen menojen se osuus, jota yhteisön rahoitustuki ei kattanut, eli 458 000 ecua, kuului tuensaajan rahoitettavaksi. [Vuoden 1997 marraskuussa] suoritetun tarkastuskäynnin yhteydessä tehtyjen havaintojen perusteella [...] on syntynyt aihetta epäillä [Girasole-]hankkeen yhteisrahoitusta.

2. Kyseistä hanketta sekä neljää muuta sellaista hanketta, joihin on myönnetty asetuksen N:o 4256/88 8 artiklan mukaista yhteisön tukea, koskevien kirjanpitoasiakirjojen samanaikainen tutkiminen on osoittanut, että näiden viiden hankkeen tuensaajayhtiöiden, niiden tiettyjen osakkaiden sekä joidenkin näihin osakkaisiin taloudellisessa etuyhteydessä olevien yritysten välillä on ollut sisäinen rahansiirtojärjestelmä. Kyseiset hankkeet (ja vastaavat tuensaajayhtiöt) ovat nyt kyseessä oleva hanke (tuensaaja: Sonda Srl), hanke nro 92.IT.06.001 (tuensaaja: Vela Srl), hanke nro 93.IT.06.058 (tuensaaja: Faretra Srl), hanke nro 93.ES.06.031 (tuensaaja: Tecnagrind SL), hanke nro 95.ES.06.005 (tuensaaja: Tecnagrind SL). Kyseiset osakkaat ovat Claudio Zarotti ja Marco Troglia. Tuensaajayhtiöiden osakkaisiin taloudellisessa etuyhteydessä olevia yrityksiä ovat AITEC Srl, Noesi Sas ja Azienda agricola Barrank. Yhtiöiden, osakkaiden ja näihin taloudellisessa etuyhteydessä olevien yritysten väliset varainsiirrot ovat olleen noin 10 miljardia Italian liiraa (ITL) eli 65 prosenttia komissiolle kaikkien viiden hankkeen osalta ilmoitetuista menoista (tai menoista, jotka oli ennakoitu loppuun saattamatta olevien hankkeiden osalta). Komission yksiköt ovat hahmottaneet kokonaiskuvan sisäisistä varainsiirroista ja saaneet näin selville, että niihin osallistuneet yhtiöt ovat pääosin tietyn rajatun luonnollisten henkilöiden ryhmän omistuksessa. Kyseisten viiden hankkeen osalta tukea saavien yhtiöiden ja näihin yhtiöihin taloudellisessa etuyhteydessä olevien yritysten järjestelmällisesti suorittama alihankintatoiminta on saanut aikaan tulonlähteen, jonka taloudellisia perusteita ei ole osoitettu ja joka on perusteettomasti muodostanut tuensaajan yhteisrahoitusosuuden.

3. Kahden yhtiön laskuttamat menot (Faretra Srl: noin 1 155 000 000 ITL ja Noesi Sas: noin 830 000 000 ITL) käsittävät 90 prosenttia kyseisen hankkeen ilmoitetuista kokonaismenoista (2 255 934 354 ITL) eikä niitä ole perusteltu.

Näiden kahden yhtiön osallistuminen oli tapahtunut sopimuksilla henkilökunnan, laitteiston ja erityispätevyyden käyttöön asettamisesta. Näiden yhtiöiden kirjanpitoasiakirjoihin ja inventaarioluetteloihin kohdistetuissa tarkastuksessa on käynyt ilmi, ettei niillä ollut henkilökuntaa eikä erityislaitteistoa. Niiltä puuttui näin ollen erityispätevyys eikä millään seikalla ole perusteltu niiden osallistumista kyseisen hankkeen toteutukseen. Näille eri yrityksille ei myöskään ole aiheutunut kuluja, joilla laskutusta voitaisiin perustella."

Asiaa T-150/99 koskeva riidanalainen päätös

73 Komissio peruutti 4.3.1999 tekemällään päätöksellä (jäljempänä asiaa T-150/99 koskeva riidanalainen päätös) asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 kohdan nojalla Tecnagrindille myöntämänsä rahoitustuen ja vaati tätä palauttamaan 649 490 euroa.

74 Komissio toteaa päätöksessään muun muassa seuraavaa:

"1. Kyseistä hanketta sekä neljää muuta sellaista hanketta, joihin on myönnetty asetuksen N:o 4256/88 8 artiklan mukaista yhteisön tukea, koskevien kirjanpitoasiakirjojen tarkastelun perusteella voidaan todeta, että näiden viiden hankkeen tuensaajayhtiöiden, niiden tiettyjen osakkaiden sekä joidenkin näihin osakkaisiin taloudellisessa etuyhteydessä olevien yritysten välillä on ollut sisäinen rahansiirtojärjestelmä. Kyseiset hankkeet (ja vastaavat tuensaajayhtiöt) ovat nyt kyseessä oleva hanke (tuensaaja: Tecnagrind SL), hanke nro 92.IT.06.001 (tuensaaja: Vela Srl), hanke nro 93.IT.06.057 (tuensaaja: Sonda Srl), hanke nro 9[5].ES.06.005 (tuensaaja: Tecnagrind SL), hanke nro 93.IT.06.058 (tuensaaja: Faretra Srl). Kyseiset osakkaat ovat Claudio Zarotti ja Marco Troglia. Tuensaajayhtiöiden osakkaisiin taloudellisessa etuyhteydessä olevia yrityksiä ovat AITEC Srl, Noesi Sas ja Azienda agricola Barrank. Yhtiöiden, osakkaiden ja näihin taloudellisessa etuyhteydessä olevien yritysten väliset varainsiirrot ovat olleen noin 10 miljardia Italian liiraa (ITL) eli 65 prosenttia komissiolle kaikkien viiden hankkeen osalta ilmoitetuista menoista (tai menoista, jotka oli ennakoitu loppuun saattamatta olevien hankkeiden osalta). On käynyt ilmi, että näihin varainsiirtoihin osallistuneet yhtiöt ovat pääosin tietyn luonnollisten henkilöiden ryhmän omistuksessa. Kyseisten viiden hankkeen osalta tukea saavien yhtiöiden ja näihin yhtiöihin taloudellisessa etuyhteydessä olevien yritysten järjestelmällisesti suorittama alihankintatoiminta on saanut aikaan tulonlähteen, jonka taloudellisia perusteita ei ole osoitettu ja joka on perusteettomasti muodostanut tuensaajan yhteisrahoitusosuuden.

2. Tukihakemuksessa ilmoitetut tiedot eivät vastaa todellisuutta:

a) Hakemuksessa todetaan, että [Tecnagrind] on aktiivinen maatalouspalvelujen tarjoamisen alalla. Yhtiö on kuitenkin perustettu 25.1.1993 ja tukihakemus on osoitettu komissiolle 15.9.1993. Yritys ei ole myöskään harjoittanut mitään toimintaa.

b) Hakemuksessa mainitaan lisäksi, että alueella on suoritettu tutkimuksia ja kokeita yhdessä Murcian yliopiston maataloustieteen laitoksen sekä Murcian alueen maataloustutkimuslaitoksen La Albercan kanssa. Hankkeen johtaja ja vastuuhenkilö Troglia on väittänyt [vuoden 1997 heinäkuussa pidetyn] tarkastuskäynnin yhteydessä, että tutkimus- ja kokeilutoiminnan olivat toteuttaneet yksinomaan nämä laitokset ilman että tuensaaja olisi osallistunut toimintaan.

3. Tarkastuskäynnin yhteydessä [Tecnagrind] ei ole esittänyt yhtään asiakirjaa, jonka avulla olisi osoitettu hankkeen 25-prosenttinen yhteisrahoitus rahoituspäätöksen liitteessä I olevassa 7 kohdassa edellytetyllä tavalla.

4. Loppuselvityksessä todetaan, että vetiverin tuotantoon ja sen juurien erottamiseen käytettävä viljelyala on 2 hehtaaria. Komissio on paikalla tehdyssä tarkastuksessa todennut, että viljelyyn oli käytetty vain puoli hehtaaria.

5. Omistajan tekemästä vuokramaata koskevasta laskusta käy ilmi, että pinta-ala on ollut 4 eikä 10 hehtaaria, kuten loppuselvityksessä väitetään. Lisäksi tarkastuksen yhteydessä esitettyjen eri laskujen mukaan vuokrauskustannukset ovat olleet 712 000 Espanjan pesetaa (ESP), vaikka näitä kustannuksia varten varatut menot olivat budjetissa 10 934 772 ESP. Erotus on käytetty muiden kustannusten kattamiseen ilman päätöksen liitteessä II olevassa 1 kohdassa edellytettyä komissio ennakkolupaa.

6. Hankkeeseen kuuluviksi on myös 50 prosentin osalta osoitettu perustelematta kuluja, jotka ovat itse asiassa yhtiön yleisiä kustannuksia kuten Asedem-nimisen tilintarkastus- ja verokonsultointiyhtiön palkkioita ja puhelinlaskuja (Troglian italialainen matkapuhelinliittymä). Lisäksi niihin on sisällytetty laskuja, jotka koskevat hankkeen loppuvaiheen jälkeen suoritettuja toimenpiteitä ja joita ei näin ollen ole voitu ottaa huomioon yhteisrahoituksen yhteydessä".

Asiaa T-151/99 koskeva riidanalainen päätös

75 Komissio peruutti 4.3.1999 tekemällään päätöksellä (jäljempänä asiaa T-151/99 koskeva riidanalainen päätös) asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 kohdan nojalla Tecnagrindille Ricino-hanketta varten myöntämänsä rahoitustuen ja vaati tätä palauttamaan 378 802 euroa.

76 Komissio toteaa päätöksessään muun muassa seuraavaa:

"1. Kyseistä hanketta sekä neljää muuta sellaista hanketta, joihin on myönnetty asetuksen N:o 4256/88 8 artiklan mukaista yhteisön tukea, koskevien kirjanpitoasiakirjojen tarkastelun perusteella voidaan todeta, että näiden viiden hankkeen tuensaajayhtiöiden, niiden tiettyjen osakkaiden sekä joidenkin näihin osakkaisiin taloudellisessa etuyhteydessä olevien yritysten välillä on ollut sisäinen rahansiirtojärjestelmä. Kyseiset hankkeet (ja vastaavat tuensaajayhtiöt) ovat nyt kyseessä oleva hanke (tuensaaja: Tecnagrind SL), hanke nro 92.IT.06.001 (tuensaaja: Vela Srl), hanke nro 93.IT.06.057 (tuensaaja: Sonda Srl), hanke nro 9[5].ES.06.031 (tuensaaja: Tecnagrind SL), hanke nro 93.IT.06.058 (tuensaaja: Faretra Srl). Kyseiset osakkaat ovat Claudio Zarotti ja Marco Troglia. Tuensaajayhtiöiden osakkaisiin taloudellisessa etuyhteydessä olevia yhtiöitä ovat AITEC Srl, Noesi Sas ja Azienda agricola Barrank. Yhtiöiden, osakkaiden ja näihin taloudellisessa etuyhteydessä olevien yritysten väliset varainsiirrot ovat olleen noin 10 miljardia Italian liiraa (ITL) eli 65 prosenttia komissiolle kaikkien viiden hankkeen osalta ilmoitetuista menoista (tai menoista, jotka oli ennakoitu loppuun saattamatta olevien hankkeiden osalta). On käynyt ilmi, että näihin varainsiirtoihin osallistuneet yhtiöt ovat pääosin tietyn luonnollisten henkilöiden ryhmän omistuksessa. Kyseisten viiden hankkeen osalta tukea saavien yhtiöiden ja näihin yhtiöihin taloudellisessa etuyhteydessä olevien yritysten järjestelmällisesti suorittama alihankintatoiminta on saanut aikaan tulonlähteen, jonka taloudellisia perusteita ei ole osoitettu ja joka on perusteettomasti muodostanut tuensaajan yhteisrahoitusosuuden.

[Tecnagrindin] yhtiömies ja hankkeen vastuuhenkilö Troglia ilmoitti [vuoden 1997 heinäkuussa pidetyn] tarkastuskäynnin yhteydessä tarkastajille, että [Tecnagrindillä] ei ollut tarvittavaa käytännön tietoa vähäiseen maataloustuottajien tarpeisiin vastaavan vähäiseen jalostukseen tarkoitetun laitoksen, minkä vuoksi se oli teetättänyt tämän ja yleisemmin hankkeen koko teollisen puolen Velalla alihankintana. Komission asetuksen N:o 4256/88 8 artiklan mukaista tukea saavan [Velan] toimipaikassa 10.-14.11.1997 suorittamassa tarkastuksessa kävi ilmi, että yhtiöllä ei ollut erityistä henkilökuntaa eikä erityistä laitteistoa. Sillä ei näin ollen voinut olla tarvittavaa käytännön tietämystä eikä [Velan] osallistumista hankkeeseen alihankkijana voida pitää perusteltuna.

2. De Bartolomeisin ja Cedarcliff-yhtiön välillä on tehty useita sopimuksia, joiden kokonaisarvo on 155 800 ecua eli enemmän kuin 12 prosenttia hankkeen kokonaiskustannuksista. Troglian mukaan Cedarcliffille alihankintoina teetetyt työt liittyivät hankkeen levittämistä koskevaan vaiheeseen. Laskuja ei ole voitu sisällyttää hankkeeseen kuuluviksi silloin kun hanke oli alkanut, koska hankkeen levittäminen oli tarkoitus toteuttaa hankkeen päätösvaiheessa.

3. Tarkastuskäynnin yhteydessä ei ole voitu esittää mitään asiakirjaa, jonka perusteella voitaisiin varmuudella katsoa, että tuensaajayhtiö oli kyennyt yhteisrahoittamaan 25 prosenttia hankkeesta rahoituspäätöksen liitteessä I olevan 8.3. kohdan mukaisesti.

4. Hankkeeseen kuuluviksi on myös 50 prosentin osalta osoitettu perustelematta kuluja, jotka ovat itse asiassa yhtiön yleisiä kustannuksia kuten Asedem-nimisen kirjanpito- ja verotusasioiden konsulttiyhtiön palkkioita ja puhelinlaskuja (Troglian italialainen matkapuhelinliittymä)".

Menettely

77 Vela on nostanut kaksi kannetta, jotka ovat saapuneet yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäiseen oikeusasteeseen 10.6.1999 ja joista ensimmäinen koskee asiaa T-141/99 koskevan riidanalaisen päätöksen ja toinen asiaa T-142/99 koskevan riidanalaisen päätöksen kumoamista.

78 Tecnagrind on nostanut kaksi kannetta, jotka ovat saapuneet yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäiseen oikeusasteeseen 21.6.1999 ja joista ensimmäinen koskee asiaa T-150/99 koskevan riidanalaisen päätöksen ja toinen asiaa T-151/99 koskevan riidanalaisen päätöksen kumoamista.

79 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen jaoston puheenjohtaja on asianosaisten pyynnöstä lykännyt ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 77 artiklan c kohdan mukaisesti näiden neljän asian käsittelyä ensimmäisen kerran 12.11.1999 antamillaan määräyksillä 12.1.2000 saakka ja toisen kerran 10.1.2000 antamillaan määräyksillä 12.4.2000 saakka. Kirjallinen käsittely on saatu päätökseen 14.3.2001.

80 Kuultuaan asianosaisia tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen jaoston puheenjohtaja päätti, että asiat käsitellään yhdessä suullista käsittelyä ja lopullista tuomiota varten työjärjestyksen 50 artiklan mukaisesti.

81 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolmas jaosto päätti esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella aloittaa suullisen käsittelyn. Se ryhtyi prosessinjohtotoimenpiteisiin pyytämällä asianosaisia esittämään tiettyjä asiakirjoja sekä vastaamaan tiettyihin kysymyksiin niille asetettujen määräaikojen kuluessa. Asianosaiset vastasivat pyyntöihin niille asetettujen määräaikojen kuluessa.

82 Alun perin 10.1.2002 pidettäväksi määrätty istunto siirrettiin pidettäväksi 20.2.2002 kantajien pyynnöstä, sillä nämä ilmoittivat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamon ilmoitus, johon sisältyi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjalliset kysymykset ja viittaus istuntopäivämäärään, oli saapunut niille myöhässä.

83 Asianosaisten lausumat ja vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin kuultiin 20.2.2002 pidetyssä istunnossa.

Asianosaisten vaatimukset

84 Kussakin asiassa kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

- kumoaa riidanalaisen päätöksen ja toissijaisesti pienentää komissiolle palautettavaa tuen määrää määrittämällään tavalla,

- hyväksyy kanteessa esitetyt asian selvittämistoimia koskevat pyynnöt,

- velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

85 Kussakin asiassa komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

- hylkää kanteen,

- velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Aineelliset kysymykset

86 Kantajat ovat vahvistaneet suullisessa käsittelyssä, että kuten niiden kirjelmistä käy ilmi, kanteiden kohteena on ainoastaan riidanalaisten päätösten kumoaminen. Ne jatkavat toteamalla, että summittaiset vahingonkorvauksia koskevat toteamukset ovat ainoastaan turvaavia toimenpiteitä eivätkä nyt tarkasteltavissa asioissa merkitse korvausvaatimusta, minkä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ottanut huomioon.

87 Kantajat, joita edustaa sama asianajaja, sekä vastaaja, jota myös edustaa kaikissa neljässä asiassa sama asianajaja, ovat suullista käsittelyä ja tuomion antamista koskevan asioiden yhdistämisen seurauksena voineet tutustua kaikkiin seikkoihin, jotka on esitetty näihin asioihin liittyvässä asiakirja-aineistossa, minkä ensimmäisen oikeusasteentuomioistuin on ottanut huomioon. Näin ollen näiden seikkojen on katsottava muodostavan yhden asiakirja-aineiston, joka koskee kaikkia neljää asiaa.

88 Kyseisissä neljässä asiassa kumoamiskanteet perustuvat neljään samanlaiseen kanneperusteeseen. Ensimmäinen kanneperuste koskee perustamissopimuksen ja johdetun oikeuden rikkomista ja virheellistä soveltamista sekä harkintavallan väärinkäyttöä. Toinen kanneperuste koskee perustelujen puutteellista ja arviointivirheitä. Kolmas kanneperuste koskee oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden loukkaamista. Neljännen kanneperusteen mukaan suhteellisuusperiaatetta on loukattu.

I Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee perustamissopimuksen ja johdetun oikeuden rikkomista ja virheellistä soveltamista sekä harkintavallan väärinkäyttöä

89 Kanneperuste jakautuu kaikissa neljässä asiassa kahteen osaan. Sen ensimmäisessä osassa kantajat väittävät, että komissio on virheellisesti perustanut vuoden 1997 heinä- ja marraskuussa tekemänsä tarkastukset asetuksen N:o 4253/88 23 artiklaan ja 2.4.1998 päivätyt kirjeensä sekä riidanalaiset päätöksensä saman asetuksen 24 artiklaan ja että se on syyllistynyt harkintavallan väärinkäyttöön. Kanneperusteen toisessa osassa, joka on esitetty toissijaisena, kantajat väittävät, ettei komissio ole soveltanut asianmukaisella tavalla asetuksen N:o 4253/88 edellä mainittuja artikloja.

Kanneperusteen ensimmäinen osa

90 Kantajat väittävät ensinnäkin, että komissio ei voi vedota asetuksen N:o 4253/88 23 ja 24 artiklaan vuoden 1997 heinä- ja marraskuussa tehtyjen tarkastusten ja riidanalaisten päätösten oikeudellisena perustana. Näitä yleisiä säännöksiä ei kantajien mukaan sovelleta lainkaan rahoituspäätösten liitteessä II olevien 5 ja 10 kohdan vuoksi. Vela huomauttaa lisäksi asian T-141/99 osalta, että kun otetaan huomioon vuoden 1993 heinäkuussa ja vuoden 1996 heinäkuussa ennen Luffa-hankkeeseen myönnetyn tuen toisen erän ja jäännöserän suorittamista tehdyt tarkastukset, komissio oli jo käyttänyt mahdollisuutensa Luffa- hanketta koskevan rahoituspäätöksen liitteessä II olevan 5 kohdan mukaisiin tarkastuksiin.

91 Kantajat väittävät, että vuoden 1997 heinä- ja marraskuussa tehdyissä tarkastuksissa ei todellisuudessa pyritty varmistamaan, että hankkeet oli toteutettu asetuksen N:o 4253/88 8 artiklan mukaisesti. Kantajien mukaan tarkastukset olivat olleet osa yleistä petostutkimusta. Niiden tarkoituksena oli ollut tarkastella kyseisten yhtiöiden välisiä rahoitussuhteita eri hankkeisiin liittyen ja niissä oli keskitytty näiden hankkeiden hallinnollisiin ja kirjanpidollisiin erityispiirteisiin sekä erityisesti yhteisrahoitusta koskeviin yksityiskohtiin. Kantajien mukaan tarkastusten olisi näin ollen pitänyt perustua Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annettuun neuvoston asetukseen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL L 312, s. 1) ja komission paikalla suorittamista tarkastuksista ja todentamisista Euroopan yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ja muiden väärinkäytösten estämiseksi 11 päivänä marraskuuta 1996 annettuun neuvoston asetukseen (Euratom, EY) N:o 2185/96 (EYVL L 292, s. 2).

92 Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteuttaa, että asianosaisten välillä on kiistatonta, että vuoden 1997 heinä- ja marraskuun tarkastukset ovat perustuneet asetuksen N:o 4253/88 23 artiklaan.

93 Edellä 60 ja 63 kohdassa tarkoitetuista 10.6.1997 ja 23.9.1997 päivätyistä komission kirjeistä sekä komission asiakirja-aineistoon sisällyttämistä kertomuksista, joista toisen on laatinut 30.9.1997 UCLAF vuoden 19197 heinäkuussa pidetyn tarkastuksen perusteella (jäljempänä 30.9.1997 päivätty UCLAFin kertomus) ja toisen on laatinut varainhoidon valvonnan pääosasto 18.12.1997 vuoden 1997 marraskuussa tehdyn tarkastuksen jälkeen (jäljempänä 18.12.1997 päivätty varainhoidon valvonnan pääosaston kertomus), käy ilmi, että tarkastuksilla on pyritty selvittämään kyseisten hankkeiden käytännön toteutusta sekä näiden hankkeiden hallinnollista, rahoituksellista ja kirjanpidollista johtamista, erityisesti siltä osin kuin oli kyse ilmoitettujen menojen säännönmukaisuudesta sekä siitä, olivatko tuensaajayhtiöt noudattaneet rahoituspäätöksiin perustunutta yhteisrahoitusvelvollisuuttaan. Muun muassa 18.12.1997 päivätyssä varainhoidon valvonnan pääosaston kertomuksessa todetaan, että "koska aiemmin tiettyihin hankkeisiin erikseen kohdistettujen tarkastusten perusteella ei ole saatu sellaista näyttöä, jonka perusteella olisi voitu todeta väärinkäytöksiä tai petoksia, tarkastusryhmä on tämän tarkastuksen yhteydessä soveltanut yleistä lähestymistapaa ja siis antanut etusijan eri hankkeiden ja tuensaajien sekä muiden osallistujien välisille ristiintarkastuksille" (kertomuksen sivu 4).

94 Komissio ilmoitti edellä 65 kohdassa tarkoitetussa, 3.4.1998 päivätyssä kirjeessään Velalle, Sondalle ja Tecnagrindille tarkastavansa niille EMOTR:sta myönnetyn tuen asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan nojalla. Se lisäsi, että tarkastuksessa oli tullut esiin seikkoja, jotka saattoivat merkitä väärinkäytöksiä, mistä syystä se oli päättänyt aloittaa edellä mainitun asetuksen 24 artiklan ja kunkin rahoituspäätöksen liitteessä II olevan 10 kohdan mukaisen menettelyn.

95 Koska hankkeita koskevien asiakirjojen tarkastamisen yhteydessä oli varmistunut, että väärinkäytöksiä oli ollut, komissio teki asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla riidanalaiset päätökset, jotka koskevat rahoituspäätöksissä tarkoitettujen tukien poistamista ja joissa edellytetään, että tuensaajayhtiöt palauttavat EMOTR:sta saamansa summat.

96 On aiheellista tarkastella, oliko komissiolla oikeus vedota asetuksen N:o 4253/88 23 ja 24 artiklaan tarkastustoimiensa ja asiassa tekemiensä päätösten tueksi.

97 Asetuksen N:o 4253/88, sellaisena kuin se on muutettuna, 23 artiklan 2 kohdan mukaan komission virkamiehet tai muut sen henkilökuntaan kuuluvat voivat valvoa paikalla, erityisesti pistokokein, rakennerahastojen rahoittamaa toimintaa.

98 Sanamuodon yleismuotoisuudesta voidaan päätellä, että asetuksen N:o 4253/88, sellaisena kuin se on muutettuna, 23 artiklan 2 kohdassa annetaan komission virkamiehille ja muille sen henkilökuntaan kuuluville oikeudellinen perusta tarkastaa hankkeita, joita varten maksetaan tai on maksettu tukea rakennerahastosta. Koska päinvastaista ilmaisua ei ole käytetty, on katsottava, että säännöksessä tarkoitetaan mistä tahansa rakennerahastosta, esimerkiksi EMOTR:n tukiosastosta, rahoitettuja toimia. Minkään seikan perusteella ei voida väittää, kuten kantajat vaikuttavat tekevän kirjelmissään, että kyseistä säännöstä sovellettaisiin ainoastaan kulloinkin kyseessä olevan jäsenvaltion tai tämän nimeämien viranomaisten päätösten perusteella rahoitustuen kohteena oleviin toimiin, jotka kyseinen jäsenvaltio olisi alistanut komissiolle, eikä lainkaan riidanalaisissa päätöksissä tarkasteltavan kaltaisiin hankkeisiin, joita varten maksetaan komission päätöksen perusteella rahoitustukea.

99 Koska toisin ei ole todettu, on lisäksi katsottava, että asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 2 kohdan mukaisen paikalla tehtävän tarkastuksen voi suorittaa kuka tahansa komission virkamies tai sen henkilökuntaan kuuluva, se voidaan suorittaa kyseisen hankkeen toteuttamisvaiheessa, esimerkiksi tukierän maksamista koskevan pyynnön seurauksena, tai tällaisen vaiheen jälkeen ja siinä voidaan tutkia sekä sitä, onko hankkeen käytännön toteuttamisen yhdenmukainen yhteisön säännöstössä ja rahoituspäätöksessä asetettujen tavoitteiden kanssa, että sitä, ovatko hankkeen toteuttamisehdot sääntöjenmukaisia, etenkin hankkeen rahoituksellisen ja kirjanpidollisen johtamisen kannalta.

100 Mistään asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 2 kohtaan sisältyvästä seikasta ei voida päätellä, että komissiolla ei olisi oikeutta tehdä paikalla tarkastusta kyseisen säännöksen perusteella hankkeen tosiasiallisen loppuun saattamisen jälkeen, kun hankkeeseen on jo aiemmin kohdistettu yksi tai useampi samantyyppinen tarkastus esimerkiksi tuen maksamista koskevien hakemusten yhteydessä. Mikään seikka ei myöskään oikeuta sulkemaan pois komission virkamiesten tai sen muuhun henkilökuntaan kuuluvien mahdollisuutta tehdä kyseisen säännöksen nojalla ristiintarkastuksia, jotka koskevat samanaikaisesti useita EMOTR:sta rahoitettuja hankkeita.

101 Jos asetuksen N:o 4253 23 artiklan 2 kohtaa tulkittaisiin muulla kuin kolmessa edellisessä kohdassa esitetyllä tavalla, komissiolle asetuksen N.o 2052/88 nojalla kuuluvalla velvollisuudella ei olisi enää tehokasta vaikutusta (effet utile), siltä osin kuin on kyse yhteisön toiminnan tehokkuuden edistämisestä rakennerahastojen avulla EY 158 artiklassa tarkoitetun taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteen saavuttamiseksi.

102 Näin ollen on aiheellista katsoa, että komissiolla oli nyt tarkasteltavassa asiassa oikeus vedota asetuksen N:o 4253/88 23 artiklaan suorittaakseen vuoden 1997 heinä- ja marraskuussa riidanalaisissa päätöksissä tarkoitettuihin hankkeisiin kohdistettuja tarkastuksia.

103 Asetuksen N:o 4253/88, sellaisena kuin se on muutettuna, 24 artiklan 1 kohdan mukaan jos toiminnan tai toimenpiteen toteuttaminen ei ilmeisesti oikeuta siihen myönnettyyn rahalliseen tukeen tai osaan siitä, komissiolla on oikeus tehdä tapauksesta aiheellisen tutkimuksen pyytäen erityisesti asianomaista jäsenvaltiota tai muita tämän toiminnan täytäntöönpanoa varten nimeämiä viranomaisia esittämään havaintonsa määräajassa.

104 On näin ollen todettava, että komissiolla, joka nyt tarkasteltavassa asiassa epäili heinä- ja marraskuussa 1997 tehtyjen tarkastusten seurauksena väärinkäytöksiä tapahtuneen, oli oikeus vedota asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 1 kohtaan aloittaakseen Velalle, Sondalle ja Tecnagrindille 3.4.1998 osoitetuissa kirjeissä mainitsemansa tutkimuksen.

105 Asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 kohdan mukaan komissio voi saman artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tutkimuksen perusteella vähentää asianomaiseen toimintaan tai toimenpiteeseen annettua tukea tai pidättää sen, jos tutkimus paljastaa epäsäännöllisyyksiä tai sellaisen huomattavan muutoksen, jolle ei ole pyydetty komission hyväksyntää ja joka vaikuttaa toiminnan tai toimenpiteen laatuun tai niihin olosuhteisiin, joissa ne pannaan täytäntöön. Kuten yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä on täsmennetty (asia C-500/99 P, Conserve Italia v. komissio, tuomio 24.1.2002, Kok. 2002, 85-91 kohta), tässä säännöksessä komissiolle annetaan myös oikeus poistaa tuki silloin kun asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tutkimuksen päättyessä on saatu varmuus sääntöjenvastaisuuden olemassaolosta.

106 Asetuksen N:o 2453/88 24 artiklan 3 kohdassa säädetään, että jokainen aiheettomasti vastaanotettu rahasumma on palautettava komissiolle mahdollisine viivästyskorkoineen.

107 Kaksi edellä esitettyä kohtaa huomioon ottaen on aiheellista päätellä, että kun komissio oli arvioinut, että vuoden 1997 heinä- ja marraskuun tarkastuksissa syntyneet epäilyt sääntöjenvastaisuuksista olivat varmistuneet tutkimuksissa, se saattoi nyt tarkasteltavassa asiassa perustellusti vedota asetuksen N:o 4253/88 24 artiklaan tehdäkseen tutkimuksen päätyttyä riidanalaiset päätökset.

108 Ei myöskään voida hyväksyä kantajien väitettä, jonka mukaan asetusta N:o 4253/88 ei sovellettaisi nyt tarkasteltavaan asiaan rahoituspäätösten liitteessä II olevien 5 ja 10 kohdan vuoksi.

109 Rahoituspäätösten liitteessä II olevassa 5 kohdassa määrätään seuraavaa: "Komissiolla on oikeus vaatia eri menoja koskevien rahoitustietojen tarkastamiseksi lupaa tarkastaa kaikki alkuperäiset tositteet tai niiden oikeaksi todistetut jäljennökset. Komissio voi suorittaa tämän tarkastuksen suoraan paikalla taikka pyytää kyseisten asiakirjojen lähettämistä [...]". Tällaisessa määräyksessä ainoastaan selvitetään komissiolle asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 2 kohdan nojalla kuuluvaa oikeutta tehdä tarkastuksia paikalla siten, että se kykenee minä hetkenä tahansa varmistamaan kyseessä olevan hankkeen taloudellisen ja kirjanpidollisen johtamisen sääntöjenmukaisuuden, myös sen jälkeen kun kyseinen hanke on käytännössä saatettu päätökseen ja vaikka hankkeeseen olisi jo aiemmin kohdistettu paikalla tarkastuksia.

110 Rahoituspäätösten liitteessä II olevassa 10 kohdassa määrätään seuraavaa: "Jos jotakin edellä mainituista rahoitusehdoista rikotaan tai jos toteutetaan liitteen I ulkopuolisia toimia, komissio voi pidättää itsellään tai peruuttaa oman tukiosuutensa taikka vähentää sen määrää ja vaatia maksettujen määrien palauttamista. Jos tällainen palautus on tarpeen, komissio voi vaatia koron maksamista. Tällaisessa tilanteessa tuensaajalle annetaan tilaisuus esittää huomautuksena komission asettaman määräajan kuluessa ennen kuin komissio pidättää itsellään tai peruuttaa tuen taikka vähentää sen määrää tai vaatii tuen palauttamista". Kuten kantajat itsekin toteavat kannekirjelmässään, tällainen määräys vastaa painoarvoltaan asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 ja 3 kohtaa.

111 Rahoituspäätösten liitteessä II olevien 5 ja 10 kohdan ei näin ollen katsota luovan itsenäistä oikeudellista perustaa asetuksen N:o 4253/88 23 ja 24 artiklan yleisten säännösten soveltamatta jättämiselle vaan ne antavat komissiolle lisäoikeutuksen sellaisten toimenpiteiden toteuttamiselle ja päätösten tekemiselle, joista on kyse nyt tarkasteltavassa asiassa. Komissio on näin ollen perustellusti vedonnut 3.4.1998 päivätyissä kirjeissään sekä asetuksen N:o 4253/88 24 artiklaan että rahoituspäätösten liitteessä II olevaan 10 kohtaan perustellessaan päätöksiään aloittaa Luffa-, Girasole-, Vetiver- ja Ricino-hankkeita koskeva tutkimukset.

112 Ei voida myöskään hyväksyä kantajien väitettä, jonka mukaan vuoden 1997 heinä- ja marraskuussa tehtyjen tarkastusten olisi pitänyt perustua asetuksiin N:o 2988/95 ja N:o 2185/96.

113 Tällainen väite osoittaa kantajien perustelujen ristiriitaisuuden, sillä kantajat väittävät toisaalta, että komissio voi vedota ainoastaan rahoituspäätösten liitteessä II oleviin 5 ja 10 kohtaan, ja toisaalta, että sen olisi pitänyt vedota edellisessä kohdassa mainittujen asetusten säännöksiin; tämän lisäksi on huomattava, että asetuksen N:o 2988/95 johdanto-osan 13. perustelukappaleen mukaan kyseisen asetuksen säännöksiä sovelletaan "voimassa olevien määräysten täydennyksenä". Saman asetuksen 9 artiklan 2 kohdan mukaan komissio "voi - - toteuttaa tarkastuksia ja todentamista paikalla alakohtaisissa säännöstöissä määrätyin ehdoin", ja asetuksen 10 artiklassa säädetään, että "paikalla tapahtuvia tarkastuksia ja todentamista koskevia yleisiä lisäsäännöksiä annetaan myöhemmin".

114 Nämä lisäsäännökset on annettu asetuksessa N:o 2185/96. Kyseisen asetuksen johdanto-osan kuudennesta perustelukappaleesta käy ilmi, että säännökset "eivät vaikuta asetuksen - - N:o 2988/95 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen yhteisön alakohtaisten sääntöjen soveltamiseen". Asetuksen 1 artiklassa säädetään, että "tässä asetuksessa annetaan asetuksen - - N:o 2988/95 10 artiklassa tarkoitetut yleiset lisäsäännökset", joita "sovelletaan kaikkiin yhteisön toimialoihin sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön alakohtaisten asetusten säännösten soveltamista".

115 Kahdessa edellisessä kohdassa esitetty osoittaa, että asetusten N:o 2988/95 ja N:o 2185/96 säännöksiä, jotka koskevat komissiolle kuuluvaa oikeutta valvoa ja tehdä tarkastuksia paikalla, sovelletaan täydentävästi, sanonut kuitenkaan rajoittamatta yhteisön alakohtaisten asetusten säännösten soveltamista. Ne eivät näin ollen poista sitä oikeudellista perustaa, jonka tällainen säännöstö tarjoaa komissiolle paikalla tehtävien sellaisten tarkastusten suorittamiseksi, joilla on tarkoitus taata yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen.

116 Koska nyt tarkasteltavassa asiassa asetuksen N:o 4253/88 - eli asetuksen, jonka asemaa edellä mainituissa asetuksissa N:o 2988/95 ja N:o 1285/96 tarkoitettuna yhteisön alakohtaisena säännöstönä kantajat eivät ole kyseenalaistaneet - 23 artiklassa luodaan komissiolle asianmukainen oikeudellinen perusta suorittaa vuoden 1997 heinä- ja marraskuussa paikalla tarkastuksia, ei ole tarpeen, että komissio vetoaa näihin säännöksiin tätä tarkoitusta varten.

117 Edellä 92-116 kohdassa tehtyjen päätelmien perusteella on todettava, että asetuksen N:o 4253/88 23 ja 24 artiklassa on luotu asianmukainen ja riittävä oikeudellinen perusta komission riidanalaisissa päätöksissä tarkoitettuihin hankkeisiin paikalla kohdistamille tarkastustoimille vuoden 1997 heinä- ja marraskuussa, näitä eri hankkeita koskevan tutkimuksen aloittamiselle ja riidanalaisten päätösten tekemiselle. Edellä 90 ja 91 kohdassa esitetyt kantajien väitteet on näin ollen hylättävä.

118 Toiseksi kantajat toteavat, että komission olisi pitänyt ilmoittaa niille asianmukaisella tavalla vuoden 1997 heinä- ja marraskuussa tekemiensä tarkastusten oikeudellisesta perustasta, tavoitteesta ja taustasta, sekä siitä oikeudellisesta perustasta, johon vedoten se aikoi tehdä päätökset, jotta ne olisivat voineet valvoa komission toimenpiteiden laillisuutta ja puolustautua tehokkaasti. Ne väittävät, että koska ne eivät olleet tienneet, että tarkastukset koskisivat hankkeiden yhteisrahoitusta, ne eivät olleet kyenneet huolehtimaan siitä, että kirjanpitoon erikoistuneet sekä hallinnolliset ja oikeudelliset asiantuntijat olisivat auttaneet niitä vaadittujen selitysten toimittamisessa.

119 Siltä osin kuin on kyse vuoden 1997 heinä- ja marraskuussa tehtyjen tarkastusten oikeudellisen perustan, tavoitteen ja taustan selvittämisestä Velalle, Sondalle ja Tecnagrindille, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa asioiden T-141/99 ja T-142/99 osalta, että komissio oli 10.6.1997 Velalle ja Sondalle osoittamissaan kirjeissä, jossa se ilmoitti näille aikomuksestaan tarkastaa paikalla Luffa- ja Girasole-hankkeet (ks. edellä 60 kohta), ilmoittanut, että aiotun tarkastuksen perustana oli asetuksen N:o 4253/88 23 artikla. Se oli pyytänyt Velalta ja Sondalta, että sen virkamiehet voisivat tutustua kaikkiin asiakirjoihin, etenkin kirjanpitoasiakirjoihin, sekä niiden hanketta koskeviin tositteisiin, ja tavata henkilöitä, jotka todennäköisesti osaisivat antaa selvityksiä näistä asiakirjoista.

120 Komissio ilmoitti näille samoille yhtiöille 23.9.1997 osoittamissaan kirjeissä (ks. edellä 63 kohta), että se kohdistaisi Luffa- ja Girasole-hankkeisiin paikalla suoritettavan tarkastuksen 10.11.1997 alkaen asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan mukaisesti. Se totesi, että komission virkamiehet toivoivat voivansa tarkastuksen yhteydessä keskustella yhtiöiden laillisia edustajia sekä hankkeiden teknisiä ja hallinnollisia vastuuhenkilöitä. Komissio pyysi, että tarkastuksen yhteydessä komission virkamiesten käyttöön asetettaisiin hankkeesta vastaavaa yhtiötä ja hanketta koskevat, kirjeen liitteessä luetellut alkuperäiset asiakirjat sekä kaikki muut asiakirjat, jotka koskivat edellä tarkoitettuja asiakirjoja ja jotka olivat tarkastuksen kannalta tarpeen. Se ilmoitti lisäksi, että varainhoidon valvonnan pääosaston virkamiehet edustaisivat komissiota ja UCLAFin virkamiehet ja että Ragioneria Generale dello Staton edustajien oli myös tarkoitus osallistua tarkastukseen. Se pyysi niitä lopuksi toimittamaan viipymättä jäljennökset vuosien 1992-1996 taseista Velan osalta ja vuosien 1993-1996 taseista Sondan osalta, jäljennöksen yksityiskohtaisesta luettelosta rahoituspäätöksissä esitetyn rahoitussuunnitelman mukaisesti jaetuista menoista sekä Luffa- että Girasole hankkeen osalta sekä jäljennöksen kustannusluettelosta, joka koski Velan Tecnagrindin, Sondan ja Faretran kanssa tekemiä sopimuksia Luffa-hankkeen osalta ja Sondan Tecnagrindin, Velan ja Faretran kanssa tekemiä sopimuksia Girasole-hankkeen osalta.

121 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa asioiden T-150799 ja T-151/99 osalta, että komissio on Tecnagrindille 10.6.1997 osoittamassaan kirjeessä, jossa se ilmoitti aikomuksestaan suorittaa paikalla Vetiver- ja Ricino-hankkeisiin kohdistuvan tarkastuksen (ks. edellä 60 kohta), tiedottanut kyseiselle yhtiölle, että 22.-23.7.1997 pidettäväksi suunniteltu tarkastus tehtäisiin asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan mukaisesti. Se ilmoitti haluavansa tarkastuksen yhteydessä keskustella yhtiön laillisten edustajien sekä hankkeiden teknisestä toteutuksesta, hallinnoinnista ja varainhoidosta vastaavien henkilöiden kanssa. Komissio pyysi, että tarkastuksen yhteydessä sen käyttöön asetettaisiin hankkeesta vastaavaa yhtiötä ja hanketta koskevat, kirjeen liitteessä luetellut alkuperäiset asiakirjat sekä kaikki muut asiakirjat, jotka koskivat edellä tarkoitettuja asiakirjoja ja jotka olivat tarkastuksen kannalta tarpeen. Se ilmoitti lisäksi, että sen edustajia tulisivat olemaan varainhoidon valvonnan pääosaston virkamiehet ja UCLAFin virkamiehet ja että Intervención General de la Administración de Estadon edustajien oli tarkoitus osallistua tarkastukseen.

122 On aiheellista todeta vielä asian T-150/99 osalta, että Tecnagrind on toimittanut asiakirja-aineistoon jäljennöksen komission sille osoittamasta, 12.6.1997 päivätystä kirjeestä, josta käy ilmi, että Tecnagrindin pyydettyä komissiolta Vetiver-hanketta koskevan EMOTR:n tuen jäännöserän maksamista komissio ilmoitti alkaneensa yleisesti tarkastaa kaikkia asetuksen N:o 4256/88 8 artiklan nojalla rahoittamiaan hankkeita niiden teknisen toteutuksen ja kirjanpidon kannalta ja perusteli näin päätöstään olla tuossa vaiheessa maksamatta kyseistä summaa (ks. edellä 47 kohta).

123 Neljästä viimeksi esitetystä kohdasta käy ilmi, että Velalle, Sondalle ja Tecnagrindille oli riittävällä tavalla ja täsmällisesti tiedotettu siitä seikasta, että tarkastukset, jotka komissio aikoi tehdä paikalla, perustuivat asetuksen N:o 4253/88 23 artiklaan ja että niiden avulla oli tarkoitus tutkia hankkeiden taloudellista ja kirjanpidollista johtamista kokonaisuudessaan, mukaan lukien rahoituspäätöksiin kirjatun yhteisrahoitusvelvollisuuden noudattaminen. Yhtiöt saivat myös näiden tietojen perusteella selville, että komission oli tarkoitus kohdistaa niiden vetämiin eri hankkeisiin ristiintarkastuksia.

124 Se seikka, että komissio arvosteli vasta vuoden 1997 heinä- ja marraskuussa tekemiensä tarkastusten jälkeen 3.4.1998 päivätyissä kirjeissään tarkastuksissa tehtyjen havaintojen perusteella tuensaajayritysten yhteisrahoitustapaa ja kehotti näitä yhtiöitä esittämään huomautuksensa asiasta, ei merkitse, että 10.6. ja 23.9.1997 päivätyt kirjeet olisivat olleet epäselviä sen suhteen, mikä olisi niissä tarkoitettujen tarkastusten tavoite.

125 Siltä osin kuin on kyse Velan, Sondan ja Tecnagrindin saamista tiedoista siitä, mihin oikeudelliseen perustaan vedoten komissio tekisi riidanalaiset päätökset, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa asioiden T-141/99 ja T-142/99 osalta, että komissio on Velalle ja Sondalle osoittamissaan, 10.6.1997 päivätyissä kirjeissään (ks. edellä 60 kohta) kiinnittänyt näiden huomion mahdollisesti asetuksen N.o 4253/88 24 artiklan nojalla toteutettaviksi tuleviin toimenpiteisiin tutkimuksen päättyessä.

126 Komission Velalle, Sondalle ja Tecnagrindille osoittamasta, 3.4.1998 päivätystä kirjeestä (ks. edellä 65 kohta) käy sitä paitsi ilmi, että komissio on ilmoittanut aloittavansa asetuksen N:o 2453/88 24 artiklan mukaisen tutkimuksen ja että se oli päättänyt sellaisten seikkojen vuoksi, jotka saattoivat olla sääntöjenvastaisuuksia, aloittaa kyseisessä säännöksessä sekä rahoituspäätöksen liitteessä II olevassa 10 kohdassa tarkoitetun menettelyn. Väitteensä esitettyään komissio oli todennut, että kyse saattoi olla asetuksen N:o 4253/88 edellä mainitussa säännöksessä tarkoitetusta sääntöjenvastaisuudesta tai olennaisesta muutoksesta. Se kiinnitti myös tuensaajayritysten huomion toimenpiteisiin, joita se saattaisi toteuttaa säännöksen 2 ja 3 kohdan nojalla, jos tutkimuksen päätyttyä saataisiin varmuus siitä, että sääntöjenvastaisuuksia oli ollut.

127 Kahdessa edellä esitetyssä kohdassa esiin tuodut tiedot ovat olleet riittävän selkeitä ja näin antaneet Velalle, Sondalle ja Tecnagrindille mahdollisuuden saada selville komission aloittaman tutkimuksen sekä sen tällaisen tutkimuksen päättyessä mahdollisesti tekemien päätösten oikeudellisen perustan. On lisäksi huomattava, että kantajat väittävät jo 19.6.1998 päivätyssä kirjeessään, joka sisältää huomautuksia 3.4.1998 päivätyssä komission kirjeessä esitetyistä väitteistä (ks. edellä 68 kohta), että komissiolla ei ollut oikeutta vedota asetuksen N:o 4253/88 23 ja 24 artiklaan, mikä osoittaa, että ne olivat selvästikin ymmärtäneet komission perustavan toimintansa näihin artikloihin.

128 Edellä 119-127 kohdassa esitetyn perusteella on todettava, että edellä 118 kohdassa esitetyt kantajien väitteet on hylättävä.

129 Kolmanneksi kantajat väittävät, että kyse on harkintavallan väärinkäytöstä, koska oikeudellinen perusta ja tavoite, jotka vuoden 1997 heinä- ja marraskuussa tehdyillä tarkastuksilla oli ilmoitettu olleen, olivat eronneet todellisista perustasta ja tavoitteista, mistä syystä riidanalaiset päätökset olisi kumottava.

130 Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin palauttaa mieliin, että harkintavallan väärinkäytöllä on yhteisön oikeudessa täsmällinen määritelmänsä ja että sillä tarkoitetaan sitä tilannetta, jossa yhteisöjen toimielin tekee päätöksen yksinomaan tai ainakin olennaisilta osin muussa kuin esitetyssä tarkoituksessa tai välttääkseen perustamissopimuksessa nimenomaan määrättyä menettelyä selvittää kyseessä olevia tilanteita (ks. asia C-248/89, Cargill v. komissio, tuomio 20.6.1991, Kok. 1991, s. I-2987, 26 kohta, ja asia C-285/94, Italia v. komissio, tuomio 25.6.1997, Kok. 1997, s. I-3519, 52 kohta; asia T-143/89, Ferriere Nord v. komissio, tuomio 6.4.1995, Kok. 1995, s. II-917, 68 kohta, ja yhdistetyt asiat T-551/93 ja T-231/94-T-234/94, Industrias Pesqueras Campos ym. v. komissio, tuomio 24.4.1996, Kok. 1996, s. II-247, 168 kohta).

131 Nyt tarkasteltavassa asiassa on selvää, että kuten komissio oli ilmoittanut Velalle, Sondalle ja Tecnagrindille kirjeissään tarkastusten aloittamisesta, komission vuoden 1997 heinä- ja marraskuussa paikalla suorittamat tarkastukset perustuivat asetuksen N:o 4253/88 23 artiklaan ja niiden tarkoitus oli tutkia kyseisten hankkeiden taloudellista ja kirjanpidollista johtamista kyseisen artiklan mukaisesti.

132 Harkintavallan väärinkäyttöä koskeva kantajien väite on näin ollen hylättävä.

133 Edellä esitetyn perusteella ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa on hylättävä.

Kanneperusteen toinen osa

134 Kantajat väittävät, että komissio ei ole soveltanut asianmukaisella tavalla asetuksen N:o 4253/88 23 ja 24 artiklaa nyt tarkasteltavassa asiassa.

135 Vela väittää asioiden T-141/99 ja T-142/99 osalta ensinnäkin, että päinvastoin kuin asetuksen N:o 4253/88 23 artiklassa edellytetään, komissio ei ole suorittanut pistokokeita vuoden 1997 marraskuun tarkastuksen yhteydessä. Lisäksi kyseiset tarkastukset olivat Velan mukaan vuoden 1993 heinäkuun ja vuoden 1996 heinäkuun tarkastusten toistoa.

136 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa ensinnäkin, että asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan komission virkamiehet tai muut sen henkilökuntaan kuuluvat voivat valvoa paikalla, "erityisesti pistokokein", rakennerahastojen rahoittamaa toimintaa. Kyseisessä säännöksessä pistokokeisiin viitataan esimerkinomaisesti eikä siinä suljeta pois tilannetta, jossa komission virkamiehet tai muut sen henkilökuntaan kuuluvat suorittavat tietyissä olosuhteissa pistokokeita yksityiskohtaisempia tarkastuksia.

137 Toiseksi on korostettava, että asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 2 kohdan neljännen alakohdan mukaan komissio huolehtii suorittamiensa tarkastusten toteuttamisesta yhteensovitetusti siten, että "samaa tarkoitusta varten ja samana ajanjaksona" toistuvia tarkastuksia vältetään.

138 Ilman että on siis tarpeen pohtia, saattaako se seikka, että komissio on mahdollisesti suorittanut useita tarkastuksia samaa tarkoitusta varten ja samana ajanjaksona, sellaisenaan vaikuttaa tarkastusten ja niiden päätyttyä tehtyjen komission päätösten laillisuuteen, on todettava, että nyt tarkasteltavassa asiassa mistään asiakirja-aineistoon otetusta seikasta ei käy ilmi, että komissio olisi vuoden 1997 marraskuussa kohdistanut Luffa- ja Girasole-hankkeisiin muita tarkastuksia kuin komission maatalouden pääosaston, varainhoidon valvonnan pääosaston ja UCLAFin virkamiesten paikalla tekemän tarkastuksen.

139 Komission vuoden 1993 heinäkuussa ja vuoden 1996 heinäkuussa paikalla tekemien tarkastusten osalta on ensinnäkin todettava, että ne suoritettiin eri ajanjaksona kuin vuoden 1997 marraskuun tarkastus.

140 Lisäksi kuten Vela itse korostaa asiaa T-141/99 koskevassa kannekirjelmässään, tarkastuksissa pyrittiin varmistamaan Luffa-hankkeen rahoituspäätöksen liitteessä II vahvistettujen ehtojen täyttyminen, mitä hanketta varten myönnetyn tuen suorittaminen edellytti; tämä tehtiin toisen erän osalta vuoden 1993 heinäkuun tarkastuksessa ja jäännöserän osalta vuoden 1996 heinäkuun tarkastuksessa. Sen sijaan vuoden 1997 marraskuun tarkastuksessa pyrittiin tutkimaan Luffa- ja Girasole-hankkeiden kirjanpidon ja varainhoidon sääntöjenmukaisuutta sellaisten uusien seikkojen valossa, jotka saattoivat olla merkki sääntöjenvastaisuuksista kyseisillä aloilla ja jotka olivat ilmenneet tilintarkastustuomioistuimen vuoden 1997 tammikuussa erääseen irlantilaiseen hankkeeseen kohdistamassa tarkastuksessa sekä komission Tecnagrindin tiloissa vuoden 1997 heinäkuussa Vetiver- ja Ricino-hankkeisiin kohdistamassa tarkastuksessa.

141 Vuoden 1993 heinäkuun ja vuoden 1996 heinäkuun tarkastukset koskivat yksinomaan Luffa-hanketta, joten Velan väite, jonka mukaan kyseessä olisi ollut vuoden 1997 marraskuussa tehdyn tarkastuksen toisto, ei perustu tosiseikkoihin siltä osin kuin on kyse asiasta T-142/99.

142 Edellä 135 kohdassa esitettyjä Velan väitteitä ei näin ollen voida hyväksyä.

143 Toiseksi kantajat väittävät, että komissio ei ole kyseisenä ajankohtana ilmoittanut niille, oliko sen niille 3.4.1998 lähettämien kirjeiden jäljennökset toimitettu asianomaisille kansallisille viranomaisille ja oliko näille viranomaisille asetettu määräaika kirjeessä esitettyjä väitteitä koskevien havaintojen esittämiseksi. Kantajat ilmoittavat saaneensa vasta riidanalaisten päätösten kautta tietää, että komissio oli kehottanut kansallisia viranomaisia esittämään tällaisia havaintoja.

144 Kantajat korostavat, että asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan ja oikeuskäytännön perusteella on jäsenvaltioiden kuulemista hallinnollisen menettelyn yhteydessä pidettävä olennaisen tärkeänä, ja huomauttavat, että koska komissio oli vasta kehottamalla kansallisia viranomaisia esittämään havaintonsa väitetyistä sääntöjenvastaisuuksista ottanut ne mukaan menettelyyn ja koska se ei ollut ilmoittanut kantajille hallinnollisen menettelyn aikana siitä, että se oli kehottanut kyseisiä viranomaisia esittämään havaintonsa, komissio oli estänyt asianmukaisen kontradiktorisen keskustelun käymisen kantajien ja kyseisten viranomaisten välillä.

145 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa ensin, että komission 10.6.1997 Tecnagrindille (ks. edellä 60 kohta) sekä 23.9.1997 Velalle ja Sondalle (ks. edellä 63 kohta) osoittamista kirjeistä sekä 30.9.1997 päivätystä UCLAFin selvityksestä ja 18.12.1997 päivätystä varainhoidon valvonnan pääosaston selvityksestä käy johdonmukaisesti ilmi, että Espanjan viranomaisten edustajat eli Intervención General de la Administración del Estadon virkamiehet ja Italian viranomaisten edustajat eli Ragioneria Generale dello Staton virkamiehet osallistuivat vastaavasti vuoden 1997 heinäkuun ja marraskuun tarkastuksiin.

146 Nämä seikat osoittavat, että komissio on asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti ilmoittanut asianomaisille jäsenvaltioille tarkastuksista, ennen kuin se on suorittanut ne paikalla, ja asianomaiset jäsenvaltiot ovat voineet olla edustettuina näissä tarkastuksissa virkamiestensä kautta, mistä syystä on hylättävä kantajien väitteet, joiden mukaan kyseiset jäsenvaltiot on otettu mukaan riidanalaisten päätösten tekemistä edeltäneeseen menettelyyn vasta siinä vaiheessa, kun niiltä on pyydetty havaintojen esittämistä komission näiden tarkastusten perusteella toteamista mahdollisista sääntöjenvastaisuuksista.

147 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa lisäksi, että asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 1 kohdassa komissio velvoitetaan pyytämään asianomaista jäsenvaltiota esittämään havaintonsa määräajassa, jos toiminnan tai toimenpiteen toteuttaminen ei komission mukaan oikeuta siihen myönnettyyn tukeen. Edellä mainitun asetuksen 24 artiklassa ei sen sijaan edellytetä, että komissio ilmoittaa tuensaajalle tämän velvollisuutensa noudattamisesta. Kantajien väitteet, joiden mukaan asetuksen N:o 4253/88 24 artiklaa on rikottu, koska komissio ei ollut ilmoittanut kantajille 3.4.1998 osoittamissaan kirjeissä ilmoittanut niille kehottaneensa kyseisiä kansallisia viranomaisia esittämään havaintonsa kyseisiin kirjeisiin sisältyvistä väitteistä määräajassa ei ole oikeudellisesti perusteltu ja se on näin ollen hylättävä.

148 Lisäksi on muistettava, että komissio oli ilmoittanut Velalle, Sondalle ja Tecnagrindille 3.4.1998 osoittamissaan kirjeissä aikovansa tutkia tuen asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan mukaisesti (ks. edellä 54 kohta). Kantajat ovat 19.6.1998 päivätyissä kirjeissään (ks. edellä 68 kohta) toistaneet sana sanalta kyseisen asetuksen 24 artiklan 1 kohdan sisällön. Ne eivät näin ollen olleet tietämättömiä komission velvollisuudesta kehottaa jäsenvaltioita esittämään havaintonsa määräajassa. Niiden olisi siis ollut hyödyllistä ottaa yhteys oman maansa toimivaltaisiin viranomaisiin varmistaakseen, että velvollisuutta oli noudatettu, ja aloittaa tarvittaessa kontradiktoriset keskustelut viranomaisten kanssa ennen komission asettaman määräajan päättymistä selvittääkseen omat havaintonsa 3.4.1998 päivätyissä komission kirjeissä esitetyistä väitteistä.

149 Kantajat ovat vastauskirjelmässään pitäneet täysin merkityksettöminä asiakirjoja, jotka komissio on esittänyt vastineensa liitteinä osoittaakseen, että asianomaisia kansallisia viranomaisia on 3.4.1998 kehotettu esittämään havaintonsa samana päivänä Velalle, Sondalle ja Tecnagrindille osoitettujen kirjeiden sisällöstä.

150 Vela huomauttaa ensinnäkin, ettei komission tätä varten asioissa T-141/99 ja T-142/99 vastineeseensa liittämää asiakirjaa ole päivätty eikä allekirjoitettu.

151 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa kuitenkin, että komissio on näissä kahdessa asiassa liittänyt vastauskirjelmiinsä jäljennöksen 3.4.1998 päivätystä kirjeestä, jonka on allekirjoittanut maatalouden pääosaston pääjohtaja G. Legras, joka on osoitettu Italian tasavallan pysyvälle edustustolle Euroopan unionissa ja jossa kyseistä edustustoa kehotetaan esittämään havaintonsa Luffa- ja Girasole-hankkeiden sääntöjenvastaisuuksia koskevista väitteistä. Velan esittämä väite on näin ollen hylättävä.

152 Kaikissa neljässä asiassa kantaja huomauttaa toiseksi, että komission kirjelmiin liitettyjen, sen 3.4.1998 Italian tasavallalle ja Espanjan kuningaskunnalle osoitettuja kirjeitä ei ole lähetetty saantitodistuksin, jonka avulla voitaisiin osoittaa kyseisten edustustojen käytännössä vastaanottaneen kirjeet. Kantajat väittävät, että komissio ei ole näin ollen osoittanut noudattaneensa sille asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 1 kohdan mukaista velvollisuutta.

153 Komissio on prosessinjohtotoimien yhteydessä toimittanut asiakirja-aineistoon jäljennöksen faksista, jonka Italian tasavallan pysyvä edustusto oli lähettänyt sille 18.2.2002 ja jossa edustusto ilmoittaa, että 3.4.1998 päivätty komission kirje, jossa edustustoa oli kehotettu esittämään havaintonsa Luffa- ja Girasol-hankkeiden sääntöjenvastaisuuksia koskevista väitteistä, oli saapunut edustustoon 9.4.1998 ja kirjattu numerolla 1781. Komissio on myös toimittanut jäljennöksen sille osoitetusta, 12.2.2002 päivätystä Espanjan kuningaskunnan pysyvän edustuston kirjeestä, johon tämä on liittänyt todentavan asiakirjan ja jossa tämä ilmoittaa, että 3.4.1998 päivätty komission kirje, jossa edustustoa kehotetaan esittämään havaintonsa Vetiver- ja Ricino-hankkeiden sääntöjenvastaisuuksia koskevista väitteistä, oli saapunut edustustoon 7.4.1998 ja kirjattu numerolla A 14-13535.

154 Kantajien väitteet todisteiden puuttumisesta sen osoittamiseksi, että pysyvät edustustot ovat käytännössä vastaanottaneet 3.4.1998 päivätyt komission kirjeet, on näin ollen hylättävä.

155 Kolmanneksi kantajat väittävät, että riidanalaisissa päätöksissä ei täsmennetä, onko komissio, ja jos niin missä määrin, ottanut kansallisten viranomaisten havainnot huomioon.

156 Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa ensinnäkin, että asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että jos toiminnan tai toimenpiteen toteuttaminen ei ilmeisesti oikeuta myönnettyyn rahalliseen tukeen tai osaan siitä ja johtaa aiheellisen tutkimuksen aloittamiseen, komissio pyytää asianomaista jäsenvaltiota esittämään havaintonsa määräajassa.

157 Tämän sää