FI Euroopan unionin virallinen lehti C 223/11

Valitus, jonka Schwenk Zement on tehnyt 23.5.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-306/11, Schwenk Zement KG v. Euroopan komissio, 14.3.2014 antamasta tuomiosta

(Asia C-248/14 P)

2014/C 223/16

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Schwenk Zement KG (edustajat: Rechtsanwalt M. Raible ja Rechtsanwalt S. Merz)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

1. kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-306/11, Schwenk Zement KG v. Euroopan komissio, 14.3.2014 antaman tuomion valittajaa koskevilta osin;

2. kumoamaan 31.3.2011 tehdyn komission päätöksen K(2011) 2361 lopullinen asiassa COMP/39520 – Sementti ja sementtituotteet valittajaa koskevilta osin SEUT 263 artiklan neljännen kohdan nojalla;

3. toiseen vaatimuskohtaan nähden toissijaisesti palauttamaan asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä lausuu unionin tuomioistuimen tuomion oikeudellisesta arvioinnista; ja

4. joka tapauksessa velvoittamaan komission korvaamaan valittajalle unionin yleisessä tuomioistuimessa ja unionin tuomioistuimessa käydyissä menettelyissä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valitus koskee Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen (jäljempänä unionin yleinen tuomioistuin) asiassa T-306/11 14.3.2011 antamaa tuomiota siltä osin kuin se on valittajalle vastainen. Kyseinen tuomio annettiin SCHWENK Zement KG:lle tiedoksi 14.3.2014. Tuomiolla unionin yleinen tuomioistuin osittain hyväksyi ja osittain hylkäsi kanteen, jonka valittaja oli nostanut asetuksen (EY) N:o 1/2003 (1) 18 artiklan 3 kohdan soveltamismenettelystä 31.3.2011 tehdystä komission päätöksestä K(2011) 2361 lopullinen (asia COMP/39520 – Sementti ja sementtituotteet).

Valittaja vetoaa kaikkiaan kolmeen valitusperusteeseen.

Ensimmäisessä valitusperusteessaan valittaja arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se loukkasi suhteellisuusperiaatetta arvioidessaan komission menettelyä. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin rikkoi unionin oikeutta, kun se ei ottanut huomioon suhteellisuusperiaatetta, jonka mukaan epäselvissä tilanteissa on valittava vähiten rajoittava toimenpide silloin, kun on tehtävä valinta kahden toimenpiteen välillä. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin ainoastaan viittasi suurempaan varmuuteen pyydettyjen tietojen saamisesta ja totesi, että valittajalle asetuksen N:o 1/2003 18 artiklan 3 kohdan nojalla suoraan osoitettu toimi oli hyväksyttävä.

Toiseksi valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin suoritti nyt käsiteltävässä asiassa riittämättömän tutkinnan ja siten jätti ottamatta huomioon sellaisia olennaisia seikkoja, joihin valittaja vetosi. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei tutkinut nyt esillä olevaa yksittäistapausta eikä ottanut huomioon valittajaan liittyviä erityispiirteitä. Valittaja väittää, että kyseinen tuomioistuin pikemminkin tukeutui arvioinnissaan lukuisiin sementintuottajiin.

Kolmanneksi valittaja arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se laiminlöi perusteluvelvollisuutensa todetessaan, että komission kaavamaiset selitykset olivat riittäviä. Valittaja katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin laiminlöi perusteluvelvollisuuden kahdella tapaa. Yhtäältä kyseinen tuomioistuin ei ottanut huomioon SEUT 296 artiklan toisesta kohdasta ja asetuksen N:o 1/2003 18 artiklasta seuraavaa komission oikeudellisten toimien perusteluvelvollisuutta koskevia edellytyksiä. Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon myöskään perusteluvelvollisuudelle itse asettamiaan edellytyksiä. Lopuksi valittaja väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen kyseinen arviointi teki suhteellisuusperiaatteen noudattamisen valvomisen mahdottomaksi. Valittaja katsoo, että jos unionin yleisen tuomioistuimen tuomio pysytetään tätä seikkaa koskevilta osin, jää suhteellisuusperiaate asetuksen N:o 1/2003 18 artiklan mukaisten tutkintatoimenpiteiden yhteydessä pelkästään tyhjiksi sanoiksi.

(1) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).