Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Liikenne – Meriliikenne – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Meriliikenteen kabotaasi

(Neuvoston asetuksen N:o 3577/92 2 artiklan 1 kohdan a ja c alakohta)

2. Liikenne – Meriliikenne – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Meriliikenteen kabotaasi

(Neuvoston asetus N:o 3577/92)

3. Liikenne – Meriliikenne – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Meriliikenteen kabotaasi

(Neuvoston asetuksen N:o 3577/92 1 artikla)

4. Liikenne – Meriliikenne – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Meriliikenteen kabotaasi Asetus N:o 3577/92

(EY:n perustamissopimuksen 62 artikla (kumottu Amsterdamin sopimuksella); EY 49 artiklan ensimmäinen kohta; neuvoston asetuksen N:o 3577/92 6 ja 7 artikla)

Tiivistelmä

1. Käsitteen ”liikenne meritse – – satamien välillä”, joka kuuluu palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) annetun asetuksen N:o 3577/92 2 artiklan 1 kohdan a ja c alakohdassa oleviin mannerkabotaasin ja saarikabotaasin määritelmiin, tulkitsemiseksi on otettava huomioon asetuksen päämäärä, joka on toteuttaa palvelujen tarjoamisen vapaus merikabotaasin alalla asetuksessa säädetyt edellytykset ja poikkeukset huomioon ottaen.

Asetuksessa N:o 3577/92 tarkoitetun käsitteen meri ja 10.12.1982 tehdyssä Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksessa (jäljempänä Montego Bayn yleissopimus) tarkoitetun käsitteen aluemeri rinnastamista ei voida hyväksyä, sillä tällainen rinnastaminen vaarantaa tämän päämäärän saavuttamisen. Nimittäin sillä, että asetusta sovellettaisiin yksistään aluemereen, sellaisena kuin sitä tarkoitetaan tässä yleissopimuksessa, voitaisiin sulkea mahdollisesti merkittävät meriliikennepalvelut asetuksella tavoitellun vapauttamisen piiristä, siltä osin kuin palvelut suoritetaan maan puolella aluemeren sellaisesta perusviivasta katsottuna, jonka jäsenvaltiot saavat yleissopimuksen nojalla vetää siten, että sillä suljetaan lahtien luonnolliset suut. Asetuksesta N:o 3577/92 ei myöskään ilmene, että yhteisön lainsäätäjä olisi halunnut rajoittaa asetuksen soveltamisalan yksistään sellaiseen aluemereen, jota tarkoitetaan Montego Bayn yleissopimuksessa.

(ks. 24–27 kohta)

2. Ottaen huomioon palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) annetun asetuksen N:o 3577/92 asiayhteys ja sillä tavoiteltu päämäärä, joka on toteuttaa palvelujen tarjoamisen vapaus merikabotaasin alalla, tässä asetuksessa tarkoitettu käsite satama käsittää sellaisia infrastruktuureita, vaikka niillä olisi vähäinen merkitys, joiden tehtävä on mahdollistaa meritse kuljetettavien tavaroiden ja henkilöiden ottaminen alukseen tai siirtäminen pois aluksesta.

(ks. 33 kohta)

3. Kansallinen toimenpide, jolla varataan mereen vajonneen joen laakson meriliikennepalvelujen hoitaminen yhdelle ainoalle yritykselle sillä, että sen kanssa tehdään 20 vuoden ajaksi hallinnollinen käyttöoikeussopimus, joka voidaan uudistaa kymmeneksi vuodeksi, voi tehdä vaikeammaksi tai jopa mahdottomaksi sen, että toisiin jäsenvaltioihin sijoittautuneet yritykset tarjoavat näitä palveluita, ja se on täten yhteisön meriliikenteen kabotaasipalvelujen tarjoamisen vapauteen kohdistuva rajoitus. Sama pätee toimenpiteeseen, jonka mukaan käyttöoikeussopimuksen teossa käytetään yrityksen valintaperusteena tällä lahdella hankittua liikennöintikokemusta. Sellaiset rajoitukset voivat kuitenkin olla perusteltuja yleistä etua koskevien pakottavien syiden perusteella, jos niitä sovelletaan kaikkiin henkilöihin tai yrityksiin, jotka harjoittavat toimintaa vastaanottavan jäsenvaltion alueella, jos ne ovat omiaan takaamaan niillä tavoitellun tavoitteen toteuttamisen ja jos niillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi. Näin ei kuitenkaan ole tässä asiassa.

Nimittäin tiettyjen tällä lahdella sijaitsevien saarien osalta voidaan toteuttaa tätä käyttöoikeussopimusta vähemmän rajoittavia toimenpiteitä, kuten varausjärjestelmän käyttöönotto ja saarille pääsemiseen vaadittavien lippujen myynti sen mukaan kuin saarille pääsy on mahdollista, näille saarille tapahtuvan liikenteen mukauttamiseksi sekä ympäristönsuojeluvaatimusten että laivalaiturin vähäisen kapasiteetin mukaiseksi. Kyseisen alueen liikenteen järjestämistä koskevien vaatimusten osalta kyseinen jäsenvaltio ei ole osoittanut, että tämän lahden rantojen välillä suoritettavista matkustajaliikennepalveluista olisi tehtävä, jotteivät ne olisi vaarassa käydä kannattamattomiksi ja loppua, käyttöoikeussopimus yhden ainoan toimijan kanssa 20 vuoden ajaksi siten, että sopimusta voidaan pidentää 30 vuoteen asti. Lisäksi tämä valtio ei ole myöskään osoittanut, että tällä lahdella harjoitettavan meriliikenteen intensiteetistä aiheutuisi sellaisia vaikeuksia, joita ei voida ehkäistä ennakolta muutoin kuin käyttämällä niin rajoittavaa keinoa kuin käyttöoikeussopimus, eikä sitä, että olettaen, että kyseisten meriyhteyksien ylläpitämiseksi on tehty huomattavia investointeja, nämä investoinnit voitaisiin kuolettaa ainoastaan 20 tai jopa 30 vuodessa.

Tällä lahdella meriliikennöinnin alalta hankittua kokemusta koskevan valintaperusteen osalta ei ole vedottu sellaisiin yleistä etua koskeviin pakottaviin syihin, joiden johdosta tästä perusteesta aiheutuva rajoitus voisi olla perusteltu. Lisäksi sillä, että tämä peruste ei ole ratkaiseva käyttöoikeussopimusta koskevan hankintamenettelyn ratkaisemisen kannalta, ei ole merkitystä, koska jäsenvaltion jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteaminen ei edellytä, että tästä laiminlyönnistä aiheutuu vahinkoa.

(ks. 44–50 kohta)

4. Palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) annetun asetuksen N:o 3577/92 7 artiklaa on tulkittava sitä välittömästi edeltävän säännöksen valossa. Vaikka asetuksen 6 artiklassa sallitaankin, että jäsenvaltiot saavat tietyissä erityistapauksissa pitää voimassa olemassa olevat rajoitukset tämän asetuksen voimaantulon jälkeen ja siirtymäkauden ajan, 7 artiklassa säädetään ensi sijassa, että nämä jäsenvaltiot eivät saa ottaa käyttöön tämän asetuksen voimaan tullessa olemassa olevaan tilanteeseen verrattuna uusia rajoituksia. Nämä kaksi säännöstä täydentävät näin ollen toisiaan ja muodostavat todellisuudessa asteittaista vapauttamista koskevan sääntelyn kaksi osaa. Sen, että edellä mainittuja 6 ja 7 artiklaa on tulkittava tällä tavoin, vahvistaa oikeaksi se, että Amsterdamin sopimuksessa tehty perustamissopimuksen 62 artiklan, johon kyseisen asetuksen 7 artiklassa viitataan ja jossa jäsenvaltioita kielletään kohdistamasta uusia rajoituksia palvelujen tarjoamisen vapauteen, kumoaminen sattuu yhteen sen kanssa, että EY 49 artiklan 1 kohdan sanamuodosta jäi pois viittaus asteittaisesta palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusten poistamisesta siirtymäkauden aikana yhteisön sisällä. Tästä seuraa, että tällä samalla 7 artiklalla on merkitystä ainoastaan niiden palveluiden asteittaisen vapauttamisen yhteydessä, joita asetus koskee.

(ks. 62–64 kohta)