10

Unionin yleinen tuomioistuin viittasi valituksenalaisen tuomion 23 ja 24 kohdassa asiassa C-29/05 P, SMHV vastaan Kaul, 13.3.2007 annettuun tuomioon (Kok., s. I-2213, 42 kohta) ja huomautti, että asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohdasta seuraa, että pääsäännön mukaan – ja ellei erikseen ole toisin säädetty – asian osapuolet voivat esittää tosiseikkoja ja todisteita niiden määräaikojen päättymisen jälkeen, jotka niiden esittämiselle on asetettu kyseisen asetuksen säännöksillä, eikä SMHV:a ole millään tavoin kielletty ottamasta huomioon tosiseikkoja tai todisteita, joihin on vedottu tai jotka on esitetty tällä tavalla liian myöhään, ja hylkäsi näin New Yorker Jeansin esittämän kanneperusteen sekä totesi kyseisen tuomion 25–34 kohdassa seuraavaa: ”25 – – Asetuksen N:o 2868/95 22 säännön 2 kohdassa säädetään, että jos väitteentekijän on asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 tai 3 kohdan mukaisesti todistettava aikaisemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö, SMHV pyytää väitteentekijää toimittamaan vaaditut todisteet asettamansa määräajan kuluessa. Saman 22 säännön toisessa virkkeessä lisätään, että jos väitteentekijä ei toimita todisteita määräajan kuluessa, SMHV hylkää väitteen. 26 Kyseisestä toisesta virkkeestä seuraa, että aikaisemman tavaramerkin käyttöä koskevien todisteiden toimittaminen tätä varten asetetun määräajan päätyttyä merkitsee lähtökohtaisesti sitä, että väite hylätään ilman, että SMHV:lla olisi tätä koskevaa harkintavaltaa. – – – – 30 – – [O]n katsottava, että koska [Vallis K.-Vallis A.] toimitti asetetussa määräajassa eli 6.6.2006 merkityksellisiä todisteita, kuten valaehtoisen todistuksen, laskuja ja valokuvia, sen on katsottava toimineen asetuksen N:o 2868/95 22 säännön 2 kohdan toisessa virkkeessä asetetussa määräajassa. Lisäksi on kiistatonta, että sen jälkeen, kun kantaja huomautti todisteiden olevan riittämättömiä, SMHV antoi [Vallis K.-Vallis A:lle] mahdollisuuden esittää huomautuksensa 14.1.2007 mennessä. Tässä yhteydessä väiteosasto saattoi ottaa huomioon [Vallis K.-Vallis A:n] tässä määräajassa esittämien huomautusten yhteydessä esittämät todisteet. 31 Asetuksen N:o 2868/95 22 säännön 2 kohdan on nimittäin ymmärrettävä tarkoittavan sitä, ettei mikään sulje pois lisätodisteiden, jotka ainoastaan täydentävät määräajassa toimitettuja muita todisteita, huomioon ottamista, kun ensimmäiset todisteet eivät ole merkityksettömiä mutta toinen osapuoli on riitauttanut ne riittämättöminä. Tällainen toteamus, joka ei mitenkään tee edellä mainittua sääntöä merkityksettömäksi, on pätevä sitäkin suuremmalla syyllä, koska [Vallis K.-Vallis A.] ei käyttänyt määräaikoja väärin käyttämällä tietoisesti viivytystaktiikkaa tai toimimalla ilmeisen huolimattomasti. – – 33 Nyt käsiteltävässä asiassa on todettava, että koska [Vallis K.-Vallis A:n] väiteosaston asettaman määräajan päätyttyä toimittamat todisteet eivät olleet ensimmäisiä ja ainoita todisteita käytöstä vaan määräajassa toimitettujen merkityksellisten todisteiden lisäksi toimitettuja todisteita, se seikka, että kantaja riitautti nämä todisteet, on ollut riittävä peruste sille, että [Vallis K.-Vallis A.] toimitti lisätodisteita huomautuksensa esittäessään. Väiteosasto ja tämän jälkeen valituslautakunta saattoivat nämä seikat huomioiden ratkaista aiemman tavaramerkin tosiasiallista käyttöä koskevan kysymyksen kaikkien merkityksellisten tosiseikkojen ja todisteiden perusteella. 34 – – [T]oteamus, jonka mukaan väiteosasto oli täysin oikeassa ottaessaan huomioon sille 15.1.2007 toimitetut katalogit, on myös väitemenettelyn yleisemmän tavoitteen mukainen; tämän tavoitteen yhteydessä asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohdan on tulkittu merkitsevän sitä, että jopa liian myöhään esitetyt todisteet on otettava huomioon, jos ne ovat merkityksellisiä eivätkä menettelyn vaihe ja asian olosuhteet estä niiden esittämistä.”