28.

Tässä tilanteessa Corte d’appello di Torino on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko [asetus N:o 1347/2001] pätemätön, mahdollisesti myös siten, että pätemättömyys johtuu muiden säädösten pätemättömyydestä, seuraavin perustein: Yleisten periaatteiden loukkaaminen — sillä perusteella, että [asetuksen N:o 2081/92] 1 artiklan 1 kohta ja liite I ovat pätemättömiä siltä osin kuin niissä sallitaan ’oluiden’ maantieteellisten merkintöjen rekisteröiminen siitä huolimatta, että olut on alkoholijuoma, joka on (virheellisesti) mainittu kyseisessä liitteessä I edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen elintarvikkeiden joukossa, vaikka se ei kuulu EY:n perustamissopimuksen liitteessä I sekä EY 32 artiklassa (aikaisemmin EY:n [perustamissopimuksen] 38 artikla) ja EY 37 artiklassa (aikaisemmin EY:n [perustamissopimuksen] 43 artikla), joihin neuvosto on perustanut oman toimivaltansa antaessaan [asetuksen N:o 2081/1992], mainittuihin ’elintarvikkeisiin’ — sillä perusteella, että [asetuksen N:o 2081/92] 17 artikla on pätemätön siltä osin kuin siinä säädetään nopeutetusta rekisteröintimenettelystä, joka on omiaan rajoittamaan ja loukkaamaan merkittävällä tavalla asianomaisten oikeussubjektien oikeuksia, koska siinä ei anneta väiteoikeutta, millä loukataan selvästi avoimuuden ja oikeusvarmuuden periaatteita, mikä tulee esiin erityisesti sekä siinä, että jo suojatun maantieteellisen merkinnän ’Bayerisches Bier’ rekisteröintimenettely oli monimutkainen, sillä se kesti yli seitsemän vuotta vuodesta 1994 vuoteen 2001, että siinä, että tämä tunnustetaan nimenomaisesti [asetuksen N:o 692/2003], jonka 1 artiklan 15 kohdalla on edellä mainituista syistä kumottu [asetuksen N:o 2081/92] 17 artikla, 13 perustelukappaleessa. Muodollisten edellytysten puuttuminen — sillä perusteella, että merkintä ’Bayerisches Bier’ ei täytä [asetuksen N:o 2081/92] 17 artiklassa asetettuja edellytyksiä sille, että se voitaisiin hyväksyä rekisteröitäväksi kyseisessä artiklassa säädetyn yksinkertaistetun menettelyn mukaisesti, koska silloin, kun tästä merkinnästä esitettiin rekisteröintihakemus, sillä ei ollut Saksassa ’oikeudellista suojaa’ eikä se ollut ’käytössä vakiintunut’ — sillä perusteella, että Saksan hallitus ennen rekisteröintihakemuksen esittämistä komissiolle sen enempää kuin komissio itsekään hakemuksen vastaanottamisen jälkeen eivät ole tutkineet asianmukaisesti merkinnän ’Bayerisches Bier’ rekisteröimisen edellytysten täyttymistä, toisin kuin on edellytetty yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä (asia C-269/99, Carl Kühne ym., tuomio 6.12.2001, Kok. 2001, s. I-9517) — sillä perusteella, että Saksan hallitus ei esittänyt merkintää ’Bayerisches Bier’ koskevaa rekisteröintihakemusta [asetuksen N:o 2081/92] 17 artiklan 1 kohdassa säädetyssä määräajassa (kuuden kuukauden kuluessa kyseisen asetuksen voimaantulosta eli päivämäärästä 24.7.1993), sillä valittajan alun perin esittämään hakemukseen sisältyi kahdeksan erilaista merkintää, joihin oli mahdollista tehdä myöhempiä, tarkemmin määrittelemättömiä muutoksia, jotka yhdistyivät tämänhetkiseksi yhdeksi merkinnäksi ’Bayerisches Bier’ vasta sen jälkeen, kun lopullinen määräaika oli jo paljon aikaisemmin päättynyt. Aineellisten edellytysten puuttuminen — sillä perusteella, että merkintä ’Bayerisches Bier’ ei täytä [asetuksen N:o 2081/92] 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa asetettuja aineellisia edellytyksiä, jotta se voitaisiin rekisteröidä suojatuksi maantieteelliseksi merkinnäksi, koska tämä merkintä on yleisnimi, joka on perinteisesti merkinnyt olutta, joka on valmistettu tietyn Baijerista 1800-luvulta alkunsa saaneen ja sittemmin muualle Eurooppaan ja koko maailmaan levinneen valmistusmenetelmän (ns. baijerilainen menetelmä, pohjahiivamenetelmä) mukaisesti; että myös nykyään joissakin eurooppalaisissa kielissä (tanskaksi, ruotsiksi ja suomeksi) sitä käytetään yleisnimenä oluesta ja että joka tapauksessa se tarkoittaa lukemattomista erilaisista olemassa olevista olutlajikkeista enintään yksinomaan ja yleisesti ’olutta, joka on valmistettu Baijerin saksalaisella alueella’, ilman että olisi olemassa ’välitöntä yhteyttä’ (asia C-312/98, Warsteiner, tuomio 7.11.2000, Kok. 2000, s. I-9187) tuotteen (oluen) määrätyn laadun, maineen tai muiden ominaisuuksien ja toisaalta sen erityisen maantieteellisen alkuperän (Baijeri) välillä, eivätkä tässä tapauksessa täyty myöskään kyseisessä säännöksessä ’erityistapaukselle’ asetetut edellytykset, jotta se voitaisiin rekisteröidä maantieteellisenä merkintänä, joka sisältää maan nimen — edellisessä kappaleessa esitetyn perusteella nimitys ’Bayerisches Bier’ on ’yleisnimi’, minkä vuoksi sitä ei [asetuksen N:o 2081/92] 3 artiklan 1 kohdan ja 17 artiklan 2 kohdan nojalla voida rekisteröidä — sillä perusteella, että merkintää ’Bayerisches Bier’ ei olisi saanut rekisteröidä [asetuksen N:o 2081/1992] 14 artiklan 3 kohdan nojalla, koska kun otetaan huomioon Bavaria-tavaramerkkien ’maine, kuuluisuus sekä sen ajan pituus, jona niitä on käytetty’, merkinnän ’Bayerisches Bier’ rekisteröinti ’saattaisi johtaa kuluttajaa harhaan tuotteen tunnistamisessa’? 2) Toissijaisesti siltä varalta, että ensimmäinen kysymys jätettäisiin tutkimatta tai todettaisiin perusteettomaksi, kysytään, onko [asetusta N:o 1347/2001] tulkittava siten, että siihen sisältyvän suojatun maantieteellisen merkinnän ’Bayerisches Bier’ tunnustaminen ei vaikuta sellaisten aiempien tavaramerkkien pätevyyteen ja käytettävyyteen, joissa mainitaan sana ’Bavaria’ ja joiden haltijoina ovat kolmannet osapuolet?”