ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Jos kysymyksessä 1 kuvailtu tuote on luokiteltava CN-koodiin 0207 14 10, pyydetään vastausta seuraaviin kysymyksiin: 2.1 Estääkö komission asetuksen (EY) N:o 1972/2003 (3) 4 artiklan 1 ja 2 kohta sen, että toimijan ylijäämävaraston suuruuden määrittelemiseksi ylijäämävarastosta vähennetään automaattisesti (luetaan siirtovarastoksi) toimijan 1.5.2004 edeltäneiden neljän toimivuoden 1.5 vallinneiden varastojen keskiarvo, joka kerrotaan 1,2:lla? Jos vastaus on myöntävä, olisiko vastaus toisenlainen, jos siirtovaraston ja ylijäämävaraston suuruuden määrittämisessä on mahdollista ottaa huomioon myös toimijan tuotanto-, jalostus- tai myyntikapasiteetin kasvu, maataloustuotteiden kypsymisaika, varastojen muodostumisaika sekä toimijasta riippumattomat muut olosuhteet? 2.2 Onko komission asetuksen (EY) N:o 1972/2003 tavoitteiden kanssa sopusoinnussa ylijäämävarastomaksun periminen myös siinä tapauksessa, että toimijalla todetaan 1.5.2004 vallinneessa tilanteessa olleen ylijäämävarasto mutta toimija todistaa, että tämän ylijäämävaraston myymisestä 1.5.2004 jälkeen toimija ei tosiasiassa ole saanut hintaerosta hyötyä?
2)

Onko tullikoodeksin 221 artiklan 3 kohtaa, sellaisena kuin sitä sovellettiin ennen asetuksen (ETY) N:o 2700/2000 (2) 1 artiklalla tehtyjä muutoksia, tulkittava siten, että kun tässä kohdassa säädetään tulliviranomaiselle oikeus ylittää tileihin kirjatun tullivelan tiedoksi antamista koskeva kolmen vuoden määräaika, joka lasketaan siitä päivästä, jolloin tullivelka on syntynyt, siinä tapauksessa, että velan määritys on viivästynyt sellaisen tapahtuman vuoksi, joka voi johtaa rikosoikeudenkäyntiin, tämä säännös on voimassa vain sellaisten henkilöiden osalta, jotka ovat kyseisen mahdollisesti rikosoikeudenkäyntiin johtavan tapahtuman alullepanijoita?
1.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut asetuksen N:o 2868/95 71 artiklan 1 kohdan 2 virkettä, koska se on tulkinnut sitä virheellisesti. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on erityisesti jättänyt huomiotta, että asetukseen N:o 40/94 ei sisälly määräajan pidentämisen mahdollisia perusteita koskevia säännöksiä. Se ei myöskään ole ottanut huomioon, että asianomaisena ajankohtana SMHV ei ollut konkretisoinut asetuksen N:o 2868/95 71 artiklan 1 kohtaa väitettä koskevilla ohjeilla tai muilla säännöksillä, joten määräajan pidennyksen sallittavien perusteiden osalta ei ollut mitään tulkinnan mahdollisuuksia. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei näin ollen ole täysin käsittänyt kysymyksessä olevaa asiasisältöä tai se on tulkinnut asetuksen N:o 2868/95 71 artiklan 1 kohdan 2 virkettä virheellisesti.
3)

Mikäli edelliseen kysymykseen annettava vastaus on kieltävä, sovelletaanko direktiivin 2004/38/EY 3 artiklan 1 kohtaa sellaiseen kolmannen maan kansalaiseen, joka on unionin kansalaisen aviopuoliso ja joka (i) on sellaisen unionin kansalaisen aviopuoliso, joka oleskelee vastaanottavassa jäsenvaltiossa ja joka täyttää 7 artiklan 1 kohdan a, b tai c alakohdassa säädetyn edellytyksen, ja (ii) oleskelee vastaanottavassa jäsenvaltiossa unionin kansalaisen kanssa tämän aviopuolisona, (iii) on tullut vastaanottavaan jäsenvaltioon unionin kansalaisesta riippumatta ja (iv) on tämän jälkeen solminut avioliiton unionin kansalaisen kanssa vastaanottavassa jäsenvaltiossa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 107/17

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 13.2.2008 — Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG ja Orange Personal Communications Services Ltd v. Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

(Asia C-58/08)

(2008/C 107/25)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG ja Orange Personal Communications Services Ltd

Vastaaja: Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

Muut osapuolet: Office of Communications ja Hutchison 3G (UK) Limited

Väliintulija: GSM Association

Ennakkoratkaisukysymykset

1. Onko asetus (EY) N:o 717/2007 (1) kokonaan tai osittain pätemätön, koska EY 95 artikla ei ole sille asianmukainen oikeusperusta?

2. Onko asetuksen (EY) N:o 717/2007 4 artikla (luettuna yhdessä 2 artiklan [2 kohdan] a alakohdan ja 6 artiklan 3 kohdan kanssa sikäli kuin näissä säännöksissä viitataan eurotariffiin ja eurotariffia koskeviin velvoitteisiin) pätemätön sillä perusteella, että verkkovierailujen vähittäishintojen ylärajan säätämisellä loukataan suhteellisuusperiaatetta ja/tai toissijaisuusperiaatetta?

(1) Verkkovierailuista yleisissä matkapuhelinverkoissa yhteisön alueella ja direktiivin 2002/21/EY muuttamisesta 27.6.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 717/2007 (EUVL L 171, s. 32).
1)

Ovatko osakkeenomistajien yhdenvertaisuutta ja erityisesti vähemmistöosakkaiden suojelua koskevat viittaukset a) 13.12.1976 annetun toisen yhtiöoikeusdirektiivin 77/91/ETY (1) 20 ja 42 artiklassa, b) siirrettäviä arvopapereita koskeviin liiketoimiin sovellettavista eurooppalaisista käytännesäännöistä 25.7.1977 annetun komission suosituksen (2)”kolmannessa yleisessä periaatteessa” ja ”seitsemännessätoista lisäsäännöksessä”, c) arvopaperien viralliselle pörssilistalle ottamista koskevien vaatimusten yhteensovittamisesta 5.3.1979 annetun direktiivin 79/279/ETY (3) liitteessä olevan C luettelon 2 kohdan a alakohdassa, joka on toistettu 28.5.2001 annetussa konsolidoidussa direktiivissä, d) julkisista ostotarjouksista 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/25/EY (4) 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa kyseisen direktiivin kahdeksannen perustelukappaleen valossa luettuna ilmaus yhteisön oikeuden yleisestä periaatteesta?
1)

Onko 28.3.1983 annetun asetuksen (ETY) N:o 918/83 (1) 27 artiklaa, sellaisena kuin se on muutettuna 7.11.1991 annetulla asetuksella (ETY) N:o 3357/91 (2), tulkittava siten, että tässä artiklassa tarkoitettuun tullittomuuteen voidaan vedota sellaisten tavaroiden lähetysten osalta, jotka ovat tosin yksitellen tarkasteltuna vähäarvoisia, mutta yhdistettynä lähetyksenä esitettyinä lähetettyjen tavaroiden, kun kyse on tavaroista sellaisenaan, kokonaisarvo ylittää 27 artiklassa säädetyn arvorajan?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 64/27

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) on esittänyt 28.12.2007 — Sea s.r.l. v. Comune di Ponte Nossa

(Asia C-573/07)

(2008/C 64/39)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Sea s.r.l.

Vastaaja: Comune di Ponte Nossa

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko yhteisön oikeuden mukaista ja erityisesti perustamissopimuksen 12, 43, 45, 46, 49 ja 86 artiklassa vahvistettujen sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden, syrjintäkiellon ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteiden sekä avoimuuden ja vapaan kilpailun periaatteiden mukaista se, että kiinteiden yhdyskuntajätteiden ja muiden niihin rinnastettavien jätteiden keräämistä ja kuljetusta ja niistä huolehtimista koskeva palvelu hankitaan suorahankintana täysin julkisessa omistuksessa olevalta osakeyhtiöltä, jonka yhtiöjärjestys on vahvistettu — 18.8.2000 annetun asetuksen N:o 267 113 §:ssä tarkoitetulla tavalla — sellaiseksi kuin se on tämän päätöksen perusteluosassa kuvattu?
1)

a) Onko Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (1) (jäljempänä direktiivi) 3 artiklan 1 kohtaa, 6 artiklan 2 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohdan d alakohtaa ja 2 kohtaa tulkittava siten, että ne kattavat myös ne direktiivin 2 artiklan 2 alakohdassa tarkoitetut perheenjäsenet, jotka ovat saapuneet unionin kansalaisesta riippumatta vastaanottavaan jäsenvaltioon (direktiivin 2 artiklan 3 alakohta) ja joista on vasta siellä tullut unionin kansalaisen perheenjäseniä tai jotka ovat vasta siellä aloittaneet perhe-elämän hänen kanssaan? b) Mikäli näin on, onko täydentävästi merkitystä sillä, että perheenjäsen oleskelee perheenjäseneksi tulemisen tai perhe-elämän aloittamisen aikaan laillisesti vastaanottavassa jäsenvaltiossa? Mikäli näin on, riittääkö lailliseen oleskeluun se, että perheenjäsenellä on oleskeluoikeus vain sillä perusteella, että hän on turvapaikanhakija? c) Jos ensimmäisen kysymyksen a ja b kohtaan annettavan vastauksen perusteella direktiivistä ei voida johtaa ”pelkästään” turvapaikanhakijana oleskeluun oikeutetun perheenjäsenen oleskeluoikeutta, kun tämä on saapunut vastaanottavaan jäsenvaltioon unionin kansalaisesta riippumatta ja tästä on tullut unionin kansalaisen perheenjäsen vasta siellä tai tämä on aloittanut perhe-elämän hänen kanssaan vasta siellä: voidaanko tästä huolimatta tilanteessa, jossa perheenjäsen on oleskellut vastaanottavassa jäsenvaltiossa vajaat neljä vuotta ja ollut siellä avioliitossa unionin kansalaisen kanssa — jonka kanssa hän on asunut yhdessä noin kolme ja puoli vuotta ja jonka kanssa hänellä on 20 kuukauden ikäinen yhteinen lapsi — yhden vuoden ajan, johtaa oleskeluoikeus EY 18 artiklasta tai EY 39 artiklasta, kun otetaan huomioon perusoikeus perhe-elämän kunnioittamiseen?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 37/16

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) on esittänyt 3.12.2007 — Assitur Srl v. Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano

(Asia C-538/07)

(2008/C 37/22)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Assitur Srl

Vastaaja: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano

Ennakkoratkaisukysymykset

Luetellaanko direktiivin 92/50/EY 29 artiklassa (1), jossa säädetään seitsemän syytä, joiden nojalla ehdokkaat voidaan jättää palveluhankintoja koskevien sopimuksentekomenettelyjen ulkopuolelle, tyhjentävästi poissulkemista koskevat tapaukset, ja onko se näin ollen esteenä sille, että lain N:o 109/94 10 §:n 1 bis momentissa (joka on korvattu asetuksen N:o 136/06 34 §:n viimeisellä momentilla) kielletään yrityksiä, joiden välillä on määräysvaltasuhde, osallistumasta samaan tarjouskilpailumenettelyyn?

(1) EYVL L 209, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 8/9

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Session (Scotland), Edinburgh (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 5.11.2007 — Royal Bank of Scotland plc v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Asia C-488/07)

(2008/C 8/16)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Session (Scotland), Edinburgh

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Royal Bank of Scotland plc

Vastaaja: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Ennakkoratkaisukysymykset

1. Edellytetäänkö kuudennen arvonlisäverodirektiivin 77/388/ETY (1) 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa, että 17 artiklan 5 kohdan mukainen verovelvollisen vähennyskelpoista veroa koskeva suhdeluku on määritettävä vuosiperusteella ja ilmaistava enintään seuraavaan suurempaan kokonaislukuun pyöristettynä prosenttilukuna, jolloin a) tämä suhdeluku on suhdeluku, joka on määritetty verovelvollisen toiminnan tietyn toimialan osalta 17 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan a tai b alakohdan mukaisesti; ja/tai b) tämä suhdeluku on suhdeluku, joka on määritetty verovelvollisen tavaroiden ja palvelujen täyden tai osittaisen käytön perusteella 17 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan c alakohdan mukaisesti; ja/tai c) tämä suhdeluku on suhdeluku, joka on määritetty jokaisen sellaisen tavaran tai palvelun osalta, jota verovelvollinen käyttää 17 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun liiketoimeen, 17 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan d alakohdan mukaisesti?

2. Sallitaanko kyseisessä 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa se, että jäsenvaltiot edellyttävät, että 17 artiklan 5 kohdan mukainen verovelvollisen vähennyskelpoista veroa koskeva suhdeluku pyöristetään muuhun lukuun kuin seuraavaan suurempaan kokonaislukuun?

(1) EYVL L 145, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 22/25

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 5.11.2007 — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) v. Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl

(Asia C-486/07)

(2008/C 22/47)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

Vastaaja: Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl

Ennakkoratkaisukysymys

”Onko riita-asian tosiseikkojen tapahtumahetkellä (1994–1995) voimassa olleiden, interventioelinten hallussa olevien viljojen myyntiä koskevien yhteisön asetusten perusteella myös maissin myynnissä sovellettava vakiolaadun kosteuspitoisuuden ylittävään kosteuspitoisuuteen perustuvia hinnanalennuksia?”
109.

Näillä perusteilla ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa High Court of Irelandin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti: 1) Asetuksen (EY) N:o 2201/2003 asialliseen soveltamisalaan kuuluu myös ratkaisu, jolla määrätään sellaisesta lapsen sijoittamisesta toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan hoitolaitokseen, johon liittyy vapauden menetys ja joka tehdään lapsen suojelemiseksi. 2) Valtion viranomaisen on annettava asetuksen N:o 2201/2003 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hyväksyntä ennen sijoitusmääräyksen antamista. Pelkkä sen hoitolaitoksen hyväksyntä, johon lapsi on tarkoitus sijoittaa, ei riitä. Jos jälkikäteen ilmenee, että sijoituksesta määräävä tuomioistuin ei ole vaivannäöstään huolimatta saanut toimivaltaisen viranomaisen hyväksyntää ja tämä virhe johtuu keskusviranomaisen tulkinnanvaraisista tai riittämättömistä lausunnoista, on hyväksynnän hakeminen jälkikäteen sallittua, eikä uutta sijoitusmääräystä tarvita. 3) Määräys lapsen sijoittamisesta suljettuun hoitolaitokseen on julistettava täytäntöönpanokelpoiseksi asetuksen N:o 2201/2003 28 artiklan mukaisesti, jos valtion toimenpiteiden määräyksen sisällön toimeenpanemiseksi toisessa jäsenvaltiossa on perustuttava siihen. 4) Asetuksen N:o 2201/2003 56 artiklan 2 kohdassa säädetty hyväksyntä, joka on annettu konkreettiselle ajanjaksolle, ei koske sellaisia määräyksiä, joilla sijoitusta jatketaan, vaan se on pikemminkin haettava uudelleen. Täytäntöönpanotoimet voivat perustua täytäntöönpanokelpoiseksi julistettuun määräykseen vain sen ajanjakson osalta, jolle sijoitus on päätöksessä määrätty.
9.

Henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta unionin säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 9.3.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/399, ( 8 ) sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan matkustustieto- ja ‑lupajärjestelmän (ETIAS) perustamisesta ja asetusten (EU) N:o 1077/2011, (EU) N:o 515/2014, (EU) 2016/399, (EU) 2016/1624 ja (EU) 2017/2226 muuttamisesta 12.9.2018 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2018/1240, ( 9 ) (jäljempänä Schengenin rajasäännöstö) 6 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Kolmannen maan kansalaisen maahantuloedellytykset jäsenvaltioiden alueella oleskeluun, jonka on tarkoitus kestää enintään 90 päivää minkä hyvänsä 180 päivän jakson aikana, jolloin on otettava huomioon kutakin oleskelupäivää edeltävä 180 päivän jakso, ovat seuraavat: a) hänellä on hallussaan voimassa oleva matkustusasiakirja, joka antaa haltijalleen oikeuden rajanylitykseen ja täyttää seuraavat vaatimukset: i) sen on oltava voimassa vähintään kolme kuukautta suunnitellun jäsenvaltioiden alueelta poistumisen jälkeen. Perustellussa hätätapauksessa tästä vaatimuksesta voidaan poiketa; ii) sen on oltava myönnetty viimeisten kymmenen vuoden aikana; b) hänellä on voimassa oleva viisumi, jos se vaaditaan [luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, 14.11.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1806] ( 10 ) nojalla, tai voimassa oleva matkustuslupa, jos se vaaditaan [saman asetuksen] nojalla, paitsi jos hänellä on voimassa oleva oleskelulupa tai pitkäaikaiseen oleskeluun tarkoitettu viisumi; c) hän näyttää toteen suunnitellun oleskelun tarkoituksen ja edellytykset ja hänellä on toimeentuloon tarvittavat varat ottaen huomioon sekä suunnitellun oleskelun kesto että lähtömaahan paluu tai kauttakulkumatka sellaiseen kolmanteen maahan, jonne hänen pääsynsä on varma, tai hän kykenee hankkimaan laillisesti tällaiset varat; d) häntä ei ole määrätty maahantulokieltoon Schengenin tietojärjestelmässä (SIS); e) hänen ei katsota voivan vaarantaa minkään jäsenvaltion yleistä järjestystä, sisäistä turvallisuutta, kansanterveyttä eikä kansainvälisiä suhteita eikä häntä etenkään ole jäsenvaltioiden kansallisissa tietokannoissa samoin perustein määrätty maahantulokieltoon; f) hän antaa – – biometriset tiedot.”
11.

Yleisen tietosuoja-asetuksen 5 artiklassa määritetään periaatteet, joita henkilötietojen käsittelyssä on noudatettava: ”1. Henkilötietojen suhteen on noudatettava seuraavia vaatimuksia: a) niitä on käsiteltävä lainmukaisesti, asianmukaisesti ja rekisteröidyn kannalta läpinäkyvästi (’lainmukaisuus, kohtuullisuus ja läpinäkyvyys’); b) ne on kerättävä tiettyä, nimenomaista ja laillista tarkoitusta varten, eikä niitä saa käsitellä myöhemmin näiden tarkoitusten kanssa yhteensopimattomalla tavalla; myöhempää käsittelyä yleisen edun mukaisia arkistointitarkoituksia taikka tieteellisiä tai historiallisia tutkimustarkoituksia tai tilastollisia tarkoituksia varten ei katsota 89 artiklan 1 kohdan mukaisesti yhteensopimattomaksi alkuperäisten tarkoitusten kanssa (’käyttötarkoitussidonnaisuus’); c) niiden on oltava asianmukaisia ja olennaisia ja rajoitettuja siihen, mikä on tarpeellista suhteessa niihin tarkoituksiin, joita varten niitä käsitellään (’tietojen minimointi’); d) niiden on oltava täsmällisiä ja tarvittaessa päivitettyjä; on toteutettava kaikki mahdolliset kohtuulliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että käsittelyn tarkoituksiin nähden virheelliset henkilötiedot poistetaan tai oikaistaan viipymättä (’täsmällisyys’); e) ne on säilytettävä muodossa, josta rekisteröity on tunnistettavissa ainoastaan niin kauan kuin on tarpeen tietojenkäsittelyn tarkoitusten toteuttamista varten; henkilötietoja voidaan säilyttää pidempiä aikoja, jos henkilötietoja käsitellään ainoastaan yleisen edun mukaisia arkistointitarkoituksia taikka tieteellisiä tai historiallisia tutkimustarkoituksia tai tilastollisia tarkoituksia varten 89 artiklan 1 kohdan mukaisesti edellyttäen, että tässä asetuksessa vaaditut asianmukaiset tekniset ja organisatoriset toimenpiteet on pantu täytäntöön rekisteröidyn oikeuksien ja vapauksien turvaamiseksi (’säilytyksen rajoittaminen’); f) niitä on käsiteltävä tavalla, jolla varmistetaan henkilötietojen asianmukainen turvallisuus, mukaan lukien suojaaminen luvattomalta ja lainvastaiselta käsittelyltä sekä vahingossa tapahtuvalta häviämiseltä, tuhoutumiselta tai vahingoittumiselta käyttäen asianmukaisia teknisiä tai organisatorisia toimia (’eheys ja luottamuksellisuus’). 2. Rekisterinpitäjä vastaa siitä, ja sen on pystyttävä osoittamaan se, että 1 kohtaa on noudatettu (’osoitusvelvollisuus’).”
2)

Suhteellisuusperiaate ja arvonlisäveron neutraalisuuden periaate edellyttävät mahdollisuutta oikaista arvonlisäveron maksuvelvollisuus, joka direktiivin 2006/112 203 artiklan mukaisesti perustuu abstraktiin vaarantamisvastuuseen. Velvoite sallia oikaiseminen on olemassa näin syntyneen verotulojen menettämisen vaaran poistamisesta riippumatta, jos laskun antaja on toiminut vilpittömässä mielessä. Kyse on vilpittömässä mielessä toimimisesta, jos verovelvollinen on tehnyt oikeudellisen virheen, josta sitä ei voida moittia. Sikäli kuin verovelvollinen ei sitä vastoin ole toiminut vilpittömässä mielessä tässä tarkoitetulla tavalla, verotulojen menettämisen vaaran poistaminen on välttämätön edellytys. Tätä varten lasku on lähtökohtaisesti oikaistava. Jos oikaiseminen ei ole laskun antajalle mahdollista, sen on kannettava tähän liittyvä riski. Siinä tapauksessa sen direktiivin 2006/112 203 artiklan mukainen veronmaksuvelvollisuus säilyy ennallaan.
160.

Tässä tapauksessa unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 400–402 kohdassa tyytynyt esittämään erityisen epämääräiset perustelut, joiden perusteella on vaikea ymmärtää, miten se on voinut päätyä hyväksytyn sakon määrän huomattavaan alentamiseen. Tämä perustelujen puuttuminen on erityisen yllättävää sen vuoksi, että unionin yleinen tuomioistuin on pysyttänyt riidanalaisen päätöksen hylkäämällä kaikki LG:n esittämät kanneperusteet. Vaikka on totta, että unionin yleinen tuomioistuin voi täyttä tuomiovaltaansa käyttäen muuttaa riidanalaista toimea muun muassa alentamalla määrättyä sakon määrää, silloinkin kun tätä toimea ei kumota, tällainen sakon muuttaminen on kuitenkin perusteltava siten, että perusteluista ilmenevät syyt, joiden vuoksi sakkoa on muutettu, ilman että olisi kuitenkaan välttämätöntä suorittaa mitään täsmällistä aritmeettista laskutoimitusta.
12.

Verokoodeksin 20658 §:n soveltamista koskevissa tarkemmissa säännöissä säädetään seuraavaa: ”– – (13) Kaikissa verokoodeksin 20658 §:n 1 momentissa tarkoitetuissa tilanteissa vapautus valmisteverosta myönnetään ainoastaan käyttäjälle sillä edellytyksellä, että luovutus tehdään suoraan verottomasta varastosta. (14) Kun käyttäjä hankkii etyylialkoholia yhteisöhankintana käyttääkseen sitä verokoodeksin 20658 §:n 1 momentin b–i kohdassa tarkoitettuihin tarkoituksiin, kyseisen käyttäjän on oltava myös rekisteröity vastaanottaja. – – (16) Vapautus myönnetään suoraan a) verokoodeksin 20659 §:n 1 momentin d, f, g ja h kohdassa tarkoitetuissa tilanteissa b) verokoodeksin 20658 §:n 1 momentin a, b, c, ja e kohdassa tarkoitetuissa tilanteissa yhdennetyssä järjestelmässä toimiville valtuutetuille varastonpitäjille. Yhdennetyllä järjestelmällä tarkoitetaan sitä, että varastonpitäjä käyttää etyylialkoholia ja muita alkoholituotteita sellaisten lopputuotteiden valmistukseen, jotka on tarkoitettu kulutukseen sellaisenaan ilman muita muutoksia. – – (17) Kaikissa tilanteissa, joissa on kyse suorasta vapautuksesta, vapautus myönnetään loppukäyttäjän luvan perusteella. Kyseinen lupa on annettava kaikille käyttäjille, jotka ostavat valmisteverosta vapautettuja tuotteita. – – (34) Kaikissa tilanteissa, joissa on kyse suorasta vapautuksesta, tuotteiden toimitushintoihin ei saa sisältyä valmisteveroa, ja näiden tuotteiden siirron mukana on oltava painettu kappale 91 momentissa tarkoitetusta sähköisestä hallinnollisesta asiakirjasta. – – (37) Verokoodeksin 20658 §:n 1 momentin a, b, c, e ja i kohdassa tarkoitetuissa tilanteissa vapautus myönnetään välillisesti. Tuotteiden toimitushintoihin on sisällytettävä valmistevero, minkä jälkeen talouden toimijat, jotka ovat käyttäjiä, voivat pyytää valmisteveron kuittaamista tai palauttamista [verotusmenettelykoodeksin (Codul de procedură fiscală)] säännösten mukaisesti. (38) Valmisteveron palautusta varten käyttäjien on toimitettava alueelliselle veroviranomaiselle kuukausittain viimeistään sitä kuukautta seuraavan kuukauden 25:ntenä päivänä, jolta valmisteveron palautusta haetaan, valmisteveron palautushakemus, johon on liitettävä a) jäljennös etyylialkoholin ja/tai muun alkoholituotteen ostoa koskevasta laskusta, jossa valmistevero on merkitty erikseen b) todiste siitä, että valmistevero on maksettu tavarantoimittajalle, eli maksuasiakirja, jonka on vahvistanut pankki, jossa käyttäjä on avannut tilin c) todiste siitä, että määrä on käytetty siihen tarkoitukseen, johon vapautus on myönnetty, eli yhteenveto tosiasiallisesti käytetyistä määristä ja niihin liittyvät asiakirjat.”