31

Tässä tilanteessa Juzgado Contencioso-Administrativo no 8 de Madrid on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Voidaanko nyt käsiteltävässä asiassa kuvaillun kaltaisen tilanteen (jossa julkinen työnantaja jättää noudattamatta oikeussäännössä sille asetettuja ajallisia rajoituksia ja tällä tavoin sallii perättäiset tilapäiset [työsuhteet] tai säilyttää [työsuhteen] tilapäisyyden muuttamalla nimityslajin ylimääräisestä väliaikaiseksi tai viransijaisuudeksi) katsoa olevan perättäisten nimitysten väärinkäyttöä ja voidaanko sitä näin ollen pitää direktiivin 1999/70 liitteenä olevan puitesopimuksen 5 lausekkeessa kuvattuna tilanteena? 2) Onko direktiivin 1999/70 liitteenä olevan määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen määräyksiä yhdessä tehokkuusperiaatteen kanssa tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansallisille menettelysäännöille, joissa tilapäiseltä työntekijältä edellytetään aktiivista riitauttamista tai kanteen nostamista (kaikkien perättäisten nimitysten ja palvelussuhteen päättymisten osalta), minkä perusteella ja ainoastaan tällöin hän saa unionin direktiivin antamaa suojaa ja voi vedota unionin oikeusjärjestyksessä hänelle annettuihin oikeuksiin? 3) Kun otetaan huomioon, että julkisella sektorilla ja keskeisten palvelujen tarjoamisessa tarve avointen virkojen, sairaus- ja lomapoissaolojen – –sijaistamiseen on periaatteessa ’pysyvä’, ja tästä seuraa, että tilapäisen palvelukseen ottamisen oikeuttavan ’perustellun syyn’ käsitteen rajaaminen on tarpeen: a) voidaanko katsoa, että tilanne, jossa tilapäisellä työntekijällä on yhtäjaksoisesti perättäisiä [tilapäisiä työsuhteita] ja hän työskentelee vuoden jokaisena tai lähes jokaisena päivänä toinen toistaan seuraavien ja perättäisten nimitysten/töihinkutsujen perusteella, jotka jatkuvat vakiintuneesti vuosien ajan, ja hänen töihin kutsumisensa peruste on jatkuvasti olemassa, on ristiriidassa [puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdan a alakohdan] kanssa eikä perusteltua syytä tällöin siis ole? b) onko katsottava, että kyseessä ei ole tilapäinen vaan pysyvä tarve, jota siis ei kata 5 lausekkeen 1 [kohdan] a [alakohtaan] sisältyvä ’perusteltu syy’, kun otetaan huomioon sekä edellä kuvatut tekijät eli vuosia jatkuneet lukemattomat nimitykset ja töihinkutsut että rakenteelliset puutteet, jotka ilmenevät väliaikaisuuden suurena prosentuaalisena osuutena kyseisellä sektorilla, [ja/tai siinä], että nämä tarpeet tyydytetään aina ja säännönmukaisesti tilapäisillä työntekijöillä, joista on pysyvästi tullut keskeinen osa julkisen palvelun toimintaa? c) vai voidaanko katsoa, että sen määrittämiseksi, mikä on tilapäisyyden sallittu enimmäiskesto, on tukeuduttava yksinomaan tilapäisten työntekijöiden käyttämistä koskevan säännöksen sanamuotoon, jonka mukaan tilapäisiä työntekijöitä voidaan nimittää välttämättömään tarpeeseen, kiireellisissä tilanteissa tai tilapäisten, suhdanteeseen liittyvien tai ylimääräisten hankkeiden toteuttamista varten, eli jotta tällaisten työntekijöiden käyttämiseen voidaan katsoa olevan perusteltu syy, sen on tapahduttava näissä poikkeuksellisissa olosuhteissa ja että näin ei enää ole ja kyse on näin ollen väärinkäytöksestä, kun tällaisten työntekijöiden käyttäminen ei ole yksittäistä, satunnaista ja tilanteesta johtuvaa? 4) Onko puitesopimuksen mukaista katsoa, että perusteltuna syynä tilapäisessä julkisessa palvelussuhteessa olevien tietojenkäsittelyalan työntekijöiden palvelukseen ottamiselle ja sen perättäisille uudistamisille on välttämätön tarve, kiireellisyys tai tilapäisten, suhdanteeseen liittyvien tai ylimääräisten hankkeiden toteuttaminen, kun nämä julkishallinnon palveluksessa olevat työntekijät hoitavat pysyvästi ja vakiintuneesti vakinaisessa julkisessa palvelussuhteessa olevan henkilöstön tavanomaisia tyypillisiä tehtäviä, eikä työnantajana oleva viranomainen aseta enimmäisrajoja näille nimityksille eikä täytä lakisääteisiä velvoitteitaan näiden virkojen ja tarpeiden kattamiseksi vakinaisessa [julkisessa palvelussuhteessa olevalla henkilöstöllä] eikä toteuta mitään vastaavaa toimenpidettä perättäisten määräaikaisten työsuhteiden väärinkäytösten estämiseksi ja välttämiseksi, jolloin tilapäisessä julkisessa palvelussuhteessa olevien tietojenkäsittelyalan työntekijöiden työskentely on jatkunut vuosia, nyt käsiteltävässä asiassa 17 vuotta yhtäjaksoisesti? 5) Onko Tribunal Supremon (ylin tuomioistuin) oikeuskäytäntö yhteensopiva puitesopimuksen määräysten ja Euroopan unionin tuomioistuimen niistä antaman tulkinnan kanssa siltä osin kuin siinä määritetään nimityksen osalta perustellun syyn olevan – ottamatta huomioon muita tekijöitä – itse nimityksen määräaikaisuus tai siltä osin kuin siinä todetaan, että on mahdotonta ottaa vertailukohdaksi vakinaisia virkamiehiä, koska näihin sovelletaan eri säännöksiä ja palvelukseenottojärjestelmää ja koska vakinaisten virkamiesten tehtävät ovat pysyviä, kun taas väliaikaisten virkamiesten tehtävät ovat tilapäisiä? 6) Kun kansallinen tuomioistuin on todennut, että [Madridin itsehallintoalue] on käyttänyt väärin perättäisiä palvelukseenottoja ottaessaan palvelukseensa tilapäisessä julkisessa palvelussuhteessa olevaan henkilöstöön kuuluvia väliaikaisia virkamiehiä kattaakseen vakinaisessa julkisessa palvelussuhteessa olevan henkilöstön tehtävien hoitamiseen liittyviä pysyviä ja rakenteellisia tarpeita, eikä kansallisessa oikeusjärjestyksessä ole mitään tehokasta toimenpidettä seuraamusten määräämiseksi tällaisesta väärinkäytöksestä ja unionin oikeuden rikkomisen seurausten poistamiseksi, onko puitesopimuksen 5 lauseketta tulkittava siten, että se velvoittaa kansallisen tuomioistuimen toteuttamaan tehokkaita ja varoittavia toimenpiteitä puitesopimuksen tehokkaan vaikutuksen takaamiseksi ja näin ollen määräämään seuraamuksia mainitusta väärinkäytöksestä ja poistamaan kyseisen unionin oikeussäännön rikkomisen seuraukset jättämällä soveltamatta kansallista säännöstä, joka estää kyseisen oikeussäännön tehokkuuden? Jos vastaus on myöntävä, ja kun otetaan huomioon 14.9.2016 annetun tuomion Martínez Andrés ja Castrejana López (C‑184/15 ja C‑197/15, EU:C:2016:680) 41 kohdassa esitetyt seikat, onko direktiivin 1999/70 tavoitteiden mukaista, että perättäisten tilapäisten työsuhteiden väärinkäytöksen estämiseksi ja seuraamusten määräämiseksi siitä ja unionin oikeuden rikkomisen seurausten poistamiseksi väliaikainen/ylimääräinen/sijaistava tilapäinen julkinen palvelussuhde muutetaan vakaaksi julkiseksi palvelussuhteeksi riippumatta siitä, luokitellaanko työntekijä vakinaisessa tai toistaiseksi voimassa olevassa julkisessa palvelussuhteessa olevaksi työntekijäksi, joka nauttii samasta työn pysyvyydestä kuin vastaavat vakinaisessa julkisessa palvelussuhteessa olevat työntekijät? 7) Voidaanko perättäisten tilapäisten työsuhteiden väärinkäytöksen tapauksessa katsoa, että kun tilapäisessä julkisessa palvelussuhteessa olevaan henkilöstöön kuuluvan väliaikaisen virkamiehen palvelussuhde muutetaan toistaiseksi voimassa olevaksi tai vakinaiseksi, direktiivin 1999/70 ja puitesopimuksen tavoitteet saavutetaan ainoastaan silloin, kun tilapäisessä julkisessa palvelussuhteessa olevalla työntekijällä, johon väärinkäytös on kohdistunut, on samat työehdot kuin vakinaisessa julkisessa palvelussuhteessa olevalla henkilöstöllä (sosiaaliturvan, uralla etenemisen, virantäytön, ammatillisen koulutuksen, virkavapaiden, hallinnollisen aseman määrittämisen, lomien ja vapaiden, eläkeoikeuksien ja palvelussuhteen päättymisen, sekä avointen virkojen täyttämiseksi ja uralla etenemiseksi järjestettyihin kilpailuihin osallistumisen suhteen) pysyvyyden ja erottamattomuuden periaatteiden mukaisesti kaikkine vastaavine oikeuksineen ja velvollisuuksineen siten, että häntä kohdellaan yhdenvertaisesti vakinaisessa julkisessa palvelussuhteessa olevien tietojenkäsittelyalan työntekijöiden kanssa? 8) Velvoittaako unionin oikeus tarkistamaan lainvoimaiset tuomioistuinten ratkaisut tai hallinnolliset toimet näissä olosuhteissa silloin, kun 13.1.2004 annetussa tuomiossa Kühne & Heitz [(C‑453/00, EU:C:2004:17)] vaaditut seuraavat neljä edellytystä täyttyvät: 1) Espanjan kansallisessa oikeudessa hallinnolla ja tuomioistuimilla on mahdollisuus tarkistamiseen, mutta tälle on asetettu huomattavia rajoituksia, jotka tekevät sen hyvin vaikeaksi tai mahdottomaksi; 2) kyseessä olevat ratkaisut ovat tulleet lainvoimaisiksi asiaa viimeisenä tai ainoana oikeusasteena käsitelleen kansallisen tuomioistuimen tuomion vuoksi; 3) tämä tuomio perustuu unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa ristiriitaiseen unionin oikeuden tulkintaan ja se on annettu esittämättä unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymystä ja 4) asianomainen henkilö on kääntynyt hallintoelimen puoleen välittömästi saatuaan tietää kyseisestä oikeuskäytännöstä? 9) Onko kansallisilla tuomioistuimilla eurooppalaisina tuomioistuimina, jotka ovat velvollisia varmistamaan unionin oikeuden täyden oikeusvaikutuksen jäsenvaltioissa, toimivalta ja velvollisuus vaatia jäsenvaltioiden kansallisia hallintoviranomaisia ja velvoittaa ne – niiden kulloisenkin toimivallan rajoissa – toteuttamaan asianmukaiset toimet, joilla kumotaan yleisesti unionin oikeuden kanssa ja erityisesti direktiivin 1999/70 ja puitesopimuksen kanssa ristiriitaiset kansalliset säännökset?”