ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Kanne unionin tuomioistuimessa – Kannekirjelmässä esitetty vaatimus todisteiden toimittamiseksi aiemman tavaramerkin tosiasiallisesta käytöstä – Tutkimatta jättäminen (Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 135 artiklan 4 kohta; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan 2 kohta ja 76 artikla) (ks. 15–20 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sekaannusvaaran arviointi – Kriteerit (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23–27 ja 48 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki interdit de me gronder IDMG ja sanamerkki DMG (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 29, 30, 36, 47 ja 50 kohta)

4. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Aiemman tavaramerkin heikko erottamiskyky – Vaikutus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 53 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 21.7.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 1814/2010-1), joka koskee Euro Shoe Unien ja Kokomarinan välistä väitemenettelyä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Kokomarina velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arviointi — Perusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20–22, 25 ja 52 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Perusteet sekaannusvaaran arvioimiseksi (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17 ja 18 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 12.6.2012 – Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam vastaan SMHV – Investimust (COLLEGE)

(asia T-165/11)

”Yhteisön tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki COLLEGE — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta”

Yhteisön tavaramerkki — Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys — Ehdottomat mitättömyysperusteet — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan vastainen rekisteröinti (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 52 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 21, 22, 24–34 ja 37 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 12.1.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 508/2010-4), joka koskee Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdamin ja Investimust SA:n välistä mitättömyysmenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa

Avainsanat Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 31, 68 ja 73 – 76 kohta) Oikeudenkäynnin kohde Aihe Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 15.12.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 821/2010‑1), joka koskee Golfino AG:n ja Mizuno KK:n välistä väitemenettelyä Päätöksen päätösosa Ratkaisu 1) Kanne hylätään. 2) Mizuno KK velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 8.5.2012 – Mizuno vastaan SMHV – Golfino (G)

(asia T-101/11)

”(Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin G rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön kuviomerkki G+ — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)”

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 31, 68 ja 73–76 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 15.12.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 821/2010-1), joka koskee Golfino AG:n ja Mizuno KK:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Siinä ensimmäisessä kirjallisessa tiedonannossa, jonka komissio antaa jäsenvaltioille EMOTR:n tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä suorittamansa tutkinnan päätteeksi, on asetuksen N:o 1290/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten hyväksymisen sekä maataloustukirahaston ja maaseuturahaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta annetun asetuksen N:o 885/2006 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti, on kerrottava asianomaiselle jäsenvaltiolle tarkastusten – jotka koskevat jäsenvaltion yhteisön sääntöjen vastaisesti toteuttamia menoja – tulokset ja ilmoitettava sille ne korjaavat toimenpiteet, jotka sen on toteutettava, jotta kyseisten yhteisön sääntöjen noudattaminen voitaisiin taata tulevaisuudessa.

Jotta kyseinen tiedonanto täyttäisi sille asetuksen N:o 729/70 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta annetun asetuksen N:o 1663/95 8 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa ja yhteisestä maatalouspolitiikasta annetun asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdassa annetun ilmoitustehtävän, siinä on annettava jäsenvaltiolle täydelliset tiedot komission esittämistä varauksista. Komission on asetuksen N:o 1663/95 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa ensimmäisessä tiedonannossa riittävän tarkasti ilmoitettava sen yksiköiden suorittamien tarkastusten kohde ja niissä todetut laiminlyönnit, koska näihin seikkoihin saatetaan myöhemmin vedota näyttönä siitä, että kansallisten viranomaisten tekemiä tarkastuksia tai niiden esittämiä lukuja voidaan vakavasti ja perustellusti epäillä, ja niillä saatetaan näin perustella siinä lopullisessa päätöksessä tehtyjä rahoituskorjauksia, jolla EMOTR:n tukiosastosta maksettavat asianomaisen jäsenvaltion tietyt menot on jätetty yhteisörahoituksen ulkopuolelle.

Ainoastaan tällainen tiedonanto voi taata komission tekemien varausten täydellisen tietoon saamisen ja olla asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdan viidennessä alakohdassa ja asetuksen n:o 1290/2005 31 artiklassa säädetyn 24 kuukauden määräajan laskemisen viitetekijä. Asetuksen N:o 1663/95 8 artiklan 1 kohdan ja asetuksen N:o 885/2006 11 artiklan, kun niitä luetaan yhdessä asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdan viidennen alakohdan kanssa, mukaan komissio ei voi jättää yhteisörahoituksen ulkopuolelle menoja, jotka on toteutettu yli 24 kuukautta ennen kuin se on antanut tarkastusten tulokset kirjallisesti tiedoksi asianomaiselle jäsenvaltiolle. Asetuksen N:o 1663/95 8 artiklan 1 kohdassa ja asetuksen N:o 885/2006 11 artiklassa asetetun edellytyksen noudattamatta jättäminen poistaisi sisällön jäsenvaltioille asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdan viidennessä alakohdassa myönnetyltä menettelylliseltä takeelta, jolla rajoitetaan ajallisesti niitä menoja, joilta EMOTR:n rahoitus voidaan evätä.

(ks. 57–62 ja 79 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.3.2012 – EyeSense vastaan SMHV – Osypka Medical (ISENSE)

(asia T-207/11)

”Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin ISENSE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki EyeSense — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta”

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17, 18 ja 42–47 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 4.2.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 1098/2010-4), joka koskee EyeSense AG:n ja Osypka Medical GmbH:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) EyeSense AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.3.2012 – EyeSense vastaan SMHV – Osypka Medical (ISENSE)

(asia T-207/11)

”Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin ISENSE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki EyeSense — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta”

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17, 18 ja 42–47 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 4.2.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 1098/2010-4), joka koskee EyeSense AG:n ja Osypka Medical GmbH:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Avainsanat



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

–

Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23, 24, 43

–

51 ja 54 kohta)
5

Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG, jonka oikeuksien haltija kantaja, riha WeserGold Getränke GmbH & Co. KG, on, teki 14.3.2007 asetuksen N:o 40/94 42 artiklan (josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 41 artikla) nojalla väitteen, joka koski haetun tavaramerkin rekisteröintiä edellä 3 kohdassa tarkoitettuja tavaroita varten.
324

Tässä yhteydessä on korostettava, että kantaja näyttää lähtevän siitä, että se päättää säilyttää nykyiset vuoronsa. On todettava, että vaikka on totta, että tällaisessa tapauksessa uuden markkinoilletulijan käytössä olisi vain yksi lähtö- ja saapumisaika, komissio on todennut kuitenkin riidanalaisen päätöksen 363 perustelukappaleessa seuraavaa: ”– – Vaikka kilpailukykyisten lentoliikennepalvelujen tarjoaminen edellyttää yleensä erityisesti sellaisten matkustajien osalta, joille aika on merkittävä tekijä, enemmän kuin yhtä vuoroa päivässä, on huomattava, että – – [Münchenin] lentoaseman kapasiteettia nostetaan merkittävästi lähitulevaisuudessa. Erityisesti on todettava, että kolmas kiitorata on tällä hetkellä pitkän hyväksymisprosessin toisessa vaiheessa ja se on tarkoitus ottaa käyttöön vuodesta 2011 alkaen. Tämän kolmannen kiitoradan avulla voidaan sovittaa yhteen jopa 120 lentoa tunnissa, kun taas kahden nykyisen kiitoradan järjestelmä mahdollistaa 90 lentoa tunnissa, ja kolmas kiitorata on kummankin [Münchenin] lentoaseman terminaalin käytössä. Nämä suunnitellut kapasiteetin laajennukset lisäävät todennäköisyyttä siitä, että uudet markkinoilletulijat voivat lähitulevaisuudessa [etenkin kun jäljempänä 384 perustelukappaleessa ja sitä seuraavissa perustelukappaleissa mainittu lentoliikennepalvelujen talouden ilmapiiri paranee] saada lähtö- ja saapumisaikoja tavallisen lähtö- ja saapumisaikojen jakamismenettelyn mukaan – –. Samaan aikaan ne voivat saada sitoumusten nojalla yhden lähtö- ja saapumisajan, jonka osalta ne voivat saada vakiintuneet oikeudet kahden kauden jälkeen, mikä näin ollen kannustaa niitä entisestään aloittamaan kyseisen reitin liikennöinnin.”
78

Kyseisellä tiedonannolla korvataan komission ensimmäinen tiedonanto sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa (EYVL 1996, C 207, s. 4; jäljempänä vuoden 1996 tiedonanto), jotta se voi mukauttaa toimintalinjaansa tässä asiassa ottaen huomioon viiden vuoden soveltamisen ansiosta saavutetun kokemuksen. Komissio katsoi erityisesti, että vaikka vuoden 1996 tiedonannon pääperiaatteiden oikeellisuus on varmistunut, kokemus on osoittanut, että tästä tiedonannosta tulisi tehokkaampi, jos sakkojen lieventämisen edellytykset olisivat avoimemmat ja varmemmat. Samoin komissio totesi, että tehokkuutta voitaisiin parantaa myös ottamalla sakkojen lieventämisessä paremmin huomioon se, kuinka paljon yritys on auttanut kilpailusääntöjen rikkomisen toteamisessa (sakoista vapauttamisesta tai sakkojen alentamisesta annetun tiedonannon 5 kohta).
265

Tältä osin on todettava, että järjestelmästä, joka koskee seuraamusten määräämistä unionin kilpailusääntöjen rikkomisen vuoksi – sellaisena kuin kyseinen järjestelmä on pantu täytäntöön asetuksella N:o 1/2003 ja sellaisena kuin sitä on oikeuskäytännössä tulkittu –, ilmenee, että kartelleista on jo niiden luonteen vuoksi määrättävä ankarimmat sakot. Kartellien mahdollinen konkreettinen vaikutus markkinoihin eli muun muassa se, missä määrin kilpailun rajoittaminen on johtanut korkeampaan markkinahintaan kuin siihen, jota olisi sovellettu ilman kartellia, ei ole ratkaiseva tekijä määritettäessä sakkojen suuruutta. On lisättävä, että vuoden 1998 suuntaviivoista ilmenee, että sopimuksia tai yhdenmukaistettuja menettelytapoja, joilla – kuten nyt esillä olevassa asiassa – pyritään erityisesti hintojen vahvistamiseen ja asiakkaiden jakamiseen, voidaan pelkästään luonteensa perusteella pitää ”erittäin vakavina” rikkomisina ilman, että tällaista käyttäytymistä olisi tarpeen luonnehtia jollakin erityisellä vaikutuksella tai maantieteellisellä laajuudella. Tätä päätelmää tukee se seikka, että vaikka rikkomisten, joita lähtökohtaisesti pidetään ”vakavina”, kuvauksessa mainitaan nimenomaisesti vaikutus markkinoihin ja vaikutukset suureen osaan yhteismarkkinoista, ”erittäin vakavien” rikkomisten ohjeellisessa kuvauksessa ei sitä vastoin mainita mitään sellaista vaatimusta, että rikkomisen olisi vaikutettava konkreettisesti markkinoihin tai aiheutettava seurauksia jollakin erityisellä maantieteellisellä alueella (ks. asia T-127/04, KME Germany ym. v. komissio, tuomio 6.5.2009, Kok., s. II-1167, 65 ja 66 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
25

Toiseksi se, että komissio katsoi, että kylpyhuonekalusteiden alalla oli olemassa yhtenä kokonaisuutena pidettävä kilpailusääntöjen rikkominen, kun otetaan huomioon kutakin kolmesta tuotteiden alaryhmästä koskevien kilpailua rajoittavien käytäntöjen riippuvuus toisistaan ja kokonaissuunnitelman olemassaolo, kuten riidanalaisen päätöksen 796 perustelukappaleesta ilmenee, ei merkitse sitä, että komissio olisi päätellyt tämän perusteella kolmen tuotteiden alaryhmän kuuluvan yksille ainoille tuotemarkkinoille. Tältä osin on nimittäin huomautettava, että SEUT 101 artiklan 1 kohdan rikkominen voi olla seurausta paitsi yksittäisistä sopimuksista tai yhdenmukaistetuista menettelytavoista, joista on määrättävä seuraamus yksittäisinä rikkomisina, myös useista sopimuksista tai yhdenmukaistetuista menettelytavoista, jotka ovat yhteydessä toisiinsa siten, että ne on katsottava yhtenä kokonaisuutena pidettävän rikkomisen osatekijöiksi (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P ja C-219/00 P, Aalborg Portland ym. v. komissio, tuomio 7.1.2004, Kok., s. I-123, 258 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Yhtenä kokonaisuutena pidettävän kilpailusääntöjen rikkomisen olemassaolon toteamiseksi komission on osoitettava, että kyseessä olevat sopimukset tai yhdenmukaistetut menettelytavat, vaikka ne koskevat erillisiä tavaroita, palveluja tai alueita, kuuluvat kokonaissuunnitelmaan, jota asianomaiset yritykset toteuttivat tarkasti yhden ainoan kilpailunvastaisen tavoitteen toteuttamiseksi (ks. vastaavasti em. yhdistetyt asiat Aalborg Portland ym. v. komissio, tuomion 258 ja 260 kohta ja asia T-54/03, Lafarge v. komissio, tuomio 8.7.2008, 482 kohta, ei julkaistu oikestapauskokoelmassa).
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 21.6.2012 – Espanja vastaan komissio

(asiat T-264/10 ja T-266/10)

Espanjan hallinnoima koheesiorahaston ja EAKR:n toimintaohjelma (ESR:n toimintaohjelma syrjinnän ehkäisemiseksi 2007–2013) – Välimaksupyyntö – Päätös keskeyttää maksamiselle asetetun määräajan kuluminen hallinto- ja valvontajärjestelmän toiminnan vakavien puutteiden johdosta – Kumoamiskanne – Tutkittavaksi ottaminen – Asetuksen (EY) N:o 1083/2006 87 artiklan 2 kohta

1. Kumoamiskanne – Kannekelpoiset toimet – Käsite – Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia – Päätös keskeyttää välimaksupyynnön maksamiselle asetetun määräajan kuluminen on toimi, joka muodostaa lopullisen päätepisteen erityiselle menettelylle (SEUT 263 artikla; Neuvoston asetus N:o 1083/2006) (ks. 10–13 ja 20 kohta)

2. Taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus – Rakennerahastojen interventio – Unionin myöntämä rahoitus – Asetus N:o 1083/2006 – Välimaksu – Maksupyyntö, joka täyttää 86 artiklassa mainitut edellytykset – Välimaksu on suoritettava kahden kuukauden kuluessa siitä, kun maksupyyntö on kirjattu – Maksamista ei voida keskeyttää määräajan päättymisen jälkeen (Neuvoston asetuksen N:o 1083/2006 87 artiklan 2 kohta ja 91 artiklan 1 kohta) (ks. 33–36 kohta)

Aihe

Kanteet, jotka on nostettu 10.5.2010 (T-264/10) ja 11.5.2010 (T-266/10) tehdyistä komission päätöksistä, joilla Espanjan viranomaisille ilmoitettiin, että eräiden Espanjan kuningaskunnan esittämien välimaksupyyntöjen maksamiselle asetetun määräajan kuluminen oli keskeytetty

Ratkaisu

1) Asiat T-264/10 ja T-266/10 yhdistetään tuomion antamista varten.

2) Euroopan komission 10. ja 11.5.2010 tekemät päätökset, joilla Espanjan viranomaisille ilmoitettiin, että eräiden Espanjan kuningaskunnan esittämien välimaksupyyntöjen maksamiselle asetetun määräajan kuluminen oli keskeytetty, kumotaan.

3) Vaatimus siitä, että viivästyskoron maksamista koskeva vaatimus todetaan perustelluksi, hylätään.

4) Niistä vaatimuksista, joilla unionin yleistä tuomioistuinta pyydetään määräämään työjärjestyksensä 64 artiklan mukaisista prosessinjohtotoimista, ei ole tarpeen lausua.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 25.5.2012 – Nike International vastaan SMHV – Intermar Simanto Nahmias (JUMPMAN)

(asia T-233/10)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin JUMPMAN rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aiempi kansallinen sanamerkki JUMP – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20, 24 ja 50–56 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.3.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 738/2009‑1), joka koskee Intermar Simanto Nahmiasin ja Nike International Ltd:n välistä väitemenettelyä.

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 13.6.2012 – Seikoh Giken vastaan SMHV – Seiko Holdings (SG SEIKOH GIKEN)

(asia T-519/10)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Kansainvälinen rekisteröinti – Hakemus rekisteröinnin suojan alueelliseksi laajentamiseksi – Tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki SG SEIKOH GIKEN – Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki SEIKO – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki SG SEIKOH GIKEN ja sanamerkki SEIKO (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 36 ja 40 kohta)

Aihe

Kumoamisvaatimus SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 12.8.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1553/2009-1), joka koskee Seiko Holdings Kabushiki Kaishan ja Kabushiki Kaisha Seikoh Gikenin välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
130

Kun lopulta on kyse päätöksen 2010/413, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2010/644, kumoamisen ajallisista vaikutuksista, on muistutettava, että SEUT 264 artiklan toisen kohdan nojalla unionin yleinen tuomioistuin voi tarpeellisiksi katsomissaan tapauksissa todeta, miltä osin kumotun säädöksen vaikutuksia on pidettävä pysyvinä. Nyt käsiteltävässä asiassa asetuksen N:o 961/2010 ja päätöksen 2010/413, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2010/644, kumoamisen vaikutusten alkamispäivän välinen ero saattaa loukata vakavasti oikeusvarmuutta, koska näillä kahdella toimella kohdistetaan kantajaan samanlaisia toimenpiteitä. Päätöksen 2010/413, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2010/644, vaikutukset on näin ollen pidettävä voimassa kantajan osalta alkaen siitä, kun päätös tuli voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä siitä, kun se julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä, siihen asti, kunnes asetuksen N:o 961/2010 kumoaminen tulee voimaan (ks. analogisesti tästä viimeisestä kohdasta edellä 129 kohdassa mainittu asia Kadio Morokro v. neuvosto, tuomion 39 kohta).