ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Asetuksen N:o 1122/2009 58 artiklassa, jonka otsikko on ”Vähennykset ja epäämiset tapauksissa, joissa pinta-alat on ilmoitettu liian suuriksi”, säädetään seuraavaa:

”Jos pinta-alatukijärjestelmien, lukuun ottamatta [yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston] asetuksen (EY) N:o 73/2009 [(EUVL L 30, s. 16)] IV osaston 1 luvun 2 jaksossa säädettyä tärkkelysperunan ja 5 jaksossa säädettyä siementen tukijärjestelmää, soveltamiseksi ilmoitettu pinta-ala on jonkin viljelykasviryhmän osalta suurempi kuin tämän asetuksen 57 artiklan mukaisesti määritetty pinta-ala, tuki on laskettava määritetyn pinta-alan perusteella siten, että tuesta vähennetään havaittu erotus kaksinkertaisena, jos erotus on yli kolme prosenttia tai yli kaksi hehtaaria mutta enintään 20 prosenttia määritetystä pinta-alasta.

Jos erotus on yli 20 prosenttia määritetystä pinta-alasta, kyseiselle viljelykasviryhmälle ei myönnetä pinta-alaperusteista tukea.

Jos erotus on yli 50 prosenttia, viljelijältä on evättävä tuki vielä kertaalleen siihen määrään asti, joka vastaa ilmoitetun pinta-alan ja tämän asetuksen 57 artiklan mukaisesti määritetyn pinta-alan erotusta. Tämä määrä on vähennettävä [neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten hyväksymisen sekä maataloustukirahaston ja maaseuturahaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta 21.6.2006 annetun komission] asetuksen (EY) N:o 885/2006 [(EUVL L 171, s. 90)] 5 b artiklan mukaisesti. Jos määrää ei voida vähentää täysimääräisesti mainitun artiklan mukaisesti havainnon tekovuotta seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana, jäännöksen maksaminen on peruutettava.”
40

Esitettyyn kysymykseen on edellä mainittu huomioon ottaen vastattava, että asetuksen N:o 44/2001 15 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on siltä osin kuin siinä viitataan sopimukseen, joka kuuluu elinkeinonharjoittajan kuluttajan kotipaikkajäsenvaltioon ”suuntaaman” kaupallisen toiminnan tai elinkeinotoiminnan piiriin, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 16 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että sitä voidaan soveltaa kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan väliseen sopimukseen, joka ei sellaisenaan liity kyseisen elinkeinonharjoittajan kuluttajan kotipaikkajäsenvaltioon ”suuntaamaan” kaupalliseen toimintaan tai elinkeinotoimintaan mutta jolla on läheinen yhteys samojen osapuolten aikaisemmin tällaisen toiminnan yhteydessä tekemään sopimukseen. Kansallisen tuomioistuimen on tutkittava, ovatko kyseessä kyseisen yhteyden muodostavat seikat, joita ovat muun muassa näiden kahden sopimuksen osapuolten sama – oikeudellinen tai tosiasiallinen – henkilöllisyys, niillä tavoiteltu sama taloudellinen tavoite, joka kohdistuu samaan konkreettiseen kohteeseen, ja toisen sopimuksen asema ensimmäisen sopimuksen täydentäjänä siltä osin kuin sillä mahdollistetaan ensimmäisen sopimuksen taloudellisen tavoitteen saavuttaminen.
5

Mainitun direktiivin IV luku, jonka otsikko on ”Loppukäyttäjien edut ja oikeudet”, sisältää muun muassa 20 artiklan, jossa säädetään seuraavaa: ”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tilatessaan palveluja, joissa tarjotaan liittymä yleiseen viestintäverkkoon, ja/tai yleisesti saatavilla olevia sähköisiä viestintäpalveluja, kuluttajilla, ja muilla sitä pyytävillä loppukäyttäjillä, on mahdollisuus tehdä sopimus tällaista liittymää ja/tai tällaisia palveluja tarjoavan yrityksen tai yritysten kanssa. Sopimuksessa on yksilöitävä selvässä, kattavassa ja helposti saatavassa muodossa ainakin – – d) yksityiskohtaiset tiedot hinnoista ja maksuista, mukaan lukien menetelmät, joiden avulla voidaan saada ajantasaiset tiedot kaikista sovellettavista hinnoista ja ylläpitomaksuista, tarjotut maksumenetelmät ja maksumenetelmästä johtuvat kustannusten erot; – – 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tilaajilla on oikeus sanoa irti sopimuksensa seuraamuksitta heti kun heille on ilmoitettu sopimusehtoihin aiotuista muutoksista, joita sähköisiä viestintäpalveluja ja/tai -verkkoja tarjoavat yritykset ehdottavat. Tilaajille on annettava riittävästi tietoa näistä muutoksista vähintään yhtä kuukautta ennen niiden toteuttamista ja heille on ilmoitettava samanaikaisesti, että heillä on oikeus sanoa irti sopimuksensa seuraamuksitta, jos he eivät hyväksy uusia ehtoja. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset sääntelyviranomaiset voivat määrittää tällaisten ilmoitusten muodon.”
5

Veroista ja maksuista annetun Latvian lain (Likuma ”Par nodokļiem un nodevām”) 23 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa: ”Verohallinnon on vahvistettava tai täsmennettävä verotarkastuksen jälkeen tiedoksiantojen ja veroilmoitusten pakollisissa osissa ilmoitettavat rahamäärät, verotettavat tulot (tai tappiot) ja verolainsäädännön perusteella laskettava maksettavaksi tuleva vero ja määrättävä sakko kolmen vuoden kuluessa lainsäädännössä maksun maksamiselle vahvistetun määräajan päättymisestä. Jos vastaavan verovuoden osalta on jo suoritettu verotarkastus jonkin tietyn veron, veroilmoituksen jonkin osan, maksun tai valtion vahvistaman jonkin muun veronkaltaisen maksun osalta, tämän tarkastuksen perusteella tehty päätös on lopullinen ja asia voidaan tutkia uudelleen vain, jos on pantu vireille rikosoikeudenkäynti petoksen, asiakirjojen väärentämisen taikka verojen tai veroihin rinnastettavissa olevien muiden maksujen kiertämisen perusteella taikka muiden sellaisten rikkomusten vuoksi, jotka voisivat vaikuttaa maksettavien verojen ja maksujen määrään.”
35

Aluksi on muistutettava, että se, että toimenpide voidaan katsoa valtiontueksi, edellyttää kaikkien SEUT 107 artiklan 1 kohdassa asetettujen vaatimusten täyttymistä. Ensinnäkin kyseessä on oltava valtion toimenpide tai valtion varoilla toteutettu toimenpide. Toiseksi kyseisen toimenpiteen on oltava omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kolmanneksi toimenpiteellä on annettava etua sille, joka on toimenpiteen kohteena. Neljänneksi toimenpiteen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua (ks. tuomio Libert ym., C-197/11 ja C-203/11, EU:C:2013:288, 74 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
9

ET:n 51 §:n 1 ja 2 momentissa säädetään seuraavaa: ”1. Tässä laissa tarkoitetaan ’joukkovähentämisellä’ työsopimusten päättymistä taloudellisista tai tekniikkaan, organisaatioon tai tuotantoon liittyvistä syistä, kun nämä päättymiset koskevat 90 päivän aikana vähintään: a) 10:tä työntekijää yrityksissä, joissa on vähemmän kuin 100 työntekijää; b) 10:tä prosenttia työntekijöistä yrityksissä, joissa on vähintään 100 mutta vähemmän kuin 300 työntekijää; c) 30:tä työntekijää yrityksissä, joissa on vähintään 300 työntekijää. – – Joukkovähentämisenä pidetään myös yrityksen koko henkilöstön työsopimusten päättämistä edellyttäen, että yrityksellä on yli viisi työntekijää, jos kyseinen vähentäminen johtuu yrityksen toiminnan päättymisestä kokonaan edellä mainittujen syiden takia. Laskettaessa tämän momentin 1 kohdassa tarkoitettujen päättyneiden työsuhteiden määrää huomioon otetaan myös mikä tahansa muu kyseisen viitejakson aikana tapahtuva työsopimusten päättyminen, joka tapahtuu työnantajan aloitteesta jostakin muusta kuin tämän lain 49 §:n 1 momentin c kohdassa säädetystä syystä, joka ei liity yksittäisiin työntekijöihin, jos päättyneiden työsuhteiden määrä on vähintään viisi. Jos yritys päättää työsopimuksia peräkkäisinä 90 päivän ajanjaksoina 52 §:n c kohdan nojalla tämän pykälän säännösten kiertämiseksi ja jos päättyneiden työsopimusten määrä on pienempi kuin on säädetty, vaikkei ole ilmennyt sellaisia uusia syitä, jotka oikeuttaisivat tällaiset toimenpiteet, näiden uusien vähentämisten katsotaan olevan lainvastaisia ja ne julistetaan mitättömiksi. 2. Joukkovähentämistä pitää edeltää vähintään 30 kalenteripäivän, tai alle 50 työntekijän yrityksissä vähintään 15 kalenteripäivän, mittainen neuvottelujakso työntekijöiden laillisten edustajien kanssa. Työntekijöiden laillisten edustajien kanssa käytävissä neuvotteluissa on käsiteltävä ainakin mahdollisuuksia joukkovähentämisten välttämiseen tai rajoittamiseen sekä seurausten lieventämiseen sosiaalisilla tukitoimenpiteillä, kuten uudelleensijoittautumista koskevilla toimenpiteillä, ammatillisella koulutuksella tai uudelleenkoulutuksella työllistettävyyden parantamiseksi. – –”
Tästä on huomautettava, että asetuksen N:o 2201/2003 12 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltion tuomioistuimet ovat toimivaltaisia vanhempainvastuuasiassa myös muissa kuin mainitun artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa oikeudenkäynneissä, kun lapsella on kiinteät siteet jäsenvaltioon erityisesti sen vuoksi, että hänen vanhempainvastuunkantajansa asuinpaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa tai että lapsi on kyseisen jäsenvaltion kansalainen, ja kun niiden toimivalta on kaikkien menettelyn asianosaisten nimenomaisesti tai millä muulla tavalla tahansa yksiselitteisesti hyväksymä asian vireillepanoajankohtana ja toimivalta on lapsen edun mukainen.
20

Teollisuusturvallisuudesta 31.7.2008 annetun Katalonian parlamentin lain nro 12/2008 (Ley 12/2008 de seguridad industrial) (BOE nro 204, 23.8.2008, s. 14194; jäljempänä laki 12/2008) 35‐37 §:ssä täsmennetään seuraavaa: ”35 § Ajoneuvojen katsastusasemien toiminnanharjoittajien tehtävät Ajoneuvojen katsastusasemien toiminnanharjoittajilla on seuraavat tehtävät: a) ajoneuvojen, niiden osien ja tarvikkeiden aineellisen katsastuksen suorittaminen b) varotoimenpiteenä sellaisten ajoneuvojen käytön estäminen, joissa katsastuksen yhteydessä havaitaan välitöntä vaaraa aiheuttavia turvallisuuspuutteita – – 36 § Ajoneuvojen katsastusasemien toiminnanharjoittajille asetetut vaatimukset 1. Ajoneuvojen katsastusasemien toiminnanharjoittajien on täytettävä seuraavat vaatimukset voidakseen toimia Katalonian alueella: a) niiden on noudatettava katsastusasemien alueellista suunnitelmaa, jonka hallitus voi laatia 37 §:n 2 momentin mukaisesti b) mikään yritys tai mikään yritysryhmä ei saa ylittää asetuksella vahvistettua suurinta sallittua markkinaosuutta. Suurimmalla sallitulla markkinaosuudella on tarkoitus taata, ettei yksittäinen toiminnanharjoittaja tarjoa palvelujaan katsastusasemilla, joiden lukumäärä ylittää puolet kaikista Kataloniassa sijaitsevista katsastuslinjoista c) saman yrityksen tai yritysryhmän eri katsastusasemien on noudatettava niiden välisiä vähimmäisetäisyyksiä, jotka hallituksen on vahvistettava 37 §:n 3 momentin mukaisesti – – 37 § Luvan myöntäminen ajoneuvojen katsastusasemien toiminnanharjoittajille 1. Agencia Catalana de Seguridad Industrial (Katalonian teollisuusturvallisuusvirasto) myöntää ajoneuvojen katsastusasemien toiminnanharjoittajien luvat. Luvat ovat asemakohtaisia, ja ne on myönnettävä asetuksella säädettyä menettelyä noudattaen. 2. Varmistaakseen hyvän palveluntarjonnan suhteessa olemassa olevaan autokantaan sekä taatakseen katsastuksen objektiivisuuden ja laadun hallitus voi määrittää asetuksella ajoneuvojen katsastusasemien tarvittavan lukumäärän ja sen katsastuslinjojen lukumäärän, joka kullakin asemalla on oltava, jolloin nämä lukumäärät on laskettava olemassa olevan ajoneuvokannan perusteella, ja niiden sijainnin alueellisella suunnitelmalla. – – 3. Toiminnanharjoittajien välisen tehokkaan kilpailun varmistamiseksi hallituksen on vahvistettava asetuksella saman yrityksen tai yritysryhmän asemien väliset vähimmäisetäisyydet. Näiden etäisyyksien tarkoituksena on taata se, ettei muodostu tilannetta, jossa yhdellä toiminnanharjoittajalla on alueellisesti määräävä asema, kun otetaan huomioon ajoneuvojen katsastusasemien eri sijaintipaikkojen ominaispiirteet. – –”
17

Riidanalaisen päätöksen päätösosassa määrätään seuraavaa: ”1 artikla 1. [MVM:n] sekä [Dunamenti Erőműn ja kuuden muun unkarilaisen sähköntuottajan] välillä tehdyissä pitkäaikaisissa sähkönhankintasopimuksissa määritelty ostovelvollisuus on [EY] 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea sähköntuottajille. 2. [1 kohdassa] tarkoitettu valtiontuki ei sovellu yhteismarkkinoille. 3. Unkarin on lopetettava 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen myöntäminen kuuden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta. 2 artikla 1. Unkarin on perittävä 1 artiklassa tarkoitettu tuki takaisin tuensaajilta. – – 3 artikla 1. Unkarin on toimitettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta komissiolle tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi, ja erityisesti toimista, joiden tarkoituksena on toteuttaa tukkumarkkinoita koskeva asianmukainen simulaatio takaisin perittävien määrien laskemiseksi, yksityiskohtaisista menetelmistä, joita on tarkoitus soveltaa, sekä tarkka kuvaus tiedoista, joita on tarkoitus hyödyntää simulaatiossa. – – 4 artikla 1. Unkarin on laskettava takaisin perittävän tuen tarkka määrä toteuttamalla sähkön tukkumarkkinoiden asianmukainen simulaatio sellaisena kuin markkinat olisivat olleet ilman 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen sähkönhankintasopimusten voimassaoloa 1 päivästä toukokuuta 2004 lähtien. 2. Kuuden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta Unkarin on laskettava takaisin perittävät määrät 1 kohdassa tarkoitetun menetelmän avulla ja esitettävä komissiolle kaikki simulaatiota koskevat keskeiset tiedot, erityisesti sen tulokset, yksityiskohtainen kuvaus käytetyistä menetelmistä ja simulaation toteuttamisessa käytetyt tiedot. 5 artikla Unkarin on huolehdittava siitä, että 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä toteutetaan kymmenen kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta. 6 artikla Tämä päätös on osoitettu Unkarin tasavallalle.”
3

Ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön lupa- ja valvontamenettelyistä ja Euroopan lääkeviraston perustamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 726/2004 (EUVL L 136, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 15.12.2010 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1235/2010 (EUVL L 348, s. 1; jäljempänä asetus N:o 726/2004), 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Liitteen mukaisia lääkkeitä ei saa saattaa yhteisössä markkinoille ilman, että yhteisö on myöntänyt myyntiluvan tämän asetuksen mukaisesti.”
33

Siltä osin kuin on neljänneksi kyse notaarin toiminnoista avioeroasioissa, komissio korostaa, että notaarien ammattikunnasta annetussa laissa notaarien tehtäväksi annetaan ainoastaan yhteiseen suostumukseen perustuvien avioerojen julistaminen. Ainoastaan tuomioistuin on toimivaltainen siinä tapauksessa, että asiassa ilmenee riitaa puolisoiden välillä. Kansainvälisten avioerojen osalta komissio toteaa, että notaarin tehtävänä on ainoastaan puhtaan muodollisesti todeta, että jommankumman puolison tosiasiallinen kotipaikka on Latvian alueella.
2)

Kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2006/69, 4 artiklan 4 kohdan toista alakohtaa on tulkittava niin, että se on esteenä sille, että kansallisessa säännöstössä varataan mahdollisuus muodostaa mainitussa säännöksessä säädetty henkilöiden ryhmä, jota käsitellään yhtenä verovelvollisena, vain sellaisille yksiköille, jotka ovat oikeushenkilöitä ja jotka ovat mainitun ryhmän pääjäseneen nähden alisteisessa asemassa, paitsi siinä tapauksessa, että kyseiset kaksi edellytystä ovat tarpeellisia toimenpiteitä väärinkäytösten tai veropetosten ja veronkierron ennalta ehkäisyä koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi sekä siihen soveltuvia, minkä tarkastaminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.
13

On huomautettava, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että SEUT 267 artiklan mukaisessa menettelyssä, joka perustuu kansallisilla tuomioistuimilla ja unionin tuomioistuimella olevien tehtävien selkeään jakoon, unionin tuomioistuin on toimivaltainen lausumaan ainoastaan unionin oikeudellisen toimen tulkinnasta tai pätevyydestä niiden tosiseikkojen perusteella, jotka kansallinen tuomioistuin sille ilmoittaa. Etenkin niiden tosiseikkoja koskevien virheiden osalta, joita ennakkoratkaisupyynnössä on väitetty olevan, on riittävää muistuttaa, ettei ole unionin tuomioistuimen vaan kansallisen tuomioistuimen asiana selvittää oikeusriitaan johtaneet tosiseikat sekä tehdä näistä ne päätelmät, joita tämän annettavana oleva ratkaisu edellyttää (ks. tuomio Traum, C‑492/13, EU:C:2014:2267, 19 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
34

Oikeusvarmuuden periaatteesta on ensinnäkin todettava, että – kuten unionin tuomioistuin on useaan otteeseen katsonut – sen noudattamiseksi unionin lainsäädännön on yksityisten kannalta katsoen oltava täsmällistä ja lainsäädännön soveltamisen on oltava näiden ennakoitavissa ja että oikeusvarmuuden pakottavaa periaatetta on sovellettava erityisen tiukasti silloin, kun kyse on sääntelystä, josta saattaa aiheutua taloudellisia seurauksia, jotta asianomaisten olisi mahdollista täsmällisesti tuntea tällä sääntelyllä heille asetettujen velvollisuuksien laajuus (tuomio Irlanti v. komissio, 325/85, EU:C:1987:546, 18 kohta).
25

Sommer katsoo, että Rademacher on ElektroG:n 3 §:n 11 momentissa tarkoitettu ”valmistaja” ja että kyseisellä yhtiöllä oli näin ollen velvollisuus rekisteröityä Stiftung ear:iin ennen kuin se saattoi sähkö- ja elektroniikkalaitteita markkinoille. Sommer väittää tässä suhteessa, että kyseiset käyttölaitteet eivät ole ”suuria kiinteitä teollisuuden työkoneita” vaan kyseisen lain 2 §:n 1 momentin 6 kohdassa tarkoitettuja ”sähkö- ja elektroniikkatyökaluja”, koska kyse on laitteista, jotka on tarkoitettu kotitalouksien käyttöön, jotka tarvitsevat toimiakseen sähkövirtaa tai sähkömagneettista kenttää, jotka on suunniteltu käytettäväksi enintään 1000 voltin vaihtojännitteellä tai enintään 1500 voltin tasajännitteellä ja jotka eivät ole irrottamattomissa. Sommer katsoo, että kyseisillä käyttölaitteilla on oma tehtävänsä eivätkä ne ole sellaisen laitteen osa, joka jäisi ElektroG:n soveltamisalan ulkopuolelle.
17

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että STV:n väite, jonka mukaan viljelijän on maksettava omasta aloitteestaan asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohdan neljännessä luetelmakohdassa mainittu palkkio ennen istutusta, herättää epäilyksiä erityisesti asetuksen N:o 1768/95 6 artiklan 1 kohdan osalta. Se huomauttaa, että viimeksi mainittu säännös näyttää olevan esteenä sille, että katsottaisiin, että viljelijän on maksettava tämä palkkio etukäteen ennen istutusta. Lisäksi tämä tuomioistuin toteaa, että jos mainittu palkkio voidaan suorittaa suojellun lajikkeen istutuksen jälkeen, on kysyttävä, ennen mitä päivämäärää viljelijän on suoritettava se, jotta hän voi vedota asetuksen N:o 2100/94 14 artiklassa säädettyyn poikkeukseen ja tällä tavoin jäädä tämän asetuksen loukkaamista koskevien 94 artiklan säännösten soveltamisalan ulkopuolelle. Mainitun tuomioistuimen mukaan asetusten N:o 2100/94 ja N:o 1768/95 säännökset eivät anna selkeää ja täsmällistä vastausta tähän kysymykseen, johon unionin tuomioistuimella ei myöskään ole ollut tilaisuutta vastata.
45

Kaiken edellä esitetyn perusteella ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava, että direktiivin 2003/87 16 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että sitä ei sovelleta toiminnanharjoittajaan, joka palauttaa kasvihuonekaasujen päästöoikeuksia määrän, joka vastaa edeltäneen vuoden päästöjä, sellaisina kuin ne on ilmoitettu ja todennettu tämän direktiivin 15 artiklan mukaisesti, kun toimivaltaisen kansallisen viranomaisen palautukselle asetetun määräajan päätyttyä suorittaman lisätodennuksen johdosta ilmenee, että näiden päästöjen määrä on ilmoitettu liian vähäiseksi, joten palautettujen päästöoikeuksien määrä on riittämätön. Jäsenvaltioiden on direktiivin 2003/87 16 artiklan 1 kohdan mukaan määritettävä seuraamukset, jotka voidaan tällaisessa tilanteessa määrätä.
8

Vastikkeena Brasserie Bouquet’n on noudatettava velvollisuuksia, jotka sisältyvät asiakirjaan, jonka otsikko on ”Kolmen oluenpanijan ringin raamattu” (”Bible du Cercle des 3 brasseurs”) ja joka sisältää täsmennyksiä muun muassa mainitun taitotiedon ja mikropanimon valmistusmenetelmän osalta. Liittymissopimuksesta ilmenee myös, että Brasserie Bouquet on velvollinen hankkimaan tietyt tuotteet yksinomaan ICO 3B SARL:ltä ja että sen on suoritettava tälle tietty määrä pääsymaksuna ”Kolmen oluenpanijan rinkiin” sekä kiinteä kuukausimaksu.
113

Kunkin valittajan henkilökohtaisen tilanteen osalta on riittävää muistuttaa, että heidän nimiensä päätöksen 2011/172 ja asetuksen N:o 270/2011 liitteessä oleviin luetteloihin merkitsemisen aiheellisuus on tutkittu unionin yleisen tuomioistuimen vastauksessa neljänteen kumoamisperusteeseen. Tältä osin on syytä todeta, että unionin yleinen tuomioistuin on viitannut päätöksen 2011/172 1 artiklan 3 kohtaan, jonka mukaan jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat tietyin edellytyksin kussakin yksittäisessä tapauksessa sallia joidenkin jäädytettyjen varojen tai taloudellisten resurssien vapauttamisen tai käytettäväksi asettamisen. Asetuksen N:o 270/2011 4 artiklaan sisältyy samankaltainen säännös. Kun otetaan huomioon kaikkia valittajia koskeva varojen jäädyttämisen erityinen tarkoitus eli sellaisten varojen pysäyttäminen, jotka ovat ehkä tulleet valittajien haltuun Egyptin viranomaisten vahingoksi tehtyjen valtion varojen väärinkäyttämisten seurauksena, ja näiden toimenpiteiden väliaikaisuus ja peruuttamismahdollisuus, joita valituksenalaisen tuomion 209 kohdassa korostetaan, sekä kyseiset säännökset, joissa sallitaan joidenkin varojen vapauttaminen kussakin yksittäistapauksessa, unionin yleisellä tuomioistuimella ei ole ollut velvollisuutta tutkia rajoittavan toimenpiteen oikeasuhteisuutta jokaisen valittajan osalta.
7

Kyseisen direktiivin 23 artiklassa säädetään seuraavaa: ”– – 2. Teknisten eritelmien on mahdollistettava tarjoajille yhtäläiset mahdollisuudet, eivätkä ne saa haitata perusteettomasti julkisten hankintojen avaamista kilpailulle. 3. Rajoittamatta pakottavien kansallisten teknisten sääntöjen soveltamista, sikäli kuin ne ovat yhteisön oikeuden mukaisia, tekniset eritelmät on laadittava: a) viittaamalla liitteessä VI määriteltyihin teknisiin eritelmiin ja seuraavassa etusijajärjestyksessä: kansallisiin standardeihin, joilla saatetaan voimaan eurooppalaisia standardeja, eurooppalaisiin teknisiin hyväksyntöihin, yhteisiin teknisiin eritelmiin, kansainvälisiin standardeihin, muihin eurooppalaisten standardointielinten laatimiin teknisiin viittausjärjestelmiin, tai jos näitä ei ole, kansallisiin standardeihin tai kansallisiin teknisiin hyväksyntöihin tai kansallisiin suunnitteluun, laskentaan ja rakennusurakoiden toteuttamiseen sekä tuotteiden tuottamiseen liittyviin teknisiin eritelmiin. Jokaiseen viittaukseen liitetään ilmaisu ’tai vastaava’; tai b) suorituskykyä koskevien tai toiminnallisten vaatimusten perusteella; näihin voi sisältyä ympäristöominaisuuksia. Niiden on kuitenkin oltava riittävän täsmällisiä, jotta tarjoajat pystyvät niiden pohjalta määrittämään hankintasopimuksen kohteen ja hankintaviranomaiset tekemään kyseisen hankintasopimuksen; c) edellä b alakohdassa tarkoitettujen suorituskykyä koskevien tai toiminnallisten vaatimusten perusteella viittaamalla a alakohdassa mainittuihin eritelmiin pitäen olettamana, että eritelmät ovat näiden suorituskykyä koskevien tai toiminnallisten vaatimusten mukaisia; tai d) viittaamalla a alakohdassa tarkoitettuihin eritelmiin tiettyjen ominaisuuksien osalta ja b alakohdassa tarkoitettuun suorituskykyä koskeviin ja toiminnallisiin vaatimuksiin muiden ominaisuuksien osalta. – – 8. Teknisissä eritelmissä ei saa mainita tiettyä valmistajaa tai tiettyä alkuperää olevia tuotteita tai erityistä menetelmää eikä viitata tavaramerkkiin, patenttiin tai tyyppiin tai tiettyyn alkuperään tai tuotantoon siten, että maininta suosisi tai sulkisi menettelystä pois tiettyjä yrityksiä tai tiettyjä tuotteita, paitsi jos tämä on perusteltua hankintasopimuksen kohteen vuoksi. Maininta tai viittaus on poikkeuksellisesti sallittu siinä tapauksessa, että hankintasopimuksen kohdetta ei ole mahdollista riittävän täsmällisesti ja ymmärrettävällä tavalla kuvata 3 ja 4 kohtaa soveltamalla, jolloin mainintaan tai viittaukseen on liitettävä ilmaisu ’tai vastaava’.”