FI Euroopan unionin virallinen lehti C 39/19

Kanne 12.12.2011 — Helleenien tasavalta v. komissio

(Asia T-632/11)

2012/C 39/37

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Asianosaiset

Kantaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: I. Chalkias ja S. Papaïoannou)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— Hyväksymään kanteen

— Kumoamaan kokonaan tai osittain 14.10.2011 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen, joka koskee Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta ja Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) sekä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämistä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle ja joka on annettu tiedoksi numerolla C(2011) 7105 ja julkaistu 15.10.2011 Euroopan unionin virallisessa lehdessä L 270, s. 33, taikka muuttamaan sitä siten kuin jäljempänä esitetään

— Velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Helleenien tasavalta vaatii kanteessaan 14.10.2011 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen, joka koskee Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta ja Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) sekä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämistä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle ja joka on annettu tiedoksi numerolla C(2011) 7105 ja julkaistu 15.10.2011 Euroopan unionin virallisessa lehdessä L 270, s. 33, kumoamista siltä osin kuin siinä velvoitetaan Helleenien tasavalta tekemään kertaluonteisia maksuja koskevassa järjestelmässä rahoitusoikaisuja, jotka koskevat viiniviljelmien rakenneuudistus- ja rakennemuutosjärjestelmää ja rypälemehun tislaus- ja sen tietynlaiseen käyttöön myönnettävää tukijärjestelmää.

Kantaja korostaa kertaluonteisia maksuja koskevan järjestelmän alalla tehtävien oikaisujen osalta, että kiinteämääräisten oikaisujen määrääminen kertaluonteisia maksuja koskevassa järjestelmässä on lainvastaista seuraavista syistä: a) kiinteämääräisten oikaisujen määräämisellä yhteisen maatalouspolitiikan ensimmäisen vuoden aikana rikotaan yhdenvertaisuuden ja yhteistyön yleisiä periaatteita; b) asiakirjasta VI/5530/1997 ilmenevien vanhojen suuntaviivojen soveltamiselle uuteen yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja kertaluonteisia maksuja koskevaan järjestelmään ei ole pätevää lainsäädännöllistä perustaa, ja vanhojen suuntaviivojen soveltamisella uuteen yhteiseen maatalouspolitiikkaan loukataan vakavasti suhteellisuusperiaatetta.

Toiseksi kantaja korostaa, että komission päätelmä, jonka mukaan kansallisen varannon jakamisperusteet eivät olleet asetuksen N:o 1782/2003 (1) 42 artiklan ja asetuksen N:o 795/2004 (2) 21 artiklan mukaisia, perustuu näiden säännösten erheelliseen tulkintaan ja tosiseikkojen väärään arviointiin.

Kolmanneksi kantaja väittää sovelletusta 10 prosentin kiinteämääräisestä oikaisusta, että huolimatta komission toteamuksista, jotka koskevat kansallisen varannon jakamiseen liittyviä kansallisia perusteita, sillä, ettei kaikkia rehualoja ole otettu huomioon pinta-aloja/viitemääriä ja alueellista keskiarvoa laskettaessa, ei rikota asetusta N:o 1290/2005, ja että komissio on soveltanut kyseiseen asetukseen perustuvia kiinteämääräisiä oikaisuja lainvastaisesti. Joka tapauksessa kantaja väittää, että komissio on tulkinnut ja soveltanut väärin asetuksen N:o 1290/2005 (3) 31 artiklaa ja asiakirjasta VI/5530/1997 ilmeneviä suuntaviivoja, koska a) komission väitteistä, jotka koskevat kansallisen varannon jakamisperusteita, vaikka ne näytettäisiinkin toteen, ei seuraa, että maksuja maksettaisiin sellaisille henkilöille, joilla ei ole niihin oikeutta, eikä niillä ole aiheutettu vahingonvaaraa maataloustukirahastolle; b) kyseiset väitteet eivät liity perustavanlaatuisen valvonnan puutteellisuuteen eikä niillä näin ollen voida perustella 10 prosentin suuruista kiinteämääräistä oikaisua.

Kantaja toteaa viinialaa koskevasta oikaisusta, että komissio on arvioinut väärin tosiasioita erityisesti seuraavissa kohdissa: viinitilarekisteri, rypälemehujen tislaus ja niiden käyttöön myönnettävä tuki, oheistuotteiden pakollinen tislaaminen ja viinitilojen rakenneuudistus ja –muutos, jotka eivät maksumenettelyssä tehtäviä rahoitusoikaisuja koskevien suuntaviivojen mukaan selvästikään oikeuta 100 prosentin suuruiseen oikaisuun, joka on selvästi kohtuuton valvontajärjestelmässä havaittuihin puutteisiin nähden.

(1) Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71, (EY) N:o 1254/1999 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1782/2003.

(2) Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädetyn tilatukijärjestelmän täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 795/2004.

(3) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005.