YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)

14 päivänä heinäkuuta 1995

Asia T-291/94

Zudella Patricia Pimley-Smith

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Kilpailu — Valintalautakunnan päätös, jossa todettiin hakijan epäonnistuminen suullisessa kokeessa — Perusteluvelvollisuuden laajuus — Tuomioistuimen harjoittaman valvonnan laajuus silloin, kun menettelytapaa koskevia säännöksiä ei ole rikottu”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-637

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan kumoamaan kokonaisuudessaan avoimen kilpailun valintalautakunnan tekemä päätös, jolla kantaja päätettiin olla merkitsemättä varallaololuetteloon, ja — mikäli tarpeellista -kumoamaan komission päätös, jolla kantajan valitus hylättiin.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja asettui ehdokkaaksi komission ja yhteisöjen tuomioistuimen yhteiseen avoimeen kilpailuun, jonka tarkoituksena oli varallaololuettelon laatiminen palkkaluokkaan B 5/B 4 kuuluvien apulaisavustajien palvelukseen ottamiseksi. Kilpailu kattoi kaksi toiminta-aluetta, alueen ”kirjastodokumentointi” ja alueen ”arkistot”. Koska ehdokkaiden piti valita toinen näistä alueista, kantaja asettui ehdokkaaksi alueelle kirjastodokumentointi.

Kantaja läpäisi karsintakilpailut ja kirjallisen kokeen mutta epäonnistui suullisessa kokeessa.

Komissio ilmoitti kantajalle tämän karsintakilpailuista ja kirjallisesta kokeesta saamat tulokset. Komissio kieltäytyi ensin ilmoittamasta kantajalle suullisen kokeen lopputulosta. Kantajan tekemään valitukseen antamassaan päätöksessä komissio kuitenkin ilmoitti kantajalle, että tämä oli saanut suullisesta kokeesta arvosanan 19/40, kun vaadittava vähimmäispistemäärä oli 20/40.

Henkilöstösääntöjen 30 artiklan ja liitteen III rikkomista koskeva peruste

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkää ensinnäkin sen kantajan esittämän perustelun, jonka mukaan valintalautakunta ei olisi täyttänyt tehtäväänsä sen vuoksi, että se ei tutkinut riittävästi kantajan tietoja dokumentaation alalta.

Kilpailun valintalautakunnalla on laaja harkintavalta kokeiden sisällön suhteen, ja yhteisöjen tuomioistuinten tehtäviin kuuluu puuttua valintalautakunnan tekemään valintaan ainoastaan silloin, kun valinnassa on poikettu kilpailuilmoituksesta tai kun valinta on kokeen taikka kilpailun tavoitteiden vastainen. Tässä tapauksessa, kun otetaan huomioon ensinnäkin suullisen kokeen tarkoitus eli se, että valintalautakunnalla olisi mahdollisuus täydentää arvioitaan hakijoiden kyvyistä, ja toiseksi se, että kantajan hakupapereista ilmeni, että hänellä oli dokumentaation alueelta hankittua työkokemusta, mutta niistä ei ilmennyt, että hänellä olisi ollut koulutusta tai työkokemusta kirjastoalalta, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, ettei valintalautakunta ole toiminut tarkoituksensa vastaisesti asettaessaan kantajan vastattavaksi enemmän kirjastotoimintaan kuin dokumentointiin liittyviä kysymyksiä (26-30 kohta).

Viittaukset: asia 228/86, Goossens ym. v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 24.3.1988 (Kok.1988, s. 1819); asia T-132/89, Gallone v. neuvosto, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 16.10.1990 (Kok. 1990, s. II-549); asia T-156/89, Valverde Mordt v. yhteisöjen tuomioistuin, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 27.6.1991 (Kok. 1991. s. II-407).

Edelleen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkää sen kantajan esittämän perustelun, jonka mukaan valintalautakunnan jäsenillä ei olisi ollut riittävää asiantuntemusta arvioida kantajan tietoja dokumentoinnista.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että — ottaen huomioon (esitetyt) otteet suullisessa käsittelyssä läsnä olleiden valintalautakunnan jäsenten jaksottaisista arviointikertomuksista — ainakin kolmella näistä oli kantajan tietojen arviointiin tarvittava pätevyys (35 kohta).

Lopuksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkää sen kantajan esittämän kolmannen perustelun, jonka mukaan hänen espanjan kielen tuntemuksensa arvioi valintalautakunnan sihteeri itsenäisesti, muusta lautakunnasta riippumatta.

Komissiossa tehtyihin, valintalautakunnan jäseniä koskevien jaksottaisten arviointikertomusten otteisiin tutustuttuaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että kantajan suullisessa kokeessa läsnä olleista valintalautakunnan jäsenistä kaksi oli ilmoittanut ymmärtävänsä hyvin espanjan kieltä ja että yksi heistä oli seurannut espanjan kielessä annettavaa korkeimman tasoista opetusta komissiossa. Tämän vuoksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, ettei ole syytä epäillä ainakin yhden valintalautakunnan jäsenen arvioineen kantajan espanjan kielen tuntemusta (38-39 kohdat).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo sitä paitsi, ettei se, että valintalautakunnan sihteeri valitsi ja esitti kantajan kielten tuntemusta selvittämään tarkoitetut kysymykset, riko valintalautakunnan työtä koskevia sääntöjä. Valintalautakunnan päätettyä — komission antamista selityksistä., ilmenevin tavoin — , että kielten tuntemusta koskeva koe käsitti keskustelun hakijoiden kanssa ja että valintalautakunnan kysymyksillä ei ollut mitään muuta tavoitetta, kuin saada aikaan keskustelua, on todettava, ettei sillä seikalla, että valintalautakunta jätti esitettävät kysymykset sihteerinsä valittaviksi, ole määräävää merkitystä kantajan kielten tuntemuksen arvioinnissa (40 kohta).

Syrjintäkiellon periaatteen loukkaamista koskeva peruste

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tutkii pääasiallisesti sitä, oliko valintalautakunnan ennen suullisia kokeita määritettävä tarkempia arvosteluperusteita kuin kilpailuilmoituksesta kävi ilmi. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa tässä tarkoituksessa, että valintalautakunnalla on laaja harkintavalta kilpailun yhteydessä pidettävien kokeiden järjestelyjen ja yksityiskohtaisen sisällön suhteen, ja arvioi avoinna olevasta toimesta tehtyä ilmoitusta tutkittuaan jääneen näyttämättä toteen, että valintalautakunnan määrittämät arviointiperusteet olisivat olleet riittämättömästi yksilöityjä, jotta valintalautakunta olisi voinut laatia luettelon soveltuvista hakijoista siten, että hakijoiden yhdenvertainen kohtelu olisi voitu taata (48-50 kohta).

Viittaukset: edellä mainitussa asiassa Goossens ym. v. komissio annettu tuomio.

Ilmeinen arviointivirhettä koskeva peruste

Kilpailun valintalautakunnalla on laaja harkintavalta, ja yhteisöjen tuomioistuimet voivat valvoa sen tekemien arvioiden perusteita vain silloin, kun valintalautakunnan työtä sääteleviä sääntöjä on rikottu (54 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat T-17/90, T-28/91 ja T-17/92, Cámara Alloisio ym. v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 15.7.1993 (Kok. 1993, s. II-841); asia T-6/93, Pérez Jiménez v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 15.6.1994 (Kok. H. 1994, s. II-497); asia T-46/93, Michaël-Chion v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 1.12.1994 (Kok. H. 1994, s. II-929).

Koska edellä mainittuja perusteita tutkittaessa on käynyt ilmi, ettei kantaja ole esittänyt näyttöä valintalautakunnan työtä säätelevien sääntöjen rikkomisesta, on tästä seurauksena se, etteivät valintalautakunnan kantajan suullisesta kokeesta tekemän arvioinnin perusteet kuulu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valvonnan alaisuuteen (55 kohta).

Valintalautakunnan päätöksen riittämätöntä perustelemista koskeva peruste

Perusteluvelvollisuus on eräs yhteisön oikeuden perustavaa laatua olevista periaatteista, ja sen tavoitteena on ensinnäkin se, että yhteisöjen tuomioistuin voisi valvoa päätöksen lainmukaisuutta, ja toiseksi se, että asianomainen saa tarvitsemansa tiedot siitä, onko päätös lainmukainen vai ei.

Viittaukset: asia T-583/93, P v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 8.6.1995 (Kok. H. 1995, s. II-000).

Kilpailun valintalautakunnan perusteluvelvollisuuden laajuutta arvioitaessa on erotettava toisistaan päätökset, joilla kokeisiin osallistuminen evätään, ja päätökset, joilla valintalautakunta toteaa hakijan epäonnistuneen jossakin kokeessa.

Valintalautakunnan tekemä päätös, jolla hakijan osallistuminen kokeisiin evätään, on seurausta siitä, että hakijan hakemukseen sovelletaan kilpailuilmoituksessa määriteltyjä tai valintalautakunnan itsensä määrittelemiä objektiivisia perusteita. Tällaisten päätösten osalta käy oikeuskäytännöstä selvästi ilmi, että vaikka valintalautakunta voi sellaisen kilpailun ensi vaiheessa, jossa on lukuisia osanottajia, tiedottaa hakijoille vain valinnan perusteet ja lopputulokset, sen on kuitenkin jatkossa annettava niille hakijoille, jotka sitä pyytävät, henkilökohtainen selvitys, jossa täsmennetään ne syyt, joiden vuoksi näitä hakijoita ei ole hyväksytty kilpailuun.

Viittaukset: asia 195/80, Michel v. parlamentti, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 26.11.1981 (Kok. 1981, s. 2861); asia T-115/89 Gonzalez Holguera v. parlamentti, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 13.12.1990 (Kok. 1990, s. II-831); asia T-55/91, Fascilla v. parlamentti, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 21.5.1992 (Kok. 1992, s. II-1757).

Päätös, jolla valintalautakunta toteaa tietyn hakijan epäonnistuneen jossakin kokeessa, sisältää hakijan kokeen aikana tekemää suoritusta koskevan arvioinnin. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan valintalautakunnalla on laaja harkintavalta sen arvioidessa kilpailun kokeiden tuloksia, ja yhteisöjen tuomioistuin voi valvoa valintalautakunnan arviointien perusteita vain silloin, kun viimeksi mainitun työtä sääteleviä sääntöjä on ilmeisesti rikottu.

Viittaukset: edellä mainituissa asioissa Cámara, Allisio ym. v. komissio, Pérez Jiminez v. komissio ja Michaël-Chionv. komissio annetut tuomiot.

Tästä seuraa, että perustellessaan hakijan epäonnistumista kokeessa valintalautakunnan ei ole täsmennettävä niitä hakijan vastauksia, joita on pidetty riittämättöminä, tai selitettävä, miksi näitä vastauksia on pidetty riittämättöminä. Tällainen perusteleminen ei ole tarpeen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan kannalta tarkasteltuna eikä sen vuoksi, että hakijalla olisi mahdollisuus arvioida valituksen tai mahdollisesti kanteen menestymismahdollisuuksia. Edellä lausutusta ei seuraa, ettei päätöstä, jolla hakijan epäonnistuminen kokeessa todetaan, tarpeen tullen tarvitsisi perustella tarkemmin. Hakijalla, joka tätä nimenomaisesti vaatii, on oikeus saada selvitys muistakin seikoista kuin valintalautakunnan hänen suorituksestaan tekemästä arvioinnista, kuten esimerkiksi kilpailumenettelyn vaiheista.

Tässä tapauksessa edellä mainitun perusteella se, että kantajalle ilmoitettiin tämän suullisessa kokeessa saamat pisteet, on tässä tapauksessa riittävä perustelu riidanalaiselle päätökselle.

Ratkaisu:

Kanne hylätään.