ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 37/22

Valitus, jonka Françoise Grossetête (T-722/19) on tehnyt 25.11.2021 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) yhdistetyissä asioissa T-720/19–T-725/19, Ashworth ym. v. parlamentti, 15.9.2021 antamasta tuomiosta

(Asia C-714/21 P)

(2022/C 37/29)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Françoise Grossetête (edustajat: J. M. Martínez Gimeno, abogado, D. Sarmiento Ramírez-Escudero, abogado, E. Arnaldos Orts, abogado, ja F. Doumont, avocat)

Muu osapuoli: Euroopan parlamentti

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa valituksenalaisen tuomion kokonaisuudessaan,

— ratkaisee asian ja kumoaa valittajalle kuuluvien lisäeläkeoikeuksien vahvistamista koskevaan ilmoitukseen sisältyvän parlamentin päätöksen siltä osin kuin siinä todetaan, että hänen eläkkeestään pidätetään erityismaksu, jonka suuruus on 5 prosenttia eläkkeen nimellismäärästä ja joka maksetaan suoraan vapaaehtoiseen lisäeläkerahastoon,

— velvoittaa parlamentin korvaamaan sekä muutoksenhakumenettelystä että unionin yleisessä tuomioistuimessa asiassa T-722/19 käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valitusperusteet perustuvat ensinnäkin siihen, että parlamentin puhemiehistöllä ei ollut toimivaltaa tehdä vuoden 2018 päätöstä muun muassa siltä osin kuin siinä vahvistetaan aineelliset edellytykset, jotka koskevat odotusoikeuksia ennen parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen voimaantuloa, toiseksi siihen, että mainittujen sääntöjen 27 artiklan 2 kohdan ensimmäistä virkettä on rikottu, koska odotusoikeuksia ennen kyseisten sääntöjen voimaantuloa ei otettu huomioon, kolmanneksi siihen, että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, syrjintäkiellon periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta on loukattu, ja neljänneksi siihen, että oikeusvarmuuden periaatetta (siirtymätoimenpiteiden puuttuminen) ja luottamuksensuojan periaatetta on loukattu.
C 11/13

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugali) on esittänyt 26.7.2021 – The Navigator Company S.A., Navigator Pulp Figueira S.A. v. Autoridade Tributária e Aduaneira

(Asia C-459/21)

(2022/C 11/18)

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

Pääasian asianosaiset

Kantajat: The Navigator Company S.A., Navigator Pulp Figueira S.A.

Vastaaja: Autoridade Tributária e Aduaneira

Ennakkoratkaisukysymys

Onko vastaavuusperiaate esteenä Portugalin arvonlisäverolain (Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado) (CIVA) 21 §:n 1 momentissa säädetyn kaltaiselle arvonlisäverotusta koskevalle kansalliselle lainsäädännölle, joka on säilytetty stand still -säännön perusteella ja jonka mukaan ajoneuvoista aiheutuviin kuluihin, matka- ja majoituskuluihin sekä edustuskuluihin sisältyvät arvonlisäverot jäävät joko kokonaan tai 50 prosentin osuudelta vähennysoikeuden ulkopuolelle, vaikka tuloverotuksessa nämä hyväksytään kokonaan vähennettäviksi menoina (sanotun kuitenkaan rajoittamatta jälkikäteen suoritettavia tarkastuksia ja ehtojen asettamista) ja vaikka erikseen verotettaessa tosiasiallinen vähennysoikeus menoina koskee yli 50 prosentin osuutta?
1)

Onko henkilövahinkojen käsitteen tulkinta siten, että sellaisesta vahingosta on kyse lapsen henkisessä kärsimyksessä, joka on aiheutunut toisen vanhemman kuolemasta liikenneonnettomuuden seurauksena, vain siinä tapauksessa, että tämä kärsimys on johtanut lapsen terveyden patologiseen haittaan, ristiriidassa direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 1 kohdan kanssa?
2)

Mikäli vastaus kysymykseen 1 on kyllä eikä rekisteröidyllä ole yleisen tietosuoja-asetuksen 15 artiklan 1 kohdan nojalla oikeutta tutustua kysymyksessä mainittuihin tietoihin, koska niiden ei ole katsottava olevan yleisen tietosuoja-asetuksen 4 artiklan 1 alakohdan mukaisia rekisteröidyn henkilötietoja, tulee asiassa vielä kysymykseen tiedot, jotka rekisteröidyllä on oikeus saada 15 artiklan 1 kohdan alakohtien nojalla: a. Miten 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaista käsittelyn tarkoitusta on rekisteröidyn tarkastusoikeuden laajuuden kannalta tulkittava eli voiko käsittelyn tarkoitus perustaa tarkastusoikeuden rekisterinpitäjän keräämiin käyttäjälokitietoihin, kuten rekisteröidyn henkilötietoja käsitelleiden henkilötietoihin, milloin henkilötietoja on käsitelty sekä missä tarkoituksessa? b. Voidaanko pankissa J.M:n asiakastietoja käsitelleet henkilöt tässä yhteydessä tietyin kriteerein määritellä tietosuoja-asetuksen 15 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisiksi henkilötietojen vastaanottajiksi, joista rekisteröidyllä olisi oikeus saada tieto?
2)

Onko arvonlisäverodirektiivin 167 artiklaa, 168 artiklan a alakohtaa ja 178 artiklan a alakohtaa tulkittava siten, että kun veroviranomainen toteaa, että kyse on kehänä ketjutetusta laskutuksesta, pelkästään tämä tosiseikka riittää objektiiviseksi näytöksi veropetoksesta, vai onko veroviranomaisen tällaisessa tilanteessa yksilöitävä, kuka tai ketkä ketjuun osallistuneista on tai ovat syyllistynyt veropetokseen ja millä tavoin se on toteutettu?
2)

Onko direktiivin 73 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että 2.1. jollei 71 artiklan säännöksistä tai asianmukaisesti ilmoitetusta perustellusta syystä epäillä petosta muuta johdu, (maksupalveluntarjoajan) takaisinmaksuvelvollisuuden syntymiseksi (maksajaa kohtaan) riittää pelkkä maksutapahtuman oikeudettomuudesta ilmoittaminen ilman todisteita? 2.2. (jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi) pääsäännöstä, jonka mukaan pelkkä maksajan ilmoitus on riittävä, voidaan poiketa jättämällä soveltamatta direktiivin 72 artiklassa säädettyjä todistustaakkaa koskevia säännöksiä osapuolten (maksajan ja palveluntarjoajan) välisen sopimuksen perusteella direktiivin 61 artiklan 1 kohdassa annetun mahdollisuuden mukaisesti? 2.3. (jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi) maksupalveluntarjoaja on velvollinen palauttamaan suorituksen maksajalle välittömästi vain siinä tapauksessa, että maksaja näyttää toteen maksutapahtuman oikeudettomuuden, kun direktiivin 72 artiklaa jätetään soveltamatta ja sovellettavan säännöstön tai sopimuksen mukaan kyseinen todistustaakka on maksajalla?
1)

Onko direktiivin 2008/115/EY (1) 5 ja 11 artiklaa ja SEUT 20 artiklaa tulkittava yhdessä perusoikeuskirjan 7, 20, 24 ja 47 artiklan kanssa siten, että niiden vastaiseksi on katsottava jäsenvaltiossa noudatettu käytäntö, jossa lainsäädäntöuudistusta sovelletaan myös sellaisissa aiemmin vireille pannuissa menettelyissä, jotka on aloitettu uudelleen tuomioistuimen määräyksestä, kun lainsäädäntöuudistuksesta seuraa, että kolmannen maan kansalaiseen, joka on unionin kansalaisen perheenjäsen, sovelletaan huomattavasti epäedullisempia menettelysääntöjä, jopa niin, että tällainen henkilö voi menettää asemansa henkilönä, jota ei voida palauttaa edes yleiseen järjestykseen, turvallisuuteen tai kansalliseen turvallisuuteen liittyvistä syistä, eli aseman, jonka henkilö on saanut oleskelunsa pituuden perusteella, tai että jatkossa hänen hakemuksensa pysyvän oleskeluluvan saamiseksi saman tosiseikaston perusteella hylätään kansalliseen turvallisuuteen liittyvistä syistä, että hänelle myönnetty oleskelukortti peruutetaan ja hänelle määrätään tämän jälkeen maahantulo- ja oleskelukielto ilman, että asianomaisen henkilökohtaista tai hänen perheensä tilannetta arvioitaisiin missään näistä menettelyistä – erityisesti kun otetaan huomioon se, että kyseessä on alaikäisen Unkarin kansalaisen huoltaja –, eli päätöksiä, jotka johtavat joko perheen hajoamiseen tai sitten siihen, että unionin kansalainen, joka on alaikäisen lapsensa kanssa kolmannen maan kansalaisen perheenjäsen, joutuu poistumaan jäsenvaltiosta?
2)

Onko sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 883/2004 (2) 13 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohtaa, maantieliikenteen harjoittajan ammatin harjoittamisen edellytyksiä koskevista yhteisistä säännöistä ja neuvoston direktiivin 96/26/EY kumoamisesta 21.10.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1071/2009 (3) 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 11 artiklan 1 kohtaa sekä maanteiden kansainvälisen tavaraliikenteen markkinoille pääsyä koskevista yhteisistä säännöistä 21.10.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1072/2009 (4) 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että siitä seikasta, että yritys on saanut Euroopan unionin jäsenvaltiossa asetuksen (EY) N:o 1071/2009 ja asetuksen (EY) N:o 1072/2009 mukaisen liikenneluvan, jolloin sillä siten on oltava tosiasiallinen ja pysyvä toimipaikka kyseisessä jäsenvaltiossa, seuraa välttämättä, että tällöin on kiistattomasti osoitettu, että sen kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa tavalla, jota tarkoitetaan asetuksen N:o 883/2004 13 artiklan 1 kohdassa, jonka nojalla määritetään sovellettava sosiaaliturvajärjestelmä, ja että kyseinen toteamus sitoo työskentelyvaltion viranomaisia?
2)

Jos kyseinen palautus on suoritettava rahana, ovatko covid-19-epidemiaan liittyvä terveyskriisi ja sen seuraukset matkanjärjestäjille, joiden liikevaihto on kriisin takia laskenut arviolta 50–80 prosenttia, jotka edustavat yli 7 prosenttia Ranskan bruttokansantuotteesta, joiden – siltä osin kuin on kyse pakettimatkanjärjestäjistä – palveluksessa on 30 000 työntekijää Ranskassa ja joiden liikevaihto on lähes 11 miljardia euroa, omiaan oikeuttamaan sen – ja jos ovat, millaisin edellytyksin ja rajoituksin –, että poiketaan väliaikaisesti matkapaketeista ja yhdistetyistä matkajärjestelyistä 25.11.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin [2015/2302] 12 artiklan 4 kohdassa säädetystä matkanjärjestäjän velvollisuudesta palauttaa matkustajalle kaikki hänen matkapaketista suorittamansa maksut 14 vuorokauden kuluessa sopimuksen purkamisesta?
B.

Vuotuisuusperiaatteen virheellinen tulkinta ja soveltaminen Romania katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut ja soveltanut virheellisesti vuotuisuusperiaatetta katsoessaan, että on kyseisen periaatteen vastaista soveltaa tilivuoden aikana syntyneisiin ja kirjanpitojärjestelmään vietyihin menoihin osarahoitusosuutta, joka on asetettu välimaksuja koskevan lopullisen maksupyynnön jälkeen.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Varhoven administrativen sad (Bulgaria) on esittänyt 2.6.2021 – PV v. Zamestnik Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond ”Zemedelie”

(Asia C-343/21)

(2021/C 320/31)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Varhoven administrativen sad

Pääasian asianosaiset

Kassaatiovalittaja: PV

Kassaatiovalituksen vastapuoli: Zamestnik Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond ”Zemedelie”

Ennakkoratkaisukysymykset

1. Onko asetuksen (EY) N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 1974/2006 (1) 45 artiklan 4 kohtaa tulkittava siten, että käsiteltävän asian kaltaisessa tapauksessa on kyse ”tilusjärjestelystä” tai ”uusjakotoimenpiteestä”, jonka seurauksena tuensaaja ei voi noudattaa tekemiään sitoumuksia?

2. Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko se, että jäsenvaltio ei ole ryhtynyt tarpeellisiin toimenpiteisiin tuensaajan sitoumusten mukauttamiseksi tilan uuteen tilanteeseen, peruste sille, että varojen takaisinmaksua ei edellytetä sitoumuksen tosiasiallisen keston osalta?

3. Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, kuinka 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 (2) 31 artiklaa on tulkittava käsiteltävän asian todettu tosiseikasto huomioon ottaen ja millainen on neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 30.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) 1122/2009 (3) 75 artiklan 2 kohdassa säädetyn määräajan luonne?

(1) Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 15.12.2006 annettu komission asetus (EY) N:o 1974/2006 (EYVL 2006, L 368, s. 15).

(2) Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 73/2009 (EUVL 2009, L 30, s. 16).

(3) Neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annettu komission asetus (EY) N:o 1122/2009 (EUVL 2009, L 316, s. 65).
4.

Olettama, jonka mukaan kuluttaja on käyttänyt väärin direktiivin 2008/48/EY 14 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettua peruuttamisoikeutta: a) Voiko direktiivin 2008/48/EY 14 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetun peruuttamisoikeuden käyttäminen merkitä oikeuden väärinkäyttöä? Jos tähän vastataan myöntävästi: b) Merkitseekö peruuttamisoikeuden väärinkäyttöä koskeva olettama peruuttamisoikeuden rajoittamista, josta on säädettävä parlamentin antamalla lailla? Jos tähän vastataan kieltävästi: c) Edellyttääkö peruuttamisoikeuden väärinkäyttöä koskeva olettama subjektiiviselta kannalta sitä, että kuluttaja oli tietoinen siitä, että hänen peruuttamisoikeutensa on edelleen voimassa, tai että kuluttajan tietämättömyyden on ainakin katsottava johtuvan törkeästä huolimattomuudesta? Päteekö tämä myös päättyneiden sopimusten osalta? Jos tähän vastataan kieltävästi: d) Onko luotonantajan mahdollisuus antaa tiedot luotonottajalle jälkikäteen direktiivin 2008/48/EY 14 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen b alakohdan mukaisesti ja siten käynnistää peruuttamisen määräajan kuluminen esteenä vilpittömään mieleen perustuvan peruuttamisoikeuden väärinkäyttöä koskevalle olettamalle? Päteekö tämä myös päättyneiden sopimusten osalta? Jos tähän vastataan kieltävästi: e) Onko tämä sopusoinnussa niiden kansainvälisen oikeuden vakiintuneiden periaatteiden kanssa, jotka sitovat saksalaisia tuomareita perustuslain nojalla? Jos tähän vastataan myöntävästi: f) Miten saksalaisen lainkäyttäjän on ratkaistava kansainvälisen oikeuden sitovien määräysten ja unionin tuomioistuimen ohjeiden välinen ristiriita? Edellä oleviin kysymyksiin 1–4 annettavista vastauksista riippumatta:
C 289/24

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 6.4.2021 – Italy Emergenza Cooperativa Sociale v. Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza

(Asia C-214/21)

(2021/C 289/34)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Italy Emergenza Cooperativa Sociale

Vastaaja: Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza

Väliintulija: ANPAS – Associazione Nazionale Pubbliche Assistenze Odv

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko direktiivin 2014/24/EU (1) 10 artiklan h alakohta – kun sitä luetaan yhdessä saman direktiivin johdanto-osan 28 perustelukappaleen kanssa – esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan kiireellisten sairaankuljetuspalvelujen hankinta voidaan tehdä ensisijaisesti sopimusteitse ainoastaan vapaaehtoisjärjestöiltä – mikäli ne on rekisteröity vähintään kuusi kuukautta aiemmin kolmannen sektorin kansalliseen rekisteriin, ne kuuluvat yhteenliittymien verkostoon ja ne on akkreditoitu toimialaa koskevien alueellisten säännösten mukaisesti (jos sellaisia on annettu), ja edellyttäen, että tällaisella hankinnalla varmistetaan palvelujen tarjoaminen järjestelmässä, jolla edistetään tehokkaasti yhteiskunnallisen päämäärän toteutumista ja yhteisvastuullisuuden tavoitteiden saavuttamista taloudellisesti tehokkaissa ja tarkoituksenmukaisissa olosuhteissa avoimuuden ja syrjimättömyyden periaatteita noudattaen – ottamatta mahdollisten sopimuspuolten joukossa huomioon muita voittoa tavoittelemattomia järjestöjä, etenkään sosiaalisia osuuskuntia, voittoa tavoittelemattomina sosiaalisina yrityksinä, mukaan lukien sosiaaliset osuuskunnat, jotka hallinnoivat yleishyödylliseen toimintaan liittyvien hyvitysten jakoa jäsenille vuonna 2017 annetun asetuksen nro 112 3 §:n 2 bis momentin mukaisesti?

(1) Julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/24/UE (EUVL 2014, L 94, s. 65).
Valitus, jonka Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi on tehnyt 30.3.2021 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-328/17 RENV, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI), 20.1.2021 antamasta tuomiosta

(Asia C-201/21 P)

(2021/C 263/09)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (edustajat: S. Malynicz, QC, barrister S. Baran ja solicitor V. Marsland)

Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja M. J. Dairies EOOD

Unionin tuomioistuin totesi varapresidentin 21.5.2021 antamalla määräyksellä, että valitus jätetään tutkimatta ja Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
2)

Onko jäsenvaltion tuomioistuimen, johon toinen kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on jätetty ja jossa on nostettu Dublin-asetuksen 27 artiklan mukainen kanne – ja joka siten on toimivaltainen arvioimaan unionin sisällä tehtävän siirron mutta ei tekemään ratkaisua suojelua koskevassa hakemusasiassa – arvioitava epäsuoran palauttamisen riskiä kolmanteen maahan, kun jäsenvaltio, jossa ensimmäinen kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on tehty, on arvioinut toisin direktiivin 2011/95/EU (2) 8 artiklassa tarkoitettua käsitettä ”suojelu alkuperämaassa”?
2)

Onko SEUT 63 artiklaa tulkittava SEUT 65 artiklan 1 kohta huomioon ottaen siten, että se on esteenä luonnollisten henkilöiden välittömässä verotuksessa jäsenvaltiossa sovellettavalle järjestelmälle, jonka mukaan kun kyse on a) maassa asuvista henkilöistä, luovutusvoittojen, joista otetaan huomioon vain 50 prosenttia, kanssa on laskettava yhteen kaikki muut verovelvollisen kyseisenä vuonna saamat maailmanlaajuiset tulot (ilman opting out mahdollisuutta) niiden maassa asuvan henkilön kokonaistulojen määrittämiseksi, joihin sovelletaan porrastetun progressiivisen veroasteikon mukaista verokantaa (verovelvollisen henkilökohtaisen tilanteen perusteella tehtävien veronalennusten ja vähennysten jälkeen), mutta kun kyse on b) ulkomailla asuvista henkilöistä, luovutusvoittoihin kokonaisuutena (veron peruste) sovelletaan kiinteää erillisverokantaa (sen jälkeen kun luovutusvoittojen määrä on laskettu niiden samojen sääntöjen mukaan, joita sovelletaan maassa asuviin henkilöihin)? — On huomattava, että ensin mainitussa tapauksessa (a) verokanta nousee 14,5 prosentista 48 prosenttiin siten, että, kun tulon kokonaismäärä ylittää tietyn rajan, tähän voidaan lisätä korkeintaan 5 prosentin suuruinen marginaalivero, kun taas jälkimmäisessä tapauksessa (b) erillisverokanta on 28 prosenttia.
C 252/11

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) on esittänyt 31.3.2021 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on V.S.

(Asia C-205/21)

(2021/C 252/16)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Spetsializiran nakazatelen sad

Hakija

Ministerstvoto na vatreshnite raboti, Glavna direktsia za borba s organiziranata prestapnost

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen

V.S.

Ennakkoratkaisukysymykset

1. Pannaanko direktiivin 2016/680 (1) 10 artikla tehokkaasti täytäntöön viittaamalla kansallisessa lainsäädännössä eli sisäministeriöstä annetun lain (Zakon za ministerstvo na vatreshnite raboti) 25 §:n 3 momentissa ja 25 a §:ssä samankaltaiseen asetuksen 2016/679 (2) 9 artiklan säännökseen?

2. Täyttyykö direktiivin 2016/680 10 artiklan a alakohdassa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 52 artiklan, 3 artiklan ja 8 artiklan kanssa, asetettu vaatimus, jonka mukaan henkilökohtaisen koskemattomuuden ja henkilötietojen suojelun rajoittamisesta on säädettävä lailla, jos on olemassa keskenään ristiriitaisia kansallisia oikeussääntöjä geneettisten ja biometristen tietojen käsittelyn sallimisesta poliisin rekisteriin merkitsemiseksi?

3. Sopiiko sisäministeriöstä annetun lain 68 §:n 4 momentin kaltainen kansallinen oikeussääntö, jonka mukaan tuomioistuimella on velvollisuus määrätä pakollisesta henkilötietojen keräämisestä (rekisterikuvien ottaminen, sormenjälkien ottaminen ja näytteenotto DNA-profiilin määrittämiseksi), jos virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta syytetty henkilö kieltäytyy tekemästä vapaaehtoisesti yhteistyötä näiden henkilötietojen keräämisessä, ilman, että tuomioistuin voisi arvioida, voidaanko kyseisen henkilön vakavin perustein katsoa syyllistyneen väitettyyn rikokseen, yhteen yhdessä perusoikeuskirjan 48 artiklan kanssa luetun direktiivin 2016/680 6 artiklan a alakohdan kanssa?

4. Sopiiko sisäministeriöstä annetun lain 68 §:n 1–3 momentin kaltainen kansallinen oikeussääntö, jossa säädetään yleisesti kaikkien virallisen syytteen alaisesta tahallisesta rikoksesta syytettyjen henkilöiden rekisterikuvien ottamisesta, sormenjälkien ottamisesta ja näytteenotosta DNA-profiilin määrittämiseksi, yhteen direktiivin 2016/680 10 artiklan, 4 artiklan 1 kohdan a ja c alakohdan sekä 8 artiklan 1 ja 2 kohdan kanssa?

(1) Luonnollisten henkilöiden suojelusta toimivaltaisten viranomaisten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja neuvoston puitepäätöksen 2008/977/YOS kumoamisesta 27.4.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/680 (EUVL 2016, L 119, s. 89)

(2) Luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta (yleinen tietosuoja-asetus) 27.4.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/679 (EUVL 2016, L 119, s. 1)
—

valittajien ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset on siis hyväksyttävä, joten — päätös, joka sisältyy valittajien palkkalaskelmiin helmikuulta 2018 ja jossa peruspalkan vuositarkistukseksi vahvistetaan vain 0,7 prosenttia vuodelta 2018, on kumottava, jolloin myöhempiin palkkalaskelmiin sisältyvät samankaltaiset päätökset on kumottava — vastapuoli on velvoitettava maksamaan korvauksena aineellisesta vahingosta (i) se palkasta maksamatta oleva osuus, joka vastaa vuositarkistuksen soveltamista vuodelta 2018, eli 1,4 prosentin korotus ajanjaksolta 1.1.2018–31.12.2018, (ii) se palkasta maksamatta oleva osuus, joka vastaa seurauksia 0,7 prosentin suuruisen vuositarkistuksen soveltamisesta vuodelta 2018 niiden palkkojen määrälle, jotka maksetaan tammikuusta 2018 lähtien, (iii) viivästyskorkoa palkasta maksamatta oleville osuuksille, kunnes maksamatta olevat määrät on maksettu täysimääräisesti, siten, että viivästyskoron sovellettava korkokanta on laskettava käyttäen perusteena Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioille vahvistamaa ja kyseisenä ajanjaksona sovellettua korkokantaa korotettuna kolmella prosenttiyksiköllä