ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
54

Esitettyihin kysymyksiin on kaiken edellä esitetyn perusteella vastattava, että asetuksen 2017/1001 9 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että sellaisen verkkokauppasivuston, johon sisältyy sen ylläpitäjän omien myyntitarjousten lisäksi sähköinen markkinapaikka, ylläpitäjän voidaan katsoa itse käyttävän merkkiä, joka on sama kuin toisen EU-tavaramerkki, samoja tavaroita varten kuin ne tavarat, joita varten tämä tavaramerkki on rekisteröity, kun kolmannet myyjät tarjoavat kyseisellä markkinapaikalla tällaisia kyseisellä merkillä varustettuja tavaroita myytäväksi ilman kyseessä olevan tavaramerkin haltijan suostumusta, jos kyseisen internetsivuston tavanomaisesti valistunut ja kohtuullisen tarkkaavainen käyttäjä mieltää yhteyden kyseisen ylläpitäjän palvelujen ja kyseessä olevan merkin välille; näin on erityisesti silloin, kun, ottaen huomioon kaikki kyseessä olevalle tilanteelle ominaiset seikat, tällainen käyttäjä voi saada mielikuvan siitä, että juuri kyseinen ylläpitäjä myy tällä merkillä varustettuja tavaroita itse omissa nimissään ja omaan lukuunsa. Tältä osin merkitystä on sillä, että kyseinen ylläpitäjä käyttää internetsivustollaan julkaistujen tarjousten yhtenäistä esitystapaa ja julkaisee samanaikaisesti ilmoitukset tavaroista, joita se myy omissa nimissään ja omaan lukuunsa, sekä ilmoitukset kolmansien myyjien kyseisellä markkinapaikalla tarjoamista tavaroista, sillä, että se näyttää kaikissa ilmoituksissa oman laajalti tunnetun jakelijan logonsa, ja sillä, että se tarjoaa kolmansille myyjille kyseisellä merkillä varustettujen tavaroiden markkinoinnin yhteydessä lisäpalveluja, erityisesti näiden tavaroiden varastointi- ja lähetyspalveluja.
7

Mainitun direktiivin 4 artiklan, jonka otsikko on ”Tosiseikkojen ja olosuhteiden arviointi”, 3 ja 5 kohdassa säädetään seuraavaa: ”3. Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen arviointi on suoritettava tapauskohtaisesti, ja se käsittää: a) kaikki alkuperämaahan silloin, kun jäsenvaltiot tekevät hakemusta koskevan päätöksen, liittyvät asiaan vaikuttavat tosiseikat, mukaan luettuina alkuperämaan lait ja asetukset ja tapa, jolla niitä sovelletaan; b) hakijan esittämät asiaan vaikuttavat lausumat ja asiakirjat, mukaan luettuina tiedot siitä, onko hakija joutunut tai voiko hän joutua vainotuksi tai kärsimään vakavaa haittaa; – – 5. Vaikka jäsenvaltiot soveltavat periaatetta, jonka mukaan hakijan velvollisuutena on esittää kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen perusteluiksi tarvittavat seikat, ja vaikka joidenkin hakijan lausumien seikkojen tueksi ei olisi esitetty asiakirjoja tai muita todisteita, näitä seikkoja ei tarvitse todentaa, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: a) hakija on todella yrittänyt esittää näyttöä hakemuksensa tueksi; b) kaikki hakijan saatavissa olevat olennaiset seikat on esitetty ja muiden asiaan vaikuttavien seikkojen puuttumisesta on annettu tyydyttävä selitys; c) hakijan lausumia pidetään johdonmukaisina ja uskottavina eivätkä ne ole ristiriidassa hänen tapaukseensa liittyvien saatavilla olevien tapauskohtaisten ja yleisten tietojen kanssa; d) hakija on tehnyt kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksensa heti kun mahdollista, jollei hakija voi esittää uskottavia syitä sille, miksei hän ole toiminut näin; ja e) hakija on todettu yleisesti uskottavaksi.”
62

Kaiken edellä esitetyn perusteella kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2016/343 8 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan toisen kohdan ja 48 artiklan 2 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä sellaisen kansallisen säännöstön soveltamiselle, jonka mukaan kansallinen tuomioistuin voi silloin, kun syytettyä vastaan todistavaa todistajaa ei ole mahdollista kuulustella rikosoikeudellisen menettelyn tuomioistuinvaiheessa, perustaa ratkaisunsa syytetyn syyllisyyttä tai syyttömyyttä koskevasta kysymyksestä mainitun todistajan antamaan lausuntoon, joka on saatu tuomarin edessä kyseisen menettelyn valmisteluvaiheessa järjestetyssä kuulemisessa, johon syytetty tai hänen asianajajansa eivät kuitenkaan ole osallistuneet, paitsi jos on olemassa perusteltu syy, joka oikeuttaa todistajan poissaolon rikosoikeudellisen menettelyn tuomioistuinvaiheessa, jos kyseisen todistajan antama lausunto ei ole ainoa tai ratkaiseva perusta syytetyn tuomitsemiselle ja jos on olemassa kompensoivia seikkoja, jotka riittävät tasapainottamaan syytetylle ja hänen asianajajalleen siitä aiheutuvat vaikeudet, että mainittu todistajanlausunto otetaan huomioon.
53

Näitä vaatimuksia ei täytä ja tutkimatta on jätettävä valitusperuste, jonka tueksi esitetyt perustelut eivät ole riittävän selkeitä ja täsmällisiä, jotta unionin tuomioistuin voisi harjoittaa valvontaansa, erityisesti koska ne oleelliset seikat, joihin tarkasteltava valitusperuste perustuu, eivät ilmene riittävän johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi itse valituskirjelmän tekstistä, joka on tältä osin epäselvä ja moniselitteinen. Unionin tuomioistuin on myös katsonut, että valitus, joka ei ole rakenteeltaan johdonmukainen ja joka rajoittuu yleisiin toteamuksiin ja jossa ei ilmoiteta täsmällisesti valituksenalaisen ratkaisun kohtia, joissa väitetään mahdollisesti olevan oikeudellinen virhe, on jätettävä tutkimatta sen tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvän puuttumisen vuoksi (tuomio 10.7.2014, Telefónica ja Telefónica de España v. komissio, C‑295/12 P, EU:C:2014:2062, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
16

Asetuksen nro 334/2000 3 §:n 1 momentissa tarkoitettu asetus on sisäasiainministerin 13.7.2018 antama ministerin asetus nro 103 – Italian poliisin henkilöstön tehtäviin ja uralle pääsemistä koskeviin avoimiin kilpailuihin osallistumiseksi määrättyjen ikärajoitusten vahvistamissäännöistä (decreto ministeriale n. 103 – Regolamento recante norme per l’individuazione dei limiti di età per la partecipazione ai concorsi pubblici per l’accesso a ruoli e carriere del personale della Polizia di Stato; GURI nro 208, 7.9.2018) (jäljempänä ministerin asetus nro 103/2018), jonka 3 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa: ”Italian polisiin komisarion ja teknisen johtajan virkoihin pääsyä koskevaan avoimeen kilpailuun osallistumista koskeva enimmäisikäraja on 30 vuotta.”
10

Bryssel I a ‑asetuksen 25 artiklassa, jonka otsikko on ”Tuomioistuimen toimivaltaa koskeva sopimus” ja joka sisältyy asetuksen II lukuun, jonka otsikko puolestaan on ”Toimivalta”, säädetään seuraavaa: ”1. Jos asianosaiset, riippumatta heidän kotipaikastaan, ovat sopineet, että jäsenvaltion tuomioistuimen tai tuomioistuinten on ratkaistava tietystä oikeussuhteesta syntyneet tai mahdollisesti syntyvät riidat, kyseisellä tuomioistuimella tai kyseisillä tuomioistuimilla on toimivalta ratkaista asia, paitsi jos sopimus sen aineellisen pätevyyden suhteen on tuon jäsenvaltion lain mukaan mitätön. Toimivalta on yksinomainen, jos asianosaiset eivät toisin ole sopineet. Toimivaltaa koskeva sopimus on tehtävä a) kirjallisesti tai, jos se on tehty suullisesti, se on vahvistettava kirjallisesti; b) sellaisessa muodossa, joka vastaa asianosaisten välille muodostunutta käytäntöä; tai c) kansainvälisessä kaupassa sellaista muotoa noudattaen, joka vastaa kauppatapaa, jonka asianosaiset tuntevat tai joka heidän olisi pitänyt tuntea ja joka on kyseisen tyyppisten sopimusten osapuolten kyseisellä kaupan alalla laajalti tuntema ja säännöllisesti noudattama. 2. Kirjallisena pidetään myös kaikkea sähköisin keinoin tapahtunutta viestintää, josta jää pysyvä tallenne sopimuksesta. – –”
19

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei toisaalta selitä ennakkoratkaisupyynnössään, mitä merkitystä sen esittämillä kysymyksillä on pääasian oikeusriidan ratkaisemisen kannalta siinä tapauksessa, että yhteisomistajien yleiskokous on ottanut omalle vastuulleen yhteisomistuksessa olevan kiinteistön yhteisten tilojen hallinnoinnin, sillä pyynnöstä ilmenee, että tämä hallinnointi on uskottu isännöitsijän kanssa tehdyn sopimuksen nojalla isännöitsijälle. Se ei myöskään selitä, mikä merkitys kyseisen oikeusriidan ratkaisemisen kannalta on sillä, että ZUES:n 2 §:n 1 momentin mukaan luonteeltaan suljettujen asuinalueiden rakennushankkeiden yhteydessä rakennettujen, yhteisomistuksessa olevien kiinteistöjen yhteisten tilojen hallinnoinnista on määrättävä sijoittajan ja yksittäisten asuntojen omistajien välisellä kirjallisella sopimuksella, jossa on julkisen notaarin oikeaksi todistamat allekirjoitukset.
27

Samasta syystä myöskään sellaisen yhtiön tilanne, joka on siirtänyt sääntömääräisen kotipaikkansa jäsenvaltioon ennen kuin se peruuttaa ennen tätä siirtoa kirjatut arvonalennukset, ei ole rinnastettavissa, toisin kuin VP Capital väittää, sellaisen holdingyhtiön tilanteeseen, joka on sijoittautunut kyseiseen jäsenvaltioon ja jonka verotuksellinen tulos on tappiollista, tai sellaisen yhtiön tilanteeseen, joka on kirjannut arvonalennuksia kyseisessä jäsenvaltiossa ja on yhteisöverovelvollinen, taikka sellaisen yhtiön tilanteeseen, joka on sijoittautunut kyseiseen jäsenvaltioon ja jolla on pysyvä toimipaikka toisessa jäsenvaltiossa, jossa on kirjattu arvonalennuksia.
10

Kiireellisistä rahoitustoimenpiteistä, aloitteista alue‑ tai paikallistasojen yhteisöjen auttamiseksi, maanjäristyksistä kärsineiden alueiden tukemiseksi toteuttavista lisätoimista ja kehitystoimenpiteistä 24.4.2017 annetun asetuksen nro 50 (Decreto‑legge n. 50 – Disposizioni urgenti in materia finanziaria, iniziative a favore degli enti territoriali, ulteriori interventi per le zone colpite da eventi sismici e misure per lo sviluppo; GURI nro 95, 24.4.2017, Supplemento ordinario nro 20), josta on muutettuna tullut 21.6.2017 annettu laki nro 96 (GURI nro 144, 23.6.2017), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä asetus nro 50/2017) 47 §:n, jonka otsikko on ”Toimet rautatieliikenteen hyväksi” 11 bis momentissa säädetään seuraavaa: ”Sisilian ja Italian niemimaan välisten henkilöliikenteen rautatieyhteyksien joustavuuden lisäämiseksi [asetuksen nro 138 T/2000] 2 §:n 1 momentin e kohdassa tarkoitettu palvelu, joka koskee rautatieyhteyttä meritse, voidaan toteuttaa myös nopeilla aluksilla, joiden toimintamalli vastaa Sisiliaan suuntautuvaa ja sieltä tulevaa rautatieliikennepalvelua, erityisesti meno‑ ja paluuosuuksilla Messina – Villa San Giovanni ja Messina – Reggio Calabria, ja toimintamalli pannaan täytäntöön niiden voimassa olevassa lainsäädännössä säädettyjen varojen puitteissa, jotka on tarkoitettu valtion ja Rete Ferroviaria Italiana SpA ‑yhtiön välisen ohjelmasopimuksen palveluja koskevaan osaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta siinä säädettyjä palveluja.”
12

Komissio antaa yhdistetyn nimikkeistön selittävät huomautukset asetuksen N:o 2658/87 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisen luetelmakohdan nojalla. Pääasiassa merkitystä on selittävillä huomautuksilla, jotka on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä 6.5.2011 (EUVL 2011, C 137, s. 1), jotka koskevat yhtäältä yhdistetyn nimikkeistön alanimikettä 85176200, jonka toisen kohdan 6 alakohdassa mainitaan ”reitittimet”, ja toisaalta yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeitä 85176939 ja 85176990, joista toinen sisältää luettelon radiopuhelinlaitteista, joilla vastaanotetaan ääntä, kuvaa tai muita tietoja, ja toinen luettelon radiolennätinlaitteista, joilla lähetetään ääntä, kuvaa tai muita tietoja.
193

Kuten unionin yleinen tuomioistuin mainitsi valituksenalaisen tuomion 176 kohdassa, unionin tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että vaikka SEUT 296 artiklassa edellytetyistä perusteluista on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä toimen tehneen toimielimen päättely siten, että niille, joita toimi koskee, selviävät toteutettujen toimenpiteiden syyt ja että toimivaltainen tuomioistuin voi tutkia toimen laillisuuden, perusteluvelvollisuus määräytyy kuitenkin kyseisen toimen luonteen ja sen asiayhteyden mukaan, jossa se on annettu. Perusteluissa ei tältä osin tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevia yksityiskohtia, koska tutkittaessa sitä, ovatko perustelut riittäviä, on otettava huomioon niiden sanamuodon lisäksi myös asiayhteys ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt sekä erityisesti se tarve, joka niillä, joille toimi on osoitettu, voi olla saada selvennystä tilanteeseen (ks. vastaavasti tuomio 28.3.2017, Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, 122 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
6

Maastapoistumisvelvollisuudesta ja maahantulokiellosta 21.10.1998 (RT I 1998, 98, 1575) annetun lain (väljasõidukohustuse ja sissesõidukeelu seadus; jäljempänä VSS), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa, 68 §:ssä, jonka otsikko on ”Ulkomaalaisen pakenemisen vaara”, säädetään seuraavaa: ”Maastapoistumismääräyksen antaminen tai ulkomaalaisen säilöönotto edellyttävät hänen pakenemisensa vaaran arvioimista. Ulkomaalainen on vaarassa paeta tilanteessa, jossa 1) hän ei ole poistunut Virosta tai Schengen-alueeseen kuuluvasta jäsenvaltiosta maastapoistumismääräyksessä vapaaehtoiselle paluulle vahvistetun määräajan päätyttyä 2) hän on esittänyt vääriä tietoja tai väärennettyjä asiakirjoja hakiessaan lupaa lailliseen oleskeluun Virossa, lupaa tällaisen oleskelun jatkamiseen, Viron kansalaisuutta, kansainvälistä suojelua tai henkilöllisyysasiakirjoja 3) hänen henkilöllisyydestään tai kansalaisuudestaan on perusteltuja epäilyksiä 4) hän on toistuvasti tehnyt tahallisia vähäisiä rikoksia tai tehnyt jonkin rikoksen, ja hänet on tuomittu niistä vapausrangaistukseen 5) hän ei ole totellut valvontatoimenpiteitä, jotka häneen on kohdistettu maastapoistumismääräyksen noudattamisen varmistamiseksi 6) hän on ilmoittanut [PPA]:lle tai Kaitsepolitseiametille (suojelupoliisi, Viro), ettei hän aio noudattaa maastapoistumismääräystä, tai hallintoviranomainen päättelee näin hänen asenteensa ja käytöksensä perusteella 7) hän saapui Viroon häntä koskeneen maahantulokiellon voimassaoloaikana 8) hänet on otettu säilöön, koska hän ylitti Viron ulkorajan laittomasti eikä ole saanut lupaa tai oikeutta oleskella Virossa 9) hän on luvatta poistunut ilmoitetusta asuinpaikasta tai jostain toisesta Schengen-alueeseen kuuluvasta jäsenvaltiosta 10) ulkomaalaiselle annettu maastapoistumismääräys tulee täytäntöönpanokelpoiseksi tuomioistuimen päätöksen nojalla.”
93

Siten on katsottava, että sikäli kuin pääasiassa kyseessä olevan kaltaisesta kymmenen vuoden vanhentumisajasta, johon on vedottu kuluttajan direktiivissä 93/13 tarkoitettujen kohtuuttomien ehtojen perusteella perusteettomasti maksamien määrien palauttamiseksi esittämää vaatimusta vastaan, on säädetty ja se on tiedossa etukäteen, se ei ole omiaan tekemään direktiivillä 93/13 annettujen oikeuksien käyttämisestä käytännössä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa. Tällaisen määräajan kesto on nimittäin pääsääntöisesti käytännössä riittävä, jotta kuluttaja ehtii tehokkaasti valmistella ja käyttää oikeussuojakeinoa vedotakseen hänellä tämän direktiivin nojalla oleviin oikeuksiin, muun muassa kohtuuttomaan sopimusehtoon perustuvien palautusvaatimusten muodossa.
5

Direktiivin 3 artiklassa, jonka otsikko on ”Oikeus käyttää avustajaa rikosoikeudellisissa menettelyissä”, säädetään seuraavaa: ”1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että epäillyllä ja syytetyllä on oikeus käyttää avustajaa sellaisena ajankohtana ja sellaisella tavalla, että hän voi käytännössä ja tehokkaasti käyttää puolustautumisoikeuksiaan. – – 3. Oikeus käyttää avustajaa tarkoittaa seuraavaa: – – c) jäsenvaltioiden on huolehdittava, että epäillyllä tai syytetyllä on vähintään oikeus siihen, että hänen avustajansa on läsnä seuraavien tutkintatoimien tai todisteiden keräämistoimien yhteydessä, jos kyseisistä toimista on säädetty kansallisessa lainsäädännössä ja jos epäillyn tai syytetyn on oltava tai hän saa olla läsnä kyseisen toimen aikana: i) ryhmätunnistukset; ii) vastakkainkuulustelut; iii) rikospaikan rekonstruoinnit. – –”
7

Tuotevastuulain (694/1990), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin, 5 §:n, jolla direktiivin 85/374 3 artikla on saatettu osaksi Suomen oikeusjärjestystä, 1 momentissa säädetään, että vahingonkorvausvelvollisuus on ensinnäkin sillä, joka on valmistanut tai tuottanut vahinkoa aiheuttaneen tuotteen, ja toiseksi sillä, joka on markkinoinut vahinkoa aiheuttanutta tuotetta omanaan, jos tuote on varustettu hänen nimellään, tavaramerkillään tai muulla erottuvalla tunnuksellaan.
2

Aineiden ja seosten luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta sekä direktiivien 67/548/ETY ja 1999/45/EY muuttamisesta ja kumoamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1907/2006 muuttamisesta 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1272/2008 (EUVL 2008, L 353, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 10.3.2011 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 286/2011 (EUVL 2011, L 83, s. 1; jäljempänä asetus N:o 1272/2008), johdanto-osan viidennessä, kuudennessa, seitsemännessä ja kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: ”(5) Luokitusten ja merkintöjen yhdenmukaistettuja kriteerejä on valmisteltu huolellisesti 12 vuoden ajan kansainvälisellä tasolla Yhdistyneiden Kansakuntien (YK:n) puitteissa maailmanlaajuisen kaupankäynnin helpottamiseksi ja samalla ihmisen terveyden ja ympäristön suojelemiseksi, ja tämän työn tuloksena on syntynyt kemikaalien maailmanlaajuisesti yhdenmukaistettu luokitus- ja merkintäjärjestelmä (Globally Harmonised System of Classification and Labelling of Chemicals), jäljempänä ’GHS’. (6) Ennen tämän asetuksen antamista on annettu useita julistuksia, joissa yhteisö on vahvistanut aikomuksensa osallistua luokitusta ja merkintöjä koskevien kriteerien maailmanlaajuiseen yhdenmukaistamiseen sekä YK:n tasolla että sisällyttämällä kansainvälisesti sovitut GHS-kriteerit yhteisön lainsäädäntöön. (7) Yrityksille koituvat edut lisääntyvät, kun yhä useammat maailman maat ottavat GHS-kriteerit käyttöön lainsäädännössään. Yhteisön olisi oltava tämän prosessin kärjessä muiden maiden kannustamiseksi seuraamaan esimerkkiä kilpailuedun luomiseksi teollisuudelle yhteisön toimialueella. (8) Siksi on erittäin tärkeää, että aineiden, seosten ja tiettyjen erityisten esineiden luokitusta ja merkintöjä koskevat säännökset ja kriteerit yhdenmukaistetaan yhteisössä niin, että otetaan huomioon GHS:n luokituskriteerit ja merkintäsäännöt, mutta hyödynnetään myös 40 vuoden aikana saatu kokemus yhteisön nykyisen kemikaalilainsäädännön soveltamisesta ja pidetään yllä suojelun taso, joka on saavutettu yhdenmukaistetun luokitus- ja merkintäjärjestelmän avulla, ottamalla mukaan toistaiseksi vielä GHS:ään kuulumattomia yhteisön vaaraluokkia sekä nykyisiä merkintä- ja pakkaamissääntöjä.”
84

Edellä esitetyn perusteella toiseen kysymykseen on vastattava, että unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatetta on tulkittava siten, että sen mukaan pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen on mahdollisuuksien mukaan tulkittava kansallista oikeuttaan siten, että sen on mahdollista varmistaa tulos, joka on yhteensoveltuva puitepäätöksen 2002/584 tavoitteen kanssa; kyseinen puitepäätös on esteenä sille, että kyseisen viranomaisen on kansallisen oikeuden nojalla toimitettava eurooppalaisen pidätysmääräyksen kohteena olevalle henkilölle ennen hänen luovuttamistaan pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion oikeusviranomaisille hänen pidättämisestään tehty kansallinen päätös ja tiedot mahdollisista oikeussuojakeinoista tämän päätöksen osalta.
27

Esitettyyn kysymykseen on kaiken edellä todetun perusteella vastattava, että asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa on tulkittava siten, että kun on kyse lennosta, joka on vahvistettu yhtenäisellä varauksella koko matkalle ja joka jakautuu kahteen tai useampaan osuuteen, joilla kuljetuksen suorittajina ovat eri lentoliikenteen harjoittajat, lennon ensimmäisen osuuden määräpaikkaa ei voida pitää kyseisessä säännöksessä tarkoitettuna velvoitteen täyttämispaikkana silloin, kun kyseisen osuuden suorittanutta lentoliikenteen harjoittajaa vastaan on nostettu asetukseen N:o 261/2004 perustuva korvauskanne pelkästään lennon ensimmäisen osuuden lähdön myöhästymisestä aiheutuneen viivästymisen vuoksi.
119

Tämä tulkinta on sopusoinnussa asetuksella 2018/1971 säädetyn järjestelmän kanssa. Kyseisen asetuksen 3 artiklan 3 kohdan ja 8 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä sen johdanto-osan 5 ja 13 perustelukappaleen kanssa, mukaan BERECin tehtävänä on tarjota asiantuntemusta ja toimia täysin itsenäisesti. Mainitun asetuksen johdanto-osan 22 perustelukappaleen mukaan BERECin olisi voitava toimia unionin etujen mukaisesti riippumatta kaikesta ulkoisesta väliintulosta, kuten poliittisesta painostuksesta tai kaupallisesta puuttumisesta. Saman asetuksen johdanto-osan 32 perustelukappaleesta ilmenee, että BEREC-viraston itsemääräämisoikeuden ja riippumattomuuden takaamiseksi sillä olisi oltava oma talousarvio. Tässä yhteydessä on mainittava, että myös BERECissä toimivilta henkilöiltä, muun muassa sääntelyneuvoston jäseniltä sekä BEREC-viraston hallintoneuvoston jäseniltä ja johtajalta, edellytetään asetuksen 2018/1971 8 artiklan 2 kohdan, 16 artiklan 1 kohdan m alakohdan, 20 artiklan 3 kohdan ja 42 artiklan, luettuna yhdessä sen johdanto-osan 22, 25 ja 29 perustelukappaleen kanssa, mukaisesti riippumattomuutta.
35

Se väittää tältä osin, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä – ja erityisesti 23.4.2015 annetun tuomion Franzen ym. (C-382/13, EU:C:2015:261), joka koskee sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 (EYVL 1997, L 28, s. 1) ja sellaisena kuin se on muutettuna 18.12.2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1992/2006 (EUVL 2006, L 392, s. 1), 50 kohdasta –, jota voidaan soveltaa asetuksen N:o 883/2004 yhteydessä, ilmenee, että henkilöt, jotka tavallisesti työskentelevät yhdessä jäsenvaltiossa, kuuluvat asetuksen N:o 883/2004 11 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan, mikäli he eivät ole lopettaneet työskentelyään pysyvästi tai tilapäisesti, ja että he ovat edelleen tämän lainsäädännön alaisia myös niinä päivinä, joina he eivät tosiasiallisesti harjoita tätä toimintaa. Näin ollen ratkaisevaa merkitystä ei tältä osin ole sillä, että työsuhde on olemassa. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei näin ollen sulje pois sitä mahdollisuutta, että X:n ja Y:n – ja erityisesti X:n – vuokratyötä koskevien toimeksiantojen väliset ajanjaksot eivät tosiasiallisesti merkitse sitä, että heidän palkkatyönsä Alankomaissa on loppunut. Se pohtii, mitkä ovat ne merkitykselliset seikat, jotka tässä yhteydessä on otettava huomioon, ja erityisesti, minkä ajan kuluttua on katsottava, että X:n tai Y:n kaltainen henkilö, jolla ei enää ole työsuhdetta, on lopettanut työskentelyn työskentelyjäsenvaltiossa.
2

Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat GE Aircraft Engine Services Ltd (jäljempänä GEAES) ja Commissioners for His Majesty’s Revenue and Customs (vero- ja tulliviranomainen, Yhdistynyt kuningaskunta; jäljempänä verohallinto) ja joka koskee joulukuun 2013 ja lokakuun 2017 väliseltä ajalta tehtävää veronoikaisua GEAES:n työntekijöilleen osana käyttöön ottamaansa tunnustus- ja palkitsemisohjelmaa antamiin arvoseteleihin liittyvän, ilmoittamatta jääneen myynnin arvonlisäveron perusteella.