FI Euroopan unionin virallinen lehti C 118/14

Valitus, jonka Comunidad Autónoma de País Vasco ja Itelazpi, S.A. ovat tehneet 5.2.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-462/13, Comunidad Autónoma de País Vasco e Itelazpi v. komissio, 26.11.2015 antamasta tuomiosta

(Asia C-66/16 P)

(2016/C 118/17)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittajat: Comunidad Autónoma de País Vasco ja Itelazpi, S.A. (edustajat: abogado J. L. Buendía Sierra ja abogado A. Lamadrid de Pablo)

Muut osapuolet: Euroopan komissio ja SES Astra

Vaatimukset

Valittajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 26.11.2015 antaman tuomion

— ratkaisee lopullisesti kumoamiskanteen ja kumoaa 19.6.2013 annetun komission päätöksen (1)

— velvoittaa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valituksenalaisessa tuomiossa vahvistetaan komission valtiontukipäätös, joka koskee Espanjan viranomaisten toteuttamia eri toimenpiteitä sen takaamiseksi, että maanpäällisen verkon digitaalitelevision televisiosignaali voidaan vastaanottaa myös syrjäisillä alueilla, joilla asuu ainoastaan 2,5 prosenttia väestöstä. Päätöksessä katsottiin, että aineelliselta kannalta katsoen kyseessä olevaa palvelua ei tarjota markkinoilla ilman julkisten toimenpiteiden toteuttamista. Siinä todettiin tästä huolimatta, että kyse on yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta ja väitettiin, että muodolliselta kannalta katsoen viranomaiset eivät olleet määritelleet kyseistä palvelua ”selvästi” eivätkä antaneet sitä kenenkään tehtäväksi. Riidanalaisessa päätöksessä katsottiin myös, ettei viranomaisilla ole oikeutta valita tiettyä teknologiaa, kun ne järjestävät yleistä taloudellista etua koskevaa palvelua.

Ensimmäinen ja ainoa valitusperuste: oikeudelliset virheet, jotka liittyvät SEUT 14 artiklan, SEUT 106 artiklan 2 kohdan ja SEUT 107 artiklan 1 kohdan sekä yleistä etua koskevista palveluista tehdyn pöytäkirjan N:o 26 ja jäsenvaltioiden julkisen palvelun yleisradiotoiminnasta tehdyn pöytäkirjan N:o 29 tulkintaan

Valituksessa huomautetaan erityisesti, että valituksenalaisessa tuomiossa on tehty seuraavat virheet:

— Siinä on rikottu selkeästi ”ilmeisen virheen” rajoja tutkittaessa viranomaisten eri toimia, joilla yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu määriteltiin ja sitä koskeva toimeksianto annettiin.

— Siinä on rajattu perusteettomasti jäsenvaltioiden ”laajaa harkintavaltaa”, jota sovelletaan sekä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun märittelemiseen että ”järjestämiseen”, joka kattaa siis yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamista koskevien yksityiskohtien valinnan ja määrätyn teknologian valinnan riippumatta siitä, sisältyvätkö kyseiset valinnat määrittelytoimeen vai erilliseen toimeen.

— Siinä on analysoitu virheellisesti sovellettavaa Espanjan oikeutta.

— Siinä ei ole katsottu, että se, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu ”määritellään” ja se ”annetaan” yhden tai useamman yrityksen tehtäväksi, voidaan toteuttaa erillisillä toimilla.

— Siinä ei ole katsottu, että se, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu ”määritellään” ja se ”annetaan” yhden tai useamman yrityksen tehtäväksi, ei edellytä tietyn konkreettisen muotoilun tai ilmaisun käyttämistä vaan aineellista ja toiminnallista analyysiä.

— Siinä on todettu, ettei EU- ja EUT-sopimuksia täydentävää jäsenvaltioiden julkisen palvelun yleisradiotoiminnasta laadittua pöytäkirjaa N:o 29 voida soveltaa.

(1) Valtiontuesta SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)), jota Espanjan kuningaskunta on myöntänyt maanpäällisen verkon digitaalitelevisiolle syrjäisillä ja vähemmän kaupungistuneilla alueilla (Castilla-La Manchan ulkopuolella), 19.6.2013 annettu komission päätös 2014/489/EU (EUVL L 217, s. 52).