Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Uusien jäsenvaltioiden liittyminen yhteisöihin – Vuoden 2003 liittymisasiakirja – Yhteisön lainsäädäntö, jota ei ole julkaistu virallisessa lehdessä uuden jäsenvaltion kielellä, joka on Euroopan unionin virallinen kieli – Ei voida vedota yksityisiä vastaan

(Vuoden 2003 liittymisasiakirjan 58 artikla)

2. Ennakkoratkaisukysymykset – Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta

(EY 234 artikla ja EY 254 artiklan 2 kohdan ensimmäinen virke; vuoden 2003 liittymisasiakirjan 2 ja 58 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1 4 ja 5 artikla)

3. Ennakkoratkaisukysymykset – Tulkinta – Tulkintatuomioiden ajalliset vaikutukset

(EY 231 ja EY 234 artikla)

Tiivistelmä

1. Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan 58 artikla estää sen, että sellaiseen yhteisön lainsäädäntöön sisältyviä velvoitteita, jota ei ole julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä uuden jäsenvaltion kielellä, kun tämä kieli on unionin virallinen kieli, voitaisiin soveltaa yksityisiin tässä jäsenvaltiossa, vaikka nämä olisivat voineet muilla keinoin saada tiedon tästä lainsäädännöstä.

Oikeusvarmuuden vaatimus edellyttää, että yhteisön lainsäädännön perusteella ne, joita asia koskee, voivat saada selville tarkasti, minkälaajuisia heille siinä asetetut velvoitteet ovat, ja tämä voidaan taata vain siten, että kyseinen lainsäädäntö julkaistaan asianmukaisesti adressaatin virallisella kielellä. Olisi lisäksi yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaista soveltaa yhteisön lainsäädännöstä johtuvia velvoitteita samalla tavalla vanhoissa jäsenvaltioissa, joissa yksityisillä on mahdollisuus saada kyseiset velvoitteet tietoonsa Euroopan unionin virallisesta lehdestä näiden valtioiden kielellä, ja uusissa jäsenvaltioissa, joissa tämä tiedon saanti ei ole ollut mahdollista myöhässä tapahtuvan julkaisemisen johdosta. Näiden perusperiaatteiden noudattaminen ei ole vastoin yhteisön oikeuden tehokkuuden periaatetta, koska viimeksi mainittu periaate ei voi koskea sääntöjä, joihin ei vielä voida vedota yksityisiä vastaan. Sen hyväksyminen, että säädökseen, jota ei ole asianmukaisesti julkaistu, voitaisiin tehokkuusperiaatteen nimissä vedota, olisi lainvastaista ja merkitsisi sitä, että yksityiset joutuisivat asianomaisessa jäsenvaltiossa kärsimään haitalliset seuraukset siitä, että yhteisön viranomaiset eivät noudata velvollisuuttaan saattaa heidän käytettäväkseen liittymispäivänä koko yhteisön säännöstöä (acquis communautaire) kaikilla unionin virallisilla kielillä.

Lisäksi se, että kysymys on kansainvälisessä kaupassa toimivasta yhtiöstä, joka väistämättä tuntee tullivelvoitteiden sisällön, ei kuitenkaan ole riittävää, jotta yksityistä vastaan voitaisiin vedota sellaiseen yhteisön lainsäädäntöön, jota ei ole asianmukaisesti julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Samoin vaikka yhteisön lainsäädäntö on tosiasiallisesti saatavilla internetissä ja yksityiset oikeussubjektit hankkivat siitä tietoja yhä useammin internetin välityksellä, kyseisen lainsäädännön saataville asettaminen tällä tavoin ei voi vastata sen asianmukaista julkaisemista Euroopan unionin virallisessa lehdessä, kun yhteisön oikeudessa ei ole tätä koskevaa sääntelyä. Lisäksi vaikka eri jäsenvaltiot ovat hyväksyneet päteväksi muodoksi sähköisen julkaisemisen, tästä julkaisemisesta on laadittu sellaisia laki- ja asetustekstejä, joissa siitä säädetään täsmällisesti ja joissa määritellään nimenomaisesti ne tapaukset, joissa tällainen julkaiseminen on pätevä. Yhteisöjen tuomioistuin ei tällä hetkellä voimassa olevan yhteisön oikeuden mukaan voi pitää tällaista yhteisön lainsäädännön saataville asettamisen muotoa riittävänä sen turvaamiseksi, että tähän lainsäädäntöön voidaan vedota. Näin ollen yhteisön asetuksen ainoa todistusvoimainen versio on tällä hetkellä voimassa olevan yhteisön oikeuden mukaan se, joka on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, joten tätä julkaisemista aikaisempaan sähköiseen versioon ei voida vedota yksityisiä vastaan, vaikka se sittemmin osoittautuisikin yhdenmukaiseksi julkaistun version kanssa.

(ks. 38–42, 45, 46 ja 48–51 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Kun yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että yhteisön asetukseen, jota ei ole julkaistu jonkin jäsenvaltion kielellä, ei voida vedota yksityisiä vastaan tässä jäsenvaltiossa, se tulkitsee yhteisön oikeutta EY 234 artiklassa tarkoitetuin tavoin.

EY 254 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä virkkeessä, Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan 2 ja 58 artiklassa ja Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä annetun neuvoston asetuksen N:o 1 4 ja 5 artiklassa ei aseteta ehtoja sellaisen asetuksen pätevyydelle, jota sovelletaan niissä jäsenvaltioissa, joissa se on julkaistu asianmukaisesti. Lisäksi se, että tähän asetukseen ei voida vedota yksityisiä vastaan jäsenvaltiossa, jonka kielellä sitä ei ole julkaistu, ei vaikuta millään tavoin siihen, että koska asetus on osa yhteisön säännöstöä (acquis communautaire), sen säännökset sitovat asianomaista jäsenvaltiota liittymisestä lukien. Näiden määräysten ja säännösten yhdessä tulkitsemisen tarkoituksena ja vaikutuksena on lykätä yhteisön asetuksessa asetettujen velvollisuuksien soveltamista yksityisiin jossakin jäsenvaltiossa siihen saakka, kunnes yksityiset voivat saada sen tietoonsa virallisella keinolla, joka on vailla epäselvyyttä.

(ks. 57–61 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)

3. Yhteisöjen tuomioistuin voi yhteisön oikeussäännön tulkintaa koskevan ennakkoratkaisupyynnön yhteydessä poikkeustapauksissa joutua yhteisön oikeusjärjestykseen olennaisesti kuuluvaa yleistä oikeusvarmuuden periaatetta soveltamalla rajoittamaan asianomaisten henkilöiden mahdollisuutta vedota oikeussääntöön, jota yhteisöjen tuomioistuin on tulkinnut, vilpittömässä mielessä perustettujen oikeussuhteiden pätevyyden kyseenalaistamiseksi. Jos kysymys ei kuitenkaan ole sellaisen yhteisöjen tuomioistuimen tuomion vaikutusten ajallisesta rajoittamisesta, joka koskee yhteisön oikeussäännön tulkintaa, vaan sellaisen tuomion vaikutusten rajoittamisesta, joka koskee itse kysymystä siitä, voidaanko jäsenvaltion alueella vedota yhteisön säädökseen, jota ei ole julkaistu tämän valtion kielellä, viimeksi mainitulla ei ole yhteisön oikeuden nojalla velvollisuutta asettaa kyseenalaiseksi tällaisten sääntöjen perusteella annettuja hallintopäätöksiä tai tuomioistuinratkaisuja, kun niistä on sovellettavien kansallisten sääntöjen nojalla tullut lopullisia.

Kun lainvastainen säädös on kumottu ja kun katsotaan, että sitä ei koskaan ole ollut olemassa, yhteisöjen tuomioistuin voi EY:n perustamissopimuksen nimenomaisen määräyksen eli EY 231 artiklan nojalla päättää, että säädös kuitenkin aikaansaa laillisesti joitakin oikeudellisia seurauksia. Samat oikeusvarmuuden vaatimukset edellyttävät, että näin on myös kansallisten päätösten osalta, jotka on tehty sellaisten yhteisön oikeussääntöjen mukaisesti, joihin ei voida vedota tiettyjen jäsenvaltioiden alueella sen vuoksi, että niitä ei ole asianmukaisesti julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä asianomaisten valtioiden virallisella kielellä, lukuun ottamatta sellaisia näistä päätöksistä, joihin on haettu muutosta hallinto- tai tuomioistuinmenettelyssä tuomion antamisajankohtana.

Yhteisön oikeuden mukaan toisin on vain sellaisissa poikkeustapauksissa, joissa on toteutettu hallinnollisia toimenpiteitä tai annettu tuomioistuinratkaisuja, erityisesti rangaistusluonteisia, jotka loukkaavat perusoikeuksia, minkä toteaminen on näissä rajoissa toimivaltaisten kansallisten tuomioistuinten tehtävänä.

(ks. 67–73 kohta)