ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 24.9.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on XC

(Asia C-195/20 PPU) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely - Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Eurooppalainen pidätysmääräys - Puitepäätös 2002/584/YOS - Luovuttamisen vaikutukset - 27 artikla - Mahdollinen syytteeseenpano muista rikoksista - Erityissääntö)

(2020/C 399/30)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

XC

Muu osapuoli: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

Tuomiolauselma

Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS 27 artiklan 2 ja 3 kohtaa on tulkittava siten, että tämän artiklan 2 kohdassa säädetty erityissääntö ei ole esteenä vapautta rajoittavalle toimenpiteelle, joka kohdistuu henkilöön, josta on annettu ensimmäinen eurooppalainen pidätysmääräys, kyseisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanemiseksi tapahtuneen luovuttamisen perusteena ollutta tekoa aiemman toisen teon perusteella, kun tämä henkilö on vapaaehtoisesti poistunut ensimmäisen pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion alueelta ja hänet on luovutettu sinne tämän maasta poistumisen jälkeen vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen täytäntöönpanemiseksi annetun toisen eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanon yhteydessä, edellyttäen, että tämän jälkimmäisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen on antanut suostumuksensa syytetoimenpiteiden laajentamiseen niihin tekoihin, jotka ovat tämän vapautta rajoittavan toimenpiteen perusteena.

(1) EUVL C 230, 13.7.2020.
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 17.5.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Judecătoria Sector 2 Bucureşti – Romania) – IO v. Impuls Leasing România IFN SA

(Asia C-725/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 93/13/ETY - Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot - Vastaavuusperiaate - Tehokkuusperiaate - Täytäntöönpanoperusteena olevan leasingsopimuksen täytäntöönpanomenettely - Täytäntöönpanon vastustaminen - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan tuomioistuin, jossa tätä vastustamista käsitellään, ei voi tutkia täytäntöönpanoperusteen ehtojen kohtuuttomuutta - Täytäntöönpanotuomioistuimen toimivalta tutkia viran puolesta ehdon mahdollista kohtuuttomuutta - Sellaisen yleisen kanteen olemassaolo, joka mahdollistaa mainittujen ehtojen kohtuuttomuuden valvonnan - Täytäntöönpanon keskeyttäminen edellyttää vakuuden asettamista)

(2022/C 266/04)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Judecătoria Sector 2 Bucureşti

Pääasian asianosaiset

Valittaja: IO

Vastapuoli: Impuls Leasing România IFN SA

Tuomiolauselma

Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan saatavan täytäntöönpanoasiaa käsittelevän tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi on saatettu tämän täytäntöönpanon vastustaminen, ei ole viran puolesta tai kuluttajan pyynnöstä mahdollista tutkia, ovatko täytäntöönpanoperusteena olevan, kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan välisen sopimuksen ehdot kohtuuttomia, koska pääasiamenettelyn tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi voidaan saattaa erillinen yleinen kanne sen tutkimiseksi, ovatko tällaisen sopimuksen ehdot mahdollisesti kohtuuttomia, voi keskeyttää täytäntöönpanomenettelyn siihen saakka, kunnes se ratkaisee pääsian, vain siinä tapauksessa, että maksetaan vakuus, joka on suuruudeltaan sellainen, että se on omiaan saamaan kuluttajan luopumaan tällaisen kanteen nostamisesta ja pysyttämisestä.

(1) EUVL C 54, 17.2.2020.
Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.1.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Benedetti Pietro e Angelo S.S. ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

(Asia C-377/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Maito- ja maitotuoteala - Kiintiöt - Lisämaksu - Asetus (EY) N:o 1788/2003 - Toimitukset, jotka ylittävät tuottajan käytössä olevat viitemäärät - Ostaja perii lisämaksuosuuden - Liikaa perityn maksun palauttaminen - Asetus (EY) N:o 595/2004 - 16 artikla - Liikaa perityn maksun uudelleenjakoa koskevat perusteet)

(2022/C 109/04)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Benedetti Pietro e Angelo Ss, Capparotto Giampaolo e Lorenzino Ss, Gonzo Dino Ss, Mantovani Giuseppe e Giorgio Ss, Azienda agricola Padovani Luigi, Azienda agricola La Pila di Mastrotto Piergiorgio e C. Ss, Azienda agricola Mastrotto Giuseppe ja Soc. agr. semplice F.lli Isolan

Vastapuoli: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

Tuomiolauselma

Maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1788/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 30.3.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 595/2004 16 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka seurauksena liikaa perityn lisämaksun palauttamisen on hyödytettävä ensisijaisesti tuottajia, joiden osalta ostajat ovat täyttäneet tämän maksun kuukausittaista maksamista koskevan velvollisuutensa.

(1) EUVL C 312, 16.9.2019.
C 191/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 17.3.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugali) – AllianzGI-Fonds AEVN v. Autoridade Tributária e Aduaneira

(Asia C-545/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 63 artikla - Pääomien vapaa liikkuvuus - Yhteissijoitusyrityksille jaettujen osinkojen verotus - Kotimaiset ja ulkomaiset yhteissijoitusyritykset - Kohtelun erilaisuus - Lähdeverotus, joka koskee vain ulkomaisille yhteissijoitusyrityksille maksettuja osinkoja - Tilanteiden rinnastettavuus - Arviointi - Yhteissijoitusyritysten osuuksien haltijoita koskevan verojärjestelmän ja kotimaisiin yrityksiin kohdistuvien muiden verojen jättäminen huomiotta)

(2022/C 191/02)

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

Pääasian asianosaiset

Partie requérante: AllianzGI-Fonds AEVN

Partie défenderesse: Autoridade Tributária e Aduaneir

Tuomiolauselma

SEUT 63 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla kotimaisen yhtiön ulkomaiselle yhteissijoitusyritykselle jakamista osingoista peritään lähdevero, kun taas kotimaiselle yhteissijoitusyritykselle jaetut osingot on vapautettu tällaisesta lähdeverosta.

(1) EUVL C 399, 25.11.2019.
1)

SEUT 267 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion ylin tuomioistuin toteaa lain intressissä tehdyn valituksen johdosta, että ennakkoratkaisupyyntö, jonka alemmanasteinen tuomioistuin on kyseisen artiklan nojalla esittänyt unionin tuomioistuimelle, on lainvastainen, koska esitetyt kysymykset eivät ole merkityksellisiä tai tarpeellisia pääasian ratkaisun kannalta, vaikka tällä toteamuksella ei vaikutetakaan ennakkoratkaisupyynnön sisältävän päätöksen oikeusvaikutuksiin. Unionin oikeuden ensisijaisuuden periaate velvoittaa alemmanasteisen tuomioistuimen olemaan soveltamatta tällaista ylimmän kansallisen tuomioistuimen ratkaisua.
1)

Maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että sillä suojataan suojattuja alkuperänimityksiä sekä tuotteisiin että palveluihin liittyviltä toiminnoilta.
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.6.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Court of Appeal – Yhdistynyt kuningaskunta) – The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs v. WR

(Asia C-279/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Valmisteveroja koskeva yleinen järjestelmä - Direktiivi 2008/118/EY - 33 artiklan 3 kohta - Tavarat, jotka on luovutettu kulutukseen yhdessä jäsenvaltiossa ja joita pidetään hallussa kaupallisessa tarkoituksessa toisessa jäsenvaltiossa - Henkilö, joka on velvollinen maksamaan näiden tavaroiden osalta syntyneen valmisteverosaatavan - Henkilö, joka pitää hallussaan toisessa jäsenvaltiossa luovutukseen tarkoitettuja tavaroita - Tavaroiden kuljettaja)

(2021/C 297/03)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal

Pääasian asianosaiset

Valittaja: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Vastapuoli: WR

Tuomiolauselma

Valmisteveroja koskevasta yleisestä järjestelmästä ja direktiivin 92/12/ETY kumoamisesta 16.12.2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/118/EY 33 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että henkilö, joka kuljettaa toisen lukuun valmisteveron alaisia tavaroita toiseen jäsenvaltioon ja jolla on nämä tavarat fyysisesti hallussaan silloin, kun niihin liittyvä valmisteverosaatava syntyy, on velvollinen maksamaan nämä verot kyseisen säännöksen nojalla, vaikka hänellä ei ole mitään oikeuksia tai intressejä kyseisiin tavaroihin ja vaikka hän ei ole tietoinen siitä, että tavarat ovat valmisteveron alaisia, tai jos hän on tästä tietoinen, vaikka hän ei ole tietoinen siitä, että tavaroihin liittyvä valmisteverosaatava on syntynyt.

(1) EUVL C 230, 8.7.2019.
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 22.6.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Raad van State – Alankomaat) – FS v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

(Asia C-719/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin kansalaisuus - Direktiivi 2004/38/EY - Unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella - 15 artikla - Unionin kansalaisen tilapäisen oleskelun päättyminen vastaanottavan jäsenvaltion alueella - Karkottamispäätös - Kyseisen unionin kansalaisen fyysinen poistuminen tältä alueelta - Kyseisen karkottamispäätöksen ajalliset vaikutukset - 6 artikla - Kyseisen unionin kansalaisen mahdollisuus saada uusi oleskeluoikeus hänen palatessaan mainitulle alueelle)

(2021/C 320/06)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Raad van State

Pääasian asianosaiset

Valittaja: FS

Vastapuoli: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

Tuomiolauselma

Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 15 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että tähän säännökseen perustuvaa päätöstä karkottaa unionin kansalainen vastaanottavan jäsenvaltion alueelta sillä perusteella, että tällä unionin kansalaisella ei enää ole mainitun direktiivin nojalla tilapäistä oleskeluoikeutta kyseisellä alueella, ei ole pantu kattavasti täytäntöön pelkästään sillä, että kyseinen unionin kansalainen on fyysisesti poistunut tältä alueelta kyseisessä päätöksessä hänen vapaaehtoiselle poistumiselleen asetetussa määräajassa. Saadakseen uuden kyseisen direktiivin 6 artiklan 1 kohtaan perustuvan oleskeluoikeuden samalla alueella unionin kansalaisen, johon tällainen karkottamispäätös on kohdistettu, on täytynyt paitsi fyysisesti poistua vastaanottavan jäsenvaltion alueelta myös päättää oleskelunsa tällä alueella tosiasiallisesti ja aidosti, jolloin hänen palatessaan tälle alueelle hänen oleskeluaan ei voida pitää todellisuudessa yhtäjaksoisena hänen aikaisemman samalla alueella oleskelunsa kanssa. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on tarkastaa, että asia on näin, ottamalla huomioon kaikki asianomaisen unionin kansalaisen erityiselle tilanteelle ominaiset konkreettiset olosuhteet. Jos tällaisesta tarkastuksesta ilmenee, että unionin kansalainen ei ole päättänyt tilapäistä oleskeluaan vastaanottavan jäsenvaltion alueella tosiasiallisesti ja aidosti, tämä jäsenvaltio ei ole velvollinen tekemään uutta karkottamispäätöstä niiden samojen tosiseikkojen perusteella, jotka johtivat kyseisestä unionin kansalaisesta jo tehtyyn karkottamispäätökseen, vaan se voi tukeutua tähän viimeksi mainittuun päätökseen velvoittaakseen kyseisen kansalaisen poistumaan alueeltaan.

(1) EUVL C 19, 20.1.2020.
1)

Tehokkuusperiaatetta on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan kanteeseen, jonka kuluttaja on kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetussa neuvoston direktiivissä 93/13/ETY tarkoitettujen kohtuuttomien ehtojen tai kulutusluottosopimuksista ja neuvoston direktiivin 87/102/ETY kumoamisesta 23.4.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/48/EY vaatimusten vastaisten ehtojen perusteella nostanut perusteettomasti maksettujen summien palauttamiseksi, sovelletaan kolmen vuoden vanhentumisaikaa, joka alkaa kulua päivästä, jona perusteeton etu on syntynyt.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 29.4.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Constanţa – Romania) – Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea v. SC Piscicola Tulcea SA (C-294/19) ja Ira Invest SRL v. Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea (C-304/19)

(Asia C-294/19 ja C-304/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Maatalous - Yhteinen maatalouspolitiikka - Suoran tuen järjestelmät - Tukikelpoinen hehtaari - Kalanviljelylaitos - Kiinteistön kiinteistörekisterissä oleva käyttötarkoitus - Tosiasiallinen käyttö maataloustoimintaan - Kiinteistörekisterin merkintöjen mukainen käyttö)

(2021/C 263/02)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Constanţa

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea (C-294/19) ja Ira Invest SRL (C-304/19)

Vastapuolet: SC Piscicola Tulcea SA (C-294/19) ja Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea (C-304/19)

Tuomiolauselma

Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 2 artiklan h alakohtaa ja 34 artiklan 2 kohtaa sekä yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 637/2008 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1307/2013 4 artiklan 1 kohdan e alakohtaa ja 32 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että maa-ala, joka on kansallisessa oikeudessa luokiteltu käytettäväksi kalanviljelykäyttöön, mutta jota on tosiasiallisesti käytetty maataloustoimintaan, on maatalousmaata.

(1) EUVL C 288, 26.8.2019.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 9 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitettua liiketoimintaa ovat vajaavaltaisille täysi-ikäisille henkilöille suoritetut palvelut, joiden tarkoituksena on valvoa heidän etuaan siviilielämän toimissa ja joiden suorittamisen oikeusviranomainen on lain nojalla antanut palveluntarjoajan tehtäväksi sekä joista suoritettavan korvauksen sama viranomainen vahvistaa kiinteämääräisenä tai tapauskohtaisen arvioinnin perusteella ottaen huomioon muun muassa vajaavaltaisen henkilön taloudellisen tilanteen, minkä lisäksi tämän korvauksen suorittaa valtio, jos kyseinen henkilö on varaton, kun nämä palvelut suoritetaan vastikkeellisesti, palveluntarjoaja saa niistä jatkuvia tuloja ja tämän toiminnan kokonaiskorvauksen taso määritetään sellaisten kriteerien mukaisesti, joilla on tarkoitus taata tämän palveluntarjoajan toimintakustannusten kattaminen.
Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 10.3.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Krajský soud v Ostravě – Tšekki) – Samohýl group a.s. v. Generální ředitelství cel

(Asia C-941/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Tariffiluokittelu - Yhdistetty nimikkeistö - Tullinimikkeet 3004 ja 3808 - Tulkinta - Asetus (EY) N:o 455/2007 - Kissoille tarkoitettu spot-on-liuos kirppu- ja punkkitartuntoja vastaan - Terapeuttiset tai ennalta ehkäisevät vaikutukset)

(2021/C 182/24)

Oikeudenkäyntikieli: tšekki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Krajský soud v Ostravě

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Samohýl group a.s.

Vastaaja: Generální ředitelství cel

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 16.10.2014 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1101/2014, olevaa yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että kissoille tarkoitetusta liuoksesta koostuva tuote, jota levitetään (0,5 ml) pipeteistä paikallisesti iholle (spot-on) ja joka sisältää fiproniiliksi kutsuttua vaikuttavaa ainetta (50 mg pipettiä kohden) ja butyylihydroksianisoli E 320:n, butyylihydroksitolueeni E 321:n, bentsyylialkoholin ja dietyleeniglykolimetyylieetterin kaltaisia apuaineita, kuuluu ”hyönteisten torjunta-aineena” tämän nimikkeistön tullinimikkeeseen 3808, jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kaikkien käytettävissään olevien tosiseikkojen arvioinnista muuta johdu.

(1) EUVL C 68, 2.3.2020.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 10.3.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Schwerin – Saksa) – FD v. Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg

(Asia C-365/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen maatalouspolitiikka - Suorat tuet - Asetus (EU) N:o 1307/2013 - 24 artikla - Nuori viljelijä, jolle on myönnetty tukioikeuksia ensimmäisen kerran - 30 artiklan 6 kohta - Delegoitu asetus (EU) N:o 639/2014 - 28 artiklan 2 kohta - Lisätukioikeuksien myöntäminen kansallisesta varannosta)

(2021/C 182/04)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgericht Schwerin

Pääasian asianosaiset

Kantaja: FD

Vastaaja: Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg

Tuomiolauselma

Yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 637/2008 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1307/2013 30 artiklan 6 kohtaa, luettuna yhdessä asetuksen N:o 1307/2013 täydentämisestä ja mainitun asetuksen liitteen X muuttamisesta 11.3.2014 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 28 artiklan 2 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että asetuksen N:o 1307/2013 30 artiklan 11 kohdan a alakohdassa, luettuna yhdessä tämän asetuksen 50 artiklan 2 kohdan kanssa, tarkoitetulla nuorella viljelijällä, joka jo on saanut ensimmäisen kerran kyseisen asetuksen 24 artiklan nojalla tukioikeuksia hakemuksensa ajankohtana ilmoittamiaan tukikelpoisia hehtaareja vastaavan lukumäärän, on oikeus saada myöhemmin kansallisesta varannosta lisätukioikeuksia, jotka vastaavat hänen hallinnassaan nyttemmin olevien tukikelpoisten hehtaarien, joita varten hänellä ei ole hallinnassaan tukioikeuksia, lisämäärää. Tämän oikeuden edellytyksenä on, että kansallisessa varannossa tai alueellisissa varannoissa on käytettävissä riittävästi varoja. Jos näin ei ole, tukioikeudet on myönnettävä tavalla, jolla varmistetaan asetuksen N:o 1307/2013 30 artiklan 6 kohdan perusteella oikeuksiin oikeutettujen viljelijöiden tasapuolinen kohtelu ja vältetään markkinoiden ja kilpailun vääristyminen.

(1) EUVL C 288, 26.8.2019.
1)

Tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14.6.1985 Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan hallitusten välillä tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen, joka allekirjoitettiin Schengenissä 19.6.1990 ja joka tuli voimaan 26.3.1995, sellaisena kuin se on muutettuna 26.6.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 610/2013, 21 artiklan 2 a kappaletta on tulkittava siten, ettei sitä sovelleta kolmannen valtion kansalaiseen, jolta on evätty pitkäaikaiseen oleskeluun tarkoitettu viisumi.
2)

Jollei niistä tarkastuksista, jotka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on suoritettava, muuta johdu, direktiivin 2005/29 liitteessä I olevassa 29 kohdassa tarkoitettua toimituksen, jota ei ole tilattu, käsitettä on tulkittava siten, että se ei kata juomavettä toimittavan vesilaitoksen kaupallista menettelyä, jossa liittymä julkiseen vesijohtoverkkoon säilytetään kuluttajan muuttaessa aikaisemmin käytössä olleeseen asuntoon, siltä osin kuin kyseinen kuluttaja ei voi valita tämän palvelun tarjoajaa, palvelun tarjoaja laskuttaa vedenkulutuksen perusteella taksat, jotka kattavat kulut ja ovat avoimia ja syrjimättömiä, ja kuluttaja tietää, että kyseinen asunto on liitetty julkiseen vesijohtoverkkoon ja että veden toimitus on maksullista.
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 24.2.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte suprema di cassazione – Italia) – Agenzia delle Dogane v. Silcompa SpA

(Asia C-95/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 76/308/ETY - 6 ja 8 artikla sekä 12 artiklan 1 – 3 kohta - Keskinäinen avunanto tiettyjen saatavien perinnässä - Valmisteverosaatava, joka syntyy kahdessa jäsenvaltiossa samoista liiketoimista - Direktiivi 92/12/EY - 6 ja 20 artikla - Tuotteiden luovuttaminen kulutukseen - Hallinnollisen saateasiakirjan väärentäminen - Rikkomuksen tai sääntöjenvastaisuuden tapahtuminen väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmään kuuluvien valmisteveron alaisten tuotteiden siirron aikana - Tuotteiden sääntöjenvastainen poistaminen väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmästä - Valmisteverosaatavan kahdentuminen - Virka-apupyynnön vastaanottaneen viranomaisen kotipaikkajäsenvaltion tuomioistuinten suorittama valvonta - Toisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten esittämän virka-apupyynnön hylkääminen - Edellytykset)

(2021/C 138/02)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Agenzia delle Dogane

Vastapuoli: Silcompa SpA

Tuomiolauselma

Keskinäisestä avunannosta tiettyihin maksuihin, tulleihin, veroihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä 15.3.1976 annetun neuvoston direktiivin 76/308/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 15.6.2001 annetulla neuvoston direktiivillä 2001/44/EY, 12 artiklan 3 kohtaa, luettuna yhdessä valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25.2.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 14.12.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/108/ETY, 20 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että sellaisen riitautuksen yhteydessä, joka koskee täytäntöönpanotoimenpiteitä jäsenvaltiossa, jossa toisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten esittämän valmisteveron kantamista koskevan pyynnön vastaanottaneella viranomaisella on kotipaikka, tämän jäsenvaltion toimivaltainen laitos voi kieltäytyä hyväksymästä tätä pyyntöä, sikäli kuin kyse on direktiivin 92/12, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 92/108, 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmästä sääntöjenvastaisesti poistetuista tuotteista, kun kyseinen pyyntö perustuu tosiseikkoihin, jotka liittyvät samoihin vientitoimiin, joista on jo kannettu valmisteveroa pyynnön vastaanottaneen viranomaisen kotipaikkajäsenvaltiossa.

(1) EUVL C 182, 27.5.2019.