ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Komissio ilmoitti 19.10.2011 päivätyllä kirjeellä kantajalle, että hänen nimensä merkitsemistä riidanalaiseen luetteloon koskeva uudelleentarkastelu oli edelleen meneillään. Se totesi myös, että pakotekomitea oli toimittanut sille äskettäin ”täsmällisempiä” lisätietoja suhteessa perusteiden tiivistelmään (jäljempänä ensimmäinen perusteiden täydennys), nimittäin seuraavaa:

”Mohammed Al-Ghabra on merkittävä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautunut ekstremisti, joka on liittoutunut monien ekstremistien kanssa. Al-Ghabra on ollut jo pitkään säännöllisessä yhteydessä Pakistanissa tukikohtaa pitävien al-Qaidan korkea-arvoisten vastuuhenkilöiden kanssa. Vuonna 2002 hän tapasi al-Qaidan operaatioiden johtajan Faraj Al-Libin, al-Qaidan korkea-arvoisen komentajan, jonka Pakistanin viranomaiset pidättivät vuonna 2005 ja joka on tällä hetkellä vangittuna Yhdysvalloissa. Al-Ghabra oleskeli Al-Libin asuinpaikassa viikon ajan. Al-Ghabra on ollut myös säännöllisessä yhteydessä lukuisten sellaisten ekstremistien kanssa, jotka ovat asettuneet asumaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, ja on osallistunut Yhdistyneeseen kuningaskuntaan asettuneiden henkilöiden radikalisoimiseen ääriajattelua edustavien sisältöjen levittämisen kautta.

Al-Ghabra on pitänyt yllä läheisiä suhteita Cachemire Harakat Ul Mujahidinin (HuM) militanttiryhmän kanssa. Arvellaan, että Al-Ghabra osallistui jihadistikoulutukseen HuM:n koulutusleirillä Azassa Kashmirissa vuonna 2002. Tällä leirillä oleskelunsa aikana Al-Ghabra oppi AK-47-rynnäkkökiväärien ja pistoolien käsittelyä. Arvellaan myös, että hänen tarkoituksenaan oli taistella Kashmirissa mutta että sen esti HuM, jolle oli tarpeen, että henkilöitä palaa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan keräämään siellä varoja. Pakistanissa oleskelunsa aikana Al-Ghabra tapasi myös Haroon Rashid Aswatin, joka pidätettiin myöhemmin ja karkotettiin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan terrorismiin liittyvän toiminnan harjoittamisen vuoksi. Aswat on tällä hetkellä vangittuna Yhdistyneessä kuningaskunnassa, missä hän odottaa luovuttamistaan Yhdysvaltoihin terroritekojen vuoksi. Vaikka Al-Ghabran varat on jäädytetty, hän on edelleen yhteydessä ääriainesten edustajien kanssa ja jatkaa ekstremistisen toiminnan harjoittamista.

Vuoden 2009 joulukuusta alkaen Al-Ghabra valmisteli terroristi-iskuja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneita yrityksiä vastaan, mutta häneltä puuttuivat tarvittavat resurssit niiden viemiseksi päätökseen.

– –”
97

On kuitenkin huomautettava, ettei sillä, että neuvosto muutti vuoden 2013 lokakuun toimilla aikana, jolloin 16.9.2013annetussa tuomiossa Islamic Republic of Iran Shipping Lines ym. v. neuvosto (T‑489/10, EU:T:2013:453) todetun kumoamisen vaikutukset olivat lykättyinä, sekä ennen kantajan nimen merkitsemistä vuoden 2013 marraskuun toimilla riidanalaisiin luetteloihin yleisiä kriteereitä niiden henkilöiden tai yhteisöjen merkitsemiseksi luetteloon, joihin kohdistetaan rajoittavia toimenpiteitä, jotta se voisi varmistaa muun muassa sen, että IRISL:n ja HDSL:n nimien merkitseminen mainittuihin luetteloihin on näiden uusien yleisten luetteloon merkitsemisen kriteereiden mukaista, voida kyseenalaistaa päätelmää, jonka mukaan on niin, kuten edellä 79–81 ja 91 kohdassa on todettu, että kun edellä mainitussa tuomiossa todetun kumoamisen vaikutusten lykkäämisen ajanjakso on päättynyt, IRISL:n ja HDSL:n nimien kyseisiin luetteloihin merkitseminen, joka mainitulla tuomiolla kumottiin, on poistettu oikeusjärjestyksestä taannehtivasti aivan kuin se ei olisi koskaan ollut olemassa. On nimittäin niin, ettei pelkällä mainittujen uusien yleisten luetteloon merkitsemisen kriteereiden muuttamisella IRISL:n ja HDSL:n nimien merkitsemisestä kyseessä oleviin luetteloihin aikaisempien yleisten luetteloon merkitsemisen kriteerien perusteella voi tulla pätevää muuttamisen ajankohdasta lukien, eikä tällä muuttamisella siis voida korjata 16.9.2013annetussa tuomiossa Islamic Republic of Iran Shipping Lines ym. v. neuvosto (T‑489/10, EU:T:2013:453), jolla mainitut luetteloihin merkitsemiset kumottiin, todettuja lainvastaisuuksia.
65

Helleenien tasavalta korostaa, että komission suorittama kiinteämääräinen rahoitusoikaisu tupakka-alalla perustui myös olennaisten valvontatoimenpiteiden suorittamatta jättämiseen tupakan jalostusyrityksissä. Komissio on sen mukaan erityisesti katsonut, että Kreikassa käyttöön otettu valvontajärjestelmä ei ollut täysin asetuksen N:o 796/2004 38 artiklan ja saman asetuksen 33 artiklan 3 kohdan valvontaa koskevien säännösten mukainen. Lisätuen valvontamenettelyä tupakka-alalla säännellään kuitenkin tyhjentävästi useilla kansallisilla säännöksillä, jotka Helleenien tasavalta esittää kirjelmissään. Nämä säännökset, joita on noudatettu tunnontarkasti, osoittavat, että Kreikassa käyttöön otettu järjestelmä noudattaa unionin lainsäädäntöä. Komission arviointi perustuu siis tosiseikkoja koskevaan virheeseen. Helleenien tasavalta lisää, että asetuksen N:o 796/2004 33 c artiklan 2 kohta, johon komissio vetoaa, ei koske asetuksen N:o 1782/2003 69 artiklassa tarkoitettuja tukia. Lisäksi Helleenien tasavalta viittaa kahteen muuhun komission päätökseen, joissa on jätetty unionin rahoituksen ulkopuolelle jäsenvaltioiden tietyt menot, ja väittää vastauksessaan, että riidanalaisella päätöksellä loukataan ne bis in idem ‑periaatetta. Lopuksi Helleenien tasavalta torjuu komission argumentit, joiden tarkoituksena on katsoa, että kansalliset valvontatoimenpiteet eivät olleet voimassa kyseessä olevana ajanjaksona.
64

Asetuksen N:o 1907/2006 58 artiklan 2 kohdassa säädetystä toisesta edellytyksestä eli siitä, että riski on asianmukaisesti hallinnassa voimassa olevan yhteisön erityislainsäädännön, jossa asetetaan ihmisten terveyden tai ympäristön suojeluun liittyvät vähimmäisvaatimukset aineen käytölle, pohjalta, on todettava, että – kuten edellä 32 kohdassa on esitetty – vapautus voidaan myöntää vain, jos kaikki kyseisessä säännöksessä mainitut edellytykset täyttyvät. Koska ei ole olemassa voimassa olevaa yhteisön erityislainsäädäntöä, jossa asetetaan ihmisten terveyden tai ympäristön suojeluun liittyvät vähimmäisvaatimukset aineen käytölle, tätä toista edellytystä ei ole tarpeen tutkia. Lisäksi on todettava, että siltä osin kuin on kyse säännöksen ranskankielisen version ilmauksesta ”compte tenu” ja kyseisen säännöksen muissa kieliversioissa käytetyistä ilmauksista, kuten saksankielisestä ilmauksesta ”auf der Grundlage” ja englanninkielisestä ilmauksesta ”on the basis of”, riskien hallinnan on perustuttava kyseiseen voimassa olevaan yhteisön erityislainsäädäntöön. Tällaisen lainsäädännön puuttuessa on mahdotonta, että mikä tahansa riskien hallinta, vaikka se katsottaisiinkin toteen näytetyksi, voisi johtua kyseisestä lainsäädännöstä, mikä on jo sellaisenaan riittävää sen toteamiseksi, ettei toinen edellytys täyty nyt käsiteltävässä asiassa. Kantajien esittämät väitteet, joilla pyritään osoittamaan, että kromitrioksidin erilaisista käytöistä johtuvia riskejä ei tosiasiassa käytännössä muista syistä ole olemassa taikka ne ovat vähäpätöisiä tai hallinnassa, eivät osoita väitetyn riskien hallinnan ja voimassa olevan yhteisön erityislainsäädännön välistä yhteyttä, ja ne ovat näin ollen tehottomia.
135

Lisäksi neljänneksi on niin, että koska komissio on viitannut istunnossa tarpeeseen suojata joka tapauksessa sen sakoista vapauttamista tai sakkojen lieventämistä koskevaa ohjelmaa ja siihen liittyviä asiakirjoja, kun otetaan huomioon keskeinen tehtävä, joka tällä ohjelmalla on kilpailusääntöjen rikkomisten toteamisen yhteydessä, kuten tunnustetaan tietyistä säännöistä, joita sovelletaan jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin kilpailuoikeuden säännösten rikkomisen johdosta kansallisen lainsäädännön nojalla nostettuihin vahingonkorvauskanteisiin, 26.11.2014 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2014/104/EU (EUVL L 349, s. 1), on todettava tästä kaksi seikkaa. Yhtäältä oikeuskäytännössä tunnustetaan tällaisen ohjelman arvo mutta korostetaan samaan aikaan, että yleistä etua, joka liittyy sen tehokkuuden säilyttämiseen, ei voida pitää yleisesti ja ehdottomasti ylivoimaisena asiaan liittyviin muihin yleisiin ja yksityisiin etuihin nähden, jotka nekin ovat samalla tavoin suojan arvoisia ja jotka on sovitettava yhteen sen kanssa tapauskohtaisesti (ks. edellä 118–123 kohta). Toisaalta direktiivin 2014/104 johdanto-osan 20 perustelukappaleessa ja 6 artiklan 2 kohdassa säädetään nimenomaisesti, että tämä säädös ei rajoita asetuksen N:o 1049/2001 mukaisten, asiakirjojen saamista yleisön tutustuttavaksi koskevien sääntöjen soveltamista, kuten komissio on itsekin korostanut vastauskirjelmässä (ks. edellä 58 kohta).
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 32, 57 ja 66 kohta)
Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetussa asetuksessa N:o 2868/95 säädetään, että valituslautakunnalla on väiteosaston päätöksestä tehtyä valitusta käsitellessään asetuksen N:o 2868/95 50 säännön 1 kohdan kolmannesta alakohdasta ja yhteisön tavaramerkeistä annetun asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohdasta johtuva harkintavalta sen päättämiseksi, onko uudet tai täydentävät tosiseikat ja todisteet, joita ei ole esitetty väiteosaston asettamassa määräajassa, otettava huomioon vai ei.

Edellä mainitun 50 säännön 1 kohdan kolmannen alakohdan eri kieliversiot eivät täysin vastaa toisiaan. Lisäksi ilmaisu ”uudet tosiseikat tai todisteet” siinä merkityksessä, että alemmassa asteessa käytävässä menettelyssä ei ole esitetty ollenkaan tosiseikkoja tai todisteita, ei esiinny tämän säännöksen tietyissä kieliversioissa. Eri kieliversioista seuraa tämän osalta, että uusien seikkojen, sellaisina kuin niitä tarkoitetaan ranskankielisessä versiossa, on oltava täydennys jo esitettyihin seikkoihin, joten todisteiden katsominen tällaisiksi (uusiksi tai täydentäviksi) todisteiksi edellyttää, että menettelyn aikaisemmassa vaiheessa on toimitettu muita todisteita.

Tätä tulkintaa sovelletaan myös valituslautakunnalla olevaan harkintavaltaan, jota ei voida laajentaa koskemaan sille ensimmäistä kertaa esitettyjä todisteita siinä tapauksessa, että mitättömyysosastossa ei ollut esitetty ollenkaan todisteita.

(ks. 51–55 kohta)
3.

Valtiontuki — Käsite — Toimenpiteet, joilla korvataan niistä julkisista palvelutehtävistä aiheutuneita kustannuksia, joista yritys on huolehtinut — Tuomiossa Altmark vahvistettu ensimmäinen edellytys — Selvästi määritellyt julkisen palvelutehtävän mukaiset velvoitteet — Yritystä, jonka huolehdittavaksi julkinen palvelutehtävä on tosiasiallisesti annettu, ei ole — Kuuluminen tuen käsitteen alaan (SEUT 14 artikla ja SEUT 107 artiklan 1 kohta; EU- ja EUT-sopimusten liitteenä oleva pöytäkirja N:o 26) (ks. 42, 50–52, 54, 57, 61, 63 ja 64 kohta)
5.

Maatalous — Yhteiset markkinajärjestelyt — Hedelmät ja vihannekset — Tuottajaorganisaatiot — EMOTR:sta maksettava rahoitus — Edellytykset, joilla kansalliset viranomaiset tunnustavat tuottajaorganisaatiot — Rakenteet ja henkilöstö — Organisaation johtajan velvollisuus tuntea sen jäsenten tuotanto (Neuvoston asetuksen N:o 1234/2007 125 c artikla; komission asetuksen N:o 1580/2007 25 artikla) (ks. 116, 119, 120 ja 122 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on laajalti tunnettu — Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin tuottaman suojan ulottaminen tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia — Tarkoitus — Tavaramerkin haltijan näyttövelvollisuus — Tulevaisuuteen ajoittuva vaara, joka ei ole hypoteettinen, epäoikeutetusta hyväksikäytöstä tai aiheutuvasta haitasta (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta) (ks. 21, 22 ja 28 kohta)
3.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Kyseisten tavaramerkkien samankaltaisuus — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 30 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys — Menettämisperusteet — Tavaramerkkiä ei ole käytetty tosiasiallisesti — Tavaramerkin käyttäminen muodossa, joka on erilainen sellaisten seikkojen suhteen, joilla ei muuteta merkin erottamiskykyä — Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan kohde ja soveltamisala (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 51 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 24, 25 ja 29 kohta)
7.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa mainittujen perusteiden soveltamisalojen päällekkäisyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) (ks. 47 ja 48 kohta)
2.

Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottamisen edellytykset — Kanteen kohteena olevan toimen toteuttajaa vastaan nostettu kanne — Poikkeukset — Toimet, jotka on toteutettu sellaisten siirrettyjen valtuuksien perusteella, jotka kuuluvat valtuuttavalle toimielimelle — Euroopan elintarviketurvallisuusviraston (EFSA) päätös julkaista tiettyjä tietoja, joita on toimittanut luottamuksellista käsittelyä pyytänyt yritys — EFSA:n toimivalta antaa mainittu päätös — Komissiota vastaan nostettu kanne — Tutkimatta jättäminen (SEUT 263 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1107/2009 12 ja 63 artikla; komission asetuksen N:o 188/2011 7 artiklan 2 kohta) (ks. 53, 67, 69, 73, 80 ja 83 kohta)
6.

Euroopan unionin toimielimet — Yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus N:o 1049/2001 — Poikkeukset oikeudesta tutustua asiakirjoihin — Tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suoja — Soveltamisala — Soveltaminen valtiontukien valvontamenettelyihin liittyviin hallinnollisiin asiakirja-aineistoihin — Yleinen olettama tutustumisoikeutta koskevan poikkeuksen soveltamisesta kaikkiin hallinnollisen asiakirja-aineiston asiakirjoihin — Rajat — Kyseisen olettaman kääntäminen — Rajat (SEUT 108 artiklan 2 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmas luetelmakohta; neuvoston asetuksen N:o 659/1999 6 artiklan 2 kohta ja 20 artikla) (ks. 55–63 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23, 24, 89, 97 ja 100 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohdan a alakohdan ii alakohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95 3 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22, 48 ja 65 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20–22, 24 ja 63 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17 ja 19 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 21, 22 ja 56 kohta)
3.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Eri hylkäysperusteiden erillinen tutkinta — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa mainittujen perusteiden soveltamisalojen päällekkäisyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) (ks. 35 kohta)
1.

Kumoamiskanne — Määräajat — Alkamisajankohta — Toimi, jossa kohdistetaan johonkin henkilöön tai yhteisöön rajoittavia toimenpiteitä — Toimi, joka on julkaistu ja josta on ilmoitettu adressaateille — Toimesta ilmoittamisen päivämäärä — Ilmoittaminen asianomaiselle Euroopan unionin virallisessa lehdessä tapahtuvan julkaisemisen välityksellä on sallittua (SEUT 263 artiklan neljäs ja kuudes kohta ja SEUT 275 artiklan toinen kohta; neuvoston päätös 2011/137/YUTP; neuvoston päätös 2013/182/YUTP; neuvoston asetus N:o 204/2011) (ks. 25 ja 27–39 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 28, 29, 56 ja 57 kohta)
5.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 39 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15 ja 16 kohta)
141

On lisäksi huomattava, että mitä alhaisempi on vientihinta, sitä suurempi on ero normaaliarvoon nähden ja sitä korkeampi on oikaistu polkumyyntimarginaali.
96

Edellä olevasta analyysistä käy ilmi, että kyseisten merkkien kattamat tavarat ovat osaksi samankaltaisia ja muilta osin vähäisissä määrin samankaltaisia tai erilaisia. Lisäksi kohdeyleisön tarkkaavaisuustaso on erityisen korkea, ja kyseiset merkit ovat ainoastaan vähäisessä määrin samankaltaisia; tämä johtuu myös osatekijästä, joka on kyseessä olevien tavaroiden osalta paljolti kuvaileva ja kehuva ja merkkien kattamien palvelujen osalta kehuva. On palautettava mieleen, että aikaisempien tavaramerkkien erottamiskyky on tavaramerkkiä CEILROCK, jonka erottamiskyky on normaali, lukuun ottamatta heikko.
51

Nyt käsiteltävässä asiassa on todettava, ettei komissio ole jättänyt noudattamatta oikeusvarmuuden periaatetta. Täytäntöönpanoasetuksen N:o 302/2012 säännöksissä ilmaistaan kyseessä olevien oikeussubjektien oikeudet ja velvollisuudet selkeästi ja täsmällisesti, joten nämä voivat ilman epävarmuutta saada tiedon oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan, ja tämä on ollut mahdollista mainitun asetuksen voimaantulosta lähtien. Tuottajaryhmien oikeuksista ja velvollisuuksista säädetään nimittäin täytäntöönpanoasetuksen N:o 302/2012 1 artiklan 3 kohdan c alakohdassa (joka liittyy täytäntöönpanoasetuksen N:o 543/2011, sellaisena kuin se on muutettuna, 38 artiklan 5 kohtaan), jossa säädetään nimenomaisesti, että kun jakokertoimet on vahvistettu, jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on annettava tuottajaryhmille mahdollisuus muuttaa hyväksymissuunnitelmaansa tai peruuttaa se. Täytäntöönpanoasetuksen N:o 302/2012 1 artiklan 4 kohdassa (joka liittyy täytäntöönpanoasetuksen N:o 543/2011, sellaisena kuin se on muutettuna, 39 artiklan 2 kohdan kolmanteen alakohtaan) säädetään, että jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi sallia, että tuottajaryhmät korottavat hyväksymissuunnitelmassa vahvistettua menojen kokonaismäärää enintään 5 prosentilla alun perin hyväksytystä määrästä tai alentavat sitä tietyllä enimmäisprosenttiosuudella.
113

Toisaalta on hylättävä väite, jonka mukaan määrätty sakko, joka on 0,25 prosenttia merkityksellisestä liikevaihdosta, on korkea eikä ole oikeassa suhteessa siihen sakkoon nähden, jonka komissio määräsi E.ON Energie AG:lle (asia COMP/B-1/39.326 – E.ON Energie AG) ja joka on vain 0,14 prosenttia merkityksellisestä liikevaihdosta ja alempi kuin nyt käsiteltävässä asiassa huolimatta raskauttavista olosuhteista ja siitä, että se liittyy ilmeisempään ja vakavampaan kilpailusääntöjen rikkomiseen eli sinetin murtamiseen. Kyseisessä asiayhteydessä unionin tuomioistuin katsoi, että rikkominen, jonka muodostaa sinetin murtaminen, joka antaa aiheen epäilyyn sinetöidyssä huoneessa olevien todisteiden koskemattomuuden suhteen, oli luonteeltaan erityisen vakava (edellä 37 kohdassa mainittu tuomio E.ON Energie v. komissio, EU:C:2012:738, 128 ja 129 kohta). Vastaavat toteamukset soveltuvat nyt käsiteltävässä asiassa siltä osin kuin asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 23 artiklan 1 kohdan c alakohdan tavoitteena on suojata tarkastuksia uhalta, joka johtuu siitä, etteivät tarkastajien keräämät ammatilliset tiedot ole koskemattomia. On kuitenkin todettava, että toisin kuin E.ON:n tilanteessa, riidanalaisen päätöksen olosuhteet koskevat kahta erillistä tapahtumaa, joista toinen on toteutettu tahallisesti.