Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten N:o 1290/2005, N:o 247/2006, N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen N:o 1782/2003 kumoamisesta annetun asetuksen N:o 73/2009 23 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että se, että henkilö, jolle tai jolta maatalousmaa on siirtynyt, ei ole noudattanut täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä, mistä seuraa suorien tukien kokonaismäärän vähentäminen tai niiden epääminen, on katsottava kokonaisuudessaan johtuvaksi siitä viljelijästä, joka on jättänyt tukihakemuksen.

Mainitussa säännöksessä ei nimittäin erotella tapauksia, joissa täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä ei ole noudatettu yhtäältä henkilön, jolle tai jolta maatalousmaa on siirtynyt, tuottamuksen tai toisaalta hänen tahallisen toiminnan vuoksi. Sellaisen henkilön, jolle tai jolta maatalousmaa on siirtynyt, toiminnan seurausten kohdistamista viljelijään, joka on jättänyt tukihakemuksen, ei siis voida sulkea pois. Tältä osin seuraamus mainittujen sääntöjen noudattamatta jättämisestä on maataloustukijärjestelmään sen erottamattomana osana kuuluva erityinen hallinnollinen keino, jolla on tarkoitus edistää kyseisten sääntöjen noudattamista. Tästä seuraa, että vaikkei tukea saava viljelijä tosiasiallisesti hallitsekaan lohkoa, jonka osalta hän on hakenut suoraa tukea, koko kalenterivuotta, hänen on kannettava riski siitä, että täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen sellainen noudattamatta jättäminen tämän lohkon osalta, joka johtuu sen henkilön, jolle tai jolta kyseinen lohko on siirtynyt, sekä tuottamuksesta että tahallisesta toiminnasta, katsotaan hänestä johtuvaksi, mistä voi seurata suoran tuen kokonaismäärän vähentäminen tai sen epääminen. Kyseisen viljelijän voidaan siis katsoa olevan vastuussa rikkomisesta, johon henkilö, jolle tai jolta kyseinen maatalousmaa on siirtynyt, on syyllistynyt, tahallisen toiminnan seuraukset mukaan lukien.

Tukihakemuksen jättäneen viljelijän vastuu täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen noudattamatta jättämisestä, joka johtuu sen henkilön, jolle tai jolta kyseinen maatalousmaa on siirtynyt, sekä tuottamuksesta että tahallisuudesta, on asetuksessa N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän sekä asetuksessa N:o 479/2008 säädettyjen täydentävien ehtojen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 796/2004, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1266/2008, johdanto-osan 57 perustelukappaleen, jonka mukaan suorien tukien kokonaismäärästä tehtävistä vähennyksistä tai tukien epäämisestä on säädettävä siten, että suhteellisuusperiaate otetaan huomioon, mukainen. Vastuu nimittäin mahdollistaa yhtäältä suorien tukien kokonaismäärän vähentämistä ja tuen epäämistä koskevan järjestelmän taustalla olevan tavoitteen saavuttamisen, sellaisena kuin kyseinen tavoite on esitetty asetuksen N:o 73/2009 johdanto-osan kolmannessa perustelukappaleessa, eli ympäristöä, elintarvikkeiden turvallisuutta, eläinten terveyttä ja hyvinvointia ja hyvää maataloutta ja ympäristöä koskevien perusvaatimusten sisällyttämisen yhteisiin markkinajärjestelyihin. Toisaalta, koska mikään ei estä maatalousmaan siirrosta sopivia sopimuspuolia sopimasta keskenään täsmällisemmistä mainitunlaiseen sopimukseen liittyviä taloudellisia riskejä, mahdollista maataloustuen vähentämistä tai epäämistä koskeva riski mukaan lukien, koskevista määräyksistä ja koska, vaikkei tällaista sopimusmääräystä olisikaan, ei voida myöskään suoralta kädeltä sulkea pois tukihakemuksen jättäneen viljelijän etujen suojaamisen mahdollistaviin siviilioikeuden järjestelmiin turvautumista, vastuu ei ylitä sitä, mikä on tarpeen halutun tavoitteen saavuttamiseksi.

(ks. 32, 35, 37, 38, 40, 41, 42 ja 44 kohta sekä tuomiolauselma)