ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
406

Yritystä vastaan puhuvista seikoista on todettava, että asianomaisen yrityksen on osoitettava, että lopputulos, johon komissio on päätöksessään päätynyt, olisi ollut erilainen, mikäli asiakirja, jota ei ole annettu tiedoksi ja johon komissio on nojautunut todetessaan kyseisen yrityksen rikkoneen kilpailusääntöjä, olisi pitänyt poistaa asianomaista yritystä vastaan puhuvien todisteiden joukosta. Yrityksen puolesta puhuvista seikoista on todettava, että asianomaisen yrityksen on osoitettava, että se, ettei niistä ole annettu tietoa, on saattanut vaikuttaa yrityksen vahingoksi menettelyn kulkuun ja komission päätöksen sisältöön. Riittää, että yritys osoittaa, että se olisi voinut käyttää kyseisiä sen puolesta puhuvia asiakirjoja puolustuksessaan siten, että mikäli se olisi voinut vedota niihin hallinnollisessa menettelyssä, se olisi voinut tuoda esiin seikkoja, jotka eivät olisi olleet sopusoinnussa komission siinä vaiheessa tekemien päätelmien kanssa, ja olisi siten voinut jollain tavoin vaikuttaa arviointeihin, joita komissio on tehnyt päätöksessä ainakin sen osalta todetun menettelytavan vakavuuden ja keston osalta ja samalla sakon määrän osalta. Se mahdollisuus, että asiakirja, jonka sisällöstä ei ole annettu tietoa, olisi saattanut vaikuttaa menettelyn kulkuun ja komission päätöksen sisältöön, voidaan todeta ainoastaan sen jälkeen, kun on tutkittu alustavasti tietyt todisteet, joista ilmenee, että asiakirjoilla, joiden sisällöstä ei ole annettu tietoa, on – näiden todisteiden mukaan – saattanut olla merkitystä, jota ei olisi saanut jättää huomiotta (edellä 405 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat Aalborg Portland ym. v. komissio, tuomion 73–76 kohta ja edellä 88 kohdassa mainittu asia Hoechst v. komissio, tuomion 146 kohta).
Asia T-255/01





Changzhou Hailong Electronics & Light Fixtures Co. Ltd ja Zhejiang Yankon Group Co. Ltd

vastaan

Euroopan unionin neuvosto





«Polkumyynti – Normaaliarvon määrittäminen – Markkinatalousolosuhteet – Vastaava maa – Asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 7 kohta»

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (laajennettu viides jaosto) 23.10.2003

Tuomion tiivistelmä

1.. Yhteinen kauppapolitiikka – Polkumyynniltä suojautuminen – Polkumyyntimarginaali – Normaaliarvon määrittäminen – Tuonti muusta kuin asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 7 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta markkinatalousmaasta – Markkinatalousmaita koskevien sääntöjen soveltaminen – Soveltaminen yksinomaan tuottajiin, jotka täyttävät asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 7 kohdan b alakohdassa mainitut edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 1─7 kohta sekä neuvoston asetus N:o 905/98)

2.. Yhteinen kauppapolitiikka – Polkumyynniltä suojautuminen – Polkumyyntimarginaali – Normaaliarvon määrittäminen – Tuonti muusta kuin asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 7 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta markkinatalousmaasta – Pääsääntö, jonka mukaan viitteenä käytetään yhteisön ulkopuolisen markkinatalousmaan hintaa – Muun hyväksyttävän perusteen käyttäminen ainoastaan pääsäännön soveltamisen ollessa mahdotonta

(Neuvoston asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 7 kohdan a alakohta)

3.. Yhteinen kauppapolitiikka – Polkumyynniltä suojautuminen – Polkumyyntimarginaali – Normaaliarvon määrittäminen – Tuonti muusta kuin asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 7 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta markkinatalousmaasta – Eron tekeminen markkinataloudessa toimivien ja toimimattomien tuottajien välillä – Syrjintäkiellon periaatetta ei ole rikottu

(Neuvoston asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 7 kohdan b alakohta)

1.

2.

3.
Asia T-122/01

Best Buy Concepts Inc.

vastaan

sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

”Yhteisön tavaramerkki — Kuviomerkki, jossa on sanamerkki BEST BUY — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyky — Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 3.7.2003 II-2237

Tuomion tiivistelmä

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky – Kuviomerkki BEST BUY

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Kuviomerkiltä, joka muodostuu sellaisen värillisen etiketin muodosta, jossa on sanamerkki BEST BUY ja osatekijä R, ja jonka rekisteröintiä on haettu liikkeenjohdon konsultointipalveluja (Nizzan sopimukseen pohjautuvan luokituksen luokka 35), erilaisten laitteiden asennus- ja ylläpitopalveluja (luokka 37) sekä erikoisliikkeiden perustamista koskevia neuvontapalveluja ja teknisiä tukipalveluja (luokka 42) varten, puuttuu yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu erottamiskyky. Kyseessä oleva sanamerkki, joka muodostuu tavallisista englanninkielisistä sanoista, jotka osoittavat selvästi hakemuksessa tarkoitettujen palvelujen hinnan ja niiden markkina-arvon välisen edullisen suhteen, ymmärretään kohdeyleisössä välittömästi pelkäksi myynninedistämisilmaisuksi tai iskusanaksi, pikemmin kuin palvelujen kaupallisen alkuperän osoittavaksi ilmaukseksi. Värillisiä hinnan mainitsevia etikettejä käytetään myös yleisesti kaikenlaisten tavaroiden ja palvelujen kaupassa, ja R:n kaltaisen osatekijän olemassaolo muiden osatekijöiden rinnalla ei riitä antamaan kyseiselle tavaramerkille erottamiskykyä kokonaisuudessaan. Haettu tavaramerkki muodostuu näin ollen kokonaisuudessaan vain sellaisista osatekijöistä, joilta erikseen tarkasteltuina osoittautuu puuttuvan erottamiskyky kyseisten palvelujen markkinoimiseksi, eikä näiden eri osatekijöiden välillä ole vuorovaikutusta, joka voisi antaa erottamiskyvyn tälle tavaramerkille kokonaisuudessaan.

(ks. 28—30, 33, 34, 36 ja 38 kohta)
Palvelussopimusten tekemiseen toimivaltaisella viranomaisella on erityisesti silloin, kun avoinna oleva toimi on erittäin korkea ja kuuluu palkkaluokkaan A 1 tai A 2, laaja harkintavalta hakijoiden ansioiden vertailussa. Tämän laajan harkintavallan käyttäminen edellyttää kuitenkin, että kaikkia asian kannalta merkityksellisiä sellaisia säädöksiä noudatetaan, toisin sanoen paitsi palvelukseen ottamista koskevaa ilmoitusta, myös mahdollisia muotovaatimuksia, jotka viranomainen on voinut itselleen asettaa harkintavaltansa käyttämistä varten.

Palvelukseen ottamista koskeva ilmoitus muodostaa oikeudellisen kehyksen, jonka palvelussopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen on itselleen asettanut ja jota sen on ehdottomasti noudatettava. Samalla tavoin Palvelukseenottomenettely, josta on sopinut palvelussopimusten tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen luoma ad hoc — lautakunta, jonka tehtävänä on tutkia palvelukseenottomenettelyn asiakirja-aineisto ja jonka tämä viranomainen on ainakin hiljaisesti hyväksynyt, kuuluu oikeudelliseen kehykseen, jota kyseisen viranomaisen on ehdottomasti noudatettava kun se käyttää laajaa harkintavaltaansa.

(ks. 52 — 56 kohta)

Viittaukset: asia C-35/92 P. parlamentti v. Frederiksen. 18.3.1993 (Kok. 1993, s. I-991. 15 ja 16 kohta); asia T-586/93. Kotzonis v. TSK. 22.3.1995 (Kok. 1995. s. II-665. 81 kohta); asia T-21/96. Giannini v. komissio, 19.3.1997 (Kok. H. 1997. s. I-A-69 ja s. II-211. 19 kohta); asia T-159/96. Wenk v. komissio. 12.5.1998 (Kok. H. 1998. s. I-A-193 ja s. II-593. 63 kohta); asia T-203/97. Forvass v. komissio, 6.7.1999 (Kok. H. 1999. s. I-A-129 ja s. II-705, 45 kohta); asia T-143/98, Cendrowicz v. komissio. 16.12.1999(Kok. H. 1999. s. I-A-273 ja s. II-1341. 39 kohta); asia T-351/99. Brumter v. komissio. 20.7.2001 (Kok. H. 2001, s. I-A-165 ja s. II-757, 71 kohta); asia T-95/01, Coget ym. v. tilintarkastustuomioistuin.20.9.2001 (Kok. H. 2001, s. I-A-191 ja s. II-879. 113 kohta) ja asia T-158/01, Tilgenkamp v. komissio, 9.7.2002 (Kok. H. 2002. s. I-A-111 jas. II-595. 50 ja 51 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki - Kolmansien huomautukset ja väite - Väitteen tutkiminen - Todisteet aikaisemman tavaramerkin käyttämisestä - Tosiasiallisen käyttämisen käsite

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 43 artiklan 2 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki - Viraston päätökset - Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 73 artikla)

Tiivistelmä

1. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 43 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu, aikaisemman yhteisön tavaramerkin tosiasiallista käyttöä koskeva ehto edellyttää, että merkkiä - sellaisena kuin se on asianomaisella alueella suojattuna - käytetään julkisesti ja ulospäin paikan saamiseksi markkinoilla niille tuotteille ja palveluille, joita tavaramerkki edustaa.

( ks. 39 kohta )

2. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 73 artiklan toisen virkkeen nojalla sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) päätöksen perustana voivat olla ainoastaan sellaiset seikat, joista asianosaiset ovat voineet esittää kantansa. Tasapuolisuus menettelyssä sekä luottamuksensuojaa koskeva yleinen periaate edellyttävät säännöstä tulkittavan siten, että valituslautakunta on velvollinen ilmoittamaan ennakkoon asianomaiselle osapuolelle aikeestaan ottaa huomioon seikka, jota sen vuoksi, että toinen osapuoli on vedonnut siihen väitemenettelyssä tätä varten asetetun määräajan päättymisen jälkeen, ei ole otettu huomioon väiteosaston päätöksessä, jotta kyseinen osapuoli kykenee arvioimaan mahdollisen tarpeen esittää huomautuksia tämän seikan perustan osalta. Tällainen velvollisuus on olemassa silloinkin, kun kyseinen toinen osapuoli on vedonnut asianomaiseen seikkaan uudestaan valituslautakunnalle jättämässään kirjelmässä.

( ks. 46 ja 48-51 kohta )
Toimi on tehty harkintavaltaa väärinkäyttäen, jos voidaan osoittaa, että toimielin tehdessään riidanalaisen päätöksen on pyrkinyt muuhun kuin kyseessä olevassa lainsäädännössä tarkoitettuun tavoitteeseen tai kun näyttää objektiivisesti todettavien, asiaa koskevien ja yhdenmukaisin perustein siltä, että kyseinen päätös tehtiin muiden kuin asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi.

Lomapäivät, joihin virkamiehellä on oikeus, ja toimielinten vahvistamat yleiset vapaapäivät, joilla ei luoda virkamiehille oikeuksia, ovat luonteeltaan erilaiset, eivätkä ne näin ollen ole keskenään vaihdettavissa. Näin ollen yleisten vapaapäivien vahvistamista varten ei pääsääntöisesti ole aiheellista ottaa huomioon niiden lomapäivien määrää, joihin virkamiehillä on oikeus.

Tästä seuraa, että komissio on käyttänyt harkintavaltaansa väärin käyttäessään Euroopan yhteisön virkamiesten yleisten vapaapäivien vahvistamista koskevien määräysten 1 artiklan 3 kohdassa sille myönnettyä mahdollisuutta muuttaa, kun on kyse komission henkilöstöstä, kyseistä luetteloa poistaakseen väitetyn epätasapainon yhteisön alueella työskentelevien virkamiesten, joilla on henkilöstösääntöjen 57 artiklan nojalla oikeus 24 - 30 vuosittaiseen lomapäivään, ja kolmansiin maihin määrättyjen virkamiesten, joille myönnetään henkilöstösääntöjen liitteessä X olevassa 6 artiklassa kalenterivuosittain oikeus viiden arkipäivän pituiseen vuosilomaan kalenterikuukautta kohti, lomapäivien välillä.

Henkilöstösääntöjen liitteessä X olevassa 6 artiklassa myönnetään asianomaisille henkilöille henkilöstösääntöjen mukainen oikeus, jota heiltä ei voida evätä suoraan tai välillisesti niin kauan kuin tätä säännöstä ei ole muutettu tätä varten säädetyn menettelyn mukaisesti.

(ks. 41. 43. 47 ja 49 kohta)
Asia T-61/01

Vendedurías de Armadores Reunidos SA

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Kalastus — Yhteisön taloudellinen tuki — Tuen maksamisen keskeyttäminen — Vahingonkorvauskanne”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.2.2003 II-329

Tuomion tiivistelmä

Kalastus – Yhteinen rakennepolitiikka – Rakenteiden parantaminen ja mukauttaminen – Yhteisön taloudellinen tuki – Kalastusalan yhteisyritysten hankkeisiin myönnetyn taloudellisen tuen maksamisen keskeyttämistä, vähentämistä tai poistamista koskeva menettely – Asian saattaminen pysyvän rakennekomitean käsiteltäväksi – Komissiolla oleva velvollisuus noudattaa ennen toimenpiteisiin ryhtymistä asetuksen N:o 1116/88 7 artiklassa säädettyjä tiedonantoa ja kuulemista koskevia velvollisuuksia

(Neuvoston asetuksen N:o 4028/86 44 artikla; komission asetuksen N:o 1116/88 7 artikla)

Tukipäätösten täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä yhteisön toimia koskeville hankkeille kalastusalan rakenteiden, vesiviljelyn ja rannikkovesien kehittämisen parantamiseksi ja sopeuttamiseksi annetun asetuksen N:o 1116/88 7 artiklan noudattaminen edellyttää, että ennen asian mahdollista saattamista pysyvän kalatalouden rakennekomitean käsiteltäväksi, jotta se antaisi lausunnon komission ehdottamista toimenpiteistä, jotka koskevat kalastusalan yhteisyritysten hankkeisiin myönnetyn taloudelllisen tuen maksamisen keskeyttämistä, vähentämistä tai sen poistamista kalastusalan ja vesiviljelyn rakenteiden parantamista ja sopeuttamista koskevista yhteisön toimista annetun asetuksen N: o 4028/86 44 artiklan mukaisesti, komission on täytettävä edellä mainitussa 7 artiklassa asetetut velvoitteet ilmoittamalla tästä jäsenvaltiolle, jonka alueella hanke on tarkoitus toteuttaa, kuulemalla todisteiden toimittamisesta vastaavaa toimivaltaista viranomaista ja kehottamalla tuen saajia ilmoittamaan viranomaisen tai laitoksen välityksellä syyt, joiden vuoksi vahvistettuja edellytyksiä ei ole noudatettu.

(ks. 52 ja 53 kohta)
Henkilöstösääntöjen 67 artiklan 1 kohdassa säädettyjä perhelisiä myönnettäessä huollettavana olevaksi lapseksi katsotaan lapsi, jonka elatuksesta virkamies tosiasiallisesti huolehtii (henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 2 artiklan 2 kohta). Tältä osin ei ole estettä sille, että useamman ihmisen katsotaan tosiasiallisesti huolehtivan lapsen elatuksesta samanaikaisesti ja että lapsen katsotaan siten olevan samanaikaisesti kahden virkamiehen huollettavana.

Jos kaksi eronnutta yhteisöjen virkamiestä näin ollen tosiasiallisesti yhdessä huolehtii heidän avioeroon päättyneessä avioliitossa syntyneiden lastensa välttämättömistä tarpeista, näillä molemmilla virkamiehillä on oikeus henkilöstösääntöjen 67 artiklan 1 kohdassa lueteltuihin perhelisiin. Heillä on kyseisten lasten elatuksesta huolehtimisen perusteella oikeus myös näistä lisistä johdettaviin etuuksiin, joista ulkomaankorvauksen määrittämisen osalta säädetään henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan 1 kohdassa ja verotuksen osalta puolestaan asetuksen N:o 260/68 3 artiklan 3 ja 4 kohdassa. Sovellettaessa henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 2 artiklan 6 kohdassa asetettua yhden lisän periaatetta nämä etuudet on jaettava entisten puolisoiden kesken. Toimielin ei tämän takia voi evätä toiselta näistä virkamiehistä sitä osaa kyseisistä etuuksista, jota tämä voi vaatia, perustelemalla epäämistä sillä, että toinen toimielin on virheellisesti myöntänyt nämä etuudet kokonaisuudessaan kyseisen virkamiehen entiselle puolisolle.

(ks. 33-39 kohta)

Viittaukset: asia C-132/90 P, Schwedler v. parlamentti, 28.11.1991 (Kok. 1991, s. I-5745, 17 kohta) ja asia T-69/91, Peroulakis v. komissio, 3.3.1993 (Kok. 1993, s. II-185, 32-34 kohta).
220

Tältä osin on todettava, että yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa C-353/99 P, neuvosto vastaan Hautala, 6.12.2001 antamassaan tuomiossa (Kok. 2001, s. I-9565), että edellä 72 kohdassa mainitussa asiassa Alankomaat vastaan neuvosto antamassaan tuomiossa se oli korostanut merkitystä, joka yleisön oikeudella saada tutustua viranomaisten hallussa oleviin asiakirjoihin on, ja muistuttanut, että julistuksessa N:o 17 tämä oikeus liitetään ”toimielinten toiminnan kansanvaltaisuuteen”. Yhteisöjen tuomioistuin totesi tämän jälkeen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin oli perustellusti katsonut, että päätöksen 93/731 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että neuvostolla on velvollisuus tutkia, onko sen annettava yleisölle mahdollisuus tutustua niihin asiakirjan osiin, joihin poikkeuksia ei sovelleta, ja kumonnut riidanalaisen päätöksen ja tehnyt näin ilman että on tarpeen tutkia, oliko, kuten neuvosto ja Espanjan hallitus väittivät, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin virheellisesti tukeutunut tiedonsaantioikeutta koskevaan periaatteeseen (em. asia neuvosto v. Hautala, tuomion 31 kohta).
Asia T-369/00

Département du Loiret (Ranska)

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Valtiontuet — Maa-alueen myyntihinta — Päätös, jolla yhteismarkkinoille soveltumaton valtiontuki määrätään takaisinperittäväksi — Tuen nykyarvo — Korkoa korollemenetelmä — Perustelut”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 29.3.2007 II-853

Tuomion tiivistelmä

Valtiontuki – Komission päätös, jolla valtiontuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään palauttamaan se – Palautettavan määrän laskutapaa koskeva perusteluvelvollisuus

(EY 253 artikla)

EY 253 artiklassa asetettua perusteluvelvollisuutta ei täytä sellainen maa-alueeseen, johon on kohdistettu aluesuunnittelu- ja kehitystöitä, liittyvänä edullisena luovutushintana myönnetyn valtiontuen takaisinperimistä koskeva komission päätös, jossa mainittu luovutus todetaan lainvastaiseksi, koska se, jolle päätös on osoitettu, ja yhteisöjen tuomioistuin eivät voi tarkastaa kyseistä päätöstä sen vuoksi, että siinä ei ole riittäviä tietoja siitä tavasta, jolla komissio on laskenut takaisin perittävän määrän, ja tämä tietojen riittämättömyys johtuu siitä, että siinä ei ole täsmennetty sitä, että on sovellettu korkoa korolle -menetelmää, jonka soveltamisesta ei säädetä missään säädöksessä ja jonka soveltaminen ei myöskään vastaa komission aiempaa käytäntöä, vaikka korkoa korolle -menetelmän soveltaminen vaikuttaa esillä olevassa asiassa huomattavasti takaisin perittävään määrään; siitä, että sovelletun korkokannan valintaa ei ole selitetty niin, että sen voisi ymmärtää; siitä, että tuensaajalle jääneen edun ja sen määrän, joka tämän on palautettava, välistä yhteyttä ei ole mitenkään selitetty; ja vielä siitä, että on epäjohdonmukaista, että päätöksentekopäivään saakka laskettavan takaisin perittävän määrän laskemisessa on käytetty korkoa korolle -menetelmää, kun taas päätöksentekopäivän ja tosiasiallisen maksupäivän väliseltä ajalta perittävät korot lasketaan yksinkertaista korkolaskua käyttäen.

(ks. 35-53 kohta)
Yleinen yhdenvertaisuusperiaate edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia ei kohdella eri tavalla, ellei tällaista eroa voida objektiivisesti perustella. Tältä osin yhteisön eri jäsenvaltioissa vallitsevien elinolosuhteiden erilaisuus muodostaa objektiivisen tekijän, joka aiheuttaa merkittävän eron niiden entisten virkamiesten tilanteisiin, jotka ovat olleet yhteisöjen palveluksessa kaikilta osin vastaavalla tavalla (palkkaluokka, virkaikä jne.) ja joille on näin kertynyt samat eläkeoikeudet mutta jotka asuvat eri valtioissa. Tämä seikka oikeuttaa eläkkeensaajien erilaisen kohtelun, joka aiheutuu siitä, että eläkkeitä maksettaessa niiden nimellismäärään sovelletaan korjauskerrointa henkilöstösääntöjen 82 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti. Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kunnioittaminen eläkkeensaajiin nähden taataan korjauskertoimilla, joiden tarkoituksena on varmistaa, että kaikille entisille virkamiehille maksetaan määrä, jolla on sama ostovoima riippumatta kyseisten henkilöiden asuinpaikasta.

(ks. 39, 47 ja 48 kohta)

Viittaukset: yhdistetyt asiat 117/76 ja 16/77, Ruckdeschel ja Hansa-Lagerhaus Ströh, 19.10.1977(Kok. 1977, s. 1753, Kok. Ep. III, s. 449, 7 kohta); asia 810/79, Uberschär, 8.10.1980 (Kok. 1980, s. 2747, 16 kohta); asia 147/79, Hochstrass v. yhteisöjen tuomioistuin, 16.10.1980 (Kok. 1980, s. 3005, 7 kohta); asia T-48/89, Beltrame ym. v. neuvosto, 26.9.1990 (Kok. 1990, s. II-493, 34 kohta); yhdistetyt asiat T-238/95 — T-242/95, Mongelli ym. v. komissio, 7.7.1998 (Kok. H. 1998, s. I-A-319 ja s. II-925, 41 kohta) ja yhdistetyt asiat T-116/96. T-212/96 ja T-215/96, Telchini ym. v. komissio. 7.7.1998 (Kok. H. 1998. s. I-A-327 ja s. II-947, 101 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki - Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen - Merkit, joista tavaramerkki voi muodostua - Värit tai väriyhdistelmät - Edellytys - Erottamiskyky

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

2. Yhteisön tavaramerkki - Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen - Ehdottomat hylkäysperusteet - Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky - Väristä tai väriyhdistelmästä muodostuvat merkit - Erottamiskyky - Arviointiperusteet

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

3. Yhteisön tavaramerkki - Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen - Ehdottomat hylkäysperusteet - Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky - Kahden värin yhdistelmä, joka muodostuu vihreästä suorakaiteesta harmaan suorakaiteen päällä

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

1. Värit tai väriyhdistelmät voivat olla sellaisinaan asetuksessa N:o 40/94 tarkoitettuna yhteisön tavaramerkkinä, jos niillä voidaan erottaa yhden yrityksen tavarat tai palvelut toisen yrityksen tavaroista tai palveluista. Se, että tietyntyyppiset merkit voivat periaatteessa muodostaa tavaramerkin, ei kuitenkaan merkitse sitä, että tämäntyyppisillä merkeillä olisi väistämättä erottamiskyky kyseisen asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa mielessä tietyn tavaran tai palvelun osalta.

( ks. 23 ja 24 kohta )

2. Vaikka yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, jonka mukaan "tavaramerkkejä, joilta puuttuu erottamiskyky" ei rekisteröidä, ei tehdä eroa erityyppisten merkkien välillä, kohdeyleisö ei kuitenkaan välttämättä miellä merkkiä, joka muodostuu väristä tai väriyhdistelmästä sellaisinaan, samalla tavoin kuin sana- tai kuviomerkkiä, joka muodostuu merkistä, joka ei liity merkillä varustettujen tavaroiden ulkonäköön. Vaikka yleisö on tottunut välittömästi mieltämään, että sana- tai kuviomerkit osoittavat tavaran kaupallisen alkuperän, näin ei välttämättä ole silloin, kun merkki sekoittuu sen tavaran ulkonäköön, jota varten merkin rekisteröintiä on haettu.

( ks. 27 kohta )

3. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan "tavaramerkkejä, joilta puuttuu erottamiskyky" ei rekisteröidä. Kun kyse on sellaisen merkin rekisteröimisestä puutarhanhoitotuotteille, joka on sellainen kahden värin yhdistelmä, joka muodostuu vihreästä suorakaiteesta harmaan suorakaiteen päällä, tämä yhdistelmä ei ole erottamiskykyinen kyseessä olevien tavaroiden osalta.

Pelkkä kahden värin yhdistelmä on abstrakti ja epätarkka kyseessä olevien tavaroiden osalta, eikä kyseisiä värejä ole järjestetty mihinkään tiettyyn muodostelmaan. Kuluttaja ei näin ollen miellä vihreän ja harmaan värin yhdistelmää merkiksi, joka osoittaa tavaroiden olevan peräisin samasta yrityksestä, vaan pikemminkin pelkäksi kyseessä olevien tavaroiden ulkonäköön liittyväksi tekijäksi, joten kuluttaja ei voi sen merkin avulla, jonka rekisteröintiä on haettu, tunnistaa sitä erottavaksi merkiksi tehdessään valintaansa kyseessä olevien tavaroiden myöhemmän hankinnan yhteydessä.

( ks. 33, 37, 38 ja 40 kohta )