Asia C‑80/12

Felixstowe Dock and Railway Company Ltd ym.

vastaan

The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(First-tier Tribunalin (Tax Chamber) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Sijoittautumisvapaus — Yhteisöverot — Veronhuojennus — Konsernit ja yhtymät — Kansallinen lainsäädäntö, jossa sallitaan tappioiden siirto yhtymään kuuluvan yhtiön ja konserniin kuuluvan yhtiön, jotka yhdistää toisiinsa sekä konserniin että yhtymään kuuluva ”yhteyden muodostava yhtiö”, välillä — ”Yhteyden muodostavaa yhtiötä” koskeva asuinpaikkaedellytys — Syrjintä yhtiön kotipaikan perusteella — Konsernin ylimmän tason emoyhtiö, joka on sijoittautunut kolmanteen valtioon ja omistaa kolmansiin valtioihin sijoittautuneiden yhtiöiden välityksellä yhtiöt, jotka ovat pyrkineet siirtämään tappioita”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 1.4.2014

Henkilöiden vapaa liikkuvuus — Sijoittautumisvapaus — Verolainsäädäntö — Yhteisövero — Veronhuojennus — Kansallista säännöstöä, jossa ei sallita tappioiden siirtoa konserniin kuuluvan kotimaisen yhtiön ja yhtymään kuuluvan toisen kotimaisen yhtiön, jotka yhdistää toisiinsa sekä kyseiseen konserniin että kyseiseen yhtymään kuuluva muuhun jäsenvaltioon sijoittautunut ”yhteyden muodostava yhtiö”, välillä, ei voida hyväksyä — Oikeuttaminen — Jäsenvaltioiden välisen verotustoimivallan tasapainoinen jako tai väärinkäytösten ja veronkierron estäminen eivät voi oikeuttaa kyseistä säännöstöä

(SEUT 49 ja SEUT 54 artikla)

SEUT 49 ja SEUT 54 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa annetaan kyseisessä jäsenvaltiossa asuvalle konserniin kuuluvalle yhtiölle mahdollisuus saada toisen kyseisessä jäsenvaltiossa asuvan, yhtymään kuuluvan yhtiön tappiot siirretyksi itselleen silloin, jos myös ”yhteyden muodostava yhtiö”, joka kuuluu sekä kyseiseen konserniin että kyseiseen yhtymään, asuu kyseisessä jäsenvaltiossa, riippumatta yhtiöiden, jotka itse tai toisten yhtiöiden välityksellä omistavat yhteyden muodostavan yhtiön, ja muiden sellaisten yhtiöiden, joita tappioiden siirto koskee, asuinpaikasta, kun kyseisessä lainsäädännössä suljetaan pois tällainen mahdollisuus silloin, kun yhteyden muodostava yhtiö on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon.

Tällaisella erilaisella kohtelulla nimittäin tehdään yhteyden muodostavan yhtiön sijoittautuminen toiseen jäsenvaltioon vähemmän houkuttelevaksi, koska kansallisessa lainsäädännössä annetaan kyseessä oleva veroetu ainoastaan siinä tapauksessa, että yhteyden muodostava yhtiö on kotimainen.

Jotta tällainen erilainen kohtelu soveltuisi yhteen sijoittautumisvapauteen liittyvien EUT-sopimuksen määräysten kanssa, sen on koskettava tilanteita, jotka eivät ole objektiivisesti arvioituina toisiinsa rinnastettavissa, jolloin rajat ylittävän tilanteen rinnastettavuutta jäsenvaltion sisäiseen tilanteeseen on tutkittava siten, että huomioon otetaan kyseessä olevilla kansallisilla säännöksillä tavoiteltu päämäärä, tai sen on oltava oikeutettu yleistä etua koskevasta pakottavasta syystä.

Rinnastettavuudesta on todettava, että on riidatonta, että sellaiset verovelvolliset yhtiöt, joiden välisen yhteyden muodostava yhtiö on sijoittautunut samaan jäsenvaltioon, ja yhtiöt, joiden välisen yhteyden muodostava yhtiö on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon, ovat pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen verotusjärjestelmän tavoitteen kannalta objektiivisesti toisiinsa rinnastettavissa tilanteissa sikäli kuin kyse on mahdollisuudesta siirtää niiden välillä ensimmäisessä jäsenvaltiossa kärsittyjä tappioita yhtymään sovellettavan konsernin sisäisen tappiontasauksen avulla.

Lisäksi on niin, ettei sijoittautumisvapauden rajoitusta voida oikeuttaa jäsenvaltioiden välisen verotusvallan tasapainoisen jaon säilyttämiseen tai täysin keinotekoisten järjestelyjen, joilla pyritään kiertämään asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön vaikutusta, estämiseen tai veroparatiisien torjuntaan liittyvillä yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä.

Lisäksi on todettava, ettei mistään unionin oikeuden säännöksestä tai määräyksestä ilmene, että unionissa asuvien yhtiöiden osuudenomistajien – olivatpa ne luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä – alkuperällä olisi vaikutusta kyseisten yhtiöiden oikeuteen vedota sijoittautumisvapauteen. Yhtiön asema unioniin sijoittautuneena yhtiönä perustuu SEUT 54 artiklan mukaan yhtiön kotipaikan sijaintiin ja siihen oikeusjärjestykseen, johon yhtiöllä on liittymä, eikä sen osakkeenomistajien kansalaisuuteen.

(ks. 21, 25, 26, 31, 32, 35, 40 ja 42 kohta sekä tuomiolauselma)