Asia C-282/07

Belgian valtio – SPF Finances

vastaan

Truck Center SA

(Cour d’appel de Liègen esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Sijoittautumisvapaus — EY:n perustamissopimuksen 52 artikla (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla) ja 58 artikla (josta on tullut EY 48 artikla) — Pääomien vapaa liikkuvuus — EY:n perustamissopimuksen 73 b ja 73 d artikla (joista on tullut EY 56 ja EY 58 artikla) — Oikeushenkilöiden verotus — Pääomatulot ja irtaimesta omaisuudesta saadut tulot — Lähdevero — Pidätys irtaimen omaisuuden tuotosta — Pidätys irtaimen omaisuuden tuotosta tehdään ulkomaiselle yhtiölle maksetuista koroista — Pidätystä irtaimen omaisuuden tuotosta ei tehdä kotimaisille yhtiöille maksetuista koroista — Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehty sopimus — Rajoitus — Rajoitusta ei ole”

Julkisasiamies J. Kokottin ratkaisuehdotus 18.9.2008 I ‐ 10770

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.12.2008 I ‐ 10788

Tuomion tiivistelmä

Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Pääomien vapaa liikkuvuus – Verolainsäädäntö – Yhtiövero

(EY:n perustamissopimuksen 52 artikla (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla), 58 artikla (josta on tullut EY 48 artikla) sekä 73 b ja 73 d artikla (joista on tullut EY 56 ja EY 58 artikla)

EY:n perustamissopimuksen 52 artiklaa (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla), 58 artiklaa (josta on tullut EY 48 artikla) sekä 73 b ja 73 d artiklaa (joista on tullut EY 56 ja EY 58 artikla) on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sellaiselle jäsenvaltion verosäännöstölle, jossa säädetään lähdeveron pidättämisestä koroista, jotka tässä jäsenvaltiossa asuva yhtiö maksaa toisessa jäsenvaltiossa asuvalle koronsaajayhtiölle, mutta jossa tästä lähdeverosta vapautetaan ensin mainitussa jäsenvaltiossa asuva koronsaajayhtiö, jonka tuloja verotetaan viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa yhtiöverotuksessa.

Tällaiseen verosäännöstöön perustuva pääomatuloja saavien yhtiöiden erilainen kohtelu, joka johtuu siitä, että niitä verotetaan eri menetelmiä soveltamalla siitä riippuen, onko niiden kotipaikka kyseessä olevassa vai jossakin muussa jäsenvaltiossa, koskee tilanteita, joita ei voida objektiivisesti rinnastaa toisiinsa. Ensiksi, kun sekä korkoja maksava yhtiö ja nämä korot saava yhtiö asuvat kyseessä olevassa jäsenvaltiossa, se on niihin nähden eri asemassa kuin silloin, kun tässä valtiossa asuva yhtiö maksaa korkoja ulkomaiselle yhtiölle, koska ensimmäisessä tilanteessa jäsenvaltio toimii kyseisten yhtiöiden asuinvaltion ominaisuudessa, ja jälkimmäisessä tilanteessa se toimii korkojen lähdevaltion ominaisuudessa. Toiseksi sitä, että kotimainen valtio maksaa korkoja toiselle kotimaiselle yhtiölle, ja sitä, että kotimainen yhtiö maksaa korkoja ulkomaiselle yhtiölle, verotetaan eri tavalla, koska verotuksen oikeusperusta ei ole sama. Yhtäältä kyseessä oleva jäsenvaltio kantaa kotimaisen yhtiön toiselle kotimaiselle yhtiölle maksamista koroista veron, koska jälkimmäistä yhtiötä verotetaan näistä ja muista tuloistaan sen yhtiöverotuksessa. Toisaalta pidätys irtaimen omaisuuden tuotosta tehdään sen toimivallan nojalla, jonka kyseessä oleva ja toinen jäsenvaltio ovat vastavuoroisesti pidättäneet itsellään niiden välillä tehdyssä verosopimuksessa vahvistetun verotusvallan jaon mukaisesti. Verotusmuotojen erilaisuus johtuu siis välittömästi siitä, että kotimaisten ja ulkomaisten koronsaajayhtiöiden verotus on erilainen. Lopuksi, erilaiset verotusmenetelmät ilmentävät niiden tilanteiden erilaisuutta, joissa nämä yhtiöt ovat veron kantamiseen nähden, sillä vaikka kotimaiset koronsaajayhtiöt kuuluvat välittömästi kyseessä olevan jäsenvaltion verohallinnon valvontaan, näin ei ole ulkomaisten koronsaajayhtiöiden osalta, koska niihin kohdistuva pakkotäytäntöönpano edellyttää niiden asuinvaltion verohallinnon yhteistyötä.

Lisäksi tällaisesta verolainsäädännöstä johtuva erilainen kohtelu ei välttämättä tuota etua kotimaisille koronsaajayhtiöille, koska niiden on maksettava yhtiöveroa ennakkoon ja koska pidätys irtaimen omaisuuden tuotosta, joka tehdään ulkomaiselle yhtiölle maksetuista koroista, on verokannaltaan huomattavasti alhaisempi kuin kotimaisten koronsaajayhtiöiden tuloista kannettu yhtiövero.

Tämän johdosta on katsottava, ettei tämä erilainen kohtelu ole perustamissopimuksen 52 artiklassa tarkoitettu sijoittautumisvapauden rajoitus eikä perustamissopimuksen 73 b artiklassa tarkoitettu pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitus.

(ks. 41–52 kohta ja tuomiolauselma)