Polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan hiili- ja teräsyhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta tehdyn päätöksen N:o 2424/88 1 artiklasta ja 2 artiklan 1 kohdasta seuraa, että polkumyyntisäännöksillä pyritään suojautumaan polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvalta tuonnilta, ja polkumyyntitullia voidaan soveltaa polkumyynnillä tuotuun tuotteeseen, jonka luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä aiheuttaa vahinkoa. Näiden määräysten mukaan polkumyynnin vastaisen toimenpiteen soveltaminen edellyttää siten, että tavarat saatetaan yhteisön markkinoille, mistä aiheutuu vahinkoa yhteisön teollisuudelle. Polkumyyntisäännöstö ei koske tavaroiden myyntiä sellaisenaan, silloin kun kyseisiä tavaroita ei tosiasiassa viedä yhteisön tullialueelle eikä luovuteta vapaaseen liikkeeseen yhteisössä. Polkumyyntitullien tarkoituksena on nimittäin neutralisoida polkumyyntimarginaalia, joka johtuu yhteisöön viennistä maksetun hinnan ja tuotteen normaaliarvon välisestä erosta, ja poistaa siten kyseessä olevien tavaroiden tuonnista yhteisöön aiheutuvat vahingolliset vaikutukset. Siten polkumyyntisäännösten tavoite ei lähtökohtaisesti edellytä, että kannetaan polkumyyntitulli, joka on vahvistettu kyseessä olevien tavaroiden edeltävän myynnin yhteydessä määrätyn hinnan perusteella, mikäli tavaranhaltijan tosiasiallisesti maksama hinta tai hinta, joka sen on maksettava, on sama tai korkeampi kuin polkumyynnin vastaisella toimenpiteellä säädetty vähimmäishinta.

Väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Brasiliasta, Puolasta, Venäjältä ja Ukrainasta peräisin olevan hematiittiharkkoraudan tuonnissa yhteisöön tehdyn päätöksen N:o 67/94 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti tulliviranomaiset eivät voi määrittää tullausarvoa mainitulla päätöksellä käyttöön otettua polkumyyntitullia soveltaessaan kyseessä oleville tavaroille aikaisemman kuin sen myynnin yhteydessä vahvistetun hinnan perusteella, jonka osalta tulli-ilmoitus tehtiin, jos ilmoitettu hinta vastaa hintaa, jonka maahantuoja on tosiasiassa maksanut tai joka tämän on maksettava. Nimittäin ilmaisua ”ilmoitettu” koskevalla lisäyksellä tullausarvon käsitteeseen tällä säännöksellä korostetaan sitä, että peruste polkumyyntitullin soveltamiseksi ei ole tullausarvo sellaisenaan vaan maahantuojan ilmoittama tullausarvo. Tästä seuraa, että niiden myyntien hintoja, jotka edelsivät myyntiä, jonka hintaa maahantuoja on käyttänyt tulli-ilmoituksen tekemisessä, ei voida ottaa huomioon polkumyyntitullin soveltamisessa.

Sen sijaan silloin, kun tulliviranomaisilla on perusteltu syy epäillä ilmoitetun arvon todenperäisyyttä, jos niiden epäilyt vahvistetaan täydentävien tietojen pyytämisen jälkeen ja sen jälkeen, kun henkilölle, jota asia koskee, on annettu kohtuullinen mahdollisuus esittää näkemyksensä niistä syistä, joihin epäilyt perustuvat, eikä todellisuudessa maksettua tai maksettavaa hintaa voida vahvistaa, nämä viranomaiset voivat yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 31 artiklan mukaisesti päätöksellä N:o 67/94 käyttöön otettua polkumyyntitullia soveltaessaan laskea tullausarvon sen hinnan perusteella, joka sovittiin kyseessä oleville tavaroille sitä myyntiä lähinnä edeltävän myynnin yhteydessä, jonka perusteella tulli-ilmoitus tehtiin, kun tulliviranomaisilla ei ole mitään perusteltua syytä epäillä tämän hinnan todenperäisyyttä. Nimittäin yhtäältä tällaisen epäilyn tilanteessa tulliviranomaisten ei välttämättä tarvitse määrittää tullausarvoa kauppa-arvoa koskevan menetelmän perusteella, ja ne voivat hylätä ilmoitetun hinnan, mikäli on edelleen aihetta epäilyihin sen jälkeen, kun on mahdollisesti pyydetty kaikki täydentävät tiedot tai asiakirjat, ja sen jälkeen, kun henkilölle, jota asia koskee, on annettu kohtuullinen vastausaika näkemyksensä esittämiselle. Toisaalta kun otetaan huomioon muuttuvan polkumyyntitullin erityinen luonne, viittauksessa tähän aikaisemman kuin sen myynnin yhteydessä vahvistettuun hintaan, jonka osalta tulli-ilmoitus tehtiin, on kyse tavasta määrittää tullausarvo menetelmällä, joka on samalla asetuksen N:o 2913/92 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla ”kohtuullinen” ja niihin kansainvälisiin sopimuksiin ja säännöksiin sisältyvien periaatteiden ja yleisten säännösten mukainen, joihin tässä 31 artiklan 1 kohdassa viitataan.

(ks. 33, 49, 52, 61, 63 ja 64 kohta sekä tuomiolauselma)