Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätöksen päätösosa



Asianosaiset

Asiassa T-46/09,

Helleenien tasavalta, asiamiehinään V. Kontolaimos, I. Chalkias, S. Charitaki ja S. Papaïoannou,

kantajana,

vastaan

Euroopan komissio, asiamiehinään A. Markoulli ja H. Tserepa-Lacombe, avustajanaan asianajaja N. Korogiannakis,

vastaajana,

jossa on kyse Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta ja Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 8.12.2008 annetun komission päätöksen 2008/960/EY (EUVL L 340, s. 99) kumoamisesta niiltä osin kuin sillä jätetään yhteisörahoituksen ulkopuolelle tietyt Helleenien tasavallan menot,

UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja N. J. Forwood sekä tuomarit F. Dehousse (esittelevä tuomari) ja J. Schwarcz,

kirjaaja: hallintovirkamies S. Spyropoulos,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 5.6.2012 pidetyssä istunnossa esitetyn,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

Asiaa koskevat oikeussäännöt

1. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamista koskeva yleinen sääntely

1. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.4.1970 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 729/70 (EYVL L 94, s. 13) annettiin yhteistä maatalouspolitiikaa rahoitettaessa sovelletut yleiset säännöt. Kyseinen asetus on kumottu ja korvattu yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17.5.1999 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1258/1999 (EYVL L 160, s. 103), jolla säännellään 1.1.2000 ja 16.10.2006 välisenä aikana yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksen puitteissa maksettavia menoja.

2. Asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 2 kohdassa säädetään, että Euroopan yhteisöjen komissio päättää myönnettävistä kuukausittaisista ennakkomaksuista hyväksyttyjen maksajavirastojen maksamien menojen perusteella, ja sen 7 artiklan 3 kohta liittyy maksajavirastojen tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen.

3. Asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Komissio päättää menoista, jotka jätetään 2 ja 3 artiklassa tarkoitetun yhteisörahoituksen ulkopuolelle, jos se toteaa, ettei kyseisiä menoja ole toteutettu yhteisön sääntöjen mukaisesti.

Ennen kielteisen rahoituspäätöksen tekemistä on komission tarkastuksen tuloksista ja asianomaisen jäsenvaltion antamista vastauksista toimitettava kirjalliset tiedoksiannot, joiden perusteella molemmat osapuolet pyrkivät sopimukseen jatkotoimenpiteistä.

Jollei sopimukseen päästä, jäsenvaltio voi pyytää käynnistämään menettelyn, jossa pyritään molempien osapuolten kantojen yhteensovittamiseen neljän kuukauden kuluessa ja jonka tuloksista toimitetaan komissiolle kertomus, jonka se tutkii ennen kielteisen rahoituspäätöksen tekemistä.

Komissio arvioi rahoituksen ulkopuolelle jätettävät menot ottaen huomioon erityisesti todetun epäsäännönmukaisuuden merkittävyyden. Komissio ottaa tällöin huomioon rikkomuksen laadun ja vakavuuden sekä yhteisölle aiheutuneen taloudellisen vahingon.

Rahoituksesta ei voida kieltäytyä, kun on kyse:

a) niistä 2 artiklassa tarkoitetuista menoista, jotka on toteutettu 24:ää kuukautta ennen komission asianomaiselle jäsenvaltiolle toimittamaa tarkastusten tuloksia koskevaa kirjallista tiedoksiantoa;

– –”

4. Asetuksen N:o 1258/1999 8 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Jäsenvaltiot toteuttavat kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti toimenpiteet, jotka ovat tarpeen:

a) rahastosta rahoitettavien toimien tosiasiallisen toteuttamisen ja niiden säännönmukaisuuden varmistamiseksi;

b) sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemiseksi ja käsittelemiseksi;

c) sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien vuoksi menetettyjen summien takaisin perimiseksi.

– –”

5. Asetus N:o 1258/1999 on kumottu yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1290/2005 (EUVL L 209, s. 1), jota sovelletaan 1.1.2007 lähtien (asetuksen N:o 1290/2005 49 artikla). Viimeksi mainitussa säädetään, että muun muassa 31 artiklaa, joka liittyy sääntöjenmukaisuuden tarkastamiseen, sovelletaan kuitenkin 16 päivästä lokakuuta 2006 16 päivästä lokakuuta 2006 alkaen aiheutuneisiin menoihin.

6. Asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan säännökset vastaavat pääasiallisesti asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdan säännöksiä.

7. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta 7.7.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1663/95 (EYVL L 158, s. 6), sellaisena kuin se on muutettuna 22.10.1999 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2245/1999 (EYVL L 273, s. 5), 8 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Jos komissio tutkimuksen perusteella katsoo, että menoja ei ole toteutettu yhteisön sääntöjen mukaisesti, se antaa kyseiselle jäsenvaltiolle tiedoksi tarkastustensa tulokset ja korjaustoimenpiteet, jotka on toteutettava edellä mainittujen sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi tulevaisuudessa.

Tiedonannossa on viitattava tähän asetukseen. Jäsenvaltion on annettava vastaus kahden kuukauden kuluessa, ja komissio voi muuttaa kantaansa vastaavasti. Perustelluissa tapauksissa komissio voi suostua tämän vastaukselle varatun määräajan pidentämiseen.

Vastaukselle varatun määräajan päätyttyä komissio aloittaa kahdenväliset neuvottelut, ja molempien osapuolten on pyrittävä sopimukseen toteutettavista toimenpiteistä sekä rikkomisen vakavuuden arvioinnissa ja Euroopan yhteisölle aiheutuneesta taloudellisesta haitasta. Näiden neuvottelujen sekä niiden määräaikojen päätyttyä, jotka komissio on asettanut jäsenvaltioita kuultuaan lisätietojen toimittamiselle kahdenvälisten neuvottelujen jälkeen, tai, jos jäsenvaltio ei hyväksy neuvottelukutsua komission asettamassa määräajassa, komissio antaa tämän määräajan päätyttyä päätelmänsä virallisesti tiedoksi jäsenvaltioille viitaten komission päätökseen 94/442/EY. Tiedonannossa on oltava arvio niistä menoista, jotka komissio aikoo ehdottaa jätettäviksi yhteisörahoituksen ulkopuolelle asetuksen – – N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan estämättä tämän kohdan neljännen alakohdan soveltamista.

Jäsenvaltioiden on niin pian kuin mahdollista annettava komissiolle tiedoksi yhteisön sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi toteutettavat korjaustoimenpiteet sekä niiden voimaantulopäivä. Komissio tekee tarvittaessa asetuksen – – N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti yhden tai useamman päätöksen niiden menojen, joita yhteisön sääntöjen noudattamatta jättäminen koskee, jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle korjaustoimenpiteiden tosiasialliseen toteuttamispäivään asti.”

8. Asetuksen (ETY) N:o 1290/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten hyväksymisen sekä maataloustukirahaston ja maaseuturahaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta 21.6.2006 annettua komission asetusta (EY) N:o 885/2006 (EUVL L 171, s. 90) sovelletaan 16.10.2006 lähtien ja sen 11 artiklan 1–3 kohdassa säädetään pääasiallisesti samasta menettelystä kuin asetuksen N:o 1663/95 8 artiklassa.

2. Komission suuntaviivat

9. Rahoituskorjausten soveltamista koskevat suuntaviivat on määritelty 23.12.1997 päivätyssä asiakirjassa nro VI/5330/97, jonka nimi on ”Rahoituksellisten seuraamusten määrittäminen EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevaa päätöstä valmisteltaessa” (jäljempänä asiakirja nroVI/5330/97).

10. Asiakirjan nro VI/5330/97 liitteestä 2, jonka otsikko on ”EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen liittyvän jäsenvaltioiden toteuttaman valvonnan puutteiden rahoitukselliset seuraamukset”, ilmenee, että rahoituskorjaukset lasketaan ottaen erityisesti huomioon todetun poikkeaman merkittävyys ja että komissio ottaa tällöin huomioon rikkomisen laadun ja vakavuuden sekä yhteisölle aiheutuneen taloudellisen vahingon (asiakirjan nro VI/5330/97 liitteessä 2 oleva toinen kohta).

11. Asiakirjan nro VI/5330/97 liitteessä määrätään ensinnäkin ”yksittäisissä tositeaineistoissa olevien virheiden arviointiin” perustuvan rahoituskorjauksen arviointitavasta. Kyseisessä arviointitavassa otetaan huomioon yksittäiset sääntöjenvastaisuudet – jotka tarvittaessa ekstrapoloidaan – ja sillä päädytään yksittäiseen korjaukseen. Samassa liitteessä määrätään lisäksi taloudellisen tappion riskiin perustuvaan rahoituskorjaukseen sovellettavasta arviointitavasta. Kyseisessä arviointitavassa otetaan huomioon systeemisiä sääntöjenvastaisuuksia, ja sillä päädytään kiinteämääräisen korjauksen soveltamiseen (asiakirjan nro VI/5330/97 liitteessä 2 oleva 8–25 kohta).

12. Viimeksi mainitun arviointitavan, jolla on merkitystä järjestelmien tilintarkastuksessa, mukaan komissio soveltaa kiinteämääräisiä korjauksia, joiden määrä 2, 5, 10 tai 25 prosenttia ilmoitetuista menoista sen mukaan, miten suuri taloudellisen tappion riski yhteisölle aiheutuu valvontajärjestelmän puutteista (asiakirjan nro VI/5330/97 liitteessä 2 oleva 8 kohta).

13. Komissio jakaa jäsenvaltioiden harjoittaman valvonnan kahteen ryhmään (asiakirjan nro VI/5330/97 liitteessä 2 oleva 14 kohta).

14. ”Olennaista valvontaa” ovat ne fyysiset ja hallinnolliset tarkastukset, jotka on toteutettava olennaisten tekijöiden todentamiseksi, joita ovat erityisesti maksuvaatimuksen perusteen olemassaolo, määrä, laadulliset edellytykset annettujen määräaikojen noudattaminen mukaan luettuna, sadonkorjuuta koskevat vaatimukset, hallussapitoajat jne. Tarkastukset suoritetaan paikan päällä vertailemalla tietoja muihin erillisiin tietolähteisiin kuten maarekistereihin.

15. ”Lisävalvontaa” ovat ne hallinnolliset toimenpiteet, jotka ovat välttämättömiä vaatimusten asianmukaisen käsittelyn kannalta, ja tällaisia toimenpiteitä ovat maksuvaatimusten jättöpäivien noudattamisen tarkastaminen, kaksinkertaisten maksuvaatimusten tunnistaminen, riskianalyysi, rangaistusseuraamusten soveltaminen sekä menettelyjen asianmukainen valvonta.

16. Asiakirjassa nro VI/5330/97 määrätään seuraavasta neljästä kiinteämääräisestä korjauskertoimesta tukikelvottomien menojen laskemista varten:

– kun valvontajärjestelmä puuttuu kokonaan tai sen soveltamisessa ilmenee vakavia puutteita taikka on olemassa viitteitä usein toistuvista sääntöjenvastaisuuksista ja laiminlyönneistä sääntöjenvastaisten tai petoksellisten käytäntöjen torjumisessa, sovelletaan 25 prosentin korjausta, jos voidaan perustellusti katsoa, että Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastolle (EMOTR) on aiheutunut huomattava tappioriski

– kun yksi tai useampi olennainen tarkastus on jäänyt toteuttamatta tai ne on toteutettu niin puutteellisesti tai niin harvoin, että niiden perusteella ei voida määritellä maksuvaatimuksen tukikelpoisuutta tai ehkäistä sääntöjenvastaisuuksia, sovelletaan 10 prosentin korjausta, jos on mahdollista kohtuullisella varmuudella ajatella, että EMOTR:n varoihin kohdistuva merkittävien tappioiden riski on ollut suuri

– kun kaikki olennaiset valvontatoimenpiteet on toteutettu, mutta niitä ei ole sovellettu lukumäärän, toistuvuuden tai perusteellisuuden osalta asetuksissa edellytetyllä tavalla, sovelletaan korjausta, joka on 5 prosenttia menoista, jos on mahdollista todeta kohtuullisella varmuudella, että niiden perusteella ei saada riittävää varmuutta vaatimusten sääntöjenmukaisuudesta ja että rahastoon kohdistunut tappioriski on ollut merkittävä

– kun jäsenvaltio on suorittanut olennaiset valvontatoimenpiteet asianmukaisesti, mutta on täysin laiminlyönyt yhden tai useamman lisävalvontatoimenpiteen toteuttamisen, sovelletaan 2 prosentin korjausta, ottaen huomioon, että rahastoon on kohdistunut vähäisempi riski ja että sääntöjenvastaisuus ei ole ollut yhtä vakava.

17. Asiakirjan nro VI/5330/97 liitteessä 2 määrätään lopuksi, että ”valvonnan parantamisen laiminlyönti on vakavampaa silloin kun komissio on jo ilmoittanut jäsenvaltiolle parannuksista, joita se pitää ensiarvoisen tärkeinä yhteisön varojen suojelemiseksi petoksilta ja sääntöjenvastaisuuksilta” (liitteessä 2 olevan 16 kohdan loppuosa).

18. Asiakirja AGRI/61495/2002 koskee komission EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä käsittelemiä valvontajärjestelmien uusiutuvaan riittämättömyyteen liittyviä tapauksia, ja siinä täsmennetään asiakirjassa nro VI/5330/97 määrättyä uusiutumisperiaatetta. Siinä määrätään seuraavaa:

”Jos

– valvontajärjestelmän tai jonkin sen osan puuttumisesta tai riittämättömyydestä on tehty yksi tai useampi päätös, jotka koskevat EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä tehtyjä rahoituskorjauksia, ja

– jos jo oikaistun ajanjakson osalta todetaan samojen puutteiden olevan yhä olemassa,

komissio katsoo – sillä varauksella, että se tutkii jäsenvaltion mahdollisesti toteuttamat korjaavat tai korvaavat toimenpiteet – että aikaisemman oikaisun yhteydessä sovelletun kiinteämääräisen korjauskertoimen määrän korottaminen on yleensä perusteltua siitä syystä, että EMOTR:lle aiheutunut tappioriski on ollut huomattava.

– –

Jotta 8.12.1997 päivätyssä asiakirjassa C 3909 (VI/5330/97) tarkoitettujen korjausten kiinteämääräisyys voitaisiin varmistaa silloin, kun sääntöjenvastaisten menojen todellista määrää ja siis yhteisölle aiheutuneen taloudellisen tappion määrää ei voida määrittää, seuraavia ohjeellisia prosenttimääriä voidaan soveltaa:

– –

– jos aikaisempi korjaus on ollut 5 prosenttia, asianomaisen uuden ajanjakson osalta voidaan soveltaa 10 prosentin suuruista kerrointa

– jos aikaisempi korjaus on ollut 10 prosenttia, asianomaisen uuden ajanjakson osalta voidaan soveltaa vähintään 15 prosentin suuruista kerrointa aina riskin kasvamisen vakavuuden mukaan;

– –”

Asian tausta

19. Komissio jätti Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta ja Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 8.12.2008 tekemällään päätöksellä 2008/960/EY (EUVL JO L 340, s. 99, jäljempänä riidanalainen päätös) yhteisörahoituksen ulkopuolelle Helleenien tasavallan osalta hedelmien ja vihannesten, puuvillan, naudanlihan, oliiviöljyn ja tilintarkastusten aloilla yhteensä 179 140 594,66 euron suuruisen määrän markkinointivuosilta 2002–2006.

20. Komission tekemien rahoituskorjausten perustelut esitettiin tiivistettyinä 11.9.2008 päivästyssä yhteenvetokertomuksessa AGRI-63130-00-2008, joka liittyy sen valvonnan tuloksiin, jota komissio suorittaa asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdan ja asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan nojalla sääntöjenmukaisuutta tarkastaessaan (jäljempänä yhteenvetokertomus).

21. Komissio on riidanalaisessa päätöksessä tehnyt seuraavat korjaukset:

– alalla ”hedelmät ja vihannekset – sitrushedelmien jalostus”: kaksi kiinteämääräistä 10 prosentin korjausta on tehty siitä syystä, että maksu on suoritettu sekkinä ja hallinnon ja että kirjanpidon valvonnassa on puutteita; korjauksen määrä markkinointivuodelta 2005 on 2 289 213 euroa ja markkinointivuodelta 2006 385 748 euroa

– puuvilla-alalla: kahden riitauttamatta jätetyn, tukikelpoisen tuotannon ylittymisen vuoksi tehdyn yksittäisen korjauksen, joista ensimmäisen määrä markkinointivuodelta 2003 on 4 870 264,97 euroa ja toisen määrä markkinointivuodelta 2004 2 143 945,63 euroa, lisäksi komissio on määrännyt kaksi 5 prosentin kiinteämääräistä korjausta, joista ensimmäisen määrä on markkinointivuodelta 2002 27 731 557,37 euroa ja toisen markkinointivuodelta 2003 32 655 464,17 euroa

– naudanlihapalkkioiden alalla komissio on soveltanut kiinteämääräisiä korjauksia, koska tunnistus- ja rekisteröintitietokannassa ja paikan päällä tehtävissä tarkastuksissa oli ollut puutteita; korjausten määrä markkinointivuodelta 2003 on 10 prosenttia, markkinointivuodelta 2004 5 ja 10 prosenttia, markkinointivuodelta 2005 10 prosenttia ja markkinointivuodelta 2006 5 ja 10 prosenttia, eli korjausten kokonaismäärä on 14 341 429,92 euroa

– oliiviöljyn tuotantotukien alalla komissio on tehnyt markkinointivuosilta 2003–2006 10 ja 15 prosentin kiinteämääräisiä korjauksia siitä syystä, että oliivipuiden, myllyjen ja satomäärien valvonnassa oli ollut toistuvia puutteita, eli korjausten kokonaismäärä on 83 641 370,78 euroa, ja

– tilintarkastuksen alalla komissio on määrännyt markkinointivuodelta 2005 yksittäisen 4 521 536,62 euron korjauksen siitä syystä, ettei maksumääräaikoja ollut noudatettu; lisäksi se on rahoitusta koskevien enimmäismäärien ylityksen perusteella määrännyt markkinointivuodelta 2004 yksittäisen 6 326 450,77 euron korjauksen ja markkinointivuodelta 2005 yksittäisen 233 613,43 euron korjauksen.

Menettely ja asianosaisten vaatimukset

22. Helleenien tasavalta nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 6.2.2009 jättämällään kannekirjelmällä.

23. Koska jaostojen kokoonpanoa muutettiin, asia annettiin 30.9.2010 viidennelle jaostolle. Uusi esittelevä tuomari nimettiin 15.2.2011, ja koska hän työskenteli toisessa jaostossa, asia annettiin kyseiselle jaostolle.

24. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto) päätti aloittaa suullisen käsittelyn ja esitti unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 artiklan mukaisena prosessinjohtotoimena kirjallisia kysymyksiä asianosaisille. Nämä vastasivat kysymyksiin asetetussa määräajassa. Asianosaisten lausumat ja heidän vastauksensa esitettyihin esittämiin kysymyksiin kuultiin 5.6.2012 pidetyssä istunnossa.

25. Helleenien tasavalta vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

– kumoaa riidanalaisen päätöksen tai muuttaa sitä sen kirjelmissä esitetyin tavoin

– velvoittaa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

26. Komissio vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

– hylkää kanteen

– velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudellinen arviointi

1. Kanteen laajuus

27. Helleenien tasavalta esittää kannekirjelmässään riidanalaisen päätöksen kumoamiseksi kaksitoista kanneperustetta. Kaksi ensimmäistä perustetta liittyy sitrushedelmien jalostuksen alaan. Kolmas peruste koskee puuvilla-alaa. Neljäs, viides ja kuudes peruste liittyvät naudanliha-alaan. Seitsemäs, kahdeksas ja yhdeksäs peruste liittyvät oliviiöljy-alaan ja kymmenes, yhdestoista ja kahdestoista peruste koskevat tilintarkastusalaa.

28. Helleenien tasavalta on istunnossa ilmoittanut luopuvansa neljännestä ja seitsemännestä perusteesta, joissa väitettiin, ettei komissio ollut ajallisesti toimivaltainen ja että oikeusvarmuuden periaatetta oli loukattu, koska naudanliha- ja oliiviöljyalaa koskevat menettelyt kestivät liian kauan.

29. Lisäksi se on luopunut viidennestä ja kahdeksannesta perusteesta, joiden mukaan asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdassa säädettyä 24 kuukauden määräaikaa ei ollut noudatettu naudanliha- ja oliiviöljyalojen osalta.

30. Tilintarkastusalan osalta se on luopunut kahdennestatoista perusteesta, joka koskee tutkintaa nro FA/2006/137/GR ja joka nojautuu perustelujen puuttumiseen. Kymmenennen perusteen, joka liittyy tutkintaan nro FA/2005/70/GR ja joka koskee ensinnäkin epäsuotuisiin alueisiin ja toiseksi viinitilojen rakenneuudistukseen sekä tuotantosuunnan muuttamiseen liittyviä korjauksia ja kolmanneksi naudanliha-alan lisämaksuja, se on ilmoittanut pysyttävänsä ainoastaan epäsuotuisten alueiden osalta.

31. Se on lopuksi ilmoittanut luopuvansa riidanalaisen päätöksen muuttamista koskevasta vaatimuksestaan.

32. Nämä seikat on merkitty istuntopöytäkirjaan.

2. Ensimmäinen ja toinen kanneperuste, jotka koskevat alalla ”hedelmät ja vihannekset – sitrushedelmien jalostus” tehtyjä korjauksia

Yhteisön lainsäädäntö

33. Tiettyjen sitrushedelmien tuottajien tukijärjestelmästä 28.10.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2202/96 (EYVL L 297, s. 49) otettiin käyttöön tuottajille myönnettävää rahoitustukea koskeva järjestelmä, joka perustuu hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 28.10.1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/1996 (EYVL L 297, s. 1) mukaisesti hyväksyttyjen tai esihyväksyttyjen tuottajajärjestöjen ja jalostajien tai näiden laillisesti perustettujen yhdistysten tai liittojen välisiin sopimuksiin.

34. Asetuksen (EY) N:o 2202/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 1.12.2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2111/2003 (EUVL L 317, s. 5) 7 artiklan 1 kohdan f alakohdassa säädetään, että sopimuksissa on mainittava erityisesti raaka-aineista tuottajaorganisaatiolle maksettava hinta, joka voi vaihdella lajikkeen ja/tai laadun ja/tai toimituskauden mukaan ja joka on maksettava pankki- tai postisiirtona.

35. Asetuksen N:o 2111/2003 24 artiklan 1 kohdan d alakohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet asetuksen 25 ja 26 artiklassa säädettyjen, tuottajaorganisaatioita ja jalostajia koskevien rekisterien ja sen varmentamiseksi, että rekisterit vastaavat tuottajaorganisaatioilta ja jalostajilta kansallisessa lainsäädännössä edellytettyä kirjanpitoa.

36. Asetuksen N:o 2111/2003 tarkastuksia koskevassa 27 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Kullekin makeita appelsiineja, mandariineja, klementiinejä, satsumia, sitruunoita, greippejä ja pomeloita toimittavalle tuottajaorganisaatiolle on tehtävä seuraavat tarkastukset kunkin tuotteen ja markkinointivuoden osalta:

– –

b) hallinnolliset ja kirjanpidon tarkastukset vähintään

i) 5 prosentille sopimusten alaisista tuottajista erityisesti sen varmistamiseksi tuottajakohtaisesti, että pinta-alat, kokonaissato, tuottajaorganisaatiolle toimitettu määrä ja jalostettavaksi toimitettu määrä vastaavat 23 artiklassa säädettyjä tukia ja saatuja maksuja;

– –

c) hallinnollisia ja kirjanpidon tarkastuksia sen varmistamiseksi, että 15 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tuottajien tuottajaorganisaatioille toimittamat kokonaismäärät, jalostettavaksi toimitetut kokonaismäärät, kaikki 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut toimitustodistukset ja tukihakemuksiin merkityt kokonaismäärät vastaavat 23 artiklan mukaisesti maksettuja tukia ja jalostajalta saatuja maksuja;

2. Makeiden appelsiinien, mandariinien, klementiinien, satsumien, sitruunoiden, greippien ja pomeloiden jalostajille on tehtävä seuraavat tarkastukset kunkin laitoksen, tuotteen ja markkinointivuoden osalta:

a) hallinnolliset ja kirjanpidon tarkastukset vähintään

i) 5 prosentille kunkin sopimuksen (lyhytaikaisen tai monivuotisen) mukaisesti saaduista eristä sen varmistamiseksi, että kyseiset erät sisältyvät sopimukseen ja 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin toimitustodistuksiin; tarkastuksissa on varmistettava myös käytettyä kuljetusvälinettä koskevat tunnistetiedot ja liitteessä I säädettyjen vähimmäisvaatimusten noudattaminen;

– –

c) hallinnollinen ja kirjanpidon tarkastus lähetettyjen ja vastaanotettujen laskujen ja kirjanpitotietojen perusteella sen varmistamiseksi, että vastaanotetuista raaka-aineista saatujen ja ostettujen ja toisaalta myytyjen lopputuotteiden määrät vastaavat toisiaan;

– –”

37. Komission asiakirjan nro 17933/2000 liitteessä 16 määritellään olennainen valvonta ja lisävalvonta sitrushedelmien alalla. Kyseisessä liitteessä määritellään etenkin kuusi olennaista valvontaa, joihin kuuluvat muun muassa sen tarkastaminen, että rekistereitä pidetään asianmukaisesti ja että ne ovat yhtäpitäviä kansallisen lainsäädännön mukaisten, tuottajaorganisaatioita ja jalostajia koskevien kirjanpitosäännösten kanssa.

Yhteenvetokertomus

38. Komission yksiköt tekivät 3.–7.4.2006 Kreikassa tutkintaan FV/2006/315/GR liittyviä tarkastuksia. Kirjeenvaihdon jälkeen komission ja Kreikan viranomaisten välillä pidettiin 27.2.2007 kahdenvälinen kokous. Komissio ilmoitti 10.1.2008 päivätyllä kirjeellä Kreikan viranomaisille vaatimuksensa. Sovitteluelimen annettua 19.6.2008 lausuntonsa komissio ilmoitti lopullisen kantansa 21.8.2008 päivätyllä kirjeellä.

39. Yhteenvetokertomuksen mukaan asetuksen N:o 2111/2003 27 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohdassa ja 1 kohdan c alakohdassa sekä 27 artiklan 2 kohdan a alakohdan i alakohdassa ja 2 kohdan c alakohdassa säädetyissä hallinnollisissa ja kirjanpitoon kohdistuneissa tarkastuksissa oli ilmennyt tiettyjä heikkouksia. Yhteenvetokertomuksessa todetaan lisäksi, että saman asetuksen 24 artiklan 1 kohdan d alakohdassa säädettyjä tarkastuksia ei ainakaan yhdessä tapauksessa ollut tehty yhteisön lainsäädännön mukaisesti. Lisäksi siinä todetaan, että usein näihin tarkastuksiin liittyvät tositteet puuttuivat. Nämä puutteet olivat johtuneet pääasiallisesti siitä, ettei selviä ohjeita ollut ja että asianomaisten tarkastajien kirjanpidolliset tiedot olivat vähäisiä. Komission yksiköt katsoivat, että kyseiset heikkoudet liittyivät valvontajärjestelmän olennaisiin puoliin ja että tarkastusten tekemättä jättämisestä tai niissä olleista puutteista aiheutui EMOTR:lle huomattava riski. Komissio totesi, että samankaltaisia puutteita oli todettu muun muassa eräässä vuonna 2003 tehdyssä, sitrushedelmien jalostusta koskeneessa tutkimuksessa.

40. Komission yksikköjen toteamuksista ilmenee lisäksi, että yksi jalostajan tuottajaorganisaatiolle suorittama maksu oli tehty sekillä, vaikka tämän tyyppiset maksut on maksettava pankki- tai postisiirtolla, ja että komissio oli jo aikaisemmin huomauttanut tästä. Yhteenvetokertomuksesta ilmenee myös, etteivät tarkastuksia suorittaneet tarkastajat olleet olleet selvillä tätä alaa koskevista yhteisön ja kansallisista vaatimuksista.

41. Komissio katsoi, etteivät olennaisten tarkastusten lukumäärä ja perusteellisuus olleet sovellettavien asetusten mukaisia asiakirjassa nro VI/5330/97 määriteltyjen suuntaviivojen mukaisesti ja että kyseinen puute uusiutui. Se totesi, että aiempi korjaus oli 5 prosenttia, ja se sovelsi käsiteltävässä tapauksessa 10 prosentin kiinteämääräistä korjauskerrointa markkinointivuosilta 2005 ja 2006 kyseisen ajanjakson alkaessa 30.8.2004 ja jatkuessa käsittäen koko markkinointivuoden 2004/2005.

Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta

42. Helleenien tasavalta esittämä ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että asiakirjoissa nro VI/5330/97 ja nro 17933/2000 määriteltyjä komission suuntaviivoja on tulkittu ja sovellettu väärin, ja sen toisen kanneperusteen mukaan tosiseikkoja on sovellettu väärin ja korjaukset ovat suhteettomia.

Ensimmäinen peruste, jonka mukaan asiakirjoissa nro VI/5330/97 ja nro 17933/2000 määriteltyjä komission suuntaviivoja on tulkittu ja sovellettu väärin

43. Helleenien tasavalta väittää aluksi, että olennaiset tarkastukset oli suoritettu. Sen mukaan todetuista heikkouksista ainoastaan heikkoudet tositeaineistojen asianmukaisessa hoidossa ja siinä, olivatko ne kirjanpitotarkastusten mukaisia, olivat olennaista valvontaa. Korjauksen ei siis olisi pitänyt ylittää 2 prosenttia.

44. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että komissio on käsiteltävässä asiassa soveltanut kyseisiä rahoituskorjauksia muun muassa siitä syystä, että asetuksen N:o 2111/2003 24 ja 27 artiklassa säädetyissä hallinnollisissa ja kirjanpidon tarkastuksissa oli ollut puutteita.

45. Yhteenvetokertomuksesta ilmenee ensinnäkin, että nämä puutteet koskevat muun muassa asetuksen N:o 2111/2003 24 artiklan 1 kohdan d alakohdan, joka koskee tuottajaorganisaatioita ja jalostajia koskevien rekisterien pitämistä ja niiden vastaavuutta kansallisessa lainsäädännössä edellytetyn kirjanpidon kanssa, mukaisia varmennuksia. On syytä todeta, että tämän tyyppinen tarkastus määritellään olennaiseksi valvonnaksi asiakirjan nro 17933/2000 liitteessä 16, mitä Helleenien tasavalta ei myöskään ole kiistänyt.

46. Kiinteämääräisistä korjauksista oli toiseksi määrätty myös sen vuoksi, että asetuksen N:o 2111/2003 27 artiklassa määrätyissä hallinnollisissa ja kirjanpidon tarkastuksissa oli ollut puutteita. Nämä tarkastukset ovat nekin olennaista valvontaa. Niillä pyritään nimittäin varmentamaan, että jalostettavaksi toimitetut tuotemäärät vastaavat maksettuja tukia, ja varmentamaan lähetettyjen ja vastaanotettujen laskujen ja kirjanpitotietojen perusteella, että vastaanotetuista raaka-aineista saatujen ja ostettujen ja toisaalta myytyjen lopputuotteiden määrät vastaavat toisiaan. Ne ovat siis tarkastuksia, jotka vaaditaan, jotta vastaavuustekijät voitaisiin aineellisesti tutkia.

47. Asiakirjan nro VI/5330/97 liitteen 2 ja asiakirjan nro 17933/2000 liitteen 16 valossa komissio on aivan oikein katsonut, että käsiteltävässä asiassa todetut heikkoudet koskivat olennaista valvontaa.

48. Sovelletusta korjauskertoimesta komissio on todennut, että olennaisessa valvonnassa todettuja heikkouksia oli aiemmin korjattu 5 prosentilla, ja koska nämä heikkoudet olivat olleet toistuvia, kiinteämääräiseksi korjauskertoimeksi määrättiin 10 prosenttia.

49. Tästä on syytä asiakirjassa nro VI/5330/97 määriteltyjen suuntaviivojen valossa muistuttaa, että jollei yhteisölle aiheutuneita tappioita ole mahdollista arvioida täsmällisesti, komissio voi k äyttää kiinteämääräistä korjausta (asia C-418/06 P, Belgia v. komissio, tuomio 24.4.2008, Kok., s. I-3047, 136 kohta).

50. Asiakirjassa nro VI/5330/97 määrätään kiinteämääräisestä korjauskertoimesta, joka on 5 prosenttia menoista, kun kaikki olennaiset valvontatoimenpiteet on toteutettu, mutta kun niitä ei ole sovellettu lukumäärän, toistuvuuden tai perusteellisuuden osalta asetuksissa edellytetyllä tavalla jolloin siis on mahdollista todeta kohtuullisella varmuudella, että niiden perusteella ei saada riittävää varmuutta hakemusten sääntöjenmukaisuudesta ja että EMOTR:oon kohdistunut tappioriski on ollut merkittävä (ks. edellä 14 ja 16 kohta).

51. Näin on hyvinkin käsiteltävänä olevassa asiassa, koska kyse on heikkouksista, jotka on todettu olennaisilla valvontatoimenpiteillä, joita ei ole perustellisuuden osalta toteutettu asetuksissa edellytetyllä tavalla ja koska kyse ei ole pelkästään lisävalvonnan laiminlyönnistä.

52. Helleenien tasavalta on siis väärässä väittäessään, että käsiteltävässä asiassa olisi pitänyt soveltaa 2 prosentin korjauskerrointa. Väitettä, jonka mukaan asiakirjoissa nro VI/5330/97 ja nro 17933/2000 määriteltyjä komission suuntaviivoja on tulkittu ja sovellettu väärin, ei siis voida tältä osin hyväksyä.

53. Toiseksi Helleenien tasavalta väittää, ettei korjauskertoimen kaksinkertaistamiselle ole oikeudellista perustaa, ja se kiistää todettujen puutteiden uusiutuneen.

54. Helleenien tasavalta väittää ensinnäkin, ettei missään säädöstekstissä säädetä ”uusimisen” käsitteestä, josta määrätään ensimmäistä kertaa asiakirjassa AGRI/60637/2006, jota ei voida soveltaa markkinointivuosiin 2005/2006.

55. Tätä väitettä ei voida hyväksyä. .

56. On nimittäin muistutettava, että asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdassa ja asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan 2 kohdassa (ks. edellä 3 ja 6 kohta) säädetään, että komission on otettava huomioon todetun sääntöjenvastaisuuden merkittävyys, kun se arvioi rahoituksen ulkopuolelle jätettävien menojen määrää.

57. Kyseisten sääntöjenvastaisuuksien uusiutumista voidaan tässä yhteydessä pitää sellaisena raskauttavana seikkana, jolla rahoituskorjauksen korottamista voidaan perustella. Kyseistä korottamista voidaan tässä suhteessa pitää korjauksen kokonaismäärän, josta Helleenien tasavallan on vastattava, vahvistamiseen kuuluvana toimena (ks. vastaavasti asia C-54/95, Saksa v. komissio, tuomio 21.1.1999, Kok., s. I-35, 13 kohta).

58. Väite, jonka mukaan todettujen puutteiden uusiutumisen huomioon ottamisella ei ollut asianmukaista oikeudellista perustaa sovellettavissa säännöksissä, on näin ollen syytä hylätä.

59. Säännöt, jotka komissio on antanut suuntaviivoissa eli asiakirjoissa nro VI/5330/97, nro AGRI/61495/2002 ja nro AGRI/60637/2006, ovat kaiken lisäksi omiaan tiukentamaan todettujen sääntöjenvastaisuuksien uusiutumisen toteamisesta aiheutuvia seurauksia.

60. Helleenien tasavallan toteamus, jonka mukaan ”uusimisesta” olisi raskauttavana olosuhteena määrätty ensimmäistä kertaa asiakirjassa nro AGRI/60637/2006, on virheellinen. Asiakirjan nro VI/5330/97 liitteessä 2 nimittäin määrätään yhtäältä, että ”valvonnan parantamisen laiminlyönti on vakavampaa silloin kun komissio on jo ilmoittanut jäsenvaltiolle parannuksista, joita se pitää ensiarvoisen tärkeinä yhteisön varojen suojelemiseksi petoksilta ja sääntöjenvastaisuuksilta”. Toisaalta asiakirja AGRI/61495/2002, johon Helleenien tasavalta vetoaa kannekirjelmässään, koskee komission menettelyä, kun se EMOTR:n tukiosaston tilejä tarkastaessaan ja hyväksyessään käsittelee valvontajärjestelmien uusiutuvaan riittämättömyyteen liittyviä tapauksia, ja sillä täsmennetään asiakirjassa nro VI/5330/97 määrättyä uusimisperiaatetta. Siinä määrätään pääasiallisesti, että jos samat puutteet jatkuvat, aikaisemman korjauksen yhteydessä sovelletun kiinteämääräisen korjauskertoimen korottaminen on mahdollista, ja että jos aikaisempi korjaus on ollut 5 prosenttia, asianomaisen uuden ajanjakson osalta voidaan soveltaa 10 prosentin suuruista kerrointa (ks. edellä 18 kohta).

61. Väite, jonka mukaan korjauskertoimen korottamiselle todettujen sääntöjenvastaisuuksien uusiutuessa ei ole oikeudellista perustaa, on näin ollen hylättävä.

62. Helleenien tasavalta väittää toiseksi, että jotta puutteellisuuden voitaisiin katsoa uusiutuneen, on todettava samat puutteellisuudet kuin aikaisemminkin. Sen mukaan näin ei ole käsiteltävässä asiassa, koska koko järjestelmä on parantunut ja koska korjausta ei voida korottaa, jos jotkin sen syistä ovat kadonneet.

63. Tästä on syytä todeta, että katsoessaan todettujen puutteellisuuksien uusiutuneen komissio on viitannut muun muassa tutkintaan FV/302/2003, joka koski sitrushedelmien jalostusjärjestelmää (kannekirjelmän liite 4), josta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin antoi tuomion 11.6.2009 (asia T-33/07, Kreikka v. komissio, 56–58 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Tutkinnassa FV/302/2003 todettiin puutteita muun muassa hallinnon ja kirjanpidon tarkastuksissa, etenkin siltä osin kuin kyse oli tuottajaorganisaatioiden ja jalostajien rekisteritietojen yhdenmukaisuuden tarkastuksista ja kansallisessa lainsäädännössä edellytetystä kirjanpidollisesta seurannasta, siitä syystä, ettei muun muassa Opekepe (ohjaus- ja tukirahastosta maksettavan yhteisön tuen maksamisesta ja valvonnasta vastaava Kreikan viranomainen) ollut antanut ohjeita alueellisille hallintoyksiköille (nomos) ja että tarkastuksia suorittavalta henkilöstöltä puuttui kokemusta (ks. komission 4.3.2003 päivätty asiakirja, joka koskee tutkinnasta FV/302/2003 tehtyjä päätelmiä, varsinkin 8 kohta, ja em. asia Kreikka v. komissio, tuomion 58 kohta).

64. Nämä tutkinnassa FV/302/2003 todetut puutteet ovat samankaltaisia käsiteltävässä asiassa todettujen puutteiden kanssa, kuten yhteenvetokertomuksesta ilmenee (ks. edellä 39 kohta) ja kuten sovitteluelin on todennut.

65. Kuten komission yksiköt ovat todenneet, hallinnollisissa ja kirjanpidon tarkastuksissa havaitut puutteet liittyivät valvontajärjestelmän olennaisiin puoliin ja valvontajärjestelmän noudattamatta jättämisestä tai sen puutteellisesta noudattamisesta aiheutui EMOTR:lle huomattava riski (ks. edellä 39 kohta). Nämä puutteet olivat siis määrääviä korotetun korjauskertoimen soveltamisen kannalta katsoen (ks. vastaavasti asia T-352/05, Kreikka v. komissio, tuomio 28.9.2011, 327 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

66. Tästä seuraa, että kyseiset puutteet ovat samankaltaisia, ne koskevat samaa alaa (sitrushedelmät), ovat luettavissa saman jäsenvaltion syyksi ja niitä on pidetty määräävinä korotetun korjauskertoimen soveltamisen kannalta katsoen. Komissio ei siis ole tehnyt virhettä todetessaan, että nämä laiminlyönnit olivat uusiutuneet.

67. Helleenien tasavallan perustelusta, joka nojautuu tomaattien jalostusta koskevaan tukijärjestelmään liittyvään tutkintaan FV/2004/312 ja jolla puutteiden uusiutuminen kiistetään, on todettava, että kuten komissio korostaa ja kuten yhteenvetokertomuksesta, jossa esitetään tiivistetysti komission kanta ennen sovittelumenettelyä, ilmenee, kyseisen uusiutumisen perustana eivät ole kyseisen tutkinnan vaan sitrushedelmien jalostusta koskevan tutkinnan FV/302/2003 tulokset.

68. Helleenien tasavallan perustelu, jonka mukaan puutteet eivät olleet toistuneet, on näin ollen hylättävä.

69. Perustelu, jonka mukaan tehdyt parannukset estäisivät uusiutumisen toteamisen, on sekin hylättävä. Helleenien tasavalta vetoaa nimittäin yleisesti siihen, että järjestelmää on parannettu osoittamatta kuitenkaan, että kyseiset parannukset olisivat koskeneet juuri käsiteltävässä asiassa kyseessä olevia puutteita. Se siteeraa lisäksi komission yksiköiden tässä asiassa merkityksettömässä tomaattien jalostamista koskeneessa tutkinnassa FV/2004/312 esittämiä päätelmiä (ks. edellä 67 kohta).

70. Väite, jonka mukaan rahoituskorjauksia ei nyt esillä olevassa asiassa saatu korottaa, on näin ollen hylättävä.

71. Kolmanneksi Helleenien tasavalta väittää, ettei korjausta saada korottaa automaattisesti ja että se on perusteltava, mitä käsiteltävässä asiassa ei ollut tehty.

72. Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa kyseisen väitteen tutkittavaksi ottamisesta, että tämä väite on esitetty kannekirjelmän 18 kohdassa, joten se voidaan ottaa tutkittavaksi toisin kuin komissio vastineessaan väittää.

73. Kyseisen väitteen perusteltavuudesta on syytä muistuttaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan erityisesti tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen valmistelun yhteydessä päätöksen perusteluja on pidettävä riittävinä, kun se jäsenvaltio, jolle päätös on osoitettu, on osallistunut kiinteästi päätöksen valmisteluun ja näin ollen tuntee ne syyt, joiden vuoksi komissio ei ole katsonut riidanalaisen summan kuuluvan EMOTR:n vastattavaksi (ks. mm. Asia C-263/98, Belgia v. komissio, tuomio 20.9.2001, Kok., s. I-6063, 98 kohta; asia C-332/01, Kreikka v. komissio, tuomio 9.9.2004, Kok., s. I-7699, 67 kohta; asia T-55/07, Alankomaat v. komissio, tuomio 30.9.2009, 125 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

74. Käsiteltävässä asiassa asiakirja-aineistosta ilmenee, että Helleenien tasavalta on osallistunut kiinteästi riidanalaisen päätöksen valmisteluun ja että kyseistä puutteiden uusiutumiseen liittyvää kysymystä on käsitelty sovittelumenettelyn aikana ja muun muassa komission 10.1.2008 päivätyssä kirjeessä, 4.4.2007 pidetyn kokouksen pöytäkirjassa, sovitteluelimen lausunnossa ja yhteenvetokertomuksesta. Asiakirja-aineistosta ilmenee näin, että Helleenien tasavalta tunsi ne seikat, jotka olivat olleet korotuksen syynä ja ennen kaikkea korjausten kohteina olleet sääntöjenvastaisuudet, aikaisempaa rahoituskorjausta koskevan päätöksen, aikaisemman korjauskertoimen ja sovelletun korotuksen sekä EMOTR:lle aiheutetun huomattavan taloudellisen riskin.

75. Väite, jonka mukaan korjausten korottamista ei ole perusteltu, ja näin ollen siis koko ensimmäinen kanneperuste, on hylättävä.

Toinen kanneperuste, jonka mukaan tosiseikkoja on arvioitu väärin ja määrätyt korjaukset ovat suhteettomia

76. Helleenien tasavalta väittää ensiksi, että asetuksen N:o 2111/2003 24 ja 27 artiklassa säädetyissä hallinnollisissa ja kirjanpidon tarkastuksissa sovelletut tasot ylittivät säännöksissä määrätyt tasot, vaikkei niiden jäljiettävyyttä ollut osoitettu.

77. Unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa, että EMOTR:sta rahoitetaan vain maatalouden yhteiseen markkinajärjestelyyn liittyviä, yhteisön säännösten mukaisesti toteutettuja interventioita (asia C-278/98, Alankomaat v. komissio, tuomio 6.3.2001, Kok., s. I-1501, 38 kohta; asia C-300/02, Kreikka v. komissio, tuomio 24.2.2005, Kok., s. I-1341, 32 kohta; asia T-266/04, Espanja v. komissio, tuomio 14.2.2008, 97 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

78. Tilien tarkastamisen ja hyväksymisen alaan liittyvistä todistustaakkasäännöistä on muistutettava, ettei komission tarvitse maatalouden yhteistä markkinajärjestelyä koskevien sääntöjen rikkomisen osoittamiseksi näyttää tyhjentävästi toteen jäsenvaltioiden viranomaisten suorittamien tarkastusten riittämättömyyttä tai niiden esittämien lukujen sääntöjenvastaisuutta, vaan sen on esitettävä näyttö vakavasta ja perustellusta epäilyksestä kyseisten tarkastusten tai lukujen suhteen. Tämä komission näyttövaatimuksen keventäminen johtuu siitä, että jäsenvaltio pystyy parhaiten keräämään ja tarkistamaan EMOTR:n tilien tarkastamiseksi ja hyväksymiseksi tarvittavat tiedot ja sen on siten esitettävä yksityiskohtaisempi ja täydellisempi näyttö näiden tarkastusten tai lukujen todenperäisyydestä ja tarvittaessa komission väitteiden paikkansapitämättömyydestä (ks. asia C-247/98, Kreikka v. komissio, tuomio 11.1.2001, Kok. 2001, s. I-1, 7–9 kohta; asia C 278/98, Alankomaat v. komissio, tuomio 6.3.2001, Kok. 2001, s. I 1501, 39–41 kohta ja asia C-329/00, Espanja v. komissio, tuomio 19.6.2003, Kok. 2003, s. I-6103, 68 kohta).

79. Nyt esillä olevassa asiassa asiakirja-aineistosta ja etenkin kahdenvälisen kokouksen pöytäkirjasta ilmenee, ettei siinä todettuja hallinnollisten ja kirjanpidon tarkastusten puutteita ole riitautettu Helleenien tasavallan perusteluja tukevalla asiakirjanäytöllä.

80. Myös sovitteluelimen lausunnosta ilmenee, että Helleenien tasavallan esittämät selitykset, joiden mukaan tarkastukset oli tehty mutta ne oli huonosti dokumentoitu, ei ole tuettu konkreettisilla todisteilla. Helleenien tasavalta itsekin myöntää, ettei tarkastusten jäljitettävyyttä voida välittömästi havaita. Se myöntää myös, että kirjanpidon tarkastuksia koskevassa tutkintavelvoitteessa oli puutteita.

81. Helleenien tasavalta korostaa antaneensa uusia ohjeita vuonna 2006 todettujen puutteiden korjaamiseksi.

82. On kuitenkin riittävää todeta, ettei tällaisella perustelulla voida korjata käsiteltävässä asiassa kyseessä olevilta aikaisemmilta markkinointivuosilta todettua tarkastusten riittämättömyyttä.

83. Näin ollen ei ole näytetty, että komission toteamukset, jotka koskivat hallinnollisissa ja kirjanpidon tarkastuksissa ilmenneitä puutteita, olisivat virheellisiä ja etteivät korjaukset tässä suhteessa olisi olleet perusteltavissa.

84. Toiseksi Helleenien tasavalta väittää, että sekillä maksaminen oli yksittäinen tapaus ja että 10 prosentin suuruinen kiinteämääräinen korjaus on suhteeton.

85. Kun hallinnollisissa ja kirjanpidon tarkastuksissa tehdyt toteamukset, jotka edellä on tutkittu, otetaan huomioon, on riittävää todeta, ettei se, että maksu todettiin maksetun sekillä, ole ainoa perusta käsiteltävässä asiassa tehdyille korjauksille.

86. Helleenien tasavallan perustelut, joilla pyritään osoittamaan, että sekillä maksetun maksun vuoksi määrätty korjaus on suhteeton, on näin ollen hylättävä.

87. Toinen kanneperuste on siis hylättävä kokonaisuudessaan.

88. Kaikesta edellä olevasta seuraa, ettei Helleenien tasavalta ole esittänyt yhtään sellaista perustelua, joka saattaisi kyseenalaiseksi riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä määrätään 10 prosentin kiinteämääräiset korjaukset sitrushedelmien jalostuksen alalla.

3. Kolmas kanneperuste, joka koskee puuvilla-alalla sovellettuja korjauksia

Yhteisön lainsäädäntö

89. Puuvillan tuotantotukea säännellään muun muassa puuvillan tuotantotuesta 22.5.2001 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1051/2001 (EYVL L 148, s. 3), jolla on kumottu puuvillan tukijärjestelmän yleisistä säännöistä ja asetuksen (ETY) N:o 2169/81 kumoamisesta 29.6.1995 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1554/95 (EYVL L 148, s. 48). Asetus N:o 1051/2001 tuli sen 23 artiklan mukaisesti voimaan sinä päivänä, jolloin se julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä eli 1.6.2001, ja sitä sovelletaan 1.9.2001 lähtien.

90. Asetuksen N:o 1051/2001 1 artiklan 3 kohdan mukaan markkinointivuosi alkaa 1 päivänä syyskuuta ja päättyy 31 päivänä elokuuta.

91. Asetuksen N:o 1051/2001 11 artiklan d kohdassa ja 12 artiklan 1 kohdan d alakohdassa säädetään, että siemeniä poistavien yritysten on voidakseen saada tukea todistettava, että sopimuksen täytäntöön panemiseksi toimitetusta puuvillasta tehdään 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu pinta-alailmoitus.

92. Asetuksen N:o 1051/2001 16 artiklan 2 kohdassa säädetään, että tuottajajäsenvaltioiden on otettava käyttöön kylvettyjen viljelyalojen ilmoitusjärjestelmä erityisesti tukihakemusten kohteena olevan puuvillan alkuperän paikkansapitävyyden varmistamiseksi.

93. Ympäristötavoitteiden huomioon ottamiseksi jäsenvaltioiden on määriteltävä asianmukaisiksi katsomansa ympäristötoimenpiteet puuvillan viljelyyn käytettävän maatalousmaan osalta ja pantava ne täytäntöön (asetuksen N:o 1051/2001 13 perustelukappale). Asetuksen N:o 1051/2001 17 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Jäsenvaltioiden on määriteltävä puuvilla-alan osalta

– ympäristön parannustoimet ja erityisesti viljelymenetelmät, joilla voidaan vähentää ympäristölle haitallisia vaikutuksia,

– tutkimusohjelmat ympäristöystävällisempien viljelymenetelmien kehittämiseksi,

– keinot näiden tutkimusten tulosten ja kyseisistä menetelmistä saatavan hyödyn levittämiseksi tuottajien keskuuteen.

2. Jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaisina pitämänsä ympäristötoimenpiteet puuvillan tuotantoon käytettävän maatalousmaan erityistilanteen perusteella. Lisäksi jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet muistuttaakseen tuottajille ympäristölainsäädännön noudattamisen tärkeydestä.

3. Jäsenvaltioiden on tarvittaessa rajoitettava puuvillan, josta siemeniä ei ole poistettu, tuotantotukeen oikeutettuja pinta-aloja puolueettomin perustein, jotka koskevat

– maatalouden taloudellista tilannetta niillä alueilla, joille puuvillan tuotanto on tärkeää,

– kyseisten pinta-alojen maaperän lämpötilaa ja kosteutta,

– keinokasteluvesien hoitoa,

– ympäristön parantamiseen soveltuvaa viljelykiertoa ja viljelytekniikoita.

4. Kreikan tasavallan ja Espanjan kuningaskunnan on toimitettava komissiolle 31 päivään joulukuuta 2004 mennessä kertomus puuvilla-alan ympäristötilanteesta sekä 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti toteutettujen kansallisten toimenpiteiden vaikutuksista.”

94. Yksityiskohtaisista säännöistä puuvillan tukijärjestelmän soveltamisesta 3.5.1989 annettu komission asetus (ETY) N:o 1201/89 (EYVL L 123, s. 23) on kumottu puuvillan tukijärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 2.8.2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1591/2001 (EYVL L 210, s. 10), jota sen 19 artiklan mukaisesti sovelletaan 1.9.2001 lähtien.

95. Asetuksen N:o 1591/2001 9 artiklan 1 kohdassa, joka liittyy kylvettyjä aloja koskevaan ilmoitukseen, säädetään seuraavaa:

”Yhteisön puuvillantuottajien on jätettävä puuvillalle kylvettyjä aloja koskevana ilmoituksena ennen jäsenvaltion vahvistamaa määräpäivää yhdennetyssä hallinto- ja valvontajärjestelmässä säädetty pinta-alatukihakemus. Asianomaiset viljelylohkot on tunnistettava yhdennetyssä hallinto- ja valvontajärjestelmässä säädetyn viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän mukaisesti. Tuottajan on tarvittaessa jätettävä jäsenvaltion vahvistamana päivänä ja viimeistään asianomaista markkinointivuotta edeltävänä 31 päivänä toukokuuta oikaistu ilmoitus niiden pinta-alojen huomioon ottamiseksi, jotka on tosiasiallisesti kylvetty.”

96. Asetuksen N:o 1591/2001 17 artiklassa säädetään, että markkinointivuoden 2001/2002 osalta ennen 1.9.2001 jätettyjä asetuksen N:o 1201/89 8 artiklassa tarkoitettuja pinta-alailmoituksia pidetään asetuksen N:o 1591/2001 9 artiklassa tarkoitettuja pinta-alailmoituksia vastaavina.

97. Asetuksen N:o 1591/2001 tarkastuksiin liittyvän 13 artiklan 1.9.2001 ja 23.8.2002 välisenä aikana sovellettavana olleessa versiossa säädetään seuraavaa:

”1. Jäsenvaltion tähän tarkoitukseen nimeämän elimen on tarkistettava:

a) pitävätkö puuvillan viljelyalailmoitukset paikkansa, tekemällä paikalla suoritettavia tarkastuksia vähintään 5 prosentille ilmoituksia;

– –

f) vastaavatko sopimuksissa ilmoitetut viljelylohkot tuottajien puuvillan pinta-alailmoituksissa ilmoittamia viljelylohkoja, tekemällä ristiintarkastuksia.

2. Jos 9 artiklassa tarkoitetussa pinta-alailmoituksessa todetaan väärinkäytöksiä, tuki myönnetään kaikki muut edellytykset täyttävälle puuvillamäärälle, jollei 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen seuraamusten soveltamisesta muuta johdu.

3. Jos valvontajärjestelmään osallistuu useita elimiä, jäsenvaltion on luotava elinten yhteensovittamisjärjestelmä.”

98. Asetuksen N:o 1591/2001 muuttamisesta 19.8.2002 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1486/2002 (EYVL L 223, s. 3), jota sovelletaan 23.8.2002 lähtien, on korvattu ensin mainitun asetuksen 13 artiklan 1 kohdan a alakohta seuraavasti:

”pitävätkö puuvillan viljelyalailmoitukset paikkansa tarkastamalla paikalla vähintään 5 prosenttia ilmoituksista; tarkastukset tehdään viimeistään 15 päivänä marraskuuta kyseisenä markkinointivuonna”.

Yhteenvetokertomus

99. Komission yksiköt tekivät 31.3.–4.4.2003 ja 20.10.–24.10.2003 välisinä aikoina Kreikassa tarkastuksia, joiden viitenumerot olivat OT/2003/01/GR ja OT/2003/03/GR ja jotka koskivat puuvillan tuotantotukia markkinointivuosille 2001/2002 ja 2002/2003. Kirjeenvaihdon jälkeen komission ja Kreikan viranomaisten välillä pidettiin 8.12.2005 kahdenvälinen kokous. Komissio ilmoitti 3.7.2007 päivätyllä kirjeellä päätelmänsä Kreikan viranomaisille. Saatuaan sovitteluelimen 21.1.2008 päivätyn lausunnon komissio ilmoitti lopullisen kantansa 6.8.2008 päivätyllä kirjeellä.

100. Komission yksiköt selvittivät yhteenvetokertomuksessa tiivistetysti tukikelpoisen tuottannon ylittämiseen liittyvien toteamusten lisäksi tarkastusten puutteellisuutta.

101. Komission yksiköt totesivat ensinnäkin yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä (jäljempänä yhdennetty järjestelmä), että vaikka puuvillalle kylvettyjä aloja koskevat ilmoitukset sisältyivät yhdennetyn järjestelmän viljelyalailmoitukseen, näiden kahden järjestelmän yhteensoveltuvuutta ei ollut riittävästi varmistettu, kuten markkinointivuosien 1997/98–2000/2001 osalta jo oli todettu. Erityisesti

– eri asiakirjojen (viljelijöiden ja kylväjien väliset sopimukset, yhdennetyn järjestelmän viljelyalailmoitukset), välillä oli todettu epäjohdonmukaisuuksia, joita Kreikan viranomaiset eivät selvästikään olleet havainneet ja jotka kyseenalaistivat ristiintarkastusten tehokkuuden ja näin ollen niiden tietojen luotettavuuden, joita kylväjät olivat käyttäneet tarkistaakseen, että toimitetusta puuvillasta oli tehty viljelyalailmoitukset

– yhdennetyn järjestelmän tietokannasta vastaavien yksikköjen ja puuvillan tuotantotuesta vastaavien yksikköjen välistä yhteydenpitoa pidettiin erittäin riittämättömänä; Opekepen yksikköjen käytettävissä olivat nimittäin vain viljelyalailmoituksissa ilmoitetut puuvillaa koskevat tiedot, mikä ei mahdollistanut sen riskin kattamista, joka aiheutui siitä, että puuvillalle kylvetyt alat ilmoitettiin liian pieniksi; samoin yhdennetystä järjestelmästä vastaavat yksiköt eivät markkinointivuosina 2001/2002 ja 2002/2003 ilmoittaneet minkäänlaisista sääntöjenvastaisuuksista puuvillasta vastaaville yksiköille, vaikka kaukokartoitus näytti viljelyaloja, joita ei ollut ilmoitettu tai jotka oli väärin ilmoitettu.

102. Ympäristötoimenpiteista yhteenvetokertomuksessa korostetaan toiseksi, että puuvillan tuotantotukijärjestelmää vuonna 2001 uudistettaessa otettiin käyttöön ympäristötoimenpiteitä, joiden luonteen ja valvonta- sekä seuraamusjärjestelmän määrittely oli jäsenvaltion tehtävänä. Todettiin, että Helleenien tasavalta oli kyseisinä toimenpiteinä rajoittanut tuotantoviljelyalaa, vahvistanut enimmäistuotoksen ja määrännyt noudatettavaksi hyvää käytäntöä – esimerkiksi pakollista viljelykiertoa – koskevia sääntöjä (jäljempänä käytännesäännöt).

103. Komission yksiköt kyseenalaistivat näiden ympäristötoimenpiteiden valvontajärjestelmän puuttumisen ja seuraamustoimenpiteiden soveltamatta jättämisen. Kullekin viljelijälle vahvistetun enimmäistuotoksen noudattamisen hallinnollista valvontaa pidettiin riittämättömänä. Pinta-alojen paikalla toimitetut tarkastukset, jotka tehtiin viimeisen sadonkorjuun jälkeen ja siis liian myöhään ilmoitetun tuotoksen paikkansapitävyyden varmistamiseksi, olisi pitänyt suunnata ilmoittamatta jätettyjen puuvillan viljelyalojen havaitsemiseen ja käytännesääntöjen noudattamisen valvontaan. Esimerkiksi vain ilmoitetut puuvillan viljelylohkot tarkastettiin, eikä tällöin ollut mahdollista havaita puuvillan viljelylohkoja, jotka oli ilmoitettu vehnälle tai jollekin muulle lajikkeelle. Lopuksi todettiin, ettei käytännesääntöjen noudattamista ollut millään tavoin valvottu.

104. Sovitteluelin kehotti 21.1.2008 antamassaan lausunnossa komissiosta varmistumaan siitä, että – kun otettiin huomioon kyseisen tukijärjestelmän ympäristöedellytysten voimaantuloajankohta – näiden säännösten noudattamiseen voitaisiin vedota velvoittavana oikeudellisena perusteena myönnettäessä yhteisön tukea markkinointivuoden 2001/2002 aikana viljellylle puuvillalle.

105. Komission yksiköt ilmoittivat 6.8.2008 päivätyssä kirjeessä lopullisen kantansa pysyttäen ehdotetun korjauksen. Ne korostivat, että markkinointivuoden alkamispäivä oli syyskuun 1 päivä, mikä ei tarkoita sitä, että viljelyalojen tarkastustoimenpiteet (ja etenkin ympäristöön liittyvät rajoitukset) olisivat ensimmäisenä vuonna harkinnanvaraisia, koska kaikki ennakkomyynnille ominaiset tukikelpoisuuden perusteet on tarkistettava ennen myynnin aloittamista. Ne korostivat myös, että puuvillauudistustusta koskevien keskustelujen sisältö oli ollut tiedossa ennen 1.6.2001 ja että Helleenien viranomaiset olivat tehneet harkitun päätöksen soveltaa ensimmäisestä markkinointivuodesta lähtien asetuksen N:o 1051/2001 17 artiklan 3 kohtaa antamalla jo helmikuussa 2001 ministeriön päätöksen, jossa säädetään muun muassa pakollisesta viljelykierrosta ja puuvillalle kylvetyn viljelyalan vähentämisestä mutta jonka nojalla ei ollut tehty mitään tarkastuksia viljelijöiden luona.

106. Viljelyalojen paikan päällä tehdyistä tarkastuksista komission yksiköt katsoivat kolmanneksi, että markkinointivuonna 2001/2002 puuvillan tuotantotuen vuoksi tarkastettavien viljelmien valinta ei ollut perustunut riskianalyysiin, eikä sattumanvarainen valintamenetelmä soveltunut kyseiseen markkinointivuoteen liittyviin riskeihin (ilmoittamatta jätettyjen viljelyalojen löytäminen, käytännesääntöjen rikkomisen paljastaminen). Vaikka valintamenettely näyttikin muuttuneen markkinointivuoden 2002/2003 osalta, sitä pidettiin epätyydyttävänä, sillä siinä otettiin huomioon puuvillaan liittymättömiä riskitekijöitä (yhdennetyn järjestelmän valinta) eikä se mahdollistanut markkinointivuoden aikana todettujen epätyypillisten satomäärien riittävää huomioon ottamista. Näin ollen katsottiin, että valintaan tehdyillä muutoksilla ei ollut riittävästi parannettu järjestelmää, jotta se kattaisi riskit, jotka liittyivät siihen, että viljelyalat ilmoitettiin liian pieninä.

107. Toiseksi katsottiin, että paikan päällä tehdyt tarkastukset oli tehty liian myöhään ja etteivät ne mahdollistaneet useiden sellaisten pienten puuvillan viljelyalojen rajojen, jotka usein ilmenivät yksinomaan puuvillalajikkeen lehdissä ja hedelmässä nähtävissä olevina muutoksina, määrittämistä, vaikka viljelyala voidaan yhdennetyn järjestelmän yhteydessä annettujen sääntöjen mukaisesti mitata riittävän laadukkaasti vain, jos vilja on vielä pellolla. Helleenien viranomaiset olivat vasta 22.1.2008 sovitteluelimen kehotuksesta antaneet paikan päällä tehtyjen tarkastusten tekopäivämääriä koskevat tiedot, joissa komission mukaan ei anneta yhtään luotettavaa tietoa myöhästyneiden tarkastusten suhteellisesta määrästä, sillä suuri osa päivämääristä (vähintään kuudessatoista tapauksessa) ei todennäköisesti pitänyt paikkaansa. Jos näitä epäjohdonmukaisuuksia ei oteta huomioon, näyttää siltä, että tarkastukset oli tehty liian myöhään (tammikuun jälkeen) viidessä nomoksessa markkinointivuonna 2001/2002 ja seitsemässä nomoksessa vuonna 2002.

108. Kolmanneksi todettiin myös, ettei mittauksia eikä hyväksyttyjen teknisten toleranssien jäljitettävyyttä ollut määritetty tarkastajille markkinointivuonna 2001/2002 annetuissa ohjeissa, eikä tilanne ollut juurikaan parantunut markkinointivuonna 2002/2003, kun Opekepe aloitti paikan päällä tehtävät tarkastukset.

Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta

109. Helleenien tasavalta esittää puuvilla-alan osalta perusteen, jonka mukaan markkinointivuosina 2002 ja 2003 sovellettu 5 prosentin kiinteämääräinen korjaus on perusteeton ja suhteeton ja jonka mukaan tosiseikkoja on arvioitu väärin.

110. Kyseinen kanneperuste jakautuu viiteen osaan. Ensimmäinen ja toinen osa koskevat rahoituskorjauksen suhteettomuutta, kolmas, neljäs ja viides osa koskevat komission yhdennetyn järjestelmän puutteista, ympäristötoimenpiteistä ja viljelyalojen paikan päällä tehdyistä tarkastuksista esittämien toteamusten virheellisyyttä.

111. Unionin yleinen tuomioistuin tutkii kolmannen, neljännen ja viidennen osan ennen kyseisen perusteen kahta ensimmäistä osaa.

Kolmas osa, jonka mukaan komission yhdennetyn järjestelmän puutteista esittämät toteamukset ovat virheellisiä

112. Helleenien tasavalta kiistää komission yhdennetyn järjestelmän puutteista esittämät toteamukset, ja se väittää ristiintarkastusten olleen tehokkaita. Se kuvailee menettelyä, jossa viljelijät ilmoittavat viljelyalat yhdennettyyn järjestelmään korostaen, ettei puuvillalle myönnettävä tuki ole sidoksissa pinta-alaan vaan se maksetaan viljelijöiden siementenpoistotehtaalle toimittaman puuvillan määrän mukaan, mikä tarkistetaan. Se lisää, että yhdennetyn järjestelmän tietyt puutteellisuudet, joita selvitetään sen 26.11.2004 päivätyssä, komissiolle lähetetyssä kirjeessä, ei ollut millään tavoin vaikuttanut tuensaajille maksettujen maksujen sääntöjenmukaisuuteen.

113. Unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa, että puuvillan tuotantotukijärjestelmän yhdenmukaistaminen yhdennetyn järjestelmän kanssa on otettu käyttöön asetuksella N:o 1201/89, sellaisena kuin se on muutettuna 5.9.1997 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1740/97 (EYVL L 244, s. 1), puuvillan tukijärjestelmän hallinnan ja valvonnan vahvistamiseksi sekä samasta alasta kahteen kertaan suoritettavien maksujen uhan välttämiseksi. Myös asetuksen N:o 1591/2001, jolla asetus N:o 1201/89 on kumottu, yhdeksännessä perustelukappaleessa todetaan, että jotta varmistettaisiin tukihakemuksissa tarkoitetun puuvillan alkuperän todenmukaisuus, puuvillan viljelyalat on voitava yksilöidä tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä 27.11.1992 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3508/92 (EYVL L 355, s. 1) säädettyä viljelylohkojen tunnistusjärjestelmää käyttäen. Tämä tarkoittaa sitä, että nämä kaksi järjestelmää ovat yhteydessä toisiinsa ja että ne mahdollistavat tietojen vaihdon muun muassa asetuksen N:o 1591/2001 13 artiklan 1 kohdan f alakohdassa säädettyjen ristiintarkastusten avulla (ks. edellä 97 kohta).

114. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan, kun komissio on päätöksessään todennut, että jäsenvaltio on jättänyt toimittamatta EMOTR:n tukiosaston toimintaa koskevissa säännöissä määrätyt tarkastukset tai että nämä tarkastukset ovat puutteellisia, tämä jäsenvaltio ei pysty kumoamaan komission päätelmiä pelkillä väitteillä, joiden tueksi se ei esitä selvitystä luotettavan ja toimivan valvontajärjestelmän olemassaolosta. Jollei jäsenvaltio pysty osoittamaan komission päätelmiä virheellisiksi, päätelmät saattavat antaa aiheen perusteltuihin epäilyksiin siitä, onko valvonta- ja tarkastustoimista muodostuvaa asianmukaista ja tehokasta kokonaisuutta otettu käyttöön (asia C-46/97, Kreikka v. komissio, tuomio 13.7.2000, Kok., s. I-5719, 58 kohta).

115. Helleenien tasavalta ei käsiteltävässä asiassa seikkaperäisesti kiistä kyseisessä valvontajärjestelmässä havaittuja puutteita. Se tyytyy vain toteamaan, että yhdennetyn järjestelmän puutteellisuudet eivät ole vaikuttaneet tuensaajille maksettujen maksujen sääntöjenmukaisuuteen ja että sen tekemät tarkastukset olivat riittäviä, sillä ne koskivat tuottajien siementenpoistotehtaille toimittamia puuvillamääriä ja satomääriä.

116. Tällaisten tarkastusten olemassaolo ei kuitenkaan riitä korjaamaan yhteenvetokertomuksessa todettuja puutteita (ks. edellä 101 kohta). Tältä osin on muistutettava, että silloin, kun asetuksessa säädetään erityisistä valvontatoimenpiteistä, jäsenvaltioilla on velvollisuus soveltaa niitä, ja on tarpeetonta tutkia jäsenvaltioiden esittämien sellaisten väitteiden sisältöä, joiden mukaan toinen valvontajärjestelmä olisi tehokkaampi (ks. asia C-130/99, Espanja v. komissio, tuomio 21.3.2002, Kok. 2002, s. I-3005, 87 kohta).

117. Helleenien tasavalta viittaa viljelylohkojen tarkastuksessa ilmenneiden puutteiden osalta 26.11.2004 päivättyyn, komissiolle lähetettyyn kirjeeseen. Se esittää siinä muun muassa, että kyseiset puutteet selittyvät sillä, että viljelyaloja koskevia tietoja siirrettäessä tapahtui virheitä, kun paikan päällä tehtyjen tarkastusten tuloksia tallennettiin tarkastusten pääkohdat sisältävään tiedostoon, jota tämän jälkeen käytettiin paikan päällä tehtyjä tarkastuksia koskevaa tietokonetiedostoa päivitettäessä (26.11.2004 päivätyn kirjeen 27 kohta).

118. Näin ollen on todettava, että Helleenien tasavalta esittää näin todettujen virheiden syyt osoittamatta kuitenkaan, että komission toteamukset olisivat vääriä, ja onnistumatta hälventämään tarkastusjärjestelmän tehokkuutta koskevia epäilyjä.

119. Hellenien tasavalta väittää lopuksi, että ”pinta-alailmoituksen täsmällisyydestä” on tullut tukikelpoisuuden edellytys astuksen N:o 1486/2002, joka on ollut sovellettavissa markkinointivuodesta 2002/2003, voimaantulosta lähtien, eikä kyseistä asetusta siis voida soveltaa käsiteltävässä asiassa.

120. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tästä, että puuvillalle kylvettyä alaa koskevasta ilmoituksesta säädettiin asetuksen N:o 1591/2001 9 artiklassa (ks. edellä 95 kohta) jo ennen kuin sitä muutettiin asetuksella N:o 1486/2002 ja että siitä säädettiin lisäksi jo asetuksen N:o 1201/89, jota muutettiin asetuksella N:o 1740/97 (ks. edellä 96 kohta), 8 artiklassa. Puuvillan viljelyalailmoitusten paikkansapitävyyden tarkastamisesta suorittamalla paikan päällä tehtäviä tarkastuksia vähintään 5 prosentille ilmoituksia säädettiin siitäkin asetuksen N:o 1591/2001 13 artiklassa (ks. edellä 97 kohta) jo ennen kuin sitä muutettiin asetuksella N:o 1486/2002 ja sitä ennen asetuksen N:o 1207/89 12 artiklalla. Asetuksella N:o 1486/2002 tässä suhteessa tehdyllä muutoksella vain täsmennetään, että tarkastukset paikan päällä on tehtävä viimeistään kyseisen markkinointivuoden marraskuun 15 päivänä (ks. edellä 98 kohta).

121. Tämä väite on näin ollen perusteeton.

122. Nyt käsiteltävänä olevan kanneperusteen kolmas osa on siten hylättävä.

Neljäs osa, jonka mukaan ympäristötoimenpiteitä koskevat komission toteamukset ovat virheellisiä

123. On syytä muistuttaa, että puuvillantuotantotukijärjestelmää vuonna 2001 asetuksen N:o 1051/2001 17 artiklalla uudistettaessa otettiin käyttöön jäsenvaltioiden velvollisuus toteuttaa asianmukaisina pitämiään ympäristötoimenpiteitä (ks. edellä 93 kohta). Tällaisena toimenpiteenä Helleenien tasavalta on määrännyt tuotantoalan rajoittamisesta, enimmäissatomäärän vahvistamisesta ja käytännesääntöjen noudattamisesta muun muassa pakollisen viljelykierron osalta. Nämä toimenpiteet perustuvat 28.2.2001 ja 4. ja 10.5.2001 annettuihin ministeriön asetuksiin (ypourgikes apofaseis), jotka annettiin sen jälkeen, kun tuottajien kanssa oli käyty laajoja neuvotteluja, kuten Helleenien tasavalta korostaa.

124. Helleenien tasavalta väittää aluksi, ettei tarkastusten tuloksia voitu havaita välittömästi, koska ympäristötoimenpiteet toteutettiin vuonna 2001.

125. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että määrätessään ympäristöedellytysten valvonnan riittämättömyyden perusteella 5 prosentin kiinteämääräisen korjauksen komissio ei ole asettanut kyseenalaiseksi toteutettujen ympäristötoimenpiteiden tehokkuutta tai perusteltavuutta vaan sen, ettei niiden noudattamista valvottu heti niiden toteuttamisesta lähtien. Helleenien tasavallan perustelut, joiden mukaan toteutettujen ympäristötoimenpiteiden tehokkuus vaatii aikaa, ovat näin ollen merkityksettömiä.

126. Tämän jälkeen Helleenien tasavalta väittää, että ympäristötoimenpiteiden noudattamista on valvottu asianmukaisesti.

127. Unionin yleinen tuomioistuin katsoo kuitenkin, ettei asiakirja-aineisto tue tätä väitettä.

128. Kun nimittäin ensinnäkin otetaan huomioon satomäärien tarkastaminen, Helleenien tasavalta on todennut tehneensä tarkastukset kaukokartoituksella tarkastaakseen satomäärät alueilla, joilla oli havaittu ylityksiä. Yhteenvetokertomuksesta ilmenee kuitenkin, että markkinointivuodelta 2001/2002 ei ollut annettu mitään tietoja ja että markkinointivuodelta 2002/2003 annetut tiedot osoittivat, että vain 7,5 prosenttia epätyypillisistä tapauksista oli tarkastettu. Helleenien tasavalta viittaa lisäksi menetelmään, joka liittyy satomäärien keskiarvoon kolmen aikaisemman vuoden aikana ja auranalakohtaisten satomäärien tarkastamiseen. Nämä perustelut eivät kuitenkaan osoita sellaisten tarkastusten olemassaoloa, joilla olisi ollut yksittäistapauksissa mahdollista tarkistaa, olivatko tuensaajat noudattaneet kyseisillä toimenpiteillä asetettuja velvollisuuksia. Kuten komissio korostaa, tukea on voitu myöntää sellaisille tuottajille, jotka eivät välttämättä ole noudattaneet ympäristötoimenpiteitä.

129. Vedotessaan toiseksi puuvillan viljelyalojen vähentämiseen Helleenien tasavalta ei osoita, että tältä osin olisi tehty yksittäisiä tarkastuksia.

130. Kolmanneksi Helleenien tasavalta on itse sovittelumenettelyssä todennut, että hyviä viljelykäytäntöjä koskevia tarkastuksia oli vaikeaa ja jopa mahdotonta toteuttaa. Se väittää ottaneensa käyttöön suuntaa antavaan tuotantoon liittyvän toimenpiteen kaltaisia osoittimia (ohjeellinen sallittu tuotanto), joilla pyritään täydellisiin tarkastuksiin kasvinsuojeluaineiden ja lannotteiden käytön rajoittamiseksi. Näin on kuitenkin toteutettu ympäristöön liittyvien osoittimien parantamista koskevia yleisiä toimenpiteitä, jotka eivät osoita, että käyttöön otettujen toimenpiteiden noudattamista olisi valvottu tuottajakohtaisesti.

131. Helleenien tasavallan väite, jonka mukaan ympäristötoimenpiteiden noudattamisen tarkastaminen on tehty asianmukaisesti, on siis hylättävä.

132. Helleenien tasavalta korostaa lisäksi vastauksessaan, että sovitteluelin oli esittänyt varaumia sen suhteen, oliko jo kylvettyyn puuvillaan mahdollista soveltaa asetuksen N:o 1051/2001, joka oli sovellettavissa 1.9.2001 lähtien, 17 artiklassa säädettyjä ympäristötoimenpiteitä.

133. Unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa, että sovitteluelin kehotti 21.1.2008 antamassaan lausunnossa komissiota varmistumaan, että – kun tämän tukijärjestelmän mukaisten ympäristöedellytysten voimaantuloajankohta otettiin huomioon – näiden säännösten mukaisuuteen voitiin oikeudellisesti velvoittavana perusteena vedota myönnettäessä yhteisön tukea markkinointivuonna 2001/2002 viljellylle puuvillalle.

134. Komissio pysytti lopullisena kantanaan sen, että asetuksen N:o 1051/2001 17 artikla oli sovellettavissa Helleenien tasavallan markkinointivuoden 2001/2002 osalta toteuttamiin ympäristötoimenpiteisiin. Sen mukaan päivämäärällä 1.9.2001 ilmaistaan vuonna 2001 kylvetyn ja vuoden 2001 syksyllä myydyn puuvillan markkinointivuoden alkamisajankohtaa, mutta tästä huolimatta kaikkien myyntiä edeltävien toimenpiteiden (kuten kylvön) tukikelpoisuuden perusteet on ollut tarkastettava tätä ennen.

135. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa, ettei Helleenien tasavalta ole kiistänyt tätä näkemystä. Se nimittäin tyytyy vastauksessaan viittaamaan sovitteluelimen esittämiin varaumiin esittämättä viittaustaan tukevia perusteluja vastatakseen komission esittämiin perusteluihin.

136. Vaikka sen väitteen, jota ei ole kannekirjelmässä, voitaisiin katsoa liittyvän ympäristötoimenpiteitä koskevaan väitteeseen ja vaikka se voitaisiin näin ollen ottaa tutkittavaksi työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuin tavoin, on todettava, ettei sitä ole millään tavoin tuettu.

137. Lisäksi väite, jonka mukaan asetuksen N:o 1051/2001 mukaisia täsmällisiä toimenpiteitä ei vielä tunnettu, on hylättävä. Helleenien tasavalta nimittäin itse toteutti ympäristötoimenpiteet, eikä se ole kiistänyt, että ne olivat sovellettavissa välittömästi. Päinvastoin se on väittänyt, että kyseisiä toimenpiteitä oli jo riittävästi tarkastettu, mikä osoittaa, että ne olivat sovellettavissa. Koska se oli päättänyt toteuttaa nämä toimenpiteet asetuksen N:o 1051/2001 täytäntöönpanemiseksi jo markkinointivuonna 2001/2002, sen piti siis tarkastaa, että puuvillantuottajat noudattivat niitä. Lisäksi ja kuten komission vastauksesta erääseen unionin yleisen tuomioistuimen esittämään kirjalliseen kysymykseen ilmenee, siemenellisen puuvillan tosiasiallisen tuotannon vahvistamisesta Kreikassa markkinointivuodeksi 2001/2002 ja siitä johtuvan tavoitehinnan alenemisen määrittämisestä sekä eräistä hallinnointisäännöistä ja tukien myöntämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä poikkeamisesta Kreikassa markkinointivuonna 2001/2002 31.7.2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1398/2001 (EYVL L 203, s. 24) perustelukappaleista ilmenee, että Kreikan viranomaiset itse pitivät asetuksen N:o 1051/2001 17 artiklan 3 kohdassa säädettyjä ympäristötoimenpiteitä arviointiperusteena sille, voitiinko tukea saada markkinointivuodelle 2001/2002.

138. Kysymys siitä, tarkastettiinko ympäristötoimenpiteet 1.9.2001 edeltävältä ajanjaksolta koskee ainoastaan markkinointivuotta 2001/2002, ja se on vain sen ympäristötoimenpiteitä koskevan väitteen osa, joka on myös markkinointivuotta 2002/2003 koskevan kiinteämääräisen korjauksen perustana.

139. Toisin kuin Helleenien tasavalta muutoin lausumaansa perustelematta väittää, komissio on aivan oikein katsonut, että ympäristötoimenpiteitä koskevat tarkastukset olivat asiakirjan nro VI/5330/97 liitteessä 2 tarkoitettua olennaista valvontaa. Tällaista valvontaa ovat ne fyysiset ja hallinnolliset tarkastukset, jotka on toteutettava olennaisten tekijöiden todentamiseksi ja jotka tässä tapauksessa liittyivät tuotantopinta-alaan, enimmäissatomäärän vahvistamiseen ja Helleenien tasavallan asetuksen N:o 1051/2001 17 artiklan nojalla käyttöön ottamien käytännesääntöjen noudattamiseen.

140. Tästä seuraa, että tämän kanneperusteen neljäs osa on hylättävä.

Viides osa, jonka mukaan paikan päällä tehtyjä viljelyalojen tarkastuksia koskevat komission toteamukset ovat virheellisiä

141. Helleenien tasavalta kiistää ensinnäkin sen, että paikan päällä tehdyt tarkastukset olisivat myöhästyneet. Se väittää, ettei asetuksissa N:o 1051/2001 ja N:o 1591/2001 säädetä ajankohdasta, johon mennessä 5 prosenttia pinta-aloista on tarkastettava paikan päällä, koska 15 päivä marraskuuta on vahvistettu asetuksella N:o 1486/2002 rajaksi vuodesta 2003 lukien. Vaikka sen mukaan tarkastus on tehtävä asianmukaisena ajankohtana eli hetkellä, jolloin voidaan taata, että tarkastettava viljelyala on kylvetty puuvillalle, se voidaan tehdä niin kauan kuin puuvillan korsi on pellolla eli elokuussa, lokakuussa tai jopa tammikuussa taikka aina seuraavan kevään kyntöihin asti. Se lisää, ettei paikan päällä tehtäviä tarkastuksia koskevassa tietokannassa ilmoitettu päivämäärää, sillä asetukset eivät sitä vaatineet. Se korostaa, että pöytäkirjoissa viitataan päivämäärään, jona ne tehtiin, josta seuraa, että tarkastukset tehtiin pääasiallisesti elokuun ja marraskuun välisenä aikana ja että vain muutamia tarkastuksia tehtiin tämän jälkeen.

142. Tästä on syytä muistuttaa, että asetuksen N:o 1591/2001 13 artiklan 1 kohdan a alakohdan perusteella puuvillan viljelyalailmoitusten paikkansapitävyys on tarkastettava tekemällä paikan päällä suoritettavia tarkastuksia.

143. Kuten Helleenien tasavalta korostaa, asetuksessa N:o 1591/2001 ei ennen 23.8.2002, jolloin asetus N:o 1486/2002, jossa säädetään, että tarkastukset on tehtävä viimeistään 15 päivänä marraskuuta kyseisenä markkinointivuonna, tuli voimaan, säädetty näiden tarkastusten suorittamista koskevasta määräajasta. Kyseinen määräpäivä 15 päivä marraskuuta on toisin sanoen sovellettavissa markkinointivuodesta 2002/2003 lähtien.

144. Nämä tarkastukset piti markkinointivuodelta 2001/2002 tehdä asianmukaisessa määräajassa, kuten Helleenien tasavalta myöntää (ks. vastaavasti edellä 63 kohdassa mainittu asia Kreika v. komissio, tuomio 11.6.2009, 196 kohta), toisin sanoen ajankohtana, joka voitiin määrittää varmasti ja jolla taattiin, että tarkastettava viljelyala oli kylvetty puuvillalle, siis ennen sadonkorjuuta tai sen aikana.

145. Kreikan viranomaiset antoivat 22.1.2008 sovitteluelimen kehotuksen vuoksi paikan päällä tehtyjen tarkastusten ajankohtia koskeneet tiedot. Kuten komissio on todennut, paikan päällä tehtyjen tarkastusten ajallinen jakautuminen ja myöhästyneiden tarkastusten osuus eivät kuitenkaan luotettavasti ilmenneet noista tiedoista. Muutamat ilmoitetut päivämäärät olivat lisäksi epäjohdonmukaisia ja muutamat tarkastukset oli tehty erityisen myöhään (tammikuun jälkeen) viidessä nomoksessa markkinointivuonna 2001/2002 ja seitsemässä nomoksessa vuonna 2002.

146. Oikeuskäytännön mukaan (edellä 73 kohdassa mainittu asia Kreikka v. komissio, tuomio 9.9.2004, 51 kohta) jäsenvaltion on esitettävä mitä yksityiskohtaisin ja täydellisin näyttö näiden tarkastusten todenperäisyydestä ja tarvittaessa komission väitteiden paikkansapitämättömyydestä.

147. Todettuaan ensin, ettei paikan päällä suoritettavia tarkastuksia koskevassa tietokannassa ilmoitettu päivämäärää, Helleenien tasavalta on esittänyt tarkastusten päivämääriä, joissa on yhtäältä tiettyjä epäjohdonmukaisuuksia (joissakin päivämäärissä ilmoitetaan vuosi 1901 tai 1902) ja joiden mukaan toisaalta tarkastukset oli joskus tehty myöhemmin kuin kyseisen markkinointivuoden tammikuussa.

148. Tästä on todettava, että vaikka puuvillan korret voivat osoittaa puuvillaviljelmän olemassaolon, kuten Helleenien tasavalta on väittänyt, komissio on aivan oikein todennut, ettei viljelylohkojen tarkkoja rajoja eikä niiden satomäärää voitu määrittää varmuudella puuvillan korsien perusteella. Lisäksi asetuksella N:o 1486/2002 paikan päällä tehtävien tarkastusten määräpäiväksi vahvistetaan 15 päivä marraskuuta.

149. Helleenien tasavalta on lisäksi vastauksensa liitteeseen 2 liittänyt tietoja, jotka sen mukaan osoittavat, että suurin osa tarkastuksista oli näiden kahden markkinointivuoden osalta tehty marraskuuhun mennessä. Komissio kuitenkin väittää, ettei näitä tietoja ollut toimitettu sille riidanalaisen päätöksen tekemiseen johtaneen hallinnollisen menettelyn aikana, mikä on vahvistunut Helleenien tasavallan tiettyyn prosessinjohtotoimeen ja unionin yleisen tuomioistuimen istunnossa esittämiin kysymyksiin antamilla vastauksilla. Komission päätöksen lainmukaisuutta on arvioitava niiden tietojen perusteella, jotka olivat komission käytettävissä päätöksentekohetkellä (ks. vastaavasti asia T-232/08, Luxemburg v. komissio, tuomio 15.12.2011, 54 ja 55 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa; asia T-267/06, Italia v. komissio, tuomio 14.2.2012, 46–48 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa ja ks. analogisesti asia C-333/07, Regie Networks, tuomio 22.12.2008, Kok., s. I-10807, 81 kohta). Helleenien tasavallan näin esittämiä tietoja ei siis voida ottaa huomioon riidanalaisen päätöksen laillisuutta arvioitaessa.

150. Tästä seuraa, ettei Helleenien tasavalta ole onnistunut näyttämään toteen, että komission toteamukset olisivat tältä osin virheellisiä. Lisäksi ja joka tapauksessa, kuten komissio on korostanut, myöhästyneitä tarkastuksia koskeva kysymys muodostaa vain yhden niistä väitteistä, jotka koskevat kiinteämääräisen korjauksen perusteena ollutta olennaista valvontaa (ks. edellä 101–108 kohta).

151. Toiseksi Helleenien tasavalta väittää, että riskianalyysi on tehty ja että siinä päädyttiin niiden puuvillamäärien poissulkemiseen, joiden alkuperä oli tuntematon. Tietojenkäsittelyjärjestelmän ja siementenpoistotehtaille toimitetun puuvillan reaaliaikaisen valvonnan parantuminen oli myötävaikuttanut siihen, että näytteiden valintamenettelyä ja siis riskianalyysiä oli voitu parantaa.

152. Kyseisellä perustelulla ei kuitenkaan kumota komission toteamuksia, joiden mukaan riskianalyysi lepäsi markkinointivuoden 2001/2002 osalta väestökerrosten sattumanvaraiseen valintaan, joka ei sovellu yhteen kyseiseen markkinointivuoteen liittyneiden riskien kanssa. Helleenien tasavalta ei myöskään markkinointivuoden 2002/2003 osalta ole näyttänyt toteen edellä 106 ja 108 lyhyesti esitettyjen komission toteamusten virheellisyyttä.

153. Tämän kanneperusteen viides osa on näin ollen sekin hylättävä.

154. Tästä seuraa, ettei 5 prosentin suuruisen rahoituskorjauksen voida näissä olosuhteissa katsoa perustuneen tosiseikkojen virheelliseen arviointiin.

Ensimmäinen ja toinen osa, joiden mukaan rahoituskorjaus on suhteeton

155. Helleenien tasavalta väittää tämän perusteen ensimmäisessä osassa, että 5 prosentin kiinteämääräinen korjaus, joka oli enemmän kuin kaksinkertaistunut aikaisempiin 2 prosentin korjauksiin nähden, on suhteeton, sillä huomioon ei ole otettu sitä, että puuvillan tukijärjestelmää muutettiin myöhään vuonna 2001 asetuksella N:o 1051/2001, joka julkaistiin kesäkuussa eli kesken viljelykautta. Se korostaa, ettei yhteisvastuun laskemisessa käytetyn uuden laskentatavan kustannuksia ollut lievennetty siirtymäsäännöksin, ja se vetoaa toteutettujen toimenpiteiden aiheuttamiin korkeisiin kustannuksiin.

156. Unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa, että komissio voi kieltäytyä hyväksymästä rahoitettavaksi mitään esiin tulleita menoja, jos se toteaa, ettei riittäviä valvontamenetelmiä ole olemassa (ks. mm. asia C-242/97, Belgia v. komissio, tuomio 18.5.2000, Kok., s. I-3421, 122 kohta).

157. Nyt esillä olevassa asiassa on selvää, että komission yksikköjen toteamat puutteet koskevat valvontajärjestelmän tärkeitä osatekijöitä samoin kuin niiden valvontatoimien suorittamista, joilla on huomattava merkitys menojen sääntöjenmukaisuutta määritettäessä, joten kohtuudella voitiin päätellä, että EMOTR:n tappioriski oli huomattava.

158. Tästä seuraa, että määrätessään tässä tapauksessa kiinteämääräisen korjauksen, jonka määrä oli vain 5 prosenttia kyseessä olevista menoista, vaikka Kreikan viranomaisten tekemissä tarkastuksissa ei ollut noudatettu yhteisön lainsäädännössä asetettuja vaatimuksia, komissio ei loukannut suhteellisuusperiaatetta (ks. vastaavasti asia T-184/09, Kreikka v. komissio, tuomio 24.3.2011, 72 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

159. Tätä toteamusta ei kumota asetuksella N:o 1051/2001 tehtyyn muutokseen perustuvalla väitteellä. On nimittäin todettava, että yhdennettyyn järjestelmään ja viljelyalojen paikan päällä tehtäviin tarkastuksiin liittyvistä velvollisuuksista säädettiin aikaisemmassa lainsäädännössä (ks. edellä 113 kohta). Asetuksella N:o 1051/2001 ei siis muutettu niitä seikkoja, jotka on käsiteltävässä asiassa todettu laiminlyödyn. Lisäksi kuten edellä on todettu (ks. edellä 137 kohta), koska Helleenien tasavalta oli päättänyt toteuttaa ympäristötoimenpiteitä pannakseen asetuksen N:o 1051/2001 täytäntöön markkinointivuodesta 2001/2002 lähtien, sen piti valvoa, että puuvillantuottajat noudattaisivat niitä.

160. Helleenien tasavallan väite, joka koskee kyseisen järjestelmän muuttamista, on siis hylättävä.

161. Todettuja laiminlyöntejä ei voida perustella kyseisen uuden asetuksen vuoksi toteutettujen toimenpiteiden kustannuksilla, eikä niitä siis voida ottaa huomioon arvioitaessa, oliko rahoituskorjaus suhteeton.

162. Kyseisen korjauksen suhteettomuutta ei siis ole näytetty toteen ensimmäisen osan tueksi kehitellyillä perusteluilla.

163. Helleenien tasavalta väittää tämän kanneperusteen toisessa osassa, että komissio on itse todennut vuosien 2002 ja 2003 välisenä aikana tapahtuneen parannuksia ja että mainittua ajanjaksoa koskevan korjauksen olisi siis pitänyt olla vuosien 2001 ja 2002 välistä ajanjaksoa koskevaa korjausta pienempi.

164. On syytä todeta, että vaikka komissio on 17.7.2004 päivätyssä kirjeessään todennut markkinointivuonna 2002/2003 tapahtuneen parannuksia, komission yksiköt ovat myöskin tässä samassa kirjeessä todenneet, että paikan päällä tehdyissä viljelyalojen tarkastuksissa ja yhdennetyssä järjestelmässä oli puutteita ja esittäneet selvityksen merkittävistä periaatteellisista puutteista. Nämä puutteet ilmenevät myös yhteenvetokertomuksesta.

165. Pelkästään se seikka, että parannuksia on todettu, ei näin ollen mahdollista sitä, että Helleenien tasavalta voisi väittää, että 5 prosentin korjauskerrointa olisi pitänyt alentaa.

166. Helleenien tasavalta ei näin ollen ole näyttänyt toteen, että kiinteämääräinen korjaus, 5 prosenttia kyseisistä menoista, oli suhteeton.

167. Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että kolmas kanneperuste, joka liittyy puuvilla-alalla sovellettuun kiinteämääräiseen korjaukseen, on kokonaisuudessaan hylättävä.

4. Kuudes kanneperuste, joka koskee nautaeläinpalkkion ja laajaperäistämispalkkion alalla sovellettuja korjauksia

Yhteisön lainsäädäntö

168. Kyseisellä alalla myönnettäviä palkkioita säännellään naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 17.5.1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1254/1999 (EYVL L 160, s. 21).

Tarkastukset

169. Asetuksessä N:o 3508/92 säädetään, että kunkin jäsenvaltion on perustettava yhdennetty järjestelmä, jota sovelletaan tiettyihin yhteisön tukijärjestelmiin. Sen kuudennen perustelukappaleen mukaan kerättyjen tietojen hallinto ja käyttö tukihakemusten tarkastamiseksi edellyttää sellaisten pysyvien tietokonepohjaisten tietokantojen luomista, jotka mahdollistavat erityisesti ristiintarkastukset.

170. Kyseisen asetuksen 1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetään muun muassa, että kunkin jäsenvaltion on perustettava yhdennetty järjestelmä, jota sovelletaan naudanlihan tuottajia koskevaan palkkiojärjestelmää.

171. Asetuksen N:o 3508/92 2 artiklan mukaan yhdennetty järjestelmä sisältää muun muassa tietokonepohjaisen tietokannan, aakkosnumeerisen eläinten tunnistamista ja rekisteröintiä koskevan järjestelmän, tukihakemukset sekä yhdennetyn valvontajärjestelmän. Sen 3 artiklan 1 kohdan mukaan tietokonepohjaiseen tietokantaan on kirjattava kunkin maatilan osalta tukihakemuksista saadut tiedot.

172. Kyseisen asetuksen 8 artiklan 1 ja 2 kohdan perusteella jäsenvaltion on tehtävä tukihakemuksia koskeva hallinnollinen valvonta ja hallinnollista valvontaa on täydennettävä paikalla tehtävillä tarkastuksilla, jotka koskevat otosta maatiloista.

173. Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 11.12.2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2419/2001 (EYVL L 327, s. 11) 15 artiklassa säädetään tarkastuksista seuraavaa:

”Hallinnolliset ja paikalla tehtävät tarkastukset on tehtävä siten, että varmistetaan tehokkaasti tukien myöntämisedellytysten noudattaminen.”

174. Asetuksen N:o 2419/2001 16 artiklassa säädetään seuraavaa:

”Asetuksen (ETY) N:o 3508/92 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut hallinnolliset tarkastukset käsittävät erityisesti seuraavat tarkastukset:

a) Ilmoitettujen viljelylohkojen ja eläinten ristiintarkastukset sen varmistamiseksi, että samaa tukea ei myönnetä useampaan kertaan samana kalenterivuonna tai markkinointivuonna ja sen estämiseksi, että pinta-alailmoituksia sisältävien yhteisön tukijärjestelmien mukaisesti myönnetty tuki ei kasaudu perusteettomasti.

b) Ristiintarkastukset atk-pohjaisen tietokannan avulla tukikelpoisuuden tarkistamiseksi.”

175. Asetuksen N:o 2419/2001 25 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Paikalla tehtävien tarkastusten on koskettava kaikkia eläimiä, joista on tehty tukihakemus tarkastettavissa tukijärjestelmissä, ja jos kyseessä ovat nautatukijärjestelmien tarkastukset, niiden on koskettava myös nautaeläimiä, joista tukea ei ole haettu.

2. Paikalla tehtävässä tarkastuksessa on erityisesti:

a) tarkastettava, että tilalla olevien eläinten, joista on jätetty tukihakemus, ja nautaeläinten, joista ei ole jätetty tukihakemusta, määrä vastaa rekisteriin vietyjen ja nautaeläinten osalta nautaeläinten atk-pohjaiseen tietokantaan ilmoitettujen eläinten määrää;

b) nautatukijärjestelmien osalta tarkastettava, että

– rekisteriin ja atk-pohjaiseen tietokantaan merkityt tiedot ovat paikkansapitäviä tekemällä otokseen perustuva tutkimus sellaisiin eläimiin, joista on jätetty tukihakemus paikalla tehtävää tarkastusta edeltäneiden 12 kuukauden aikana, liittyville todistusasiakirjoille, kuten osto- ja myyntikuiteille, teurastustodistuksille, eläinlääkärintodistuksille ja tarvittaessa eläinpasseille,

– atk-pohjaisessa tietokannassa olevat tiedot vastaavat rekisterissä olevia tietoja tekemällä otokseen perustuva tutkimus sellaisten eläinten kohdalla, joista on jätetty tukihakemus paikalla tehtävää tarkastusta edeltäneiden 12 kuukauden aikana,

– kaikki tilalla olevat, yhä pitovelvoitteen alaiset eläimet ovat tukikelpoisia haetun tuen osalta,

– kaikilla tilalla olevilla nautaeläimillä on korvamerkki ja tarvittaessa eläinpassi, ja että ne on merkitty rekisteriin ja ilmoitettu asianmukaisesti atk-pohjaiseen tietokantaan [; nämä] tarkastukset on tehtävä yksittäin kaikille vielä pitovelvoitteen alaisina oleville urospuolisille naudoille, joista on tehty naudanlihan erityispalkkiota koskeva hakemus asetuksen – – N:o 1254/1999 4 artiklan 6 kohdan mukaisia hakemuksia lukuun ottamatta. Kaikissa muissa tapauksissa eläinpasseihin ja rekistereihin tehtyjen merkintöjen sekä tietokantaan tehtyjen ilmoitusten oikeellisuus voidaan tarkastaa otoksen perusteella;

– –”

Teurastuspalkkio

176. Asetuksen N:o 1254/1999 11 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Tuottaja, joka pitää tilallaan nautaeläimiä, voi hakemuksesta saada teurastuspalkkion. Se myönnetään palkkiokelpoisten eläinten teurastuksesta tai niiden viennistä kolmanteen maahan ja vahvistettavien kansallisten enimmäismäärien rajoissa.

Teurastuspalkkiokelpoisia ovat:

a) vähintään kahdeksan kuukauden ikäiset sonnit, härät, lehmät ja hiehot,

b) yli kuukauden ja alle seitsemän kuukauden ikäiset vasikat, joiden teurastuspaino on enintään 160 kilogrammaa,

edellyttäen, että ne ovat olleet tuottajalla määrätyn ajan.”

177. Asetuksen N:o 2419/2001 26 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Asetuksen – – N:o 1254/1999 4 artiklan 6 kohdassa säädetyn naudanlihan erityispalkkion ja 11 artiklassa säädetyn teurastuspalkkion osalta tarkastuksia on tehtävä paikalla teurastamoissa. Tässä tapauksessa jäsenvaltion on tehtävä tarkastus paikalla joko

a) vähintään 30 prosentille kaikista teurastamoista, jotka valitaan riskianalyysin perusteella. Tässä tapauksessa tarkastusten on koskettava viittä prosenttia niiden nautaeläinten lukumäärästä, jotka on teurastettu kyseisessä teurastamossa paikalla tehtävää tarkastusta edeltäneiden 12 kuukauden aikana; tai

b) vähintään 20 prosentille sellaisista teurastamoista, jotka on hyväksytty ennakolta jäsenvaltioiden määrittämien erityisten luotettavuusperusteiden mukaisesti ja jotka valitaan riskianalyysin perusteella. Tässä tapauksessa tarkastusten on koskettava kahta prosenttia niiden nautaeläinten lukumäärästä, jotka on teurastettu kyseisessä teurastamossa paikalla tehtävää tarkastusta edeltäneiden 12 kuukauden aikana.

Näihin paikalla tehtäviin tarkastuksiin on kuuluttava asiakirjojen jälkitarkastus, vertailu atk-pohjaisen tietokannan tietoihin ja sellaisten teurastustodistuksiin liittyvien yhteenvetojen (tai niitä vastaavien tietojen) tarkastus, jotka on toimitettu muille jäsenvaltioille asetuksen (EY) N:o 2342/1999 35 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

2. Teurastamoissa paikalla tehtäviin tarkastuksiin on kuuluttava sinä päivänä, jona tarkastus tehdään paikalla, toteutettujen teurastusmenettelyjen otokseen perustuva fyysinen tarkastus. Tarvittaessa on tarkastettava, ovatko punnittaviksi esitettävät ruhot tukikelpoisia.”

178. Naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999 yksityiskohtaisista säännöistä palkkiojärjestelmien soveltamisen osalta 28.10.1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2342/1999 37 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna (18.5.2000 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1042/2000 (EYVL L 118, s. 4)), säädetään, että palkkio maksetaan tuottajalle, joka on pitänyt eläintä kahden kuukauden vähimmäispitoajan, jonka päättymisen jälkeen teurastus on toteutettu yhden kuukauden kuluessa ja vienti kahden kuukauden kuluessa ja että alle kolmen kuukauden ikäisinä teurastettujen vasikoiden osalta pitoaika on yksi kuukausi.

Laajaperäistämispalkkio

179. Asetuksen N:o 1254/1999 13 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Tuottajat, jotka saavat erityispalkkiota ja/tai emolehmäpalkkiota, voivat saada laajaperäistämispalkkion” .

180. Saman asetuksen 13 artiklan 2 kohdassa säädetään, että laajaperäistämispalkkion suuruus on 100 euroa myönnettyä erityispalkkiota ja emolehmäpalkkiota kohden, jos kyseisenä kalenterivuonna tilan eläintiheys on pienempi tai yhtä suuri kuin 1,4 nautayksikköä (NY) hehtaaria kohden (jäsenvaltioiden kyseisen asetuksen 13 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan nojalla vahvistamista alhaisemmista määristä aiheutuvin varauksin).

181. Asetuksen N:o 1254/1999 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti eläintiheys ilmaistaan nautayksikköinä suhteessa kyseisellä tilalla pidettävien eläinten ruokintaan käytettävään rehualaan.

182. Asetuksen N:o 1254/1999 12 artiklan 2 kohdan mukaan tilan eläintiheyden määrittämisessä on otettava huomioon

”– –

a) urospuoliset nautaeläimet, emolehmät ja hiehot sekä lampaat ja/tai vuohet, joiden osalta palkkiohakemukset on jätetty, sekä lypsylehmät, jotka ovat tarpeen tuottajalle määrätyn kokonaisviitemäärän tuottamiseksi. Näin saatu eläinmäärä muunnetaan nautayksiköiksi käyttäen liitteessä III olevaa muuntotaulukkoa;

b) rehuala, jolla tarkoitetaan alaa, joka on koko kalenterivuoden nautakarjan-, lampaiden- ja/tai vuohienkasvatuksen käytössä. Rehualaan ei lasketa mukaan:

– rakennuksia, metsiä, lammikoita, teitä,

– yhteisön tukijärjestelmään kuuluvaan muuhun tuotantoon tai monivuotisten pelto- tai puutarhakasvien tuotantoon käytettäviä viljelyaloja, lukuun ottamatta monivuotisia laitumia, joille pinta-alatukea myönnetään tämän asetuksen 17 artiklan ja asetuksen – – N:o 1255/1999 19 artiklan mukaisesti,

– aloja, jotka kuuluvat tiettyjen peltokasvien viljelijöille säädettyyn tukijärjestelmään, joita käytetään kuivattujen rehujen tukijärjestelmän mukaisesti tai joihin sovelletaan viljelykäytöstä poistamista koskevaa kansallista tai yhteisön järjestelmää.

Rehualaan kuuluvat sekakäyttöalat ja sekaviljelyalat.”

183. Asetuksen N:o 1254/1999 13 artiklan 3 kohdan a alakohdassa säädetään seuraavaa:

”[O]tetaan 12 artiklan 2 kohdan a alakohdasta poiketen tilan eläintiheyden määrittelyssä huomioon tilalla kyseisenä kalenterivuonna olevat urospuoliset nautaeläimet, lehmät ja hiehot sekä ne lampaat ja/tai vuohet, joista palkkiohakemuksia on jätetty kyseisenä kalenterivuotena. Eläinten lukumäärä muutetaan nautayksiköiksi liitteessä III olevan muuntotaulukon avulla.”

184. Asetuksen N:o 2342/1999 32 artiklan 3 kohdassa säädetään, että sen varmistamiseksi, että asetuksen N:o 1254/1999 13 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti laskettu eläinten lukumäärä noudattaa mainitussa asetuksessa määriteltyä eläintiheyttä, jäsenvaltion on joka vuosi vahvistettava vähintään viisi eläintenlaskentapäivää ja ilmoitettava ne komissiolle.

185. Näinä päivinä jäsenvaltio voi valintansa mukaan toteuttaa eläinten laskennan jommallakummalla asetuksen N:o 2342/1999 32 artiklan 3 kohdassa säädetyistä menetelmistä. Ensimmäisen menetelmän mukaan jäsenvaltio pyytää tuottajaa ilmoittamaan jäsenvaltion erikseen vahvistamaan päivämäärään mennessä tilansa eläinluettelon perusteella nautayksikköjen lukumäärän tai asetuksen N:o 1254/1999 liitteessä III tarkoitetun kummankin nautaryhmän eläinten lukumäärän (eli yhtäältä urospuolisten nautojen ja yli 24 kuukauden ikäisten hiehojen sekä emolehmien ryhmässä ja toisaalta urospuolisten nautojen ja 6–24 kuukauden ikäisten hiehojen ryhmässä). Toisen menetelmän, joka on varattu jäsenvaltioille, joilla on käytössään nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkitsemisen käyttöönottamisesta 21.4.1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 (EYVL L 117, s. 1) mukainen atk-tietokanta ja jotka katsovat, että sen sisältämien tietojen oikeellisuus täyttää jäsenvaltion laajaperäistämispalkkiojärjestelmän soveltamiseksi edellyttämät riittävät takeet, mukaan nautayksikköjen määrä määritetään tämän tietokannan perusteella.

186. Asetuksen N:o 2342/1999 32 artiklan 3 kohdan neljännen alakohdan perusteella tapauksissa, joissa jäsenvaltio on päättänyt, että laskentapäiviä ovat vuoden kaikki päivät, se voi säätää, että eläintiheydet lasketaan suhteessa aikaan, jonka eläimet ovat tilalla.

187. Asetuksen N:o 2342/1999 32 artiklan 4 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Poiketen 3 kohdasta jäsenvaltio voi antaa tuottajalle mahdollisuuden valita yksinkertaistetun järjestelmän.

Tällöin tuottajan on hakemuksessaan pinta-alatuesta ilmoitettava:

a) noudattaneensa jokaisena päivänä pinta-alatukihakemuksensa jättämiseen asti asetuksen – – N:o 1254/1999 13 artiklassa määriteltyä enimmäistiheyttä

ja

b) sitoutuvansa noudattamaan mainittua eläintiheyttä jokaisena päivänä pinta-alatukihakemuksen jättämisestä 31 päivään joulukuuta.

– –

Tässä kohdassa tarkoitettuun ilmoitukseen ja sitoumukseen sovelletaan yhdennetyn järjestelmän valvontaa ja seuraamuksia koskevia säännöksiä.

– –”

Yhteenvetokertomus

188. Komissio teki vuoden 2003 toukokuussa ja syyskuussa, vuoden 2004, maaliskuussa ja vuoden 2005 huhtikuussa Kreikassa tutkintoihin nrot ΑΡ/2003/09a, ΑΡ/2003/11, ΑΡ/2004/04 ja ΑΡ/2005/05 liittyviä tarkastuksia. Komissio esitti asetuksen N:o 1663/95 8 artiklan mukaiset huomautuksensa 19.9.2003, 22.1.2004, 5.8.2004 ja 29.7.2005 päivätyissä kirjeissä. Kahta ensimmäistä tutkintaa koskeva kahdenvälinen kokous pidettiin 1.10.2004, kolmatta tutkintaa koskeva kokous pidettiin 11.3.2005 ja neljättä tutkintaa koskeva kokous pidettiin 7.6.2006. Komissio antoi Kreikan viranomaisille tiedoksi näitä kokouksia koskevat pöytäkirjat 30.11.2004, 22.6.2005 ja 22.9.2006. Kreikan viranomaiset vastasivat niihin 28.12.2004, 21.7.2005 ja 20.10.2006. Komissio ilmoitti 3.5.2007 Kreikan viranomaisille virallisesti näihin neljään tutkimukseen liittyvät vaatimuksensa.

189. Sovitteluneuvoston annettua 8.1.2008 lausuntonsa ja Kreikan viranomaisten annettua tietoja komissio ilmoitti 16.6.2008 lopullisen kantansa, joka otettiin yhteenvetokertomukseen.

190. Yhteenvetokertomuksesta ilmenee ensinnäkin, että komission yksiköt olivat todenneet nautaeläinpalkkioiden osalta puutteita ristiintarkastuksissa ja paikan päällä tehtävissä tarkastuksissa.

191. Yhteenvetokertomuksessa todetaan ristiintarkastuksista (ks. edellä 169 ja 174 kohta), että tietokonepohjaisia ristiintarkastuksia tunnistus- ja rekisteröintitietokannan ja nautaeläinpalkkiohakemuksia koskevan tietokannan välillä käytettiin Kreikassa markkinointivuonna 2002 ensimmäistä kertaa hallinnollisessa valvonnassa. Vaikka tätä pidettiinkin edistymisenä, toimeenpano katsotiin epätyydyttäväksi. Erityisesti todettiin, että perustavanlaatuisia tukikelpoisuuden perusteita ei ollut ristiintarkastettu vuonna 2002. Oli siis olemassa riski, että tukikelvottomista eläimistä oli voitu vaatia maksua. Komission yksiköt totesivat lisäksi, että olemassa oli sääntöjenvastaisuuksia (tietoja ei ollut rekisteröity tai ne oli rekisteröity väärin tunnistus- ja rekisteröintitietokantaan), jotka liittyivät suureen joukkoon tukihakemuksen kohteina olleita eläimiä, ja ne katsoivat, että tunnistus- ja rekisteröintitietokantaan ilman tositteita tehdyt useat muutokset vaikuttivat kaikkien niiden eläinten tukikelpoisuuteen, joista hakemus oli tehty. Se totesi myös, etteivät Kreikan viranomaiset olleet kyenneet esittämään niitä eläimiä koskevia numerotietoja, joiden osalta sääntöjenvastaisuuksia oli todettu, niiden aseman muuttumisen osoittavine tositteineen. Oli siis olemassa riski, että järjestelmään oli tehty perusteettomia muutoksia, joista aiheutui liiallisia maksuja.

192. Paikan päällä tehtyjen tarkastusten laatua pidettiin riittämättömänä. Yhteenvetokertomuksessa todetaan noissa tarkastuksissa ilmenneen, että tarkastusten toimittamisessa oli ollut useita aukkoja, ja sen mukaan ne eivät olleet asetuksen N:o 2319/2001 25 artiklan mukaisia (ks. edellä 175 kohta). Komission yksiköt vetosivat siihen, ettei eläimiä, joista ei ollut tehty tukihakemusta, ollut tarkastettu ja ettei tositteita eikä tarkastusta edeltäneen 12 kuukauden aikana tukihakemusten kohteina olleista eläimistä annettuja tietoja eikä pitopaikkaa ollut tarkastettu ja että tarkastusasiakirjojen ja tarkastettujen eläinten tilanteen varmentaminen oli ollut riittämätöntä ja että näitä oli ollut vaikeaa verrata aikaisempien tarkastusten tuloksiin.

193. Lisäksi komission yksiköt esittivät selvitystä siitä, ettei teurastuspalkkiohakemusten kohteina olleita eläimiä ollut tarkastettu paikan päällä. Sovitteluelin oli ehdottanut, että aiottua korjausta tarkasteltaisiin tässä suhteessa uudelleen, ja se oli korostanut, että paikan päällä tehtävillä tarkastuksilla oli vähäinen arvo silloin, kun kyse oli teurastuspalkkioista, koska teurastettujen nautojen osalta tärkeimpiä tarkastuksia ovat ne, jotka tehdään teurastamoissa, ja kasvattajan rekistereissä jälkikäteen tehtävät tarkastukset.

194. Komissio pysyi kuitenkin kannassaan sillä perusteella, että useiden aukkojen yhdistelmällä oli ollut vaikutuksia olennaiseen valvontaan kaikkien nautapalkkioiden, kuten teurastuspalkkioiden, tarkastusten osalta. Sen mukaan teurastuspalkkioiden tarkastamatta jättämisestä paikan päällä tiloilla aiheutuu EMOTR:lle kyseiseen järjestelmään liittyvä lisäriski, jota ei voida kokonaan korvata teurastamossa tehdyillä tai hallinnollisilla tarkastuksilla (jotka on joka tapauksessa tehtävä jokaisessa teurastuspalkkioiden tarkastusjärjestelmässä) semminkin, kun teurastomoissa tutkinnan AP/2003/09 yhteydessä tehtävissä tarkastuksissa oli paljastunut suuria aukkoja. Se myönsi, etteivät tiloilla paikan päällä tehdyt tarkastukset olleet niin tärkeitä kuin muissa tukijärjestelmissä ja että tavallisesti niissä rajoituttiin asiakirjatarkastuksiin, mikä selittää sen, ettei teurastuspalkkioiden korjauskerroin ole suurempi kuin muiden nautapalkkioiden.

195. Komission yksiköt viittasivat myös siihen, ettei eläinten tilannetta eikä lehmien ja hiehojen välistä suhdetta ollut tarkastettu emolehmäpalkkion osalta.

196. Tilan tukikelpoisen rehualan ja nautayksikköjen määrän määrittämistä pidetään olennaisena valvontana laajaperäistämispalkkioiden kannalta katsoen. Komission yksiköt totesivat, ettei nautayksikköjen tarkastamista koskeva Kreikan järjestelmä edelleenkään ollut sääntöjen mukainen vuosina 2002 ja 2003 (olipa kyse tunnistus- ja rekisteröintitietokantaan perustuvasta pro rata temporis laskentamenetelmästä tai viiden päivän luetteloinnista muodostuvasta yksinkertaistetusta järjestelmästä), eikä se myöskään kattanut kaikkia hakijoita viisi kertaa vuodessa siten kuin Helleenien tasavalta oli aikonut, vaikka tiettyä edistystä oli todettu vuonna 2003 sen vuoksi, että tunnistus- ja rekisteröintitietokannan käyttö oli lisääntynyt. Tilanteen oli katsottu lievästi parantuneen vuonna 2003, mutta mitään todellista edistystä ei ollut voitu osoittaa tukikelpoista rehualaa koskevan toimenpiteen osalta ajanjaksolta 2002/2003. Nautayksikköjen määrittämisestä komission yksiköt korostivat, että Kreikka oli edelleen jatkanut vaihtoehtoisen tarkastusjärjestelmän (jossa todennäköisesti oli Kreikassa paikan päällä tehtävissä tarkastuksissa todettuja aukkoja) täytäntöönpanoa.

197. Komissio sovelsi siis 10 prosentin kiinteämääräistä korjausta markkinointivu