ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
12

Arvonlisäverolain 99 §:n sanamuoto on seuraava: ”(1) Kun ostaja on ulkomainen matkustaja ja – – luovutetut tavarat kuuluvat henkilökohtaisiin matkatavaroihin tai matkatavaroihin, 98 §:n 1 momentissa tarkoitetun vapautuksen soveltamisen edellytyksenä on, että a) luovutuksen arvo, vero mukaan lukien, on yli 175:tä euroa vastaava määrä b) ulkomainen matkustaja osoittaa asemansa matkustusasiakirjoilla tai muilla Unkarissa toimivaltaisiksi tunnustettujen viranomaisten antamilla asiakirjoilla, joilla voidaan todeta henkilön henkilöllisyys – – c) viranomainen todistaa tavaroiden yhteisöstä poistumisen paikassa, että ne ovat lähteneet Unkarista, valtion verohallinnon tätä tarkoitusta varten toimittamaan lomakkeeseen – – laitetulla hyväksymismerkinnällä ja leimalla ja valvoo, että samaan aikaan on esitetty tavarat ja tavaroiden luovutuksen toteutumisen vahvistava alkuperäinen lasku. (2) Vapautuksen saamiseksi tavaroiden myyjän on laskun laatimisen lisäksi täytettävä arvonlisäveron palauttamishakemusta koskeva lomake ulkomaisten matkustajan pyynnöstä. – – Tavaroiden myyjä laatii veron palauttamishakemusta koskevan lomakkeen kolmena kappaleena, ja antaa kaksi ensimmäistä kappaletta matkustajalle ja säilyttää kolmannen kappaleen omaa kirjanpitoaan varten. (3) Kun tulliviranomainen vahvistaa 1 momentin c alakohdassa tarkoitetun tavaroiden poistumisen, se ottaa matkustajalta veron palauttamishakemusta koskevan lomakkeen toisen kappaleen, jossa on hyväksymismerkintä ja leima. (4) Verovapautuksen edellytyksenä on, a) että tavaroiden myyjällä on hallussaan veron palauttamishakemusta koskevan lomakkeen ensimmäinen kappale 1 momentin c kohdassa tarkoitetulla hyväksymismerkinnällä ja leimalla varustettuna ja b) että, mikäli vero on peritty tavaroiden luovutushetkellä, myyjä palauttaa mainitun veron ulkomaiselle matkustajalle 5–8 momentin mukaisesti. – – (6) Saadakseen veronpalautuksen ulkomainen matkustaja tai hänen valtuuttamansa henkilö a) antaa tavaroiden myyjälle veron palauttamishakemusta koskevan lomakkeen ensimmäisen kappaleen 1 momentin c kohdassa tarkoitetulla hyväksymismerkinnällä ja leimalla varustettuna, ja b) esittää tavaroiden myyjälle tavaroiden luovutuksen osoittavan alkuperäisen laskun. – – (9) Mikäli vero on laskutettu 4 momentin b kohdan nojalla ja tavaroiden myyjä on aiemmin määrittänyt ja ilmoittanut sen maksettavaksi veroksi, myyjällä on oikeus – – pienentää maksettavaa veroa – – palautetun veron määrän verran, mikäli tämä määrä on ilmoitettu erillisenä myyjän kirjanpitoaineistossa. – –”
1)

Kosmeettisista valmisteista 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1223/2009 19 artiklan 1 kohdan f alakohtaa on tulkittava siten, että tiedon ”kosmeettisen valmisteen tarkoituksesta”, joka on kyseisen säännöksen nojalla ilmoitettava tällaisen valmisteen pakkauksessa ja ulkopäällysteessä, on oltava omiaan selvästi informoimaan kuluttajaa valmisteen käytöstä ja käyttötavasta sen varmistamiseksi, että kuluttaja voi käyttää valmistetta turvallisesti tavalla, joka ei aiheuta haittaa hänen terveydelleen, eikä se siis voi rajoittua pelkkään tietoon siitä, mitä valmisteen käytöllä tavoitellaan ja mistä säädetään kyseisen asetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on tarkistaa kyseessä olevan valmisteen ominaispiirteiden ja ominaisuuksien ja tavanomaisesti valistuneen sekä kohtuullisen tarkkaavaisen ja huolellisen keskivertokuluttajan odotusten perusteella, mikä on tiedon, joka pakkauksessa ja ulkopäällyksessä on tätä varten ilmoitettava, luonne ja laajuus, jotta valmistetta voidaan käyttää aiheuttamatta vaaraa ihmisten terveydelle.
17

Kyseisen päätöksen 17 artiklassa, jonka otsikko on ”Maksuttomien päästöoikeuksien hakeminen”, säädetään seuraavaa: ”1. Uuden osallistujan toimitettua hakemuksensa jäsenvaltioiden on määritettävä näiden sääntöjen pohjalta maksutta jaettavien päästöoikeuksien määrä, kun kyseinen laitos on aloittanut normaalin toimintansa ja sen asetettu alkukapasiteetti on määritetty. 2. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä ainoastaan sellaisia hakemuksia, jotka toimitetaan toimivaltaiselle viranomaiselle vuoden kuluessa kyseessä olevan laitoksen tai laitoksen osan normaalin toiminnan aloittamisesta. 3. Jäsenvaltioiden on jaettava kyseessä oleva laitos laitoksen osiin tämän päätöksen 6 artiklan mukaisesti ja vaadittava toiminnanharjoittajaa toimittamaan toimivaltaiselle viranomaiselle 1 kohdassa tarkoitetun hakemuksen mukana kaikki asiaankuuluvat tiedot kustakin liitteessä V mainitusta muuttujasta laitoksen kunkin osan mukaan eriteltyinä. Tarvittaessa jäsenvaltiot voivat vaatia toiminnanharjoittajaa toimittamaan lisää tietoja. 4. Direktiivin [2003/87] 3 artiklan h alakohdassa tarkoitettujen laitosten osalta, lukuun ottamatta laitoksia, joiden kapasiteettia on laajennettu huomattavasti kesäkuun 30 päivän 2011 jälkeen, jäsenvaltion on vaadittava toiminnanharjoittajaa määrittämään kunkin laitoksen osan asetettu alkukapasiteetti 7 artiklan 3 kohdassa määritettyjen menetelmien mukaan käyttäen jatkuvaa 90 päivän jaksoa perusteena, jonka pohjalta normaalin toiminnan alku määritetään vertailukohdaksi. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä tämä kunkin laitoksen osan asetettu alkukapasiteetti ennen laitokselle jaettavien päästöoikeuksien laskemista. – –”
12

FITL:n 74 §:n 2 momentissa säädetään seuraavaa: ”Laskettaessa lunastettavan osakkeen arvoa tämän pykälän 1 momentin 3 kohdan mukaisesti on käytettävä kohdeyhtiön viimeisimmästä vuositilinpäätöksestä, jonka yhtiökokous on hyväksynyt ja josta on laadittu tilintarkastuskertomus, esitettyjä tietoja. Vuosikertomuksen kohteena olleen tilikauden viimeisen päivän ja ajankohdan, jona tarjous jätetään [rahoitusmarkkina]viranomaiselle, välinen aika voi olla enintään 16 kuukautta. Jos kohdeyhtiön on sovellettavien säännösten mukaan laadittava vuosikertomus viimeistään seitsemän kuukauden kuluessa viitevuoden päättymisestä, vuosikertomuksen kohteena olleen tilikauden viimeisen päivän ja ajankohdan, jona tarjous jätetään [rahoitusmarkkina]viranomaiselle, välinen aika voi olla enintään 19 kuukautta. Laskettaessa osakkeen arvoa on käytettävä kohdeyhtiön viimeisimmässä neljännesvuosikertomuksessa esitettyjä tietoja, jos osakkeiden arvo, joka saadaan käyttämällä laskennassa näitä tietoja, on vähintään 10 prosenttia korkeampi kuin arvo, joka saadaan vuosikertomuksen tietojen perusteella. Jos kohdeyhtiö laatii myös konsolidoidun vuosikertomuksen, lunastettavan osakkeen arvon määrittämiseksi on käytettävä tässä kertomuksessa esitettyjä tietoja. Jos kohdeyhtiö laatii tilinpäätöksen sekä sen valtion lainsäädännön mukaisesti, johon se on sijoittautunut, että kansainvälisten tilinpäätösstandardien mukaisesti, sen on käytettävä kansainvälisten tilinpäätösstandardien määräysten mukaisesti laaditussa tilinpäätöksessä esitettyjä tietoja.”
40

Tältä osin WIPOn laatimasta tulkinta-asiakirjasta ”Guide to the Copyright and Related Rights Treaties Administered by WIPO”, joka ei ole oikeudellisesti sitova mutta auttaa kuitenkin WTTP:n tulkinnassa (ks. analogisesti kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamista koskevan Bernin yleissopimuksen (24.7.1971 tehty Pariisin sopimuskirja), sellaisena kuin se on muutettuna 28.9.1979, tulkinta-asiakirjasta tuomio 4.10.2011, Football Association Premier League ym., C-403/08 ja C-429/08, EU:C:2011:631, 201 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), ilmenee, että WTTP:llä on saatettu ajan tasalle Rooman yleissopimuksen 3 artiklan b kohdassa tarkoitettu äänitteen käsite sillä tavoin, että sillä tarkoitetaan esityksen äänistä tai muista äänistä tai ääniä edustavista merkeistä tehtyä tallennetta, jotka on sisällytetty audiovisuaaliseen tallenteeseen, jota ei pidetä teoksena, kuten julkisasiamies myös olennaisin osin muistutti ratkaisuehdotuksensa 50 kohdassa.
Yhteisön viisumisäännöstön laatimisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 810/2009, sellaisena kuin se on muutettuna 26.6.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 610/2013, 32 artiklan 2 ja 3 kohtaa, luettuina Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on tulkittava yhtäältä siten, että niissä velvoitetaan jäsenvaltio, joka on tehnyt lopullisen päätöksen viisumin epäämisestä asetuksen N:o 810/2009, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 610/2013, 32 artiklan 1 kohdan a alakohdan vi alakohdan nojalla jonkin toisen jäsenvaltion vastustettua viisumin myöntämistä, ilmoittamaan päätöksessään jäsenvaltio, joka on tällaisen vastustuksen esittänyt, tähän vastustukseen pohjautunut nimenomainen epäämisperuste ja tämän mukana tarvittaessa kyseisen vastustuksen syiden pääsisältö sekä viranomainen, jonka puoleen viisumin hakija voi kääntyä saadakseen tietoonsa kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa käytettävissä olevat oikeussuojakeinot, ja toisaalta siten, että jos epäämispäätökseen on haettu muutosta asetuksen N:o 810/2009, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 610/2013, 32 artiklan 3 kohdan nojalla, tämän päätöksen tehneen jäsenvaltion tuomioistuimet eivät voi tutkia aineellisesti sen laillisuutta, että jokin toinen jäsenvaltio on vastustanut viisumin myöntämistä.
4)

Direktiiviä 1999/62, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2006/38, tarkasteltuna yhdessä 26.9.2000 annetun tuomion komissio vastaan Itävalta (C-205/98, EU:C:2000:493) 138 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että kohtuuton tietulli perustellaan jälkikäteen tuomioistuinmenettelyssä esitetyllä infrastruktuurikulujen uudella laskennalla.
2)

Asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että jollei yhteisomistussopimuksessa määrättyyn yhteisomistuskiinteistön käyttötarkoitukseen voida vedota kaikkia vastaan, kannetta, jolla kiinteistön yhteisomistaja vaatii kieltämään saman kiinteistön toista yhteisomistajaa muuttamasta tätä käyttötarkoitusta omavaltaisesti ja ilman muiden yhteisomistajien suostumusta, on pidettävä kyseisessä säännöksessä tarkoitettuna kanteena ”sopimusta koskevassa asiassa”. Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamasta tarkistuksesta muuta johdu, kanteen perusteena olevan velvoitteen täyttämispaikka on paikka, jossa mainittu kiinteistö sijaitsee.
27

Tuontijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on siis tuontihetkellä varmistuttava käytettävissään olevien tietojen perusteella siitä, että vaikka rinnakkaistuotu lääke ja lääke, jolle on myönnetty myyntilupa tuontijäsenvaltiossa, eivät ole kaikilta osiltaan samanlaisia, ne on ainakin valmistettu saman kaavan mukaisesti, niissä käytetään samaa vaikuttavaa ainetta ja niillä on samat terapeuttiset vaikutukset, ja että maahantuotu lääke ei ole missään suhteessa ongelmallinen laadun, tehokkuuden eikä vaarattomuuden kannalta. Jos kaikki nämä edellytykset täyttyvät, maahan tuotava lääke on katsottava jo saatetuksi markkinoille kyseisessä jäsenvaltiossa, minkä vuoksi sen on voitava hyötyä myyntiluvasta, joka on myönnetty markkinoilla jo olevalle kyseiselle lääkkeelle, jolleivät ihmisten terveyden ja elämän tehokkaaseen suojeluun liittyvät näkökohdat ole tälle esteenä. Näin ollen kyseisen viranomaisen on sallittava lääkkeen myynti, mikäli se on vakuuttunut siitä, että kyseinen lääke – huolimatta mahdollisista apuaineisiin liittyvistä eroista – ei ole missään suhteessa ongelmallinen laadun, tehokkuuden eikä vaarattomuuden kannalta (tuomio 3.7.2019, Delfarma, C-387/18, EU:C:2019:556, 23 ja 24 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Rikosprosessilain nro 301/2005 (zákon č. 301/2005 Z. z. Trestný poriadok), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiaan, 46 §:ssä säädetään seuraavaa:

”(1) Vahinkoa kärsinyt on henkilö, jolle rikos on aiheuttanut henkilövahinkoa tai aineellista, aineetonta tai muuta vahinkoa tai jonka muita lailla suojattuja oikeuksia tai vapauksia on uhattu tai loukattu. Vahinkoa kärsineellä on tässä laissa säädetyissä tapauksissa oikeus antaa suostumuksensa rikosoikeudellisen menettelyn aloittamiseen, vaatia vahingonkorvausta, pyytää tutkintatoimenpiteitä, mukaan lukien lisätutkinta, esittää todisteita, tutustua asiakirja-aineistoon ja tutkia sitä, olla läsnä pääkäsittelyssä, muutoksenhakumenettelyyn ja neuvoteltuihin tunnustuksiin liittyvissä julkisissa istunnoissa, ottaa kantaa todisteluun, esittää vaatimuksia ja hakea muutosta tässä laissa säädettyjen mahdollisuuksien mukaisesti. Vahinkoa kärsineellä on milloin tahansa rikosoikeudellisen menettelyn aikana oikeus saada tietoja asian käsittelyn edistymisestä. Nämä tiedot toimittaa rikosoikeudellisessa menettelyssä toimiva viranomainen tai tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu; tätä varten tarvittavat yhteystiedot on toimitettava vahinkoa kärsineelle. Tietoja rikosoikeudellisen menettelyn käsittelyn edistymisestä ei anneta, jos tämä vaarantaa rikosoikeudellisen menettelyn tarkoituksen.

– –

(3) Vahinkoa kärsineellä, jolla on lain mukaan oikeus vaatia korvausta vastaajan tekemän rikoksen hänelle aiheuttamista vahingoista, on myös oikeus vaatia, että tuomioistuin tuomiossaan velvoittaa vastaajan korvaamaan nämä vahingot. Vahinkoa kärsineen on esitettävä tämä vaatimus ennen tutkinnan tai nopeutetun tutkinnan päättymistä. Vaatimuksessa on selvästi ilmoitettava vaaditun vahingonkorvauksen perusteet ja määrä.

– –”
34

On palautettava mieleen, että asetuksen N:o 492/2011 10 artiklan mukaan jäsenvaltion kansalaisen, joka on tai on ollut työssä toisen jäsenvaltion alueella, lapsia kohdellaan vastaanottavassa jäsenvaltiossa, jos he asuvat siellä, yhdenvertaisesti tämän jäsenvaltion kansalaisten kanssa siltä osin kuin kyse on oikeudesta osallistua koulutukseen. Ennen asetuksen N:o 492/2011 voimaantuloa tästä oikeudesta säädettiin asetuksen N:o 1612/68 12 artiklassa, jolla oli sama sanamuoto kuin asetuksen N:o 492/2011 10 artiklalla; tällä viimeksi mainitulla asetuksella kumottiin ja korvattiin ensin mainittu asetus sen kodifioimiseksi selkeyden ja järkeistämisen takia, kuten asetuksen N:o 492/2011 johdanto-osan ensimmäisestä perustelukappaleesta ilmenee. Niinpä asetuksen N:o 1612/68 12 artiklaa koskeva unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö on merkityksellinen myös tulkittaessa asetuksen N:o 492/2011 10 artiklaa.
47

On myös korostettava, että hallintolainkäyttölain 75 §:n mukaan on niin, että kun CNMC:n tekemään päätökseen on haettu muutosta hallintotuomioistuimissa, CNMC voi luopua vaatimuksistaan eli peruuttaa oman päätöksensä, kunhan CNMC:n päätöksen toimivaltaisissa tuomioistuimissa riitauttanut osapuoli antaa siihen suostumuksensa.
43

Niiden määrien, jotka pääasian vastapuolen kaltainen kalastusalan yritys perii työntekijöidensä palkoista palkansaajamaksuina, on vastattava täsmälleen niitä määriä, jotka se tilittää sosiaaliturvaelimille työntekijöidensä nimissä. Koska kalastusalan yritykset toimivat ainoastaan välittäjinä työntekijöidensä ja kyseisten sosiaaliturvaelinten välillä ja pääasiassa kyseessä oleva palkansaajamaksujen keventäminen on siten neutraali toimenpide kyseisiin yrityksiin nähden, on katsottava, että kyseinen toimenpide ei koske näiden yritysten vastattavaksi kuuluvia kustannuksia (ks. vastaavasti määräys 22.10.2015, komissio v. Kreikka, C‑530/14 P, ei julkaistu, EU:C:2015:727, 32–34 kohta).
158

Koska Carreras Sequeros ym. ovat hävinneet nyt käsiteltävän asian ja neuvosto on vaatinut heidän velvoittamistaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, Carreras Sequeros ym. on velvoitettava korvaamaan neuvostolle näiden valitusten käsittelystä aiheutuneet ja unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut. Koska komissio on vaatinut Carreras Sequerosin ym:iden velvoittamista korvaamaan sille asian käsittelystä unionin yleisessä tuomioistuimessa – muttei unionin tuomioistuimessa – aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, heidät on velvoitettava korvaamaan komissiolle asian käsittelystä unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, kun taas komission on vastattava näiden valitusten käsittelyyn liittyvistä omista oikeudenkäyntikuluistaan.
40

Kaiken edellä esitetyn perusteella kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa on tulkittava siten, että kun ajoneuvon valmistaja on varustanut ajoneuvon jossakin jäsenvaltiossa lainvastaisesti ohjelmistolla, jolla manipuloidaan pakokaasupäästöjä koskevia tietoja, ennen kuin se ostetaan kolmannelta osapuolelta toisessa jäsenvaltiossa, vahingon ilmenemispaikka on tässä viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa.
4

Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) (EUVL 2005, L 149, s. 22), 11 artiklassa, jonka otsikko on ”Täytäntöönpano”, säädetään seuraavaa: ”1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että käytettävissä on riittävät ja tehokkaat keinot sopimattomien kaupallisten menettelyjen torjumiseksi, jotta tämän direktiivin säännöksiä noudatetaan kuluttajien edun edellyttämällä tavalla. Näihin keinoihin kuuluvat säännökset, joiden mukaisesti sellaiset henkilöt tai yhteisöt, joiden etua sopimattomien kaupallisten menettelyjen torjuminen kansallisen lainsäädännön mukaisesti koskee, kilpailijat mukaan luettuina, voivat ryhtyä oikeudellisiin toimiin tällaisten sopimattomien kaupallisten menettelyjen suhteen; ja/tai saattaa tällaiset sopimattomat kaupalliset menettelyt sellaisen hallintoviranomaisen käsiteltäväksi, jolla on toimivalta joko ratkaista valitukset tai panna vireille asianmukainen oikeudenkäynti asiassa. Kunkin jäsenvaltion on ratkaistava, kumpi näistä mahdollisuuksista on käytettävissä ja onko tuomioistuimilla tai hallintoviranomaisilla oikeus vaatia, että valituksen käsittelyssä on turvauduttava muihin olemassa oleviin keinoihin, joihin luetaan myös 10 artiklassa tarkoitetut menettelyt, ennen asian ottamista ratkaistavaksi. Keinot ovat käytettävissä riippumatta siitä, ovatko asianomaiset kuluttajat sen jäsenvaltion alueella, jossa elinkeinonharjoittaja sijaitsee, vai jossakin toisessa jäsenvaltiossa. – – 2. Jäsenvaltioiden on 1 kohdassa tarkoitettujen säännösten nojalla annettava tuomioistuimille tai hallintoviranomaiselle tapauksissa, joissa ne pitävät sitä kaikkien asiaan liittyvien etujen ja etenkin yleisen edun kannalta tarpeellisena, toimivalta a) määrätä sopimattomat kaupalliset menettelyt lopetettavaksi tai hakea tuomioistuimelta päätöstä niiden lopettamisesta, tai b) kieltää sopimaton kaupallinen menettely tai hakea tuomioistuimelta päätöstä menettelyn kieltämisestä, jollei menettelyä vielä ole käytetty mutta sen käyttäminen on odotettavissa, vaikka tosiasiallisen vahingon syntymistä taikka elinkeinonharjoittajan tahallisuutta tai huolimattomuutta ei olisi näytetty. Jäsenvaltioiden on myös säädettävä kiireellisestä menettelystä, jota noudattaen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet voidaan toteuttaa – joko väliaikaisina, – tai – lopullisina siten, että kukin jäsenvaltio saa valita jommankumman näistä kahdesta vaihtoehdosta. Lisäksi jäsenvaltiot voivat, poistaakseen sopimattomien kaupallisten menettelyjen pysyvät vaikutukset, antaa tuomioistuimille tai hallintoviranomaisille, jos kaupalliset menettelyt on lopullisella päätöksellä määrätty lopetettavaksi, toimivallan a) määrätä kyseinen päätös kokonaan tai osittain julkaistavaksi tarkoituksenmukaiseksi katsomassaan muodossa; b) määrätä lisäksi oikaisu julkaistavaksi asiassa. – –”
2)

Direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2008/8, 47 artiklaa, ja direktiivin 2006/112 täytäntöönpanotoimenpiteistä 15.3.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 282/2011, sellaisena kuin se on muutettuna 7.10.2013 annetulla neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1042/2013, 31 a artiklaa on tulkittava siten, että konesalipalvelu, jonka osana tämän palvelun tarjoaja saattaa asiakkaidensa käyttöön laitekaappeja asiakkaiden servereiden sijoittamiseen ja toimittaa heille oheistavaroita ja ‑palveluita, kuten sähköä ja erinäisiä palveluja, joilla on tarkoitus varmistaa servereiden käyttäminen optimaalisissa olosuhteissa, ei ole näissä säännöksissä tarkoitettu kiinteään omaisuuteen liittyvä palvelu, kun asiakkailla ei ole yksinoikeutta käyttää sitä kiinteistön osaa, johon laitekaapit on asennettu, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
17

Tämän 27.12.2004 annetun ohjelmalain 334 §:ssä, sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.2008 annetun ohjelmalain (loi-programme du 22 décembre 2008; Moniteur belge, 29.12.2008, s. 68649) 194 §:llä, jota on sovellettu 8.1.2009 alkaen, säädettiin seuraavaa: ”Mikä tahansa rahamäärä, joka on palautettava tai maksettava henkilölle joko liittovaltion verohallinnon toimivaltaan kuuluvia verolakeja tai verolakeja, joiden osalta veron kantamisesta ja perimisestä vastaa liittovaltion verohallinto, sovellettaessa tai perusteettoman edun palauttamista koskevien siviilioikeudellisten säännösten nojalla, voidaan käyttää ilman muodollisuuksia ja toimivaltaisen virkamiehen valinnan mukaisesti sellaisten rahamäärien maksamiseen, jotka henkilön on maksettava asianomaisten verolakien mukaan tai suorituksena sellaisiin veroihin tai muihin maksuihin perustuvista veloista, joiden kantamisesta ja perimisestä liittovaltion verohallinto vastaa lain mukaan tai lain tasoisen säännöksen nojalla. Varat voidaan käyttää tämän henkilön osalta vain siihen osaan saatavia, joka ei ole riidanalainen. Edellistä momenttia sovelletaan silloinkin, kun kyseessä on takavarikointi tai luovutus taikka kun kyse on kilpailevista saatavista tai maksukyvyttömyysmenettelystä.”
5

Mainitun asetuksen 23 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraava: ”Kun liikennöidään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvalla jäsenvaltion alueella sijaitsevalta lentoasemalta, yleisön saatavilla oleviin lentoliikenteen lentohintoihin ja kuljetusmaksuihin on sisällyttävä sovellettavat ehdot, kun lentohintoja ja kuljetusmaksuja tarjotaan tai julkaistaan missä tahansa muodossa, myös internetissä. Lopullinen hinta on aina ilmoitettava, ja sen on sisällettävä sovellettava lentohinta tai kuljetusmaksu sekä julkaisuhetkellä pakolliset ja ennakoitavat sovellettavat verot, maksut, lisämaksut ja palvelumaksut. Ilmoitetun lopullisen hinnan lisäksi on eriteltävä vähintään seuraavat: a) lentohinta tai kuljetusmaksu; b) verot; c) lentoasemamaksut; ja d) muut maksut, lisämaksut tai palvelumaksut, esimerkiksi turvatoimiin tai polttoaineeseen liittyvät maksut, jos b, c ja d alakohdassa luetellut maksut on lisätty lentohintaan tai kuljetusmaksuun. Valinnaiset lisämaksut on ilmoitettava selkeästi, avoimesti ja yksiselitteisesti varausmenettelyn alussa, ja asiakkaan on voitava hyväksyä ne vapaaehtoisesti.”
24

Riidanalaisen päätöksen päätösosassa määrätään seuraavaa: ”1 artikla Seuraavat toimenpiteet, jotka Belgia[n kuningaskunta] on toteuttanut [SEUT] 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti, ovat sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea: a) [Duferco US:n] osakkeiden myynti, jossa tuensaajana on [DII] ja tuen määrä on 11581700 euroa; b) [DPH:n] osakkeiden myynti, jossa tuensaajana on [Bolmat] ja tuen määrä on 20362464 euroa; – – d) [Ultimalle] myönnetty laina, jossa tuen määrä on periaatteessa 2082723 euroa, jos lainaan sovellettava korko on alle 3,502 prosenttia; – – 2 artikla 1. Belgian [kuningaskunnan] on perittävä tuensaajilta tai näiden oikeusseuraajilta takaisin 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut, sisämarkkinoille soveltumattomat tuet. – –”