Asia C-212/11

Jyske Bank Gibraltar Ltd

vastaan

Espanjan valtio

(Tribunal Supremon esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Rahoitusjärjestelmän käytön estäminen rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen — Direktiivi 2005/60/EY — 22 artiklan 2 kohta — Päätös 2000/642/YOS — Luottolaitosten velvollisuus ilmoittaa epäilyttävistä liiketoimista — Palvelujen tarjoamisen vapautta koskevan sääntelyn nojalla toimiva laitos — Tietojen keräämisestä vastuussa olevan kansallisen rahanpesun selvittelykeskuksen määrittäminen — SEUT 56 artikla — Palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittaminen — Yleisen edun mukaiset pakottavat vaatimukset — Oikeasuhteisuus”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 25.4.2013

Ks. tuomion teksti. (ks. 33 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 34 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 38 kohta)

Rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen annetun direktiivin 2005/60 22 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että siinä tarkoitettujen yksikköjen on annettava vaaditut tiedot sen jäsenvaltion rahanpesun selvittelykeskukselle, jossa ne sijaitsevat, eli silloin kun kyse on palvelujen tarjoamisen vapautta koskevan sääntelyn nojalla suoritetuista liiketoimista, kotijäsenvaltion rahanpesun selvittelykeskukselle. (ks. 43 kohta)

Rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen annetun direktiivin 2005/60 22 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan luottolaitosten, jotka harjoittavat toimintaansa mainitun jäsenvaltion alueella palvelujen tarjoamisen vapautta käyttäen, on ilmoitettava rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjumista varten pyydetyt tiedot suoraan kyseisen jäsenvaltion rahanpesun selvittelykeskukselle, kunhan tällä lainsäädännöllä ei vaaranneta direktiivin eikä jäsenvaltioiden rahanpesun selvittelykeskusten välistä yhteistyötä koskevista järjestelyistä, joita noudatetaan tietojenvaihdossa, tehdyn päätöksen 2000/642 tehokasta vaikutusta. Näin on siksi, että tällaisella kansallisella lainsäädännöllä on tähdättävä unionin oikeutta noudattaen rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan tehostamiseen. Tällainen lainsäädäntö ei vaaranna niiden direktiivillä 2005/60 vahvistettujen periaatteiden toteutumista, jotka koskevat direktiivin perusteella eri toimijoille kuuluvaa ilmoitusvelvollisuutta, eikä vaikeuta olemassa olevien, päätöksessä 2000/642 määrättyjen kaltaisten yhteistyö- ja tietojenvaihtomuotojen toimintaa eikä vapauta direktiivissä 2005/60 tarkoitettuja luottolaitoksia velvollisuudestaan toimittaa pyydetyt tiedot direktiivin 22 artiklan mukaisesti sen jäsenvaltion selvittelykeskukselle, jonka alueella ne sijaitsevat. Tällainen kansallinen lainsäädäntö ei myöskään ole ristiriidassa yhdenkään päätöksen 2000/642 määräyksen kanssa, kunhan sillä ei ole vapautettu jäsenvaltion rahanpesun selvittelykeskusta velvollisuudestaan yhteistyöhön muiden jäsenvaltioiden rahanpesun selvittelykeskusten kanssa ja kunhan kyseisellä keskuksella on edelleen oikeus vaatia niitä vastavuoroisesti toimittamaan tiedot ja asiakirjat rahanpesun torjuntaa varten. Tällaisella kansallisella lainsäädännöllä ei siis sivuuteta päätöksellä 2000/642 perustettua rahanpesun selvittelykeskusten yhteistyömekanismia vaan otetaan sen rinnalle käyttöön keino, johon asianomaisen jäsenvaltion rahanpesun selvittelykeskus voi turvautua saadakseen tiedot suoraan, kun kyse on erityistapauksesta, jossa toimintaa harjoitetaan sen alueella palvelujen tarjoamisen vapautta käyttäen. (ks. 49–51, 54–56 ja 85 kohta sekä tuomiolauselma)

Ks. tuomion teksti. (ks. 58 ja 59 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 60 ja 61 kohta)