ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Asetuksen N:o 207/2009 9 artiklan 3 kohdan toista virkettä on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että EU-tavaramerkin haltija voisi vaatia korvausta tavaramerkin rekisteröintihakemuksen julkaisemista edeltävistä kolmansien toimista. Kyseisen tavaramerkin rekisteröintihakemuksen julkaisemisen jälkeisten mutta sen rekisteröinnin julkaisemista edeltävien kolmansien toimien osalta tässä säännöksessä oleva käsite ”kohtuullinen korvaus” ulottuu kolmansien tämän tavaramerkin käytöstä mainitulla ajanjaksolla tosiasiassa saamien voittojen palauttamiseen. Käsitteen ”kohtuullinen korvaus” ulkopuolelle jää sitä vastoin mainitun tavaramerkin haltijan mahdollisesti kärsimän laajemman vahingon korvaaminen, tapauksen mukaan aineeton vahinko mukaan lukien.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 335/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 14.7.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – Sprengen/Pakweg Douane BV v. Staatssecretaris van Financiën

(Asia C-97/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - Nimikkeet 8471 ja 8521 - Selittävät huomautukset - Informaatioteknologiatuotteiden kaupasta tehty sopimus - ”Screenplays”))

(2016/C 335/16)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Sprengen/Pakweg Douane BV

Vastaaja: Staatssecretaris van Financiën

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I olevaa yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se on muutettuna peräkkäin 17.10.2006 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1549/2006 ja 20.9.2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1214/2007, on tulkittava siten, että pääasiasiassa kyseessä olevan kaltaiset screenplay-laitteet, joiden toimintona on yhtäältä multimediatiedostojen tallentaminen ja toisaalta niiden toistaminen televisiossa tai videomonitorissa, kuuluvat yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 8521.

(1) EUVL C 171, 26.5.2015.
1)

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on kulloinkin muutettuna 19.9.2008 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1031/2008 ja 30.9.2009 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 948/2009, esitetyn yhdistetyn nimikkeistön yleisten tulkintasääntöjen 2 säännön b alakohtaa ja 3 säännön b alakohtaa on tulkittava siten, että mikäli pääasiassa kyseessä olevan nesteytetyn maaöljykaasun kaltaisen kaasuseoksen kaikki ainesosat yhdessä antavat sille sen olennaisen luonteen siten, ettei ole mahdollista määrittää sitä ainesosaa, joka antaa sille sen olennaisen luonteen, ja mikäli joka tapauksessa ei ole mahdollista määrittää nestekaasun sisältämien kaikkien ainesosien tarkkaa määrää, olettamaa, jonka mukaan tuotteelle sen olennaisen luonteen antavana aineena on yleisten tulkintasääntöjen 3 säännön b alakohdan mukaisesti pidettävä sitä ainetta, jonka prosenttiosuus seoksessa on suurin, ei ole käytettävä.
1)

Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohdan, 24 artiklan 1 kohdan ja 133 artiklan, luettuina yhdessä saman direktiivin 132 artiklan 1 kohdan m alakohdan kanssa, mukaisia velvoitteitaan, — koska se on vapauttanut arvonlisäverosta laiturien ja venepaikkojen vuokraamisen sellaisten pursiseurojen jäsenille, jotka eivät palvelujensa yhteydessä käytä yhtä tai useampaa palkkaamaansa henkilöä, purjehdus- tai virkistystoimintaan, jota ei voida rinnastaa urheiluun tai liikuntakasvatukseen, ja — koska se on rajannut kyseistä vuokraustoimintaa koskevan vapautuksen sellaisissa tapauksissa, joissa laitureita ja venepaikkoja vuokrataan urheilua harrastaville jäsenille ja joissa vuokraustoiminta liittyy läheisesti urheilun harrastamiseen ja on sen kannalta välttämätöntä, pursiseuroihin, jotka eivät palvelujensa yhteydessä käytä yhtä tai useampaa palkkaamaansa henkilöä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 156/14

Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 17.3.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – Sonos Europe BV v. Staatssecretaris van Financiën

(Asia C-84/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (ETY) N:o 2658/87 - Tulliliitto ja yhteinen tullitariffi - Tariffiluokittelu - Yhdistetty nimikkeistö - Nimikkeet 8517, 8518, 8519, 8527 ja 8543 - Itsenäinen laite, joka kerää, vastaanottaa ja toistaa suoratoistona digitaalisia äänitiedostoja vahvistetun äänen muodossa))

(2016/C 156/19)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Sonos Europe BV

Muu osapuoli: Staatssecretaris van Financiën

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I esitettyä yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se on muutettuna 19.9.2008 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1031/2008 ja 30.9.2009 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 948/2009, on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen itsenäinen laite, joka kerää, vastaanottaa ja toistaa suoratoistona digitaalisia äänitiedostoja vahvistetun äänen muodossa, on – ellei siitä, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin arvioi kaikkia käytettävissään olevia tosiseikkoja, muuta johdu – luokiteltava kyseisen nimikkeistön nimikkeeseen 8519.

(1) EUVL C 146, 4.5.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 38/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 26.11.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesfinanzhof – Saksa) – Hauptzollamt Frankfurt am Main v. Duval GmbH & Co. KG

(Asia C-44/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Tulliliitto ja yhteinen tullitariffi - Tariffiluokittelu - Yhdistetty nimikkeistö - Nimike 9025 - Lämpömittarin käsite - Kertakäyttöiset ennalta määrätyn lämpötilan testiliuskat))

(2016/C 038/13)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Hauptzollamt Frankfurt am Main

Vastapuoli: Duval GmbH & Co. KG

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 17.10.2006 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1549/2006, olevan yhdistetyn nimikkeistön nimikettä 9025 on tulkittava niin, että se kattaa paperiset ja mahdollisesti muovikelmulla päällystetyt ympäröivän lämpötilan testiliuskat, jotka, kuten pääasiassa kyseessä olevat tavarat, väriä vaihtamalla peruuttamattomasti ja ilman tämän jälkeen tapahtuvaa mahdollisuutta uudelleen käyttöön ilmoittavat sen, onko yksi tai useampi kynnysarvoksi asetettu lämpötila saavutettu.

(1) EUVL C 127, 20.4.2015.
2)

Direktiiviä 93/13 on tulkittava siten, ettei se ole esteenä siviiliprosessista 7.1.2000 annetun lain 1/2000 (Ley 1/2000, de enjuiciamiento civil), sellaisena kuin se on muutettuna lailla nro 1/2013 ja kiireellisistä verotuksellisista, talousarviota koskevista ja tutkimusta, kehitystä ja innovaatiota edistävistä toimenpiteistä 28.6.2013 annetulla asetuksella 7/2013 (Real Decreto-Ley 7/2013, de medidas urgentes de naturaleza tributaria, presupuestaria y de fomento de la investigación, el desarrollo y la innovación) sekä konkurssiasioita koskevista kiireellisistä toimenpiteistä 5.9.2014 annetulla asetuksella 11/2014 (Real Decreto-ley 11/2014, de medidas urgentes en materia concursal), 207 §:ään perustuvan kaltaiselle kansalliselle säännölle, jolla kansallista tuomioistuinta kielletään tutkimasta viran puolesta sopimusehtojen kohtuuttomuutta, jos sopimuksen kaikkien ehtojen lainmukaisuus kyseiseen direktiivin nähden on jo ratkaistu oikeusvoimaisella ratkaisulla. Jos sitä vastoin yhden tai useampien sopimusehtojen mahdollista kohtuuttomuutta ei ole tutkittu riidanalaista sopimusta koskevassa aiemmassa tuomioistuinvalvonnassa, jonka päätteeksi on annettu oikeusvoimainen ratkaisu, direktiiviä 93/13 on tulkittava siten, että kansallisen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi kuluttaja on sääntöjenmukaisesti saattanut vastustuksensa, on arvioitava asianosaisten pyynnöstä tai viran puolesta, jos sen käytettävissä on tätä varten tarpeelliset oikeudelliset seikat ja tosiseikat, näiden ehtojen mahdollista kohtuuttomuutta.
4)

Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 2 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, ettei sitä sovelleta tulkittaessa pääasiassa kyseessä olevan kaltaista kansallista lainsäädäntöä, jossa säädettyä kieltoa kumuloida nettoeläke julkisen laitoksen palveluksessa tehdystä työstä saatavien tulojen kanssa silloin, kun tämän vanhuuseläkkeen suuruus ylittää sen keskimääräisen kansallisen bruttopalkan, jota on käytetty perusteena sosiaaliturvaan tarkoitettua valtion budjettia vahvistettaessa, sovelletaan virkatuomareihin mutta ei henkilöihin, jotka on nimitetty kyseisen valtion perustuslaissa säädetyksi toimikaudeksi.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 343/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.7.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesfinanzgericht – Itävalta) – Dilly’s Wellnesshotel GmbH v. Finanzamt Linz

(Asia C-493/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Valtiontuet - Ympäristöverojen alennusten muodossa toteutettava tukiohjelma - Asetus (EY) N:o 800/2008 - Tukimuodot, jotka voidaan todeta sisämarkkinoille soveltuviksi ja vapauttaa ilmoitusvelvollisuudesta - Poikkeuksen edellytysten pakottavuus - 3 artiklan 1 kohta - Tukiohjelmaan sisältyvä nimenomainen viittaus tähän asetukseen))

(2016/C 343/03)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzgericht

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Dilly’s Wellnesshotel GmbH

Muu osapuoli: Finanzamt Linz

Tuomiolauselma

Tiettyjen tukimuotojen toteamisesta yhteismarkkinoille soveltuviksi [SEUT 107 ja SEUT 108] artiklan mukaisesti 6.8.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 800/2008 (yleinen ryhmäpoikkeusasetus) 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että jos pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen tukiohjelmaan ei sisälly nimenomaista viittausta tähän asetukseen siten, että siinä mainitaan asetuksen nimi ja viite sen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä, kyseinen säännös on esteenä sille, että tukiohjelman katsottaisiin täyttävän edellytykset sen vapauttamiseksi kyseisen asetuksen 25 artiklan 1 kohdan nojalla SEUT 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvaatimuksesta.

(1) EUVL C 46, 9.2.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 419/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.9.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Yhdistynyt kuningaskunta) – European Federation for Cosmetic Ingredients v. Secretary of State for Business, Innovation and Skills ja Attorney General

(Asia C-592/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Kosmeettiset valmisteet - Asetus (EY) N:o 1223/2009 - 18 artiklan 1 kohdan b alakohta - Kosmeettiset valmisteet, jotka sisältävät ainesosia tai ainesosien yhdistelmiä, jotka on ”tässä asetuksessa säädettyjen vaatimusten täyttämiseksi” testattu eläinkokeella - Euroopan unionin markkinoille saattamisen kielto - Ulottuvuus))

(2016/C 419/10)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: European Federation for Cosmetic Ingredients

Vastaajat: Secretary of State for Business, Innovation and Skills ja Attorney General

Muut osapuolet: Cruelty Free International, aiemmin British Union for the Abolition of Vivisection, ja European Coalition to End Animal Experiments

Tuomiolauselma

Kosmeettisista valmisteista 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1223/2009 18 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että sillä voidaan kieltää sellaisten kosmeettisten valmisteiden saattaminen Euroopan unionin markkinoille, joiden tietyt ainesosat on testattu eläinkokeilla unionin ulkopuolella, jotta kosmeettisia valmisteita voidaan saattaa kolmansien maiden markkinoille, jos näistä kokeista saatuja tietoja käytetään sen osoittamiseksi, että mainitut valmisteet ovat turvallisia, niiden unionin markkinoille saattamista varten.

(1) EUVL C 81, 9.3.2015.
—

se ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan kotimaisen yhtiön jakamia osinkoja verotetaan lähdeverolla silloin, kun osingot on maksettu ulkomaiselle eläkerahastolle, kun taas tilanteessa, jossa osingot on maksettu kotimaiselle eläkerahastolle, osinkoihin kohdistuu kiinteämääräisesti määritettävä fiktiivisen tuoton perusteella laskettu vero, jonka tarkoituksena on ajan kuluessa vastata kaikkien pääomatulojen tavanomaista verotusta;
2)

Sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 5 artiklan 1 kohtaa ja 8 artiklan 3 kohtaa, luettuina yhdessä direktiivin 2002/22 28 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että kansallinen sääntelyviranomainen voi ratkaistessaan riitaa kahden operaattorin välillä asettaa näiden säännösten nojalla operaattorille velvollisuuden varmistaa, että loppukäyttäjät voivat saada toisen operaattorin verkossa tarjottavia palveluja käyttäen muita kuin maantieteellisiä numeroita, sekä vahvistaa direktiivin 2002/19 13 artiklan nojalla tähän käyttöoikeuteen mainittujen operaattorien välillä sovellettavat, pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset hinnoitteluperusteet, kunhan nämä velvollisuudet ovat puolueettomia, avoimia, oikeasuhteisia ja syrjimättömiä ja kunhan ne perustuvat havaitun ongelman luonteeseen ja ovat perusteltuja sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 8 artiklan tavoitteisiin nähden sekä kunhan viimeksi mainitun direktiivin 6 ja 7 artiklassa tarkoitettuja menettelyjä on tarvittaessa noudatettu, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
1)

Unkari on rikkonut palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2006/123/EY, koska se on ottanut käyttöön ja pitänyt voimassa Széchenyi-vapaa-aikakorttia koskevan järjestelmän, josta säädetään Széchenyi-vapaa-aikakortin liikkeelle laskemista ja käyttöä sääntelevässä 12.4.2011 annetussa hallituksen asetuksessa nro 55/2011, jota on muutettu tiettyjen verolakien ja muiden vastaavien säädösten muuttamisesta 21.11.2011 annetulla lailla nro CLVI, siltä osin kuin — mainitun hallituksen asetuksen 13 §:llä, kun sitä luetaan yhdessä keskinäisistä vapaaehtoisista vakuutusrahastoista annetun vuoden 1993 lain nro XCVI 2 §:n 2 momentin d kohdan, sellaisten yritysten sivuliikkeistä ja kauppaedustajan liikkeistä, joiden kotipaikka on ulkomailla, annetun vuoden 1997 lain nro CXXXII 2 §:n b kohdan sekä liikeyhtiöistä annetun vuoden 2006 lain nro IV 1 §:n, 2 §:n 1 ja 2 momentin, 55 §:n 1 ja 3 momentin ja 64 §:n 1 momentin kanssa, estetään sivuliikkeitä laskemasta liikkeelle Széchenyi-vapaa-aikakorttia ja rikotaan näin ollen kyseisen direktiivin 14 artiklan 3 alakohtaa — mainitulla 13 §:llä, kun sitä luetaan yhdessä näiden samojen kansallisten säännösten kanssa, rikotaan mainitun direktiivin 15 artiklan 1 kohtaa, 2 kohdan b alakohtaa ja 3 kohtaa sen vuoksi, että siinä ei hyväksytä saman 13 §:n a–c kohdassa säädettyjen edellytysten kannalta sellaisten konsernien toimintaa, joiden emoyhtiö ei ole Unkarin oikeuden mukaan perustettu yhtiö ja jonka jäsenet eivät harjoita toimintaansa Unkarin oikeudessa säädetyn muotoisina yhtiöinä — hallituksen asetuksen nro 55/2011 13 §:llä, kun sitä luetaan yhdessä näiden samojen kansallisten säännösten kanssa, rikotaan saman direktiivin 15 artiklan 1 kohtaa, 2 kohdan d alakohtaa ja 3 kohtaa sen vuoksi, että sen mukaan vain pankeilla ja rahoituslaitoksilla on mahdollisuus laskea liikkeelle Széchenyi-vapaa-aikakortti, koska pelkästään kyseiset laitokset voivat täyttää mainitussa 13 §:ssä säädetyt edellytykset — mainittu 13 § on ristiriidassa direktiivin 2006/123 16 artiklan kanssa, koska sen mukaan Széchenyi-vapaa-aikakortin liikkeelle laskeminen edellyttää toimipaikkaa Unkarissa.
3)

Hallinnollisesta yhteistyöstä ja petosten torjunnasta arvonlisäverotuksen alalla 7.10.2010 annettua neuvoston asetusta (EU) N:o 904/2010 on tulkittava siten, että jäsenvaltion veroviranomaisilla, jotka tutkivat, onko arvonlisäverosaatava syntynyt sellaisten suoritusten osalta, joista jo on maksettu arvonlisävero toisissa jäsenvaltioissa, on velvollisuus esittää yhteistyötä koskeva pyyntö näiden muiden jäsenvaltioiden veroviranomaisille silloin, kun tällaisesta pyynnöstä on hyötyä ja se on jopa välttämätön päätettäessä, onko arvonlisäverosaatava syntynyt ensin mainitussa jäsenvaltiossa.
2)

Direktiivin 86/653 17 artiklan 2 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, ettei vahingonkorvauksen saantiedellytyksenä ole se, että päämiehen syyksi voidaan lukea virhe, joka on syy-yhteydessä väitettyyn vahinkoon, mutta kyseisessä säännöksessä vaaditaan, että väitetyn vahingon on oltava muuta kuin asiakashyvityksellä korvattavaa vahinkoa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 414/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 22.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Liettua) – Sveda UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(Asia C-126/14) (1)

((Ennakkoratkaisu - Arvonlisäverodirektiivi - Direktiivi 2006/112/EY - 168 artikla - Vähennysoikeus - Tuotantotavaroiden hankintaan ja valmistukseen sisältyvän veron vähentäminen - Virkistysreitti, joka on tarkoitettu suoraan asetettavaksi veloituksetta yleisön käyttöön - Virkistysreitin käyttö verollisten liiketoimien suorittamisvälineenä))

(2015/C 414/04)

Oikeudenkäyntikieli: liettua

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Sveda UAB

Vastapuoli: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Muu osapuoli: Klaipėdos apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 168 artiklaa on tulkittava siten, että verovelvollisella on pääasian kaltaisissa olosuhteissa oikeus sen perusteella vähentää arvonlisävero, jonka verovelvollinen on maksanut suunnittelemaansa maaseutu- ja virkistysmatkailuun liittyvää liiketoimintaa varten hankkimistaan tai valmistamistaan tuotantotavaroista, jotka on yhtäältä tarkoitettu suoraan asetettavaksi veloituksetta yleisön käyttöön ja joiden avulla voidaan toisaalta suorittaa verollisia liiketoimia, jos aikaisemmassa vaihdannan vaiheessa toteutettuihin liiketoimiin liittyvien menojen ja yhden tai useamman myöhemmässä vaihdannan vaiheessa toteutetun vähennykseen oikeuttavan liiketoimen tai verovelvollisen koko liiketoiminnan välillä on osoitettu olevan suora ja välitön yhteys, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä objektiivisten seikkojen perusteella.

(1) EUVL C 175, 10.6.2014.
2)

SEUT 34 ja SEUT 36 artiklaa on tulkittava siten, että kun pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen jäsenvaltion säännöstön mukaan myyjä, joka on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon, tarvitsee vähittäismyyntiluvan voidakseen tuoda alkoholijuomia vähittäismyyntiin ensin mainitussa jäsenvaltiossa asuville kuluttajille tilanteessa, jossa myyjä huolehtii kyseisten juomien kuljetuksesta tai antaa sen kolmannen tehtäväksi, mainitut artiklat eivät ole esteenä tällaiselle säännöstölle, kunhan tämä säännöstö on sellainen, että sillä voidaan taata tavoitellun päämäärän toteuttaminen eli tässä tapauksessa kansanterveyden ja yleisen järjestyksen suojelu, tätä päämäärää ei voida saavuttaa vähemmän rajoittavilla toimenpiteillä vähintään yhtä tehokkaasti eikä kyseinen säännöstö ole mielivaltaisen syrjinnän keino tai jäsenvaltioiden välisen kaupan peitelty rajoitus, minkä selvittäminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana.
2)

Direktiivin 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/66, 1 artikla sekä vastaavuus- ja tehokkuusperiaate eivät ole esteenä kertautuvan tuomioistuinmaksun kantamiselle useita samaan julkista hankintaa koskevaan sopimuksentekomenettelyyn liittyviä kanteita tai valituksia esittävältä yksityiseltä, eikä sille, että kyseisen yksityisen on maksettava täydentäviä tuomioistuinmaksuja voidakseen esittää uusia samaa sopimuksentekomenettelyä koskevia kanne- tai valitusperusteita vireillä olevassa oikeudenkäynnissä. Jos osapuoli, jota asia koskee, riitauttaa tämän, kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin tutkittava yksityisen samassa menettelyssä esittämien kanteiden, valitusten taikka kanne- tai valitusperusteiden kohteet. Jos kansallinen tuomioistuin toteaa, etteivät mainitut kohteet tosiasiallisesti poikkea alkuperäisestä eikä niillä laajenneta huomattavasti jo vireillä olevan asian kohdetta, sen on vapautettava kyseinen yksityinen velvollisuudesta maksaa kumulatiivisia tuomioistuinmaksuja.
1)

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 7 artiklan 2 kohdan a alakohtaa ja asetuksen N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21.3.1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 10 c–11 a artiklaa, 12 a artiklaa ja 12 b artiklaa, sellaisina kuin kyseiset asetukset ovat muutettuina ja ajan tasalle saatettuina 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 ja sellaisina kuin ne ovat muutettuina 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 647/2005, on tulkittava siten, että jäsenvaltion toimivaltaisen laitoksen E 101 -todistuksen muodossa antama todistus sen osoittamiseksi, että työntekijään sovelletaan kyseisen jäsenvaltion sosiaalilainsäädäntöä, vaikka hän kuuluukin Reinin laivurien sosiaaliturvasta 13.2.1961 tehdyn sopimuksen tarkistamisesta vastaavan hallitusten välisen konferenssin tekemän Reinin laivurien sosiaaliturvaa koskevan sopimuksen, joka on allekirjoitettu Genevessä 30.11.1979, piiriin, ei sido muiden jäsenvaltioiden laitoksia. Tältä osin ei ole merkitystä sillä, että todistuksen antaneella laitoksella ei ollut aikomusta antaa todellista E 101 -todistusta vaan se on käyttänyt kyseisen todistuksen vakiomuotoista lomaketta hallinnollisista syistä.