Asia T-48/04

Qualcomm Wireless Business Solutions Europe BV

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Kilpailu — Yrityskeskittymät — Tieliikenteen telemaattisten järjestelmien markkinat — Päätös, jolla yrityskeskittymä todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi — Sitoumukset — Ilmeinen arviointivirhe — Harkintavallan väärinkäyttö — Perusteluvelvollisuus”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.6.2009 II ‐ 2033

Tuomion tiivistelmä

Koska komission päätös on yrityskeskittymien valvonnasta annetussa asetuksessa N:o 4064/89 säädetyllä tavalla julkaistava Euroopan unionin virallisessa lehdessä, komissio ei voinut saada kanteen nostamisen määräaikaa kulumaan muiden kuin päätöksessä nimenomaisesti yksilöityjen adressaattien osalta antamalla tämän päätöksen suoraan tiedoksi näille muille siten, että näiden muiden osalta alkaisi kulua se kumoamiskanteen nostamisen määräaika, joka koskee toimen adressaatteja, joille toimi on EY 254 artiklan 3 kohdan mukaisesti annettu tiedoksi, sen määräajan sijaan, joka koskee toimenpiteitä, jotka on julkaistava. Komissio ei voi sillä perusteella, että oikeusvarmuus turvataan mahdollisimman nopeasti rajoittamalla mahdollisuutta riitauttaa päätös, ottaa itselleen harkintavaltaa määrittää niiden ulkopuolisten, joille päätöstä ei ole osoitettu, joukosta niitä tahoja, joiden osalta olisi asianmukaista, että mahdollisuus kanteen nostamiseen menetetään nopeasti, ja loukata näin oikeutta yhdenvertaiseen kohteluun. (ks. 46–50 kohta)

EY 230 artiklan viidennen kohdan sanamuodosta ilmenee, että päivä, jona riidanalaisesta toimenpiteestä saadaan tieto, on kanteen nostamista koskevan määräajan alkamispäivän perusteena toissijainen toimenpiteen julkaisemispäivään tai sen tiedoksiantamispäivään nähden. (ks. 55 kohta)

Komissiolle on yrityskeskittymien valvonnasta annetussa asetuksessa N:o 4064/89 annettu toimivalta julistaa yhteismarkkinoille soveltuvaksi sitoumuksia käsittävä yrityskeskittymä ainoastaan, jos se voi näiden sitoumusten vuoksi katsoa, että keskittymä ei luo eikä vahvista määräävää asemaa, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla olennaisesti estyisi. Niinpä komission tehtävänä ei ole arvioida sitä, voidaanko sitoumuksilla rajoittaa yrityskeskittymän kilpailuoikeudellisia vaikutuksia. Komission on osoitettava riittävän todennäköisesti päätöksessään, jolla se julistaa yrityskeskittymän yhteismarkkinoille soveltuvaksi, että tällä keskittymän osapuolten ehdottamilla sitoumuksilla muutetulla keskittymällä ei luoda tai vahvisteta sellaista määräävää asemaa, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla olennaisesti estyisi. Komissiolle näin lankeava selvitysvelvollisuus ei kuitenkaan vaikuta sen harkintavaltaan monitahoisten taloudellisten arviointien osalta. Ulkopuolisen, jota asia koskee ja joka vaatii kanteellaan sellaisen päätöksen kumoamista, jolla yrityskeskittymä, johon on liitetty sitoumuksia, on julistettu yhteismarkkinoille soveltuvaksi, on siten osoitettava, että komissio on arvioinut nämä sitoumukset virheellisesti siten, että yrityskeskittymän soveltuvuus yhteismarkkinoille kyseenalaistuu. (ks. 89, 90 ja 112 kohta)

Yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 4064/89 aineellisissa säännöksissä ja erityisesti sen 2 artiklassa komissiolle annetaan tietty harkintavalta erityisesti taloudellisten seikkojen arvioinnissa. Siten tällaisen vallan käyttöä koskevassa yhteisöjen tuomioistuinten suorittamassa valvonnassa, jolla on olennainen merkitys keskittymiä koskevien säännösten täsmentämisessä, on otettava huomioon keskittymiä koskevissa taloudellisluonteisissa oikeussäännöissä annettu harkintavalta. Vaikka yhteisöjen tuomioistuimet tunnustavat komissiolla olevan harkintavaltaa erityisesti taloudellisissa asioissa, se ei tarkoita sitä, että yhteisöjen tuomioistuinten on pidättäydyttävä valvomasta sitä, miten komissio on tulkinnut taloudellisluonteisia seikkoja. Sen lisäksi, että yhteisöjen tuomioistuinten on erityisesti tutkittava esitettyjen todisteiden aineellinen paikkansapitävyys, niiden luotettavuus ja johdonmukaisuus, sen on myös tarkastettava, kattavatko nämä todisteet kaikki ne merkitykselliset seikat, jotka on otettava huomioon monitahoisen tilanteen arvioinnissa, ja voivatko kyseiset todisteet tukea päätelmiä, jotka niistä on tehty. (ks. 91 ja 92 kohta)

Harkintavallan väärinkäytön käsite viittaa siihen, että hallintoviranomainen on käyttänyt toimivaltaansa saavuttaakseen muun päämäärän kuin sen, jota varten sille on tämä toimivalta annettu. Päätöstä tehtäessä harkintavaltaa on käytetty väärin, jos objektiivisten, asiaankuuluvien ja yhtäpitävien seikkojen perusteella on selvää, että se on tehty yksinomaan tai ainakin olennaisilta osin muiden kuin esitettyjen päämäärien saavuttamiseksi. Jos päämääriä on useita, päätöstä ei rasita harkintavallan väärinkäyttö, vaikka pätevien tavoitteiden lisäksi esitetään tavoite, joka ei ole perusteltu, jos päätöksessä ei unohdeta olennaista päämäärää. (ks. 161 kohta)