ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Asia C-230/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Erdem Deha Altiner ja Isabel Hanna Ravn v. Udlændingestyrelsen (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin kansalaisuus — SEUT 21 artiklan 1 kohta — Direktiivi 2004/38/EY — Oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella — Kolmannen valtion kansalaisen, joka on unionin kansalaisen perheenjäsen, oleskeluoikeus jäsenvaltiossa, jonka kansalainen unionin kansalainen on — Kyseisen perheenjäsenen tulo tämän jäsenvaltion alueelle unionin kansalaisen jäsenvaltioon paluuta myöhemmin)

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Erdem Deha Altiner ja Isabel Hanna Ravn v. Udlændingestyrelsen

(Asia C-230/17) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin kansalaisuus — SEUT 21 artiklan 1 kohta — Direktiivi 2004/38/EY — Oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella — Kolmannen valtion kansalaisen, joka on unionin kansalaisen perheenjäsen, oleskeluoikeus jäsenvaltiossa, jonka kansalainen unionin kansalainen on — Kyseisen perheenjäsenen tulo tämän jäsenvaltion alueelle unionin kansalaisen jäsenvaltioon paluuta myöhemmin)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Østre Landsret

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Erdem Deha Altiner ja Isabel Hanna Ravn

Vastaaja: Udlændingestyrelsen

Tuomiolauselma

SEUT 21 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa ei säädetä unionin oikeuteen perustuvan johdetun oleskeluoikeuden myöntämisestä kolmannen valtion kansalaiselle, joka on sellaisen unionin kansalaisen perheenjäsen, joka on kyseisen jäsenvaltion kansalainen ja joka palaa kyseiseen jäsenvaltioon oleskeltuaan sitä ennen unionin oikeuden nojalla ja sitä noudattaen toisessa jäsenvaltiossa, kun unionin kansalaisen perheenjäsen ei ole tullut unionin kansalaisen kotijäsenvaltion alueelle tai jättänyt siellä oleskelulupahakemusta ”luonnollisena jatkeena” kyseessä olevan unionin kansalaisen paluulle tähän jäsenvaltioon, kunhan tällaisessa säännöstössä edellytetään, että kokonaisarvioinnissa otetaan huomioon myös muut merkitykselliset seikat ja erityisesti ne seikat, joilla voidaan osoittaa, että unionin kansalaisen kyseiseen jäsenvaltioon palaamisen ja hänen perheenjäsenensä, joka on kolmannen valtion kansalainen, samaan jäsenvaltioon tulemisen välillä olleesta aikavälistä huolimatta vastaanottavassa jäsenvaltiossa kehittynyt ja lujittunut perhe-elämä ei ole päättynyt, jotta johdetun oleskeluoikeuden myöntäminen kyseiselle perheenjäsenelle voidaan perustella, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.

( 1 ) EUVL C 213, 3.7.2017.
1)

SEUT 21 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että siinä asetetaan jäsenvaltiolle, jonka kansalaisuus unionin kansalaisella on, velvollisuus helpottaa oleskeluluvan myöntämistä unionin kansalaisen kumppanille, jonka kanssa hän ei ole rekisteröinyt parisuhdetta, joka on kolmannen valtion kansalainen ja jonka kanssa unionin kansalainen on asianmukaisesti todistetussa pysyvässä suhteessa, silloin, kun unionin kansalainen, käytettyään oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen työskennelläkseen toisessa jäsenvaltiossa Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/38/EY säädettyjen edellytysten mukaisesti, palaa kumppaninsa kanssa jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän on, oleskellakseen siellä.
Asia C-49/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 6.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Koppers Denmark ApS v. Skatteministeriet (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2003/96/EY — Energiatuotteiden ja sähkön verotus — 21 artiklan 3 kohta — Verotettava tapahtuma — Energiatuotteiden kulutus energiatuotteita tuottavan laitoksen alueella — Muutoin kuin moottoripolttoaineina tai lämmityspolttoaineina käytettävät energiatuotteet — Liuottimen käyttö polttoaineena kivihiilitervan tislauslaitoksessa)

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 6.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Koppers Denmark ApS v. Skatteministeriet

(Asia C-49/17) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2003/96/EY — Energiatuotteiden ja sähkön verotus — 21 artiklan 3 kohta — Verotettava tapahtuma — Energiatuotteiden kulutus energiatuotteita tuottavan laitoksen alueella — Muutoin kuin moottoripolttoaineina tai lämmityspolttoaineina käytettävät energiatuotteet — Liuottimen käyttö polttoaineena kivihiilitervan tislauslaitoksessa)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Østre Landsret

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Koppers Denmark ApS

Vastaaja: Skatteministeriet

Tuomiolauselma

Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY 21 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että energiatuotteiden kulutus ne tuottaneen laitoksen alueella muiden energiatuotteiden tuottamiseksi ei kuulu sen poikkeuksen soveltamisalaan, joka mainitussa säännöksessä on tehty verotettavan tapahtuman osalta, pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa kyseisen laitoksen pääasiallisen toiminnan puitteissa valmistetut energiatuotteet on tarkoitettu käytettäviksi muihin tarkoituksiin kuin moottori- tai lämmityspolttoaineina.

( 1 ) EUVL C 112, 10.4.2017.
1)

Puolan tasavalta ei ole noudattanut: — luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.5.2013 annetulla neuvoston direktiivillä 2013/17/EU, 6 artiklan 3 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on hyväksynyt Białowieżan metsänhoitoalueen metsänhoitosuunnitelman liitteen varmistamatta, ettei kyseinen liite vaikuta yhteisön tärkeänä pitämän alueen ja erityisen suojelualueen Puszcza Białowieska PLC200004 koskemattomuuteen; — direktiivin 92/43, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2013/17, 6 artiklan 1 kohdan eikä luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2013/17, 4 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia suojelutoimenpiteitä, jotka vastaavat direktiivin 92/43, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2013/17, liitteen I luontotyyppien ja kyseisen direktiivin liitteessä II esitettyjen lajien sekä direktiivin 2009/147, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2013/17, liitteessä I lueteltujen lintujen ja kyseisessä liitteessä luettelemattomien säännöllisesti esiintyvien muuttavien lajien, joita varten yhteisön tärkeänä pitämä alue ja erityinen suojelualue PLC200004Puszcza Białowieska osoitettiin, ekologisia vaatimuksia; — direktiivin 92/43, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2013/17, 12 artiklan 1 kohdan a ja d alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole varmistanut tiukkaa suojelua kyseisen direktiivin liitteessä IV luetelluille puissa eläville kuoriaisille eli loistojalokuoriaiselle (Buprestis splendens) punahärölle (Cucujus cinnaberinus), kaskikeijulle (Phryganophilus ruficollis) ja korpikolvalle (Pytho kolwensis), toisin sanoen se ei ole kieltänyt niiden tahallinen tappamista ja häiritsemistä eikä niiden lisääntymispaikkojen heikentämistä tai hävittämistä Białowieżan metsänhoitoalueella, eikä — direktiivin 2009/147, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2013/17, 5 artiklan b ja d alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole varmistanut kyseisen direktiivin 1 artiklassa tarkoitettujen lintulajien, erityisesti varpuspöllön (Glaucidium passerinum), helmipöllön (Aegolius funereus), valkoselkätikan (Dendrocopos leucotos) ja pohjantikan (Picoides tridactylus) suojelua, toisin sanoen se ei ole varmistanut, ettei näitä lajeja tapeta tai häiritä lisääntymis- ja jälkeläistenkasvatusaikana ja ettei niiden pesiä ja munia tuhota tai vahingoiteta tahallisesti eikä niiden pesiä siirretä Białowieżan metsänhoitoalueella.
Asia C-335/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 31.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Varhoven kasatsionen sad – Bulgaria) – Neli Valcheva v. Georgios Babanarakis (Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Asetus (EY) N:o 2201/2003 — Soveltamisala — Tapaamisoikeuden käsite — 1 artiklan 2 kohdan a alakohta ja 2 artiklan 7 ja 10 alakohta — Isovanhempien tapaamisoikeus)

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 31.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Varhoven kasatsionen sad – Bulgaria) – Neli Valcheva v. Georgios Babanarakis

(Asia C-335/17) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Asetus (EY) N:o 2201/2003 — Soveltamisala — Tapaamisoikeuden käsite — 1 artiklan 2 kohdan a alakohta ja 2 artiklan 7 ja 10 alakohta — Isovanhempien tapaamisoikeus)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Varhoven kasatsionen sad

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Neli Valcheva

Vastapuoli: Georgios Babanarakis

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 1 artiklan 2 kohdan a alakohdassa ja 2 artiklan 7 ja 10 alakohdassa tarkoitettua tapaamisoikeuden käsitettä on tulkittava siten, että se sisältää isovanhempien tapaamisoikeuden lapsenlapsiinsa nähden.

( 1 ) EUVL C 269, 14.8.2017.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 142/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 28.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tartu Maakohus – Viro) – Collect Inkasso OÜ ym. v. Rain Aint ym.

(Asia C-289/17) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Asetus (EY) N:o 805/2004 - Riitauttamattomia vaatimuksia koskeva eurooppalainen täytäntöönpanoperuste - Eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi vahvistamisen edellytykset - Riitauttamattomia vaatimuksia koskeville menettelyille asetetut vähimmäisvaatimukset - Velallisen oikeudet - Sen elimen osoitteen mainitsematta jättäminen, jossa vaatimus voidaan riitauttaa tai jolle ratkaisua koskeva valitus voidaan toimittaa))

(2018/C 142/20)

Oikeudenkäyntikieli: viro

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tartu Maakohus

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ ja Bigbank AS

Vastaajat: Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor ja Artjom Konjarov

Tuomiolauselma

Riitauttamattomia vaatimuksia koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanoperusteen käyttöönotosta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 805/2004 17 artiklan a alakohtaa ja 18 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että tuomioistuimen ratkaisua, joka on annettu ilman, että velalliselle on annettu tiedoksi sen tuomioistuimen osoitetta, jolle vastaus on lähetettävä, jonka istuntoon on saavuttava tai jolle valitus kyseisestä ratkaisusta voidaan – tarvittaessa – toimittaa, ei voida vahvistaa eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi.

(1) EUVL C 249, 31.7.2017.
2)

Unionin oikeuden yleistä periaatetta, jonka mukaan oikeussubjektit eivät saa vedota unionin oikeuteen vilpillisesti tai käyttää sitä väärin, on tulkittava siten, että kansallisten viranomaisten ja tuomioistuinten on petoksen tai väärinkäytön luonteisen menettelyn yhteydessä evättävä verovelvolliselta eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.2003 annetulla neuvoston direktiivillä 2003/123/EY, 5 artiklassa säädetty oikeus tytäryhtiön emoyhtiölleen jakamien voittojen vapautukseen lähdeverosta siinäkin tapauksessa, ettei kansallisessa oikeudessa säädetä tai sopimuksessa määrätä sen epäämisestä.
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 13.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Enzo Buccioni v. Banca d’Italia

(Asia C-594/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Direktiivi 2013/36/EU - 53 artiklan 1 kohta - Kansallisille luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaa harjoittaville viranomaisille kuuluva salassapitovelvollisuus - Luottolaitos, joka on määrätty lopettamaan toimintansa - Luottamuksellisten tietojen ilmaiseminen siviili- tai kauppaoikeudellisessa menettelyssä))

(2018/C 408/07)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Enzo Buccioni

Vastapuoli: Banca d’Italia

Muu osapuoli: Banca Network Investimenti Spa (selvitystilassa)

Tuomiolauselma

Oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36 53 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ilmaisevat luottamuksellisia tietoja henkilölle, joka on esittänyt tätä koskevan pyynnön voidakseen panna vireille siviili- tai kauppaoikeudellisen menettelyn sellaisten taloudellisten etujen turvaamiseksi, joita väitetään loukatun, koska luottolaitos on määrätty lopettamaan toimintansa. Ilmaisemista koskevan pyynnön on kuitenkin koskettava tietoja, joiden osalta hakija esittää täsmällisiä ja yhtäpitäviä seikkoja, joiden nojalla on uskottavaa, että kyseiset tiedot ovat merkityksellisiä sellaista siviili- tai kauppaoikeudellisesta menettelyä varten, jonka kohde hakijan on yksilöitävä konkreettisesti ja jonka ulkopuolella kyseessä olevia tietoja ei saa käyttää. Toimivaltaisten viranomaisten ja tuomioistuimien on punnittava hakijan etua saada käyttöönsä kyseessä olevat tiedot ja niitä etuja, jotka liittyvät salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvien tietojen luottamuksellisuuden säilyttämiseen, ennen kuin kukin tutustuttavaksi pyydetty luottamuksellinen tieto ilmaistaan.

(1) EUVL C 63, 27.2.2017.
3)

Direktiivin 2013/32 46 artiklan 3 kohtaa on tulkittava yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa siten, että jäsenvaltion tuomioistuimen, jolta on ensimmäisenä oikeusasteena haettu muutosta kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta tehtyyn päätökseen, on tutkittava sekä ne tosiseikat ja oikeudelliset seikat, jotka kyseisen päätöksen tehnyt elin on tutkinut tai olisi voinut tutkia, kuten se, voidaanko direktiivin 2011/95 12 artiklan 1 kohdan a alakohtaa soveltaa hakijan tilanteeseen, että seikat, jotka ovat ilmenneet vasta kyseisen päätöksen tekemisen jälkeen.
1)

Kun unionin kansalainen on käyttänyt liikkumisvapauttaan siirtymällä muuhun kuin siihen jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän on, ja oleskelemalla siellä tosiasiallisesti Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 7 artiklan 1 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti ja on kehittänyt tai lujittanut tässä yhteydessä perhe-elämää sellaisen samaa sukupuolta olevan henkilön kanssa, joka on kolmannen valtion kansalainen ja jonka kanssa hän on solminut laillisesti avioliiton vastaanottavassa jäsenvaltiossa, SEUT 21 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion, jonka kansalaisuus unionin kansalaisella on, toimivaltaiset viranomaiset epäävät kyseiseltä kolmannen valtion kansalaiselta oleskeluoikeuden tämän jäsenvaltion alueella sillä perusteella, että kyseisen jäsenvaltion oikeudessa ei mahdollisteta samaa sukupuolta olevien henkilöiden välistä avioliittoa.
2)

Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toteuttamiin selvityksiin liittyvällä varauksella direktiivin 93/13 2 artiklan c alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaista itsenäistä oppilaitosta, joka on tehnyt yhden opiskelijansa kanssa sopimuksen tällä lukukausi- ja opintomatkamaksuista olevan velan maksujärjestelyistä, on pidettävä tällaisen sopimuksen yhteydessä kyseisessä säännöksessä tarkoitettuna ”elinkeinonharjoittajana”, joten sopimus kuuluu mainitun direktiivin soveltamisalaan.
Asia C-633/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 31.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sø- og Handelsretten – Tanska) – Ernst & Young P/S v. Konkurrencerådet (Ennakkoratkaisupyyntö — Yrityskeskittymien valvonta — Asetus (EY) N:o 139/2004 — 7 artiklan 1 kohta — Keskittymän toteuttaminen ennen kuin siitä on tehty ilmoitus Euroopan komissiolle tai ennen kuin se on julistettu yhteismarkkinoille soveltuvaksi — Kielto — Soveltamisala — ”Keskittymän” käsite — Kolmannen kanssa tehdyn yhteistyösopimuksen irtisanominen yhden sulautuvan yrityksen toimesta)

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 31.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sø- og Handelsretten – Tanska) – Ernst & Young P/S v. Konkurrencerådet

(Asia C-633/16) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Yrityskeskittymien valvonta — Asetus (EY) N:o 139/2004 — 7 artiklan 1 kohta — Keskittymän toteuttaminen ennen kuin siitä on tehty ilmoitus Euroopan komissiolle tai ennen kuin se on julistettu yhteismarkkinoille soveltuvaksi — Kielto — Soveltamisala — ”Keskittymän” käsite — Kolmannen kanssa tehdyn yhteistyösopimuksen irtisanominen yhden sulautuvan yrityksen toimesta)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sø- og Handelsretten

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Ernst & Young P/S

Vastaaja: Konkurrencerådet

Tuomiolauselma

Yrityskeskittymien valvonnasta 20.1.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (EY:n sulautuma-asetus) 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että keskittymä toteutetaan vain toimenpiteellä, jolla kokonaan tai osittain, tosiasiallisesti tai oikeudellisesti vaikutetaan kohdeyrityksen määräysvallan vaihtumiseen. Pääasian olosuhteiden kaltaisissa olosuhteissa, jotka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava, yhteistyösopimuksen irtisanomisen ei voida katsoa aiheuttavan keskittymän toteuttamista riippumatta siitä, aiheuttiko tällainen irtisanominen markkinavaikutuksia.

( 1 ) EUVL C 46, 13.2.2017.
Asia C-525/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão – Portugali) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA v. Autoridade da Concorrência (Ennakkoratkaisupyyntö — Kilpailu — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — SEUT 102 artiklan toisen kohdan c alakohta — Epäedullisen kilpailuaseman käsite — Syrjivä hinnoittelu tuotantoketjun myöhemmän vaiheen markkinoilla — Tekijänoikeuksien lähioikeuksien hallinnointiyhtiö — Korvaus, jonka maksavat kansalliset palveluntarjoajat, jotka tarjoavat televisiosignaalin ja sen sisällön lähettämiseen liittyviä maksullisia palveluja)

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão – Portugali) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA v. Autoridade da Concorrência

(Asia C-525/16) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Kilpailu — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — SEUT 102 artiklan toisen kohdan c alakohta — Epäedullisen kilpailuaseman käsite — Syrjivä hinnoittelu tuotantoketjun myöhemmän vaiheen markkinoilla — Tekijänoikeuksien lähioikeuksien hallinnointiyhtiö — Korvaus, jonka maksavat kansalliset palveluntarjoajat, jotka tarjoavat televisiosignaalin ja sen sisällön lähettämiseen liittyviä maksullisia palveluja)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão

Pääasian asianosaiset

Kantaja: MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA

Vastaaja: Autoridade da Concorrência

Muu osapuoli: GDA – Cooperativa de Gestão dos Direitos dos Artistas Intérpretes ou Executantes, CRL

Tuomiolauselma

SEUT 102 artiklan toisen kohdan c alakohdassa tarkoitettua käsitettä ”epäedullinen kilpailuasema” on tulkittava siten, että sillä tarkoitetaan – kun määräävässä markkina-asemassa oleva yritys soveltaa kauppakumppaneihinsa syrjivää hinnoittelua tuotantoketjun myöhemmän vaiheen markkinoilla – sellaista tilannetta, jossa kyseinen käyttäytyminen voi johtaa kilpailun vääristymiseen näiden kauppakumppaneiden välillä. Tällaisen ”epäedullisen kilpailuaseman” toteaminen ei edellytä näyttöä tosiasiallisesta, määrällisesti esitettävissä olevasta kilpailuaseman heikentymisestä, mutta sen on perustuttava kaikkien asiassa merkityksellisten seikkojen arviointiin, jonka nojalla voidaan todeta, että kyseinen käyttäytyminen vaikuttaa yhden tai useamman kauppakumppanin kustannuksiin, tuloihin tai muuhun merkittävään etuun, minkä vuoksi tämä käyttäytyminen on omiaan vaikuttamaan kyseiseen kilpailuasemaan.

( 1 ) EUVL C 14, 16.1.2017.
1)

Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 4 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä sen 9 ja 10 artiklan kanssa sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että kun kirkko tai muu organisaatio, jonka eetos perustuu uskontoon tai vakaumukseen, vetoaa tarjoamaansa työpaikkaa koskevan hakemuksen hylkäämisen kaltaisen toimen tai päätöksen tueksi siihen, että kyseisen ammatillisen toiminnan luonteen tai työn suorittamiseen liittyvien yhteyksien vuoksi uskonto on työtä koskeva, organisaation eetokseen perustuva todellinen, perusteltu ja oikeutettu vaatimus, tällainen väite on voitava saattaa tarpeen vaatiessa sellaisen tehokkaan tuomioistuinvalvonnan alaiseksi, jolla varmistetaan, että kyseisessä tapauksessa direktiivin 2000/78 4 artiklan 2 kohdassa vahvistettuja kriteerejä noudatetaan.
2)

Direktiivin 2001/83, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2012/26, 10 artiklaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että hajautettuun myyntilupamenettelyyn osallistuneen jäsenvaltion tuomioistuimella, johon vertailulääkkeen myyntiluvan haltija on valittanut kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen päätöksestä myöntää myyntilupa geneeriselle lääkkeelle kyseisessä jäsenvaltiossa, on toimivalta tutkia vertailulääkkeen dokumentaatiosuoja-ajan alkamisajankohdan määrittäminen. Sen sijaan kyseisellä tuomioistuimella ei ole toimivaltaa selvittää, onko vertailulääkkeelle toisessa jäsenvaltiossa myönnetty alkuperäinen myyntilupa myönnetty kyseisen direktiivin mukaisesti.
1)

SEUT 101 artiklaa on tulkittava siten, että sen soveltamiseksi kansallinen kilpailuviranomainen voi sisällyttää merkityksellisiin markkinoihin paitsi lääkkeet, jotka on hyväksytty asianomaisten sairauksien hoitoon, myös muun lääkkeen, jonka myyntilupa ei kata kyseistä hoitoa mutta jota käytetään tässä tarkoituksessa ja joka on näin ollen konkreettisessa korvattavuussuhteessa ensiksi mainittujen lääkkeiden kanssa. Sen määrittämiseksi, onko tällainen korvattavuussuhde olemassa, kyseisen viranomaisen on – sikäli kuin asiassa toimivaltaiset viranomaiset tai tuomioistuimet ovat tutkineet, onko asianomainen tuote sen valmistusta tai kaupan pitämistä koskevien sovellettavien säännösten mukainen – otettava huomioon tämän tutkimuksen tulos ja arvioitava sen mahdollisia vaikutuksia kysynnän ja tarjonnan rakenteeseen.