Yhdistetyt asiat C-254/94, C-255/94 ja C-269/94

Fattoria autonoma tabacchi ym.

vastaan

Ministero dell'Agricoltura e delle Foreste ym.

Tribunale amministrativo regionale del Lazion esittämät ennakkoratkaisupyynnöt

”Yhteinen markkinajärjestely — Raakatupakka — Neuvoston asetus (ETY) N:o 2075/92 — Komission asetus (ETY) N:o 3477/92”

Julkisasiamies M. B. Elmerin 29 päivänä helmikuuta 1996 antama ratkaisuehdotus I-4239

Yhteisöjen tuomioistuimen (viides jaosto) 12 päivänä syyskuuta 1996 antama tuomio I-4272

Tuomion tiivistelmä

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2075/92 9 artiklan 3 kohta; Komission asetuksen (ETY) N:o 3477/92 9 artiklan 1 kohta)

(ETY) N:o 2075/92 9 ja 10 artikla; komission asetuksen (ETY) N:o 3477/92 3 artiklan 3 kohta, 9 ja 10 artikla)

Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Raakatupakka – Asetuksessa (ETY) N:o 2075/92 säädetyn jalostuskiintiöjärjestelmän soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt – Kiintiöiden antaminen esijalostusyrityksille – Yritysten velvollisuus antaa tuottajille viljelytodistuksia – Tuottajille annettu mahdollisuus vaihtaa jalostusyritystä, mistä voi aiheutua myönnettyjen kiintiöiden muuttaminen – Yhteensopivuus asetuksen (ETY) N:o 2075/92 kanssa – Suhteellisuusperiaate – Periaatetta ei ole loukattu (EY:n perustamissopimuksen 39 artikla; neuvoston asetuksen

Vuosien 1993 ja 1994 raakatupakka-alan kiintiöjärjestelmän yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 3477/92 3 artiklan 3 kohdalla ja 9 sekä 10 artiklalla ei rikota raakatupakka-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetulla asetuksella (ETY) N:o 2075/92 säädettyjä periaatteita, sillä jalostusyrityksen velvollisuus antaa sellaisia viljely todistuksia, joilla todistetaan tuottajan edellisten satovuosien aikana jalostusyritykselle toimittaman raakatupakan laatu ja määrä, vastaa yhteisön lainsäätäjän halua saattaa nämä tiedot kansallisten ja yhteisön viranomaisten saataville sellaisen tehokkaan ja avoimen menettelyn avulla, jonka tarkoituksena on estää vilpillinen toiminta, mutta joka tarjoaa tuottajille mahdollisuuden vaihtaa jalostusyritystä eri satokausina ja näille yrityksille mahdollisuuden kääntyä eri tuottajien puoleen. Tällä asetuksen (ETY) N:o 3477/92 10 artiklassa tuottajille annetulla mahdollisuudella tehdä viljelysopimuksia muun kuin viljely todistuksen antaneen yrityksen kanssa pyritään EY:n perustamissopimuksen 39 artiklan mukaisesti tupakan-tuottajien kohtuullisen elintason turvaamiseen ja sillä estetään se, että viljelijä joutuisi kyseisestä todistuksen antaneesta jalostusyrityksestä riippuvaiseen asemaan. Edellä mainituilla asetuksen (ETY) N:o 3477/92 3 artiklan 3 kohdalla, 9 artiklalla ja 10 artiklalla ei rikota myöskään asetuksen (ETY) N:o 2075/92 10 artiklaa, sillä tässä säännöksessä tarkoitetulla kiintiöllä, jolla ilmaistaan enimmäismäärät jalostusyritysten tekemille viljelysopimuksille, tarkoitetaan kiintiötä, joka on annettu jalostusyritykselle viiteajanjakson aikana jalostettujen määrien perusteella ja johon on tarvittaessa tehty asetuksen (ETY) N:o 3477/92 10 artiklan 3 kohdan mukaisista sellaisista kiintiöiden siirroista aiheutuvat muutokset, jotka aiheutuvat kullekin tuottajalle kuuluvasta vapaudesta valita se yritys, jolle tuottaja haluaa toimittaa samaan lajikeryhmään kuuluvan tupakan. Asetuksella (ETY) N:o 3477/92 käyttöön otettu viljely todistuksia koskeva järjestelmä on suhteellisuusperiaatteen mukainen, sillä sen avulla voidaan saavuttaa yhteisön lainsäätäjän asettamat tavoitteet ilman, että tästä aiheutuvat haitat olisivat tavoiteltavien päämäärien kannalta ilmeisen suhteettomia.

Vuosien 1993 ja 1994 raakatupakka-alan kiintiöjärjestelmän yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 3477/92 9 artiklan 3 kohdasta käy ilmi, että silloin kun tuottajan tuotanto on tietyn viljely todistusten laatimisen perusteena olevan satovuoden aikana ollut poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi epätavallisen alhainen, kyseisen jäsenvaltion on ensin jaettava tätä satovuotta koskeva lisäviitemäärä ja laskettava sitten täten oikaistun tuotannon keskiarvo viiteajanjaksolle. Tällä varauksella jäsenvaltioilla on merkittävä harkinnan vapaus, kun ne panevat täytäntöön mainittua säännöstä, ja tästä aiheutuu, että menettelyt, joissa muodostetaan etukäteen sellaisia kiintiövarantoja, jotka on laskettu eri tupakkalajikeryhmien tuotettujen määrien mukaan ja ottaen huomioon sen, että toiset lajikkeet ovat alttiimpia luonnonmullistuksille kuin toiset, ja joissa nämä kiintiöt jaetaan asianomaisille tuottajille siten, että jako ei välttämättä vastaa täsmällisesti tuottajalle aiheutunutta tappiota, ei voida pääsääntöisesti pitää asetuksen (ETY) N:o 3477/92 9 artiklan 3 kohdan vastaisina kuitenkin edellyttäen, että tällaisessa järjestelmässä noudatetaan objektiivisia arviointiperusteita.

Sellainen menettely, jonka mukaan jäsenvaltio antaa säännöksiä, joiden perusteella ei ole mahdollista antaa yhtä viljely todistusta tai yhtä tuotantokiintiötä sellaisille tuottajaryhmittymille, joiden tavoitteena on jäsentensä harjoittaman tupakanviljelyn edistäminen ja suosiminen sekä samalla tupakan esijalostaminen omissa laitoksissaan, on vuosien 1993 ja 1994 raakatupakka-alan kiintiöjärjestelmän yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 3477/92 2 artiklan kolmannen luetelmakohdan ja 21 artiklan vastainen.