Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kansainväliset sopimukset – AKT-valtioiden ja EY:n välinen Cotonoun sopimus – Tuontitullien kantaminen jälkitullauksin – Komission suorittama tavaroiden alkuperää koskeva jälkitarkastus – Tulokset, jotka kirjataan pöytäkirjaan, jonka myös viejämaan hallituksen edustaja allekirjoittaa

(AKT-valtioiden ja EY:n välisen Cotonoun sopimuksen liitteessä V olevassa pöytäkirjassa 1 oleva 32 artikla)

2. Euroopan unionin omat varat – Tuonti- tai vientitullien kantaminen jälkitullauksin – Asetuksen N:o 2913/92 220 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetyt edellytykset tuontitullien tileihin kirjaamatta jättämiselle – Jälkitarkastus, jossa EUR.1-todistukseen sisältyviä tietoja ei voida vahvistaa

(Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 220 artiklan 2 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

1. Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa 23.6.2000 allekirjoitetun kumppanuussopimuksen, joka hyväksyttiin yhteisön puolesta päätöksellä 2003/159, liitteessä V olevassa pöytäkirjassa 1 olevaa 32 artiklaa on tulkittava siten, että jälkitarkastuksen, joka koskee yhden Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioihin kuuluvan valtion (AKT-valtion) antamissa alkuperätodistuksissa mainitun tavaroiden alkuperän paikkansapitävyyttä ja joka on pääasiallisesti tehty komission ja tarkemmin sanottuna Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) kyseisessä valtiossa kyseisen valtion pyynnöstä suorittamana tutkimuksena, tulokset sitovat sen jäsenvaltion viranomaisia, johon tavarat on tuotu, kunhan kyseiset viranomaiset ovat saaneet asiakirjan, jossa tunnustetaan yksiselitteisesti, että kyseinen AKT-valtio on hyväksynyt kyseiset tulokset, minkä arvioiminen kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtäviin.

Sillä, että OLAF on suorittanut jälkitarkastuksen, ei ole tässä yhteydessä merkitystä. Sen lisäksi, että tällainen tarkastus on suoritettava tuojajäsenvaltion pyynnöstä, se on nimittäin myös suoritettava silloin, kun yksi sopimuksen sopijapuolina olevista valtioista tai komissio, jonka tehtävänä on huolehtia sopimuksen asianmukaisesta soveltamisesta, katsoo, että on olemassa näyttöä, joka antaa aihetta epäillä tuotujen tavaroiden alkuperää koskevaa sääntöjenvastaisuutta. Tilanne on tällainen, kun OLAF on suorittanut tarkastuskäynnin viejävaltion ulkoasiain- ja ulkomaankauppaministeriön pyynnöstä. OLAFin kyseisen valtion alueella suorittamaa tutkimusta ei voida pitää näissä olosuhteissa kyseisen valtion sisäisiin asioihin puuttumisena, eikä se näin ollen loukkaa kyseisen valtion suvereniteettia.

Siitä, missä muodossa tutkimusten tulokset on ilmoitettava tuojajäsenvaltiolle, jotta ne voivat sitoa tuojajäsenvaltion viranomaisia, on todettava, että sen, että kyseisille viranomaisille lähetetään AKT-viejävaltion puolesta allekirjoitettu OLAFin tutkimuksen pöytäkirja, jossa todetaan yksiselitteisesti, että EUR.1-todistukset ovat virheellisiä ja näin ollen pätemättömiä, seurauksena on se, että kyseiset viranomaiset eivät voi riitauttaa tällaisia tuloksia.

Kysymyksestä, joka koskee sitä, oliko tutkimuksen pöytäkirjan AKT-viejävaltion puolesta allekirjoittaneella henkilöllä kyseisen valtion lainsäädännön mukaan toimivalta allekirjoittaa pöytäkirja, on todettava, että tuojajäsenvaltion viranomaisten tehtävänä on tarkistaa kyseiseltä AKT-valtiolta, oliko AKT-viejävaltion puolesta allekirjoittanut henkilö tosiasiassa toimivaltainen edustamaan asiassa sitovasti AKT-viejävaltiota, ainoastaan silloin, kun kyseisen henkilön toimivaltaisuudesta on epäilyjä.

(ks. 32, 33, 36–38 ja 40 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, 220 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa tavaroiden tuontia Euroopan unioniin varten annetut alkuperätodistukset on todettu pätemättömiksi, koska kyseisten todistusten antamiseen liittyy sääntöjenvastaisuuksia ja koska kyseisissä todistuksissa mainittua etuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää ei ole voitu vahvistaa jälkitarkastuksessa, tuoja ei voi vastustaa tuontitullien kantamista jälkitullauksin väittämällä, ettei voida sulkea pois sitä, että tietyt kyseisistä tavaroista ovat todellisuudessa etuuskohteluun oikeutettuja alkuperätuotteita.

Jälkitarkastuksen tarkoituksena on nimittäin yhtäältä varmistaa EUR.1-todistuksessa ilmoitetun alkuperän oikeellisuus. Silloin, kun jälkitarkastuksessa ei voida vahvistaa EUR.1-todistuksessa ilmoitettua tavaroiden alkuperää, on näin ollen katsottava, että kyseisten tavaroiden alkuperä on tuntematon ja että EUR.1-todistus ja tariffietuus on myönnetty väärin perustein. Tästä seuraa, että tuontitullien, joita ei ole maksettu tuonnin yhteydessä, kantaminen jälkitullauksin on tavanomainen seuraus siitä, että jälkitarkastuksessa ei voida vahvistaa EUR.1-todistuksessa ilmoitettua tavaroiden alkuperää.

Virheellisten EUR.1-todistusten antamista ei voida toisaalta pitää viejävaltion viranomaisten omana virheenä silloin, kun viejät ovat johtaneet viejävaltion viranomaisia harhaan. Jos tällaista virhettä ei ole tehty, tullivelan maksamisesta vastuussa oleva ei voi vedota tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla perusteltuun luottamukseen.

(ks. 43, 44, 46, 54 ja 55 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)