YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)

9 päivänä heinäkuuta 2003

Asia T-22/01

Petros Efthymiou

vastaan

”Euroopan yhteisöjen komissio Henkilöstö — Virkamatkakulujen korvaaminen — Matkustaminen lentokoneen business-luokassa”

Täydellinen teksti ranskan kielellä II-891

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan toisaalta komission 24.3.2000 tekemän sellaisen päätöksen kumoamista, jossa luodaan kolme virkamatkakululaskelmien ”korjauserää” ja vaaditaan kantajaa maksamaan liikaa saadut määrät, ja toisaalta vaaditaan komission velvoittamista korvaamaan kantajalle määrät, jotka kantajan palkasta on pidätetty liikaa saatuina määrinä.

Ratkaisu:

Komission 24.3.2000 tekemä päätös, jossa luodaan kolme virkamatkakululaskelmien ”korjauserää” ja vaaditaan kantajaa maksamaan liikaa saadut määrät, kumotaan siltä osin kuin siinä vaaditaan kantajaa maksamaan Haagiin 12. - 18.9.1999 tehdyn virkamatkan lentolippujen osalta liikaa saatu määrä, kun hän sai 1 921 BEF 1 291 BEF:n sijasta. Vastaaja velvoitetaan maksamaan kantajalle takaisin 15,62 euroa viivästyskorkoineen, jonka suuruus on Euroopan keskuspankin tapahtumahetkellä sovellettava jälleenlainauskorko korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä, 26.6.2000 lukien. Kanne hylätään muilta osin. Vastaaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan kuudesosa kantajan oikeudenkäyntikuluista.

Tiivistelmä

Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 12 artiklan 2 kohdasta ilmenee, että jollei nimittävän viranomaisen erilaisesta päätöksestä muuta johdu, silloin kun lentokoneella matkustamiseen annetaan lupa, virkamiehellä on oikeus matkustuskulujen korvaukseen, joka perustuu ”sen luokan, joka on välittömästi luksusluokan tai ensimmäisen luokan alapuolella” lipunhintaan, mikä tarkoittaa sitä, että harkittavaksi on otettava luokka, joka on välittömästi kyseistä reittiä koskevilla markkinoilla tosiasiassa tarjotun parhaan luokan alapuolella. (ks. 50 kohta)

Komission virkamatkaopas, joka on hyväksytty sisäisellä päätöksellä henkilöstösääntöjen 71 artiklan ja sen liitteessä VII olevan 11 - 13 artiklan perusteella, on sisäinen ohje ja sitä on tästä syystä pidettävä viitteellisenä toimintaohjeena, jonka viranomainen asettaa itselleen ja josta se voi poiketa ainoastaan tarkentamalla ne syyt, joiden johdosta poikkeus on sen mukaan tehtävä, ilman, että se loukkaisi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Mikään ei näet periaatteessa estä nimittävää viranomaista asettamasta yleisluonteisella sisäisellä päätöksellä sääntöjä, jotka koskevat henkilöstösääntöjen sille antaman harkintavallan käyttöä. (ks. 53 ja 54 kohta) Viittaukset: asia T-2/90, Ferreira de Freitas v. komissio, 7.2.1991 (Kok. 1991, s. II-103, 61 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja asia T-100/96, Vicente-Nuñez v. komissio, 21.10.1998 (Kok. H. 1998, s. I-A-591 ja II-1779, 67 kohta).

Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 12 artiklan 2 kohdan toisen ja kolmannen alakohdan ja henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 12 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettujen yhteisöjen toimielinten yhteisellä sopimuksella vahvistettujen erityisen rasittavissa olosuhteissa tehtyjen virkamatkojen matkustuskulujen korvaamiseen liittyviä menettelytapoja koskevien määräyksien 2 kohdan säännöksissä täsmennetään rajoittavasti, missä olosuhteissa ”luokkaan, joka on välittömästi luksusluokan tai ensimmäisen luokan alapuolella” perustuvaa matkustuskulujen korvaamista koskevasta säännöstä voidaan poiketa lentomatkojen osalta. Tästä syystä komission virkamatkaohjeiden III kohdan 3 alakohdassa olevalla ilmaisulla ”poikkeukset edellä esitetyistä säännöistä” tarkoitetaan ainoastaan businessluokassa tai ensimmäisessä luokassa matkustamista koskevaa lupaa voimassa olevien henkilöstösääntöjen ja yhteisten määräysten perusteella samassa III kohdan 3 alakohdassa tyhjentävästi säädetyissä tilanteissa. (ks. 60 ja 63 kohta)