Asia C-589/15 P

Alexios Anagnostakis

vastaan

Euroopan komissio

Muutoksenhaku – Toimielimiä koskeva oikeus – Kansalaisaloite, jossa komissiota kehotetaan tekemään lainsäädäntöehdotus, joka koskee valtionvelan mitätöintiä hätätilassa olevien jäsenvaltioiden osalta – Rekisteröintiä koskeva hakemus – Rekisteröinnin epääminen komission toimesta – Komission toimivallan selvä ylittyminen – Asetus (EU) N:o 211/2011 – 4 artiklan 2 kohdan b alakohta – Perusteluvelvollisuus – SEUT 122 artikla – SEUT 136 artikla – Noudattamatta jättäminen

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 12.9.2017

Unionin kansalaisuus–Kansalaisen oikeudet–Kansalaisaloitteen esittäminen–Asetus N:o 211/2011–Rekisteröintiedellytykset–Ehdotus, jonka on kuuluttava komission toimivallan piiriin–Komission suorittama tutkinta

Kansalaisaloitteesta annetun N:o 211/2011 4 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädetty velvollisuus ilmoittaa järjestäjille heidän eurooppalaista kansalaisaloitetta koskevan ehdotuksensa epäämisen perusteet on eurooppalaisen kansalaisaloitteen osalta erityinen ilmaisu SEUT 296 artiklassa vahvistetusta oikeudellisten toimien perustelemista koskevasta velvollisuudesta. Perusteluja koskevaa vaatimusta on arvioitava asiaan liittyvien olosuhteiden perusteella. Kun mainittu epääminen perustuu saman asetuksen 4 artiklan 2 kohdan b alakohtaan, kyseisissä perusteluissa on siten mainittava syyt, joiden vuoksi komissio katsoo, että mainittu ehdotus selvästi ylittää sen toimivallan tehdä ehdotus unionin säädökseksi perussopimusten soveltamiseksi. Siltä osin kuin on kyse eurooppalaista kansalaisaloitetta koskevasta ehdotuksesta, jossa viitataan EUT-sopimuksen määräyksiin yhtenä kokonaisuutena, ehdotuksessa tarkoitetun unionin säädöksen antamiseksi, komissiolla on oikeus ottaa kantaa viitatuista määräyksistä yksinomaan siihen, joka sen mielestä on asiassa merkityksellisin, tarvitsematta esittää perusteluja nimenomaisesti kunkin mainitun määräyksen osalta eikä varsinkaan perustella sitä, ettei mikään muu EUT-sopimuksen määräys ole merkityksellinen. Tässä yhteydessä on niin, että vaikka komission internetsivuston perusteella on yksinomaan mahdollista valita yhtenä kokonaisuutena tietty ala, järjestäjät olisivat asetuksen N:o 211/2001 liitteen II mukaisesti voineet kuitenkin liiteasiakirjalla toimittaa tarkempia tietoja artiklojen merkityksellisyydestä kyseessä olevan ehdotuksen sisällön kannalta. (ks. 28, 29, 34, 37 ja 38 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 42 kohta)

Kuten kansalaisaloitteesta annetun asetuksen N:o 211/2011 johdanto-osan kymmenennessä perustelukappaleessa huomautetaan, mainitun asetuksen 4 artiklassa tarkoitettu ehdotetun eurooppalaisen kansalaisaloitteen rekisteröintiä koskeva päätös on tehtävä hyvän hallinnon periaatteen mukaisesti, johon liittyy erityisesti toimivaltaisen toimielimen velvollisuus suorittaa huolellinen ja puolueeton tutkinta, jossa otetaan lisäksi huomioon kaikki käsiteltävään asiaan liittyvät merkitykselliset seikat. Näitä vaatimuksia, jotka ovat erottamaton osa hyvän hallinnon periaatetta, sovelletaan yleisesti unionin hallinnon toimintaan sen suhteissa yleisöön ja näin ollen myös siinä tilanteessa, jossa on kyse oikeudesta tehdä eurooppalainen kansalaisaloite, joka mahdollistaa kansalaisten osallistumisen demokratian toteuttamiseen unionissa. Kyseisellä välineellä tavoiteltujen päämäärien – sellaisena kuin ne on esitetty asetuksen N:o 211/2011 johdanto-osan ensimmäisessä ja toisessa perustelukappaleessa ja joina ovat muun muassa tavoite rohkaista kansalaisten osallistumista ja tehdä unionista helpommin lähestyttävä – mukaisesti komission, jonka käsiteltäväksi ehdotettu eurooppalainen kansalaisaloite on saatettu, on tulkittava ja sovellettava kyseisen asetuksen 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädettyä eurooppalaisen kansalaisaloitteen rekisteröintiedellytystä siten, että mainittu aloite on helppo tehdä. Komissio voi siis evätä ehdotetun eurooppalaisen kansalaisaloitteen rekisteröinnin asetuksen N:o 211/2011 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla ainoastaan, jos kyseinen ehdotettu kansalaisaloite ylittää selvästi – kun otetaan huomioon sen kohde ja tavoitteet, sellaisena kuin ne ilmenevät niistä pakollisista tiedoista ja mahdollisesti niistä lisätiedoista, jotka järjestäjät ovat toimittaneet mainitun asetuksen liitteen II mukaisesti – komission toimivallan tehdä ehdotus unionin säädökseksi perussopimusten soveltamiseksi. (ks. 47–50 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 55, 55 ja 79 kohta)

Kun otetaan huomioon etenkin se, että SEUT 122 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista taloudellisen tilanteen kannalta aiheellisista toimenpiteistä on kyseisen määräyksen sanamuodon mukaan päätettävä jäsenvaltioiden välisen yhteisvastuun hengessä, mainittua määräystä ei voida käyttää oikeudellisena perustana sellaisen toimenpiteen toteuttamiselle tai sellaisen periaatteen vahvistamiselle, jonka nojalla jäsenvaltiolla, jolla on vakavia rahoitusvaikeuksia, on oikeus päättää yksipuolisesti siitä, ettei se maksa velkaansa lainkaan tai osittain takaisin. Tällaisen periaatteen vahvistaminen ei voi kuulua myöskään SEUT 122 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun unionin myöntämän avun käsitteen alaan, koska tällainen periaate ei koske ainoastaan jäsenvaltion velkaa unionille vaan myös jäsenvaltioiden muilta julkisilta tai yksityisiltä tahoilta – kuten toisilta jäsenvaltioilta – ottamaa velkaa. SEUT 122 2 kohdan kohteena on ainoastaan unionin myöntämä taloudellinen apu eikä jäsenvaltioiden myöntämä taloudellinen apu. (ks. 71, 76 ja 77 kohta)

Hätätilaa koskevan periaatteen, jonka nojalla jäsenvaltiolla, jolla on vakavia rahoitusvaikeuksia, on oikeus päättää yksipuolisesti siitä, ettei se maksa velkaansa lainkaan tai osittain takaisin, vahvistaminen ei selvästikään kuulu SEUT 136 artiklan 1 kohdassa kuvailtujen toimenpiteiden piiriin. Minkään perusteella ei näet voida todeta, että tällaisen periaatteen hyväksymisen tavoitteena olisi tehostaa talousarvioita koskevan kurinalaisuuden yhteensovittamista tai että se kuuluisi niihin talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin, joita neuvosto voi laatia talous- ja rahaliiton moitteetonta toimintaa varten. Koska tältä osin unionin rooli talouspolitiikan alalla on rajattu yhteensovittamistoimenpiteiden toteuttamiseen, mainitun toimenpiteen hyväksyminen ei kuulu SEUT 136 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen käsitteen alaan, vaan sen vaikutuksena on tosiasiassa korvata sopimuspuolten vapaa tahto valtionvelan yksipuolista mitätöintiä koskevalla lainsäädäntömekanismilla, mitä kyseisessä määräyksessä ei selvästikään sallita. (ks. 89–91 kohta)