ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Amerikan yhdysvaltojen kanssa tehty sopimus suuntaviivoista lainsäädännöllisen yhteistyön ja avoimuuden alalla — Tällaisen toimenpiteen toteuttamiseen toimivaltainen toimielin — Perustamissopimuksessa yhteisen kauppapolitiikan alalle määrätyn toimivallan jakautumisen ja toimielinten välisen tasapainon huomioon ottaminen — Suuntaviivojen sitovan oikeusvaikutuksen puuttuminen — Ei merkitystä — (EY 133 ja EY 300 artikla)

2. Kansainväliset sopimukset — Sitovuuden määrittäminen — Ratkaiseva peruste — Osapuolten tarkoitus — Amerikan yhdysvaltojen kanssa tehty sopimus suuntaviivoista lainsäädännöllisen yhteistyön ja avoimuuden alalla — Sitovan oikeusvaikutuksen puuttuminen — Komission lainsäädäntöaloiteoikeuden käyttämisen vaarantuminen — Ei ole mahdollista — (EY 300 artikla)

Tiivistelmä

1. Se seikka, että Amerikan yhdysvaltojen kanssa tehdyn sopimuksen suuntaviivoista lainsäädännöllisen yhteistyön ja avoimuuden alalla kaltaiselta toimelta puuttuu sitova oikeusvaikutus, ei riitä antamaan komissiolle toimivaltaa sen toteuttamiseen. Koska nyt esillä olevassa asiassa on kyse toimesta, jonka tarkoituksena on pienentää tavaroiden kaupassa esiintyviin teknisiin esteisiin liittyvien jännitteiden riskiä, niiden edellytysten määrittelyn, joiden täytyttyä tällainen toimi voidaan toteuttaa, edellytyksenä on, että perustamissopimuksessa yhteisen kauppapolitiikan alalla vahvistettu toimivallan jako ja toimielinten välinen tasapaino otetaan asianmukaisesti huomioon.

(ks. 40 kohta)

2. Määritettäessä, onko Amerikan yhdysvaltojen kanssa suuntaviivoista lainsäädännöllisen yhteistyön ja avoimuuden alalla tehdyn sopimuksen kaltaisella toimella sitova oikeusvaikutus vai ei, ratkaiseva peruste on lähtökohtaisesti osapuolten tarkoitus. Tässä tapauksessa tämä tarkoitus ilmaistaan selvästi itse suuntaviivojen tekstissä, kun niiden 7 kohdassa täsmennetään, että kyseisellä asiakirjalla on tarkoitus ottaa käyttöön suuntaviivat, joita Yhdysvaltojen liittohallituksella ja komission yksiköillä ”on tarkoitus soveltaa vapaaehtoisesti”. Tästä täsmennyksestä johtuu, että osapuolilla ei suuntaviivoista sopiessaan ole ollut minkäänlaista tarkoitusta sopia niitä oikeudellisesti sitovista sitoumuksista. Tästä johtuu, että suuntaviivat eivät ole sopimus, jolla olisi sitova oikeusvaikutus, eikä EY 300 artikla siis koske niitä.

Koska kyseisillä suuntaviivoilla ei ole sitovaa oikeusvaikutusta, ne eivät ole synnyttäneet velvollisuuksia komissiolle, kun se hoitaa yhteisön lainsäädäntömenettelyyn liittyvää lainsäädäntöaloitetehtäväänsä. Pelkästään sillä seikalla, että kyseisten suuntaviivojen kaltainen toimenpide antaa mahdollisuuden etukäteen tapahtuvaan kuulemiseen ja sellaisten tietojen keräämiseen, jotka katsotaan tarpeellisiksi ennen asianmukaisten ehdotusten esittämistä, ei vaaranneta komission aloiteoikeuden käyttämistä.

(ks. 42, 43, 45, 50 ja 51 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kumoamiskanne – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet – Yksityistä suoraan koskeva päätös – Perusteet – Parlamentin päätös, joka koskee kansalliseen poliittiseen puolueeseen kuuluvien edustajien muodostaman poliittisen ryhmän hajottamista – Päätös ei koske kyseistä puoluetta suoraan

(EY 230 artiklan neljäs kohta; Euroopan parlamentin työjärjestyksen 29 artiklan 1 ja 2 kohta ja 30 artikla)

Tiivistelmä

EY 230 artiklan neljännen kohdan mukainen edellytys siitä, että kumoamiskanteen kohteena oleva päätös koskee luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä ”suoraan”, edellyttää sitä, että sillä on välittömiä vaikutuksia yksityisen oikeusasemaan ja ettei se jätä niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen toimeenpano, ollenkaan harkintavaltaa, jolloin toimeenpano on luonteeltaan puhtaasti automaattista ja se perustuu yksinomaan yhteisön lainsäädäntöön eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista.

Niiltä osin kuin Euroopan parlamentin päätöksellä, joka koskee Euroopan parlamentin työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohdan tulkintaa ja jolla hajotetaan taannehtivin vaikutuksin ”Riippumattomien jäsenten tekninen ryhmä (TDI) – Sekaryhmä” ‑niminen ryhmä, evätään TDI‑ryhmän muodostamisesta ilmoittaneilta edustajilta ja heidän joukossaan Front nationalin listalta valituilta edustajilta mahdollisuus järjestäytyä TDI‑ryhmän välityksellä työjärjestyksen 29 artiklassa tarkoitetuksi poliittiseksi ryhmäksi, kyseinen toimi koskee mainittuja edustajia suoraan. Näitä edustajia on nimittäin kyseisellä toimella estetty järjestäytymästä poliittiseksi ryhmäksi ja heitä on kyseisestä hetkestä alkaen pidetty työjärjestyksen 30 artiklan mukaisina sitoutumattomina jäseninä, joilla näin ollen on rajallisemmat edustajantoimeen liittyvät valtaoikeudet ja vähäisemmät aineelliset ja rahoitukselliset etuudet kuin mitä heillä olisi ollut, jos he olisivat olleet mainitussa 29 artiklassa tarkoitetun poliittisen ryhmän jäseniä.

Tällaista päätelmää ei sitä vastoin voida soveltaa Front nationalin kaltaisen poliittisen puolueen osalta. Huolimatta siitä, että parlamentin vaaleissa ehdokkaita asettava poliittinen puolue luonnollisesti toivoo, että sen ehdokkaat voivat valituksi tultuaan käyttää valtuuksiaan samoin edellytyksin kuin parlamentin muutkin jäsenet, puolueelle ei tällaisen intressin perusteella synny oikeutta siihen, että sen edustajat voivat muodostaa oman ryhmän tai että he voivat liittyä johonkin parlamenttiin muodostettavista ryhmistä.

Yhtäältä työjärjestyksen 29 artiklan 2 kohdan mukaan parlamentin poliittisen ryhmän muodostaminen edellyttää sitä, että siinä on vähimmäismäärä jäseniä useammasta kuin yhdestä jäsenvaltiosta, ja toisaalta kyseisen artiklan 1 kohdassa viitataan ainoastaan siihen, että jäsenet voivat ryhmittyä poliittisten kantojensa mukaisiin ryhmiin. Kyseisillä määräyksillä ei poliittisen ryhmän muodostamista koskevan menettelyn osalta anneta minkäänlaista erityistä asemaa niille kansallisille poliittisille puolueille, joihin kyseiset edustajat kuuluvat.

(ks. 34–37 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Pätevyysolettama – Mitättömän toimen käsite

(EY 249 artikla)

2. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Valmistevero – Direktiivi 92/83 – Alkoholi ja alkoholijuomat – Eräiden tuotteiden alennettu verokanta – Yhteisön oikeutta ei ole rikottu

(Neuvoston direktiivin 92/83 23 artikla)

Tiivistelmä

1. Yhteisön toimielinten toimia koskee pääsääntöisesti lainmukaisuusolettama, ja niillä on näin ollen oikeusvaikutuksia niin kauan kuin niitä ei ole peruutettu, kumottu kumoamiskanteen johdosta tai todettu pätemättömiksi ennakkoratkaisupyynnön tai lainvastaisuusväitteen seurauksena.

Poikkeuksen tähän periaatteeseen muodostavat toimet, joihin liittyvä lainvastaisuus on niin ilmeinen, ettei sitä voida mitenkään hyväksyä yhteisön oikeusjärjestyksessä. Tällaisilla toimilla ei voida katsoa olevan väliaikaistakaan oikeusvaikutusta, ja niitä on siis pidettävä oikeudellisesti mitättöminä. Poikkeuksen tarkoituksena on säilyttää tasapaino kahden oikeusjärjestykselle asetetun perustavanlaatuisen mutta joskus vastakkaisen vaatimuksen eli oikeussuhteiden vakauden sekä legaliteettiperiaatteen noudattamisen välillä.

Koska yhteisön toimielinten toimen mitättömäksi toteamisen seuraukset ovat vakavia, on selvää, että oikeusvarmuussyistä tällainen toteamus voidaan tehdä ainoastaan aivan poikkeuksellisissa tilanteissa.

(ks. 18–20 kohta)

2. Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 92/83 23 artiklan mukaan eräisiin tuotteisiin on mahdollista soveltaa alempaa verokantaa. Jäsenvaltio, joka on pitänyt voimassa kansallisen säännöstön, joka on annettu kyseisen säännöksen – jolla on oikeusvaikutuksia, joita koskee lainmukaisuusolettama – nojalla ja joka on sen mukainen, ei ole jättänyt noudattamatta yhteisön oikeuden asettamia velvollisuuksiaan.

(ks. 23–25 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tulliliitto — Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen — Tavaroiden vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevat menettelyt — Näytteen ottaminen maahantuoduista tavaroista — Näytettä otettaessa läsnä olleen tavaranhaltijan mahdollisuus myöhemmin kiistää näytteen edustavuus — Rajat — (Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 70 artikla; neuvoston direktiivin 79/695/ETY 9 ja 10 artikla; komission direktiivin 82/57/ETY 11 artikla)

Tiivistelmä

Tavaroiden vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevien menettelyjen yhdenmukaistamisesta annettua direktiiviä 79/695/ETY ja tämän eräiden soveltamismääräysten muuttamisesta annettua direktiiviä 82/57/ETY, sellaisena kuin tämä on muutettuna direktiivillä 83/371/ETY, sekä yhteisön tullikoodeksista annettua asetusta N:o 2913/92 on tulkittava niin, että tavaranhaltija, tai tämän edustaja, joka on osallistunut tulliviranomaisten näytteenottoon maahantuoduista tavaroista kiistämättä näytteen edustavuutta, voi vapaasti kiistää näytteen edustavuuden, mikäli nämä viranomaiset vaativat sitä maksamaan lisämaksua maahantuonnista näiden näytteestä tekemän analyysin nojalla; tämä edellyttää, ettei kyseessä olevia tavaroita ole luovutettu tai, jos ne on luovutettu, ettei niitä ole millään tavoin muutettu, mikä on tavaranhaltijan asiana näyttää toteen.

(ks. 47 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Liikenne — Maantiekuljetukset — Itävallan kautta kulkevalle maanteiden tavaraliikenteelle vahvistettu erityisjärjestelmä — Raskaille tavarankuljetusajoneuvoille vahvistettu ekopistejärjestelmä — Kauttakulkumatkat — Itävallan viranomaisten todistustaakka — Sen, että kuljettaja säätää ekopisteitä rekisteröivän elektronisen tunnisteen tiettyyn asentoon Itävallan alueelle tultaessa, merkityksellisyys — Rajat — (Vuoden 1994 liittymisasiakirjan pöytäkirjassa N:o 9 olevan 11 artiklan 2 kohdan c alakohta; komission asetuksen N:o 3298/94 2 artiklan 2 ja 5 kohta)

Tiivistelmä

Kuuluakseen Itävallan kautta kulkeville raskaille tavarankuljetusajoneuvoille vahvistettuun ekopistejärjestelmään, joka on otettu käyttöön vuoden 1994 liittymisasiakirjassa olevalla maantie- ja rautatieliikenteestä sekä yhdistetyistä kuljetuksista Itävallassa annetulla pöytäkirjalla N:o 9, yksittäisen matkan on kuljettava Itävallan läpi lähtö- ja määräpisteen sijaitessa Itävallan alueen ulkopuolella, mikä merkitsee sitä, että on esitettävä näyttöä paitsi raskaan tavarankuljetusajoneuvon tulosta tälle alueelle myös sen poistumisesta. Itävallan kautta kulkeville raskaille tavarankuljetusajoneuvoille vahvistettuun kauttakulkuoikeusjärjestelmään (ekopistejärjestelmään) liittyviä menettelyjä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3298/94 2 artiklan 2 kohdan ensimmäisestä alakohdasta ja 5 kohdasta johtuu tältä osin, että Itävallan viranomaisten on asennettava järjestelmä, jonka avulla voidaan valvoa paitsi Itävallan alueelle tuloa myös kyseiseltä alueelta poistumista raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen osalta. Jos lisäksi kuljettajat antavat virheellisiä tietoja sen takia, että heidän raskaissa tavarankuljetusajoneuvoissaan olevat ekopisteitä rekisteröivät elektroniset tunnisteet eivät ole asianmukaisessa asennossa, Itävallan viranomaisten, joille on yhteisön säännöstössä annettu tehtäväksi hoitaa tätä järjestelmää, on oikaistava tällaiset virheet.

ks. 44─47 ja 50 kohta
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ympäristö - Jätteet - Direktiivi 75/442/ETY, jota on muutettu direktiivillä 91/156/ETY - Käsite - Aine, joka hävitetään - Poikkeus - Kyseisen aineen tosiasiallinen käyttö pääasialliseen toimintaan

(Neuvoston direktiivi 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY)

2. Ympäristö - Jätteet - Direktiivi 75/442/ETY, jota on muutettu direktiivillä 91/156/ETY - 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu muu lainsäädäntö - Kansallinen lainsäädäntö, joka ei ole kyseisen direktiivin täytäntöönpanotoimi - Soveltamisalaan kuuluminen - Edellytykset

(Neuvoston direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY, 1 artiklan d alakohta, 2 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 11 artikla)

Tiivistelmä

$$1. Kaivostoiminnassa sivukiveä ja malmin rikastuksessa syntyvää rikastushiekkaa ei ole pidettävä jätteistä annetussa direktiivissä 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY, tarkoitettuina jätteinä, jos jätteiden haltija käyttää niitä laillisesti kyseisen kaivoksen käytävien välttämättömään täyttämiseen ja esittää riittävät takeet tähän tarkoitettujen aineiden yksilöimisestä ja tosiasiallisesta käytöstä.

( ks. 43 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta )

2. Mikäli kansallinen lainsäädäntö ei ole direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY, ja erityisesti sen 11 artiklan täytäntöönpanotoimi, sitä on pidettävä tämän direktiivin 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuna muuna lainsäädäntönä, jonka alaan eräs kyseisessä säännöksessä mainittu jätelaji kuuluu, jos kansallinen lainsäädäntö koskee kyseisten jätteiden käsittelyä jätteinä saman direktiivin 1 artiklan d alakohdassa tarkoitetulla tavalla ja jos se johtaa sellaiseen ympäristönsuojelun tasoon, joka vähintään vastaa kyseisessä direktiivissä tarkoitettua tasoa, ja asia on näin, olipa kyseisen kansallisen lainsäädännön voimaantulopäivä mikä tahansa.

( ks. 61 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Ympäristö - Vesiympäristön pilaantuminen - Direktiivi 76/464/ETY - Velvollisuus laatia erityisohjelmia tiettyjen vaarallisten aineiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämiseksi - Velvollisuuden laajuus - Tarve hyväksyä ohjelmia ja laatutavoitteita - Direktiivin tehokas vaikutus

(Neuvoston direktiivin 76/464/ETY 7 artikla ja liitteessä oleva luettelo II)

Tiivistelmä

$$Pilaantumisen vähentämistä koskevien ohjelmien, jotka jäsenvaltioiden on vahvistettava tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta annetun direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan nojalla, erityisyyttä ja tehokkuutta koskevista vaatimuksista, sellaisina kuin ne ilmenevät yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä, seuraa, että kyseisen artiklan 3 kohdassa säädetyt laatutavoitteet ovat mainittujen ohjelmien olennainen osa ja että ne on näin ollen vahvistettava niiden vesien tarkastelun perusteella, joihin päästöt kohdistuvat, viittaamalla kuhunkin direktiivin liitteessä olevaan luetteloon II kuuluvaan aineeseen, jota kyseisen jäsenvaltion alueella tapahtuneisiin päästöihin voi sisältyä, sillä muuten kyseisen direktiivin tehokas vaikutus vaarantuu. Tämä on itse asiassa ainoa tulkinta, jolla voidaan varmistaa kyseisten ohjelmien täytäntöönpanemiseksi säädetyn laatutavoitteiden vahvistamista koskevan järjestelmän tehokkuus, koska se on ainoa tulkinta, jolla voidaan taata, että kyseiset tavoitteet sisältävät täsmällisiä tietoja vastaanottavien vesien laadusta direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti etukäteen annetuissa päästöluvissa määrättyjen päästöstandardien määrittelemiseksi.

Tästä seuraa, ettei direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan asianmukaista täytäntöönpanoa varmisteta sellaisilla yhdistetyillä veden laatutavoitteilla, joista kansallisessa lainsäädännössä säädetään ja jotka on vahvistettu viittaamalla viiteen laatutasoon perustuvaan luokitukseen, jossa otetaan huomioon lukuisia laaja-alaisia parametrejä, joista yksi koskee teollisuuden päästöistä peräisin olevien vaarallisten aineiden pitoisuutta vedessä. Koska kyseisen laaja-alaisen parametrin avulla ei voida aina vahvistaa riittävän tiukkoja arvoja kullekin luetteloon II kuuluvalle yksittäiselle osatekijälle, se ei voi olla hyödyllinen perusta kyseisen direktiivin 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti annetuissa päästöluvissa vahvistettujen päästöstandardien määrittelylle.

( ks. 65-68, 71 ja 72 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi siitä, onko kanne perusteltu - Huomioon otettava tilanne - Tilanne perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä

(EY 226 artikla)

2. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely - Virallinen huomautus - Oikeudenkäynnin kohteen rajaaminen - Perusteltu lausunto, jossa vedotaan muihin sääntöihin kuin niihin, joihin vedotaan virallisessa huomautuksessa - Kanteen tutkimatta jättäminen

(EY 226 artikla)

Tiivistelmä

1. Arvioitaessa EY 226 artiklan nojalla nostetun kanteen yhteydessä sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se on perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, ja tämän artiklan toisen kohdan mukaan komissio ei voi enää saattaa asiaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jos jäsenvaltio on lopettanut jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen ennen sille asetetun määräajan päättymistä.

( ks. 15 kohta )

2. EY 226 artiklalla luodussa järjestelmässä oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä pyritään antamaan kyseessä olevalle jäsenvaltiolle tilaisuus mukautua yhteisön oikeudessa sille asetettuihin velvoitteisiin tai tehokkaasti puolustautua komission esittämiä väitteitä vastaan. Tämän menettelyn säännönmukaisuus on siten perustamissopimuksessa tarkoitettu olennainen tae kysymyksessä olevan jäsenvaltion oikeuksien suojelemiseksi. Vain silloin, kun tätä taetta noudatetaan, yhteisöjen tuomioistuin voi kontradiktorisessa menettelyssä ratkaista, onko jäsenvaltio todella jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, niin kuin komissio on väittänyt. Virallisen huomautuksen tarkoituksena on erityisesti määritellä riidan kohde oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä ja antaa jäsenvaltiolle, jota kehotetaan esittämään huomautuksensa, tarvittavat tiedot puolustuksensa valmistelemiseksi. Näin ollen perusteltu lausunto ja asian saattaminen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi EY 226 artiklan toisen kohdan nojalla ovat sääntöjenvastaisia, kun otetaan puolustautumisoikeudet huomioon, kun niissä vedotaan muihin yhteisön säännöksiin kuin niihin, joihin vedotaan virallisessa huomautuksessa, ja kun oikeudellisen tilanteen muuttuminen on voinut vaikuttaa kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön yhteensoveltuvuutta yhteisön oikeuden kanssa koskevaan arviointiin.

( ks. 17 ja 18 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Muutoksenhaku - Valitusperusteet - Tuomion sellaista perustelua koskeva valitusperuste, joka ei ole tarpeen tuomiolauselman perustelemiseksi - Tehoton valitusperuste

(Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan 1 kohta)

2. Muutoksenhaku - Valitusperusteet - Tosiseikkojen virheellinen arviointi - Tutkimatta jättäminen - Yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu selvitysaineiston arviointi, paitsi jos se on otettu huomioon vääristyneellä tavalla

(EY 225 artiklan 1 kohta; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisöjen tuomioistuin hylkää valitusasioissa kuitenkin heti valitusperusteet, jotka kohdistuvat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion täydentäviin perusteluihin, koska tuomiota ei voida kumota niiden perusteella ja koska ne ovat näin ollen tehottomia.

( ks. 17 kohta )

2. Yhteisöjen tuomioistuimella ei kuitenkaan ole valitusasioissa toimivaltaa määrittää asian tosiseikastoa eikä lähtökohtaisesti myöskään arvioida sitä selvitystä, johon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on asian tosiseikastoa määrittäessään tukeutunut. Silloin, kun tämä selvitys on saatu asianmukaisesti ja todistustaakkaa ja asian selvittämistä koskevia menettelysääntöjä sekä yleisiä oikeusperiaatteita on noudatettu, ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida sille esitetyn selvityksen näyttöarvoa. Lukuun ottamatta sitä tapausta, että tuomioistuimelle esitetty selvitys on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tämä arviointi ei näin ollen ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin.

( ks. 27 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Yhteisön passitus - Yhteisön ulkoinen passitus - Rikkomukset tai säännönvastaisuudet - Sillä, että ilmoitusta passituksesta vastaavalle ei ole tehty säädetyssä määräajassa, ei ole vaikutusta tullivelan erääntymiseen

(Neuvoston asetus N:o 2913/92; komission asetuksen N:o 2454/93 379 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

$$Yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun asetuksen N:o 2454/93 379 artiklan 1 kohtaa, kun sitä tarkastellaan yhdessä tullikoodeksista annetun asetuksen kanssa, on tulkittava siten, että lähtötoimipaikka saa kantaa passituksesta vastaavalta tullivelan, joka on syntynyt yhteisön ulkoiseen passitusmenettelyyn asetettua lähetystä koskevan rikkomuksen tai säännönvastaisuuden johdosta, vaikka lähtötoimipaikka ei ole ilmoittanut 11 kuukauden kuluessa yhteisön passitusilmoituksen kirjaamispäivästä passituksesta vastaavalle siitä, että lähetystä ei ole esitetty määrätoimipaikassa ja että rikkomuksen tai säännönvastaisuuden tapahtumapaikkaa ei voida todeta.

Soveltamisasetusta on mikäli mahdollista tulkittava perusasetuksen mukaisesti; minkään tullikoodeksin säännöksen perusteella ei kuitenkaan voida päätellä, että passituksesta vastaavan tullivelka lakkaa 11 kuukauden määräajan noudattamatta jättämisen vuoksi. Kyseinen määräaika on menettelysääntö, joka on kohdistettu yksinomaan tulliviranomaisille ja jolla pyritään varmistamaan se, että nämä viranomaiset soveltavat tullivelan kantamista koskevia säännöksiä joutuisasti ja yhdenmukaisesti, jotta yhteisö saisi nopeasti käyttöönsä yhteisön omat varat.

Koska 11 kuukauden määräajan noudattamatta jättämisellä ei itsessään ole mitään vaikutusta tullivelan erääntymiseen eikä tullivelan kantamismenettelyyn, merkitystä ei ole myöskään sillä, että lähtötoimipaikka ei ole noudattanut hallinnollisia ohjeita, kuten ennakkovaroitusjärjestelmää, tai sillä, että ilmoituksen viivästyminen johtuu lähtötoimipaikan virheestä tai laiminlyönnistä.

( ks. 29, 30, 34 ja 38-40 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Direktiivit - Täytäntöönpano jäsenvaltioissa - Direktiivien tehokkuuden varmistamisen välttämättömyys - Direktiivi 92/43/ETY - Jäsenvaltioiden velvollisuus ilmoittaa komissiolle toteutetut korvaavat toimenpiteet toteutettaessa hanketta, joka voi aiheuttaa vahinkoa ympäristölle - Velvollisuutta ei ole täytetty, kun kansallisessa lainsäädännössä ei ole säännöstä tarkoituksenmukaisesta ilmoittamistavasta

(Direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta)

Tiivistelmä

$$Jokaisella jäsenvaltiolla, jolle direktiivi on osoitettu, on velvollisuus toteuttaa osana kansallista oikeusjärjestystä ja direktiivissä asetettujen tavoitteiden mukaisesti kaikki direktiivin täyden vaikutuksen varmistamiseksi tarvittavat toimenpiteet. Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan toisen virkkeen perusteella jäsenvaltiolle asetetun velvollisuuden ilmoittaa komissiolle toteutetut korvaavat toimenpiteet toteutettaessa hanketta, joka voi aiheuttaa vahinkoa ympäristölle, tarkoituksena on, että komissio voi tutkia, ovatko mainitut toimenpiteet sellaisia, että niillä voidaan taata, että Natura 2000:n yleinen kokonaisuus säilyy yhtenäisenä, ja tehdä tästä tarvittaessa asianmukaiset päätelmät. Kun kansallisessa lainsäädännössä ei ole säännöstä, jossa säädetään korvaavien toimenpiteiden tarkoituksenmukaisesta ilmoittamistavasta, direktiivin 6 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan toisen virkkeen täyttä vaikutusta ja sen tavoitteen toteuttamista ei voida varmistaa. Kansallisella tasolla vallitseva epävarmuus siitä, mitä menettelyä kyseisen tiedonantovelvollisuuden täyttämiseksi on noudatettava, on luonteeltaan sellainen, että se estää tämän velvoitteen noudattamisen ja näin ollen sen, että sen tavoite saavutetaan.

( ks. 18-21 kohta )