YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)

19 päivänä lokakuuta 1995

Asia T-562/93

Dieter Obst

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Palvelukseenottomenettely — Kantajalle vastainen päätös — Henkilöstösääntöjen 45 artikla — Ilmoitus avoimesta virasta — Harkintavallan väärinkäyttö — Perustelut — Vahingonkorvaus”

Täydellinen teksti saksan kielellä II-737

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan: — kumoamaan neuvoa-antavan nimityskomitean lausunto nro 45/93 siltä osin kuin siinä todetaan, että kantajan hakemusta ei ole otettava huomioon; — kumoamaan vastaajan päätös, jolla hylättiin mainittu hakemus; — korvaamaan kantajalle aiheutunut aineellinen ja aineeton vallinko.

Lopputulos:

Toimielin velvoitetaan maksamaan vahingonkorvausta ja kanne hylätään muilta osin.

Tuomion lyhennelmä

Avointa virkaa koskeva ilmoitus julkaistiin uudelleen täysin samanlaisena, minkä jälkeen kyseistä virkaa hakenut kantaja nosti kanteen, jossa hän vaati hakemuksensa hiljaisen hylkäämisen kumoamista ja jonka yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti tutkimatta 20.5.1994 antamallaan määräyksellä (asia T-510/93, Obst v. komissio, Kok. H. 1994, s. II-461).

Avoimeen virkaan nimitettiin toinen hakija ja kantajalle tiedotettiin nimittävän viranomaisen päätöksestä olla hyväksymättä hänen hakemustaan; tämän jälkeen kantaja teki uuden valituksen neuvoa-antavan nimityskomitean ilmoituksesta, jossa kantajalle ilmoitettiin lausuntoon nro 45/93 sisältyvästä päätöksestä olla ottamatta huomioon kantajan hakemusta riidanalaista virkaa täytettäessä ja nimittävän viranomaisen päätöstä vastaan.

Kantajan näitä päätöksiä vastaan tekemien valitusten tultua hiljaisesti hylätyiksi hän nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen.

I - Neuvoa-antavan nimityskomitean lausunnon kumoamista koskeva vaatimus siltä osin kuin lausunnossa todetaan, että kantajan hakemusta ei ole otettava huomioon

Tutkittavaksi ottaminen

Vain toimet, joilla voi olla sellaisia sitovia oikeudellisia vaikutuksia, jotka vaikuttavat suoraan ja välittömästi kantajan etuihin, koska ne muuttavat selvästi tämän oikeudellista asemaa, ovat päätöksiä, jotka voivat olla kumoamiskanteen kohteena (22 ja 23 kohta).

Viittaukset: asia T-20/92, Moat v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 13.7.1993 (Kok. 1993, s. II-799, 39 kohta); asia T-586/93, Kotzonis v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 22.3.1995 (Kok. H. 1995, s. II-203, 28 ja 29 kohta).

Neuvoa-antavan nimityskomitean toimivalta on vain neuvoa-antava. Tämän vuoksi neuvoa-antavan nimityskomitean päätös on valmisteleva toimi, joka ei sellaisenaan vaikuta kantajan henkilöstösääntöihin perustuvaan asemaan, eikä päätöksellä tämän vuoksi myöskään voida loukata kantajan oikeuksia (24 kohta).

Viittaukset: asia T-27/90, Latham v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 24.1.1991 (Kok. 1991, s. II-35, 27 kohta); asia T-58/92, Moat v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 16.12.1993 (Kok. 1993, s. II-1443,36 kohta); asia T-3/92, Latham v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 9.2.1994 (Kok. H. 1994, s. II-83, 20 kohta); asia T-108/92, Caló v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 24.2.1994 (Kok. H. 1994, s. II-213, 13 kohta).

Mikään asiakirja-aineistosta ilmenevä seikka ei tue kantajan esittämää väitettä, jonka mukaan neuvoa-antavan nimityskomitean päätös sitoo nimittävää viranomaista. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo tämän vuoksi, ettei ole syytä poiketa edellä mainitusta oikeuskäytännöstä (25 kohta).

Se seikka, että kantaja on nostanut kanteen myös nimittävän viranomaisen nimitysmenettelyn perusteella tekemää päätöstä vastaan ei muuta tätä arviointia. Valmisteluasiakirjan säännöstenmukaisuus voidaan saattaa kyseenalaiseksi vain toissijaisesti sellaisen kanteen tueksi, joka on nostettu hakemuksen hylkäävää päätöstä vastaan (26 kohta).

Viittaukset: em. asia Latham v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 24.1.1991 ;em. asia Caló v. komissio, 13 kohta.

II - Kantajan hakemuksen hylkäävän, 22.3.1993 tiedoksiannetun päätöksen kumoamista koskeva vaatimus

1. Menettelyvirheitä koskeva kanneperuste

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa selvittäessään sitä, onko nimittävä viranomainen jättänyt tekemättä sille kuuluvan hakijoiden arvioimisen, että keskijohdon virantäytöstä 19.7.1988 tehdyn komission päätöksen sanamuodosta käy ilmi, että neuvoa-antavan nimityskomitean lausunto ei sido nimittävää viranomaista. Esitettyjen tosiseikkojen perusteella ja siitä syystä, että kantaja ei ole esittänyt mitään muita seikkoja, jotka osoittaisivat, ettei nimittävä viranomainen ole tehnyt kyseistä nimitystä tässä päätöksessä tarkoitetun menettelyn mukaisesti, tämä kanneperuste on hylättävä (32-34 kohta).

Viittaukset: em. asia Latham v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 24.1.1991,27 kohta.

Avointa virkaa koskevan ilmoituksen uudelleen julkaisemisesta tehdyn päätöksen osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jo todennut 20.5.1994 antamassaan määräyksessä, johon ei ole haettu muutosta, ettei komission voida väittää ylittäneen harkintavaltaansa, joka nimittävällä viranomaisella on pätevimpien hakijoiden selvittämiseksi. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan nimittävän viranomaisen ei tarvitse saattaa päätökseen henkilöstösääntöjen 29 artiklan mukaista palvelukseenottomenettelyä eikä virkamiehillä ole subjektiivista oikeutta tulla ylennetyiksi, vaikka he täyttäisivät ylennykseen vaadittavat edellytykset. Tämän vuoksi kanneperuste on hylättävä (35 kohta).

Viittaukset: asia T-38/89, Hochbaum v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 14.2.1990(Kok. 1990, s. II-43); asia Cl 19/94P, Coussiosv. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 1.6.1995 (Kok. 1995, s. I-1439).

Neuvoa-antavan nimityskomitean virheelliseksi väitetyn menettelyn osalta riittää kun todetaan, että tämä väite on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohdan mukaisesti jätettävä tutkimatta, koska se on esitetty vasta suullisessa käsittelyssä. Lisäksi on todettava, että kantajan hakemusta ei suljettu pois neuvoa-antavan nimityskomitean lausunnolla, jonka mukaan virantäyttö oli suoritettava virka-asteessa A 5/A 4, koska kantaja oli virka-asteen A 4 virkamies (36 kohta).

Viittaukset: asia T-16/94, Benecos v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 17.5.1995 (Kok. H. 1995, s. II-335).

2. Henkilöstösääntöjen 45 artiklan rikkomista koskeva kanneperuste

Nimittävällä viranomaisella on laaja harkintavalta arvioida yksikön etua samoin kuin sitä, mitkä ansiot on otettava huomioon henkilöstösääntöjen 45 artiklan mukaista ylennyspäätöstä tehtäessä. Yhteisöjen tuomioistuinten on rajoituttava tutkimaan, onko hallinto arvioinnissaan kaikki siihen liittyvät menettelytavat ja keinot mukaan lukien toiminut asianmukaisesti, käyttämättä toimivaltaansa ilmeisen virheellisesti (44 kohta).

Viittaukset: asia 26/85, Vaysse v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 23.10.1986 (Kok. 1986, s. 3131,26 kohta); asiaT-45/91, Mc Avoy v. parlamentti, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 18.2.1993 (Kok. 1993, s. II-83, 47 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa, että ilmoitus avoimesta virasta on välttämätön, jotta asianosaiset saisivat mahdollisimman täsmälliset tiedot täytettävälle viralle asetetuista edellytyksistä. Ilmoitus avoimesta virasta on näin ollen se velvoittava säännösperusta, jonka nimittävä viranomainen itselleen asettaa (46 kohta).

Viittaukset: em. asia Mc Avoy v. parlamentti, 48 kohta.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että riidanalaiseen virkaan valittavan edellytettiin olevan kasvinsuojelua koskevan lainsäädännön käytännön soveltamisen asiantuntija. Asiakirja-aineistosta ei käy ilmi mitään sellaisia seikkoja, joiden perusteella voitaisiin katsoa, että hakijoiden ansioiden arvioimisessa olisi tapahtunut tosiasiallinen tai oikeudellinen virhe (47-56 kohta).

Viittaukset: em. asia Benecos v. komissio, 50 kohta.

3. Menettelyvirhettä tai harkintavallan väärinkäyttöä koskeva kanneperuste

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa, että harkintavallan väärinkäytön käsitteellä on hyvin täsmällinen sisältö, joka liittyy hallinnollisten viranomaisten osalta siihen, että viranomainen on käyttänyt toimivaltaansa muuhun tarkoitukseen kuin siihen, jota varten toimivalta on myönnetty sille. Päätökseen liittyy harkintavallan väärinkäyttö vain silloin, kun objektiivisten, asiaankuuluvien ja yhtäpitävien seikkojen perusteella on selvää, että toimenpide on tehty muussa kuin esitetyssä tarkoituksessa (62 kohta).

Viittaukset: asia T-80/92, Turner v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 16.12.1993 (Kok. 1993, s. II-1464, 70 kohta).

Kantajan käsiteltävänä olevassa asiassa esittämät seikat eivät kuitenkaan ole asiaankuuluvia ja yhtäpitäviä (63-66 kohta).

4. Hallinnon virkamiehiin kohdistuvan huolenpitoja lojaliteettivelvoitteen rikkomista koskeva kanneperuste

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa, että kun on kyse avointen virkojen täyttämisestä, huolenpitovelvoite ei estä nimittävää viranomaista ryhtymästä toimiin, joita se pitää välttämättöminä yksikön edun kannalta, koska virantäytön on perustuttava ensisijaisesti tähän etuun. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on rajoituttava tutkimaan, onko nimittävä viranomainen toiminut asianmukaisesti, käyttämättä toimivaltaansa ilmeisen virheellisesti (69-70 kohta).

Viittaukset: em. asia Turner v. komissio, 77 kohta; asia C-298/93 P, Klinke v. yhteisöjen tuomioistuin, yhteisöjen tuomioistuin 29.6.1994 (Kok. 1994, s. I-3009, 38 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo käsiteltävänä olevassa asiassa, että komissio ei ole ylittänyt harkintavaltansa rajoja ja ettei se sen vuoksi ole myöskään laiminlyönyt sille kuuluvaa huolenpitovelvoitetta (71-72 kohta).

Viittaukset: asia 298/81, Colussi v. parlamentti, yhteisöjen tuomioistuin 24.3.1983 (Kok. 1983, s. 1131).

5. Ytidenvertaisen kohtelun periaatteen rikkomista koskeva kanneperuste

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että kantaja ei voi vedota yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen väittämällä, että oikeudenvastaisuus on koitunut muiden hyväksi (74-75 kohta).

Viittaukset: asia T-30/90, Zoder v. parlamentti, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 14.5.1991 (Kok. 1991, s. II-207, 26 kohta).

6. Perustelujen puuttumista koskeva kanneperuste

Nimittävän viranomaisen ei tarvitse perustella ylennystä koskevia päätöksiään hakijoille, joita ei ole ylennetty, mutta sen on sitä vastoin perusteltava päätöksensä, jolla se on hylännyt sellaisen hakijan tekemän valituksen, jota ei ole ylennetty. Kanteen nostamisen jälkeen esitetyt nimittävän viranomaisen selitykset eivät voi korvata nimityspäätöksen perusteluiden puuttumista, koska tällaiset selitykset eivät enää tässä vaiheessa täytä tehtäväänsä eli sitä, että asianosainen voisi saada riittävästi tietoa voidakseen arvioida, onko hänen hakemuksensa hylkääminen perusteltua ja mahdollisuuksiaan nostaa kanne ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa eikä sitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voisi valvoa päätöksen lainmukaisuutta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo käsiteltävänä olevassa asiassa, että kantaja ei ole oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla muussa yhteydessä saanut tietoonsa hakemuksen hylkäämisen perusteluita siten, että komission ei olisi tarvinnut perustella päätöstään. Tieto uuden yksikön perustamista koskevista valmisteluasiakirjoista ei riitä sellaisenaan antamaan kantajalle riittävän täsmällistä tietoa niistä perusteista, joiden vuoksi nimittävä viranomainen on hylännyt hakemuksen. Tämän vuoksi tämä kanneperuste voidaan hyväksyä (79 ja 80 kohta).

Viittaukset: em. asia Kotzonis v. komissio, 105 kohta.

On kuitenkin tutkittava, mitä seurauksia perusteluvelvollisuuden rikkomisesta on seurannut. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että kantajan hakemuksen hylkäämistä koskevan päätöksen kumoaminen olisi suhteeton seuraus ja että korvauksen myöntäminen vastaa parhaiten sekä kantajan etua että yksikön tarpeita. Tämän vuoksi kumoamisvaatimukset on hylättävä (81 ja 82 kohta).

III - Vaatimus sen toteamiseksi, että kantajan riidanalaista virkaa koskevat hakemukset on hylätty lainvastaisesti

Koska tällä vaatimuksella pyritään samaan lopputulokseen kuin vaatimuksilla, jotka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi 20.5.1994 antamallaan määräyksellä, myös tämä vaatimus on hylättävä (84 kohta).

IV - Aineellisen ja aineettoman vahingon korvaamista koskeva vaatimus

Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti yhteisö on vastuussa vahingosta ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielinten moitittu toiminta on yhteisön oikeuden vastaista, vahinko on syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys. Kantaja ei voi vedota käsiteltävänä olevassa asiassa aineelliseen vahinkoon sillä perusteella, että riidanalainen virka on virka-asteessa A 4, koska kantaja on tällä hetkellä saman virka-asteen virkamies. Lisäksi aineellisen ja aineettoman vahingon korvaamista koskeva vaatimus on hylättävä silloin kun se on läheisesti sidoksissa, kuten tässä asiassa, perusteettomina hylättyihin tai tutkimatta jätettyihin kumoamisvaatimuksiin (86-88 kohta).

Viittaukset: asia T-l/91, Della Pietra v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 16.7.1992 (Kok. 1992, s. II-2145); em. asia Latham v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 24.1.1991, 43 kohta; em. asia Latham v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 9.2.1994, 63 kohta.

Yhteisöjen tuomioistuimen on tutkittava viran puolesta, onko komissio täyttänyt sille kuuluvan velvollisuuden perustella, miksi se on hylännyt hakemuksen. Tästä seuraa, ettei kantajan voida katsoa menettäneen oikeuttaan vedota tähän seikkaan vain sillä perusteella, ettei hän ole esittänyt sitä valituksessaan (89 kohta).

Viittaukset: asia T-534/93, Grynberg ja Hall v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 14.7.1994 (Kok. H. s. II-595).

Päätöksen perusteluiden puuttuminen on virkavirhe, mikä tarkoittaa, että kantajalle syntyy oikeus saada vahingonkorvausta aineettomasta vahingosta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa, että sillä on täysi harkintavalta raliasaatavia koskevissa riita-asioissa, ja se voi tällä perusteella tuomita vastaajana olevan toimielimen maksamaan vahingonkorvausta virkavirheellä aiheutetusta aineettomasta vahingosta, vaikka sitä ei ole vaadittu säädetyllä tavalla (90 kohta).

Viittaukset: em. asia Kotzonis v. komissio, 108 kohta.

Aiheutuneen vahingon suuruutta arvioitaessa on todettava, että kantajan on ollut pakko nostaa kanne saadakseen tietoonsa hänen hakemuksensa hylkäämistä koskevan päätöksen perustelut. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi kärsittyä vahinkoa ex aequo et bono ja katsoo, että 2000 ecun suuruinen summa on riittävä korvaus (91 kohta).

Ratkaisu:

1) Komissio velvoitetaan korvaamaan kantajalle virkavirheen perusteella 2000 ecun suuruinen vahingonkorvaus.