Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Liikenne – Rautatiekuljetukset – Direktiivi 2001/14 – Rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntäminen ja käyttömaksujen periminen – Infrastruktuurin käyttömaksut – Jäsenvaltioiden velvollisuudet – Ulottuvuus – Infrastruktuurin käyttömaksujen määrän määrittäminen ei kuulu jäsenvaltioiden velvollisuuksien alaan – Rataverkon haltijan toimivalta

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14 4 artiklan 1 kohta)

2. Jäsenvaltiot – Velvoitteet – Direktiivien täytäntöönpano – Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Sisäistä oikeusjärjestystä koskevia perusteluja ei voida hyväksyä

(SEUT 258 artikla)

3. Liikenne – Rautatiekuljetukset – Direktiivi 2001/14 – Rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntäminen ja käyttömaksujen periminen – Infrastruktuurin käyttömaksut – Jäsenvaltioiden velvoitteet – Suorituskannustinjärjestelmän perustaminen – Ulottuvuus

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14 11 artiklan 1 kohta)

4. Liikenne – Rautatiekuljetukset – Direktiivi 2001/14 – Rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntäminen ja käyttömaksujen periminen – Infrastruktuurikapasiteetti – Jäsenvaltioiden velvoitteet – Käyttöoikeuden myöntämistä koskevien erityissääntöjen laatiminen – Soveltamisala

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14 14 artiklan 1 kohta)

5. Liikenne – Rautatiekuljetukset – Direktiivi 2001/14 – Rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntäminen ja käyttömaksujen periminen – Infrastruktuurikapasiteetti – Jäsenvaltioiden velvoitteet – Se, että taataan yhtäläinen ja ketään syrjimätön pääsy rautatieverkkoon rautatieyrityksille

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14 johdanto-osan 11 perustelukappale sekä 13 artiklan 2 kohdan ensimmäinen ja toinen alakohta, 14 artiklan 1 kohta ja 17 artikla)

Tiivistelmä

1. Jäsenvaltioiden on rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä annetun direktiivin 2001/14 4 artiklan 1 kohdan nojalla vahvistettava rautateiden infrastruktuurin hinnoitteluperiaatteet, ja ne voivat rataverkon haltijan hallinnon riippumattomuuden huomioon ottaen myös vahvistaa hinnoittelun erityissääntöjä. Tämän säännöksen mukaan rataverkon haltija vastaa yhtäältä infrastruktuurin käyttömaksujen määrittelystä ja toisaalta niiden perimisestä.

Rataverkon haltijan hallinnon riippumattomuutta koskevan tavoitteen saavuttamiseksi sillä on oltava jäsenvaltioiden määrittelemien hinnoitteluperiaatteiden puitteissa tiettyä joustavuutta maksujen määrän määräämisessä siten, että se voi käyttää maksuja hallinnointivälineenä.

(ks. 39 ja 49 kohta)

2. Ks. tuomion teksti.

(ks. 51 kohta)

3. Rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä annetun direktiivin 2001/14 11 artiklan 1 kohdasta seuraa yhtäältä, että jäsenvaltioiden on otettava infrastruktuurin hinnoittelujärjestelmiin suorituskannustinjärjestelmä, jolla sekä rautatieyrityksiä että rataverkon haltijaa kannustetaan parantamaan verkon suorituskykyä. Toisaalta jäsenvaltioilla säilyy niiden kannustintoimenpiteiden tyypin osalta, joita ne voivat toteuttaa, vapaus valita järjestelmään kuuluvat konkreettiset toimenpiteet, kunhan nämä toimenpiteet muodostavat johdonmukaisen ja avoimen kokonaisuuden, joka voidaan luokitella suorituskannustinjärjestelmäksi.

Tältä osin jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä säädetty pelkkä mahdollisuus suorituskannustinjärjestelmän käyttöön ottamiseen ei ole riittävä direktiivin 2001/14 11 artiklan täytäntöön panemiseksi. Kyseisessä artiklassa näet edellytetään, että jäsenvaltiot todella perustavat hinnoittelujärjestelmiin suorituskannustinjärjestelmän.

(ks. 64 ja 66 kohta)

4. Rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä annetun direktiivin 2001/14 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä koskevia erityissääntöjä ei voida tulkita niin, että niillä annettaisiin jäsenvaltion rautatiemarkkinoiden sääntelyelimelle harkintavaltaa infrastruktuurikapasiteetin jakamisessa.

Tästä seuraa, että se, että kansallisessa lainsäädännössä on säädetty kyseisen elimen mahdollisuudesta asettaa tarvittaessa käyttöoikeuksien myöntämistä koskevia ensisijaisuusperusteita kunkin reitin eri palvelutyypeille siinä tapauksessa, että samaa tiettyyn ajankohtaan liittyvää reittiä koskevat hakemukset menevät päällekkäin tai että verkko on ylikuormitettu, luo jo itsessään oikeudellista epävarmuutta toimijoille, eikä tämän perusteen voida katsoa olevan direktiivin 14 artiklan 1 kohdassa säädetyn sen vaatimuksen mukainen, jonka mukaan jäsenvaltioiden on laadittava erityissäännöt kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä.

(ks. 87, 89 ja 90 kohta)

5. Rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä annetun direktiivin 2001/14 johdanto-osan 11 perustelukappaleesta ilmenevän direktiivin yhden tavoitteen, jona on taata kaikille rautatieyrityksille yhtäläinen ja ketään syrjimätön pääsy rautatieverkkoon, valossa direktiivin 13 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyllä kiellolla käyttää infrastruktuurikapasiteettia pidempään kuin yhden liikenteen aikataulun kauden ajan pyritään estämään se, että tietyllä yrityksellä on oikeus käyttää reittiä määräämättömän ajan. Kyseisen kohdan toisessa alakohdassa kuitenkin sallitaan poikkeus tästä kiellosta sillä edellytyksellä, että rataverkon haltija ja rautatieyritys ovat tehneet puitesopimuksen direktiivin 17 artiklan mukaisesti.

Jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisperusteena sovelletaan rautatieverkon tosiasiallista käyttöä koskevaa perustetta siinä tapauksessa, että samaa tiettyyn ajankohtaan liittyvää reittiä koskevat hakemukset menevät päällekkäin tai että verkko on ylikuormitettu, on ristiriidassa direktiivin 2001/14 13 artiklan 2 kohdan kanssa, koska verkon tosiasiallisen käytön huomioon ottamisen edellytyksenä ei ole puitesopimuksen tekeminen.

Lisäksi tällainen käyttöoikeuden myöntämisperuste on syrjivä, koska se johtaa perinteisten käyttäjien etujen säilyttämiseen ja siihen, että estetään tulokkaiden pääsy houkuttelevimmille reiteille. Kyseinen jäsenvaltio ei voi perustella tätä syrjivyyttä vetoamalla siihen, että sillä pyritään infrastruktuurin käytön tehostamisen varmistamista koskevaan tavoitteeseen, koska direktiivissä 2001/14 on erityisiä säännöksiä, joilla pyritään edistämään infrastruktuurikapasiteetin tehokasta käyttöä niin, että samalla varmistetaan rautatieverkon yhtäläiset ja ketään syrjimättömät käyttömahdollisuudet.

(ks. 92, 93, 95, 96 ja 98 kohta)