Asia C-103/02

Euroopan yhteisöjen komissio

vastaan

Italian tasavalta

Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktiivit 75/442/ETY ja 91/689/ETY – Jätemäärän käsite – Vapautus toimilupaa koskevasta velvollisuudesta

Tuomion tiivistelmä

1. Ympäristö – Jätteet – Jätteistä annettu direktiivi 75/442 – Jätteiden hyödyntäminen – Vapautus toimilupaa koskevasta vaatimuksesta – Edellytykset – Jätelajien ja -määrien määrittely – Jätemäärän käsite – Tulkinta – Viittaaminen ylimpään kuhunkin jätelajiin sovellettavaan kynnysarvoon

(Neuvoston direktiivin 75/442 9 ja 10 artikla sekä 11 artiklan 1 kohdan toinen alakohta)

2. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Direktiivit – Täytäntöönpano jäsenvaltioissa – Kattavan täytäntöönpanon vaatimus – Kansallisten oikeussääntöjen olemassaolo, joka tekee erityisillä laeilla tai asetuksilla tapahtuvan täytäntöönpanon tarpeettomaksi – Sallittavuuden edellytykset

3. Ympäristö – Jätteet – Jätteistä annettu direktiivi 75/442 – Liitteet II A ja II B – Eron tekeminen huolehtimistoimien ja hyödyntämistoimien välillä – Luokittelu hyödyntämistoimeksi – Edellytykset – Vaaralliset jätteet – Merkityksetön arviointiperuste

(Neuvoston direktiivin 75/442 1 artiklan f alakohta)

1. Jätteistä annetun direktiivin 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156, 11 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa – jossa säädetään lupavaatimusten soveltamatta jättämisen mahdollisuudesta vaarattomien jätteiden hyödyntämisessä – tarkoitettua jätemäärän käsitettä on tulkittava siten, että sillä viitataan ylimpään kuhunkin jätelajiin sovellettavaan kynnysarvoon, jonka ylittyessä hyödyntämistoimet eivät kuulu vapautusjärjestelmän piiriin, vaan niitä varten on hankittava toimilupa, ja näin on, vaikka mainitussa säännöksessä ei käytetä nimenomaisesti ilmaisua ehdottomat enimmäismäärät.

Lisäksi direktiivin 75/442 yleinen rakenne kokonaisuudessaan puhuu kyseisen tulkinnan puolesta. Kyseisessä direktiivissä nimittäin säädetään tavallisesta menettelystä, joka sisältää direktiivin 9 ja 10 artiklassa mainitun toimiluvan hankkimisvelvollisuuden. Sen 11 artiklassa otetaan käyttöön yksinkertaistettu menettely säätämällä kyseistä velvollisuutta koskevasta vapautuksesta tietyin edellytyksin. Viimeksi mainittua menettelyä, joka on luonteeltaan poikkeusmenettely, on oltava mahdollisimman helppo soveltaa ja valvoa, mikä ei toteudu, jos jätemäärät voivat vaihdella kulloinkin kyseessä olevan laitoksen mukaan.

(ks. 30 ja 31 kohta)

2. Direktiivin tavoitteen mukaista sen täysien oikeusvaikutusten takaamista koskevaa velvollisuutta ei voida tulkita siten, että jäsenvaltioiden ei tarvitse antaa täytäntöönpanosäädöksiä silloin kun ne katsovat, että kansalliset säännökset ovat tasokkaampia kuin kyseessä olevat yhteisön säännökset ja että kansallisilla oikeussäännöillä taataan tästä syystä paremmin direktiivin tavoitteen toteutuminen. Kansallisten oikeussääntöjen olemassaolo voi tehdä erityisillä laeilla tai asetuksilla tapahtuvan täytäntöönpanon tarpeettomaksi vain sillä edellytyksellä, että näillä oikeussäännöillä todellakin taataan, että kansalliset hallintoviranomaiset soveltavat direktiiviä täysimääräisesti.

Siten jäsenvaltiot eivät voi poiketa jätteistä annetussa direktiivissä 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156, säädetystä korvaamalla enimmäismäärät, jotka kutakin jätelajia voidaan hyödyntää ilman toimilupaa, määrillä, jotka perustuvat kunkin hyödyntämistä harjoittavan laitoksen kapasiteettiin.

(ks. 33 kohta)

3. Jätteiden vaarallisuus sellaisenaan ei ole merkityksellinen arviointiperuste harkittaessa, onko jätteiden käsittelytoimi luokiteltava jätteistä annetun direktiivin 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156, 1 artiklan f alakohdassa tarkoitetuksi hyödyntämiseksi. Jätteiden hyödyntämistoimen olennainen ominaispiirre nimittäin on, että sen pääasiallinen tavoite on, että jätteillä on hyödyllinen tehtävä siten, että niillä korvataan sellaisten muiden materiaalien käyttö, joita olisi pitänyt käyttää tämän tehtävän täyttämiseksi, mikä mahdollistaa luonnonvarojen säästämisen.

Pelkästään se, että jätteet sisältävät suuria määriä hiilivetyjä ja lievästi myrkyllistä dieselöljyä ja lievästi myrkyllistä öljyä, ei näin ollen estä niiden käyttöä hyödyntämistarkoituksessa.

(ks. 62 ja 63 kohta)