YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)

14 päivänä toukokuuta 1996

Asia T-82/95

Carmen Gómez de Enterría y Sanchez

vastaan

Euroopan parlamentti

”Henkilöstö — Irtisanominen virasta — Henkilöstösääntöjen 50 artikla — Asianomaisen virkamiehen etujen puolustaminen”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-599

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan kumoamaan päätös, jolla kantaja irtisanottiin virastaan Euroopan yhteisöjen henkilöstösääntöjen 50 artiklan perusteella.

Lopputulos:

Kumoaminen.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja on palkkaluokkaan A 1 kuuluva Euroopan parlamentin kääntämisen ja yleisten palveluiden yksikön pääjohtaja.

Parlamentin puhemiehistö (jäljempänä puhemiehistö) päätti 30.11.1994 irtisanoa Euroopan yhteisöjen henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 50 artiklan mukaisesti pääsihteerin esityksestä neljä virkamiestä, joista yksi oli kantaja, siten että parlamentin puhemies päättäisi irtisanomispäivästä pääsihteerin esityksestä asianomaisten henkilöiden kuulemisen jälkeen. Puhemies ilmoitti asianomaisille henkilöille päätöksestä samana päivänä ja kehotti heitä ottamaan yhteyttä pääsihteeriin huomautusten esittämistä varten. Kantaja pyysi 1.12.1994 päivätyssä kirjeessään pääsihteeriltä tapaamista. Tapaaminen toteutui 7.12.1994. Kantaja esitti 12.12.1994 kirjalliset huomautuksensa 50 artiklan soveltamisesta omalta osaltaan.

Parlamentin puhemies vahvisti 19.12.1994 päivätyssä kirjeessään irtisanomispäätöksen, joka tuli voimaan 31.3.1995.

Kantaja teki tästä päätöksestä 21.2.1995 henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisen valituksen.

Kantaja nosti 13.3.1995 nyt käsiteltävän kanteen ja teki erillisellä asiakirjalla hänen irtisanomistaan koskevan päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä koskevan hakemuksen. Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti antoi 11.4.1995 määräyksen, jolla tämä hakemus hylättiin (asia T-82/95 R, Gómez de Enterria v. parlamentti (Kok. H. 1995, s. II-297).

Parlamentin puhemies hylkäsi nimenomaisesti kantajan valituksen 13.7.1995 päivätyssä kirjeessään.

Vaatimusten tutkittavaksi ottaminen

Koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset kuuluvat oikeusjärjestyksen perusteisiin, on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön perusteella toimielinten on EY:n perustamissopimuksen 176 artiklan mukaan toteutettava kumoamistuomion täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet, eikä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella ole toimivaltaa antaa toimielimille tätä koskevia määräyksiä. Sellaiset kantajan vaatimukset, joiden mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiolla olisi yhtäältä palautettava hänelle virka, josta hänet on irtisanottu, tai muu vastaava virka, ja joiden mukaan hänelle toisaalta olisi suoritettava mahdollisesti maksamatta jääneet palkat lakisääteisine korkoineen, on näin ollen jätettävä tutkimatta (16 kohta).

Viittaukset: asia T-588/93. G v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 30.11.1994 (Kok. H. 1994. s. II-875. 26 kohta).

Pääasia

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee kantajan puolustuksen oikeuksien loukkaamista siltä osin kuin hänellä ei ole ollut mahdollisuutta puolustaa asianmukaisesti etujaan

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa aluksi, että parlamentin puhemiehistön päätöksistä käy ilmi, että puhemiehistö käyttää henkilöstösäännöissä nimittävälle viranomaiselle annettua valtaa henkilöstösääntöjen 50 artiklan soveltamisen osalta (26 kohta).

Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan toimielimillä on laaja harkintavalta palkkaluokkiin A 1 ja A 2 kuuluvien virkamiesten irtisanomisissa. Tämän laajasti määritellyn harkintavallan käyttäminen edellyttää, että virkamiehellä, johon tätä toimenpidettä aiotaan soveltaa, on ollut ennakolta mahdollisuus puolustaa etujaan asianmukaisella tavalla (27 kohta).

Viittaukset: asia 19/70, Almini v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 30.6.1971 (Kok. 1971, s. 623, 8-11 kohta); asia 34/77, Oslizlok v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 11.5.1978 (Kok. 1978, s. 1099, 16-17 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että on tutkittava, onko nimittävä viranomainen ottanut huomioon kantajan esittämät huomautukset ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä, kuten edellä mainitussa oikeuskäytännössä edellytetään (28 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että puhemiehistön kokouksen pöytäkirjan sanamuotoa on tulkittava siten, että tehdessään 30.11.1994 päätöksen puhemiehistö on arvioinut, että asianomaisten virkamiesten irtisanomista koskevia lopullisia päätöksiä ei voitaisi tehdä antamatta heille tilaisuutta puolustaa asianmukaisesti etujaan. Parlamentin puhemiehen samana päivänä päivätyn kirjeen mukaan puhemiehistö oli päättänyt irtisanoa kantajan. Kantajaa oli kuitenkin kehotettu ottamaan yhteyttä parlamentin pääsihteeriin, jotta olisi voitu tutkia mahdollisuuksia määrätä kantaja uusiin tehtäviin henkilöstösääntöjen 50 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti, jolloin puhemiehen mukaan kantajalla olisi mahdollisuus puolustaa etujaan. Lopuksi puhemies pyysi kantajaa esittämään hänelle mahdolliset huomautuksensa. Näiden kehotusten mukaisesti kantaja pyysi tapaamista parlamentin pääsihteeriltä, ja tämä tapaaminen toteutui 7.12.1994. Kantaja esitti kirjalliset huomautuksensa 12.12.1994. Parlamentin puhemiehen 19.12.1994 päivätystä kirjeestä, jolla vahvistetaan puhemiehistön 30.11.1994 tekemä päätös ja päätöksen voimaantulopäivämäärä, käy ilmi, että puhemies oli ottanut huomioon kantajan kirjalliset huomautukset ja että hänelle oli myös ilmoitettu 7.12.1994 toteutuneen tapaamisen sisältö (29—31 kohta).

Tässä tilanteessa ja ottaen huomioon sen, että puhemiehistö hoitaa nimittävän viranomaisen tehtäviä henkilöstösääntöjen 50 artiklaa soveltavien päätösten osalta, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että kantajalla voidaan katsoa olleen mahdollisuus puolustaa asianmukaisesti etujaan ainoastaan silloin, jos hänen suulliset ja/tai kirjalliset huomautuksensa on annettu tiedoksi nimittävälle viranomaiselle eli puhemiehistölle ennen kuin lopullinen irtisanomispäätös on tehty. Asiakirjoista käy ilmi, että puhemiehistö kokoontui 12. ja 13.12.1994. Tämän kokouksen pöytäkirjaan ei kuitenkaan sisälly mitään, joka vahvistaisi tai edes antaisi ymmärtää, että kantajan kirjalliset ja/tai suulliset huomautukset olisi annettu tiedoksi puhemiehistölle tai että 30.11.1994 pidetyssä kokouksessa tehtyä puhemiehistön päätöstä koskevista kantajan näkemyksistä olisi edes käyty keskustelua. Parlamentti vahvisti istunnossa nimenomaisesti, ettei se voinut esittää todistusaineistoa, jolla olisi vahvistettu, että kantajan esittämät huomautukset oli annettu tiedoksi puhemiehistölle ennen 19.12.1994 (32 kohta).

Viittaukset: em. asia Oslizlok v. komissio, 26 kohta.

Tässä tilanteessa on todettava, että kantajalla ei ole ollut mahdollisuutta puolustaa asianmukaisesti etujaan, koska mahdollisuus etujen asianmukaiseen puolustamiseen edellyttäisi nimenomaisesti sitä, että asianomaisen virkamiehen huomautukset olisi annettu tiedoksi nimittävälle viranomaiselle ennen kuin henkilöstösääntöjen 50 artiklan soveltamista koskeva lopullinen päätös oli tehty asianomaisen virkamiehen osalta. Tätä toteamusta ei heikennä se, vaikka puhemiehistölle olisi kerrottu henkilöstösääntöjen 50 artiklan soveltamista koskevasta menettelystä 2.2.1995 pidetyssä kokouksessa, kuten parlamentti on väittänyt istunnossa. Asian mahdollista selvittämistä puhemiehistölle yli kuukausi sen jälkeen, kun irtisanomispäätös oli vahvistettu parlamentin puhemiehen 19.12.1994 päivätyssä kirjeessä, ei voida pitää ajoissa tapahtuneena. Myöskään 2.2.1995 pidetyn puhemiehistön kokouksen pöytäkirjaan ei sisälly mitään sellaista, mikä tukisi parlamentin väitettä, jonka mukaan puhemiehistölle olisi kyseisen kokouksen aikana ilmoitettu menettelyn kulusta (33 kohta).

Lisäksi on todettava, ettei parlamentti ole väittänyt, että kantajalla olisi ollut mahdollisuus puolustaa asianmukaisesti etujaan ennen 30.11.1994 tehtyä puhemiehistön päätöstä. Vaikka lisäksi oletettaisiinkin yhtäältä, että kantajalla olisi ollut mahdollisuus esittää huomautuksia kahdessa parlamentin pääsihteerin kanssa ennen 30.11.1994 toteutuneessa tapaamisessaan ja toisaalta, että asianomaisella virkamiehellä on riittävä mahdollisuus puolustaa asianmukaisesti etujaan, jos hän on voinut esittää huomautuksensa suullisesti, on todettava, ettei mikään 30.11.1994 pidetyn puhemiehistön kokouksen pöytäkirjassa anna mahdollisuutta todeta, että puhemiehistölle oli annettu tiedoksi kantajan mahdolliset huomautukset. Lisäksi sekä kyseisessä pöytäkirjassa että 30.11.1994 päivätyssä parlamentin puhemiehen kirjeessä edellytetään, kuten on jo todettu, että kantajalla pitäisi olla mahdollisuus puolustaa etujaan, mikä vahvistaa sen, ettei hänelle ollut aikaisemmin annettu siihen tilaisuutta (34 kohta).

Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on todettava, että kantajalla ei ole ollut mahdollisuutta puolustaa ajoissa asianmukaisesti etujaan irtisanomistoimenpiteen yhteydessä. Tämän vuoksi kantajan irtisanomista koskeva päätös on kumottava, ilman että muista esitetyistä kanneperusteista olisi tarpeen antaa ratkaisua (35 ja 36 kohta).

Ratkaisu:

Kanne jätetään tutkimatta siltä osin kuin siinä vaaditaan määräysten osoittamista Euroopan parlamentille.

Päätös, jolla kantaja irtisanottiin virastaan ja joka annettiin kantajalle tiedoksi 30.11.1994 ja 19.12.1994 päivätyillä parlamentin puhemiehen kirjeillä, kumotaan.