Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Maito ja maitotuotteet - Kansallisen kilpailuoikeuden soveltaminen sellaiseen maidontuottajien osuuskuntaan, jolla on valta-asema kansallisilla markkinoilla - Kansallisten viranomaisten toimivalta - Rajat

(EY 32-38 artikla; neuvoston asetus N:o 26 ja neuvoston asetuksen N:o 804/68, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1587/96, 3 artiklan 1 kohta)

2. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Maito ja maitotuotteet - Maidon tavoitehinta - Toimivaltaisten kansallisten kilpailuviranomaisten on sallittua ottaa tämä hinta huomioon yrityksen markkinavoiman selvittämiseksi

(EY 33 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 804/68, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1587/96, 3 artiklan 1 ja 2 kohta)

3. Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Sellaiselle meijeriosuuskunnalle, jolla on valta-asema markkinoilla, asetettu kielto tehdä sopimuksia maidon jalostamiseksi osuuskunnan lukuun - Kansallisen kilpailuoikeuden soveltaminen - Sallittavuus

(EY 28 ja EY 29 artikla)

4. Yhteisön oikeus - Periaatteet - Yhdenvertainen kohtelu - Kansalaisuuteen perustuva syrjintä - Sellaiselle meijeriosuuskunnalle, jolla on valta-asema markkinoilla ja joka käyttää tätä asemaa yleisen edun vastaisesti, asetettu kielto tehdä sopimuksia maidon jalostamiseksi osuuskunnan lukuun - Sallittavuus

(EY 12 artikla ja EY 34 artiklan 2 kohdan toinen alakohta)

Tiivistelmä

$$1. EY 32-38 artiklaa ja tiettyjen kilpailusääntöjen soveltamisesta maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan annettua asetusta N:o 26 ja maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annettua asetusta N:o 804/68, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1587/96, on tulkittava siten, että alalla, jota maito- ja maitotuotealan yhteinen markkinajärjestely koskee, kansalliset viranomaiset ovat lähtökohtaisesti edelleen toimivaltaisia soveltamaan kansallista kilpailulainsäädäntöä kansallisilla markkinoilla valta-asemassa olevaan maidontuottajien osuuskuntaan.

Kun toimivaltaiset kansalliset kilpailuviranomaiset toimivat alalla, jota maito- ja maitotuotealan yhteinen markkinajärjestely koskee, niiden on pidättäydyttävä kaikista sellaisista toimenpiteistä, jotka saattaisivat poiketa yhteisestä markkinajärjestelystä tai vahingoittaa sitä.

Toimenpiteet, joita kansalliset toimivaltaiset kilpailuviranomaiset ovat toteuttaneet alalla, jota maito- ja maitotuotealan yhteinen markkinajärjestely koskee, eivät saa erityisesti aiheuttaa vaikutuksia, jotka haittaavat yhteisessä markkinajärjestelyssä käytettyjen mekanismien toimintaa. Yksinomaan se seikka, että meijeriosuuskunnan saama hinta maidosta oli tavoitehintaa alempi ennen kyseisten viranomaisten puuttumista asiaan, ei kuitenkaan riitä tekemään näiden viranomaisten mainittuun osuuskuntaan kohdistuvista, kansalliseen kilpailulainsäädäntöön perustuvista toimenpiteistä yhteisön oikeuden vastaisia. Ensinnäkin tämän tyyppinen ohjehinta on yhteisön poliittinen tavoite, eikä se takaa kaikille tuottajille kaikissa jäsenmaissa sitä, että he saavat tavoitehintaa vastaavan tulon. Toiseksi koska toimivan kilpailun ylläpito kuuluu maito- ja maitotuotealan yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteisiin, asetuksen N:o 804/68 3 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään, että yhteisölle vahvistetaan vuosittain maidon tavoitehinta, ei voida tulkita siten, että maidontuottajilla on oikeus pyrkiä saamaan tavoitehintaa vastaava hinta millä keinolla hyvänsä, mukaan lukien mahdollisesti väärinkäytön luonteiset ja kilpailua rajoittavat keinot.

Tällaiset toimet eivät myöskään saa vaarantaa EY 33 artiklan 1 kohdassa määriteltyjä yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteita. Tältä osin kansallisten toimivaltaisten kilpailuviranomaisten on tarvittaessa huolehdittava EY 33 artiklassa tarkoitettujen, mahdollisesti keskenään ristiriitaisten tavoitteiden kannalta tarpeellisesta yhteensovittamisesta antamatta kuitenkaan jollekin näistä tavoitteista niin suurta merkitystä, että muiden tavoitteiden saavuttaminen käy mahdottomaksi.

( ks. 63, 67, 80, 87-89, 91 ja 94 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta )

2. Maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 804/68, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1587/96, 3 artiklan 1 kohdassa säädetyn tavoitehinnan tehtävä ei estä sitä, että toimivaltaiset kansalliset kilpailuviranomaiset käyttävät tätä tavoitehintaa tutkiessaan maatalousyrityksen markkinavoimaa vertaamalla tavoitehintaan todellisten hintojen vaihtelua.

Kun kyseisen artiklan 2 kohtaa tarkastellaan EY 33 artiklan 1 kohdan valossa, käy ilmi, että tavoitehinnan keskeisenä tarkoituksena on määritellä yhteisön tasolla toivottavana pidettävä tasapainopiste niiden kahden tavoitteen välillä, jotka ovat kohtuullisen elintason takaaminen maatalousväestölle ja kohtuullisten kuluttajahintojen takaaminen. Se, että toimivaltaiset kansalliset kilpailuviranomaiset käyttävät tavoitehintaa tutkiessaan maatalousyrityksen markkinavoimaa kansallisilla markkinoilla, ei vaikuta mitenkään tavoitehinnan keskeiseen tehtävään.Yhteisön primaarioikeudessa tai johdetussa oikeudessa ei ole muutoinkaan oikeussääntöä, jolla kielletään käyttämästä tavoitehintaa tällä tavoin.

( ks. 99-102 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta )

3. Tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevat perustamissopimuksen määräykset eivät ole esteenä sille, että soveltaessaan kansallista kilpailulainsäädäntöä jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset kieltävät meijeriosuuskuntaa, jolla on valta-asema markkinoilla, tekemästä sopimuksia sen jäsenten tuottaman maidon jalostamiseksi osuuskunnan lukuun, vaikka tämä kielto kattaisi myös sopimukset muissa jäsenvaltioissa toimivien yritysten kanssa.

Ensinnäkin EY 28 artiklassa kielletään kaikki sellaiset jäsenvaltion säännökset ja toimenpiteet, jotka voivat tosiasiallisesti tai mahdollisesti rajoittaa yhteisön sisäistä kauppaa suoraan tai välillisesti. Jäsenvaltiolla on kuitenkin oikeus ryhtyä toimenpiteisiin sen estämiseksi, että sen kansalaiset vedoten perustamissopimuksella luotuihin oikeuksiin yrittävät vilpillisesti välttää kansallisen lainsäädännön soveltamisen. Koska rajoittavat toimenpiteet, jotka kohdistuvat tavaroihin, jotka on viety ainoastaan takaisintuontitarkoituksessa kansallisen lainsäädännön kiertämiseksi, eivät ole EY 28 artiklassa tarkoitettuja vaikutukseltaan määrällisiä rajoituksia vastaavia toimenpiteitä, näin on oltava myös silloin, kun on kyse tavaroista, jotka on viety takaisintuontitarkoituksessa kansallisen kilpailulainsäädännön kiertämiseksi, esimerkiksi kun kyseessä on markkinoilla valta-asemassa olevalle meijeriosuuskunnalle asetettu kielto tehdä sopimuksia maidon jalostamiseksi osuuskunnan lukuun.

Toiseksi EY 29 artiklassa tarkoitetaan sellaisia jäsenvaltion toimenpiteitä, joilla on tarkoituksena rajoittaa erityisesti vientiä ja kohdella eri tavalla jäsenvaltion sisäistä kauppaa ja ulkomaankauppaa ja siten taata erityisiä etuja kyseisen valtion kotimaiselle tuotannolle tai sen sisäisille markkinoille, tai toimenpiteitä, joilla on tällainen vaikutus. Tästä ei ole kuitenkaan kyse kyseisen kiellon kaltaisissa kansallisen kilpailupolitiikan alaan liittyvissä toimissa, joilla rajoitetaan yhden maatalousosuuskunnan kilpailua rajoittavia toimintatapoja ja joita sovelletaan erotuksetta yhdessä jäsenvaltiossa tai muissa jäsenvaltioissa toimivien yritysten kanssa maidon jalostamisesta tehtyihin sopimuksiin.

( ks. 113-116 ja 118-120 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta )

4. EY 12 artikla ja EY 34 artiklan 2 kohdan toinen alakohta eivät estä ryhtymästä toimenpiteisiin ja asettamasta esimerkiksi markkinoilla valta-asemassa olevalle meijeriosuuskunnalle, joka käyttää tätä asemaa yleisen edun vastaisesti, kieltoa tehdä sopimuksia maidon jalostamiseksi osuuskunnan lukuun, vaikka suurten vertikaalisesti integroituneiden meijeriosuuskuntien toiminta on muissa jäsenvaltioissa sallittua.

Vaikka EY 12 artiklassa tosin kielletään jäsenvaltioita soveltamasta kansallista kilpailulainsäädäntöään eri tavalla asianomaisten oikeussubjektien kansalaisuuden perusteella, sillä ei kuitenkaan tarkoiteta niitä kohtelun eroavaisuuksia, joita niille henkilöille ja yrityksille, joihin yhteisön oikeutta sovelletaan, aiheutuu eri jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen eroista, mikäli lainsäädännöt koskevat kaikkia niiden soveltamisalaan kuuluvia henkilöitä objektiivisin perustein ja kansalaisuudesta riippumatta. Ainostaan sen seikan perusteella, että muissa jäsenvaltioissa toimii vertikaalisesti integroituneita osuuskuntia, ei voida katsoa, että kyseisten toimien toteuttaminen muodostaa kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää.

Toisaalta EY 34 artiklan 2 kohdan toinen alakohta, jossa määrätään syrjintäkiellosta yhteistä maatalouspolitiikkaa toteutettaessa, on vain erityinen ilmaus yleisestä yhdenvertaisuusperiaatteesta, joka edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia ei kohdella eri tavalla ja että erilaisia tapauksia ei kohdella samalla tavalla, ellei tällaista eroa voida objektiivisesti perustella.

( ks. 124-126 ja 128 kohta sekä tuomiolauselman 4 kohta )