ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 5 kohdassa säädetään, että jäsenvaltio voi pyytää toimielintä olemaan luovuttamatta kyseisestä jäsenvaltiosta peräisin olevaa asiakirjaa ilman jäsenvaltion etukäteen antamaa suostumusta. Tässä säännöksessä ei kuitenkaan anneta kyseiselle jäsenvaltiolle yleistä ja ehdotonta veto-oikeutta, jonka nojalla jäsenvaltio voi estää täysin vapaan harkintansa mukaan ja ilman perusteluvelvollisuutta toimielinten hallussa olevien asiakirjojen luovuttamisen ainoastaan siitä syystä, että kyseessä oleva asiakirja on peräisin tältä jäsenvaltiolta. Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 5 kohdassa nimittäin annetaan kyseiselle jäsenvaltiolle lupa vastustaa siltä peräisin olevien asiakirjojen luovuttamista vain kyseisen artiklan 1–3 kohdassa mainittujen aineellisten poikkeusten perusteella ja perustelemalla asianmukaisesti kantansa.

Tästä seuraa, että ennen kuin toimielin, jolle on esitetty asiakirjaan tutustumista koskeva hakemus, epää oikeuden saada tutustua jäsenvaltiolta peräisin olevaan asiakirjaan, sen on tutkittava, onko kyseinen jäsenvaltio perustanut vastustuksensa asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1–3 kohdassa säädettyihin aineellisiin poikkeuksiin ja onko se perustellut asianmukaisesti kantansa. Näin ollen kyseisen toimielimen on varmistettava tutustumisoikeuden epäämistä koskevan päätöksentekomenettelyssä siitä, että tällaiset perustelut ovat olemassa, ja mainittava ne menettelyn päätteeksi tekemässään päätöksessä. Toimielimen, jolle on esitetty asiakirjaan tutustumista koskeva hakemus, tehtävänä ei sitä vastoin ole arvioida tyhjentävästi kyseisen jäsenvaltion päätöstä, jolla se vastustaa asiakirjojen luovuttamista, suorittamalla valvontaa, jolla mentäisiin pidemmälle kuin pelkästään selvitettäisiin, onko jäsenvaltio esittänyt perustelut, joissa viitataan asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1–3 kohdassa säädettyihin poikkeuksiin. Tältä osin asianomaisen toimielimen tarkastelu ei koostu sen määrittelemisestä, ovatko asianomaisen jäsenvaltion perustelut virheellisiä ilman mitään epäilyksen mahdollisuutta, vaan sen määrittämisestä, ovatko esillä olevan asian olosuhteet ja sovellettavat oikeussäännöt huomioon ottaen jäsenvaltion vastustuksensa tueksi esittämät perustelut luonteeltaan sellaisia, että ne voivat ensi arviolta perustella asiakirjoihin tutustumisen epäämisen, ja näin ollen, voiko mainittu toimielin näillä perusteilla täyttää sille asetuksen N:o 1049/2001 8 artiklalla annetun tehtävän. Lisäksi toimielimen kannalta kyse ei ole siitä, että se pakottaisi hyväksymään oman näkemyksensä tai korvaisi kyseisen jäsenvaltion arvion omalla arviollaan, vaan sellaisen päätöksen tekemisen välttämisestä, jonka se ei katso olevan puolustettavissa. Toimielin on asiakirjojen antamista tutustuttavaksi tai sen epäämistä koskevan päätöksen tekijänä vastuussa päätöksen laillisuudesta.

(ks. 30, 36, 38, 41, 43, 46 ja 47 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Kohdeyleisön tarkkaavaisuuden aste (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 26 kohta)
Tavaramerkkihakemusta koskevien hylkäysperusteiden tutkimisen on koskettava kaikkia niitä tavaroita tai palveluja, joille tavaramerkin rekisteröintiä on haettu. Silloin, kun sama hylkäysperuste koskee tavaroiden tai palvelujen luokkaa tai ryhmää, perustelut voivat olla yhteiset kaikkien kyseessä olevien tavaroiden tai palvelujen osalta. Tällainen mahdollisuus ulottuu kuitenkin vain tavaroihin ja palveluihin, joiden välillä on riittävän suora ja konkreettinen yhteys, jotta ne muodostavat kyseisten tavaroiden tai palvelujen riittävän yhtenäisen ryhmän. Pelkästään kyseisten tavaroiden tai palvelujen kuuluminen samaan Nizzan sopimuksen mukaiseen luokkaan ei riitä tällaisen yhtenäisyyden toteamiseksi, koska näihin luokkiin kuuluu usein keskenään hyvin erilaisia tavaroita tai palveluja, joiden välillä ei välttämättä ole tällaista riittävän suoraa ja konkreettista yhteyttä. Tavaroiden tai palvelujen yhtenäisyyttä arvioidaan kyseessä olevaa tavaramerkkihakemusta koskevan konkreettisen hylkäysperusteen kannalta, ja on mahdollista antaa yhteiset perustelut niiden tavaroiden ja palvelujen osalta, joiden välillä on riittävän suora ja konkreettinen yhteys, jotta kyseiset tavarat ja palvelut muodostavat riittävän yhtenäisen luokan, siten, että kaikista kyseisen päätöksen perusteluina olevista tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevista toteamuksista ilmenee riittävän selkeästi päättely kunkin tähän ryhmään kuuluvan tavaran ja palvelun osalta ja että kyseiset toteamukset soveltuvat erotuksetta kuhunkin näistä tavaroista ja palveluista.

(ks. 15–18 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23 ja 81 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.9.2016 –

Beiersdorf vastaan EUIPO (Q10)

(asia T‑4/15)

”EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin Q10 rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Kieltäytyminen rekisteröimästä erottamislausumaa suojan laajuudesta — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 37 artiklan 2 kohta — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta”

1. EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky — Käsite (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15 kohta)

2. EU-tavaramerkki — Rekisteröintimenettely — Hakemuksen tutkiminen — Tavaramerkki, jossa on erottamiskyvytön osatekijä — Viraston mahdollisuus pyytää erottamiskyvyttömästä osatekijästä erottamislausumaa — Ulottuvuus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 37 artiklan 2 kohta) (ks. 16–18 kohta)

3. EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky — Kuviomerkki Q10 (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22–26, 36 ja 37 kohta)

4. EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Rekisteröintihakemuksen hylkääminen jonkin asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdassa luetellun ehdottoman hylkäysperusteen perusteella — Riittävyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohta) (ks. 38 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 8.10.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 2050/2013-1), joka koskee hakemusta kuviomerkin Q10 rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
4.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 34–36 ja 71 kohta)
3.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Kuviomerkki HotoGo self-heating can technology — Kynnenjälkiä esittävät kuviomerkit (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 29, 31, 39, 45, 46, 58 ja 59 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 6.12.2016 –

Groupe Go Sport vastaan EUIPO – Design Go (GO SPORT)

(asia T-703/15)

(EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin GO SPORT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisemmat kansalliset sanamerkit GO - Väiteosaston osittainen rekisteröinnin epääminen - Kanneperusteet sisältävän kirjelmän toimittaminen myöhässä - Valituslautakunnalle tehdyn valituksen tutkimatta jättäminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 60 artikla - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 49 säännön 1 kohta)

1. EU-tavaramerkki-Viraston elimissä käytävät menettelyt-Tiedonantojen lähettäminen virastolle-Lähettäminen faksilla-Tiedonanto, joka ei ole täydellinen tai on epäselvä (Komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 80 säännön 2 kohta) (ks. 61–63 kohta)

2. EU-tavaramerkki-Menettelysäännökset-Määräajat-Oikeuden vanhentuminen-Poikkeukset-Tarkkaavaisuus- ja huolellisuusvelvollisuus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 60 artikla; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 49 säännön 3 kohta) (ks. 68 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 22.9.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 569/2015-2), joka koskee Design Gon ja Groupe Go Sportin välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 47 ja 68 kohta)
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18–20 kohta)
2.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23 ja 81 kohta)
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19 ja 83 kohta)
Tällaisten yleisten olettamien soveltamisen taustalla oleva tarkoitus liittyy ehdottamaan pakkoon turvata kyseisten menettelyjen moitteeton toiminta ja se, etteivät niiden tavoitteet vaarannu. Yleisen olettaman tunnustaminen voi näin ollen perustua siihen, että oikeus tutustua tiettyjen menettelyjen asiakirjoihin on ristiriidassa menettelyjen moitteettoman kulun kanssa, ja vaaraan siitä, että menettelyille aiheutetaan haittaa, ottaen huomioon, että yleiset olettamat mahdollistavat menettelyn moitteettoman kulun takaamisen rajoittamalla kolmansien osapuolten puuttumista siihen. Unionin toimielimessä käytävää menettelyä, jota varten pyydetyt asiakirjat on laadittu, koskevassa säädöksessä vahvistettujen erityisten sääntöjen soveltaminen on yksi perusteista, jotka oikeuttavat yleisen olettaman tunnustamisen.

Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädettyä poikkeusta, joka koskee oikeutta tutustua asiakirjoihin, tulkittaessa on tunnustettava, että on olemassa yleinen olettama, jonka mukaan Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) suorittaman tutkimuksen hallinnollisen asiakirja-aineiston asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaiseminen lähtökohtaisesti vahingoittaisi OLAFin tutkintatoimien tarkoitusten suojaa. Yleinen oikeus tutustua kyseisen asetuksen perusteella OLAFin asiakirja-aineistoon sisältyviin asiakirjoihin, kun OLAFin tutkimusmenettely on vielä kesken, vahingoittaisi kuitenkin lähtökohtaisesti tutkimuksen moitteetonta kulkua. Näin on myös silloin, kun OLAFin tutkimus on vastikään päättynyt.

OLAFiin sovellettavassa säännöstössä eli OLAFin tutkimuksista annetussa asetuksessa N:o 883/2013 asianomaisilta henkilöiltä lähtökohtaisesti suljetaan pois oikeus tutustua OLAFin asiakirja-aineistoon. Ainostaan siinä tapauksessa, että viranomaiset, joille loppukertomus osoitetaan, aikovat toteuttaa asianomaisille henkilöille vastaisia toimia, kyseisten viranomaisten tulisi niihin sovellettavien menettelysääntöjen mukaisesti myöntää oikeus tutustua OLAFin loppukertomukseen, jotta he voivat käyttää puolustautumisoikeuksiaan. Tästä seuraa, että sillä, että suurelle yleisölle annettaisiin oikeus tutustua OLAFin asiakirja-aineistoihin tai OLAFin loppukertomuksiin, haitattaisiin vakavasti asetuksella N:o 883/2013 perustettua säännöstöä.

(ks. 33, 36 ja 37 kohta)
3.

Yhteisön tavaramerkki — Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys — Ehdottomat mitättömyysperusteet — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan vastainen rekisteröinti — Sanamerkki SCOPE (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) (ks. 33–36, 46 ja 47 kohta)
4.

Valtiontuki – Kielto – Poikkeukset – Komission harkintavalta – Komissio on antanut suuntaviivat, joilla se on luonut puitteet sen tutkimiselle, ovatko tuet sisämarkkinoille soveltuvia – Seuraukset – Komissio on itse rajoittanut harkintavaltaansa (SEUT 107 artiklan 1 ja 3 kohta) (ks. 93 kohta)
60

Toiseksi on todettava siltä osin kuin kyse on Sardinian autonomisen alueen Saremarille jo maksamasta riidanalaisten tukien osasta, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yksistään se, että yritys on konkurssimenettelyn kohteena – etenkin silloin, kun tämä menettely johtaa yrityksen purkamiseen –, ei kyseenalaista lähtökohtaa, jonka mukaan tuki peritään takaisin. Tällaisessa tapauksessa nimittäin aikaisempi tilanne voidaan palauttaa ennalleen ja sääntöjenvastaisesti suoritetuista tuista aiheutuva kilpailun vääristyminen on mahdollista poistaa lähtökohtaisesti siten, että selvitystilassa olevan yrityksen velkoihin kirjataan kyseisten tukien palauttamista koskeva velvoite (ks. tuomio 1.7.2009, KG Holding ym. v. komissio, T-81/07–T-83/07, EU:T:2009:237, 192 ja 193 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Niinpä riidanalaisesta päätöksestä seuraa, että riidanalaisten tukien on vähintäänkin pysyttävä Saremarin velkana, joten on niin, että vaikkei niitä voitaisikaan palauttaa Sardinian autonomiselle alueelle, ne eivät enää kuulu kantajan varoihin.
127

Ensimmäiseksi on huomautettava, että – kuten neuvosto perustellusti toteaa – kyseisen hankkeen, jonka johdosta on tuotettu yli 2,5 miljoonaa kirjaa, olemassaolo ja sen laajat vaikutukset on näytetty toteen useilla julkisista lähteistä peräisin olevilla asiakirjoilla, jotka on saatu muun muassa Krimin väitetyn hallituksen opetus- ja tiedeministeriön julkisen neuvoston internetsivustolta ja jopa Prosvescheniyen omalta internetsivustolta, sekä kyseiseen kampanjaan osallistuneen PR-yhtiön AGT Communicationsin lausunnolla. Tältä osin on korostettava, että neuvostolla oli kyseiset asiakirjat käytössään ennen vuoden 2015 maaliskuun toimien toteuttamista, mikä ilmenee 19.12.2014 päivätystä kirjeestä (ks. edellä 14 kohta).
102

Tältä osin on syytä muistuttaa, että asianomaiselle vastainen toimi on oikeuskäytännön mukaan riittävästi perusteltu, kun asianomainen on tietoinen toimen asiayhteydestä, jonka perusteella hän voi ymmärtää häneen kohdistetun toimen ulottuvuuden (tuomio 28.11.2013, neuvosto v. Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, 71 kohta ja tuomio 6.10.2015, Technion ja Technion Research & Development Foundation v. komissio, T‑216/12, EU:T:2015:746, 97 kohta). Koska komissio on hallinnollisen menettelyn aikana lähettänyt 16.9.2013 päivätyn asiantuntijalausunnon kantajille ja koska tämä lausunto on ollut kannekirjelmän liitteenä, se on sisältynyt kantajien tiedossa olleeseen asiayhteyteen. Näin ollen tämä väite on hylättävä.
219

Ensimmäiseksi on todettava komission väittävän ensin, että vaikka on totta, että se, että on olemassa oikeus luovuttaa omaisuuserä välittömästi, ei merkitse sitä, että ostaja on mahdollista löytää välittömästi, kantaja ei voi kuitenkaan moittia komissiota siitä, ettei se ole osoittanut, että on olemassa sellainen ostaja, joka on valmis maksamaan komission määrittämän hinnan, koska kantajan tehtävänä on osoittaa, että julkisen velkojan käyttäytyminen on järkevän taloudellisen logiikan mukaista. Komissio toteaa vielä, että riidanalaisen päätöksen 96 perustelukappaleesta ilmenee, että kantajan pitkäaikaiset varat herättivät kiinnostusta. Komissio katsoo lisäksi, että kun otetaan huomioon sen käytössä olleet seikat, sillä ei ollut mitään syytä päätellä, että oli todennäköistä, että kantaja oli samassa tilanteessa kuin L. Komission mukaan on toiseksi niin, että kantajan toisessa väitteessä toistetaan väitteet, joihin komissio on jo vastannut toisen kanneperusteen yhteydessä. Komissio väittää kolmanneksi, ettei se ole toistanut virhettä, jonka unionin tuomioistuin on tuonut esiin edellä 21 kohdassa mainitussa tuomiossa Frucona Košice v. komissio, (EU:C:2013:32), vaan että se on sitä vastoin korjannut alkuperäisessä päätöksessä olleet puutteelliset perustelut. Kun otetaan huomioon se, että paikallinen veroviranomainen on etuoikeutettu velkoja, konkurssimenettelyn kestolla ei käsiteltävässä tapauksessa ollut vaikutusta yksityisen velkojan valintaan.
77

Tästä on todettava ensinnäkin, että riidanalainen tavaramerkki ja kyseessä olevat aikaisemmat chileläiset tavaramerkit koostuvat samasta sanaosasta ”doggis”. Kantajan argumentti, jonka mukaan kyseinen sanaosa ei ole omintakeinen, ei voi menestyä. Nimittäin kannekirjelmän liitteiksi jätetyt asiakirjat, joihin tämä argumentti perustuu, on esitetty ensimmäisen kerran unionin yleisessä tuomioistuimessa ja ne on jätettävä sen takia tutkimatta (ks. edellä 63 kohta). Vaikka sitten oletettaisiin, että käsitteellä ”doggis” olisi jokin hotdogeihin liittyvä merkitys, on selvää – kuten jäljempänä 78 kohdassa selvitetään yksityiskohtaisemmin –, että tavassa, jolla tämä käsite esitetään kyseessä olevissa aikaisemmissa chileläisissä tavaramerkeissä, on useita sellaisia erikoispiirteitä, jotka tavataan samanlaisina riidanalaisessa tavaramerkissä.
23

Unionin yleinen tuomioistuin kehotti 2.5.1991 tehdyn työjärjestyksen 64 artiklan mukaisena prosessinjohtotoimena 31.3.2015 asianosaisia ja väliintulijaa lausumaan siitä, onko kantajalla edelleen oikeussuojan tarve sen jälkeen, kun hänen nimensä on poistettu niiden henkilöiden luettelosta, joihin on kohdistettu rajoittavia toimenpiteitä, ja siitä, mikäli oikeussuojan tarve on, minkä kanneperusteiden osalta oikeussuojan tarve on edelleen olemassa. Asianosaiset ja väliintulija vastasivat pyyntöön asetetussa määräajassa.
1

Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (EYVL 1996, L 56, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna (jäljempänä perusasetus) (asetus on korvattu polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1225/2009 (EUVL L 343, s. 51, oikaisu EUVL 2010, L 7, s. 22)), 2 artiklan 7 kohdan a alakohdassa säädetään seuraavaa: ”Muussa kuin markkinatalousmaista peräisin olevassa tuonnissa normaaliarvo määritetään kolmannessa maassa, joka on markkinatalousmaa, käytettävän hinnan tai laskennallisen arvon perusteella tai sellaisesta kolmannesta maasta muihin maihin, myös yhteisöön, vietäessä käytetyn hinnan perusteella taikka, jos tämä ei ole mahdollista, millä tahansa hyväksyttävällä perusteella, mukaan lukien samankaltaisesta tuotteesta tosiasiallisesti yhteisössä maksettu tai maksettava hinta, jota on tarvittaessa oikaistu kohtuullisella voittomarginaalilla. Soveltuva kolmas maa, joka on markkinatalousmaa, valitaan hyväksyttävällä tavalla ottaen huomioon kaikki valintahetkellä käytettävissä olevat luotettavat tiedot. Myös määräajat otetaan huomioon ja tarvittaessa valitaan saman tutkimuksen kohteena oleva kolmas maa, joka on markkinatalousmaa. Tutkimuksen osapuolille ilmoitetaan viipymättä tutkimuksen alkamisen jälkeen suunnitellusta kolmannesta maasta, joka on markkinatalousmaa, ja niillä on kymmenen päivää aikaa esittää huomautuksia.”
SEUT 263 artiklan neljännen kohdan mukainen edellytys siitä, että toimen pitää koskea luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä suoraan, edellyttää, että riidanalaisella unionin toimella on välittömiä vaikutuksia yksityisen oikeusasemaan ja ettei se jätä niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen toimeenpano, ollenkaan harkintavaltaa, jolloin toimeenpano on puhtaasti automaattista ja perustuu yksinomaan unionin lainsäädäntöön eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista.

Rajoittavat toimenpiteet, joilla kielletään kaikkia unionin toimijoita toteuttamasta tietyntyyppisiä rahoitusliiketoimia kaikkien sellaisten unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden oikeushenkilöiden, yhteisöjen tai elinten kanssa, jotka ovat yli 50-prosenttisesti sellaisen yhteisön omistuksessa, jonka nimi esiintyy rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta annetun päätöksen 2014/512/YUTP ja asetuksen N:o 833/2014 liitteissä, koskevat suoraan yhteisöä, joka on yli 50-prosenttisesti sellaisen yhteisön omistuksessa, jonka nimi esiintyy kyseisissä liitteissä. Kyseisiä toimenpiteitä sovelletaan nimittäin siihen suoraan, mikä on välitön seuraus siitä, että se on yli 50-prosenttisesti sellaisen yhteisön omistama, jonka nimi esiintyy mainittujen toimien liitteessä, eikä toimenpiteiden täytäntöönpanosta vastaaville adressaateille jää asiassa ollenkaan harkintavaltaa.

Vaikka on totta, että kyseisissä säännöksissä asetettuja kieltoja sovelletaan ensisijaisesti luottolaitoksiin ja muihin rahalaitoksiin, jotka ovat sijoittautuneet unioniin, niiden tavoitteena on vaikuttaa ja ne myös vaikuttavat suoraan yhteisöihin, jotka ovat yli 50-prosenttisesti sellaisen yhteisön omistuksessa, jonka nimi esiintyy kyseisten toimien liitteissä, ja joiden taloudellista toimintaa kyseisten toimenpiteiden soveltaminen rajoittaa. On selvää, että kyseisten toimenpiteiden soveltaminen on unioniin sijoittautuneiden toimijoiden tehtävä, sillä unionin toimielinten antamia toimia ei ole lähtökohtaisesti tarkoitettu sovellettaviksi unionin ulkopuolella. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, etteivät niiden yhteisöjen, joihin pääomamarkkinoille pääsyä koskevat säännökset vaikuttavat, osalta sovelletut rajoittavat toimenpiteet koskisi suoraan näitä yhteisöjä.

(ks. 50–53 kohta)