Varmistuttuaan, että kantajaa voidaan pitää EY 88 artiklan 2 kohdassa ja asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan h alakohdassa tarkoitettuna asianomaisena osapuolena, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole kanteen tutkittavaksi ottamista tutkiessaan velvollinen vaatimaan, että asiassa olisi näytettävä myös, että riidanalaisen päätöksen tekeminen vaikuttaa merkittävästi tämän osapuolen asemaan relevanteilla markkinoilla.

Kun komissio toteaa EY 88 artiklassa säännellyssä valtiontukien valvontamenettelyssä EY 88 artiklan 2 kohdassa säänneltyä tutkintamenettelyä aloittamatta kyseisen artiklan 3 kohdan perusteella, että tuki soveltuu yhteismarkkinoille, niillä, joiden hyväksi kyseisen artiklan 2 kohdan tarjoamat menettelylliset takeet on annettu, on mahdollisuus saada aikaan se, että näitä takeita noudatetaan, vain, jos ne voivat saattaa tämän päätöksen yhteisöjen tuomioistuinten tutkittavaksi. Näin ollen komission alustavan tutkimuksen päätteeksi tekemästä päätöksestä kumoamiskanteen nostaneen kantajan, joka haluaa saada aikaan, että EY 88 artiklan 2 kohdassa säädettyjä takeita noudatetaan, luokittelu tässä säännöksessä tarkoitetuksi asianomaiseksi osapuoleksi, riittää yksin jo siihen, että toimen katsotaan koskevan sitä EY 230 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla suoraan ja erikseen.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen suorittama tosiseikkojen arviointi ei kuulu yhteisöjen tuomioistuimen valvontavallan piiriin lukuun ottamatta tilannetta, jossa nämä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitetyt tosiseikat ja selvitysaineisto on otettu huomioon vääristyneellä tavalla.

Arvioidessaan sellaisen tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille, joka kuuluu alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille annettujen monialaisten puitteiden piiriin, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei jätä ottamatta huomioon komission laajaa harkintavaltaa selvittäessään, onko komissio noudattanut riidanalaista päätöstä tehdessään kyseisiä puitteita, ja varmistaessaan, onko se ottanut huomioon sovellettavan mukautustekijän määrittelyssä, että tuki on mahdollisesti tarkoitettu toteutettavaksi taantuvilla markkinoilla. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi myös perustellusti katsoa, että kyseisiä puitteita on tulkittava EY 87 artiklan ja tähän artiklaan sisältyvän periaatteen valossa, jonka mukaan julkiset tuet eivät sovellu yhteismarkkinoille, EY 87 artiklassa tarkoitetun tavoitteen eli yhteismarkkinoiden vääristymättömän kilpailun saavuttamiseen.

Komission hyväksymät puitteet ja tiedonannot sitovat valtiontukia koskevalla erityisellä alalla komissiota edellyttäen, ettei näillä puitteilla ja tiedonannoilla poiketa perustamissopimuksen määräyksistä – niitä ei voida tulkita tavalla, jolla supistettaisiin EY 87 ja EY 88 artiklan ulottuvuutta tai joka olisi ristiriidassa niillä tavoiteltujen päämäärien kanssa – ja että jäsenvaltiot ovat hyväksyneet ne. Tässä yhteydessä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on tarkistettava, onko komissio noudattanut näitä sääntöjä.

Kun komissio antaa tällaisia käytännesääntöjä ja ne julkaisemalla ilmoittaa, että niitä sovelletaan tuosta hetkestä lähtien niissä tarkoitettuihin tilanteisiin, se rajoittaa sillä sen harkintavallan käyttämistä, joka sillä on EY 87 artiklan 3 kohdan nojalla, eikä se voi poiketa näistä säännöistä ilman, että sen mahdollisesti katsottaisiin loukanneen yleisiä oikeusperiaatteita, kuten yhdenvertaisen kohtelun periaatetta tai luottamuksensuojan periaatetta.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen suorittamasta niiden vaatimusten arvioinnista, jotka asian osapuoli on esittänyt prosessinjohtotoimen tai tutkintatoimen määräämiseksi, on todettava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi yksin sen, onko sen ratkaistavana olevissa asioissa käytettävissä olevia tietoja tarpeen täydentää. Oikeudenkäyntiasiakirjojen todistusarvo kuuluu tosiseikkojen arviointia koskevaan yksinomaiseen toimivaltaan, eikä yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia valituksen yhteydessä tosiseikkoja, paitsi jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitetty selvitys on otettu vääristyneellä tavalla huomioon tai jos tämän määrittämän tosiseikaston paikkansapitämättömyys käy ilmi oikeudenkäyntiasiakirjoista.

(ks. 78 kohta)