ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6)

Direktiivin 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2014/23, 1 artiklan 1 kohdan neljättä alakohtaa sekä 3 ja 5 kohtaa, luettuina Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on tulkittava siten, että toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi on saatettu kanne hankintaviranomaisen päätöksestä kieltäytyä toimittamasta talouden toimijalle sopimuspuoleksi valitun kilpailijan toimittamaan aineistoon sisältyviä luottamuksellisiksi katsottuja tietoja taikka kanne hankintaviranomaisen päätöksestä hylätä hallinnollinen muutoksenhaku, joka on tehty tällaisesta kieltäytymispäätöksestä, on vertailtava keskenään hakijan oikeutta tehokkaisiin muutoksenhakukeinoihin ja tämän kilpailijan oikeutta luottamuksellisten tietojensa sekä liikesalaisuuksiensa suojaan. Kyseisen tuomioistuimen, jolla on välttämättä oltava käytettävissään vaadittavat tiedot, mukaan lukien luottamukselliset tiedot ja liikesalaisuudet, jotta se voi lausua kaikkien tietojen perusteella siitä, voidaanko mainitut tiedot toimittaa, on tässä tarkoituksessa tarkasteltava kaikkia merkityksellisiä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja. Sen on myös voitava kumota kieltäytymispäätös tai hallinnollisen muutoksenhaun hylkäävä päätös, jos ne ovat lainvastaisia, ja tarvittaessa palauttaa asia hankintaviranomaisen käsiteltäväksi tai jopa antaa itse uusi päätös, mikäli tämä sallitaan kansallisessa oikeudessa.
C 329/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 1.7.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Espanja) – CB v. Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia)

(Asia C-521/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - Verontarkastus - Taiteilijoiden välittäjätoiminnassa suoritetut palvelut - Arvonlisäverolliset liiketoimet - Liiketoimet, joita ei ole ilmoitettu veroviranomaisille ja joista ei ole annettu laskua - Petos - Tuloveron perusteen uudelleen määrittäminen - Arvonlisäverotuksen neutraalisuuden periaate - Arvonlisäveron sisällyttäminen uudelleen määritettyyn veron perusteeseen)

(2021/C 329/02)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Pääasian asianosaiset

Kantaja: CB

Vastaaja: Tribunal Económico Administrativo Regional de Galicia

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettua neuvoston direktiiviä 2006/112/EY ja erityisesti sen 73 ja 78 artiklaa, luettuina arvonlisäverotuksen neutraalisuuden periaatteen valossa, on tulkittava siten, että silloin, kun arvonlisäveroverovelvolliset eivät ole petoksen takia ilmoittaneet veroviranomaiselle liiketoimea eivätkä antaneet laskua eivätkä maininneet liiketoimen yhteydessä syntyneitä tuloja välittömiä veroja koskevassa ilmoituksessa, kyseisten veroviranomaisten tällaisen ilmoituksen tarkastamisen yhteydessä uudelleen määrittämät rahamäärät, jotka on maksettu ja saatu liiketoimen aikana, on katsottava hinnaksi, joka jo sisältää arvonlisäveron, jollei verovelvollisten ole kansallisen oikeuden nojalla mahdollista petoksesta huolimatta tämän jälkeen vyöryttää kyseinen arvonlisävero ja vähentää se.

(1) EUVL C 363, 28.10.2019.
Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 3.6.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Alba Iulia – Romania) – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu v. Flavourstream SRL

(Asia C-822/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Tulliliitto - Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - Tariffiluokittelu - Alanimikkeet 1702 90 95, 2912 49 00 ja 3824 90 92 - Vesiliuos)

(2021/C 289/12)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Alba Iulia

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu

Vastapuoli: Flavourstream SRL

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 16.10.2014 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1101/2014, olevaa yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että dekstroosin lämpöhajoamisesta saatava vesiliuos, joka koostuu muun muassa aldehydeistä ja vesiliukoisista ketoneista, ei kuulu kyseisen nimikkeistön alanimikkeeseen 1702 90 95, joka kattaa muun muassa inverttisokerin ja muut sokeri- ja sokerisiirappiseokset, joissa on fruktoosia 50 prosenttia kuivapainosta ja joita ei ole luokiteltu yhdistetyn nimikkeistön nimikkeen 1702 muihin alanimikkeisiin, eikä myöskään yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 2912 49 00, joka kattaa ”muut” aldehydialkoholit, aldehydieetterit, aldehydifenolit sekä muita happifunktioita sisältävät aldehydit, vaan se kuuluu yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeen 3824 90 92, joka kattaa ”muualle kuulumattomat kemialliset tuotteet tai valmisteet, jotka koostuvat pääasiallisesti orgaanisista yhdisteistä” ja jotka ovat ”nestemäisiä 20 oC:ssa”, edellyttäen, että kyseisen liuoksen mahdollisen ravintoarvo on vain oheista sen toiminnassa kemiallisena tuotteena ja elintarvikelisäaineena.

(1) EUVL C 54, 17.2.2020.
2)

Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 4 ja 6 artiklaa, luettuna yhdessä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20.9.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 39 artiklan 3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan yksi ja sama vaatimus voi olla samaan aikaan sekä maatalouden ja ympäristön kannalta hyvää kuntoa koskeva vähimmäisvaatimus että vähimmäisvaatimukset ylittävä vaatimus, eli edellytys maatalouden ympäristötuen maksamiselle.
2)

Asetuksen N:o 261/2004 5 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, 7 artiklan 1 kohtaa ja 8 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että uudelleensuunnattu lento, joka laskeutuu lentoasemalle, joka on eri kuin se, jota varaus koskee, mutta joka palvelee samaa kaupunkia tai aluetta, ei voi antaa matkustajalle oikeutta korvaukseen kyseisen lennon peruuttamisen takia. Sellaisen lennon matkustajalla, joka on suunnattu korvaavalle lentoasemalle, joka palvelee samaa kaupunkia tai aluetta kuin lentoasema, jota varaus koskee, on kuitenkin lähtökohtaisesti oikeus korvaukseen tämän asetuksen nojalla, jos hän saapuu lopulliseen määräpaikkaansa vähintään kolme tuntia lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan aikataulun mukaisen saapumisajan jälkeen.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 10.3.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court – Irlanti) – VK v. An Bord Pleanála

(Asia C-739/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Asianajajien palvelujen tarjoamisen vapaus - Direktiivi 77/249/ETY - 5 artikla - Päämiestä kansallisessa oikeudenkäyntimenettelyssä edustavan vierailevan asianajajan velvollisuus työskennellä yhdessä asiaa käsittelevässä tuomioistuimessa toimivan asianajajan kanssa - Velvollisuuden rajat)

(2021/C 182/19)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court

Pääasian asianosaiset

Kantaja: VK

Vastaaja: An Bord Pleanála

Muut osapuolet: General Council of the Bar of Ireland, Law Society of Ireland ja Attorney General

Tuomiolauselma

Asianajajien palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamisesta 22.3.1977 annetun neuvoston direktiivin 77/249/ETY 5 artiklaa on tulkittava siten, että

— hyvän oikeudenhoidon tavoite huomioon ottaen se ei ole sellaisenaan esteenä sille, että asianajaja, joka edustaa päämiestään palveluntarjoajana, velvoitetaan työskentelemään yhdessä sellaisen asianajajan kanssa, joka toimii asiaa käsittelevässä tuomioistuimessa ja joka on tarvittaessa vastuussa tuomioistuimelle järjestelmässä, jossa asianajajille on asetettu ammattieettisiä ja menettelyllisiä velvoitteita – kuten velvollisuus tehdä asiaa käsittelevälle tuomioistuimelle selkoa kaikista oikeudenkäynnin asianmukaisen kulun edellyttämistä oikeudellisista, lainsäädännöllisistä tai oikeuskäytäntöön liittyvistä seikoista – jotka eivät koske yksityistä, jos tämä päättää hoitaa puolustuksensa itse

— hyvän oikeudenhoidon tavoite huomioon ottaen oikeasuhteisena voidaan pitää sitä, että vieraileva asianajaja velvoitetaan työskentelemään yhdessä asiaa käsittelevässä tuomioistuimessa toimivan asianajajan kanssa järjestelmässä, jossa näillä on mahdollisuus yhdessä määritellä kummankin osuus, kun asiaa käsittelevässä tuomioistuimessa toimivan asianajajan tehtävänä on pääsääntöisesti vain avustaa vierailevaa asianajajaa, jotta tämä kykenee suoriutumaan asianmukaisesti päämiehensä edustamisesta ja velvoitteistaan kyseiselle tuomioistuimelle

— sellainen yleinen velvollisuus työskennellä yhdessä asiaa käsittelevässä tuomioistuimessa toimivan asianajajan kanssa, joka ei salli sitä, että vierailevan asianajajan työkokemus otettaisiin huomioon, ylittää sen, mikä on tarpeen hyvän oikeudenhoidon tavoitteen saavuttamiseksi.

(1) EUVL C 413, 9.12.2019.
1)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 II luvun 5 jakson, jonka otsikko on ”Toimivalta työsopimusta koskevissa asioissa”, säännöksiä on tulkittava siten, että niitä sovelletaan sellaisen työntekijän, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa, nostamaan kanteeseen sellaista työnantajaa vastaan, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, jos työsopimus on neuvoteltu ja tehty työntekijän kotipaikan jäsenvaltiossa, ja sen mukaan työn suorittamispaikka on työnantajan jäsenvaltiossa, silloinkin, kun kyseisiä työsuorituksia ei ole tehty kyseisestä työnantajasta johtuvasta syystä.
2)

SEUT 128 artiklan 1 kohdan kolmatta virkettä, Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan (N:o 4) 16 artiklan ensimmäisen kohdan kolmatta virkettä ja euron käyttöönotosta 3.5.1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 974/98 10 artiklan toista virkettä on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan julkisen vallan asettamaa maksuvelvoitetta ei voida maksaa euromääräisillä seteleillä, jos ensinnäkin kyseisen säännöstön tarkoituksena ei ole määrittää näiden seteleiden laillisen maksuvälineen asemaa koskevaa oikeudellista järjestelmää eikä sillä ole tällaista vaikutusta, jos toiseksi se ei oikeudellisesti tai tosiasiallisesti johda euroseteleistä luopumiseen etenkin kyseenalaistamalla mahdollisuuden täyttää yleensä maksuvelvoite tällaisella käteisellä, jos kolmanneksi se on annettu yleisen edun mukaisista syistä, jos neljänneksi käteismaksuja koskevalla rajoituksella, jota kyseinen säännöstö merkitsee, voidaan saavuttaa tavoiteltu yleisen edun mukainen päämäärä ja jos viidenneksi kyseisellä säännöstöllä ei ylitetä niitä rajoja, jotka johtuvat siitä, mikä on tarpeellista tämän päämäärän saavuttamiseksi, siinä mielessä, että käytettävissä on muita laillisia keinoja maksuvelvoitteen täyttämiseksi.
1)

Maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä 22.10.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007, sellaisena kuin se on muutettuna 17.3.2008 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 248/2008, 55, 65 ja 78 artiklaa on tulkittava siten, että niissä ei maidon ja muiden maitotuotteiden tuotantoa koskevia kansallisia kiintiöitä sekä ylijäämämaksuja laskettaessa suljeta pois sellaisia maitomääriä, jotka on tarkoitettu suojatun alkuperänimityksen saaneiden ja kolmansiin maihin vietäviksi tarkoitettujen juustojen tuotantoon.
2)

Asetuksen N:o 1307/2013 32 artiklan 2 kohdan b alakohdan ii alakohtaa, erityisesti ilmaisua ”mitä tahansa alaa, joka antoi vuonna 2008 oikeuden tukiin [yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston] asetuksen (EY) N:o 1782/2003[, sellaisena kuin se on muutettuna 29.4.2008 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 479/2008,] III osastossa säädetyssä tilatukijärjestelmässä tai IV A osastossa säädetyssä yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmässä”, on tulkittava siten, että kun on kyse tämän säännöksen nojalla tehdystä hakemuksesta aktivoida metsitettyä alaa koskevat kesannointioikeudet, kyseiselle alalle on pitänyt tehdä vuonna 2008 tukihakemus asetuksen N:o 1782/2003, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 479/2008, 22 artiklan mukaisesti, mitä on seurannut hallinnollinen tukikelpoisuustarkastus tämän asetuksen 23 artiklan mukaisesti ja tarvittaessa tarkastus paikan päällä mainitun asetuksen 25 artiklan nojalla. Kaikkien muiden saman asetuksen III ja IV A osastossa säädettyjen suoran tuen saamisen edellytysten on lisäksi pitänyt täyttyä.
C 53/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 17.12.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Grondwettelijk Hof – Belgia) – Centraal Israëlitisch Consistorie van België ym. v. Vlaamse Regering

(Asia C-336/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Eläinten suojelu lopetuksen yhteydessä - Asetus (EY) N:o 1099/2009 - 4 artiklan 1 kohta - Velvollisuus tainnuttaa eläimet ennen lopettamista - 4 artiklan 4 kohta - Rituaaliteurastusta koskeva poikkeus - 26 artiklan 2 kohta - Jäsenvaltioiden mahdollisuus antaa kansallisia sääntöjä, joiden tarkoituksena on antaa eläimille suurempi suoja rituaaliteurastuksen osalta - Tulkinta - Kansallinen säännöstö, jossa säädetään rituaaliteurastuksen osalta peruutettavissa olevasta tainnutuksesta, joka ei johda eläimen kuolemaan - SEUT 13 artikla - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 10 artikla - Uskonnonvapaus - Vapaus tunnustaa uskontoa - Rajoittaminen - Oikeasuhteisuus - Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät ole yksimielisiä asiasta - Jäsenvaltioiden harkintavalta - Toissijaisuusperiaate - Pätevyys - Rituaaliteurastuksen erilainen kohtelu kuin eläinten lopettamisen, kun on kyse metsästyksestä tai kalastuksesta sekä kulttuuri- tai urheilutapahtumista - Syrjintää ei ole todettu - Perusoikeuskirjan 20, 21 ja 22 artikla)

(2021/C 53/07)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Grondwettelijk Hof

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Centraal Israëlitisch Consistorie van België ym., Unie Moskeeën Antwerpen VZW, Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG, KH, Executief van de Moslims van België ym., Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België. Section belge du Congrès juif mondial et Congrès juif européen VZW ym.

Vastaaja: Vlaamse Regering

LI:n, Waalse Regeringin, Kosher Poultry BVBA ym:iden ja Global Action in the Interest of Animals VZW:n (GAIA) osallistuessa asian käsittelyyn,

Tuomiolauselma

1) Eläinten suojelusta lopetuksen yhteydessä 24.9.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1099/2009 26 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohtaa, luettuna yhdessä SEUT 13 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 10 artiklan 1 kohdan kanssa, on tulkittava siten, ettei se ole esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa edellytetään rituaaliteurastuksen yhteydessä edeltävää peruutettavissa olevaa tainnutusta, joka ei aiheuta eläimen kuolemaa.

2) Kolmannen ennakkoratkaisukysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esille mitään sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat asetuksen N:o 1099/2009 26 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan pätevyyteen.

(1) EUVL C 270, 12.8.2019.
Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 18.11.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) Kaplan International Colleges UK Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Asia C-77/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 132 artiklan 1 kohdan f alakohta - Riippumattomien henkilöyhteenliittymien jäsenilleen suorittamien palveluiden vapauttaminen verosta - Sovellettavuus arvonlisäveroryhmiin - 11 artikla - Arvonlisäveroryhmä)

(2021/C 28/03)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Kaplan International Colleges UK Ltd

Vastaaja: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 12.2.2008 annetulla neuvoston direktiivillä 2008/8/EY, 132 artiklan 1 kohdan f alakohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä säädettyä verovapautusta ei voida soveltaa riippumattoman henkilöyhteenliittymän sellaisten henkilöiden ryhmälle, joita voidaan käsitellä tämän direktiivin 11 artiklassa tarkoitettuna yhtenä arvonlisäverovelvollisena, suorittamiin palveluihin silloin, kun kaikki viimeksi mainitun ryhmän jäsenet eivät ole tämän riippumattoman henkilöyhteenliittymän jäseniä. Sillä, että kansallisessa oikeudessa on säännöksiä, joiden mukaan sellaisten henkilöiden ryhmän, joita voidaan käsitellä yhtenä arvonlisäverovelvollisena, edustajajäsenellä on kyseisen riippumattoman henkilöyhteenliittymän jäsenten ominaisuudet ja asema riippumattomien henkilöyhteenliittymien hyväksi säädettyä verovapautusta sovellettaessa, ei ole merkitystä tämän osalta.

(1) EUVL C 131, 8.4.2019
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.10.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – E. sp. z o.o. sp. k. v. Minister Finansów

(Asia C-335/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 90 artikla - Arvonlisäveron perusteen alentaminen - Kauppahinnan maksamisen täysi tai osittainen laiminlyönti - Kansallisessa lainsäädännössä asetetut edellytykset alentamista koskevan oikeuden käyttämiselle - Edellytys, jonka mukaan velallinen ei saa olla maksukyvyttömyys- tai likvidaatiomenettelyssä - Edellytys, jonka mukaan velkojan ja velallisen on oltava arvonlisäverovelvollisia)

(2020/C 423/10)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Naczelny Sąd Administracyjny

Pääasian asianosaiset

Valittaja: E. sp. z o.o. sp. k.

Vastapuoli: Minister Finansów

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 90 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa asetetaan arvonlisäveron perusteen alentamisen edellytykseksi se, että velallinen on tavaran luovutuspäivänä tai palvelun suorituspäivänä sekä tätä alentamista koskevan veroilmoituksen oikaisun jättämistä edeltävänä päivänä rekisteröity arvonlisäverovelvolliseksi eikä ole maksukyvyttömyys- tai likvidaatiomenettelyssä ja että velkoja itse on veroilmoituksen oikaisun jättämistä edeltävänä päivänä rekisteröity arvonlisäverovelvolliseksi.

(1) EUVL C 280, 19.8.2019.
C 433/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 22.10.2020 – Valittajina Silver Plastics GmbH & Co. KG ja Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG ja muuna osapuolena Euroopan komissio

(Asia C-702/19 P) (1)

(Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Elintarvikkeiden vähittäispakkausten markkinat - Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen - Asetus (EY) N:o 1/2003 – 23 artikla - Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artikla - Oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskeva perusoikeus - Asianosaisten prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaate - Oikeus kuulustella vastapuolen todistajia - Todistajien kuuleminen - Perustelut - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen - Sakon enimmäismäärä)

(2020/C 433/17)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittajat: Silver Plastics GmbH & Co. KG (edustajat: M. Wirtz ja S. Möller, Rechtsanwälte) ja Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (edustaja: C. Karbaum, Rechtsanwalt)

Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Meessen, I. Zaloguin ja L. Wildpanner)

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Silver Plastics GmbH & Co. KG ja Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 383, 11.11.2019.
C 414/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 8.10.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen – Ruotsi) – Aktiebolaget Östgötatrafiken v. Patent- och registreringsverket

(Asia C-456/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Tavaramerkit - Direktiivi 2008/95/EY - 3 artiklan 1 kohdan b alakohta - Merkit, jotka voivat muodostaa tavaramerkin - Erottamiskyky - Tavaramerkin rekisteröinti, jota haetaan palvelua varten sellaisen merkin osalta, joka muodostuu värikuvioista ja joka on tarkoitettu kiinnitettäväksi kyseisen palvelun suorittamiseen käytettäviin tavaroihin - Kyseisen merkin erottamiskyvyn arviointi - Arviointiperusteet)

(2020/C 414/10)

Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Aktiebolaget Östgötatrafiken

Vastapuoli: Patent- och registreringsverket

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että sellaisen merkin, jonka rekisteröintiä tavaramerkiksi haetaan palvelua varten ja joka muodostuu värikuvioista ja joka on tarkoitettu kiinnitettäväksi yksinomaan ja järjestelmällisesti määrätyllä tavalla niin, että se peittää valtaosan kyseisen palvelun suorittamiseen käytettävistä tavaroista, erottamiskykyä on arvioitava ottaen huomioon se, miten kohdeyleisö mieltää merkin kiinnittämisen näihin tavaroihin, eikä ole tarpeen tutkia, poikkeaako merkki merkittävästi yleisestä käytännöstä tai tavasta kyseisellä taloudenalalla.

(1) EUVL C 280, 19.8.2019.
2)

Direktiivin 2006/54 5 artiklan c alakohtaa ja 7 artiklan a alakohdan iii alakohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jonka nojalla sellaisen eläkkeen saajat, jonka valtion määräysvallassa oleva yritys on sopimusperusteisesti sitoutunut maksamaan suoraan näille henkilöille ja jonka määrä ylittää tietyt tässä säännöstössä säädetyt kynnysarvot, eivät yhtäältä saa määrää, joka pidätetään kyseisen eläkkeen siitä osasta, joka ylittää jonkin näistä kynnysarvoista, eivätkä toisaalta saa indeksikorotusta, josta on sopimusperusteisesti sovittu mainitun eläkkeen osalta, vaikka niiden entisten työntekijöiden prosenttiosuus, joiden ammatillisen lisäeläkkeen määrään tällä säännöstöllä vaikutetaan, on huomattavasti suurempi näiden säännösten soveltamisalaan kuuluvien entisten miespuolisten työntekijöiden joukossa kuin tähän soveltamisalaan kuuluvien entisten naispuolisten työntekijöiden joukossa, kunhan nämä seuraukset ovat perusteltuja objektiivisilla seikoilla, joilla ei ole mitään tekemistä sukupuoleen perustuvan syrjinnän kanssa, mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava.
3)

Kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/7, 17 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa kolmas osapuoli saa hyötyä verovelvolliselle aiheutuneista kustannuksista, se, että verovelvollisella on mahdollisuus laskuttaa osa näistä kustannuksista kyseiseltä kolmannelta osapuolelta, on kaikkien niiden muiden olosuhteiden, joissa kyseiset liiketoimet on toteutettu, ohella yksi niistä seikoista, joka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on otettava huomioon määrittäessään verovelvollisella olevan arvonlisäveron vähennysoikeuden laajuutta.