ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
185

Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdasta ilmenee lisäksi, että selvitysvelvollisuus on sillä tuottajalla, joka haluaa saada markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman. Saman asetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa nimittäin säädetään, että edellä b alakohdan mukainen vaatimus on tehtävä kirjallisesti ja sen on sisällettävä riittävästi todisteita siitä, että tuottaja toimii markkinatalousolosuhteissa. Unionin toimielinten ei siten tarvitse osoittaa, ettei tuottaja täytä mainitun aseman saamisen edellytyksiä. Toimielinten on sen sijaan arvioitava, riittävätkö tuottajan toimittamat seikat osoittamaan perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa asetettujen edellytysten täyttymisen, ja unionin tuomioistuinten on tarkistettava, ettei tämä arvio ole ilmeisen virheellinen (asia C-249/10, Brosmann Footwear (HK) ym. v. neuvosto, tuomio 2.2.2012, 32 kohta; ks. vastaavasti myös edellä 109 mainittu asia Shanghai Teraoka Electronic v. neuvosto, tuomion 53 kohta ja edellä 152 kohdassa mainittu asia Shanghai Excell M&E Enterprise ja Shanghai Adeptech Precision v. neuvosto, tuomion 83 kohta).
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 10.10.2012 – Wessang vastaan SMHV – Greinwald (star foods)

(asia T-333/11)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus kuviomerkin star foods rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisemmat yhteisön sana- ja kuviomerkit STAR SNACKS – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki star foods ja sanamerkki STAR SNACKS (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25–38 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 15.3.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 1837/2010-4), joka koskee Nicolas Wessangin ja Greinwald GmbH:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 15.4.2011 tekemä päätös (asia R 1837/2010-4) kumotaan siltä osin kuin se koskee tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien rekisteröimistä varten koskevaan, 15.6.1957 tehtyyn Nizzan sopimukseen, sellaisena kuin se on tarkistettuna ja muutettuna, pohjautuvan luokituksen luokkiin 29, 30 ja 32 kuuluvia tavaroita Nizzan sopimukseen pohjautuvan luokituksen luokkaan 32 kuuluvia tavaroita ”oluet” lukuun ottamatta.

2) Kanne hylätään muilta osin.

3) SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kolme neljäsosaa Nicolas Wessangin oikeudenkäyntikuluista.

4) Nicolas Wessang vastaa yhdestä neljäsosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 22.5.2012 – Kraft Foods Global Brands vastaan SMHV – fenaco (SUISSE PREMIUM)

(asia T-60/11)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus kuviomerkin SUISSE PREMIUM rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki Premium – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaaran puuttuminen – Väitteen hylkääminen – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23 ja 55–60 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.11.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 522/2010‑1), joka koskee Kraft Foods Global Brands LLC:n ja fenaco Genossenschaftin välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
5.

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Perustelut — Perusteluvelvollisuus — Ulottuvuus — Kilpailusääntöjen soveltamisesta tehty päätös — Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen ja määrätään sakko — Päätöksen sisäiset ristiriitaisuudet — Seuraukset — Kumoaminen — Edellytykset — Sen yrityksen puolustautumisoikeuksien loukkaaminen, jolle seuraamukset on määrätty — Unionin tuomioistuinten on mahdotonta harjoittaa valvontaa (SEUT 101 artiklan 1 kohta ja SEUT 296 artikla; ETA-sopimuksen 53 artikla; yhteisön ja Sveitsin lentoliikenteestä tehdyn sopimuksen 8 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 2 artikla) (ks. 60, 76–78, 84 ja 85 kohta)
1.

Kumoamiskanne — Oikeussuojan tarve — Tämän tarpeen arvioiminen kanteen nostamisajankohtana — Kanne toimesta, jossa kantajaan kohdistetaan rajoittavia toimenpiteitä — Riidanalaisen toimen kumoaminen lainsäädännöllä oikeudenkäynnin aikana — Lausunnon antamisen raukeamisen toteamista ei voida hyväksyä — Kantajalla säilyy intressi saada riidanalaisen toimen lainvastaisuus todetuksi (SEUT 263 artikla; neuvoston asetus N:o 640/2011; komission asetukset N:o 1138/2010 ja N:o 1139/2010) (ks. 48–51 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 18.3.2015 –

Cahier ym. vastaan neuvosto ja komissio

(asiat T‑195/11, T‑458/11, T‑448/12 ja T‑41/13)

”Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Kahteen käyttötarkoitukseen soveltuvista rypäleistä valmistettujen viinien tuottajille asetettu kielto valmistaa kahteen käyttötarkoitukseen soveltuvista rypäleistä valmistetun viinin tavanomaisen tuotantomäärän ylittävästä määrästä itse tislattuja alkoholijuomia — Kansalliset viranomaiset soveltavat kyseistä lainsäädäntöä”

1. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Vastuun syntymisen edellytykset — Lainvastaisuus — Vahingonkorvausvaatimus, joka perustuu viinin tuottajille unionin oikeudessa asetettuun kieltoon valmistaa kahteen käyttötarkoitukseen soveltuvista rypäleistä valmistetun viinin tavanomaisen tuotantomäärän ylittävästä määrästä itse tislattuja alkoholijuomia — Tällaista kieltoa ei ole — Vastuun syntymättä jääminen (SEUT 340 artiklan toinen kohta; neuvoston asetuksen N:o 1493/1999 28 artikla; komission asetuksen N:o 1623/2000 41 ja 42 artikla sekä 65 artiklan 3, 8 ja 9 kohta) (ks. 22, 39, 44, 45 ja 50–54 kohta)

2. Euroopan unionin oikeus — Tulkinta — Menetelmät — Kirjaimellinen, systemaattinen ja teleologinen tulkinta (ks. 34 kohta)

3. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Vastuun syntymisen edellytykset — Lainvastaisuus — Vahinko — Syy-yhteys — Kumulatiiviset edellytykset — Yksi edellytyksistä ei täyty — Vahingonkorvauskanteen hylkääminen kokonaisuudessaan (SEUT 340 artiklan toinen kohta) (ks. 56 kohta)

Aihe

Vaatimukset niiden vahinkojen korvaamisesta, joita kantajille väitetään aiheutuneen sen johdosta, että heihin on Ranskassa kohdistettu syytetoimenpiteitä ja tuomioistuinratkaisuja sillä perusteella, etteivät he noudattaneet eri viinivuosina viinin yhteisestä markkinajärjestelystä 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 (EYVL L 179, s. 1) 28 artiklassa säädettyä ja asetuksen N:o 1493/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä markkinamekanismien osalta 25.7.2000 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1623/2000 (EYVL L 194, s. 45) täytäntöön pantua pakollista tislausjärjestelmää

Ratkaisu

1) Asiat T‑195/11, T‑458/11, T‑448/12 ja T‑41/13 yhdistetään tuomion antamista varten.

2) Kanteet hylätään.

3) Jean-Marie Cahier ja muut kantajat, joiden nimet luetellaan liitteessä, vastaavat pääasian oikeudenkäyntiin liittyvistä omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvostolle ja Euroopan komissiolle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

4) Jean-Marie Cahier ja muut kantajat asiassa T‑195/11 velvoitetaan korvaamaan välitoimimenettelyyn asiassa T-195/11 R liittyvät oikeudenkäyntikulut.
Vaikka Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun asetuksen N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä annetun asetuksen N:o 2342/2002 147 artiklan 3 kohdassa eritellään maininnat, jotka hankintapäätökseen on sisällyttävä, kyseisessä säännöksessä ei säädetä, että kyseiset maininnat olisi eriteltävä kirjeessä, jossa annetaan mainitun päätöksen sisältö tiedoksi hylätyille tarjoajille. Hankintaviranomaisen ja tarjoajien, erityisesti hylättyjen tarjoajien, välisestä viestinnästä sekä viestinnän sisällöstä säädetään nimittäin asetuksen N:o 2342/2002 149 artiklassa. Kyseinen 147 artikla on näin ollen merkityksetön sen perusteluvelvollisuuden sisällön määrittelemiseksi, joka hankintaviranomaisella on hylättyä tarjoajaa kohtaan sen kirjeen osalta, jossa tälle annetaan tiedoksi hankintaviranomaisen päätöksen sisältö.

(ks. 45 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arvioiminen — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 34, 35 ja 68 kohta)
7.

Maatalous — Yhteinen markkinajärjestely — Hedelmät ja vihannekset — Tuottajaorganisaatiot — EMOTR:sta maksettava rahoitus — Kansalliset viranomaiset hyväksyvät nämä organisaatiot — Edellytykset — Laissa säädetty velvollisuus tuotannon myymisestä kyseisen organisaation välityksellä — Velvollisuuden laajuus — Organisaatio määrää myyntiehdoista (Neuvoston asetuksen N:o 2200/96 11 artiklan 1 kohdan c alakohdan 3 alakohta; komission asetuksen N:o 1432/2003 6 artikla) (ks. 121–124 ja 151 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25–27 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sekaannusvaaran arvioiminen – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19–21 ja 40 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki Giuseppe BY GIUSEPPE ZANOTTI ja sanamerkki ZANOTTI (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23, 25, 41 ja 42 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Asianomaisten tavaroiden tai palvelujen samankaltaisuus – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24 kohta)

4. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Asianomaisten tavaramerkkien samankaltaisuus – Arviointiperusteet – Moniosainen tavaramerkki (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 26, 27 ja 50 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 8.4.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 918/2010-2), joka koskee Società Italiana Calzature SpA:n ja Vicini SpA:n välistä väitemenettelyä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Società Italiana Calzature SpA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Kemikaalien rekisteröinti, arviointi ja lupamenettelyt – REACH-asetuksen muuttamisesta annettu asetus N:o 366/2011 – Akryyliamidia koskevien rajoitusten käyttöön ottaminen – Unionin toimielinten harkintavalta – Laajuus – Tuomioistuinvalvonta – Rajat (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1907/2006 liite XVII; komission asetuksen N:o 366/2011 1 artikla) (ks. 29 ja 31 kohta)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Kemikaalien rekisteröinti, arviointi ja lupamenettelyt – REACH-asetuksen muuttamisesta annettu asetus N:o 366/2011 – Akryyliamidia koskevien rajoitusten käyttöön ottaminen – Arviointi suhteellisuusperiaatteen kannalta – Lainsäätäjän harkintavalta – Ala, jolla edellytetään poliittisten, taloudellisten ja sosiaalisten valintojen tekemistä – Tuomioistuinvalvonta – Rajat – Laillisuus tavoiteltua päämäärää koskevan ilmeisen arviointivirheen puuttuessa (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1907/2006 liite XVII; komission asetuksen N:o 366/2011 1 artikla) (ks. 75 ja 76 kohta)

3. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Asiayhteyden ja kaikkien oikeussääntöjen huomioon ottaminen (SEUT 296 artiklan toinen kohta) (ks. 101 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Vaatimus kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (REACH) liitteen XVII muuttamisesta (akryyliamidi) 14.4.2011 annetun komission asetuksen (EU) N:o 366/2011 (EUVL L 101, s. 12) kumoamiseksi

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Producers Group, SNF SAS ja Travetanche Injection SPRL vastaavat päämenettelyyn liittyvistä omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

3) Travetanche Injection velvoitetaan korvaamaan välitoimimenettelyyn liittyvät oikeudenkäyntikulut.

4) Alankomaiden kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun asetuksen N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä annetun asetuksen N:o 2342/2002 143 artiklan 3 kohdalla, joka koskee tarjousten jättämistapaa tarjouspyyntömenettelyssä, ei loukata yleistä suhteellisuusperiaatetta. Kyseisessä 143 artiklan 3 kohdassa mainitun tarjouksen kahdessa sisäkkäisessä kirjekuoressa toimittamista koskevan velvollisuuden perusteella voidaan nimittäin katsoa taatuksi sellaisten tarjousten luottamuksellisuus, jotka tarjousten avaamisesta vastaava lautakunta saa kahdessa sisäkkäisessä sinetöidyssä kirjekuoressa, jotka ovat vahingoittumattomia. Kyseinen sääntö myötävaikuttaa siten oikeusvarmuuden toteutumiseen, koska sillä vältetään riski mielivaltaisesta arvioinnista tarjousten avaustilaisuudessa kustannuksin, jotka ovat rahoituksellisesti ja teknisesti merkityksettömän pieniä, kun otetaan huomioon tarjouksen valmistelun aiheuttamat kokonaiskustannukset.

Suhteellisuusperiaatetta voidaan lisäksi soveltaa vain tapauksissa, joissa riidanalaisen toimen tekijällä on harkintavaltaa. Asia ei ole näin, kun kyse on asetuksen N:o 2342/2002 143 artiklan 3 kohdan säännösten vastaisen tarjouksen jättämisestä. Asetuksen N:o 2342/2002 145 artikla on esteenä mainitun 143 artiklan säännöksiä vastaamattoman tarjouksen avaamiselle. Tästä seuraa, että hankintaviranomainen ei voi avata tällaista tarjousta rikkomatta kyseistä 145 artiklaa.

Missään asetuksen N:o 1605/2002 ja asetuksen N:o 2342/2002 säännöksessä ei lisäksi säädetä, että hankintaviranomaisella olisi velvollisuus tiedustella tarjoajan mielipidettä ennen tämän tarjouksen hylkäämistä sen vuoksi, ettei ole täytetty hankinta-asiakirjoissa olevia muodollisia vaatimuksia, joiden noudattaminen on oleellista. Koska päätös hylätä tarjouspyynnössä täsmällisesti ilmoitettujen muotovaatimusten, joita tarjoajien on noudatettava, vastainen tarjous ei myöskään perustu mihinkään sellaiseen oikeudelliseen seikkaan tai tosiseikkaan, josta tarjoaja voisi legitiimisti olla tietämätön, ei voida pätevästi väittää, että hankintaviranomaisella on velvollisuus kuulla sitä ennen tällaisen päätöksen tekemistä. Koska hankintaviranomaisella lisäksi on velvollisuus hylätä hankintailmoituksessa määrättyjen muotovaatimusten vastainen tarjous, tarjoajan mahdollisuus esittää huomautuksia ei voi vaikuttaa edes vähäisesti sen tarjouksen kohtaloon.

(ks. 84, 85, 99, 101, 117, 119 ja 120 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arviointi — Perusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25–28 kohta)
Vaikka hallinnolla on laaja harkintavalta määräaikaisen työsopimuksen ennenaikaista irtisanomista koskevan päätöksen osalta, unionin oikeusjärjestyksessä hallinnollisia menettelyitä varten myönnettyjen takeiden noudattamisen valvonta on ensisijaisen tärkeää. Näitä takeita ovat muun muassa toimivaltaisen viranomaisen velvollisuus tarkastella huolellisesti ja puolueettomasti kaikki yksittäistapauksen merkitykselliset tekijät.

Kysymys siitä, onko valituksen hylkäämisestä tehty päätös virkamiehelle vastainen toimi, on merkityksellinen vain silloin, kun alkuperäisistä päätöksistä nostettu kanne hylätään, koska se on nostettu liian myöhään. Tällaisessa tapauksessa valituksen hylkäämisestä tehdyn päätöksen luokitteleminen voi johtaa kanteen nostamisen määräaikojen alkamiseen uudelleen.

Valituksen hylkäämispäätöksestä nostetun kumoamiskanteen vaikutus on, että tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetaan toimenpide, josta valitus tehtiin, eikä sillä ole tämän vuoksi itsenäistä sisältöä. Koska valituksen hylkäämisestä tehdyssä päätöksessä on täsmennetty väitteitä, joita virkamiestä vastaan on lopuksi päätetty esittää, tätä viimeksi mainittua vastaan esitettyjen väitteiden konkreettisen yksilöinnin on oltava seurausta alkuperäisestä päätöksestä ja valituksen hylkäämisestä tehdystä päätöksestä, kun niitä luetaan yhdessä.

Ainoastaan asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsittelevä tuomioistuin on toimivaltainen yhtäältä määrittämään ratkaisun perustaksi asetettavat tosiseikat, lukuun ottamatta sellaisia tapauksia, joissa määritettyjen tosiseikkojen paikkansapitämättömyys käy ilmi sille toimitetusta aineistosta, ja toisaalta arvioimaan näitä tosiseikkoja. Lukuun ottamatta sitä tapausta, että tuomioistuimelle esitetty selvitys on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, se, miten asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsitellyt tuomioistuin on arvioinut tosiseikkoja, ei näin ollen ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi unionin yleisen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin. Tällaisen vääristymän on ilmettävä selvästi asiakirja-aineistosta, ilman että tosiseikkoja ja todisteita on tarpeen arvioida uudelleen.

Virkamiestuomioistuin voi tosiseikkoja vääristämättä todeta, että toimielin ei ole suorittanut asian kannalta merkityksellisistä, muista kuin vähäpätöisistä tosiseikoista kokonaista ja yksityiskohtaista arviota irtisanomispäätöksen yhteydessä, kun toimielin on yksityiskohtaisesti viitannut johonkin negatiiviseen tekijään virkamiehen aikaisemmassa käytöksessä ja kun se ei ole suhtautunut samalla tavoin henkilökansiosta ilmeneviin positiivisiin seikkoihin.

(ks. 64 ja 66 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-222/07 P, Kerstens v. komissio, 8.9.2008 (Kok. H., s. I-B-1-37 ja II-B-1-267, 60–62 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)
Yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan toimivaltaisten viranomaisten voidaan katsoa tehneen virheen, jos ne eivät ole esittäneet mitään huomautuksia tavaroiden tulliluokittelusta, jonka talouden toimija on tehnyt tulli-ilmoituksissaan, jos näihin ilmoituksiin on sisältynyt kaikki kyseisen säännöstön soveltamiseksi tarvittavat tiedot tosiseikoista siten, ettei toimivaltaisten viranomaisten mahdollisesti myöhemmin tekemissä tarkastuksissa voi ilmetä mitään uusia seikkoja. Näin on erityisesti silloin, kun kaikki talouden toimijan esittämät tulli-ilmoitukset ovat olleet täydellisiä siten, että niissä on mainittu muun muassa tavaroiden nimitys sellaisena kuin se on täsmennettynä ilmoitettuun tariffinimikkeeseen liittyvissä yhdistetyn nimikkeistön merkinnöissä, ja kun kyseiset maahantuonnit ovat olleet lukuisia ja tapahtuneet suhteellisen pitkän ajan kuluessa, ilman että tariffinimikettä olisi riitautettu.

Kyseistä 220 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, johon perustuu oikeus siihen, ettei tuonti- tai vientitulleja kanneta jälkitullauksin, jos tulliviranomaiset ovat tehneet virheen, sovelletaan myös tilanteissa, joissa kantajalla ei ollut sitovaa tariffitietoa tai kantaja ei ollut pyytänyt sellaista. Se seikka, ettei kantaja ollut pyytänyt sitovaa tariffitietoa kyseisiä tuotteita varten, ei nimittäin osoita, etteivät tulliviranomaiset ole tehneet virhettä.

(ks. 24, 25 ja 27 kohta)
Määrite ”asiantunteva” viittaa siihen, että vaikka käyttäjä ei ole suunnittelija tai tekninen asiantuntija, käyttäjä tuntee kyseisellä alalla olemassa olevat erilaiset mallit ja jossain määrin näiden mallien yleensä sisältämiä osatekijöitä ja käyttäjän tarkkaavaisuuden taso on suhteellisen korkea hänen käyttäessä kyseisiä tuotteita, koska hän on kiinnostunut niistä.

Yhteisömallista annetun asetuksen N:o 6/2002 6 artiklassa tarkoitettu asiantuntevan käyttäjän käsite ei tarkoita tuotteen, johon kyseinen malli aiotaan sisällyttää tai jossa sitä aiotaan käyttää, valmistajaa eikä niiden myyjää. Asiantunteva käyttäjä on erityisen tarkkaavainen henkilö, joka tuntee jossain määrin aikaisemman tilanteen eli kyseessä olevaa tavaraa koskevat aikaisemmat mallit, jotka ovat olleet tunnettuja kyseisen mallin rekisteröintihakemuksen tekemispäivänä.

Siis mitä suurempi mallin muotoilijan vapaus on sen kehittelyssä, sitä vähemmän pienet erot vertailtavien mallien välillä riittävät, jotta asiantunteva käyttäjä saa niistä erilaisen yleisvaikutelman. Käänteisesti mitä rajoittuneempi mallin muotoilijan vapaus on sen kehittelyssä, sitä enemmän pienet erot vertailtavien mallien välillä riittävät, jotta asiantunteva käyttäjä saa niistä erilaisen yleisvaikutelman. Näin ollen muotoilijan suuri vapaus mallin kehittelyssä tukee päätelmää, jonka mukaan asiantunteva käyttäjä saa vertailtavista malleista, joissa ei ole merkittäviä eroja, saman yleisvaikutelman.

Alan muotoilumahdollisuuksien loppuun käymisellä sen vuoksi, että on olemassa muita malleja, joilla on samat ominaisuudet kuin kyseisillä malleilla, on merkitystä yksilöllisen luonteen arvioinnissa sikäli kuin se voi saada asiantuntevan käyttäjän huomaamaan helpommin näiden eri mallien sisäisten suhteiden erot.

(ks. 89 kohta)