Jos yksi vahinkoon liittyvistä vaatimuksista on puhtaasti korvausvaatimus siinä mielessä, että siinä vaaditaan korvausta vahingosta, jonka väitetään aiheutuneen virheestä tai laiminlyönnistä, jota oikeusvaikutusten kokonaan puuttuessa ei voida luonnehtia asianomaiselle vastaiseksi toimeksi, vaatimukset voidaan tutkia vain, jos kantaja on esittänyt ne ennalta hallinnolle kohtuullisessa ajassa, jonka on katsottava alkavan kulua väitetyn vahingon tosiasiallisesta toteutumisesta, esitetyn korvausvaatimuksen yhteydessä ja tämän jälkeen korvausvaatimuksen hylkäämispäätöksestä tehdyn hallinnollisen valituksen yhteydessä henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa säädetyssä määräajassa.

SEUT 270 artiklan ja henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklan perusteella nostettaviin kanteisiin, joissa vaaditaan korvausta vahingosta, jonka toimielin on aiheuttanut virkamiehelle tai toimihenkilölle, sovelletaan erityisiä sääntöjä, jotka eroavat säännöistä, jotka perustuvat sopimussuhteen ulkopuolista unionin vastuuta koskeviin yleisperiaatteisiin SEUT 268 ja SEUT 340 artiklan toisen kohdan yhteydessä. Henkilöstösäännöistä nimittäin ilmenee, että unionin virkamies tai toimihenkilö on, päinvastoin kuin muut yksityishenkilöt, sidoksissa toimielimeensä sellaisen työsuhteen kautta, jolle on ominaista oikeuksien ja erityisten vastavuoroisten velvollisuuksien tasapaino, jota kuvastaa toimielimen huolenpitovelvollisuus asianomaista henkilöä kohtaan. Tästä seuraa, että kun unioni toimii työnantajana, siihen sovelletaan laajennettua vastuuta, joka ilmenee velvoitteessa korvata vahingot, joita sen henkilöstölle on aiheutunut lainvastaisuudesta, johon se on syyllistynyt työnantajana, ilman että toimielimen sopimuksen ulkopuolisen vastuun osoittamiseksi Euroopan virkamiehiä koskevissa riita-asioissa olisi tarpeen osoittaa riittävän ilmeisen rikkomisen tai toimielimen harkintavallan rajojen ilmeisen ja vakavan rikkomisen olemassaoloa.

Hallinto on velvollinen toimimaan joutuisasti käsitellessään henkilön tilannetta. Tämä velvollisuus on unionin yleinen oikeusperiaate, jonka noudattamisen unionin tuomioistuimet varmistavat ja joka on otettu osaksi oikeutta hyvään hallintoon Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdassa, jonka noudattamatta jättäminen voi johtaa unionin vastuun syntymiseen. Jos on käynyt ilmi, ettei hallinto ole toiminut joutuisasti, sen tehtävänä on osoittaa erityiset seikat, joiden vuoksi sen menettely on ollut perusteltua.

Nimittävä viranomainen tai tapauksen mukaan Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) on kurinpitomenettelyssä tältä osin velvollinen toimimaan joutuisasti siitä hetkestä lähtien, kun se saa tiedon tosiseikoista ja menettelyistä, jotka saattavat merkitä virkamiehen henkilöstösääntöjen mukaisten velvoitteiden laiminlyöntejä, sen arvioimista varten, onko aiheellista aloittaa tutkimus, sekä tilanteen mukaan tämän tutkimuksen kuluessa ja kyseisen viranomaisen kurinpitomenettelyn kuluessa. Tämän viranomaisen on erityisesti kurinpitomenettelyssä huolehdittava siitä, että jokainen toimenpide toteutetaan kohtuullisen ajan kuluessa edellisestä toimenpiteestä.

Arvioitaessa sitä, onko hallinnon viivyttely vaikeuttanut asianomaisen virkamiehen puolustautumisoikeuksien käyttämistä, jolloin tämän menettelyn päätteeksi määrätyn seuraamuksen kumoaminen olisi perusteltavissa vanhentumissäännön kaltaisin perusteluin, on otettava huomioon aika, joka on kulunut riidanalaisten tosiseikkojen ja sen päivämäärän välillä, jona nimittävä viranomainen tai OLAF saivat niistä tiedon. Tällä ajalla ei sitä vastoin ole merkitystä arvioitaessa sitä, ovatko kyseinen viranomainen ja OLAF aiheuttaneet henkilölle vahinkoa, joka on korvattava, asettamalla hänet liian pitkäksi ajaksi ahdistavaan tilanteeseen, kun häntä on epäilty henkilöstösääntöjen mukaisten velvoitteidensa laiminlyönnistä, koska niin kauan kuin mitään seikkaa, joka voisi osoittaa asianomaisen virkamiehen syyllistyneen laiminlyöntiin, ei ole saatettu tämän viranomaisen tai OLAFin tietoon, kumpaakaan ei voida tässä tilanteessa syyttää siitä, että ne olisivat asettaneet kyseisen virkamiehen liian pitkäksi ajaksi epävarmaan tilanteeseen viivyttelyn vuoksi.

(ks. 123 ja 125–127 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C‑105/04 P, Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied v. komissio, 21.9.2006, 35 kohta

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: em. asia Angeletti v. komissio, 162 kohta

Virkamiestuomioistuin: yhdistetyt asiat F‑124/05 ja F‑96/06, A ja G v. komissio, 13.1.2010, 395 kohta ja asia F‑12/10, Kerstens v. komissio, 8.3.2012, 124–126 kohta