ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 127/10

Kanne 2.2.2015 – Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta

(Asia C-38/15)

(2015/C 127/16)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. Manhaeve ja D. Loma-Osorio Lerena)

Vastaaja: Espanjan kuningaskunta

Vaatimukset

— On todettava, ettei Espanjan kuningaskunta ole noudattanut velvoitteitaan, jotka perustuvat — yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY (1) 4 artiklaan, Pontevedra-Marín-Poio-Bueun (Galicia) taajaman osalta — yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY 5 artiklan 2 ja 3 kohtaan, seuraavien taajamien osalta: Bollulos Par del Condado, Abrera, Berga, Capellades, Figueres, El Terri (Banyoles) ja Pontevedra-Marín-Poio-Bueu.

— Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä nro 2002/2123 toteuttamansa tutkinnan seurauksena Euroopan komissio kiinnitti 19.12.2003 päivätyllä virallisella huomautuksella Espanjan kuningaskunnan huomion direktiivin 91/271 3, 4, 5, 6 ja 14 artiklassa säädettyjen velvoitteiden noudattamiseen ja erityisesti yhdyskuntajätevesien käsittelyyn ”haavoittumiselle alttiilla alueilla”.

Oikeudenkäynnin kohde on kaventunut sitä mukaa kuin Espanja on saattanut tietyissä taajamissa käytössä olevat puhdistamot, käsittelylaitokset ja vesistöön johtamiseen tarkoitetut laitokset direktiivin mukaisiksi. Direktiivin 4 ja 5 artiklan noudattamatta jättäminen kuitenkin jatkuu kanteen nostamisajankohtana siltä osin kuin kyse on tilanteesta seuraavissa taajamissa: Bollulos Par del Condado (Andalucian itsehallintoalueella), Abrera, Berga, Capellades, Figueres ja El Terri-Banyoles (Katalonian itsehallintoalueella) ja Pontevedra-Marín-Poio-Bueu (Galician itsehallintoalueella).

(1) EYVL L 135, s. 40.
—

on todettava, ettei Itävallan tasavalta ole noudattanut lisäpöytäkirjan (1) ja päätöksen N:o 1/80 13 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa sijoittautumisesta Itävaltaan ja siellä oleskelusta annetun liittovaltion lain (Bundesgesetz über die Niederlassung und den Aufenthalt in Österreich) 1 §:n 2 momentin 1 kohdan, 2 §:n 1 momentin 9 kohdan, 10 §:n 3 momentin 4 kohdan, 14 §:n, luettuna yhdessä 14 a §:n ja 14 b §:n kanssa, ja 21 §:n 1 momentin ja 21 a §:n,
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 138/24

Valitus, jonka sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) on tehnyt 14.11.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-686/13, Unibail v. SMHV, 3.9.2014 antamasta tuomiosta

(Asia C-512/14 P)

(2015/C 138/34)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

Muu osapuoli: Unibail Management

Vaatimukset

— valituksenalainen tuomio on kumottava

— asia on ratkaistava perussäännön 61 artiklan ensimmäisen kohdan toisen virkkeen mukaisesti

— kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa on velvoitettava korvaamaan viraston oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja vetoaa valituksensa tueksi yhteen valitusperusteeseen. SMHV nimittäin katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 75 artiklan ensimmäistä virkettä, luettuna yhdessä saman asetuksen 7 artiklan 1 kohdan kanssa. Valittaja esittää, että unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti paitsi kokonaisuutena perustelemisen käsitettä, myös omaa oikeuskäytäntöään. Valittaja arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta lopuksi siitä, että se on kääntänyt todistustaakan.

(1) EUVL L 78, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 111/3

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Itävalta) on esittänyt 17.12.2014 – Manfred Naderhirn

(Asia C-581/14)

(2016/C 111/03)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Manfred Naderhirn

Muut osapuolet: Jungwirth und Fabian OHG, Krenn KG, Michael Weber, Übermaßer KG ja Gunhild Mayr

Unionin tuomioistuin on antanut 15.10.2015 seuraavan määräyksen:

Unionin oikeutta on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle kansalliselle oikeudelliselle tilanteelle, jolle on ominaista ensinnäkin se, että siitä puuttuvat kansalliset säännökset sen sääntelemiseksi, miten kansallisen tuomioistuimen on siinä vireillä olevassa asiassa otettava huomioon se, että unionin tuomioistuimen antaman tuomion jälkeen kansallista säännöstä on pidettävä unionin oikeuden kanssa ristiriitaisena, ja toiseksi se, että kansallisten säännösten mukaan kyseessä oleva kansallinen tuomioistuin on varauksettomasti sidottu toisen kansallisen tuomioistuimen suorittamaan unionin oikeuden tulkintaan, siltä osin kuin tällaisen kansallisen säännöksen vuoksi kansallinen tuomioistuin on estynyt varmistamasta, että unionin oikeuden ensisijaisuus on asianmukaisesti taattu toteuttamalla toimivaltansa rajoissa kaikki tätä varten tarpeelliset toimenpiteet.
C 107/18

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Sibiu (Romania) on esittänyt 23.12.2014 – Nicolae Ilie Nicula v. Administraţia Județeană a Finanţelor Publice Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu

(Asia C-609/14)

(2015/C 107/25)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunalul Sibiu

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Nicolae Ilie Nicula

Vastaaja: Administraţia Județeană a Finanţelor Publice Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu

Muu osapuoli: Cristina Lenuța Stoica

Ennakkoratkaisukysymys

Voidaanko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 110 artiklan, Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17, 20 ja 21 artiklan määräyksiä sekä oikeusvarmuuden periaatetta ja non reformatio in peius -periaatetta, jotka molemmat on vahvistettu unionin oikeudessa ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä, tulkita siten, että ne ovat esteenä lain nro 9/2013 kaltaiselle lainsäädännölle?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 81/9

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt PVÄ – Bookit Ltd v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Asia C-607/14)

(2015/C 081/12)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Bookit Ltd

Vastapuoli: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Tarkasteltaessa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 135 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettua arvonlisäverovapautusta, sellaisena kuin sitä on tulkittu tuomiossa Sparekassernes Datacenter (SDC) (C-2/95, EU:C:1997:278), mitkä ovat asian kannalta merkitykselliset periaatteet, joita on sovellettava määritettäessä, onko pankki- ja luottokorttien käsittelypalvelu (kuten esillä olevassa asiassa suoritettu palvelu) ”[sellainen], että [sillä] siirretään varoja ja aiheutetaan oikeudellisia ja taloudellisia muutoksia” mainitun tuomion 66 kohdassa tarkoitetulla tavalla?

2) Mitkä tekijät periaatteessa erottavat toisistaan a) palvelun, joka käsittää sellaisten taloudellisten tietojen toimittamisen, joita ilman maksua ei suoritettaisi mutta jotka eivät kuulu vapautuksen soveltamisalaan (kuten tuomiossa Nordea Pankki Suomi (C-350/10, EU:C:2011:532), ja b) tietojenkäsittelypalvelun, joka toiminnallisesti johtaa varojen siirtämiseen ja jonka unionin tuomioistuin (esimerkiksi tuomion SDC 66 kohdassa) on katsonut voivan kuulua vapautuksen soveltamisalaan?

3) Kun tarkastellaan erityisesti pankki- ja luottokorttien käsittelypalveluja, a) sovelletaanko vapautusta sellaisiin palveluihin, jotka johtavat varojen siirtoon mutta joihin ei sisälly veloitus yhdeltä tililtä ja vastaava hyvitys toiselle tilille, ja b) riippuuko oikeus vapautukseen siitä, saako palveluntarjoaja itse lupakoodit suoraan kortinhaltijan pankista vai saako se nämä koodit vaihtoehtoisesti kauppiaan saajayhteisön pankista?

(1) EUVL L 347, s. 1.
1.

Todisteiden vakava vääristäminen, kun on kyseessä päätöksessä tehty virheellinen päätelmä, jonka unionin yleinen tuomioistuin pysytti ja jonka mukaan toimenpiteellä tehtiin sisällöllisiä muutoksia Alumix-tariffiin, joka otettiin käyttöön vuoden 1995 asetuksella, ja tämän seurauksena SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkominen ja oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen. Valituksenalaisen tuomion 81-83 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti käsiteltävään tapaukseen sovellettavia säännöksiä ja erityisesti Autorità per l’energia elettrica e il gasin (sähkö- ja kaasuenergiasta vastaava Italian viranomainen) tekemän päätöksen N:o 204/99 15 §:n 2 momenttia, josta ilmenee selvästi ja yksiselitteisesti, että – edes hyvityskomponentin käyttöön oton jälkeen – Alumix-tariffia ei pääpiirteissään muutettu millään tavoin Alcoan maksaman sähköenergian nettohinnan eikä sen järjestelmän rahoituksen osalta, jolla Alcoalle varmistettiin tällainen toimitushinta.
1.

SEUT 108 artiklan 3 kohtaa ja asetuksen N:o 659/99 1 artiklan b ja c kohtaa on tulkittu väärin todettaessa, että tuen jatkaminen ei sellaisenaan merkitse, että kyseessä on uusi tuki vaan, että tällainen luonnehdita edellyttää sitä, että tukea on olennaisella tavalla muutettu.
2.

Vaikka jalometalli on leimattu alankomaalaisen tarkastuslaitoksen kolmannessa valtiossa sijaitsevassa sivuliikkeessä, näitä tavaroita on kohdeltava samalla tavalla kuin Euroopan unionista peräisin olevia tavaroita, koska jalometallit on leimattu Alankomaiden säännöstön mukaisesti ja lopullisesti luovutettu vapaaseen liikkeeseen.
1)

Onko kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/83/EY (1) 12 artiklan 2 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että jotta poissulkevaa lauseketta voidaan soveltaa, edellytetään välttämättä, että turvapaikanhakija on tuomittu jostakin terrorismin torjunnasta 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/475/YOS (2), joka on saatettu osaksi Belgian lainsäädäntöä terrorismirikoksista 19.12.2003 annetulla lailla, 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta terrorismirikoksesta?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 26/14

Valitus, jonka Éditions Odile Jacob SAS on tehnyt 14.11.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-471/11, Éditions Odile Jacob SAS v. komissio, 5.9.2014 antamasta tuomiosta

(Asia C-514/14 P)

(2015/C 026/19)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Éditions Odile Jacob SAS (edustajat: avocat J.-F. Bellis, avocat O. Fréget ja avocate L. Eskenazi)

Muut osapuolet: Euroopan komissio, Lagardère SCA ja Wendel.

Vaatimukset

— valitus on otettava tutkittavaksi ja se on todettava perustelluksi

— yleisen tuomioistuimen asiassa T-471/11, Éditions Odile Jacob SAS vastaan Euroopan komissio, 5.9.2014 annettu tuomio on kumottava ja on lausuttava sen kohteena olevasta oikeusriidasta

— valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset on hyväksyttävä ja siten on kumottava asiassa COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP 13.5.2011 tehty komission päätös nro SG-Greffe(2011) D/C(2011)3505, joka tehtiin yleisen tuomioistuimen asiassa T-452/04, Editions Odile Jacob vastaan Euroopan komissio, 13.9.2010 antaman tuomion perusteella ja jolla komissio hyväksyi Wendel Investissementin uudelleen yrityskeskittymän Lagardère/Natexis/VUP hyväksymisestä 7.1.2004 tehtyyn komission päätökseen liitettyjen sitoumusten nojalla luovutettavien omaisuuserien ostajaksi

— Euroopan komissio ja väliintulijat on velvoitettava maksamaan molemmissa oikeusasteissa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien välitoimimenettelyyn ja oikaisumenettelyyn liittyvät kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja vetoaa valituksensa tueksi kolmeen valitusperusteeseen.

Valittaja väittää ensinnäkin, että yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on jättänyt toteamatta, että komissio on rikkonut SEUT 266 artiklaa ja perusoikeuskirjan 47 artiklaa. Virhe, joka vaikutti ensimmäisen hyväksymispäätöksen laillisuuteen, rasitti valittajan mukaan myös riidanalaista päätöstä, koska siinä ei ollut korjattu vaikutuksia, joita aiheutui siitä, ettei valtuutettu toimeksiantonsa keston ajan ollut riippumaton. Näin ollen se, että komissio teki riidanalaisen päätöksen, merkitsee valittajan mukaan oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevien sääntöjen rikkomista ja poistaa kokonaan komission toimiin kohdistuvan tuomioistuinvalvonnan tehokkuuden.

Toiseksi valittaja katsoo, että yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että ehdollinen hyväksymispäätös saattoi toimia oikeudellisena perustana uudelle hyväksymispäätökselle.

Lopuksi valittaja arvostelee yleistä tuomioistuinta siitä, että se on soveltanut virheellisesti oikeudellisia arviointiperusteita, jotka koskevat luovutettujen omaisuuserien saajan riippumattomuutta luovuttajaan nähden, ja että se on tehnyt tämän arvioinnin perusteella oikeudellisia virheitä ja ottanut tosiseikkoja huomioon vääristyneellä tavalla.
—

on todettava, että Ranskan tasavalta on jättänyt täyttämättä velvollisuuksia, jotka sille kuuluvat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 63 artiklan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 40 artiklan nojalla, koska se on vapauttanut vastikkeettomiin luovutuksiin sovellettavasta varainsiirtoverosta (droits de mutation à titre gratuit) lahjoitukset ja testamenttilahjoitukset, jotka annetaan julkisille tai julkista etua palveleville elimille, vain siinä tapauksessa, että mainitut elimet sijaitsevat Ranskassa tai sellaisessa jäsenvaltiossa tai Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen sopimusvaltiossa, joka on tehnyt Ranskan kanssa kahdenvälisen sopimuksen
1)

Onko direktiivin 2006/112 (1) 24 artiklan 1 kohtaa ja 25 artiklan b alakohtaa tulkittava siten, että palvelujen suorituksen käsite käsittää myös pääasiassa esillä olevien kaltaiset konsulttipalvelujen suorittamista koskevat tilaussopimukset, joissa palvelujen suorittajalla on käytettävissään pätevää henkilöstöä palvelujen suorittamiseksi ja joissa palvelujen suorittaja on asiakkaan käytettävissä sopimuksen kestoajan ja on sitoutunut olemaan tekemättä kohteeltaan vastaavanlaisia sopimuksia asiakkaan kilpailijoiden kanssa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 372/4

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour administrative d’appel de Versailles (Ranska) on esittänyt 13.8.2014 – Groupe Steria SCA v. Ministère des finances et des comptes publics

(Asia C-386/14)

2014/C 372/07

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour administrative d’appel de Versailles

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Groupe Steria SCA

Vastapuoli: Ministère des finances et des comptes publics

Ennakkoratkaisukysymys

Onko sijoittautumisvapautta koskevan EY 43 artiklan, josta on tullut SEUT 49 artikla, tulkittava olevan esteenä sille, että Ranskan keskitetyn verotuksen järjestelmää koskevassa lainsäädännössä annetaan keskitettyä verotusta soveltavalle emoyhtiölle mahdollisuus neutralisoida kulujen ja maksujen osuuden – joksi on vahvistettu kiinteä 5 prosenttia osinkojen nettomäärästä – tulouttaminen vain niiden osinkojen osalta, jotka emoyhtiö on saanut Ranskassa asuvilta keskitettyyn verotukseen kuuluvilta yhtiöiltä, kun otetaan huomioon, ettei sillä ole saman lainsäädännön nojalla tätä oikeutta niiden osinkojen osalta, joita sille maksavat toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneet tytäryhtiöt, jotka objektiivisesti voisivat osallistua valintansa mukaisesti keskitettyyn järjestelmään, jos ne asuisivat Ranskassa?
7)

Salliiko direktiivin 2004/18/EY 2 artiklassa vahvistettu taloudellisten toimijoiden yhdenvertaisen ja syrjimättömän kohtelun periaate sen, että kun on mahdollista jättää tarjous hankintasopimuksen osasta, taloudellinen toimija tarjousten jättämisen jälkeen, esimerkiksi asiakirjojen täydentämisen tai selvittämisen yhteydessä, ilmoittaa, mihin hankintasopimuksen osaan on luettava sen ilmoittamat voimavarat, joiden tarkoitus on osoittaa menettelyyn osallistumista koskevan edellytyksen täyttäminen?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 315/37

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 16.6.2014 – ADM Hamburg AG v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt

(Asia C-294/14)

2014/C 315/60

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: ADM Hamburg AG

Vastaaja: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

Ennakkoratkaisukysymys

Täyttyykö nyt käsiteltävän kaltaisessa asiassa tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (1), sellaisena kuin se on muutettuna 18.11.2010 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 1063/2010 (2), 74 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen tunnusmerkistö, jonka mukaan vapaaseen liikkeeseen Euroopan unionissa luovutettaviksi ilmoitettujen tuotteiden on oltava samat kuin siitä edunsaajamaasta viedyt tuotteet, jonka alkuperätuotteita niiden katsotaan olevan, kun useampia eriä palmunydinöljyä, joka on peräisin tullietuusjärjestelmään kuuluvista eri vientimaista, joiden alkuperätuotteina niitä kulloinkin pidetään, ei viedä fyysisesti toisistaan erillään ja tuoda Euroopan unioniin, vaan viennin yhteydessä ne sijoitetaan kuljetusaluksen samaan tankkiin ja tässä tankissa keskenään sekoitettuina ne tuodaan Euroopan unioniin, jolloin voidaan sulkea pois se, että näiden tuotteiden kuljetuksen aikana aina niiden vapaaseen liikkeeseen luovuttamiseen asti kuljetusaluksen tankkiin ei ole päässyt muita tuotteita, erityisesti sellaisia, jotka eivät kuulu tullietuusjärjestelmään?

(1) EYVL L 253, s. 1.

(2) EUVL L 307, s. 1.
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko valtiontuesta SA.35550 (13/C) (ex 13/NN, ex 12/CP) – Omistusosuuden hankkimisesta ulkomaisissa kohteissa johtuvan rahoituksellisen liikearvon kirjaaminen kuluksi – 17.7.2013 tehty päätös C(2013) 4399 final, jossa päätetään aloittaa SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely SEUT 108 artiklan ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan (josta on tullut SEUT 108 artikla) soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (2) rikkomisen vuoksi, pätemätön?
—

Belgian kuningaskunnan on todettava jättäneen noudattamatta SEUT 45 artiklan ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 492/2011 (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se on edellyttänyt ranskan- tai saksankielisten alueiden paikallisviranomaisten virkoihin hakevilta henkilöiltä, joiden tutkintotodistuksista ei ilmene, että he ovat suorittaneet opintonsa kyseisellä kielellä, että he läpäisevät SELOR:in järjestämän kokeen ja saavat mainitun elimen myöntämän todistuksen, joka on ainoa keino, jolla näihin virkoihin vaadittava kielitaito voidaan osoittaa
—

ensin toteamaan, että SACBO:lla on kanneoikeus ja että 18.2.2013 tehty päätös on kannekelpoinen, ja sen jälkeen kumoamaan kokonaisuudessaan unionin yleisen tuomioistuimen 31.3.2014 asiassa T-270/13 antaman tuomion ja tämän seurauksena, jos se pitää asiaa unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan ensimmäisen kohdan perusteella ratkaisukelpoisena, hyväksymään ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt vaatimukset kokonaisuudessaan seuraavalla tavalla muotoiltuina: on todettava, ettei oikeussääntöjen soveltamista ole pyritty kiertämään eikä yhteisrahoituksen kohteena olevia toimintoja jakamaan keinotekoisesti, ja kumottava Euroopan laajuisen liikenneverkon toimeenpanoviraston (TEN-T EA) 18.3.2013 tekemä päätös siltä osin kuin se ei pitänyt korvauskelpoisina toimintoihin 1, 2.1, 4, 5, 6 ja 7 liittyviä ulkoisia kustannuksia ja rajoitti näin yhteisrahoitusta sekä vaati 1 58 517,54 euron määrän palauttamista lakisääteisine liitännäisseuraamuksineen, ja
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 235/2

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Saksa) on esittänyt 26.3.2014 – TMK Europe GmbH v. Hauptzollamt Frankfurt (Oder)

(Asia C-143/14)

2014/C 235/02

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Berlin-Brandenburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: TMK Europe GmbH

Vastaaja: Hauptzollamt Frankfurt (Oder)

Ennakkoratkaisukysymys

Onko lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottamisesta tiettyjen Unkarista, Puolasta, Venäjältä, Tšekin tasavallasta, Romaniasta ja Slovakian tasavallasta peräisin olevien raudasta tai seostamattomasta teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonnissa, asetuksen (ETY) N:o 1189/93 kumoamisesta ja kyseistä Kroatian tasavallasta peräisin olevaa tuontia koskevan menettelyn päättämisestä 17.11.1997 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2320/97 (1) (EYVL L 322, 25.11.1997, s. 1–24) pätemätön, koska komissio on jättänyt huomiotta polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (2) (EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1–20) 3 artiklan 7 kohdasta ilmenevät vaatimukset vahingon toteamiselle ja olettanut tällaisen (vahingon) aiheutuneen ottamatta tässä yhteydessä huomioon sitä, että komissio on aloittanut muun muassa 6.2.1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17 (EY 81 ja EY 82 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus) (EYVL 1962, 13, s. 204) 14 artiklan 3 kohdan nojalla 25.11.1994 tehdyn päätöksen (asia IV/35.304), jota ei ole julkaistu, perusteella tutkinnan, jonka kohteena on kilpailunvastaisten, mahdollisesti Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen (EYVL L 1, 3.1.1994, s. 3–522) 53 artiklan vastaisten ja EY 81 artiklan vastaisten seostamattomasta teräksestä valmistettuja putkia koskevien menettelytapojen mahdollinen olemassaolo?

(1) EYVL L 322, s. 1.

(2) EYVL L 56, s. 1.