ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Vaikka nimittävällä viranomaisella on laaja harkintavalta päättää menettelystä tai menetelmästä, jota se pitää asianmukaisimpana ansioiden vertailua varten ja joka on otettava huomioon henkilöstösääntöjen 45 artiklassa tarkoitetun ylennyspäätöksen yhteydessä, hallinnolle täten myönnettyä toimivaltaa kuitenkin rajoittaa tarve suorittaa ansioiden vertailu huolellisesti ja puolueettomasti, yksikön edun mukaisesti ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta noudattaen. Kyseinen tarkastelu on näin ollen suoritettava keskenään vertailtavissa olevien tietolähteiden ja tietojen perusteella. Jotta ylennysjärjestelmä olisi mahdollisimman oikeudenmukainen, kyseisen viranomaisen on henkilöstösääntöjen 45 artiklan mukaisesti valvottava sitä, että ansioiden vertailu on objektiivinen yhtäältä varmistamalla yhteisen arviointitaulukon avulla, että kaikkien virkamiesten arvioinnit ovat keskenään vertailtavissa, ja toisaalta yhdenmukaistamalla arvioijille suunnatut arviointiperusteet.

Tässä yhteydessä yksinomaan kirjallisten arviointien perusteella ei ole mahdollista havaita järjestelmällisesti virkamiesten arviointitavoissa olevia eroja, ja ne vaikuttavat täten nimittävän viranomaisen kykyyn suorittaa ansioiden vertailu objektiivisella tavalla.

Velvollisuus toteuttaa ansioiden vertailu yhdenvertaiselta perustalta ja keskenään vertailtavissa olevien tietolähteiden avulla, mikä kuuluu olennaisesti henkilöstösääntöjen 45 artiklaan, edellyttää menettelyä tai menetelmää, joka on omiaan neutralisoimaan subjektiivisuutta, joka on seurausta siitä, että arviointeja tekevät eri arvioijat.

(ks. 40 ja 45–47 kohta)

Yhteisöjen tuomioistuin: tuomio de Wind v. komissio (62/75, EU:C:1976:103, 17 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio Casini v. komissio (T-132/03, EU:T:2005:324, 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio Buendía Sierra v. komissio (T-311/04, EU:T:2006:329, 131 kohta ja 172 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)

Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio Stols v. neuvosto (T-95/12 P, EU:T:2014:3, 32 kohta)

Virkamiestuomioistuin: tuomio Praskevicius v. parlamentti (F-81/10, EU:F:2011:120, 53 kohta); tuomio Van Neyghem v. neuvosto (F-77/11, EU:F:2012:187, 38 kohta) ja tuomio Nieminen v. neuvosto (F-81/12, EU:F:2014:50, 58 kohta ja 91 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, valitus vireillä unionin yleisessä tuomioistuimessa, asia T-464/14 P)
23

Frontex ei kiistä sitä, että riidanalainen päätös on kantajalle vastainen, eikä sitä, että puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen missä tahansa menettelyssä, jota käydään tiettyä henkilöä vastaan ja joka voi johtaa tälle vastaiseen toimeen, on unionin oikeuden perusperiaate, jota on noudatettava, vaikka kysymyksessä olevaa menettelyä koskevia säännöksiä ei ole olemassa. Frontex kuitenkin väittää, että pelkästään se, että päätös muodostaa menettelyllisestä näkökulmasta jollekin vastaisen toimen, ei riitä velvoittamaan hallintoa kuulemaan asianmukaisesti kyseistä toimihenkilöä ennen mainitun päätöksen tekemistä. Lisäksi tämä edellyttäisi, että hallinnollinen menettely, jonka johdosta asianomaiselle vastainen päätös tehtiin, olisi pantu vireille häntä vastaan. Näin ei kuitenkaan ole väliaikaisen toimihenkilön työsopimuksen uusimismenettelyn osalta, joka soveltuu samojen arviointisääntöjen ja -perusteiden mukaan kaikkiin väliaikaisiin toimihenkilöihin, joiden työsopimukset päättyvät lähitulevaisuudessa ja jotka nimenomaan toivovat niiden uusimista. Näissä olosuhteissa olisi ristiriitaista vahvistaa, että tällainen menettely on pantu vireille kyseistä toimihenkilöä vastaan.
Tämä pätee päätökseen, jonka kyseinen viranomainen on tehnyt henkilöstösääntöjen liitteessä X olevan 10 artiklan nojalla ja jolla poistetaan tietyissä unionin kolmansissa maissa olevissa lähetystöissä ja toimistoissa työskentelevien virkamiesten elinolosuhteista maksettava korvaus. Tällainen päätös on riittävän täsmällinen ja ehdoton siten, että se ei edellytä erityisiä soveltamistoimenpiteitä tuottaakseen oikeusvaikutuksia kyseisissä kolmansissa maissa työskenteleville virkamiehille.

Henkilöstösääntöjen 110 artiklassa tarkoitetuilla yleisillä täytäntöönpanosäännöksillä tarkoitetaan ensinnäkin henkilöstösääntöjen tietyissä erityissäännöksissä nimenomaisesti säädettyjä soveltamistoimenpiteitä, ja ilman nimenomaista säännöstä velvollisuus antaa kyseisen artiklan muodolliset edellytykset täyttäviä täytäntöönpanosäännöksiä voidaan hyväksyä vain poikkeuksellisesti, kun henkilöstösäännösten säännökset ovat niin epäselviä ja epätäsmällisiä, ettei niitä voida soveltaa ilman mielivaltaa.

Henkilöstösääntöjen liitteessä X olevan 1 artiklan kolmannen kohdan säännökset ovat tältä osin yleisesti sovellettavia, ja yleiset täytäntöönpanosäännökset, joiden antamisesta siinä säädetään, koskevat henkilöstösääntöjen liitettä X kokonaisuudessaan, myös säännöksiä elinolosuhteista maksettavan korvauksen myöntämisestä. Näin ollen unionin elin, joka panee täytäntöön näitä säännöksiä, on velvollinen antamaan henkilöstösääntöjen liitteessä X olevan 10 artiklan yleiset täytäntöönpanosäännökset kyseisen liitteen 1 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti.

Virkamies, joka riitauttaa kolmansissa maissa työskenteleville virkamiehille maksettavan korvauksen määrän tarkistamisesta tehdyn päätöksen, voi kuitenkin vedota yleisten täytäntöönpanosäännösten puuttumiseen ainoastaan tilanteessa, jossa väitetty sääntöjenvastaisuus voisi vaikuttaa häneen henkilökohtaisesti. On korostettava, että yleisten täytäntöönpanosäännösten pääasiallisena tarkoituksena on vahvistaa perusteet, jotka ohjaavat hallintoa sen käyttäessä harkintavaltaansa tai joilla täsmennetään henkilöstösääntöjen säännöksiä, jotka ovat niin epäselviä ja epätäsmällisiä, että niitä ei voitaisi soveltaa ilman mielivaltaa. Jos säännöksen epätäsmällisyys ei itsessään riittäisi johtamaan sen mielivaltaiseen soveltamiseen, kyseisellä henkilöllä on intressi tällaisen perusteen esittämiseen ainoastaan, jos Euroopan ulkosuhdehallinnon laiminlyönti yleisten täytäntöönpanosäännösten antamisessa olisi ollut tälle henkilölle henkilökohtaisesti epäedullista siten, että se on saanut nimittävän viranomaisen soveltamaan hänen tilanteeseensa henkilöstösääntöjen liitteessä X olevan 10 artiklan säännöksiä puolueellisesti ja mielivaltaisesti.

(ks. 21, 23, 29 ja 33 kohta)

Yhteisöjen tuomioistuin: asia Deboeck v. komissio (90/74, EU:C:1975:109)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia Ianniello v. komissio (T‑308/04, EU:T:2007:347, 38 kohta)

Virkamiestuomioistuin: asia Behmer v. parlamentti (F‑47/07, EU:F:2009:103, 47 kohta)
EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)

11 päivänä joulukuuta 2012

Asia F‑97/11

Philippe Vienne

vastaan

Euroopan parlamentti

Henkilöstö – Palkkajärjestely – Perheavustukset – Kotitalouslisä – Kotitalouslisää koskevan oikeuden päättyminen – Avioliiton purkautuminen

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Philippe Vienne vaatii virkamiestuomioistuinta kumoamaan päätöksen, jolla Euroopan parlamentti vahvisti hänelle maksetun kotitalouslisän päättymispäiväksi 1.3.2011.

Ratkaisu: Kanne hylätään. Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan parlamentin oikeudenkäyntikulut

Tiivistelmä

Virkamiehet – Palkkaus – Perheavustukset – Kotitalouslisä – Kotitalouslisää koskevan oikeuden päättymispäivä – Arviointi kansallisen lainsäädännön perusteella – Avioliiton purkautumispäivä

(Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 16 artiklan 3 kohta)

Unionin oikeuden yhdenmukainen soveltaminen ja yhdenvertaisuuden periaate edellyttävät, että unionin oikeuden sellaisen säännöksen sanamuotoa, joka ei sisällä nimenomaista viittausta jäsenvaltioiden lainsäädäntöön sisältönsä ja soveltamisalansa määrittämiseksi, on tavallisesti tulkittava koko unionissa itsenäisesti ja että tulkinnassa on otettava huomioon säännöksen asiayhteys ja kyseisellä lainsäädännöllä tavoiteltu päämäärä. Vaikka nimenomaista viittausta ei olisikaan, kuitenkin unionin oikeutta sovellettaessa voidaan tarvittaessa joutua katsomaan, että siihen on tarkoitettu sisältyvän viittaus jäsenvaltioiden lainsäädäntöön, erityisesti silloin, kun unionin tuomioistuimet eivät pysty löytämään unionin oikeudesta tai sen yleisistä periaatteista sellaisia seikkoja, joiden perusteella ne voisivat täsmentää unionin säännöksen sisältöä ja soveltamisalaa itsenäisellä tulkinnalla.

Unionin jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan avioliiton solmiminen johtaa aviopuolisoiden välisiin vastavuoroisiin, muun muassa taloudellisiin velvollisuuksiin, kuten taloudellista tukea koskevaan velvollisuuteen, ja avioliiton purkautuminen merkitsee näiden velvollisuuksien lakkaamista. Koska kotitalouslisän tarkoituksena on korvata nämä avioliiton solmimisesta aiheutuneet ylimääräiset kustannukset, avioliiton purkautuminen johtaa siihen, että naimisissa olevan virkamiehen oikeus saada kotitalouslisää, jota hän sai avioliittonsa perusteella, lakkaa.

Näin ollen henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 16 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että kotitalouslisää avioliittonsa perusteella saavan virkamiehen osalta päivä, jona oikeus saada kyseistä lisää päättyy, vastaa hänen avioliittonsa purkautumispäivää.

(ks. 29–31 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 327/82, Ekro, 18.1.1984, 11 kohta

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑43/90, Díaz García v. parlamentti, 18.12.1992, 36 kohta; asia T‑147/95, Pavan v. parlamentti, 11.6.1996, 42 kohta ja asia T‑342/04, Adam v. komissio, 22.2.2006, 32 kohta

Virkamiestuomioistuin: asia F‑45/07, Mandt v. parlamentti, 1.7.2010, 62 kohta
VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)

28 päivänä kesäkuuta 2011

Asia F-128/10

Aurora Mora Carrasco ym.

vastaan

Euroopan parlamentti

Henkilöstö – Virkamiehet – Toimielinten välinen siirto sellaisen ylennyskierroksen kuluessa, jonka aikana virkamies olisi ylennetty alkuperäisessä toimielimessään – Siirretyn virkamiehen ylentämisestä päättämiseen toimivaltainen toimielin

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Aurora Mora Carrasco, Carmen Serrano Jimenez ja Niklas Görlitz vaativat virkamiestuomioistuinta kumoamaan Euroopan parlamentin päätöksen, jolla heidät jätettiin ylentämättä palkkaluokkiin AST 8, AST 5 ja AD 7 vuoden 2009 ylennyskierroksella.

Ratkaisu: Kanne hylätään. Parlamentti vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

Virkamiehet – Ylennys – Ansioiden vertailu – Toimielinten välinen siirto ylennyskierroksen kuluessa – Alkuperäisen toimielimen toimivalta päättää ylentämisestä

(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)

Silloin, kun virkamies on ylennyskelpoinen sinä vuotena, jona hänet on siirretty, alkuperäisen toimielimen nimittävä viranomainen on henkilöstösääntöjen 45 artiklan vaatimusten mukaisesti se nimittävä viranomainen, joka on toimivaltainen päättämään hänen ylentämisestään.

Henkilöstösääntöjen 45 artiklassa täsmennetään, että ylennyksen on perustuttava ylennyskelpoisten virkamiesten ansioiden vertailuun ja että ansioita verratessaan nimittävä viranomainen ottaa erityisesti huomioon virkamiehistä tehdyt arvioinnit.

Päättäessään, onko virkamies ylennettävä taannehtivasti 1.1. vuodesta N lukien (ja vielä yleisemmin vuoden N aikana), nimittävä viranomainen voi kuitenkin käytännössä vertailla ainoastaan virkamiesten aiempia ansioita etenkin vuodelta N-1 (ja näiden virkamiesten työsuoritusten arviointia vuoden N-1 ja aiempien vuosien aikana koskevien kertomusten valossa). Tässä yhteydessä on nimittäin tarpeen vertailla siirrettyjen virkamiesten ansioita virkamiesten, jotka olivat vielä heidän kollegoitaan heidän siirtoaan edeltävänä vuotena, ansioihin, ja ainoastaan alkuperäinen toimielin voi suorittaa tämän arvioinnin pätevästi.

(ks. 34, 35 ja 39 kohta)
VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)

4 päivänä helmikuuta 2010

Asia F-15/08

Valérie Wiame

vastaan

Euroopan komissio

Henkilöstö – Avoin kilpailu – Varallaololuetteloon merkitsemättä jättäminen – Riittämätön arvosana – Avointa kilpailua EPSO/AST/7/05 koskeva ilmoitus – Todistelu – Oikeussuojan tarve

Aihe: EY 236 ja EA 152 artiklaan perustuva kanne, jolla Valérie Wiame vaatii kumoamaan kilpailun EPSO/AST/7/05 valintalautakunnan päätöksen antaa hänelle arvosana, joka ei riitä hänen merkitsemisekseen kilpailun varallaololuetteloon.

Ratkaisu: Kanne hylätään. Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan. Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Tiivistelmä

1. Virkamiehet – Kanne – Virkamiehelle vastainen toimi – Aikaisemman päätöksen uudelleentarkastelun jälkeen tehty päätös

(Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohta ja 91 artiklan 1 kohta)

2. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Laillisuusolettama – Todisteet, joilla toimen laillisuus voidaan kyseenalaistaa

1. Kun hakija, jonka yhteisön kilpailuun osallistumista koskeva hakemus on hylätty, vaatii kyseisen päätöksen uudelleentarkastelua, asianomaiselle vastaisena toimena on pidettävä yksinomaan valintalautakunnan uudelleentarkastelun jälkeen tekemää päätöstä. Hakijan on siis kohdistettava vaatimuksensa juuri kyseisestä päätöstä vastaan.

(ks. 20 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-173/05, Heus v. komissio, 13.12.2006 (Kok. H., s. I-A-2-329 ja II-A-2-1695, 19 kohta)

Virkamiestuomioistuin: asia F-73/06, Van Neyghem v. komissio, 13.12.2007 (Kok. H., s. I-A-1-441 ja II-A-1-2515, 39 kohta)

2. Hallintotoimea koskee yhtäältä laillisuusolettama ja todistustaakka kuuluu toisaalta lähtökohtaisesti sille, joka esittää väitteen, joten kantajan on esitettävä ainakin riittävän täsmällisiä, objektiivisia ja yhtäpitäviä todisteita, jotka tukevat niiden tosiseikkojen todenmukaisuutta tai todennäköisyyttä, joihin hän vetoaa vaatimuksensa tueksi. Kantaja, jolla ei ole näyttöä eikä hän voi edes vedota tiettyihin seikkoihin, on hyväksyttävä kilpailuihin liittyen tehtyjä päätöksiä koskeva laillisuusolettama, eikä hän voi vaatia virkamiestuomioistuinta itseään tutkimaan kilpailussa menestyneiden hakijoiden hakuasiakirjoja sen tarkastamiseksi, onko joidenkin kilpailussa menestyneiden hakijoiden mahdollisesti sääntöjenvastaisesti päätetty antaa osallistua kilpailuun.

(ks. 21 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C-274/99 P, Connolly v. komissio, 6.3.2001 (Kok., s. I-1611, 113 ja 114 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-272/94, Brulant v. parlamentti, 19.11.1996 (Kok. H. s. I-A-513 ja II-1397, 35 kohta ja asia T-159/99, Griese v. neuvosto, 13.7.2000 (Kok. H. s. I-A-151 ja II-699, 25 kohta)
FI
Oikeustapauskokoelma
ECLI:EU:F:2010 :7 1VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN T UOMIO (toinen jaosto)
4 päivänä helmikuuta 2010
Asia F-15/08
Valérie W iame
vastaan
Euroopan komissio
Henkilöstö — Avoin kilpailu — Varallaololuetteloon me rkitsemättä jättäminen — 
Riittämätön ar vosana — Avointa kilpailua EPSO/AST/7/05 ko skeva ilmoitus — Todistelu — 
Oikeussuojan tarve
Aihe: EY 236 j a EA 152 artiklaan pe rustuva ka nne, jolla Valérie W iame v aatii ku moamaan 
kilpailun EPSO/AST/7/05 v alintalautakunnan päätöksen antaa h änelle arvosana, joka e i 
riitä hänen me rkitsemisekseen kilpailun varallaololuetteloon.
Ratkaisu:Kanne hylätään. Kantaja vastaa o mista oikeudenkäyntikuluistaan. Komissio vastaa o mista 
oikeudenkäyntikuluistaan.
Tiivistelmä
1. Virkamiehet — Kanne — Virkamiehelle v astainen t oimi — Aikaisemman p äätöksen 
uudelleentarkastelun jälkeen tehty päätös
(Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohta ja 91 artiklan 1 kohta)
2. Toimielinten säädökset, päätökset ja m uut toimet — Laillisuusolettama — Todisteet, joilla toimen 
laillisuus voidaan kyseenalaistaa
1. Kun hakija, jonka y hteisön ki lpailuun osallistumista ko skeva hakem us on h ylätty, vaatii ky seisen 
päätöksen uu delleentarkastelua, asianomaiselle v astaisena t oimena on p idettävä y ksinomaan 
valintalautakunnan uu delleentarkastelun jälkeen tekem ää p äätöstä. Hakijan on s iis ko hdistettava 
vaatimuksensa juuri ky seisestä päätöstä vastaan.
(ks. 20 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-173/05, Heus v. ko missio, 13.12.2006 ( Kok. H ., s. I-A-2-329 
ja II-A-2-1695 , 19 kohta)
Virkamiestuomioistuin: asia F-73/06, Van N eyghem v . komissio, 13.12.2007 ( Kok. H ., s. I-A-1-441 j a II-A-1-2515 , 
39 kohta)
2 ECLI:EU:F:2010 :7TIIVISTELMÄ–ASIAF-15/08
WIAMEv. KOMISSIO
2. Hallintotoimea ko skee y htäältä laillisuusolettama ja todistustaakka kuu luu t oisaalta lähtökohtaisesti 
sille, joka e sittää v äitteen, joten ka ntajan on e sitettävä ainakin rii ttävän täsmällisiä, objektiivisia ja 
yhtäpitäviä todisteita, jotka tukevat niiden tosiseikkojen todenmukaisuutta tai todennäköisy yttä, joihin 
hän ve toaa v aatimuksensa tueksi. Kantaja, jolla ei ole näyttöä eikä h än voi edes ve dota tiettyihin 
seikkoihin, on h yväksyttävä kilpailuihin liittyen tehtyjä päätöksiä ko skeva laillisuusolettama, eikä h än 
voi v aatia v irkamiestuomioistuinta i tseään t utkimaan ki lpailussa me nestyneiden h akijoiden 
hakuasiakirjoja sen tarkastamiseksi, onko joidenkin kilpailussa me nestyneiden hakijoiden mahdollisesti 
sääntöjenvastaisesti päätetty antaa osallistua kilpailuun.
(ks. 21 kohta)
Viittaukset:
Yhteisöjen tuomioistuin: asia C-274/99 P, Conno lly v. komissio, 6.3.2001 ( Kok., s. I-1611 , 113 j a 114 kohta)
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-272/94, Brulant v. parlamentti, 19.11.1996 ( Kok. H . s. I-A-513 
ja II-1397 , 35 kohta ja asia T-159/99, Griese v. neuvosto, 13.7.2000 ( Kok. H . s. I-A-151 j a II-699, 25 kohta)
Henkilöstöasian tiivistelmä



Henkilöstöasian tiivistelmä

Tiivistelmä

1. Henkilöstö – Arviointi – Urakehitystä koskeva kertomus – Arviointikertomuksen vahvistaminen – Henkilöstön edustajina toimivat virkamiehet

(Henkilöstösääntöjen liitteessä II olevan 1 artiklan 6 alakohta)

2. Henkilöstö – Arviointi – Urakehitystä koskeva kertomus – Arviointikertomuksen vahvistaminen

1. Vaikka komission antamien, henkilöstösääntöjen 43 artiklan täytäntöönpanoa koskevien yleisten säännösten 6 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan arvioijan ja arvioinnin vahvistajan on kuultava ad hoc -arviointiryhmää ja otettava huomioon ad hoc -arviointiryhmän lausunto sellaisen virkamiehen urakehitystä koskevan kertomuksen laatimisen yhteydessä, joka hoitaa henkilöstön edustustehtäviä, heidän ei kuitenkaan tarvitse noudattaa tätä lausuntoa. Jos he päättävät olla noudattamatta lausuntoa, heidän on esitettävä siihen johtaneet syyt.

Vaikka henkilöstösääntöjen ja täytäntöönpanoa koskevien yleisten säännösten mukaan arvioijalla ja arvioinnin vahvistajalla on velvollisuus ottaa huomioon ad hoc -arviointiryhmän lausunto, heillä ei kuitenkaan ole velvollisuutta myöntää virkamiehelle erityisiä pisteitä niiden pisteiden lisäksi, joiden perusteella arvioidaan hänen toimintaansa virassaan.

Tällaista velvollisuutta ei myöskään implisiittisesti seuraa henkilöstösääntöjen liitteessä II olevan 1 artiklan viimeisestä kohdasta, jonka mukaan virkamiehelle ei saa aiheutua vahinkoa henkilöstön edustajan tehtävien hoitamisesta.

(ks. 37, 38 ja 47 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑43/04, Fardoom ja Reinard v. komissio, 25.10.2005 (Kok. H. 2005, s. I‑A‑329 ja II‑1465, 87 kohta) ja asia T‑95/04, Lavagnoli v. komissio, 17.5.2006 (84 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

2. Komission antamat, henkilöstösääntöjen 43 artiklan täytäntöönpanoa koskevat yleiset säännökset, jotka koskevat toimivallan jakoa arvioijan, arvioinnin vahvistajan ja arvioinnin tarkastajan tehtävien hoitamisessa virkamiesten arviointia koskevassa menettelyssä, ovat toimielimen sisäisten asioiden järjestämistä koskevia sääntöjä. Poikkeaminen näistä säännöistä voi johtaa hallinnon toteuttaman toimen mitättömyyteen vain siinä tapauksessa, että tämä poikkeaminen saattaisi loukata jotain niistä takeista, joita henkilöstösäännöissä tai henkilöstöhallintoa koskevissa hyvään hallintotapaan liittyvissä säännöissä annetaan virkamiehelle.

(ks. 61 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 46/72, De Greef v. komissio, 30.5.1973 (Kok. 1973, s. 543, 18 kohta) ja asia 49/72, Drescig v. komissio, 30.5.1973 (Kok. 1973, s. 565, 10 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: yhdistetyt asiat T‑118/04 ja T‑134/04, Caló v. komissio, 7.2.2007 (Kok. H. 2007, s. I-A-2-0000 ja II-A-2-0000, 67 ja 68 kohta).
Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 21.6.2022 – Ismailova v. neuvosto

(Asia T-234/22 R)

(Väliaikainen oikeussuoja - Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Rajoittavat toimenpiteet Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien Venäjän toimien johdosta - Varojen jäädyttäminen - Välitoimihakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty - Intressivertailu)

(2022/C 303/62)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Gulbakhor Ismailova (Taškent, Uzbekistan) (edustaja: asianajaja J. Grand d’Esnon)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: B. Driessen ja A. Vitro)

Oikeudenkäynnin kohde

Kantaja vaatii SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuvalla vaatimuksellaan pääasiallisesti yhtäältä kahden toimen, joilla muutettiin henkilöiden, yhteisöjen ja elinten, jotka ovat rajoittavien toimenpiteiden kohteena Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentäviin tai uhkaaviin toimiin osallistumisensa johdosta, luetteloon merkitsemisen kriteereitä, ja toisaalta kahden toimen, joilla hänen nimensä on lisätty kyseiseen luetteloon, täytäntöönpanon lykkäämistä. Kantaja vaatii tarkemmin ottaen ensiksi ja ensisijaisesti rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien toimien johdosta annetun päätöksen 2014/145/YUTP muuttamisesta 8.4.2022 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2022/582 (EUVL 2022, L 110, s. 55) siltä osin kuin kyseinen toimi koskee häntä, Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien toimien johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 269/2014 täytäntöönpanosta 8.4.2022 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2022/581 (EUVL 2022, L 110, s. 3) siltä osin kuin kyseinen toimi koskee häntä, rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien toimien johdosta annetun päätöksen 2014/145/YUTP muuttamisesta 25.2.2022 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2022/329 (EUVL 2022, L 50, s. 1) ja Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien toimien johdosta määrättävistä toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 269/2014 muuttamisesta 25.2.2022 annetun neuvoston asetuksen 2022/330 (EUVL 2022, L 51, s. 1) täytäntöönpanon lykkäämistä; toiseksi ja toissijaisesti päätöksen 2022/582 siltä osin kuin kyseinen toimi koskee häntä, täytäntöönpanoasetuksen 2022/581 siltä osin kuin kyseinen toimi koskee häntä, päätöksen 2022/329 1 artiklan 2 kohdan f ja g alakohdan ja asetuksen 2022/330 1 artiklan 1 kohdan f ja g alakohdan täytäntöönpanon lykkäämistä sekä kolmanneksi velvoittamaan Euroopan unionin neuvoston maksamaan hänelle 20 000 euron summan kuluista, joita hänelle on aiheutunut intressiensä puolustamisesta.

Määräysosa

1) Välitoimihakemus hylätään.