7

Virkamiestuomioistuin tarkasteli aluksi ensimmäisen kanneperusteen toisen osan, jonka se hyväksyi seuraavalla tavalla: ”81 Valintalautakunnalle kilpailuissa annetun laajan harkintavallan, joka koskee hakijoille pidettävien suullisten kokeiden menettelytapoja ja yksityiskohtaista sisältöä, vastapainona näiden kokeiden järjestämistä koskevia sääntöjä tulee noudattaa ehdottoman huolellisesti (tuomio Girardot v. komissio, T‑92/01, EU:T:2002:220, 24 kohta ja tuomio Christensen v. komissio, T‑336/02, EU:T:2005:115, 38 kohta). 82 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kilpailun valintalautakunnan on taattava, että sen arvioinnit kaikista tarkastelluista hakijoista suullisten kokeiden aikana tehdään yhdenvertaisissa ja objektiivisissa olosuhteissa (tuomio Pantoulis v. komissio, T‑290/03, EU:T:2005:316, 90 kohta). 83 Vaikka on totta, että tässä tapauksessa esivalintalautakunta ei ole kilpailun valintalautakunta ja että sen lausunto ei sido nimityskomiteaa tai komissiota, kyseistä oikeuskäytäntöä voidaan kuitenkin soveltaa käsiteltävässä asiassa, koska esivalintalautakunnan tarkoituksena oli kilpailun valintalautakunnan tapaan valita parhaat hakijat niiden joukosta, jotka olivat hakeneet virkaa riidanalaisen ilmoituksen johdosta, ja koska sillä oli laaja harkintavalta esivalintakokeiden järjestämisessä (ks. sisäisen palvelukseenoton valintalautakunnasta tuomio CG v. EIP, F‑115/11, EU:F:2014:187, 60 kohta). 84 Näin ollen komission tehtävänä oli hyvän hallinnon ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteiden nojalla valvoa valintamenettelyn ensimmäisen vaiheen asianmukaista järjestämistä esivalintalautakunnassa. Tämä edellytti, että kaikilla komission nimeämillä esivalintalautakunnan jäsenillä oli tarpeellinen riippumattomuus, jotta heidän objektiivisuuttaan ei voitaisi epäillä (ks. tuomio CG v. EIP, EU:F:2014:187, 61 kohta). 85 On myös huomattava, että hyvän hallinnon periaate, johon liittyy toimivaltaisen toimielimen velvollisuus tutkia huolellisesti ja puolueettomasti kaikki asian kannalta merkitykselliset seikat, vahvistetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, jolla on Lissabonin sopimuksen voimaantulosta 1.12.2009 lähtien sama oikeudellinen arvo kuin perussopimuksilla ja jonka 41 artiklassa, jonka otsikko[ on] ’Oikeus hyvään hallintoon’, määrätään, että jokaisella on oikeus siihen, että unionin toimielimet, elimet ja laitokset käsittelevät hänen asiansa puolueettomasti. 86 Virkamiestuomioistuimen on näin ollen tarkistettava, onko esivalintalautakunta perustettu ja toiminut säännönmukaisesti erityisesti puolueettomuutta koskevaa velvollisuuttaan noudattaen, sillä tämä puolueettomuutta koskeva velvollisuus on yksi kilpailujen valintalautakuntien työskentelyä ja vastaavasti esivalintalautakuntien työskentelyä ohjaavista säännöistä, joiden noudattamista unionin tuomioistuimet valvovat (ks. vastaavasti kilpailujen valintalautakunnista määräys Meierhofer v. komissio, F‑74/07 RENV, EU:F:2011:63, 62 kohta). 87 Esillä olevassa asiassa suuntaviivojen 7.2 kohdasta ilmenee, että esivalintalautakunta aloittaa valintamenettelyn tutkimalla tarkistuslistan avulla, täyttävätkö hakijat kelpoisuusvaatimukset, ja laatii tämän jälkeen avointa tehtävää koskevaan ilmoitukseen sisältyvien valintakriteerien perusteella arviointitaulukon, jonka avulla se voi verrata hakijoiden ominaisuuksia haettuihin ominaisuuksiin ja kyseisessä ilmoituksessa edellytettyihin erityisiin pätevyysvaatimuksiin. Tämän arvioinnin päätteeksi esivalintalautakunta laatii ensimmäisen luettelon parhaista hakijoista ja kutsuu heidät haastatteluun. Haastattelujen jälkeen se toimittaa nimityskomitealle täydellisen kertomuksen, joka sisältää tietoja kustakin haastattelusta, kunkin hakijan laadullisen arvioinnin, olipa näitä kuultu tai ei, sekä ehdotuksen pätevimpinä pidettyjen hakijoiden luettelosta. Asetuksen N:o 726/2004 64 artiklasta ja suuntaviivojen 10.3 kohdasta seuraa, että EMAn hallintoneuvoston on puolestaan valittava [pääjohtaja] komission ehdottamista hakijoista. 88 Esivalintalautakunnalla on siis toimivalta suositella useita hakijoita nimityskomitealle, kun taas päätöksenteko EMAn [pääjohtajan] nimittämisestä kuuluu EMAn hallintoneuvostolle. Näin ollen on ratkaistava, ovatko D ja E, jotka olivat samalla esityksen tehneen elimen eli esivalintalautakunnan jäseniä ja päätöksentekoelimen eli EMAn hallintoneuvoston jäseniä, noudattaneet puolueettomuutta koskevaa velvollisuuttaan esivalintalautakunnan ja EMAn hallintoneuvoston täysin erillisiin toimivaltuuksiin nähden. 89 Virkamiestuomioistuin toteaa, että vaikka esivalintalautakunnan suosittelemien hakijoiden luetteloa koskeva ehdotus ei sido nimityskomiteaa eikä komissiota, tämä luetteloa koskeva ehdotus sekä kaikkien hakijoiden laadullinen arviointi, jonka esivalintalautakunta sisällyttää kertomukseensa, ovat kuitenkin merkityksellisiä esivalintamenettelyn jatkon kannalta, koska nimityskomitean on otettava ne huomioon ja koska asiasta vastaava komission jäsen kuulee suuntaviivojen 8.3 kohdan mukaisesti ainoastaan hakijoita, jotka nimityskomitea on valinnut lopullisessa lausunnossaan. Tämän vuoksi ei voida kiistää, että nimityskomitealla on merkittävä vaikutus lopulliseen luetteloon hakijoista, jotka komissio esittää EMAn hallintoneuvostolle. 90 Virkamiestuomioistuin toteaa myös, että esivalintalautakunnan jäsenet, jotka ovat myös EMAn hallintoneuvoston jäseniä, voivat äänestää hallintoneuvoston kokouksessa henkilökohtaisesti tai varajäsenensä kautta jonkin komission valitseman hakijan nimittämisen puolesta. Virkamiestuomioistuin toteaa, että EMAn hallintoneuvoston jäsenillä voi olla erityisen merkittävä asema hallintoneuvoston päätöksenteossa riippumatta siitä, käyttävätkö he äänioikeuttaan vai eivät, ja joka tapauksessa he ovat suoraan yhteydessä hallintoneuvoston muihin jäseniin. 91 Edellä esitetyn perusteella on katsottava, että esivalintalautakunnan jäsenen tehtävien ja EMAn hallintoneuvoston jäsenen tehtävien päällekkäisyys on omiaan kyseenalaistamaan näitä päällekkäisiä tehtäviä hoitavien henkilöiden riippumattomuuden ja objektiivisuuden. 92 Ottamatta kantaa esivalintalautakunnan jäsenten käymien keskustelujen sisältöön ja tämän lautakunnan eri jäsenten – mukaan lukien D:n ja E:n – kannanottoihin, D ja E ovat näin ollen pelkästään sillä, että he ovat kuuluneet esivalintalautakuntaan, laiminlyöneet puolueettomuutta koskevan velvollisuutensa. Tämän seurauksena on katsottava, että siltä osin kuin esivalintalautakunnan jokaisella jäsenellä on oltava tarpeellinen riippumattomuus, jotta koko esivalintalautakunnan objektiivisuutta ei voitaisi kyseenalaistaa, on koko esivalintalautakunnan puolueettomuutta koskeva velvollisuus laiminlyöty. 93 Komission väitteet eivät aseta tätä päätelmää kyseenalaiseksi. 94 Ensinnäkin väitteestä, jonka mukaan EMAn hallintoneuvoston jäsenet, jotka oli nimitetty esivalintalautakunnan jäseniksi, eivät edustaneet missään tilanteessa EMAn hallintoneuvostoa esivalintalautakunnassa eivätkä toimineet sen nimissä, sillä EMAn hallintoneuvostoa edusti esivalintalautakunnassa tarkkailija, tässä tapauksessa A, riittää kun todetaan, ettei [Hristov] ole kyseenalaistanut A:n osallistumista tarkkailijana esivalintalautakunnan työskentelyyn. Kuten [edellä] 92 kohdassa todetaan, pelkästään se, että D ja E, jotka ovat kumpikin EMAn hallintoneuvoston jäseniä, kuuluivat esivalintalautakuntaan, merkitsi heidän puolueettomuutta koskevan velvollisuutensa laiminlyöntiä. Asiakirja-aineistosta ilmenee, että D osallistui 5.5. ja 8.6.2011 pidettyihin EMAn hallintoneuvoston kokouksiin, joissa oli tarkoitus nimittää EMAn uusi toimitusjohtaja, ja että hän osallistui näin ollen 20.4.2011 tehdyssä komission päätöksessä ehdotettujen neljän hakijan kuulemiseen sekä C:n nimittämiseen johtaneisiin keskusteluihin. Tämä osoittaa, että [Hristov] epäili perustellusti D:n puolueettomuutta tämän johtaessa esivalintalautakunnan työskentelyä. 95 Myöskään komission se väite ei voi menestyä, jonka mukaan sillä perusteella, että EMAn hallintoneuvoston 35 jäsenestä ainoastaan kaksi oli myös esivalintalautakunnan jäseniä, ei voida katsoa EMAn hallintoneuvoston jäsenten korvanneen omalla arvioinnillaan esivalintalautakunnan arvioinnin. Vaikka oletettaisiin, että D tai E eivät olisi kumpikaan osallistuneet 5.5. ja 8.6.2011 pidettyihin EMAn hallintoneuvoston kokouksiin, he ovat kuitenkin osallistuneet esivalintalautakunnan kokouksiin ja voineet tämän lautakunnan jäseninä vaikuttaa siihen, miten esivalintalautakunnan muut jäsenet arvioivat kutakin hakijaa. 96 Lisäksi on hylättävä komission väite, jonka mukaan D:n ja E:n nimittäminen esivalintalautakunnan jäseniksi oli objektiivisesti perusteltua ja jopa välttämätöntä, koska he olivat kumpikin alan asiantuntijoita. Kuten komissio myönsi istunnossa, ei ollut mahdotonta nimittää esivalintalautakuntaan asiantuntijoita, jotka eivät olleet EMAn hallintoneuvoston jäseniä. Virkamiestuomioistuin toteaa, että suuntaviivojen perusteella voidaan välttää se, että esivalintalautakunnan jäsenet ovat myös EMAn hallintoneuvoston jäseniä. Suuntaviivojen 7.1 kohdan perusteella asiasta vastaavan pääosaston on mahdollista valita esivalintalautakunnan jäsenet useiden ylempään johtoon kuuluvien virkamiesten joukosta, kun sen mukaan esivalintalautakunta muodostuu asiasta vastaavan pääosaston pääjohtajasta tai varapääjohtajasta, asiasta vastaavan pääosaston johtajasta ja toisen pääosaston johtajasta. Kyseisessä kohdassa todetaan myös, että esivalintalautakunnan jäsenet nimitetään ’pääsääntöisesti’ edellä mainituista virkamiehistä. Näin ollen käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa osoittautuu, että suuntaviivojen 7.1 kohdassa luetellut henkilöt eli asiasta vastaavan pääosaston pääjohtaja, varapääjohtaja ja johtaja ovat jo asianomaisen viraston hallintoneuvoston jäseniä, esivalintalautakunnan jäseniksi voidaan nimittää muita henkilöitä. 97 Samoin on hylättävä komission väite, jonka mukaan missään säännössä ei kielletä EMAn hallintoneuvoston jäseniä tulemasta nimitetyiksi esivalintalautakunnan jäseniksi. Näiden kahden tehtävän päällekkäisyys samalla henkilöllä merkitsee, kuten virkamiestuomioistuin on jo todennut, esivalintalautakunnan puolueettomuutta koskevan velvollisuuden laiminlyöntiä ja on siten ristiriidassa perusoikeuskirjan 41 artiklan kanssa. 98 Komission väite, jonka mukaan henkilöstösääntöjen 11 a artiklalla taataan esivalintalautakunnan jäsenten puolueettomuus, ei liioin voi menestyä. Vaikka on totta, että henkilöstösääntöjen 11 a artiklan mukaan virkamiehen on pidätyttävä käsittelemästä sellaista asiaa, johon liittyy tämän riippumattomuuden mahdollisesti vaarantava henkilökohtainen etu, ja vaikka on niin ikään totta, että asiakirja-aineiston mukaan A sekä yksi esivalintalautakunnan jäsen eivät ole osallistuneet yhden hakijan haastatteluun, D ja E eivät kuitenkaan ole henkilöstösääntöjen 11 a artiklasta huolimatta vastustaneet nimittämistään esivalintalautakunnan jäseniksi ja ovat osallistuneet kaikkiin hakijoiden haastatteluihin, eikä D ole ilmoittanut hallintoneuvoston työjärjestyksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti mahdollisesta riippumattomuuttaan heikentävästä sidonnaisuudesta 5.5. ja 8.6.2011 pidetyissä EMAn hallintoneuvoston kokouksissa. 99 Edellä esitetyn perusteella ensimmäisen kanneperusteen toinen osa, joka koskee EMAn hallintoneuvoston jäsenen ja esivalintalautakunnan jäsenen tehtävien päällekkäisyyttä, on todettava perustelluksi.”