ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

valittajan vaatimukset on hyväksyttävä ja 22.11.2007 tehty komission päätös on kumottava siltä osin kuin se koskee asiakirjoja ja asiakirjojen osia, joihin tutustumista koskeva oikeus on edelleen evätty 24.10.2008 tehdyllä päätöksellä
1)

toteamaan, että komissio on jättänyt ryhtymättä toimenpiteisiin siltä osin kuin on kyse i) valittajan vaatimuksesta siitä, että komission on esitettävä neuvostolle suositus, joka koskee sitä, että asetuksen (EY) N:o 1638/2006 (1) 28 artiklassa tarkoitetun Libanonille maksettavan yhteisön tuen maksaminen on keskeytettävä, koska mainitun asetuksen mukaan tällaisia toimenpiteitä edellytetään ja ne ovat asetuksen mukaan käytettävissä ii) valittajan vaatimuksesta siitä, että komission, joka on se viranomainen, joka on suoraan vastuussa erilaisten Libanoniin kohdistuvien unionin tukiohjelmien täytäntöönpanosta, lykkää kyseisten ohjelmien täytäntöönpanoa niin kauan kun tutkitaan kysymystä sellaisista jatkuvista perusoikeuksien — mukaan lukien valittajan perusoikeudet — loukkauksista, joihin Libanonin väitetään syyllistyneen
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Mercantil de Alicante (Espanja) on esittänyt 8.11.2011 — Fédération Cynologique Internationale v. Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza

(Asia C-561/11)

(2012/C 25/65)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de lo Mercantil de Alicante

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Fédération Cynologique Internationale

Vastaaja: Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza

Ennakkoratkaisukysymys

Katsotaanko yhteisön tavaramerkin tuottaman yksinoikeuden loukkaamista koskevassa asiassa yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun oikeuden kieltää muita käyttämästä tavaramerkkiä elinkeinotoiminnassa ulottuvan kehen tahansa kolmanteen, joka käyttää merkkiä, josta voi aiheutua sekaannusvaaraa (koska se on samanlainen kuin yhteisön tavaramerkki ja se on rekisteröity samanlaisia palveluita tai tuotteita varten), vai jääkö tällainen kolmas, joka käyttää tätä sekaannusvaaraa aiheuttavaa merkkiä, joka on rekisteröity sille yhteisön tavaramerkkinä, vaikka tätä myöhempää tavaramerkin rekisteröintiä ei ensin julisteta mitättömäksi, kyseisen oikeuden ulkopuolelle?

(1) EUVL L 78, s. 1.
Valitus, jonka Omnicare, Inc. on tehnyt 24.11.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) 9.9.2011 asiassa T-290/09, Omnicare, Inc. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Astellas Pharma GmbH antamasta tuomiosta

(Asia C-588/11 P)

(2012/C 25/77)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Omnicare, Inc. (edustaja: M. Edenborough, QC)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Astellas Pharma GmbH

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin kumoaa valituksenalaisen tuomion. Valittaja vaatii lisäksi, että sille tästä valituksesta ja oikeudenkäynnistä unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntikulut määrätään korvattaviksi.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja vetoaa yhteen valitusperusteeseen, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) (jäljempänä uusi asetus) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa. Tässä asiassa on kyse Astellas Pharma GmbH:n (aikaisemmin Yamanouchi Pharma GmbH; jäljempänä väitteen tekijä) tekemästä väitteestä, joka perustuu väitteen tekijän saksalaiseen tavaramerkkirekisteröintiin nro 394 01 348 ja väittämään, jonka mukaan riidanalaisten merkkien välillä on neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (2) (joka on kuitenkin merkityksellisiltä osin samanlainen kuin uusi asetus; jäljempänä vanha asetus) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu sekaannusvaara. Koska aikaisempi tavaramerkki oli rekisteröity aikaisemmin kuin viisi vuotta ennen kuin väite esitettiin, väitteen tekijän oli osoitettava, että kyseistä tavaramerkkiä oli tosiasiallisesti käytetty, jotta se voi olla väitteen perustana.

Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, kun se katsoi, että väitteen tekijän väitteen oikeudellisena perustana olevaa aikaisempaa tavaramerkkiä oli tosiasiallisesti käytetty. Valittaja ei kiistä sitä, että kyseistä tavaramerkkiä oli käytetty väitteen tekijän toimesta tai tämän suostumuksella elinkeinotoiminnassa niitä palveluja varten, joita varten se oli rekisteröity. Valittaja kuitenkin katsoo, että kyseinen käyttö liittyi maksuttomien palvelujen tarjoamiseen. Tällaiseen käyttöön ei siten voida vedota oikeudellisena perusteena se osoittamiseksi, että kyseisen tavaramerkin käyttö on ollut tosiasiallista. Tätä kysymystä on käsitelty jonkin verran oikeuskäytännössä, ja valittaja väittää, että (a) unionin yleinen tuomioistuin sovelsi kyseistä oikeuskäytäntöä virheellisesti ja että (b) tämä oikeuskäytäntö on joka tapauksessa epäjohdonmukaista. Valittaja katsoo, että unionin tuomioistuimen on siten ratkaistava, mitä oikeudellisia vaikutuksia tällä oikeuskäytännöllä on tällaisten tosiseikkojen vallitessa.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EYVL L 78, s. 1).

(2) Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 370/17

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice, Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 23.9.2011 — Fruition Po Limited v. Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health

(Asia C-500/11)

2011/C 370/28

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice, Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Fruition Po Limited

Vastaaja: Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko 11 artiklaa tulkittava oikeusvarmuuden periaatteen mukaisesti siten, että siinä edellytetään, että yksiköllä on tietty määräysvalta toimeksisaajiin tilanteessa, jossa a) jäsenvaltio harkitsi yksikön hyväksymistä neuvoston asetuksen [N:o] 2200/96 (1) 11 artiklan mukaiseksi tuottajaorganisaatioksi b) yksiköllä oli tavoitteet ja säännöt, jotka ovat sopusoinnussa 11 artiklan vaatimusten kanssa c) yksikön jäsentuottajat saivat kaikki ne palvelut, jotka 11 artiklassa tarkoitetun tuottajaorganisaation on tarjottava niille ja d) yksikkö oli antanut toimeksisaajien tehtäväksi tarjota olennaisen osan näistä palveluista?

2) Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, kuinka paljon määräysvaltaa 11 artiklan on tulkittava edellyttävän?

3) Erityisesti kysytään, oliko yksiköllä 11 artiklassa edellytetyssä määrin määräysvaltaa tai oliko sillä lainkaan määräysvaltaa tilanteessa, jossa a) toimeksisaajina oli: 1) yritys, jonka osakkeista 93 % oli yksikön jäsenten omistuksessa ja 2) yritys, jonka osakkeista 50 % omisti ensimmäinen yritys ja jonka perustamiskirjassa määrättiin, että yrityksen päätökset on tehtävä yksimielisesti b) kumpaakaan yritystä ei sitonut sopimusmääräys, jonka mukaan niiden olisi pitänyt noudattaa yksikön niille antamia ohjeita, jotka koskivat kyseessä olevaa toimintaa, mutta c) yllä mainitun osakeomistusrakenteen seurauksena yksikkö ja toimeksisaajat toimivat konsensusperusteella?

4) Onko yllä mainittuihin kysymyksiin vastaamisen kannalta olennaista, että a) neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä tuottajaorganisaatioiden hyväksynnän [ja tuottajaryhmittymien esihyväksynnän] osalta annetun komission asetuksen N:o 1432/03 (2) 6 artiklan 2 kohdassa nimenomaisesti säädettiin kyseiseen aikaan, että ”jäsenvaltioiden on vahvistettava edellytykset” joilla tuottajaorganisaatiot voivat antaa tehtävänsä kolmansien hoidettaviksi b) jäsenvaltio, johon ensimmäisessä kysymyksessä viitataan, oli kyseisenä ajankohtana laiminlyönyt tällaisten edellytysten vahvistamisen?

(1) Hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 28.10.1996 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2200/96 (EYVL L 297, s. 1).

(2) Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä tuottajaorganisaatioiden hyväksynnän ja tuottajaryhmittymien esihyväksynnän osalta 11.8.2003 annettu komission asetus (EY) N:o 1432/2003 (EUVL L 203, s. 18).
Toiseksi valittajat väittävät unionin yleisen tuomioistuimen tekevän oikeudellisen virheen pysyttäessään komission päätöksen, jossa tämä katsoo valittajien olevan yhteisvastuullisia ThyssenKrupp AG:n konserniliikevaihdon perusteella. Tältä osin tuomio on vastoin asetuksen N:o 1/2003 23 artiklaa, nulla poena sine lege -periaatteena sovellettavaa oikeusvaltioperiaatetta, oikeasuhteisten seuraamusten periaatetta, in dubio pro reo -periaatetta ja syyllisyysperiaatetta. Tuomio on oikeudellisesti virheellinen siltä osin kuin se perustuu olettamaan, että tytäryhtiö muodostaa yhdessä emoyhtiönsä (ja muiden konserniyhtiöiden) kanssa tappionjakojärjestelyn taloudellisena yksikkönä. Toisaalta ja tästä riippumatta tuomio on vastoin syyllisyysperiaatetta, koska valittajille ja niiden emoyhtiöille on yhdessä määrätty sakko yhteisvastuullisesti. Toissijaisesti vedotaan siihen, että unionin yleinen tuomioistuin on vahvistanut yhteisvastuullisuuden, vaikkei konsernin sisällä ole määrätty vastuunjaosta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 347/8

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 26.8.2011 — Lagura Vermögensverwaltung GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen

(Asia C-438/11)

2011/C 347/12

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Lagura Vermögensverwaltung GmbH

Vastaaja: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

Ennakkoratkaisukysymys

Onko nyt käsiteltävän asian olosuhteissa, eli tilanteessa, jossa kolmannen valtion viranomainen ei enää voi tutkia, perustuuko sen laatima todistus virheettömään selvitykseen tosiseikoista, velan maksamisesta vastuussa olevalta poistettava mahdollisuus vedota luottamuksensuojaan tullikoodeksin (1) 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan toisen ja kolmannen alakohdan nojalla, kun sitä, että alkuperätodistuksen sisällöllistä oikeellisuutta ei voida selvittää, koskevat seikat kuuluvat viejän vastuualueelle, vai edellyttääkö todistustaakan siirtyminen tulliviranomaiselta velan maksamisesta vastuussa olevalle tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan kolmannen alakohdan ensimmäisen osan mukaisesti ainoastaan tai pikemminkin, että syy sille, että selvittäminen ei ole mahdollista, kuuluu viejämaan viranomaisten vastuualueen ulkopuolelle tai perustuu ainoastaan viejän vastuulla olevaan laiminlyöntiin?

(1) Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92, EYVL L 302, s. 1, sellaisena kuin se on muutettuna 16.11.2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 2700/2000, EYVL L 311, s. 17.
2)

Unionin tuomioistuinta pyydetään määrittämään suhteettomuuden käsitteen sisältö seuraavissa tapauksissa: a) Pitkälle aikavälille — tässä tapauksessa 33 vuodeksi — tehty sopimus on mahdollista päättää ennenaikaisesti sillä perusteella, että sopimusvelvoitteet on jätetty täyttämättä hyvin lyhyen ja konkreettisen ajanjakson aikana. b) Vahvistettu viivästyskorko — tässä tapauksessa yli 18 prosentin suuruinen — ei vastaa viivästyskoron vahvistamisperusteita muissa kuluttajille suunnatuissa sopimuksissa (kuluttajaluotot), ja sitä voitaisiin pitää kohtuuttomana muissa kuluttajien kanssa tehdyissä sopimuksissa, mutta sille ei kuitenkaan ole asetettu kiinteää omaisuutta koskevissa sopimuksissa selvää laillista rajaa edes tapauksissa, joissa sitä on sovellettava paitsi erääntyneisiin maksuihin myös koko ennenaikaisen päättämisen takia erääntyneeseen määrään. c) Lainanantaja vahvistaa yksipuolisesti vaihtuvia korkoja — sekä varsinaista korkoa että viivästyskorkoa — koskevat maksu- ja vahvistamismekanismit, jotka liittyvät mahdollisuuteen ulosmitata kiinteistö ja joiden perusteella ulosmittausvelallinen ei voi vastustaa velan suuruuden määrittämistä itse ulosmittausmenettelyssä, vaan vireille on saatettava vahvistamismenettely, jossa annettava lainvoimainen ratkaisu saadaan ulosmittausmenettelyn päätyttyä tai ainakin velallisen menetettyä kiinnitetyn tai vakuudeksi annetun omaisuuden, millä on erityistä merkitystä, kun lainaa haetaan asunnon hankkimiseksi ja ulosmittaus on peruste kiinteistöstä häätämiselle.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 319/9

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Köln (Saksa) on esittänyt 5.8.2011 — Germanwings GmbH v. Amend

(Asia C-413/11)

2011/C 319/16

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Köln

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Germanwings GmbH

Vastapuoli: Amend

Ennakkoratkaisukysymys

Sopiiko toimivallan jakoa Euroopan unionissa koskevan periaatteen kanssa yhteen se, että unionin tuomioistuin tulkitsee asetusta (EY) N:o 261/2004 (1) muutoin olemassa olevan epäyhdenvertaisen kohtelun poistamiseksi siten, että matkustajalla on lennon viivästyessä yli kolme tuntia oikeus asetuksen 7 artiklassa tarkoitettuun korvaukseen, vaikka asetuksen mukaan tämä on mahdollista ainoastaan lennolle pääsyn epäämisen tai lennon peruuttamisen tapauksessa ja että matkustajan oikeudet viivästymistapauksessa rajoittuvat asetuksen 9 artiklassa tarkoitettuun apuun ja — mikäli viivästys kestää yli viisi tuntia — myös asetuksen 8 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun apuun?

(1) Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL L 46, s. 1)
6)

Kun otetaan huomioon viidenteen kysymykseen annettava vastaus: 6.1 Jos direktiivin 2000/43 8 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että on syytä olettaa syrjintää tapahtuneen, ja jos edellä mainitut tosiseikat aiheuttavat todistustaakan siirtymisen vastaajalle, minkälaista syrjintää näiden tosiseikkojen perusteella voidaan olettaa tapahtuneen — välitöntä syrjintää, välillistä syrjintää vai häirintää? 6.2 Sallitaanko direktiivin 2000/43 säännöksissä välittömän syrjinnän ja/tai häirinnän oikeuttaminen sillä, että tarvittavien ja soveltuvien keinojen avulla noudatetaan laissa säädettyä tavoitetta? 6.3 Kun otetaan huomioon sähkönjakeluyrityksen korostamat laissa säädetyt tavoitteet, joita se noudattaa, voivatko ne oikeuttaa mainituissa kaupunginosissa käytetyn toimenpiteen tilanteessa, jossa a) toimenpidettä sovelletaan molemmissa kaupunginosissa kerääntyneiden maksamattomien laskujen ja kuluttajien useiden rikkomusten vuoksi, jotka vaikuttavat sähkölaitteistojen turvallisuuteen, laatuun ja jatkuvaan ja turvalliseen toimintaan tai vaarantavat sen ja toimenpidettä sovelletaan kollektiivisesti, riippumatta siitä, onko kyseinen kuluttaja maksanut sähkön jakelusta ja toimituksesta saamansa laskut vai ei, ja riippumatta siitä, onko todettu, että kyseinen kuluttaja on tehnyt jonkin rikkomuksen (käsitellyt sähkömittarin lukemia, tehnyt laittoman liitännän ja/tai käyttänyt laittomasti sähköä laskematta kulutusta ja maksamatta siitä tai käyttänyt verkkoa joillakin muilla tavoilla, jotka vaikuttavat sähkölaitteistojen turvallisuuteen, laatuun ja jatkuvaan ja turvalliseen toimintaan tai vaarantavat sen), b) kaikista vastaavista rikkomuksista vahvistetaan oikeussäännöissä ja jakelusopimuksen yleisissä sopimusehdoissa (jäljempänä jakelusopimus) siviilioikeudellinen, hallinnollinen ja rikosoikeudellinen vastuu, c) jakelusopimuksen yleisten sopimusehtojen 27 kohdan 2 alakohdan lauseke — jonka mukaan jakeluyritys varmistaa mahdollisuuden sähkömittarin lukeman omin silmin tapahtuvaan tarkastukseen kuluttajan nimenomaisesta pyynnöstä — ei anna kuluttajalle tosiasiallista mahdollisuutta tarkastaa omia mittarilukemiaan henkilökohtaisesti ja säännöllisesti, d) on mahdollista asentaa kuluttajan nimenomaisesta kirjallisesta pyynnöstä kuluttajan asuntoon tarkastussähkömittari, josta hänen on maksettava maksu, e) toimenpide on erityinen ja näkyvä tunnusmerkki kuluttajan muodossa tai toisessa esiintyvästä epärehellisyydestä, joka sähkönjakeluyrityksen väitteen mukaan on tämän toimenpiteen perusteena yleisesti tunnettujen syiden vuoksi, f) on olemassa muita teknisiä välineitä ja toimenpiteitä sähkömittarien suojaamiseksi kajoamiselta, g) sähköjakeluyrityksen edustaja toteaa, että toisen kaupungin romanikaupunginosissa toteutettu vastaava toimenpide ei ole kyennyt estämään sähkömittareihin kajoamista, h) näihin kaupunginosiin asennetun sähkölaitteiston — muuntaja-aseman — turvaamiseksi ei oleteta tarvittavan vastaavia toimenpiteitä kuin sähkömittarin yhteydessä?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 282/2

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Saksa) on esittänyt 20.6.2011 — Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH v. John O. Butler GmbH

(Asia C-308/11)

2011/C 282/02

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberlandesgericht Frankfurt am Main

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH

Vastapuoli: John O. Butler GmbH

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Voidaanko direktiivin 2001/83/EY (1) 1 artiklan 2 kohdan b alakohtaan, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2004/27/EY (2), sisältyvän käsitteen ”farmakologinen vaikutus” määrittelemisessä turvautua Euroopan komission johdolla laadittuihin lääkkeiden ja lääkinnällisten laitteiden rajausta koskeviin suuntaviivoihin ”Medical Devices: Guidance document”, joissa edellytetään asianomaisen aineen molekyylien ja yleensä reseptoriksi kutsutun solun osan vuorovaikutusta, joka johtaa suoraan reaktioon tai estää jonkin muun aineen reaktion?

2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Edellyttääkö farmakologisen vaikutuksen käsite sitä, että vuorovaikutus tapahtuu asianomaisen aineen molekyylien ja käyttäjän solujen osien välillä, vai riittääkö se, että vuorovaikutus tapahtuu asianomaisen aineen molekyylien ja ihmiskehoon kuulumattomien solujen osien välillä?

3) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi tai kumpikaan toisessa kysymyksessä ehdotetuista määritelmistä ei tule kyseeseen: mihin muuhun määritelmään on turvauduttava sen sijasta?

(1) Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/83/EY (EYVL L 311, s. 67)

(2) Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/83/EY muuttamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/27/EY (EUVL L 136, s. 34)
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 269/34

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal administratif de Montreuil (Ranska) on esittänyt 4.7.2011 — Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH DBI-Fonds APT no 737 -sijoitusrahaston lukuun v. Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l’État

(Asia C-341/11)

2011/C 269/67

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal administratif de Montreuil

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH DBI-Fonds APT no 737 -sijoitusrahaston lukuun

Vastaaja: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l’État

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko osuudenhaltijoiden tilanne otettava huomioon yhteissijoitusyritysten tilanteen ohella?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 282/8

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka College van Beroep voor het bedrijfsleven (Alankomaat) on esittänyt 6.7.2011 — G. Brouwer v. Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

(Asia C-355/11)

2011/C 282/14

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

College van Beroep voor het bedrijfsleven

Pääasian asianosaiset

Kantaja: G. Brouwer

Vastaaja: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko direktiiviä 91/629/ETY (1) tulkittava siten, että siihen perustuvia, asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (2) 4 artiklassa tarkoitettuja hoitovaatimuksia on sovellettava myös vasikoihin, joita viljelijä pitää sisätiloissa maitokarjatilan pitämisen yhteydessä?

2) Jos edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi, antaako se, että direktiivi on jäsenvaltiossa pantu täytäntöön määräyksillä, joilla mainitut vaatimukset ulotetaan koskemaan myös edellä tarkoitettuja vasikoita, aiheen vähentää tukea tai evätä sen kokonaan asetuksen (EY) N:o 1782/2003 6 artiklan mukaisesti, jos kyseistä jäsenvaltion määräystä rikotaan?

(1) Vasikoiden suojelun vähimmäisvaatimuksista 19.11.1991 annettu neuvoston direktiivi (EYVL L 340, s. 28).

(2) Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71, (EY) N:o 1254/1999 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annettu neuvoston asetus (EUVL L 270, s. 1).
2)

Voidaanko sellaisella verovelvollisella, jolla on taloudellisen toimintansa kotipaikka toisessa jäsenvaltiossa ja jonka toiminta koostuu muun muassa kuulolaitteiden valmistuksesta ja myynnistä, katsoa olleen Ruotsissa kiinteä toimipaikka, josta on suoritettu liiketoimia, siksi, että se on tehnyt audiologiatutkimusta Ruotsissa sijaitsevalta tutkimusosastolta käsin, kun henkilö on hankkinut sellaisia tavaroita ja palveluja, jotka on otettu vastaan ja käytetty kyseisellä Ruotsissa sijaitsevalla tutkimusosastolla?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 269/35

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal administratif de Montreuil (Ranska) on esittänyt 4.7.2011 — Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co. v. Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

(Asia C-345/11)

2011/C 269/71

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal administratif de Montreuil

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co.

Vastaaja: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko osuudenhaltijoiden tilanne otettava huomioon yhteissijoitusyritysten tilanteen ohella?
—

Ensisijaisesti — on kumottava SEUT 256 artiklan ja Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön pöytäkirjassa 3 olevan 56 artiklan nojalla unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-376/06, Legris Industries v. komissio, 24.3.2011 antama tuomio; — on hyväksyttävä Legris Industries SA:n asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsitelleessä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämät vaatimukset; — tämän seurauksena on — kumottava EY 81 artiklan mukaisesta menettelystä 20.9.2006 tehty Euroopan komission päätös K(2006) 4180 lopullinen (asia COMP/F-1/38.121 — Liittimet) siltä osin kuin kyseisessä päätöksessä määrätään Legris Industries SA:lle sakko sillä perusteella, että Legris Industries SA katsotaan vastuulliseksi Comapin syyksi luettavien menettelytapojen perusteella ja — on hyväksyttävä, että Legris Industries SA ottaa omiin nimiinsä Comapin kyseistä Euroopan komission päätöstä vastaan esittämät kirjelmät, päätelmät ja vaatimukset.
—

unionin tuomioistuimen on ratkaistava asia itse ja kumottava komission 22.6.2006 tekemä päätös 2008/136/EY (1) siltä osin kuin komissio katsoi, että 42,457 miljoonan euron määrää on pidettävä uutena valtiontukena ja että se on perittävä takaisin osana 76,327 miljoonan euron kokonaismäärää (korkoineen)