ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta tehty yleissopimus – Yksinomainen toimivalta – Patenttien rekisteröintiä tai pätevyyttä koskevat riita-asiat

(27.9.1968 tehdyn yleissopimuksen 16 artiklan 4 kohta)

Tiivistelmä

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27.9.1968 tehdyn yleissopimuksen, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 29.11.1996 tehdyllä yleissopimuksella, 16 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että siinä määrätty yksinomaisen toimivallan sääntö koskee kaikkia patentin rekisteröintiä tai pätevyyttä koskevia riita-asioita, riitautettiinpa kyseinen rekisteröinti tai pätevyys kanneteitse tai oikeudenkäyntiväitteellä. On nimittäin katsottava ensinnäkin, että jos tuomioistuimelle, jossa on nostettu patenttia koskeva pääkanne, kuten patentinloukkauskanne tai kanne sen vahvistamiseksi, että patenttia ei ole loukattu, annettaisiin mahdollisuus todeta oikeudenkäyntiväitteen perusteella, että kyseessä oleva patentti on mitätön, tämä loukkaisi kyseisen 16 artiklan 4 kohdassa määrätyn toimivaltasäännön sitovuutta, ja toimivaltasäännön pakottavuus voitaisiin kiertää. Toiseksi on huomattava, että tällainen mahdollisuus johtaisi siihen, että toimivaltaperusteita olisi useita, mikä haittaisi yleissopimuksessa määrättyjen toimivaltasääntöjen soveltamisen ennakoitavuutta ja siis tämän yleissopimuksen perustana olevaa oikeusvarmuutta. Lopuksi on todettava, että jos yleissopimuksen järjestelmässä hyväksyttäisiin tuomiot, joissa muut kuin patentin myöntäneen valtion tuomioistuimet lausuisivat oikeudenkäyntiväitteen perusteella tämän patentin pätevyydestä, tämäkin lisäisi keskenään ristiriitaisten tuomioiden riskiä, jota yleissopimuksella nimenomaan pyritään välttämään.

(ks. 26–29 ja 31 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Työntekijät – Yhdenvertainen kohtelu

(ETY:n perustamissopimuksen 48 artikla (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 48 artikla, josta on puolestaan muutettuna tullut EY 39 artikla))

Tiivistelmä

ETY:n perustamissopimuksen 48 artiklaa (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 48 artikla, josta on puolestaan muutettuna tullut EY 39 artikla) on tulkittava siten, että sen kanssa on ristiriidassa kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan luonnollisten henkilöiden, jotka saavat jäsenvaltiossa tuloja epäitsenäisestä ansiotyöstä ja jotka ovat kyseisessä jäsenvaltiossa yleisesti verovelvollisia, ei ole mahdollista vaatia, että kyseisessä jäsenvaltiossa otetaan mainittuihin tuloihin sovellettavaa verokantaa määritettäessä huomioon vuokratappiot, jotka liittyvät asuintaloon, jota he käyttävät itse asumistarkoitukseen ja joka sijaitsee toisessa jäsenvaltiossa, vaikka tällaiseen taloon liittyvät positiiviset vuokratulot puolestaan otettaisiin huomioon.

(ks. 41 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Perustamissopimuksen määräykset – Soveltamisala – Rajatylittävät sulautumiset kuuluvat soveltamisalaan

(EY 43 artikla)

2. Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Kansallinen säännös, jolla estetään rajatylittävien sulautumisten rekisteröinti kansalliseen kaupparekisteriin – Sijoittautumisvapautta koskeva rajoitus – Oikeuttaminen – Edellytykset

(EY 43 ja EY 48 artikla)

Tiivistelmä

1. Sijoittautumisoikeuden soveltamisalaan kuuluvat kaikki toimenpiteet, joilla mahdollistetaan pääsy muuhun jäsenvaltioon kuin sijoittautumisvaltioon ja taloudellisen toiminnan harjoittaminen tässä jäsenvaltiossa taikka vain helpotetaan näitä ja joilla tehdään mahdolliseksi se, että asianomaiset taloudelliset toimijat voivat tosiasiallisesti osallistua mainitun jäsenvaltion talouselämään samoilla edellytyksillä kuin kotimaiset toimijat.

Rajatylittävät sulautumiset ovat muiden yhtiöiden muuntamiseen liittyvien toimien tapaan keino vastata eri jäsenvaltioihin sijoittautuneiden yhtiöiden yhteistyö- ja yhdistymistarpeisiin. Näissä toimissa on kyse erityisistä sijoittautumisoikeuden käyttömuodoista, jotka ovat sisämarkkinoiden häiriöttömän toiminnan kannalta tärkeitä, ja kyseiset toimet ovat siis osa taloudellista toimintaa, jonka osalta jäsenvaltioiden on noudatettava sijoittautumisvapautta koskevaa EY 43 artiklan määräystä.

(ks. 18 ja 19 kohta)

2. EY 43 ja EY 48 artiklan kanssa on ristiriidassa se, että jäsenvaltiossa evätään yleisesti oikeus saada merkittyä kansalliseen kaupparekisteriin sulautuminen, jossa yhtiö purkautuu ilman selvitysmenettelyä ja jossa sen varat ja velat siirretään toiselle yhtiölle, kun kyseisistä yhtiöistä toisella on kotipaikka toisessa jäsenvaltiossa, vaikka tällainen merkitseminen on mahdollista tietyin edellytyksin silloin, kun molemmilla yhtiöillä, joita sulautuminen koskee, on kotipaikka tässä ensimmäisessä jäsenvaltiossa.

Tällainen erilainen kohtelu on sallittua ainoastaan, jos sillä pyritään perustamissopimuksen mukaiseen lailliseen tavoitteeseen ja jos se voidaan perustella yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä, kuten velkojien, vähemmistöosakkeenomistajien ja työntekijöiden etujen turvaamisella sekä sillä, että taataan verovalvonnan tehokkuus ja hyvien kauppatapojen noudattaminen. Lisäksi tällaisella erilaisella kohtelulla on voitava taata sillä tavoiteltujen päämäärien saavuttaminen, eikä sillä saa ylittää sitä, mikä on tarpeen kyseisten päämäärien saavuttamiseksi.

(ks. 23, 28 ja 31 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous – EMOTR – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen – Yhteisön lainsäädännön soveltamisessa ilmenneistä sääntöjenvastaisuuksista johtuva kieltäytyminen ottamasta menoja vastattavaksi – Asianomainen jäsenvaltio kiistää sääntöjenvastaisuudet – Komission ja jäsenvaltion välinen todistustaakan jako

(Neuvoston asetus N:o 729/70)

2. Maatalous – EMOTR – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen – Yhteisön lainsäädännön soveltamisessa ilmenneistä sääntöjenvastaisuuksista johtuva kieltäytyminen ottamasta menoja vastattavaksi – Rahoituskorjauksen edellytykset – Merkittävä puute, josta aiheutuu EMOTR:lle todellinen tappioriski

(Neuvoston asetus N:o 729/70)

Tiivistelmä

1. Vaikka komission on EMOTR:sta rahoitettavan yhteisen maatalouspolitiikan alalla näytettävä toteen yhteisön sääntöjen rikkominen silloin, kun se aikoo jättää tiettyjä menoja yhteisörahoituksen ulkopuolelle, se ei ole velvollinen osoittamaan, että vahinkoa on todella aiheutunut, eikä sen tarvitse näyttää tyhjentävästi kansallisten viranomaisten suorittamien tarkastusten riittämättömyyttä tai niiden esittämien lukujen sääntöjenvastaisuutta, vaan riittävää on, että se esittää vakavasti otettavaa tähän viittaavaa selvitystä tai näyttöä sellaisesta vakavasta ja perustellusta epäilyksestä, joka sillä on kyseisten tarkastusten tai lukujen suhteen.

Kun komissio on esittänyt tällaista näyttöä, jäsenvaltion on tarvittaessa osoitettava, että komissio on tehnyt virheen määrittäessään, mitä rahoituksellisia seuraamuksia rikkomisella on. Jäsenvaltio ei voi kumota komission havaintoja pelkillä väitteillä, joiden tueksi se ei esitä selvitystä luotettavan ja toimivan valvontajärjestelmän olemassaolosta. Jäsenvaltion on esitettävä yksityiskohtaisempi ja täydellisempi näyttö näiden tarkastusten tai lukujen todenperäisyydestä ja tarvittaessa komission väitteiden paikkansapitämättömyydestä.

Näyttövaatimuksen tällainen lieventäminen selittyy toimivallanjaolla yhteisön ja jäsenvaltioiden välillä yhteisen maatalouspolitiikan alalla ja sillä, että EMOTR:sta myönnettävän rahoituksen hallinnointi perustuu pääosin kansallisiin viranomaisiin, joiden tehtävänä on valvoa yhteisön lainsäädännön tarkkaa noudattamista.

(ks. 36, 38–40, 46, 47, 62, 75 ja 79 kohta)

2. EMOTR:n tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä se, että menettelyä voidaan kehittää, ei ole itsessään peruste rahoituskorjaukselle. Yhteisön nimenomaisten sääntöjen soveltamisessa on oltava merkittäviä puutteita, ja tällaisten puutteiden on aiheutettava EMOTR:lle todellinen tappioiden tai sääntöjenvastaisuuksien riski.

(ks. 51 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Vientituki – Virheellinen ilmoitus – Seuraamus – Suhteellisuusperiaatetta ei ole loukattu

(Komission asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohta)

2. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Vientituki – Perustamissopimuksen liitteeseen II kuulumattomat jalostetut tuotteet – Virheellinen ilmoitus – Viedyt tavarat, joihin sisältyy eri tuotetta kuin on ilmoitettu – Tuote, joka voidaan rinnastaa yhteen asetuksen N:o 1222/94 liitteessä A mainituista tuotteista – Oikeus vientitukeen

(Komission asetuksen N:o 1222/94 7 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta, 2 kohdan ensimmäinen alakohta ja 5 kohta sekä komission asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3665/87, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2945/94, 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa säädetty seuraamus, jota sovelletaan viejään, joka on virhettä tekemättä hakenut sovellettavaa suurempaa vientitukea, ei loukkaa suhteellisuusperiaatetta, koska tätä seuraamusta ei ole pidettävä soveltumattomana yhteisön lainsäädännössä tavoiteltavan päämäärän saavuttamiseksi eli sääntöjenvastaisuuksien ja petosten torjumiseksi eikä sillä ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän päämäärän saavuttamiseksi.

(ks. 26 kohta)

2. Tiettyjen perustamissopimuksen liitteeseen II kuulumattomina tavaroina vietävien maataloustuotteiden vientituen myöntämisjärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja tuen määrän vahvistamisperusteista annetun asetuksen N:o 1222/94, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 229/96, 7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan toista virkettä, 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa ja 5 kohtaa on tulkittava siten, että silloin, kun viejä on vientitukihakemuksessa ilmoittanut, että vietyjen tavaroiden valmistamiseksi on käytetty liitteessä A tarkoitettuun vähärasvaiseen maitojauheeseen (TJ 2) mainitun asetuksen 1 artiklan 2 kohdan nojalla rinnastettavaa tuotetta, vaikka on käytetty toista tuotetta, joka saman säännöksen nojalla myös rinnastetaan samaan vähärasvaiseen maitojauheeseen, hänellä on oikeus vientitukeen, jota on tarvittaessa korjattu maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3665/87, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2945/94, 11 artiklan mukaisesti.

(ks. 27 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisukysymykset – Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta – Rajat – Kysymyksen kohteen selvittäminen

(EY 234 artikla)

2. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen – Verovelvollinen, joka suorittaa sekä vähennykseen oikeuttavia että vähennykseen oikeuttamattomia liiketoimia – Suhdeluvun mukainen vähennys – Laskeminen – Vielä suorittamatta olevien liiketoimien arvo ei kuulu siihen

(Neuvoston direktiivin 77/388 19 artikla)

Tiivistelmä

1. Vaikka yhteisöjen tuomioistuimella ei EY 234 artiklan mukaan ole toimivaltaa soveltaa yhteisön oikeussääntöä tiettyyn yksittäistapaukseen eikä se tästä syystä voi luonnehtia kansallisen oikeuden säännöstä tämän oikeussäännön kannalta, se voi kuitenkin tässä artiklassa määrätyssä tuomioistuinten välisessä yhteistyössä esittää asiakirja-aineistosta ilmenevien seikkojen perusteella kansalliselle tuomioistuimelle sellaiset yhteisön oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, jotka voivat olla hyödyllisiä kansalliselle tuomioistuimelle sen arvioidessa tämän säännöksen vaikutuksia.

Jos kysymykset on muotoiltu epätarkasti tai siten, että niihin vastaaminen ylittää yhteisöjen tuomioistuimelle EY 234 artiklassa annetun toimivallan rajat, yhteisöjen tuomioistuin voi kuitenkin poimia ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämien seikkojen joukosta ja etenkin ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevan päätöksen perusteluista ne yhteisön oikeutta koskevat seikat, joita on syytä tulkita oikeusriidan kohteen takia.

(ks. 15 ja 16 kohta)

2. Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 77/388 19 artikla, joka koskee vähennyksen suhdeluvun laskemista silloin kun verovelvollinen, joka suorittaa sekä vähennykseen oikeuttavia että vähennykseen oikeuttamattomia liiketoimia, on esteenä sille, että sen murtoluvun nimittäjässä, jonka perusteella tämä vähennyksen suhdeluku lasketaan, otetaan huomioon verovelvollisen rakennustoiminnan harjoittamisen, josta on maksettava arvonlisäveroa, yhteydessä suorittamien keskeneräisten töiden arvo, jos tämän arvon osalta ei ole kysymys tavaroista tai palveluista, jotka verovelvollinen jo on luovuttanut tai suorittanut tai joiden johdosta on laadittu rakentamistilitys ja/tai otettu vastaan ennakkomaksuja.

Kuudennen direktiivin järjestelmän vastaista on nimittäin sallia se, että vähennyksen alueen määrittämisessä voitaisiin ottaa huomioon vielä suorittamatta olevat liiketoimet, joiden osalta voi käydä niin, että ne eivät toteudukaan tulevaisuudessa, vaikka verotettava tapahtuma ja täten vähennysoikeus riippuu siitä, että liiketoimi tosiasiallisesti toteutetaan.

(ks. 26 ja 27 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Yhtenäinen lainsäädäntö – Teollisoikeudet ja kaupalliset oikeudet – Patenttioikeus – Lääkkeiden lisäsuojatodistus – Markkinoille saattamista koskeva lupa – Sveitsissä myönnetyn markkinoille saattamista koskevan luvan automaattinen tunnustaminen Euroopan talousalueen valtiossa – Huomioon ottaminen ensimmäisenä yhteisössä myönnettynä markkinoille saattamista koskevana lupana

(ETA-sopimuksen liite II, sellaisena kuin se on muutettuna ETA:n neuvoston päätöksen N:o 1/95 liitteellä 2; neuvoston asetuksen N:o 1768/92 13 artikla)

Tiivistelmä

Lääkkeiden lisäsuojatodistuksen aikaansaamisesta annetun asetuksen N:o 1768/92 13 artiklan on katsottava tarkoittavan Euroopan talousalueesta tehtyä sopimusta sovellettaessa, että kyseinen todistus tulee voimaan peruspatentin laillisen voimassaolon päättyessä ajaksi, joka vastaa peruspatenttihakemuksen jättämispäivän ja jonkin ETA-sopimuksessa tarkoitetun valtion alueella myönnetyn ensimmäisen markkinoille saattamista koskevan luvan myöntämispäivän välillä kulunutta aikaa, vähennettynä viidellä vuodella.

ETA-sopimuksessa, jonka liitteessä II, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen voimaantulosta Liechtensteinin ruhtinaskunnan osalta tehdyn ETA:n neuvoston päätöksen N:o 1/95 liitteellä 2, annetaan Liechtensteinin ruhtinaskunnalle mahdollisuus soveltaa yhteisön lainsäädännön rinnalla Sveitsin kanssa solmimastaan alueellisesta liitosta johtuvia Sveitsin teknisiä määräyksiä ja standardeja, sallitaan, että Liechtensteinin ruhtinaskunnassa on samanaikaisesti voimassa kahdenlaisia markkinoille saattamista koskevia lupia, nimittäin yhtäältä Sveitsin viranomaisten myöntämiä markkinoille saattamista koskevia lupia, jotka tunnustetaan automaattisesti Liechtensteinissa, ja toisaalta sellaisia markkinoille saattamista koskevia lupia, jotka myönnetään Liechtensteinissa yhteisön lainsäädännön mukaisesti.

Näin ollen asetuksen N:o 1768/92 13 artiklasta ilmenee, luettuna yhdessä ETA-sopimuksen liitteen II kanssa, sellaisena kuin se on muutettuna, että Sveitsin viranomaisten myöntämää markkinoille saattamista koskevaa lupaa, joka tunnustetaan automaattisesti Liechtensteinissa tämän valtion ja Sveitsin välisen alueellisen liiton nojalla, on pidettävä kyseisessä 13 artiklassa tarkoitettuna ensimmäisenä markkinoille saattamista koskevana lupana.

(ks. 26, 28–30 ja 33 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Euroopan unioni – Poliisi- ja oikeusyhteistyö rikosasioissa – Schengenin säännöstön sisällyttämisestä tehty pöytäkirja – Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus – Ne bis in idem -periaatteen soveltamisala – Jäsenvaltion lainkäyttöviranomaisten tekemä päätös asian käsittelyn päättämisestä siitä syystä, että vastaavanlainen oikeudenkäynti on aloitettu toisessa jäsenvaltiossa, ilman pääasian arvioimista – Soveltamisalan ulkopuolelle jääminen

(EU 2 artiklan ensimmäisen kohdan neljäs luetelmakohta; Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artikla)

Tiivistelmä

Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artiklassa, jonka tarkoituksena on estää se, että henkilöä voitaisiin syyttää samoista teoista useiden eri jäsenvaltioiden alueella, koska hän käyttää oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, vahvistettua ne bis in idem -periaatetta ei sovelleta jäsenvaltion lainkäyttöviranomaisten tekemään sellaiseen päätökseen, jolla asian käsittely päätetään sen jälkeen, kun yleinen syyttäjä on päättänyt olla ajamatta syytettä siitä ainoasta syystä, että samaa syytettyä vastaan on jo aloitettu rikosoikeudellinen menettely saman teon johdosta toisessa jäsenvaltiossa, ja jossa pääasiaa ei arvioida mitenkään. Tällainen päätös ei voi muodostaa henkilöä koskevassa asiassa annettua lainvoimaista tuomiota yleissopimuksen 54 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

Jos mainittua periaatetta sovellettaisiin tällaiseen päätökseen, jolla rikosasian käsittely päätetään, mahdollisuus määrätä käytännössä syytetylle rangaistus syytteenalaisesta teosta kyseisissä jäsenvaltioissa vaikeutuisi tai jopa kokonaan estyisi. Tällainen lopputulos on ilmeisen selvästi ristiriidassa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston määräysten päämäärän kanssa, sellaisena kuin mainittu päämäärä esitetään EU 2 artiklan ensimmäisen kohdan neljännessä luetelmakohdassa.

(ks. 30 ja 33–35 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvät muutoksenhakumenettelyt – Direktiivi 89/665 – Jäsenvaltioiden velvollisuus säätää muutoksenhakumenettelystä – Kannekelpoiset päätökset – Käsite – Virallisen sopimuksentekomenettelyn ulkopuolella ja ennen virallista hankintamenettelyä tehdyt päätökset kuuluvat käsitteen alaan – Muutoksenhakumenettelyihin turvautumisen edellytykset – Edellytystä, jonka mukaan menettelyssä on pitänyt päästä tiettyyn vaiheeseen, ei voida hyväksyä

(Neuvoston direktiivin 89/665 1 artiklan 1 kohta; neuvoston direktiivi 92/50)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyt – Direktiivi 92/50 – Soveltamisala – Hankintaviranomainen, joka on osakkaana siitä oikeudellisesti erillisessä yhtiössä yhden tai useamman yksityisen yrityksen kanssa – Hankintaviranomaisen mainitun yhtiön kanssa tekemä sopimus kuuluu direktiivin soveltamisalaan

(Neuvoston direktiivi 92/50)

Tiivistelmä

1. Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetulla direktiivillä 92/50, jota puolestaan on muutettu direktiivillä 97/52, 1 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltioiden velvollisuus varmistaa tehokas ja nopea muutoksenhakumahdollisuus hankintaviranomaisten päätöksiin koskee myös päätöksiä, jotka on tehty virallisen sopimuksentekomenettelyn ulkopuolella ja ennen virallista hankintamenettelyä, ja etenkin päätöstä siitä, kuuluuko tietty hankinta direktiivin 92/50, sellaisena kuin se on muutettuna, henkilölliseen ja aineelliseen soveltamisalaan. Tämä muutoksenhakumahdollisuus on niiden käytössä, jotka joko ovat olleet tai ovat tavoittelemassa kyseessä olevaa hankintaa koskevaa sopimusta ja joiden etua väitetty virheellinen menettely on loukannut tai saattaa loukata, siitä hetkestä lukien, jolloin hankintaviranomainen ilmaisee tahtonsa, jolla saattaa olla oikeusvaikutuksia. Jäsenvaltiot eivät näin ollen saa edellyttää, että muutoksenhakumahdollisuus on käytettävissä ainoastaan, jos kyseisessä hankintamenettelyssä on virallisesti päästy tiettyyn vaiheeseen.

(ks. 41 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)

2. Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetussa direktiivissä 92/50, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/52, säädettyjä hankintamenettelyjä on sovellettava aina tilanteessa, jossa hankintaviranomaisella on tarkoitus tehdä vastiketta vastaan sopimus siitä oikeudellisesti erillisen yhtiön kanssa, jossa se on osakkaana tai jopa enemmistöosakkaana yhden tai useamman yksityisen yrityksen ohella, sellaisten palvelujen suorittamisesta, jotka kuuluvat kyseisen direktiivin aineelliseen soveltamisalaan.

(ks. 52 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Tosiseikkojen oikeudellinen luokittelu – Tutkittavaksi ottaminen

(EY 225 artikla)

2. Kumoamiskanne – Kannekelpoiset toimet – Käsite – Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia – Toimielimen vaitiolo tai toimettomuus – Liikaa perityn sakon palauttaminen ottamatta kantaa velkojayrityksen esittämään korkojen maksamista koskevaan vaatimukseen ei ole toimi, jolla on sitovia oikeusvaikutuksia

(EY 230 artikla)

Tiivistelmä

1. Vaikka yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa valvoa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen suorittamaa tosiseikkojen arviointia, se voi EY 225 artiklan perusteella harjoittaa näiden tosiseikkojen oikeudelliseen luokitteluun ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen sen pohjalta tekemiin oikeudellisiin päätelmiin kohdistuvaa valvontaa.

(ks. 36 kohta)

2. EY 230 artiklassa tarkoitettuja, kumoamiskanteen kohteeksi kelpaavia toimia tai päätöksiä ovat sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi. Pelkkä toimielimen vaitiolo ei voi lähtökohtaisesti muodostaa implisiittistä hylkäävää päätöstä, ellei tällaisesta vaikutuksesta määrätä tai säädetä nimenomaisesti yhteisön oikeuden määräyksessä tai säännöksessä. Sulkematta pois sitä mahdollisuutta, että tietyissä erityisissä olosuhteissa tätä periaatetta voitaisiin jättää soveltamatta siten, että toimielimen vaitiolon tai toimettomuuden voitaisiin poikkeuksellisesti katsoa vastaavan implisiittistä kielteistä päätöstä, on katsottava, että tapauksessa, jossa sakon määrää on alennettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiolla, minkä jälkeen kantaja on osoittanut komissiolle kirjeen, jolla se on vaatinut perusteettomasti maksetun sakon osan palauttamista korkoineen, se, että komissio maksoi ainoastaan pääoman ottamatta nimenomaista kantaa koron maksamista koskevaan vaatimukseen, ei muodosta implisiittistä päätöstä, jolla tämä vaatimus hylätään.

(ks. 44 ja 45 kohta)