YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)

11 päivänä kesäkuuta 1996

Asia T-147/95

Geneviève Pavan

vastaan

Euroopan parlamentti

”Henkilöstö — Perheenhuoltajalisä — Muualta saatu lisä — Henkilöstösääntöjen 67 artiklan 2 kohta”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-861

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan kumottavaksi Euroopan parlamentin 29.9.1994 tekemä päätös siitä, että kantajalta vaaditaan takaisin yhteensä 489063 Luxemburgin frangia (LUF), ”joka vastaa muualta 1.6.1987 alkaen saatua perheenhuoltajalisää”.

Lopputulos:

Kumoaminen.

Tuomion lyhennelmä

Euroopan yhteisöjen henkilöstösääntöjen (henkilöstösäännöt) 62 artiklan kolmannessa kohdassa määrätään, että virkamiehen palkkaetuihin kuuluvat muun muassa perhelisät. Henkilöstösääntöjen 67 artiklan 1 kohdan mukaan näihin lisiin kuuluu perheenhuoltajalisä. Tämän artiklan 2 kohdan mukaan virkamiesten, jotka saavat perhelisiä, on ilmoitettava muualta saadut samanluonteiset lisät, koska ne vähennetään henkilöstösääntöjen mukaan maksetuista lisistä.

Henkilöstösääntöjen liitteen VII 1 artiklan 2 kohdan mukaan perheenhuoltajalisään ovat oikeutettuja sellaiset naimisissa olevat, eronneet, asumuserossa asuvat tai naimattomat virkamiehet, joilla on huollettavanaan yksi tai useampi lapsi. Lisäksi perheenhuoltajalisä voidaan myöntää erityispäätöksellä muille virkamiehille, jotka tosiasiassa ovat perheenhuoltajan asemassa.

Luxemburgin panimoteollisuuden työtekijöihin sovellettavan työehtosopimuksen (jäljempänä työehtosopimus) 17 kohdan mukaan ”työntekijöille, jotka ovat naimisissa tai ovat leskiä, maksetaan 1250 LUF:n suuruinen talousraha (prime de menage). Vähintään 28-vuotiaille naimattomille työntekijöille maksetaan talousrahasta 60 prosenttia. Talousrahaa on maksettava avioliiton solmimiskuukauden 1 päivästä alkaen, ja sitä maksetaan naimattomille työntekijöille sen kuukauden 1 päivästä alkaen, jona he täyttävät 28 vuotta. Talousrahan käyttöönoton yhteydessä lakkautetaan panimoiden yleisesti maksamat kaikki muut lisät”.

Kantaja on Euroopan parlamentin (jäljempänä parlamentti) virkamies; hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Kantajalle on maksettu marraskuusta 1986 alkaen henkilöstösääntöjen liitteen VII 1 artiklassa tarkoitettua perheenhuoltajalisää.

Kantajan aviopuoliso on saanut syyskuusta 1985 alkaen työehtosopimuksen 17 kohdan mukaisesti talousrahaa työnantajaltaan Brasseries réunies de Luxembourg Mousel et Clausen SA: Ita.

Parlamentti osoitti 29.9.1994 kantajalle kirjeen, jossa se totesi, että kantajalle oli maksettu 1.6.1987 jälkeen yhteensä 489063 LUF, joka vastaa muualta saatua perheenhuoltajalisää, ja ilmoitti, että se on päättänyt henkilöstösääntöjen 85 artiklan nojalla tekemällään hallinnollisella päätöksellä vaatia tämän määrän maksamista takaisin siten, että maksuaika on 22 kuukautta.

Päätöksen perusteena oli, että kantajan aviopuoliso oli saanut työnantajaltaan henkilöstösääntöjen 67 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun perheenhuoltajahsan kanssa samanluonteista lisää.

Kantaja kiisti 7.11.1994 päivätyssä kirjeessään päätöksen oikeellisuuden. Hän korosti erityisesti sitä, että panimon talousraha ei ole sen tarkoituksen, muodon tai laskentatavan osalta verrattavissa perheenhuoltajalisään.

Parlamentti vastasi 30.11.1994 päivätyssä kirjeessään, että kaikki Euroopan yhteisöjen toimielimet katsovat talousrahan perheenhuoltajahsan kanssa samanluontoiseksi lisäksi, koska toinen niistä on tarkoitettu tukemaan virkamiehen ja toinen työntekijän toimentuloa.

Kantaja laati 16.12.1994 henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun valituksen 29.11.1994 tehdystä päätöksestä.

Tutkittavaksi ottaminen

Kantajan kolmas, neljäs ja viides vaatimus ei koske ainoastaan riidanalaisen päätöksen kumoamista, vaan myös tiettyjen selitysten ja määräysten antamista (23 kohta).

Henkilöstösääntöjen 91 artiklan mukaisen laillisuusvalvonnan yhteydessä yhteisöjen tuomioistuimilla ei ole toimivaltaa esittää oikeudellisia selityksiä tai antaa hallinnolle ohjeita (24 kohta).

Viittaukset: asia C-100/88, Oyowe ja Traore v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 13.12.1989 (Kok. 1989, s. 4285, 19 kohta); asia C-137/88, Schneemann ym. v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 14.2.1990 (Kok. 1990, s. 369, 16 kohta); asia T-20/92, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 13.7.1993 (Kok. 1993, s. II-799, 36 kohta).

Kantajan vastauksessaan ensimmäisen kerran esittämien vaatimusten osalta on todettava, että kantaja ei voi vedota oikeudenkäynnissä sellaisiin vaatimuksiin, joita se ei ole esittänyt kanteessa (25 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat T-452/93 ja T-453/93, Pevasa ja Inpesca v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 28.4.1994 (Kok. 1994, s. II-229, 41 kohta).

Siten ainoastaan kantajan riidanalaisen päätöksen kumoamista koskevat vaatimukset otetaan tutkittaviksi (26 kohta).

Parlamentin 29.9.1994 tekemän päätöksen kumoamista koskevien vaatimusten perusteltavuus

Virkamiesten, jotka saavat perheenhuoltajalisää, on ilmoitettava muualta saamansa samanluonteiset lisät, koska nämä vähennetään henkilöstösääntöjen mukaan maksetusta perheenhuoltajalisästä (40 kohta).

”Samanluonteiset lisät” ovat lisiä, jotka ovat verrattavissa perheenhuoltajalisään ja joilla on sama päämäärä on kuin sillä. On siis tutkittava, ovatko talousraha ja perheenhuoltajalisä verrattavissa toisiinsa ja onko niillä sama päämäärä (41 kohta).

Viittaukset: asia 106/76, Deboeck v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 13.10.1977 (Kok. 1977, s. 1623, 16 kohta); asia 14/77. Emer v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 13.10.1977 (Kok. 1977, s. 1683, 15 kohta).

Henkilöstösääntöjen liitteen VII 1 artiklan 2 kohdan mukaan ratkaiseva peruste sen määrittelemiseksi, onko virkamiehellä oikeutta perheenhuoltajalisään, on se, etta hänellä on ylimääräisiä kuluja siksi, että hänen on vastattava huollettavinaan olevien henkilöiden tarpeista, asuivat nämä hänen kanssaan tai muualla (42 kohta).

Työehtosopimuksen 17 kohdan mukaan talousrahaa ei kuitenkaan makseta ainoastaan työntekijöille, jotka ovat naimisissa vaan myös leskille; lisäksi siitä maksetaan 60 prosenttia naimattomille, vähintään 28-vuotiaille työntekijöille, joilla ei ole huolletavanaan lasta tai muuta henkilöä. Siten ratkaiseva peruste sen määrittelemiseksi, onko henkilöllä oikeutta talousrahaan työehtosopimuksen perusteella ei ole se, että henkilöllä on ylimääräisiä kuluja siksi, että han elaa yhdessä muiden henkilöiden kanssa, tai se, että hänen on vastattava heidän tarpeistaan (43 kohta).

Näistä talousrahan ja perheenhuoltajalisän välisistä eroista seuraa, että näiden kahden lisän päämäärä ei ole sama (44 kohta).

Tätä päätelmää tukee myös talousrahan ja perheenhuoltajalisän erilainen verokohtelu. Toisin kuin perheenhuoltajalisä, jota käsitellään ”nettomääränä”, talousraha kuuluu työntekijän ”bruttopalkkaan” ja sitä verotetaan osana työntekijän peruspalkkaa (45 kohta).

Näin ollen talousraha ei ole samanluonteinen lisä kuin henkilöstösääntöjen 67 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu perheenhuoltajalisä. Tästä seuraa, että riidanalaisessa päätöksessä on rikottu tätä määräystä (46 kohta).

Ratkaisu:

Kumotaan Euroopan parlamentin 29.9.1994 tekemä päätös siitä, että kantajan on maksettava takaisin yhteensä 489063 LUF, ”joka vastaa muualta 1.6.1987 alkaen saatua perheenhuoltajalisää”.