ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 346/25

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Italia) on esittänyt 5.7.2010 — Edison Trading SpA v. Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

(Asia C-330/10)

()

2010/C 346/41

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Edison Trading SpA

Vastaaja: Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

Ennakkoratkaisukysymykset

Ovatko perustamissopimuksen 23, 43, 49 ja 56 artikla sekä direktiivin 2003/54/EY (1) 11 artiklan 2 ja 6 kohta sekä 24 artikla esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, josta ei ole ilmoitettu komissiolle ja jonka mukaan tietyillä sähköenergian tuottajilla, jotka ovat joissakin olosuhteissa välttämättömiä ajojärjestyksen hallinnan tarpeiden tyydyttämiseksi, on pysyvästi velvollisuus tehdä tarjouksia sähköpörssin markkinoilla verkonhaltijan ilman niiden myötävaikutusta määrittelemien ohjelmien mukaisesti ja jonka mukaan näiden hintatarjousten arvo on irrotettu tuottajan määräysvallasta siten, että se on riippuvainen parametreistä, joita ei ole määritelty ”avointen, syrjimättömien ja markkinapohjaisten menettelyjen” mukaisesti?

(1) EUVL L 176, s. 37
—

Unionin tuomioistuimen on todettava, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut SEUT 56 artiklan ja direktiivin 2005/36/EY (1) 5, 6 ja 7 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se on pitänyt voimassa edellytyksen, jonka mukaan Portugalin viranomaisten on rekisteröitävä ja akkreditoitava sellaisten yhteisön patenttiasiamiesten väliaikaiset palvelut, jotka ovat jo sijoittautuneet laillisesti toiseen jäsenvaltioon, ja valvoo Portugaliin tulevien yhteisön patenttiasiamiesten ammattipätevyyttä myös väliaikaisten palvelujen osalta.
2)

jos vastaus on myöntävä: siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion (vastaanottava valtio) kieltäytymiselle toisen jäsenvaltion (myöntäjävaltio) myöntämän ajokortin tunnustamisesta omalla alueellaan, jos ajokortin saamista myöntäjävaltiossa on edeltänyt ajokorttihakemuksen hylkääminen vastaanottavassa valtiossa, koska fyysiset ja henkiset edellytykset moottoriajoneuvon turvalliseen kuljettamiseen eivät täyty ja ajokortissa olevat merkinnät, muut myöntäjävaltion antamat kiistattomat tiedot tai muut tiedot, joiden paikkansapitävyyttä ei ole syytä epäillä, erityisesti mahdolliset ajokortin haltijan itse antamat tiedot tai vastaanottavalla valtiolla muuten olevat varmat tiedot osoittavat, ettei direktiivin 91/439/ETY 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja vastaavasti direktiivin 2006/126/EY 7 artiklan 1 kohdan e alakohdassa säädettyä asuinpaikkavaatimusta ole noudatettu — jos muut tiedot, joiden paikkansapitävyyttä ei ole syytä epäillä, erityisesti mahdolliset ajokortin haltijan itse antamat tiedot tai vastaanottavalla valtiolla muuten olevat varmat tiedot eivät riitä: Ovatko tiedot unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla myöntäjävaltion antamia myös silloin, kun niitä ei ole välitetty suoraan vaan ainoastaan välillisesti siten, että jokin muu taho, erityisesti myöntäjävaltiossa oleva vastaanottavan valtion lähetystö, on tehnyt sellaisiin tietoihin perustuvan ilmoituksen –
3)

Onko toimipaikan, johon työntekijä on ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetulla tavalla sidoksissa tosiasiallista työtehtävien antamista varten, täytettävä tietyt muodolliset edellytykset, kuten se, että sillä on oma oikeushenkilöllisyys, vai onko riittävää, että kyse on asiallisesti toimipaikasta?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 301/10

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 19.8.2010 — Société Veleclair v. Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l’État

(Asia C-414/10)

()

2010/C 301/13

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Société Veleclair

Vastapuoli: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l’État

Ennakkoratkaisukysymykset

Kun otetaan huomioon muun muassa petoksen vaarat, sallitaanko kuudennen direktiivin (1) 17 artiklan 2 kohdan b alakohdassa, että jäsenvaltio asettaa tuonnin arvonlisäveron vähennysoikeuden edellytykseksi sen, että verovelvollinen on tosiasiallisesti maksanut tämän veron, kun sama henkilö on tuonnin arvonlisäveron verovelvollinen ja sitä vastaavan vähennysoikeuden haltija, kuten asia on Ranskassa?

(1) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/CEE (EYVL L 145, s. 1).
—

Kyproksen tasavalta on jättänyt noudattamatta luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43/ETY mukaisia velvoitteitaan, sellaisina kuin unionin tuomioistuin on tulkinnut niitä asioissa C-117/03 ja C-244/05 antamissaan tuomioissa, koska se on hyväksynyt Paralimni-järven ekologiaa vakavasti vaarantavat toiminnot eikä ole ryhtynyt tarpeellisiin suojelutoimenpiteisiin Paralimni-järven ja Xyliatos-padon ekologian kannalta merkityksellisen Natrix natrix cypriaca -lajin populaation säilyttämiseksi
1.

Onko yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (1) muuttamisesta 20.2.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 320/2006 (EUVL L 58, 28.2.2006, s. 42) 11 artiklaa tulkittava siten, että tämän artiklan 2 kohdassa säädetty markkinointivuotta 2008/2009 koskeva sokerin ja inuliinisiirapin väliaikainen rakenneuudistusmaksu, joka on 113,30 euroa kiintiötonnilta, on määrättävä joka tapauksessa ja täysimääräisenä myös silloin, jos rakenneuudistusmaksun maksaminen johtaisi (huomattavaan) ylijäämään rakenneuudistusrahastossa ja kun näyttää siltä, että rahoitustarpeen lisääntyminen on suljettu pois?
—

On todettava, että Puolan tasavalta ei ole noudattanut ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY (1) 6 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on säätänyt ja pitänyt voimassa 6.9.2001 annetun lääkelain (ustawa Prawo farmaceutyczne) 4 §:n, sellaisena kuin se on muutettuna 30.3.2007 annetulla lailla (Dz. U. nro 75, järjestysnumero 492), siltä osin kuin tässä pykälässä sallitaan, että ulkomailta maahantuotuja lääkkeitä, joiden vaikuttavat aineet, annostus ja muoto ovat samat kuin lääkkeillä, joille on myönnetty Puolassa markkinoille saattamista koskeva lupa, voidaan saattaa Puolan tasavallassa markkinoille ilman siellä myönnettyä lupaa, kun ensiksi mainittujen lääkkeiden hinta on jäljempänä mainittujen lääkkeiden hintaan verrattuna kilpailukykyinen.
2)

Ovatko seuraavat Euroopan unionin oikeuden säännökset: 1) Lissabonissa 13.12.2007 tehdyn sopimuksen, jolla muutetaan Maastrichtissa 7.2.1992 allekirjoitettua sopimusta Euroopan unionista ja joka on tullut voimaan 1.12.2009, 6 artikla, jonka mukaan ”unioni tunnustaa oikeudet, vapaudet ja periaatteet, jotka esitetään 7 päivänä joulukuuta 2000 hyväksytyssä ja Strasbourgissa 12 päivänä joulukuuta 2007 mukautetussa Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, jolla on sama oikeudellinen arvo kuin perussopimuksilla. – –” 2) Euroopan unionin perusoikeuskirjan 35 artikla, jonka mukaan ”jokaisella on oikeus saada ehkäisevää terveydenhoitoa ja sairaanhoitoa — –. Ihmisten terveyden korkeatasoinen suojelu varmistetaan kaikkien unionin politiikkojen ja toimintojen määrittelyssä ja toteuttamisessa.” Lissabonin sopimuksen johdanto-osassa toistettujen keskeisten periaatteiden, joihin Euroopan unioni perustuu, mukaisesti tulkittuina esteenä sille, että seuraavissa Belgian oikeuden säännöksissä: yleisen tulli- ja valmisteverolain (loi générale sur les douanes et accises), joka on koordinoitu 18.7.1977 annetulla kuninkaan päätöksellä (Moniteur belge, 21.9.1977) ja vahvistettu 6.7.1978 annetulla lailla (Moniteur belge, 12.8.1978), 1 § valmisteveron alaisia tuotteita koskevista yleisistä säännöistä sekä kyseisten tuotteiden hallussapidosta, vaihdannasta ja valvonnasta 10.6.1997 annettu laki (loi relative au régime général, à la détention, à la circulation et aux contrôles des produits soumis à accise; Moniteur belge, 1.8.1997) tupakkavalmisteiden verottamisesta 3.4.1997 annettu laki (loi relative au régime fiscal des tabacs manufacturés; Moniteur belge, 1.8.1997), sellaisena kuin se on muutettuna 26.11.2006 annetulla lailla (Moniteur belge, 8.12.2006) Belgian valtion sallitaan pitävän poltettavaksi tarkoitettuja tupakkavalmisteita valmisteveron määräämisen perustana, vaikka yhtäältä kyseinen valtio tunnustaa virallisesti, että nämä tuotteet vahingoittavat vakavasti niiden käyttäjien terveyttä ja ne on todettu useiden työkyvyttömyyteen johtavien sairauksien ja useiden ennenaikaisten kuolemantapausten syyksi, minkä pitäisi johdonmukaisuuden vuoksi olla peruste niiden poistumiseen markkinoilta toisaalta menetellessään siten, että verotuloille annetaan suurempi merkitys kuin millekään hillitseville vaikutuksille, kyseinen jäsenvaltio itse haittaa sellaisten toimenpiteiden hyväksymistä, jotka voisivat todella johtaa kyseisten tuotteiden markkinoilta poistumiseen?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 209/31

Tribunale del Riesame di Verbanian (Italia) 4.6.2010 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö — Rikosoikeudenkäynti Matteo Minesia vastaan

(Asia C-279/10)

()

2010/C 209/44

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale del Riesame di Verbania

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen

Matteo Minesi

Ennakkoratkaisukysymys

Millä tavoin EY 43 ja EY 49 artiklaa on tulkittava sijoittautumisvapauteen ja palvelujen tarjoamisen vapauteen nähden urheilutapahtumiin liittyvää vedonlyöntiä koskevissa kysymyksissä sen selvittämiseksi, sallitaanko näissä perustamissopimuksen määräyksissä sellainen kansallinen sääntely, jolla perustetaan valtion monopoli ja toimilupa- ja lupajärjestelmä, jossa toimilupien määrä on kiinteä ja jossa a) vallitsee yleinen suuntaus suojata aikaisemmin sellaisessa menettelyssä myönnettyjen lupien haltijoita, jossa osa toimijoista oli lainvastaisesti suljettu menettelyn ulkopuolelle, b) on säännöksiä, joilla tosiasiallisesti taataan sellaisten kaupallisten asemien säilyttäminen, jotka on saatu sellaisen menettelyn perusteella, jossa osa toiminnan harjoittajista oli lainvastaisesti suljettu menettelyn ulkopuolelle (kuten uusiin luvanhaltijoihin kohdistuva kielto sijoittaa toimipisteitään tiettyä etäisyyttä lähemmäksi jo olemassa olevia toimipisteitä), c) on määritetty tilanteet, joissa toimilupa peruutetaan ja joissa määrältään erittäin suuret vakuudet menetetään valtiolle, kuten tilanteessa, jossa toimiluvan haltija harjoittaa suoraan tai välillisesti sellaista rajatylittävää pelitoimintaa, joka on rinnastettavissa toimiluvan nojalla harjoitettavaan toimintaan?
1)

Kun otetaan huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asioissa Gourdain ja Seagon antamat tuomiot, onko asetuksen (EY) N:o 1346/2000 (1) 3 artiklan 1 kohtaa ja asetuksen (EY) N:o 44/2001 (2) 1 artiklan 2 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että a) maksukyvyttömyysmenettelyä käsittelevällä kansallisella tuomioistuimella on yksinomainen toimivalta käsitellä takaisinsaantikanne (actio pauliana), joka johtuu välittömästi maksukyvyttömyysmenettelystä tai liittyy siihen läheisesti, ja että poikkeukset tällaiseen toimivaltaan voivat perustua vain muihin asetuksen (EY) N:o 1346/2000 säännöksiin? b) sellaisen yrityksen, jonka osalta jossakin jäsenvaltiossa on aloitettu maksukyvyttömyysmenettely, ainoan velkojan nostama takaisinsaantikanne (actio pauliana), joka — on nostettu toisessa jäsenvaltiossa, — perustuu sellaiseen kolmansiin osapuoliin kohdistuvaan saamisoikeuteen, jonka selvittäjä on sopimuksella siirtänyt kyseiselle velkojalle ja rajoittanut tällä tavalla selvittäjän saatavia ensin mainitussa jäsenvaltiossa ja joka — ei vaaranna mahdollisia muita velkojia, on luokiteltava asetuksen (EY) N:o 44/2001 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi siviili- ja kauppaoikeudelliseksi asiaksi?
2)

Onko direktiivin 2006/112/EY 295 artiklan 1 kohdan 3 alakohdassa tarkoitettua vakiokantajärjestelmän alaista maataloustuottajaa, joka myy aiemmin maataloustoimintaan käyttämiään maa-alueita, jotka on kunnan yleiskaavassa tarkoitettu asuin- ja liikerakentamiseen ja jotka on hankittu maatalousmaaksi (ilman arvonlisäveroa), pidettävä arvonlisäverovelvollisena, jonka on suoritettava arvonlisäveroa tästä myynnistä tavanomaisen järjestelmän mukaisesti?
C 161/28

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Ireland (Irlanti) on esittänyt 7.4.2010 — Phonographic Performance (Ireland) Ltd v. Irlanti ja Attorney General

(Asia C-162/10)

(2010/C 161/36)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Ireland

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Phonographic Performance (Ireland) Ltd

Vastaajat: Irlanti ja Attorney General

Ennakkoratkaisukysymykset

i) Onko hotellitoiminnan harjoittajan, joka asentaa hotellihuoneisiin televisio- ja/tai radiovastaanottimia, joihin se jakelee lähetyssignaalia, katsottava olevan ”käyttäjä”, joka ”välittää yleisölle” äänitteen, joka televisio- tai radiolähetyksessä voidaan esittää, 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston kodifioidun direktiivin 2006/115/EY (1) 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla?

ii) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, asetetaanko direktiivin 2006/115/EY 8 artiklan 2 kohdassa jäsenvaltioille velvollisuus säätää oikeudesta saada kohtuullinen korvaus hotellitoiminnan harjoittajalta sen kohtuullisen korvauksen lisäksi, joka lähetystoiminnan harjoittajan on maksettava äänitteen esittämisestä?

iii) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, sallitaanko direktiivin 2006/115/EY 10 artiklassa jäsenvaltioille hotellitoiminnan harjoittajien vapauttaminen ”kohtuullisen kertakorvauksen” maksamisesta 10 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun ”yksityisen käytön” perusteella?

iv) Onko hotellitoiminnan harjoittajan, joka sijoittaa huoneisiin laitteita (jotka eivät ole televisio- tai radiovastaanottimia) ja fyysisessä tai digitaalisessa muodossa olevia äänitteitä, joita voidaan soittaa tai kuunnella näiden laitteiden avulla, katsottava olevan ”käyttäjä”, joka ”välittää yleisölle” äänitteitä direktiivin 2006/115/EY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla?

v) Jos neljänteen kysymykseen vastataan myöntävästi, sallitaanko direktiivin 2006/115/EY 10 artiklassa jäsenvaltioille hotellitoiminnan harjoittajien vapauttaminen velvollisuudesta maksaa ”kohtuullinen kertakorvaus” direktiivin 2006/115/EY 10 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun ”yksityisen käytön” perusteella?

(1) Vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/115/EY (kodifioitu toisinto)

EUVL L 376, s. 28
1)

Onko Lissabonissa 13.12.2007 allekirjoitetun, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 267 artiklan vastaisena pidettävä sellaista lainsäädäntöä, joka seuraa 7.11.1958 annetun asetuksen nro 58-1067 23-2 §:n 2 momentista ja 23-5 §:n 2 momentista, jotka on säädetty 10.12.2009 annetulla lailla (loi organique) nro 2009-1523, ja jossa asetetaan tuomioistuimille velvoite lausua ensisijaisesti siitä, onko niiden käsiteltäväksi saatettu perustuslainmukaisuutta koskeva kysymys saatettava Conseil constitutionnelin käsiteltäväksi siltä osin kuin kysymyksen mukaan kansallinen säännös on perustuslain vastainen sillä perusteella, että se on ristiriidassa unionin oikeuden määräysten kanssa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 113/18

Valitus, jonka Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. on tehnyt 2.2.2010 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-200/07–T-202/07, Agencja Wydawnicza Technopol v. SMHV (222), 19.11.2009 antamasta tuomiosta

(Asia C-55/10)

2010/C 113/28

Oikeudenkäyntikieli: puola

Asianosaiset

Valittaja: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (edustaja: D. Rzążewska)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

— Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-200/07–T-202/07 19.11.2009 antama tuomio on kumottava

— Asia on palautettava unionin yleiselle tuomioistuimelle uudelleen käsiteltäväksi

— SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti yhteisön tavaramerkkiasetuksen (1) 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, koska se käytti vääriä oikeudellisia kriteereitä, kun se katsoi, että valittajan tavaramerkkejä ei voitu rekisteröidä.

Lisäksi valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa tai 76 artiklaa tai molempia näitä säännöksiä, koska se ei ole ottanut asianmukaisesti huomioon SMHV:n käytäntöä, joka koskee sellaisten merkkien rekisteröimistä, jotka sisältävät lukuja tai joissa viitataan julkaisun sisältöön.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1), joka on korvattu yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 207/2009 (kodifioitu toisinto) (EUVL L 78, s. 1).
a)

Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY tulkittava siten, että kansallisen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi on saatettu sellaisen välitystuomion pakkotäytäntöönpanoa koskeva hakemus, joka on lainvoimainen ja joka on annettu ilman kuluttajan osallistumista asian käsittelyyn, olisi jopa viran puolesta tutkittava, onko luotonantajan ja kuluttajan välillä tehdyssä luottosopimuksessa määrätty seuraamus oikeasuhteinen, jos tuomioistuimella on käytössään oikeudellista ja tosiasiallista tilannetta koskevat tarvittavat tiedot ja jos kansalliset menettelysäännökset mahdollistavat arvioinnin teon kansalliseen oikeuteen perustuvien vastaavien menettelyjen yhteydessä?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 113/19

Valitus, jonka Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. on tehnyt 2.2.2010 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-425/07 ja T-426/07, Agencja Wydawnicza Technopol v. SMHV (100), 19.11.2009 antamasta tuomiosta

(Asia C-56/10)

2010/C 113/29

Oikeudenkäyntikieli: puola

Asianosaiset

Valittaja: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (edustaja: D. Rzążewska)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

— Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-425/07 ja T-426/07 19.11.2009 antama tuomio on kumottava

— Asia on palautettava unionin yleiselle tuomioistuimelle uudelleen käsiteltäväksi

— SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti yhteisön tavaramerkkiasetuksen (1) 38 artiklan 2 kohtaa, koska se käytti vääriä oikeudellisia kriteereitä, kun se katsoi, että valituslautakunta oli perustellusti pyytänyt selitystä siitä, että valittaja luopuu vaatimasta yksinoikeutta lukuihin 100 ja 300.

Valittaja väittää myös, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, koska se käytti vääriä oikeudellisia kriteereitä, kun se katsoi, että ne tavaramerkin osatekijät, joista kehotettiin esittämään oikeuksista luopumista koskeva selitys, olivat kuvailevia.

Lisäksi valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, 38 artiklan 2 kohtaa tai 76 artiklaa tai kaikkia näitä säännöksiä, koska se ei ole ottanut asianmukaisesti huomioon SMHV:n käytäntöä, joka koskee sellaisten merkkien rekisteröimistä, jotka sisältävät lukuja tai joissa viitataan julkaisun sisältöön.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1), joka on korvattu yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 207/2009 (kodifioitu toisinto) (EUVL L 78, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 80/14

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 8.1.2010 — LECSON Elektromobile GmbH v. Hauptzollamt Dortmund

(Asia C-12/10)

2010/C 80/24

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Düsseldorf

Pääasian asianosaiset

Kantaja: LECSON Elektromobile GmbH

Vastaaja: Hauptzollamt Dortmund

Ennakkoratkaisukysymys

Kuuluvatko välipäätöksessä tarkemmin kuvatut sähkömopedit yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 8713 vai nimikkeeseen 8703, sellaisena kuin tämä nimikkeistö on tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (1) liitteen I muuttamisesta 7.9.2004 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1810/2004 (EUVL L 327, s. 1)?

(1) EYVL L 327, s. 1
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 80/22

Valitus, jonka Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG on tehnyt 9.2.2010 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-2/09, Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG v. Euroopan komissio, 30.11.2009 antamasta määräyksestä

(Asia C-73/10 P)

2010/C 80/38

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG (edustajat: Rechtsanwalt A. Rinne, solicitor S. Kon, solicitor C. Humpe ja C. Vajda, QC)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-2/09 30.11.2009 antaman määräyksen, ja

— toteaa, että Weichertin asiassa T-2/09 nostama kumoamiskanne on otettava tutkittavaksi, ja palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen Weichertin esittämien Euroopan yhteisöjen komission 15.10.2008 (Asia COMP/39.188-Banaanit) tekemää päätöstä koskevien kumoamisvaatimusten ratkaisemiseksi siltä osin kuin päätös koskee Weichertia

— toissijaisesti palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen Weichertin asiassa T-2/09 nostaman kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamisen ratkaisemista varten.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen jättäessään kanteen tutkimatta sillä perusteella, että prosessuaalisia määräaikoja koskevien yhteisön säännösten soveltamisesta voidaan poiketa ainoastaan ennalta arvaamattomien seikkojen tai ylivoimaisen esteen vuoksi. Valittajan mukaan tällainen lähestymistapa on liian suppea eikä siinä oteta laisinkaan tai ainakaan asianmukaisesti huomioon merkitystä, joka on annettava oikeudelle saattaa rikosasia tuomioistuimen käsiteltäväksi, legaliteettiperiaatetta rikosasian käsittelyssä, suhteellisuusperiaatetta ja epäoikeudenmukaisen ratkaisun välttämistä koskevaa ehdotonta vaatimusta.