Niiden takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsenvaltioissa vaaditaan EY 48 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etujen suojaamiseksi osakeyhtiöitä perustettaessa sekä niiden pääomaa säilytettäessä ja muutettaessa, annetun toisen direktiivin 77/91, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 92/101, 12, 15, 16, 18, 19 ja 42 artiklaa on tulkittava siten, että niiden kanssa ei ole ristiriidassa kansallinen lainsäädäntö, jossa

— arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä ja direktiivin 2001/34 muuttamisesta annetun direktiivin 2003/71,

— säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi otettavien arvopaperien liikkeeseenlaskijoita koskeviin tietoihin liittyvien avoimuusvaatimusten yhdenmukaistamisesta ja direktiivin 2001/34/EY muuttamisesta annetun direktiivin 2004/109

— ja sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) annetun direktiivin 2003/6/EY

täytäntöönpanon yhteydessä yhtäältä säädetään liikkeeseenlaskijana toimivan osakeyhtiön vastuusta sen osakkeiden ostajaan nähden näissä direktiiveissä säädettyjen tiedonantovelvollisuuksien noudattamatta jättämisen vuoksi ja toisaalta asetetaan tämän vastuun perusteella asianomaiselle yhtiölle velvollisuus palauttaa ostajalle osakkeiden ostohintaa vastaava rahamäärä ja ottaa takaisin nämä osakkeet.

Asianomaiselle yhtiölle sijoittajiin, jotka ovat myös sen osakkeenomistajia, nähden kuuluva vastuu tämän yhtiön sääntöjenvastaisuuksista, jotka ovat tapahtuneet ennen sen osakkeiden ostoa tai ostoajankohtana, ei perustu yhtiösopimukseen eikä siinä ole kyse pelkistä yhtiön sisäisistä suhteista. Tällaisessa tapauksessa on kyse osakkeiden ostosopimukseen perustuvasta vastuusta. Periaatteesta, jonka mukaan osakkeenomistajia on kohdeltava yhdenvertaisella tavalla ja josta säädetään toisen direktiivin 42 artiklassa, on todettava, että osakkeenomistajien, joille on aiheutunut vahinkoa virheestä, jonka yhtiö teki ennen sen osakkeiden ostoa tai ostoajankohtana, tilanne ei ole sama kuin saman yhtiön sellaisten osakkeenomistajien tilanne, joiden oikeudelliseen tilanteeseen tämä virhe ei ole vaikuttanut.

Näin ollen maksu, jonka yhtiö on suorittanut osakkeenomistajalle sellaisten sääntöjenvastaisuuksiensa vuoksi, jotka tapahtuivat ennen osakkeiden ostoa tai ostoajankohtana, ei merkitse toisen direktiivin 15 artiklassa tarkoitettua pääoman jakamista osakkeenomistajille. Samalla tavoin se, että yhtiö ottaa takaisin osakkeet, jotka sijoittaja oli ostanut sellaisten virheellisten tietojen perusteella, joiden levittämisestä tämän yhtiön voidaan katsoa olevan vastuussa, ei voi kuulua toisen direktiivin 18 artiklan soveltamisalaan.

Lisäksi kun osakkeiden liikkeeseenlaskijan vastuu syntyy, siviilioikeudellisen oikeuskeinon valinta kuuluu jäsenvaltioille. Kansallisessa lainsäädännössä säädetty siviilioikeudellista vastuuta koskeva järjestelmä on asianmukainen korvaus sijoittajalle aiheutuneesta vahingosta ja liikkeeseenlaskijan tiedonantovelvollisuuden laiminlyönnistä. Lisäksi se on omiaan estämään sen, että liikkeeseenlaskijat johtavat sijoittajia harhaan.

(ks. 29, 30, 32, 34, 41, 42, 43 ja 45 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)