YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)

15 päivänä helmikuuta 1996

Asia T-589/93

Susan Ryan-Sheridan

vastaan

Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö

”Henkilöstö — Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön työntekijät — Palvelukseenottomenettely — Sisäisen hakemuksen hylkääminen — Kumoamiskanne — Vahingonkorvauskanne”

Täydellinen teksti ranskan kielellä II-77

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan kumoamaan julkaisuohjelmasta vastaavan hallintovirkamiehen virkaa koskevan kantajan hakemuksen hylkäävä päätös ja tuomitsemaan säätiö maksamaan vahingonkorvausta.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Ryan-Sheridan hoitaa ura-alueella B ”julkaisuvastaavan” virkaa. Tässä tehtävässä hän vastaa säätiön julkaisuohjelman yleisestä hallinnosta ja hoidosta osastopäällikkö N. W:n alaisena.

Säätiön johtaja lähetti N. W:lle muistion, jossa ilmoitettiin lähiaikoina järjestettävästä kilpailusta, joka järjestetään palkkaluokkaan A 7/A 6 kuuluvan julkaisuohjelmaa koskevasta politiikasta ja strategiasta vastaavan julkaisuohjelman hallintovirkamiehen palvelukseenottamiseksi.

Muistiossa suunniteltiin ensi vaiheessa rajoitetun kilpailun järjestämistä yhteisön toimielinten työntekijöille, mutta siinä varauduttiin myös tarpeen vaatiessa yleisen kilpailun valmisteluun hakijoiden ansioiden ja haastattelun perusteella.

Suunniteltuihin erityisiin soveltuvuusedellytyksiin kuului yliopistotasoinen koulutus, josta on vahvistuksena asianmukainen tutkintotodistus, jonka jälkeen vähintään viiden vuoden asianmukainen ammattikokemus, yhden yhteisön kielen perusteellinen taito ja vähintään toisen yhteisön kielen osaaminen. Palvelukseenottokomitean oli määrä tutkia toisten yhteisön toimielinten työntekijöiden esittämät hakemukset ennen yleisessä kilpailussa esitettyjä hakemuksia.

Säätiö julkaisi avointa virkaa koskevan ilmoituksen, joka oli osoitettu kaikille säätiön ura-alueen A työntekijöille, jotka voitiin siirtää tähän avoimeen virkaan. Täytettävään virkaan liittyvien tehtävien kuvauksessa toistettiin edellä mainitussa johtajan lähettämässä muistiossa ollut tehtävien kuvaus kokonaisuudessaan, muna avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa sisäisiltä hakijoilta ei vaadittu mitään erityisiä soveltuvuusedellytyksiä.

Säätiön työntekijöistä kukaan ei hakenut virkaa. Säätiö julkaisi tämän jälkeen edellä mainittuun ilmoitukseen nähden identtisen ilmoituksen, joka oli tällä kertaa osoitettu koko sen henkilökunnalle, samoin kuin muiden toimielinten työntekijöille osoitetun rajoitettua kilpailua koskevan ilmoituksen. Tässä viimeksi mainitussa ilmoituksessa ulkopuolisilta hakijoilta edellytettiin yliopistotasoista koulutusta, josta oli vahvistuksena edellytettyyn erikoistumiseen nähden asianmukainen tutkintotodistus, loppututkinnon suorittamisen jälkeen hankittua asianmukaista viiden vuoden ammattikokemusta samoin kuin englannin tai ranskan kielen perusteellista taitoa sekä toisen yhteisön kielen tyydyttävää taitoa.

Palvelukseenottokomitea ilmoitti säätiön johtajalle osoittamassaan ”sisäisen ja rajoitetun kilpailun tuloksia” koskevassa muistiossaan tutkineensa ensiksi kolme sisäistä hakemusta, joista yksi oli kantajan hakemus, ja arvioineensa yksimielisesti, ettei yhdelläkään näistä hakijoista ollut riittävää pätevyyttä ja kokemusta kuvatuista eri tehtävistä, jotta heidät olisi voitu kutsua haastatteluun.

Tämän perusteella säätiön johtaja ilmoitti kantajalle, ettei hänen hakemustaan avoimeen virkaan voitu hyväksyä.

Kantaja teki valituksen ja nosti heti kūmomis- ja vahingonkorvauskanteen, johon liittyi myös hakemus riidanalaisten toimenpiteiden ja palvelukseenottomenettelyn keskeyttämisestä. Tämä välitoimihakemus hylättiin (asia T-589/93 R, Ryan-Sheridan v. Euroopan elin-ja työolojen kehittämissäätiö, määräys 11.3.1994, Kok. H. 1994, s. II-257).

Säätiö hylkäsi kantajan tekemän valituksen erityisesti sillä perusteella, että kantajan hoitama virka ja haettava virka ovat sekä luonteeltaan että tasoltaan erilaisia.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivalta

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että asetuksessa N: o 1860/76 sille annetaan toimivalta ratkaista säätiön ja sen työntekijöiden väliset riita-asiat. Vaikka säätiö ei ole Euroopan yhteisöjen virkamiesten henkilöstösäännöissä tarkoitettu yhteisöjen toimielin, esillä olevassa asiassa kysymyksessä on EY:n perustamissopimuksen 179 artiklassa tarkoitettu Euroopan yhteisön ja yhden sen työntekijän välinen riita-asia.

Kumoamisvaatimukset

Tutkittavaksi ottaminen

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että kantajalle vastainen päätös on se toimenpide, joka sisältyy säätiön johtajan lähettämään kirjeeseen, jossa kantajalle ilmoitettiin hänen hakemuksensa hylkäämisestä, koska tässä päätöksessä vahvistettiin säätiön lopullinen kanta sisäisestä ilmoituksesta, rajoitettua kilpailua koskevasta ilmoituksesta ja palvelukseenottokomitean ilmoituksesta koostuneen valintamenettelyn päätyttyä (23 kohta).

Viittaukset: asia 204/85, Stroghili v. tilintarkastustuomioistuin, yhteisöjen tuomioistuin 21.1.1987 (Kok. 1987. s. 389, 6 kohta); asia T-69/92, Seghers v. neuvosto, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 24.6.1993 (Kok. 1993, s. II-651, 28 kohta); asiaT-20/92, Moat v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 13.7.1993 (Kok. 1993, s. II-799,43 kohta).

Siltä osin kuin kantajan esittämä kumoamisvaatimus kohdistuu hakemuksen hylkäävää päätöstä vastaan, se on siten otettava tutkittavaksi, ja tämän päätöksen lainmukaisuutta arvioidessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi, ottaen huomioon palvelukseenottomenettelyn muodostavien eri asiakirjojen yhdenmukaisuuden, tutkia liittyykö riidanalaiseen päätökseen läheisesti yhteydessä oleviin kolmeen valmisteluasiakirjaan mahdollisesti lainvastaisuuksia (25 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat 12/64 ja 29/64, Ley v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 31.3.1965 (Kok. 1965, s. 143); asia 3/66, Alfieri v. parlamentti, yhteisöjen tuomioistuin 14.12.1966 (Kok. 1966, s. 633); asia C-448/93 P, komissio v. Noonan, yhteisöjen tuomioistuin 11.8.1995 (Kok. 1995, s. I-2321, 17-19 kohta); asia T-108/92, Caló v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 24.2.1994 (Kok. H. 1994, s. II-213, 13 kohta).

Pääasia

1. Henkilöstösääntöjen 29 artiklan rikkominen

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo vastoin kantajan esittämiä väitteitä, ettei esillä olevasta asiasta käy ilmi, että vastaaja olisi poikennut henkilöstösääntöjen 29 artiklan etusijajärjestyksestä, jota sen on noudatettava (32 kohta).

2. Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi, että voidessaan esittää avointa virkaa koskevan hakemuksen kantajalla ei ole missään tapauksessa mitään intressiä väittää, että toisin kuin sisäisessä ilmoituksessa, rajoitettua kilpailua koskevassa ilmoituksessa oli täsmällisiä soveltuvuusedellytyksiä, joiden perusteella yhteisön muiden toimielinten työntekijät saattoivat arvioida hakemustensa mahdollisuuksia. Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että tämä kanneperuste ei perustu tosiasioihin, koska täytettävään virkaan pääsyä koskevat edellytykset eivät olleet säätiön työntekijöiden osalta vaativampia kuin muiden yhteisön toimielinten työntekijöiden osalta (41 ja 42 kohta).

3. Sisäisen ilmoituksen lainvastaisuus

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, ettei kantajalla ole intressiä vedota sisäisen ilmoituksen mahdolliseen epätarkkuuteen, riippumatta tämän ilmoituksen epätarkkuuden täsmällisestä oikeudellisesta luonteesta, eikä avointa virkaa koskevan ilmoituksen tai kilpailuilmoituksen epätarkkuuteen. Itse asiassa vaikka väitetty epätarkkuus näytettäisiin toteen, tämä epätarkkuus ei ole kantajalle vastainen, koska kantaja saattoi esittää hakemuksensa avoimeen virkaan. Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi, että sisäinen ilmoitus täyttää ne edellytykset, joita oikeuskäytännössä on asetettu avointa virkaa koskevien ilmoituksien ja kilpailuilmoituksien osalta (55 ja 56 kohta).

Viittaukset: asia T-16/94, Benecos v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 17.5.1995 (Kok. H. 1995, s. II-335, 18 kohta); em. asia Segher v. neuvosto, 34 kohta.

4. Sisäisen ilmoituksen rikkominen

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että koska säätiö arvioi, ettei kantaja ollut sisäisessä ilmoituksessa edellytetyllä tavalla riittävän pätevä ja kokenut tehtävien eri alueiden osalta, säätiön tekemä hakemuksen hylkäävä päätös ei perustunut sellaisiin edellytyksiin, joita ei olisi nimenomaisesti ilmaistu tässä ilmoituksessa (61 ja 62 kohta).

5. Ilmeinen arviointivirhe

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan vastaajan kuului arvioida, täyttikö kantaja sisäisessä ilmoituksessa vaaditut edellytykset, ja että tämä arviointi voidaan kyseenlaistaa vain, jos kysymyksessä on ilmeinen arviointivirhe. Siten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei voi toimia vastaajan sijasta ja tarkistaa vastaajan tekemää hakijoiden ammatillista soveltuvuutta koskevaa arviointia, ellei kysymyksessä ole ilmeinen arviointivirhe (75 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat T-160/89 ja T-161/89, Kalavros v. yhteisöjen tuomioistuin, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 13.12.1990 (Kok. 1990, s. II-871,29 kohta).

Verrattuaan kantajan virkaan liittyviä tehtäviä ja haettavaan virkaan liittyviä tehtäviä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että kantaja, jolla on todistustaakka, ei ole kyennyt näyttämään toteen näihin kahteen virkaan liittyvien tehtävien väitettyä yhteyttä ja että siten tältä osin säätiö on voinut ilmeistä arviointivirhettä tekemättä arvioida, ettei kantaja ollut riittävän pätevä ja kokenut sisäisessä ilmoituksessa kuvattujen tehtävien eri alueilla (76-86 kohta).

6. Perustelujen puuttuminen tai riittämättömyys

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan asianomaiselle vastaisen päätöksen perustelujen tarkoituksena on antaa asianomaiselle tarvittavat tiedot siitä, onko päätös asianmukainen, jotta hän voisi mahdollisesti turvautua oikeussuojakeinoihin oikeuksiensa puolustamiseksi. Perusteluvelvollisuudella pyritään myös siihen, että yhteisöjen tuomioistuimet voisivat valvoa päätöksen laillisuutta. Lisäksi perusteluvelvollisuuden ulottuvuutta on jokaisessa tapauksessa arvioitava konkreettisten olosuhteiden perusteella. Päätös on riittävästi perusteltu, kun se on annettu asianomaisen tuntemassa asiayhteydessä, jolloin hän voi ymmärtää omalta osaltaan tehdyn toimenpiteen merkityksen (90, 92 ja 95 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat 36/81, 37/81 ja 218/81, Seton v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 1.6.1983 (Kok. 1983, s. 1789, 47 kohta); asia 69/83, Lux v. tilintarkastustuomioistuin, yhteisöjen tuomioistuin 21.6.1984 (Kok. 1984, s. 2447, 36 kohta); asia 111/83, Picciolo v. parlamentti, yhteisöjen tuomioistuin 30.5.1984 (Kok. 1984, s. 2323); asia C-169/88, Prelle v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 13.12.1989 (Kok. 1989, s. 4335, 9 kohta); asia T-133/89, Búrban v. parlamentti, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 20.6.1990 (Kok. 1990, s. II-245,43 kohta); asia T-5/92, Tallarico v. parlamentti, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 21.4.1993 (Kok. 1993, s. II-477,35 kohta); asia T-80/92, Turner v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 16.12.1993 (Kok. 1993, s. II-1465, 62 kohta); asia T-36/93, Ojha v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 6.7.1995 (Kok. H. 1995, s. II-497, 60 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kuitenkin arvioi, että pelkästään kantajan hakemuksen hylkäävän päätöksen perustelut mahdollistivat sen, että asianomainen virkamies saattoi kiistää perustelujen oikeellisuuden ja että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin saattoi todeta, ettei säätiön voitu katsoa tehneen ilmeistä arviointivirhettä. Lisäksi kantaja ainakin tiesi hyvin, ettei hän ollut riittävän kokenut ja pätevä täytettävään virkaan liittyvien kaikkien tehtävien osalta. Lopuksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että kantajan valituksen hylkäämistä koskevassa päätöksessä esitetään riittävän selvästi ja tarkasti ne erot, joita kantajan viran ja täytettävän viran luonteen ja tason välillä on (91, 93, 96 ja 97 kohta).

7. Palvelukseenottokomitean muodollisen puolueettomuuden puuttuminen ja asetuksen N:o 1860/76 10 artiklan rikkominen

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että edellä mainitun asetuksen N:o 1860/76 10 artiklan mukaisesti säätiön johtajalle annettiin riittävän ajoissa tieto kantajan ja N. W:n välisestä henkilökohtaisesta konfliktista. Koska asetuksen N: o 1860/76 10 artiklaa on sovellettava, sitä on näin ollen katsottava joka tapauksessa noudatetun (104 ja 105 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo sitä paitsi, että objektiivisesti tarkasteltuna oli hyödyllistä, että N. W. oli jäsenenä palvelukseenottokomiteassa kahdessa eri ominaisuudessa eli asianomaisen osaston esimiehenä ja täytettävän viran tulevan haltijan suorana esimiehenä. Lisäksi jos hallinnon on valvottava palvelukseenottokomitean kokoonpanon puolueettomuutta, N. W:n kantajan ammatillisen pätevyyden osalta esittämät arviot, jotka sisälsivät kantajan osalta kriittisiä huomautuksia, ovat kuitenkin perusteltuja ja asiallisia, eikä niihin sisälly mitään sellaista, joka osoittaisi palvelukseenottokomitean jäsenen puolueettomuusvelvollisuuden kanssa yhteensopimatonta vihamielisyyttä. Lopuksi on selvää, että palvelukseenottokomitean lausunto annettiin yksimielisesti sen kolmen jäsenen äänellä, joista yksi kuului henkilöstökomitean edustajalle. Näissä olosuhteissa ei voida katsoa, että N. W:n läsnäolo palvelukseenottokomiteassa olisi voinut vaikuttaa tämän komitean neuvottelujen puolueettomuuteen (106, 107, 108 ja 109 kohta).

8. Harkintavallan ja oikeudenkäynnin väärinkäyttö ja asetuksen N:o 1860/76 23 artiklan rikkominen

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa, että harkintavallan väärinkäyttö edellyttää objektiivisiin, asiaankuuluviin ja yhtäpitäviin seikkoihin perustuvia todisteita siitä, että riidanalainen päätös on tehty muissa kuin esitetyissä tarkoituksissa tai että hallinto on käyttänyt toimivaltaansa toisiin tarkoituksiin, kuin mihin tämä toimivalta oli annettu (117 kohta).

Viittaukset: asia 817/79, Buyl ym. v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 4.2.1982 (Kok. 1982, s. 245, 28 kohta); em. asia Lux v. tilintarkastustuomioistuin, 30 kohta; asia T-108/89, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 12.7.1990 (Kok. 1990, s. II-411, 49 ja 50 kohta); yhdistetyt asiat T-544/93 ja T-566/93, Abello ym. v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 7.12.1995 (Kok. H. 1995, s. II-815, 86 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan vastoin kantajan väitteitä ei ole käynyt ilmi, että säätiö olisi alun perin aikonut asettaa ulkopuolisen hakijan etusijalle, että palvelukseenottokomitea olisi tutkinut rajoitettua kilpailua koskevan ilmoituksen nojalla esitetyt säätiön ulkopuolelta tulleet hakemukset ennen sisäisiä hakemuksia tai että kantajan hakemus olisi hylätty hänen ja N. W:n välisen henkilökohtaisen konfliktin vuoksi (118, 119 ja 120 kohta).

9. Luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen ja kantajan oikeuden loukkaaminen hänen ansioidensa tosiasiallisen arvioinnin osalta

Yhtäältä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, ettei kantajan kokemus eivätkä hänen yliopistotasoiset tutkintotodistuksensa tai nämä molemmat yhdessä mahdollista sen toteamista, että valintakomitea olisi tehnyt ilmeisen arviointivirheen jättäessään kantajan kutsumatta alustavaan haastatteluun. Toisaalta oikeudenkäyntiasiakirjoista ei käy ilmi, vaikka kantaja niin väittää, että säätiö olisi antanut kantajalle riittävän tarkkoja vakuuksia, joiden perusteella kantaja saattoi perustellusti olettaa tulevansa valituksi avoimeen virkaan (126 ja 127 kohta).

10. Huolenpitovelvollisuuden rikkominen

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi, ettei kantaja voi vedota tähän kanneperusteeseen, koska kantaja ei ole kyennyt esittämään näyttöä väitetystä yhteydestä hänen työtehtäviensä ja avoimen viran tehtävien välillä.

Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa, että vaatimukset huolenpitovelvollisuudesta eivät voi estää viranomaisia toteuttamasta toimenpiteitä, jotka ne arvioivat yksikön edun kannalta tarpeellisiksi, koska jokaisen viran täyttämisen on ensisijaisesti perustuttava tähän etuun. Ottaen huomioon sen harkintavallan laajuuden, joka viranomaisella on yksikön etua arvioidessaan, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valvonnan on rajoituttava sen kysymyksen selvittämiseen, onko viranomainen pysynyt sallittujen rajojen sisäpuolella eikä siten ole käyttänyt valtaansa ilmeisen virheellisellä tavalla (131 ja 132 kohta).

Viittaukset: em. asia Turner v. komissio, 77 kohta.

Koska säätiötä ei voida kuitenkaan tässä suhteessa syyttää mistään lainvastaisuudesta, säätiön ei voida katsoa rikkoneen huolenpitovelvollisuuttaan (133 kohta).

Vahingonkorvausvaade

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisön sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun syntymiseksi vaaditaan usean edellytyksen täyttymistä eli yhteisön toimielimen lainvastaista toimintaa, vahingon tosiasiallisuutta ja toiminnan ja väitetyn vahingon välistä syy-yhteyttä (141 kohta).

Viittaukset: asia T-3/92, Latham v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 9.2.1994 (Kok. H. 1994, s. II-83, 63 kohta).

Koska kantaja ei ole esittänyt mitään todisteita riidanalaisen palvelukseenottomenettelyn lainvastaisuudesta, kantajan vahingonkorvausvaatimus hänen hakemuksensa hylkäävästä päätöksestä väitteen mukaan aiheutuneesta vahingosta on hylättävä (142 kohta).

Viittaukset: em. asia Latham v. komissio, 65 ja 66 kohta.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa lisäksi, että siltä osin kuin kantajan suullisessa käsittelyssä esittämä vaatimus kirjallisen käsittelyn aikana esitetyn väitetyn vahingonkorvausvaatimuksen korottamisesta 500 000 Belgian frangiin (BEF) perustuu säätiön mukaan erilliseen perusteeseen, tämä vaatimus on uusi vaatimus ja se on siten jätettävä sellaisena tutkimatta (144 kohta).

Viittaukset: asia T-41/89, Schwedler v. parlamentti, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 8.3.1990 (Kok. 1990, s. II-79, 34 kohta); asia T-22/92, Weißenfels v. parlamentti, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 26.10.1993 (Kok. 1993, s. II-1095, 27 ja 28 kohta).

Ratkaisu:

Kanne hylätään.