ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) säännöksiä ja erityisesti sen 183 artiklaa, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa sekä vastaavuus- ja tehokkuusperiaatetta tulkittava siten, että niiden vastaisena on pidettävä sellaista kansallista lainsäädäntöä ja käytäntöä, joka ei salli viivästyskoron maksamista sellaisesta arvonlisäveron määrästä, jota ei ole sellaisten lainsäädännön mukaisten vaatimusten vuoksi voitu vaatia palautettavaksi, joiden unionin oikeuden vastaisuus on todettu unionin tuomioistuimen tuomiossa, vaikka onkin niin, että jäsenvaltion lainsäädännössä on säädetty siitä, että korkoa on maksettava palautuskelpoisen arvonlisäveron palautuksen viivästymisen vuoksi?
—

toissijaisesti — ja koska Roca Sanitario ei osallistunut suoraan rikkomiseen, josta on määrätty seuraamuksia, ja koska sen vastuu oli pelkästään johdannainen sen tytäryhtiöiden käyttäytymisestä aiheutuvaan vastuuseen nähden — tilanteessa, jossa unionin tuomioistuin antaa tuomion rinnakkaisissa valituksissa, jotka Lauden Austria ja Roca France suunnittelivat tekevänsä unionin yleisen tuomioistuimen asioissa T-411/10 ja T-412/10, 16.9.2013 antamista tuomioista, ja jossa se myöntää kyseisille tytäryhtiöille alennuksen niille määrätystä sakosta, josta Roca Sanitario on yhteisvastuussa, Roca Sanitarion sakon määrää on alennettava vastaavasti tuomion 203 kohdassa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 45/24

Valitus, jonka Villeroy et Boch on tehnyt 5.12.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-373/10, T-374/10, T-382/10 ja T-402/10, Villeroy et Boch Austria ym. v. komissio 16.9.2013 antamasta tuomiosta

(Asia C-644/13 P)

2014/C 45/41

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Villeroy et Boch (edustaja: asianajaja J. Philippe)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

— Unionin yleisen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-373/10, T-374/10, T-382/10 ja T-402/10 16.9.2013 antaman tuomion kumoaminen kokonaan valittajaa koskevin osin

— toissijaisesti unionin yleisen tuomioistuimen 16.9.2013 antaman tuomion osittainen kumoaminen

— toissijaisesti valittajalle 23.6.2013 annetun riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa määrätyn sakon määrän alentaminen

— edelleen toissijaisesti asian palauttaminen unionin yleiseen tuomioistuimen uudelleen ratkaistavaksi

— oikeudenkäynnistä aiheutuvien kulujen määrääminen vastapuolen korvattavaksi.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja vetoaa nyt käsiteltävän valituksensa tueksi neljään valitusperusteeseen.

Ensimmäisessä valitusperusteessaan valittaja väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen arviointi todisteista, jotka koskevat kaikkia Ranskassa tapahtuneita tosiseikkoja, on ristiriitaista. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin nimittäin arvioi riidanalaisessa tuomiossa kolmea todistetta vastakkaisella ja jopa täysin päinvastaisella tavalla siihen nähden, miten se arvioi samoja tosiseikkoja yhdistetyissä asioissa T-379/10 ja T-381/10, Sanitec sekä asiassa T-380/10, Wabco v. Ideal Standard, joissa kantajat vapautettiin niitä koskevista syytteistä Ranskaa koskevilta osin. Nyt käsiteltävän asian valittajan mukaan tällaisella perustavaa laatua olevalla ristiriidalla, jota samojen todisteiden perusteella tehdyt keskenään päinvastaiset päätelmät ilmentävät, loukataan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja in dubio pro reo -periaatetta sekä vahingoitetaan unionin yleisen tuomioistuimen tuomion loogista ja oikeudellista yhdenmukaisuutta.

Toisessa valitusperusteessaan valittaja arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta oikeudellisesta virheestä. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin näet liitti keinotekoisesti toisiinsa oikeudellisesti toisiinsa liittymättömiä ja itsenäisiä tekoja luokitellakseen kilpailusääntöjen rikkomisen yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi, monitahoiseksi ja jatketuksi rikkomiseksi. Unionin yleinen tuomioistuin ei valittajan mukaan myöskään ottanut huomioon sitä, etteivät kyseiset teot millään tavalla täydentäneet toisiaan, vaan se arvioi näitä yhteisesti.

Kolmannessa valitusperusteessaan valittaja arvostelee unionin yleisen tuomioistuimen tekemän tutkinnan laajuutta; tuomioistuin teki valittajan mukaan ainoastaan pintapuolisen tutkinnan eikä näin ollen käyttänyt tutkinta- ja valvontavaltaansa täysimittaisesti. Valittaja päättelee tästä, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevia sääntöjä.

Neljännessä valitusperusteessaan valittaja katsoo, että määrätty seuraamus oli kohtuuton.
1)

Onko Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, EURATOM) N:o 2988/95 (1) 4 artikla tai Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25.6.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, EURATOM) N:o 1605/2002, (2) sellaisena kuin se on muutettuna 13.12.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY, EURATOM) N:o 1995/2006, (3) 53 b artiklan 2 kohdan johdanto-osa ja c alakohta oikeudellinen perusta sille, että kansallinen viranomainen muuttaa jo vahvistettua, Euroopan pakolaisrahastosta myönnettyä tukea tuensaajan vahingoksi ja perii tuen takaisin tuensaajalta?
—

Kuudes valitusperuste: Asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdan, asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, luettuna yhdessä asetuksen N:o 1432/2003 21 artiklan kanssa, virheellinen soveltaminen, koska tuottajaorganisaatio FresQ:n menot on jätetty rahoituksen ulkopuolelle.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 24/11

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Suceava (Romania) on esittänyt 22.11.2013 — Casa Județeană de Pensii Botoșani v. Polixeni Guletsou

(Asia C-598/13)

2014/C 24/21

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Suceava

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Casa Județeană de Pensii Botoșani

Vastaaja: Polixeni Guletsou

Ennakkoratkaisukysymys

Onko asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) 7 artiklan 2 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluu sellainen kahdenvälinen sopimus, jonka kaksi jäsenvaltiota on tehnyt ennen asetuksen soveltamisen alkamispäivämäärää ja jossa valtiot ovat sopineet sellaisia sosiaaliturvaetuuksia koskevan velvollisuuden lakkaamisesta, joita yhden valtion on maksettava sellaisille toisen valtion kansalaisille, joilla on ollut ensin mainitun valtion alueella poliittisen pakolaisen asema ja jotka ovat palanneet viimeksi mainitun valtion alueelle, vastineena siitä, että ensin mainittu valtio maksaa kiinteän määrän eläkkeiden maksamiseksi ja sen ajanjakson kattamiseksi, jonka ajalta sosiaaliturvamaksut on maksettu ensin mainittuun jäsenvaltioon?

(1) Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2).
1)

Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen ja on katsonut asiassa esitettyjen huomautusten vastaisesti, että EIH on myöntänyt toteuttaneensa liiketoimet, joiden perusteella neuvosto nimesi sen. — EIH ei ole myöntänyt toteuttaneensa neuvoston perusteluissa tarkoitettuja liiketoimia. — EIH on kieltänyt toteuttaneensa perusteluissa tarkoitetut liiketoimet, ja tätä on perusteltu riittävästi sen kirjallisissa huomautuksissa ja se voitiin näin ollen hyväksyä.
2)

Onko neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 11 artiklan 2 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että kaikki sellaiset yksilöt on otettava haltuun ja voidaan takavarikoida, jotka on mainittu sen a kohdan mukaisesti mitättömäksi todetussa luvassa tai todistuksessa, vai vain ne yksilöt, joita mitättömyysperusteet tosiasiallisesti koskevat?
1)

Onko kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/83/EY (1) 2 artiklan e ja f alakohtaa ja 15, 18, 28 ja 29 artiklaa tulkittava siten, että sen lisäksi, että henkilöllä, jolle jäsenvaltion riippumaton viranomainen on hakemuksesta myöntänyt toissijaisen suojeluaseman, on oltava oikeus direktiivin 28 ja 29 artiklassa tarkoitettuun sosiaali- ja terveydenhuoltoon, tällainen oikeus on oltava myös ulkomaalaisella, jolle jäsenvaltion hallintoviranomainen on myöntänyt luvan oleskella kyseisessä jäsenvaltiossa ja joka kärsii sairaudesta, josta voi aiheutua todellinen hengenvaara tai ruumiillista koskemattomuutta uhkaava vaara tai epäinhimillisen tai halventavan kohtelun vaara siinä tapauksessa, että hänen kotimaassaan tai oleskelumaassaan ei voida tarjota asianmukaista hoitoa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 9/21

Valitus, jonka Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion on tehnyt 31.10.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-489/12, Planet v. komissio, 9.9.2013 antamasta määräyksestä

(Asia C-564/13 P)

2014/C 9/33

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Asianosaiset

Valittaja: Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (edustaja: asianajaja V. Christianos)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

— Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-489/12 9.9.2013 antama määräys on kumottava.

— Asia on palautettava unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi.

— Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-489/12 9.9.2013 antama määräys sisältää oikeudellisia arvioita, joilla rikotaan unionin oikeuden sääntöjä, ja vaatii määräyksen kumoamista.

Valittajan mukaan valituksenalainen määräys on kumottava, koska siinä on tulkittu ja sovellettu virheellisesti unionin oikeutta oikeussuojaintressin, jota edellytetään unionin oikeuden mukaan sellaisen vahvistamiskanteen nostamiseen, jonka kohteena on sopimusvelvoitteiden rikkomisen toteaminen, sisällön osalta ja sen osalta, onko tämä [oikeussuojaintressi] jo syntynyt ja edelleen olemassa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 367/23

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 16.9.2013 — Gmina Międzyzdroje v. Minister Finansów

(Asia C-500/13)

2013/C 367/39

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Naczelny Sąd Administracyjny

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Gmina Międzyzdroje

Vastapuoli: Minister Finansów

Ennakkoratkaisukysymys

Ovatko tavaroita ja palveluja koskevasta verosta (ustawa o podatku od towarów i usług) 11.3.2004 annetun lain (Dz. U. 2011, nro 177, järjestysnumero 1054, sellaisena kuin se on muutettuna) 91 §:n 7 ja 7a momentin kaltaiset kansalliset säännökset, joista seuraa se, että siinä tapauksessa, että tuotantotavara, joka on ollut sellaisen toiminnan käytössä, joka ei oikeuta hankintoihin sisältyvän arvonlisäveron vähentämiseen, siirretään sellaisen toiminnan käyttöön, joka oikeuttaa arvonlisäveron vähentämisen, oikaisua ei ole mahdollista tehdä yhdellä kertaa, vaan se on tehtävä seuraavan viiden vuoden kuluessa tai jos kyseessä on kiinteistö, seuraavan kymmenen vuoden kuluessa siitä vuodesta lukien, jolloin tuotantotavara otettiin käyttöön, sallittuja yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 167, 187 ja 189 artiklan ja neutraalisuuden periaatteen valossa?

(1) EUVL L 347, s. 1.
2)

Siinä tapauksessa, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Onko asetuksen N:o 261/2004 6 ja 7 artiklassa säädetyn kaltaisen oikeuden syntymisen kannalta ratkaisevaa, että korvaava kuljetus on valittu vapaaehtoisesti ja itsenäisesti toiselta lentoliikenteen harjoittajalta ajankohtana, jona viivästyminen on kestänyt jo vähintään viisi tuntia asetuksen N:o 261/2004 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan iii alakohdassa ja 8 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/43

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 19.8.2013 — Andreas Grund, SR-Tronic GmbH -yhtiön omaisuutta koskevan maksukyvyttömyysmenettelyn selvittäjä, ym. v. Nintendo Co. Ltd ja Nintendo of America Inc.

(Asia C-458/13)

2013/C 344/74

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Vastaajat ja Revision-menettelyn valittajat: Andreas Grund, SR-Tronic GmbH -yhtiön omaisuutta koskevan maksukyvyttömyysmenettelyn selvittäjä, Jürgen Reiser ja Dirk Seidler

Kantajat ja Revision-menettelyn vastapuolet: Nintendo Co. Ltd ja Nintendo of America Inc.

Ennakkoratkaisukysymys

Onko direktiivin 2001/29/EY (1) 1 artiklan 2 kohdan a alakohta esteenä sellaisen säännöksen soveltamiselle, jolla direktiivin 2001/29/EY 6 artiklan 2 kohta saatetaan osaksi kansallista oikeutta (tässä tekijänoikeuslain (Urheberrechtsgesetz) 95a §:n 3 momentti), jos kyseessä olevalla teknisellä toimenpiteellä suojataan teosten tai muun suojatun aineiston lisäksi myös tietokoneohjelmia?

(1) Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY (EYVL L 167, s. 10).
Unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti käsitettä ”tavaroiden samanlaisuus”, koska se on rinnastanut tavarat ”Sikarit” yleisnimikkeeseen ”Tupakkatuotteet”. Unionin yleinen tuomioistuin on näin laajentanut kohtuuttomasti väitteen perustana olevan tavaramerkin suojan tasoa.
4)

Onko se, että kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä olevassa asiassa ei ole annettu erityisiä säännöksiä siitä, mitkä ovat asianomaisten valtion viranomaisten tehtävät silloin, kun kyseessä on oikeusriita, joka koskee täytäntöönpanosta vastaavan tai välittävän viranomaisen taikka hallinto- tai maksuviranomaisen toimintaa tai toimimatta jättämistä hakemuksen arvioinnin, hankkeen valinnan, hanketta koskevan tukipäätöksen tekemisen tai hankkeen täytäntöönpanon yhteydessä, eli se, ettei ole annettu säännöksiä siitä, että asianomaisilla valtion viranomaisilla olisi velvollisuus ilmoittaa Euroopan komissiolle vireillä olevista oikeudenkäynneistä ja ryhtyä toimenpiteisiin käytössä olevien varojen varaamiseksi riidanalaista tukea varten, kunnes kysymys tuen myöntämisestä on lopullisesti ratkaistu, yhdenmukainen asetuksen N:o 1260/1999 38 artiklan mukaisen jäsenvaltion velvollisuuden tiedottaa Euroopan komissiolle hallinnollisten ja oikeudellisten toimenpiteiden edistymisestä ja tehdä yhteistyötä Euroopan komission kanssa, asetuksen N:o 2792/1999 19 artiklan kanssa ja rakennerahastoista maksettavien tukien (2000–2006) sulkemista koskevista suuntaviivoista tehdyn komission päätöksen KOM(2006) 3424 6 ja 7 kohdan vaatimusten kanssa?
2)

Onko ministerin asetuksen N:o 33/1990 3 §:n 2 momentti, johon viitataan presidentin asetukseen N:o 642/1972 liitetyn tariffin 21 §:ssä, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen N:o 151/1991 3 §:llä, yhteensopiva vapaan kilpailun järjestelmän ja perustamissopimuksen 102 artiklaan sisältyvän kiellon soveltaa kaupallisissa suhteissa erilaisia ehtoja samankaltaisiin suorituksiin kanssa?
1)

Onko päätettäessä vientituen myöntämisestä katsottava, että vientitodistus on esitetty asianmukaisesti maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 800/1999 (1) 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, jos vientitullitoimipaikka on vastaanottanut vienti-ilmoituksen ilman vientitodistusta ja antanut viejälle mahdollisuuden toimittaa vientitodistuksen jälkikäteen tietyssä määräajassa ja jos viejä on toimittanut sen määräajassa?
—

pääasiassa on kumottava seuraavat toimenpiteet: — Euroopan komission aluepolitiikan pääosaston 2.2.2009 päivätty kirje nro 000841, joka koskee pyydetystä määrästä poikkeavia komission maksuja ja johon sisältyy seuraava päätös: ”Tämän vuoksi ajankohta, josta lähtien Euroopan komissio jättää hyväksymättä POR 2000-2006:n toimenpiteeseen 1.7 liittyvät menot, on 29.6.2007 eikä 17.5.2006, kuten edellä mainitussa 22.12.2008 kirjeessä todettiin” — Euroopan komission aluepolitiikan pääosaston 6.2.2009 päivätty kirje nro 001059, joka koskee maksupyynnön keskeyttämistä ja jossa pyydetään asetuksen N:o 1260/99 39 artiklan nojalla tietoja rahoitusoikaisuista (OR Campania) ja johon sisältyy seuraava päätös: ”Tämän vuoksi ajankohta, josta lähtien Euroopan komissio jättää hyväksymättä POR 2000-2006:n toimenpiteeseen 1.7 liittyvät menot, on 29.6.2007 eikä 17.5.2006, kuten edellä mainitussa 22.12.2008 kirjeessä todettiin” — Euroopan komission aluepolitiikan pääosaston 22.12.2008 päivätty kirje nro 012480, joka koskee hanketta POR Campania 2000-2006 (CCI nro 1999 IT 16 1 PO 007) — jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan, Campanian jätehuoltoon liittyvän menettelyn 2007/2195 seuraukset, jolla komissio pyytää seuraavasta maksatushakemuksesta lähtien vähentämään kaikki toimenpiteeseen 1.7 liittyvät menot 29.6.2007 jälkeen.
3)

Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY sekä unionissa sovellettavia kuluttajansuojan ja sopimustasapainon oikeusperiaatteita tulkittava siten, että kyseessä on oikeuksien väärinkäyttö ja perusteeton etu, kun velkoja-ulosmittausvelkoja vaatii ostettuaan ensin kiinnitetyn kiinteistön itselleen hintaan, joka on 50 prosenttia (nykyisin 60 prosenttia) arvioidusta arvosta, aloittamaan ulosmittauksen jäljellä olevan määrän osalta, jotta velka saadaan maksettua takaisin kokonaisuudessaan, vaikka myydyn omaisuuden arvioitu arvo ja/tai todellinen arvo on velan kokonaismäärää suurempi, huolimatta siitä, että näin toimimisesta on säädetty kansallisessa prosessioikeudessa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 215/6

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Wiesbaden (Saksa) on esittänyt 29.4.2013 — Stefan Fahnenbrock v. Kreikan valtio

(Asia C-226/13)

2013/C 215/05

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Wiesbaden

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Stefan Fahnenbrock

Vastaaja: Kreikan valtio

Ennakkoratkaisukysymys

Onko oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa [(asiakirjojen tiedoksianto) ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1348/2000 kumoamisesta] 13.11.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1391/2007 (1) 1 artiklaa tulkittava siten, että kannetta, jolla kantaja, joka on hankkinut vastaajan liikkeelle laskemia velkakirjoja, joita säilytettiin kantajan omaisuudensäilytystilillä S Broker AG & Co. KG:ssa ja joiden osalta kantaja ei ollut hyväksynyt vastaajan helmikuun 2012 lopussa esittämää vaihtotarjousta, vaatii vahingonkorvausta, joka vastaa suuruudeltaan sitä arvon alenemista, joka seurasi maaliskuussa 2012 kuitenkin toteutetusta ja hänelle taloudellisesti epäedullisesta velkakirjojen vaihdosta, pidettävä asetuksessa tarkoitettuna ”siviili- tai kauppaoikeudellisena asiana”?

(1) EUVL L 324, s. 79.
5)

Kun otetaan huomioon ”tietopalvelun tarjoajan” määritelmä, joka vahvistetaan direktiivin 2000/31/EY 2 artiklassa ja direktiivin 98/34/EY 1 artiklan 2 kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/48/EY, voidaanko seuraavat seikat tai jokin niistä katsoa direktiivin 2000/31/EY 12, 13 ja 14 artiklassa tarkoitetuksi ”pelkäksi siirtotoiminnaksi”, ”välimuistiin tallentamiseksi” tai ”säilytykseksi”: a) Sanomalehti, jolla on ilmainen verkkosivusto, jossa painettu sanomalehti on saatavilla sähköisessä muodossa kaikkine julkaistuine kirjoituksineen, kuvineen ja mainoksineen PDF-muodossa tai vastaavassa sähköisessä muodossa. b) Sähköinen sanomalehti, johon pääsee tutustumaan vapaasti, mutta jonka julkaisija saa korvauksen verkkosivustolla näkyvien kaupallisten mainosten kautta. Sähköiseen sanomalehteen sisältyvät tiedot ovat peräisin sanomalehden työntekijöiltä ja/tai riippumattomilta toimittajilta. c) Maksullinen verkkosivusto, jolla tarjotaan a) tai b) kohdassa mainittua palvelua?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 189/2

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 28.3.2013 — Digibet Ltd ja Gert Albers v. Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. OHG

(Asia C-156/13)

2013/C 189/03

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Digibet Ltd ja Gert Albers

Vastapuoli: Westdeutsche Lotterie GmbH & Co. OHG

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko kysymys onnenpelialan epäjohdonmukaisesta rajoituksesta, — jos yhtäältä liittovaltiomuotoisessa jäsenvaltiossa julkisten onnenpelien järjestäminen ja välittäminen internetissä on lähtökohtaisesti kielletty useimpien osavaltioiden voimassa olevassa lainsäädännössä ja ne voidaan — ilman että lupaan olisi varsinaista oikeutta — poikkeuksellisesti sallia ainoastaan arpajaisten ja urheiluvedonlyöntien tapauksessa, jotta tarjolla olisi tarkoituksenmukainen vaihtoehto laittomalle onnenpelien tarjonnalle ja jotta tämän tarjonnan kehitystä ja laajenemista torjuttaisiin, — jos toisaalta tämän jäsenvaltion jossakin osavaltiossa siellä voimassa olevan lainsäädännön mukaan ja yksityiskohtaisesti määriteltyjen objektiivisten edellytysten mukaisesti jokaiselle unionin kansalaiselle ja siihen rinnastettavalle oikeushenkilölle on annettava lupa urheiluvedonlyöntien tarjoamiseen internetissä, mikä voi vaikeuttaa sitä, että muissa osavaltioissa voimassa olevalla onnenpelien internetissä tarjoamista koskevalla rajoituksella saavutettaisiin sillä tavoitellut yleisen edun mukaiset lailliset tavoitteet?

2) Onko ensimmäiseen kysymykseen annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, että jonkin osavaltion poikkeava lainsäädäntö estää sen, että muissa osavaltioissa voimassa olevilla onnenpelien rajoituksilla voidaan saavuttaa niillä tavoitellut yleisen edun mukaiset lailliset tavoitteet, tai haittaa huomattavasti näiden tavoitteiden saavuttamista? Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi,

3) Poistetaanko epäjohdonmukaisuus sillä, että osavaltio, jossa on voimassa poikkeava oikeussääntö, omaksuu muissa osavaltioissa voimassa olevat onnenpelien rajoitukset, vaikka siihenastiset lievemmät internetonnenpelejä koskevat oikeussäännöt pysyvätkin tässä osavaltiossa voimassa jo myönnettyjen toimilupien osalta monivuotisen siirtymäkauden ajan, koska näitä lupia ei voida peruuttaa tai ne voidaan peruuttaa ainoastaan sellaisia korvauksia vastaan, joita osavaltion on vaikea kustantaa?
2)

Mikäli näin on, onko parodian täytettävä seuraavat edellytykset tai tunnusmerkit: — sillä on oltava sille ominainen omaperäinen luonne (omaperäisyys) — siten, että parodiaa ei voida kohtuudella yhdistää alkuperäisteoksen tekijään — sillä on oltava humoristinen tai pilailutarkoitus, riippumatta siitä, kohdistuuko tällä tavoin ilmaistu mahdollinen kritiikki alkuperäisteokseen tai johonkin muuhun asiaan tai henkilöön — parodian kohteena olevan teoksen lähde on mainittava.
7)

Voidaanko Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 62 artiklan 2 momenttia tulkita siten, että sellainen jäsenvaltion oikeussääntö voidaan hyväksyä ja katsoa [unionin] oikeuden mukaiseksi, jonka mukaan voittoa tavoittelemattoman yhtiön muodossa toimivan paikallisen Leander-toimintaryhmän on vuoden määräajassa muutettava toimintansa yhdistysmuotoiseksi sillä perusteella, että yhdistysmuoto on yhteisömuotona ainoa, jolla kyetään asianmukaisesti takaamaan paikallisten kumppaneiden verkottuminen, koska voimassa olevan Unkarin oikeuden mukaan yhtiön ensisijaisena päämääränä on voiton tuottaminen, eikä uusien jäsenten julkinen etsintä ja liittyminen ole mahdollista tällaisten taloudellisten intressien vuoksi?