ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
76

Käsiteltävässä asiassa kyseessä olevasta korvausvaatimuksesta, joka koskee päivärahan menettämisestä aiheutunutta taloudellista vahinkoa, on ensinnäkin riittävää todeta, ettei kantaja selitä, miten se, että hän on jo kärsinyt kyseisen seuraamuksen, vie häneltä mahdollisuuden saada korvausta kaikista hänelle aiheutuneista vahingoista siinäkin tapauksessa, että puhemiehistön päätös kumotaan, etenkin, kun hän vaatii korvaukseksi ainoastaan summan, joka vastaa sitä päivärahamäärää, joka hänelle olisi maksettu, jollei seuraamusta olisi määrätty eli 9180 euroa. Puhemiehistön päätöksen kumoamisen huomioon ottaen parlamentti on kuitenkin SEUT 266 artiklan mukaan velvollinen toteuttamaan tämän tuomion täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, mikä tarkoittaa, että kantajalle on maksettava pidätettyjä päivärahoja vastaava korvaus.
50

Sama pätee siihen kantajan korostamaan seikkaan, että Italiassa on rekisteröity lukuisia tavaramerkkejä, joihin sisältyy sana ”mafia”. EU-tavaramerkkejä koskeva säännöstö on nimittäin itsenäinen järjestelmä, joka muodostuu sen omien tavoitteiden ja sääntöjen kokonaisuudesta ja jonka soveltaminen on riippumaton kansallisista järjestelmistä. Sitä, onko merkki rekisteröitävissä EU-tavaramerkiksi, on näin ollen arvioitava yksinomaan merkityksellisen säännöstön perusteella. EUIPO:ta ja mahdollisesti unionin tuomioistuimia eivät siis sido jäsenvaltioiden tasolla tehdyt päätökset, vaikka ne voivat ottaa ne huomioon, ja näin on siitä huolimatta, että kyseiset päätökset on tehty sellaisen kansallisen lainsäädännön perusteella, joka on yhdenmukaistettu unionin tasolla (ks. vastaavasti tuomio 14.11.2013, FICKEN LIQUORS, T-54/13, ei julkaistu, EU:T:2013:593, 46 kohta; tuomio 15.7.2015, Australian Gold v. SMHV – Effect Management & Holding (HOT), T-611/13, EU:T:2015:492, 60 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 27.6.2017, Jiménez Gasalla v. EUIPO (B2B SOLUTIONS), T-685/16, ei julkaistu, EU:T:2017:438, 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Tästä seuraa, että EUIPO:ta tai unionin tuomioistuimia eivät voi sitoa senkaltaiset kansalliset rekisteröintiä koskevat ratkaisut, joihin kantaja vetoaa, joten niitä ei ole tarpeen tutkia (ks. vastaavasti tuomio 12.2.2015, Compagnie des montres Longines, Francillon v. SMHV – Cheng (B), T-505/12, EU:T:2015:95, 86 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 27.6.2017, B2B SOLUTIONS, T-685/16, ei julkaistu, EU:T:2017:438, 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
6.

Euroopan unionin toimielimet – Yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin – Asetus N:o 1049/2001 – Poikkeukset oikeudesta tutustua asiakirjoihin – Tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suoja – Ulottuvuus – Soveltaminen asiakirjaan, joka koskee toimenpiteitä, joita edellytetään sen takaamiseksi, että satelliittivälitteisiä matkaviestinpalveluja tarjoavat valtuutetut operaattorit noudattavat päätöksessä N:o 626/2008 tarkoitettuja yhteisiä ehtoja (SEUT 288 artiklan 4 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmas luetelmakohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 626/2008) (ks. 65–72, 74–82, 84, 85, 88, 95, 120 ja 121 kohta)
2.

Tuomioistuinmenettely – Asian saattaminen unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi välityslausekkeen perusteella – Lainasopimus, jonka Euroopan investointipankki on tehnyt Syyrian kanssa – Syyrian sopimusvelvoitteiden täyttämättä jättäminen – Kanne, jonka investointipankki on nostanut unionin nimissä – Tutkittavaksi ottaminen – Komissio on antanut investointipankin tehtäväksi ryhtyä perintätoimiin unionin puolesta (SEUT 256 artiklan 1 kohta ja SEUT 272 artikla) (ks. 18–20 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki VeGa one ja sanamerkki VEGAS (Neuvoston asetuksen 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 27, 38, 42, 47, 59, 94 ja 97 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkit FIGHT LIFE ja FIGHT FOR LIFE (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20, 25, 31 ja 36 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 80 ja 100 kohta)
Sanamerkki DEVIN ei kuvaile maantieteellistä alkuperää, kun on kyse Bulgarian naapurimaiden eli Kreikan ja Romanian sekä unionin muiden jäsenvaltioiden keskivertokuluttajasta yksinomaan Bulgariaa lukuun ottamatta.

Vaikka asianomainen kohderyhmä Bulgariassa tuntee Devinin maantieteellisen nimen, unionin muiden jäsenvaltioiden asianomaiset kohderyhmät eivät pääosin tunne Devinin maantieteellistä nimeä tai eivät ainakaan tunne sitä maantieteellisen paikan nimityksenä.

Pelkästään se, että internetin hakukoneet löytävät Devinin kaupungin, ei riitä osoittamaan, että kyseessä on paikka, jonka merkittävä osa kohdeyleisöstä Kreikassa ja Romaniassa tuntee. ”Merkittävä turismiprofiili internetissä” ei sellaisenaan voi riittää sen osoittamiseen, että kohdeyleisö ulkomailla tuntee pienen kaupungin.

Kivennäisvesien ja juomien keskivertokuluttaja unionissa ei ole erityisen erikoistunut maantieteeseen tai turismiin. Kun valituslautakunta keskittyi virheellisesti ulkomaisiin turisteihin ja erityisesti kreikkalaisiin tai romanialaisiin turisteihin, jotka vierailevat Bulgariassa tai Devinissä, se ei ottanut huomioon koko kohdeyleisöä, joka muodostuu unionin ja muun muassa Kreikan ja Romanian keskivertokuluttajasta, vaan se rajoittui virheellisesti kohdeyleisön hyvin pieneen tai pienen pieneen osaan – eli Bulgariassa tai Devinissä vieraileviin ulkomaisiin turisteihin –, joka on joka tapauksessa merkityksetön ja jota ei voida pitää kohdeyleisön riittävän edustavana otoksena, kun otetaan huomioon oikeuskäytäntö. Valituslautakunta sovelsi näin ollen virheellistä kriteeriä, joka johti sen virheelliseen tosiseikkoja koskevaan arviointiin siitä, miten kohdeyleisö ymmärtää devin-sanan.

Kun on kuse maantieteellisen nimen Devin vapaana pitämisestä, on katsottava, että Devin-nimen kuvaileva käyttö on sallittua kaupungin markkinoimiseen turistikohteena. Euroopan unionin tavaramerkistä annetussa asetuksessa N:o 207/2009 säädetään tavaramerkin antaman yksinoikeuden varsinaisessa määritelmässä esteistä, joilla pyritään säilyttämään kolmansien intressit. Devinin kaupungin nimi on kolmansien vapaasti käytettävissä paitsi kuvailevaa käyttöä, johon kuuluu esimerkiksi turismin edistäminen kyseisessä kaupungissa, varten myös erottamiskykyisenä merkkinä, kun tähän on ”perusteltu syy” eikä sekaannusvaaraa ole, jolloin asetuksen 207/2009 8 ja 9 artiklaa ei sovelleta. Yleistä etua Devinin kylpyläkaupungin kaltaisen maantieteellisen nimen vapaana pitämiseen voidaan näin ollen suojata siksi, että tällaisia nimiä voidaan käyttää kuvailevasti ja siksi, että on olemassa esteitä, joilla rajoitetaan riidanalaisen tavaramerkin haltijan yksioikeutta, tarvitsematta julistaa kyseistä tavaramerkkiä mitättömäksi.

(ks. 39, 41, 46–48, 79, 83, 89, 90, 93 ja 95 kohta)
11.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin laajalti tunnettu tavaramerkki – Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin tuottaman suojan ulottaminen tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia – Näyttö, joka haltijan on esitettävä – Tuleva muu kuin hypoteettinen vaara epäoikeutetusta hyväksikäytöstä tai haitan aiheuttamisesta (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 5 kohta) (ks. 140 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 52 kohta)
6.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Kyseessä olevien tavaramerkkien samankaltaisuus – Arviointiperusteet – Moniosainen tavaramerkki (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 5 artikla) (ks. 65–67 kohta)
Sekaannusvaaran toteamisen tarkoituksena on suojata tavaramerkin tehtävää osoittaa alkuperä mahdollistamalla tavaramerkin rekisteröinnin vastustaminen tai sen mitättömäksi julistamisen vaatiminen, jos on olemassa vaara siitä, että kuluttajaa saatetaan johtaa harhaan kyseisten tavaroiden tai palvelujen alkuperästä, jolloin he olettavat virheellisesti, että kyseisten merkkien kattamat tavarat ja palvelut ovat peräisin samasta yrityksestä tai taloudellisesti keskenään sidoksissa olevista yrityksistä.

Tavaramerkin keskeisenä tehtävänä on taata kuluttajalle tai loppukäyttäjälle se, että tavaramerkillä varustetulla tavaralla tai palvelulla on tietty alkuperä, jolloin kuluttaja tai loppukäyttäjä voi tavaramerkin perusteella erottaa ilman sekaannusvaaraa kyseisen tavaran tai palvelun muista tavaroista ja palveluista, joilla on toinen alkuperä. Tavaramerkin on nimittäin oltava takeena siitä, että kaikki tavaramerkillä varustetut tavarat tai palvelut on tuotettu tai jaeltu yhden ja saman, niiden laadusta vastaavan yrityksen valvonnassa, jotta tavaramerkki voisi täyttää keskeisen tehtävänsä siinä vääristymättömän kilpailun järjestelmässä, jonka luominen ja ylläpitäminen on EUT-sopimuksen tavoitteena.

Jotta tavaramerkki voisi tällä tavoin taata alkuperän eli täyttää tavaramerkin keskeisen tehtävän, tavaramerkin haltijaa on suojattava sellaisilta kilpailijoilta, jotka haluaisivat käyttää väärin tavaramerkin asemaa ja mainetta myymällä tuotteita, jotka on asiattomasti varustettu tällaisella tavaramerkillä.

(ks. 39–41 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 11.10.2018 – M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon vastaan EUIPO (fluo.)

(asia T-120/17)

(EU-tavaramerkki – Hakemus kuviomerkin fluo. rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemuksen osittainen hylkääminen – Ehdoton hylkäysperuste – Kuvailevuus – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta))

1. EU-tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Kanne unionin tuomioistuimissa – Unionin yleisen tuomioistuimen toimivalta – Virastolle osoitettu määräys ei kuulu toimivaltaan (Neuvoston asetuksen N:o207/2009 65 artiklan 6 kohta) (ks. 13 kohta)

2. EU-tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Kanne unionin tuomioistuimissa – Unionin yleisen tuomioistuimen toimivalta – Valituslautakuntien tekemien päätösten laillisuusvalvonta – Tosiseikkojen tutkiminen uudelleen sellaisten todisteiden valossa, joita ei ole esitetty aikaisemmin viraston elimissä, ei kuulu toimivaltaan (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 65 artikla) (ks. 16 kohta)

3. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia – Tarkoitus – Vapaana pitämisen tarve (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 22 kohta)

4. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia – Käsite (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 23 ja 24 kohta)

5. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia – Tavaramerkin kuvailevuuden arvioiminen – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 25 kohta)

6. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia – Kuviomerkki fluo. (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 26 ja 34–43 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 2.12.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 863/2016-2), joka koskee hakemusta kuviomerkin fluo. rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) toisen valituslautakunnan 2.12.2016 tekemän päätöksen (asia R 863/2016-2) päätösosan 2 kohta kumotaan.
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16, 17 ja 37 kohta)
Toimielimillä on laaja harkintavalta määriteltäessä, mitä pätevyyttä koskevia kriteerejä avoimet toimet edellyttävät, ja määriteltäessä näiden kriteerien mukaan ja yksikön edun mukaisesti, mitkä ovat kilpailun järjestämisen edellytykset ja sitä koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Toimielimille kuuluvan, kilpailujen järjestämistä ja erityisesti kilpailuun osallistumista koskevien edellytysten vahvistamista koskevan harkintavallan käytön on kuitenkin sovelluttava yhteen henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisen kohdan ja 29 artiklan 1 kohdan pakottavien määräysten kanssa. Henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisessä kohdassa määritetään pakottavasti palvelukseen ottamisen tarkoitus, ja henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan pakottavalla tavalla niiden menettelyjen rajat, joita on noudatettava avoinna olevien virkojen täyttämistä varten. Tätä harkintavaltaa on siten aina käytettävä täytettäviin virkoihin liittyvien vaatimusten ja, yleisemmin, yksikön edun mukaisesti.

Erityisesti edellytyksistä, joilla rajoitetaan hakijoiden rekisteröitymistä kilpailuun, vaikka ne ovat omiaan rajoittamaan toimielimen mahdollisuuksia saada palvelukseensa henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetut parhaat hakijat, tästä ei kuitenkaan seuraa, että kaikki tällaisen rajoituksen sisältävät edellytykset ovat ristiriidassa edellä mainitun artiklan kanssa. Harkintavalta, joka hallintoviranomaisella on kilpailun järjestämisessä, ja yleisemmin yksikön etu nimittäin antavat toimielimelle mahdollisuuden asettaa edellytyksiä, joita se pitää tarkoituksenmukaisina ja jotka siitä huolimatta, että niillä rajoitetaan hakijoiden osallistumista kilpailuun ja siten väistämättä rekisteröityneiden hakijoiden määrää, eivät kuitenkaan uhkaa vaarantaa henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua tavoitetta mahdollisimman pätevien, tehokkaiden ja ehdottoman luotettavien hakijoiden rekisteröitymisen varmistamisesta.

Henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisen kohdan kanssa ristiriitaisiksi katsotaan ainoastaan edellytykset, joilla rajoitetaan hakijoiden osallistumista kilpailuun ja joihin liittyy uhka siitä, että mahdollisimman pätevien hakijoiden ilmoittautumisen varmistamista koskevan tavoitteen saavuttaminen vaarantuu.

Kun otetaan huomioon toimielimille tällä alalla myönnetty laaja harkintavalta, yksikön etua koskevan edellytyksen noudattamista valvoessaan unionin yleisen tuomioistuimen on valvottava ainoastaan sitä, onko toimielin pysynyt kohtuullisissa rajoissa, ja sitä, ettei se ole käyttänyt harkintavaltaansa ilmeisen virheellisellä tavalla.

(ks. 28–30, 32 ja 33 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 44 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Aikaisempi tavaramerkki, joka on EU-tavaramerkki – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19 kohta)
2.

EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Suhteelliset hylkäysperusteet–Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten–Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä–Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19 kohta)
1.

EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Suhteelliset hylkäysperusteet–Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten–Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä–Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15, 16 ja 46 kohta)
3.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Kuviomerkit BLACK LABEL BY EQUIVALENZA ja LABELL (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 51–57 kohta)
47

Riidanalaisen päätöksen päätösosan sanamuoto on seuraava: ”1 artikla 1. Irlannin 29 päivänä tammikuuta 1991 ja 23 päivänä toukokuuta 2007 Apple Sales Internationalin hyväksi antamat veropäätökset, joiden avulla Apple Sales International pystyy määrittämään vuosittain Irlannissa maksamansa veron, ovat SEUT‑sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Valtiontuki, jonka Irlanti otti sääntöjenvastaisesti käyttöön SEUT‑sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan määräyksiä rikkoen, ei sovellu sisämarkkinoille. 2. Irlannin 29 päivänä tammikuuta 1991 ja 23 päivänä toukokuuta 2007 Apple Operations Europe Internationalin hyväksi antamat veropäätökset, joiden avulla Apple Operations Europe International pystyy määrittämään vuosittain Irlannissa maksamansa veron, ovat SEUT‑sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Valtiontuki, jonka Irlanti otti sääntöjenvastaisesti käyttöön SEUT‑sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan määräyksiä rikkoen, ei sovellu sisämarkkinoille. 2 artikla 1. Irlannin on perittävä takaisin Apple Sales Internationalilta 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuki. 2. Irlannin on perittävä takaisin Apple Operations Europelta 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tuki. 3. Takaisinperittävistä summista kertyy korkoa alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajien käyttöön, niiden tosiasialliseen takaisinperintään saakka. 4. Korko on laskettava asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun säännösten mukaisesti. 3 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tosiasiallisesti. 2. Irlannin on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta. 4 artikla 1. Irlannin on toimitettava komissiolle tiedot tuen täsmällisen määrän laskemisessa käyttämästään menetelmästä tämän päätöksen tiedoksiantamista seuraavien kahden kuukauden aikana. 2. Irlannin on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Sen on annettava välittömästi komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. 5 artikla Tämä päätös on osoitettu Irlannille.”
150

Lopuksi on vielä todettava, että sikäli kuin kantajan on katsottava perusteluissaan kyseenalaistavan henkilöstösääntöjen 66 a artiklan lainmukaisuuden siltä osin, että siinä säädetään yhteisvastuumaksun soveltamisesta 1.1.2014 alkaen, sillä perusteella, että tämä soveltaminen on vastoin henkilöstösääntöjen 65 artiklan 4 kohtaa, jossa säädetään palkkojen päivittämismenetelmän soveltamisen keskeyttämisestä, on riittävää muistuttaa, että sekä unionin tuomioistuin että unionin yleinen tuomioistuin ovat todenneet asetuksella N:o 3821/81 käyttöön otetusta erityisestä maksusta ja asetuksella N:o 3831/91 käyttöön otetusta tilapäisestä maksusta, ettei henkilöstösääntöjen muutosta, joka on tehty lisäämällä uusi säännös, voida riitauttaa henkilöstösääntöjen toisen säännöksen perusteella (tuomio 3.7.1985, Abrias ym. v. komissio, 3/83, EU:C:1985:283, 20 kohta ja tuomio 22.6.1994, Rijnoudt ja Hocken v. komissio, T-97/92 ja T-111/92, EU:T:1994:69, 65 kohta).
30

On syytä tuoda esiin, että perusasetuksen saksankielisessä versiossa viimeksi mainittu edellytys kuuluu seuraavasti: ”der Einführer nach dem Ausmaß des Dumpings und der angeblichen oder festgestellten Schädigung von dem Dumping Kenntnis hatte oder hätte haben müssen”. Portugalinkielisessä versiossa säädetään, että ”o importador tivesse ou devesse ter tido conhecimento dessas práticas no que respeita à importância do dumping e do prejuízo alegados ou verificados” ja englanninkielisessä versiossa että ”the importer was aware of, or should have been aware of, the dumping as regards the extent of the dumping and the injury alleged or found”.