ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 12.12.2013 (Consiglio di Staton (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ministero dello Sviluppo Economico ja Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture v. Soa Nazionale Costruttori — Organismo di Attestazione Spa

(Asia C-327/12) (1)

(SEUT 101, SEUT 102 ja SEUT 106 artikla - Julkiset yritykset ja yritykset, joille jäsenvaltiot myöntävät erityisoikeuksia tai yksinoikeuksia - Yritykset, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja - Käsitteet - Laitokset, jotka vastaavat julkisia rakennusurakoita tekeviä yrityksiä koskevien lakisääteisten edellytysten täyttymisen tarkistamisesta ja varmentamisesta - SEUT 49 artikla - Sijoittautumisvapaus - Rajoitus - Oikeuttaminen - Palvelujen vastaanottajien suojeleminen - Varmentamispalvelujen asema)

2014/C 52/24

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Ministero dello Sviluppo Economico ja Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

Vastaaja: Soa Nazionale Costruttori — Organismo di Attestazione Spa

Muut osapuolet: Associazione nazionale Società Organismi di Attestazione (Unionsoa) ja SOA CQOP SpA

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Consiglio di Stato — SEUT 101, 102 ja 106 artiklan tulkinta — ”Julkisia yrityksiä” ja ”yrityksiä, joille jäsenvaltiot myöntävät erityisoikeuksia tai yksinoikeuksia” sekä ”yrityksiä, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja” koskevat käsitteet — Laitokset, jotka vastaavat julkisia rakennusurakoita tekeviä yrityksiä koskevien lakisääteisten edellytysten täyttymisen tarkistamisesta ja varmentamisesta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa asetetaan näiden laitosten toiminnalle vähimmäismaksut

Tuomiolauselma

SEUT 101, SEUT 102 ja SEUT 106 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa velvoitetaan yhtiöt, joilla on varmentamislaitosten (Società Organismi di Attestazione) asema, soveltamaan vähimmäismaksujen järjestelmää, joka koskee varmentamispalveluja, joita tarjotaan yrityksille, jotka haluavat osallistua julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyihin.

Tällainen kansallinen säännöstö on SEUT 49 artiklassa tarkoitettu sijoittautumisvapauden rajoitus, mutta se on omiaan takaamaan kyseisten palvelujen vastaanottajien suojelun tavoitteen toteutumisen. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava, ylitetäänkö kyseisellä kansallisella säännöstöllä se, mikä on tarpeen kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi, kun otetaan huomioon erityisesti vähimmäismaksujen laskentatapa muun muassa niiden urakkaluokkien määrän mukaan, joita varten todistus laaditaan.

(1) EUVL C 295, 29.9.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 39/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.11.2013 (First-tier Tribunalin (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Dixons Retail plc v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Asia C-494/12) (1)

(Direktiivi 2006/112/EY - Arvonlisävero - Tavaroiden luovutus - Käsite - Pankkikortin vilpillinen käyttö)

2014/C 39/11

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Dixons Retail plc

Vastaaja: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 14 artiklan 1 kohdan ja 73 artiklan tulkinta — Tavaroiden luovutuksen käsite — Luottokortin luvattomaan ja vilpilliseen käyttöön perustuvan oston perusteella toteutettu luovutus

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2 artiklan 1 alakohtaa, 5 artiklan 1 kohtaa ja 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohtaa sekä yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, 14 artiklan 1 kohtaa ja 73 artiklaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa tavaran fyysinen luovutus ostajalle, joka käyttää pankkikorttia vilpillisesti maksuvälineenä, on kyseisissä 2 artiklan 1 alakohdassa, 5 artiklan 1 kohdassa, 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tavaroiden luovutus ja maksu, jonka kolmas osapuoli suorittaa tällaisen luovutuksen yhteydessä tavaran luovuttajan kanssa tekemänsä sellaisen sopimuksen nojalla, jonka mukaan kyseinen kolmas maksaa luovuttajalle tavarat, jotka tämä on myynyt tällaista korttia maksuvälineenä käyttäneille ostajille, on kyseisissä 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdassa ja 73 artiklassa tarkoitettu vastike.

(1) EUVL C 26, 26.1.2013.
3)

Asetuksen N:o 259/68, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 723/2004, liitteessä VIII olevaa 11 artiklan 2 kohtaa ja SEU 4 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että laskettaessa unionin eläkejärjestelmään siirrettäväksi tarkoitetun, kansallisessa eläkejärjestelmässä kartutettuja eläkeoikeuksia edustavan pääoman määrää ei ole otettava huomioon ajanjaksoa, jonka aikana virkamies on jo kuulunut unionin eläkejärjestelmään.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 367/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 24.10.2013 (Verwaltungsgericht Hannoverin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Andreas Ingemar Thiele Meneses v. Region Hannover

(Asia C-220/12) (1)

(Unionin kansalaisuus - SEUT 20 ja SEUT 21 artikla - Vapaata liikkumista ja oleskelua koskeva oikeus - Jäsenvaltion kansalainen - Toisessa jäsenvaltiossa suoritettavat opinnot - Opintotuen myöntäminen - Vakinaista asuinpaikkaa koskeva edellytys - Opiskelupaikka siinä valtiossa, jossa on hakijan vakinainen asuinpaikka, tai naapurivaltiossa - Rajoitettu poikkeus - Hakijan erityiset olosuhteet)

2013/C 367/24

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgericht Hannover

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Andreas Ingemar Thiele Meneses

Vastaaja: Region Hannover

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Verwaltungsgericht Hannover — SEUT 20 ja SEUT 21 artiklan tulkinta — Opintotuki (BAföG) — Jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan sen kansalainen, joka asuu ulkomailla, voi saada tätä tukea vain erityisissä olosuhteissa ja silloin, kun opiskelupaikka sijaitsee hänen asuinvaltiossaan tai jossakin tämän naapurivaltiossa

Tuomiolauselma

SEUT 20 ja SEUT 21 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa lähtökohtaisesti asetetaan ainoaksi edellytykseksi opintotuen myöntämiselle toisessa jäsenvaltiossa suoritettavia opintoja varten se, että tässä lainsäädännössä tarkoitettu vakinainen asuinpaikka on kotimaassa, ja jonka mukaan siinä tapauksessa, että tuenhakija on kotimaan kansalainen, jonka vakinainen asuinpaikka on ulkomailla, maksetaan opintotukea ulkomaille vain valtiossa, jossa on tuen hakijan vakinainen asuinpaikka tai sen naapurivaltiossa ja ainoastaan silloin, kun erityiset olosuhteet oikeuttavat tukeen.

(1) EUVL C 287, 22.9.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 9/14

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 7.11.2013 (Bundesarbeitsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Tevfik Isbir v. DB Services GmbH

(Asia C-522/12) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Työntekijöiden lähettäminen työhön - Direktiivi 96/71/EY - Vähimmäispalkka - Työnantajan usean vuoden kestävään säästöohjelmaan työntekijöiden hyväksi maksamat kiinteämääräiset maksut)

2014/C 9/21

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesarbeitsgericht

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Tevfik Isbir

Vastaaja: DB Services GmbH

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesarbeitsgericht — Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16.12.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/71/EY (EYVL L 18, s. 1) 3 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan c alakohdan tulkinta — Vähimmäispalkan laskeminen — Työnantajan usean vuoden kestävään säästöohjelmaan työntekijöiden hyväksi maksamien maksujen mahdollinen sisällyttäminen siihen — Tilanne, jossa työntekijät eivät usean vuoden aikana voi määrätä näistä varoista

Tuomiolauselma

Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16.12.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/71/EY 3 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan c alakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sellaisten palkanosien sisällyttämiselle vähimmäispalkkaan, joilla ei muuteta yhtäältä työntekijän suorituksen ja toisaalta hänen tästä suorituksesta saamansa vastikkeen välistä suhdetta. Kansallisen tuomioistuimen asiana on tarkistaa, koskeeko tämä pääasiassa kyseessä olevia palkanosia.

(1) EUVL C 32, 2.2.2013.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 367/18

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 17.10.2013 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — RLvS Verlagsgesellschaft mbH v. Stuttgarter Wochenblatt GmbH

(Asia C-391/12) (1)

(Direktiivi 2005/29/EY - Sopimattomat kaupalliset menettelyt - Henkilöllinen soveltamisala - Harhaanjohtavat mainitsematta jättämiset puffeissa - Jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa kielletään kaikenlainen maksullinen ilmoittelu ilman mainintaa ”ilmoitus” (Anzeige) - Täydellinen yhdenmukaistaminen - Tiukemmat toimenpiteet - Lehdistönvapaus)

2013/C 367/31

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: RLvS Verlagsgesellschaft mbH

Vastaaja: Stuttgarter Wochenblatt GmbH

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (EYVL L 149, s. 22) ja erityisesti sen 3 artiklan 5 kohdan, 4 artiklan ja 7 artiklan 2 kohdan sekä liitteessä I olevan 11 kohdan tulkinta — Mainontaa sisältäviin artikkeleihin liittyvät harhaanjohtavat laiminlyönnit — Jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa kielletään maksulliset ilmoitukset, ellei niitä merkitä maininnalla ”ilmoitus” (Anzeige)

Tuomiolauselma

Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) ei pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa voida vedota lehtikustantajia vastaan, joten näissä olosuhteissa tätä direktiiviä on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sellaisen kansallisen säännöksen soveltamiselle, jonka mukaan lehtikustantajien on esitettävä erityinen maininta — nyt käsiteltävässä asiassa termi ”ilmoitus” (”Anzeige”) — aikakauslehdissään olevissa kaikissa sellaisissa julkaisuissa, joista ne saavat maksun, ellei julkaisuja voida jo sijaintinsa ja ulkoasunsa perusteella yleisesti tunnistaa ilmoituksiksi.

(1) EUVL C 343, 10.11.2012.
1)

Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24.4.1972 annetun neuvoston direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 1 kohtaa ja moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 30.12.1983 annetun toisen neuvoston direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 1 ja 2 kohtaa on tulkittava siten, että moottoriajoneuvon käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavan pakollisen vakuutuksen on katettava liikenneonnettomuudessa kuolleiden uhrien läheisten kärsimät aineettomat vahingot, jos tällaisesta korvaamisesta vakuutetun vahingonkorvausvastuun perusteella on säädetty pääasiaan sovellettavassa kansallisessa oikeudessa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/33

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.10.2013 (Centrale Raad van Beroepin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — F. van der Helder ja D. Farrington v. College voor zorgverzekeringen

(Asia C-321/12) (1)

(Sosiaaliturva - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - 28 artiklan 2 kohdan b alakohta - Sairausvakuutusetuudet - Eläkeläiset, jotka saavat vanhuuseläkettä useista jäsenvaltioista - Asuinpaikka muussa jäsenvaltiossa - Luontoisetuuksien tarjoaminen asuinvaltiossa - Etuuksien kustannuksista vastaaminen - Jäsenvaltio, jonka ”lainsäädännön” alainen eläkeläinen on ollut pisimpään - Käsite)

2013/C 344/57

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Centrale Raad van Beroep

Pääasian asianosaiset

Kantajat: F. van der Helder ja D. Farrington

Vastaaja: College voor zorgverzekeringen

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Centrale Raad van Beroep — Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2) 4 artiklan ja 28 artiklan 2 kohdan b alakohdan tulkinta — Sairausvakuutus — Muussa kuin toimivaltaisen laitoksen jäsenvaltiossa asuvien eläkkeensaajien etuudet — Etuudet, joiden kustannuksista vastaa sen jäsenvaltion laitos, jonka piiriin etuudensaaja on kuulunut pisimmän ajan — Käsite lainsäädäntö, jonka alainen etuudensaaja on ollut pisimmän ajan

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 18.12.2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1992/2006, 28 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että mainitussa säännöksessä tarkoitetulla ”lainsäädännöllä”, jonka alainen eläkeläinen on ollut pisimmän ajan, tarkoitetaan eläkkeitä koskevaa lainsäädäntöä.

(1) EUVL C 287, 22.9.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/27

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 3.10.2013 (Cour de cassationin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Peter Pinckney v. KDG médiatech AG

(Asia C-170/12) (1)

(Asetus (EY) N:o 44/2001 - Tuomioistuimen toimivalta - Sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskeva asia - Tekijän taloudelliset oikeudet - Aineelliselle alustalle toisinnettu suojattu teos - Lataaminen internetiin - Vahingon ilmenemispaikan määrittäminen)

2013/C 344/45

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Peter Pinckney

Vastaaja: KDG médiatech AG

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Cour de cassation — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen N:o 44/2001 (EYVL 2001, L 12, s. 1) 5 artiklan 3 kohdan tulkinta — Kansallisen tuomioistuimen toimivalta sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa — Perusteet ”sen paikkakunnan, missä vahinko sattui tai saattaa sattua” määrittämiseksi — Tekijän taloudellisten oikeuksien loukkaaminen aineettoman sisällön esittämisellä internetsivustolla tai tällaisen sisällön toisintavan aineellisen tallenteen tarjoamisella internetsivustolla — Yleisölle tarkoitettu sisältö

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohtaa on tulkittava niin, että kun asiaa käsittelevän tuomioistuimen jäsenvaltiossa suojattuja tekijän taloudellisia oikeuksia väitetään loukatun, kyseinen tuomioistuin on toimivaltainen ratkaisemaan vahingonkorvauskanteen, jonka tekijä on nostanut toiseen jäsenvaltioon sijoittautunutta sellaista yhtiötä vastaan, joka on tuossa toisessa jäsenvaltiossa toisintanut kyseisen teoksen aineelliselle alustalle, jota kolmanteen jäsenvaltioon sijoittautuneet yhtiöt ovat sitten myyneet sellaisella internetsivustolla, johon voidaan tutustua myös asiaa käsittelevän tuomioistuimen toimialueella. Asiaa käsittelevä tuomioistuin on toimivaltainen ratkaisemaan vain sijaintijäsenvaltionsa alueella aiheutunutta vahinkoa koskevat asiat.

(1) EUVL C 174, 16.6.2012.
1)

Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1791/2006, 203 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että tullivarastointimenettelyyn asetettujen tavaroiden varastamista on pidettävä tässä säännöksessä tarkoitettuna tuontitullivelan syntymiseen johtavana tavaroiden siirtämisenä pois tullivalvonnasta. Edellä mainitun asetuksen 206 artiklaa voidaan soveltaa ainoastaan sellaisissa tilanteissa, joissa tullivelka saattaa syntyä saman asetuksen 202 artiklan ja 204 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 225/27

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.6.2013 (Qorti Kostituzzjonalin (Malta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Vodafone Malta Limited ja Mobisle Communications Limited v. L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi ja L-Awtorita’ ta’ Malta dwar il-Komunikazzjoni

(Asia C-71/12) (1)

(Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut - Direktiivi 2002/20/EY - 12 ja 13 artikla - Hallinnolliset maksut ja käyttöoikeusmaksut - Matkapuhelinoperaattoreihin sovellettava maksu - Kansallinen lainsäädäntö - Maksun laskentamenetelmä - Prosenttiosuus käyttäjien maksamista maksuista)

2013/C 225/43

Oikeudenkäyntikieli: malta

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Qorti Kostituzzjonali

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Vodafone Malta Limited ja Mobisle Communications Limited

Vastaaja: L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi ja L-Awtorita’ ta’ Malta dwar il-Komunikazzjoni

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Qorti Kostituzzjonali — Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (EYVL L 108, s. 21) 12 ja 13 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla matkapuhelinoperaattorit velvoitetaan maksamaan maksu — Maksu, joka asetetaan ainoastaan matkapuhelinoperaattoreiden maksettavaksi mutta ei muiden sähköisiä viestintäpalveluja tarjoavien yritysten maksettavaksi

Tuomiolauselma

Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi) 12 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla matkapuhelinpalveluja tarjoavien operaattoreiden on maksettava valmisteveroksi kutsuttu vero, joka vastaa tiettyä prosenttiosuutta maksuista, jotka operaattorit perivät näiden palvelujen käyttäjiltä, mikäli veron osalta maksuvelvollisuuden aiheuttava tapahtuma ei liity sähköisen viestinnän markkinoille pääsyyn oikeuttavaan yleisvaltuutukseen vaan operaattoreiden tarjoamien matkapuhelinpalvelujen käyttöön ja mikäli veron lopullinen maksaja on näiden palvelujen käyttäjä, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.

(1) EUVL C 118, 21.4.2012.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 18 artiklan c alakohtaa on tulkittava siten, että se kattaa myös verollisen liiketoiminnan lopettamisen, joka johtuu siitä, että verovelvollinen on poistettu arvonlisäverorekisteristä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 164/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 18.4.2013 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Colloseum Holding AG v. Levi Strauss & Co.

(Asia C-12/12) (1)

(Tavaramerkit - Asetus (EY) N:o 40/94 - 15 artiklan 1 kohta - Tosiasiallisen käytön käsite - Tavaramerkki, jota käytetään ainoastaan moniosaisen tavaramerkin osana tai yhdessä toisen tavaramerkin kanssa)

2013/C 164/10

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Colloseum Holding AG

Vastaaja: Levi Strauss & Co.

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston direktiivin 40/94 (EYVL L 11, s. 1) 15 artiklan 1 kohdan tulkinta — Tavaramerkin käyttämisen käsite — Sellaisen tavaramerkin käyttämisen myöntäminen, joka on yhdistelmämerkin osa, kun tätä yhdistelmämerkkiä on käytetty — Tavaramerkin käyttämisen myöntäminen, kun sitä on käytetty yksinomaan yhdessä toisen tavaramerkin kanssa, kun molemmat tavaramerkit on rekisteröity sekä yksittäin että yhdessä yhdistelmämerkkinä

Tuomiolauselma

Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tavaramerkin tosiasiallista käyttöä koskeva edellytys voi täyttyä silloin, kun rekisteröityä tavaramerkkiä, joka on tullut erottamiskykyiseksi käytettäessä toista moniosaista tavaramerkkiä, jonka osa se on, käytetään vain tämän toisen moniosaisen tavaramerkin kautta, tai silloin, kun sitä käytetään vain yhdessä toisen tavaramerkin kanssa ja myös molemmat tavaramerkit yhdessä on rekisteröity tavaramerkiksi.

(1) EUVL C 89, 24.3.2012.