Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Jacobs 25 päivänä kesäkuuta 1998. - Marcel Schoonbroodt, Marc Schoonbroodt ja Transports A.M. Schoonbroodt SPRL vastaan Belgian valtio. - Ennakkoratkaisupyyntö: Cour de cassation - Belgia. - EY:n perustamissopimuksen 177 artikla - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta - Kansallinen lainsäädäntö, joka vastaa sisällöltään yhteisön oikeuden säännöksiä - Tullittomuus - Maantieliikenteeseen tarkoitettujen moottoriajoneuvojen polttoainesäiliöissä oleva polttoaine - Tavanomaisen polttoainesäiliön käsite. - Asia C-247/97.



Oikeustapauskokoelma 1998 sivu I-08095



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Nyt esillä olevassa asiassa yhteisöjen tuomioistuinta on pyydetty tulkitsemaan sitä, missä laajuudessa moottoriajoneuvojen polttoaineille on myönnetty tullittomuus. Tästä tullittomuudesta on säädetty yhteisön tullittomuusjärjestelmän luomisesta 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 918/83(1) (jäljempänä tullittomuusasetus tai asetus) 112 artiklassa, jota on muutettu 3 päivänä toukokuuta 1988 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1315/88.(2) Tämä asia on tullut yhteisöjen tuomioistuimessa vireille Belgian Cour de cassationin esittämän ennakkoratkaisupyynnön johdosta.

2 Vaikka Cour de cassationin käsiteltävänä oleva asia koskee pikemminkin kansallisten valmisteverojen kantamista, Belgian lainsäädännössä säädettiin, että tuonnin valmisteverottomuus myönnetään samassa määrin ja samoilla edellytyksillä kuin tuontitullittomuus.(3) Koska tuontitulleihin sovellettavana säädöksenä oli tämän asian kannalta merkityksellisenä aikana tullittomuusasetus, tätä asetusta sovellettiin kyseisessä asiassa.

Tosiseikat

3 Kansallisessa tuomioistuimessa ovat valittajina Transports A.M. Schoonbroodt SPRL -niminen belgialainen yhtiö ja sen kaksi johtajaa (jäljempänä Schoonbroodt). Kyseinen yhtiö tarjoaa kansainvälisiä tiekuljetuspalveluja, ja se on erikoistunut sellaiseen tavarakuljetukseen, jossa kuljetustilojen lämpötilan on oltava säädettävissä; tätä tarkoitusta varten sillä on suuria puoliperävaunuja, joissa on jäähdytysjärjestelmä. Se hoitaa kuljetuksia kaikkialle Eurooppaan, erityisesti Ranskaan, Espanjaan ja Italiaan, aina Puolaan ja Venäjälle asti.

4 Schoonbroodtin ajoneuvojen valmistaja oli asentanut vetoautoon kaksi polttoainesäiliötä, joista toista (100 litran säiliö) käytettiin jäähdytysjärjestelmää varten. Koska Schoonbroodt kuitenkin halusi lisätä sitä polttoainemäärää, joka oli varastoitavissa sen ajoneuvojen polttoainesäiliöihin, se asennutti perävaunuihin 700 litran lisäsäiliöt. Asentamisen suoritti jälleenmyyjä tai korinvalmistaja. Nämä lisäsäiliöt varustettiin sähköpumpulla, jonka avulla lisäsäiliön sisältö oli johdettavissa perävaunussa olevalla kytkimellä paitsi jäähdytysjärjestelmän ylläpitämiseen myös vetoauton tavanomaisiin polttoainesäiliöihin, joihin lisäsäiliöt oli suoraan liitetty. Schoonbroodt on todennut suullisessa käsittelyssä, että puolet sen ajoneuvoista on sellaisia, että Schoonbroodtin ostaessa ne valmistaja oli jo asentanut lisäsäiliöt, kun taas puolet ajoneuvoista on sellaisia, että ne varusteltiin tai valmistettiin Schoonbroodtin toivomusten mukaisesti.

5 Schoonbroodtin mukaan sen ajoneuvojen polttoainekapasiteetin lisäämisellä pyrittiin saavuttamaan neljä päämäärää: a) torjumaan ennakolta polttoaineen hankintaan liittyvät ongelmat maissa, joissa polttoaineen jakelu on sattumanvaraista ja joissa paikallisen dieselöljyn ala-arvoinen laatu tekee siitä ajoneuvoille vaarallista, eli erityisesti entisissä itäblokin maissa, b) välttämään polttoaineen hankkimista maissa, joissa polttoaine on liian kallista, eli Sveitsissä, Pohjoismaissa ja vielä vähän aikaa sitten Italiassa, c) välttämään hallinnolliset toimenpiteet arvonlisäveron palautuksen saamiseksi, ja d) hankkimaan niin pitkälti kuin mahdollista polttoaine samoista jakelupisteistä, jotta öljy-yhtiöiden kanssa voitaisiin neuvotella mahdollisimman edulliset hinnat, vähentämään näin kustannuksia ja parantamaan yhtiön kannattavuutta.

6 Kuten olen edellä todennut, Belgian kansallisessa lainsäädännössä säädettiin, että tuonnin valmisteverottomuus myönnetään samassa määrin ja samoilla edellytyksillä kuin tuontitullittomuus. Tullittomuusasetuksen 112 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettiin, että tuontitullittomuus myönnetään 112 artiklan 2 kohdan c alakohdassa määriteltyjen, moottoriajoneuvossa tai erityiskäyttöön tarkoitetussa kontissa olevien tavanomaisten polttoainesäiliöiden sisältämälle polttoaineelle. Asetuksen 115 artiklassa oli kielletty tullittomasti maahantuodun polttoaineen jälleenmyynti, luovutus ja säilytys.(4) Belgian viranomaiset katsoivat, että valmisteverottomuutta ei voitu myöntää 700 litran lisäsäiliöihin sisältyvälle polttoaineelle, koska lisäsäiliöitä ei viranomaisten mukaan voitu pitää tullittomuusasetuksessa tarkoitettuina tavanomaisina polttoainesäiliöinä.

7 Tulleja ja valmisteveroja koskevan, 18.7.1977 annetun Belgian yleislain 56 §:n mukaan rahdinkuljettajan tai muun henkilön, joka vastaa maitse tapahtuvasta tavarankuljetuksesta tai suorittaa tällaisen kuljetuksen, on ilmoitettava kyseiset tavarat lähimmässä niistä lähetyspisteistä tai lähetystoimistoista, joita on perustettu rajanylityspaikkoihin, kaupunkeihin ja tätä tarkoitusta varten määrättyihin paikkoihin. Tätä säännöstä sovelletaan sekä maahantuontiin yleensä että erityisesti valmisteveron alaiseen maahantuontiin.

8 Saman lain 220 §:ssä on kriminalisoitu se, että rahdinkuljettaja tai kyseisen ajoneuvon kuljettaja yrittää tuonnin tai viennin yhteydessä välttää vaadittujen ilmoitusten tekemisen ja yrittää näin välttää säädettyjen verojen tai maksujen maksamisen.

9 Belgian viranomaiset nostivat näiden säännösten nojalla Schoonbroodtia vastaan syytteen, koska se oli jättänyt maksamatta erityisen valmisteveron 85 848 dieselöljylitrasta, joka oli ostettu Belgian ulkopuolelta ja tuotu sinne Schoonbroodtin ajoneuvojen polttoainesäiliöissä. Belgian hallituksen mukaan polttoaine oli ostettu Luxemburgista. Schoonbroodtia syytettiin siitä, ettei se ollut tehnyt vaadittua ilmoitusta lähimmässä rajanylityspaikassa tai missään muussakaan toimipaikassa, jossa tämä ilmoitus saatiin tehdä. Schoonbroodt oli rikkonut kyseistä lainsäädäntöä 17.2.-24.12.1992.

10 Tribunal correctionnel de Verviers hylkäsi 17.5.1995 antamassaan tuomiossa syytteen siksi, ettei ollut näytetty toteen, etteivät kyseiset säiliöt olleet asetuksessa tarkoitettuja tavanomaisia polttoainesäiliöitä. Cour d'appel de Liège katsoi kuitenkin 8.5.1996, että kyseisiä säiliöitä ei ollut pidettävä asetuksen 112 artiklassa tarkoitettuina tavanomaisina polttoainesäiliöinä. Se velvoitti Schoonbroodtin maksamaan kyseiset valmisteverot ja määräsi sille sakkoa 4 403 440 Belgian frangia (BEF) eli määrän, joka oli kymmenen kertaa sen maksettavaksi tulevien valmisteverojen määrä; lisäksi Schoonbroodt velvoitettiin maksamaan oikeudenkäyntikulut ja kyseiselle pääomalle korkoa. Cour d'appel tuomitsi myös konfiskoiduiksi Schoonbroodtin vetoautot ja perävaunut, joiden arvo oli 88 373 377 BEF (konfiskaation kestoa ei ole mainittu ennakkoratkaisupyynnössä), ja tuomitsi kyseiset kaksi Schoonbroodtin johtajaa ehdolliseen vankeusrangaistukseen.

11 Schoonbroodt valitti tästä tuomiosta Cour de cassationiin riitauttaen sen, ettei sen polttoainesäiliöitä ollut pidettävä asetuksen N:o 918/83 112 artiklassa tarkoitettuina tavanomaisina polttoainesäiliöinä. Cour de cassation on esittänyt tähän liittyen seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:

"Onko sellaisiin kontteihin, joissa on jäähdytysjärjestelmä ja jotka on tarkoitettu pitkiin maantiekuljetuksiin, kiinnitettyjen polttoainesäiliöiden katsottava olevan yhteisön tullittomuusjärjestelmän luomisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 918/83 112 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1315/88, tarkoitettuja 'tavanomaisia polttoainesäiliöitä', jos 1) valmistajan hyväksymä jälleenmyyjä tai korinvalmistaja on kiinnittänyt edellä mainitut polttoainesäiliöt pysyvästi järjestelyllä, jonka avulla polttoainetta voidaan käyttää suoraan sekä moottoriajoneuvon liikuttamiseen että jäähdytysjärjestelmän toimintaan, ja 2) tällä järjestelyllä pyritään tekemään kuljetusväline, eli vetoauto ja kontti, omavaraiseksi seuraavien tavoitteiden saavuttamiseksi:

a) torjua ennakolta polttoaineen hankintaan liittyvät ongelmat maissa, joissa polttoaineen jakelu on sattumanvaraista ja joissa jalostetun polttoaineen ala-arvoinen laatu tekee siitä ajoneuvoille vaarallista;

b) välttää polttoaineen hankkimista liian kalliiseen hintaan maissa, joissa polttoaine on liian kallista;

c) välttää ongelmia, jotka johtuvat velvollisuudesta suorittaa hallinnollisia toimenpiteitä arvonlisäveron palautuksen saamiseksi maissa, joissa arvonlisäveroa on kannettu, ja

d) hankkia niin pitkälti kuin mahdollista polttoaine samoista jakelupisteistä, jotta öljy-yhtiöiden kanssa voitaisiin neuvotella mahdollisimman edulliset hinnat?"

12 Schoonbroodt, Belgian, Ranskan ja Suomen hallitukset sekä komissio ovat esittäneet tässä asiassa kirjallisia huomautuksia. Schoonbroodt, Belgian hallitus ja komissio olivat edustettuina suullisessa käsittelyssä.

Yhteisön lainsäädäntö

13 Tullittomuusasetuksen johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa todetaan, että "[yhteisen tullitariffin mukaiset tullit eivät] ole perusteltavissa tietyissä tarkoin määritellyissä olosuhteissa, kun tavaroiden tuonnin erityisedellytykset eivät vaadi talouden suojelemiseksi tavallisesti toteutettavia toimenpiteitä".

14 Asetuksen 112 artiklan mukaan polttoaineille myönnetään tullittomuus tietyillä edellytyksillä. Kyseisessä artiklassa säädetään seuraavaa:

"1. Jollei 113-115 artiklan säännöksistä muuta johdu, tuontitullittomuus myönnetään:

a) tavanomaisten polttoainesäiliöiden sisältämälle polttoaineelle:

- henkilömoottoriajoneuvoissa, hyötymoottoriajoneuvoissa ja moottoripyörissä,

- erityiskäyttöön tarkoitetuissa konteissa,

näiden saapuessa yhteisön tullialueelle;

b) [- -]

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetaan:

a) 'hyötymoottoriajoneuvolla' kaikkia tieliikenteessä käytettäviä moottoriajoneuvoja (myös perävaunulliset tai niitä ilman olevat traktorit), jotka rakennetyyppinsä ja varustelunsa osalta soveltuvat ja ovat tarkoitettuja kuljettamaan vastikkeellisesti tai vastikkeetta:

- enemmän kuin yhdeksän henkilöä kuljettaja mukaan luettuna,

- tavaroita,

sekä kaikkia muuhun erityiskäyttöön kuin varsinaiseen kuljetukseen tarkoitettuja tieliikenteessä käytettäviä ajoneuvoja;

b) [- -]

c) 'tavanomaisilla polttoainesäiliöillä'

- säiliöitä, jotka valmistaja on kiinnittänyt pysyvästi kaikkiin kyseisen ajoneuvon tyyppisiin moottoriajoneuvoihin ja joiden pysyvä sijoittaminen mahdollistaa polttoaineen välittömän käytön sekä ajoneuvojen liikuttamiseen että tarvittaessa jäähdytysjärjestelmän ja muiden järjestelmien käyttämiseen kuljetuksen aikana.

[- -]

- säiliöitä, jotka valmistaja on kiinnittänyt pysyvästi kaikkiin kyseisen kontin tyyppisiin kontteihin ja joiden pysyvä varustus mahdollistaa polttoaineen välittömän käytön jäähdytysjärjestelmän ja muiden erityiskäyttöön tarkoitettujen konttien varustukseen kuuluvien järjestelmien käyttämiseen kuljetuksen aikana.

d) 'erityiskäyttöön tarkoitetuilla konteilla' kontteja, jotka on varustettu erityisesti jäähdytys-, hapetus-, lämmöneristys- tai muita järjestelmiä varten mukautetuilla laitteilla."

15 Vaikka kysymys koskee tullittomuusasetusta, on syytä muistaa, että syytteessä mainittuna kyseisen rikoksen tekoajankohtana (17.2.1992-24.12.1992) oli voimassa kyseistä alaa koskeva yhteisön direktiivi. Kyseisessä direktiivissä oli yhtenäistetty säännökset, jotka koskevat jäsenvaltioiden välisten rajojen yli liikennöivien hyötyajoneuvojen polttoainesäiliöissä olevan polttoaineen verovapaata maahantuontia (direktiivi 68/297/ETY,(5) sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 85/347/ETY;(6) jäljempänä direktiivi).

16 Direktiivi annettiin perustamissopimuksen 75 ja 99 artiklan nojalla yhteisen liikennepolitiikan toteuttamiseksi(7) ja "liikenteenharjoittajien välisen kilpailun edellytysten yhdenmukaistamiseksi".(8) Direktiivissä jäsenvaltiot velvoitetaan yhdenmukaistamaan direktiivin mukaisesti "säännökset, jotka koskevat jäsenvaltiossa rekisteröityjen ja jäsenvaltioiden välisten yhteisten rajojen yli liikennöivien hyötyajoneuvojen polttoainesäiliöissä olevan polttoaineen verovapaata maahantuontia".(9) Direktiiviin sisältyvät hyötyajoneuvon ja tavanomaisen polttoainesäiliön(10) määritelmät ovat samankaltaisia kuin tullittomuusasetukseen sisältyvät määritelmät. Direktiivissä olevassa tavanomaisen polttoainesäiliön määritelmässä ei mainita kontteja, mutta Belgian hallituksen mukaan kansallinen tuomioistuin on viitannut erehdyksessä kontteihin, koska kyseisiä polttoainesäiliöitä ei ole kiinnitetty kontteihin vaan perävaunuihin, jotka ovat osa ajoneuvoa. Jos näin todellakin on, näiden määritelmien välillä ei ole mitään sellaista eroa, jolla olisi merkitystä asian ratkaisun kannalta.

17 Jäsenvaltioiden välillä liikennöivien moottoriajoneuvojen polttoainesäiliöissä olevan polttoaineen valmisteverottomuudesta säädetään nykyään valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetussa neuvoston direktiivissä 92/12/ETY(11), kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annetussa neuvoston direktiivissä 92/81/ETY(12) ja kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämisestä annetussa neuvoston direktiivissä 92/82/ETY.(13) Mitään näistä direktiiveistä ei kuitenkaan voida soveltaa nyt esillä olevassa asiassa, koska ne eivät olleet voimassa vuonna 1992, jolloin kyseiset rikokset on syytteen mukaan tehty.

Tutkittavaksi ottaminen

18 Tullittomuusasetusta, jossa säädetään yhteisöön tuotujen tavaroiden tullittomuudesta, ei sovelleta nyt esillä olevassa asiassa yhteisön oikeuden perusteella, koska kyseinen oikeusriita koskee valmisteveron kantamista. Kuten olen jo todennut, asetus on merkityksellinen pelkästään siksi, että Belgian kansallisessa lainsäädännössä on säädetty, että tuonnin valmisteverottomuus myönnetään samassa määrin ja samoilla edellytyksillä kuin tuontitullittomuus.

19 Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin todennut, että sillä on EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla toimivalta tulkita yhteisön oikeussääntöjä, jos - kuten nyt esillä olevassa asiassa - kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä olevan asian tosiseikat eivät tosin kuulu yhteisön oikeuden soveltamisalaan mutta yhteisön oikeussääntöjä sovelletaan asiaan kansallisen oikeuden perusteella.(14)

20 Lisäksi voi hyvinkin olla, että asiassa merkitykselliset yhteisön oikeussäännöt sisältyvätkin edellä mainittuun direktiiviin eikä asetukseen, koska direktiivi oli voimassa tosiseikkojen tapahtuma-aikana ja siinä säädettiin jäsenvaltioiden välillä liikennöivien hyötyajoneuvojen polttoaineen verottomuudesta. Kuten olen edellä todennut, tässä asiassa merkitykselliset käsitteiden määritelmät voivat olla samanlaisia sekä asetuksessa että direktiivissä. Näin ollen ennakkoratkaisupyyntö voidaan ottaa tutkittavaksi sen vuoksi, että kansallinen tuomioistuin saattaisi soveltaa direktiiviä.

Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyt huomautukset

21 Käsittelen seuraavaksi yhteisöjen tuomioistuimessa esitettyjä näkemyksiä. Ne koskevat lähinnä vain asetusta, ja direktiivi mainittiin ainoastaan suullisessa käsittelyssä, jossa komissio totesi, että direktiivin käsitteleminen oli tarpeetonta. Belgian, Ranskan ja Suomen hallitukset sekä komissio ovat - toisin kuin Schoonbroodt - sitä mieltä, että asetuksen 112 artiklaan sisältyvää tavanomaisen polttoainesäiliön käsitettä on tulkittava suppeasti.

22 Tältä osin on syytä muistuttaa 112 artiklassa edellytettävän sitä, että valmistaja on asentanut säiliöt pysyvästi kaikkiin samantyyppisiin moottoriajoneuvoihin ja kontteihin. Moottoriajoneuvojen osalta säiliöiden täytyy olla pysyvästi asennettuja niin, että polttoainetta voidaan käyttää välittömästi sekä ajoneuvojen liikuttamiseen että tarvittaessa jäähdytysjärjestelmän ja muiden järjestelmien käyttämiseen kuljetuksen aikana. Konttien osalta polttoainetta on käytettävä välittömästi jäähdytysjärjestelmän ja muiden erityiskäyttöön tarkoitettujen konttien varustukseen kuuluvien järjestelmien käyttämiseen kuljetuksen aikana.

23 Schoonbroodtin mukaan asetuksen tarkoituksena on niiden vaarojen välttäminen, joita aiheutuu siitä, että tulenarkoja aineita tuodaan maahan tilapäissäiliöissä (polttoainekanistereissa ja muun tyyppisissä kanistereissa), ja samalla niiden muodollisuuksien yksinkertaistaminen, joita liikenteenharjoittajien on täytettävä polttoainesäiliöidensä sisällön osalta. Schoonbroodt katsoo siis, että sen säiliöitä olisi pidettävä tavanomaisina polttoainesäiliöinä, koska niistä ei aiheudu tällaisia vaaroja.

24 Schoonbroodt korostaa sitä, että lisäsäiliöt täyttävät asetuksessa asetetut tavanomaista polttoainesäiliötä koskevat edellytykset, koska ne on asennettu pysyvästi ajoneuvoihin ja koska niissä olevaa polttoainetta voidaan käyttää sekä moottorin että jäähdytysjärjestelmän toimintaan. Kuten olen edellä maininnut,(15) Schoonbroodt on selittänyt, miksi lisäsäiliöt on asennettu, ja Cour de cassation on maininnut nämä syyt ennakkoratkaisukysymyksessään.

25 Schoonbroodt katsoo, että sillä, että ajoneuvojen viimeistelemisestä vastannut korinvalmistaja on valmistajan sijasta asentanut jotkin lisäsäiliöt, ei ole merkitystä, koska käytännössä valmistajan osuus valmistusprosessista on vähäinen: valmistaja valmistaa ainoastaan rungon tai "luurangon", ja korinvalmistajalle jätetään ajoneuvon viimeisteleminen sen lopulliseen käyttötarkoitukseen soveltuvaksi. Schoonbroodtin mukaan vetoisuudeltaan suurien polttoainesäiliöiden asentaminen on yksi niistä vaihtoehdoista, joita kaikki valmistajat tarjoavat, ja kaukokuljetusta harjoittavat liikenteenharjoittajat käyttävät erittäin usein tällaisia säiliöitä. Schoonbroodtin mukaan olisi vapaan kilpailun ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteiden vastaista, että tavanomaisiin polttoainesäiliöihin sisältyvälle polttoaineelle ei myönnettäisi verottomuutta pelkästään sen vuoksi, että valmistaja ei ole asentanut kyseisiä säiliöitä, jos korinvalmistaja on asentanut kyseiset säiliöt aivan yhtä turvallisesti ja osaavasti. Schoonbroodt väittää, että tältä osin olisi otettava huomioon ajoneuvojen valmistuksen muuttunut käytäntö eli se, että nykyään ajoneuvot, jotka on valmistettu asiakkaan toiveiden mukaisesti, eivät ole välttämättä keskenään samanlaisia. Valituksenalaisessa tuomiossa ei epäillä sitä, etteivätkö nämä Schoonbroodtin mainitsemat tosiseikat pitäisi paikkansa, vaan siinä on katsottu, ettei säiliöitä ole vielä näiden tosiseikkojen vuoksi pidettävä asetuksessa tarkoitettuina tavanomaisina polttoainesäiliöinä.

26 Belgian hallitus on vastannut Schoonbroodtin väitteeseen, jonka mukaan ajoneuvojen valmistuksen muuttunut käytäntö edellyttää valmistajan käsitteen laajentavaa tulkintaa, toteamalla, että vaikka käytäntö olisi tällä tavalla muuttunut, tarpeellisiin toimenpiteisiin ryhtyminen tämän seikan johdosta kuuluu yhteisön lainsäätäjälle eikä yhteisöjen tuomioistuimelle.

27 Belgian hallituksen mukaan constructeur-sanan (valmistaja) ja sitä vastaavien muunkielisten sanojen (englanniksi "manufacturer", hollanniksi "fabrikant" ja saksaksi "Hersteller") merkitys on erittäin selvä, eikä sillä voida tarkoittaa jälleenmyyjiä tai korinvalmistajia. Lisäksi Belgian hallituksen mukaan se seikka, että asetuksen 112 artiklassa edellytetään sitä, että säiliöt on asennettu kaikkiin samantyyppisiin ajoneuvoihin, vahvistaa sitä päätelmää, että kyseiseen artiklaan sisältyvää viittausta valmistajaan on tulkittava suppeasti, koska ainoastaan valmistaja voi varmistaa, että tietty varuste on asennettu kaikkiin samantyyppisiin ajoneuvoihin.

28 Belgian hallitus viittaa asiassa Ethicon annettuun tuomioon(16) ja toteaa, että koska kyseisessä säännöksessä säädetään tullittomuudesta, sitä on tulkittava niiden objektiivisten kriteerien mukaisesti, jotka on johdettavissa sen sanamuodosta. Se viittaa siihen yleiseen periaatteeseen, että poikkeuksia on tulkittava suppeasti, ja siihen seikkaan, että asetuksen toisen perustelukappaleen mukaan tullien kantamatta jättäminen on perusteltua ainoastaan "tietyissä tarkoin määritellyissä olosuhteissa".(17) Belgian hallituksen mukaan suppea tulkinta on välttämätön sen varmistamiseksi, että liikenteenharjoittajia kohdellaan yhdenvertaisesti. Näin ne Schoonbroodtin esittämät syyt, joilla se on selittänyt lisäsäiliöiden asentamista, ovat Belgian hallituksen mukaan merkityksettömiä.(18)

29 Suomen hallituksen mukaan kyseisiä säiliöitä ei selvästikään ole pidettävä tavanomaisina polttoainesäiliöinä, koska tavanomaisessa polttoainesäiliössä olevaa polttoainetta on käytettävä ainoastaan jäähdytysjärjestelmän (tai muun konttiin asennetun järjestelmän) ylläpitämiseen eikä siis vetoauton moottoripolttoaineena, kun taas nyt esillä olevassa asiassa polttoainetta voidaan käyttää molempiin tarkoituksiin. (Tämä näkemys perustuu siihen, että kyseiset säiliöt on asennettu kontteihin, kun taas - kuten olen jo todennut - Belgian hallitus väittää, että kansallinen tuomioistuin on viitannut virheellisesti kontteihin, koska säiliöt on todellisuudessa asennettu ajoneuvoihin.)

30 Samoin kuin Belgian hallitus Suomen hallitus esittää, että asetuksen johdanto-osan toisesta perustelukappaleesta, jossa viitataan tullittomuuteen "tietyissä tarkoin määritellyissä olosuhteissa", on pääteltävissä, että tullittomuutta on tulkittava suppeasti. Suomen hallituksen mukaan säiliöiden on oltava sellaisia, että valmistaja asentaa ne säännönmukaisesti tai ainakin yleisesti tarjoaa niitä vaihtoehtona, eikä erityistilauksesta tai jälkikäteen asennettuja säiliöitä voida pitää tavanomaisina polttoainesäiliöinä.

31 Ranskan hallitus katsoo, että kyseisiä säiliöitä ei ole pidettävä tavanomaisina polttoainesäiliöinä lähinnä siksi, että valmistaja ei ole niitä asentanut. Ranskan hallituksen mukaan valmistajan ja jälleenmyyjän välillä on selvä ero, ja jos tarkoituksena olisi ollut se, että tullittomuus myönnetään myös jälleenmyyjien asentamien säiliöiden osalta, tästä olisi mainittu nimenomaisesti.

32 Komission mukaan lähtökohdaksi on otettava yhteisöjen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa Olasagasti ym. antama tuomio,(19) jossa yhteisöjen tuomioistuin viittasi asiaan Ethicon(20) ja totesi, että "niitä oikeusnormeja, joiden perusteella tullit on suspendoitu, on tulkittava suppeasti ja niiden sanamuodon mukaisesti, joten näitä normeja ei ole mahdollista soveltaa niiden sanamuodon vastaisesti sellaisiin tuotteisiin, joita niissä ei mainita".

33 Komissio myöntää, että yhteisöjen tuomioistuin on useissa ratkaisemissaan asioissa tulkinnut väljästi tieteellisten laitteiden tullittomuutta.(21) Komissio katsoo kuitenkin, että nämä asiat poikkeavat nyt esillä olevasta asiasta, koska tieteellistä laitetta ei ole täsmällisesti määritelty ja koska näissä asoissa kyseessä olleen asetuksen johdanto-osassa viitattiin tarpeeseen taata "kaikin mahdollisin keinoin" tieteellisen välineistön tullittomuus.

34 Komissio katsoo, että jotta polttoainesäiliötä voitaisiin pitää tullittomuusasetuksessa tarkoitettuna tavanomaisena polttoainesäiliönä, sen on täytettävä kolme edellytystä: 1) se on valmistajan asentama, 2) samanlainen säiliö on asennettu kaikkiin samantyyppisiin kontteihin, ja 3) niissä olevaa polttoainetta on voitava käyttää välittömästi ainoastaan konttien jäähdytysjärjestelmän tai muiden erityiskäyttöön tarkoitettujen järjestelmien ylläpitämiseen.

35 Komission mukaan mikään näistä kolmesta edellytyksestä ei täyty seuraavista syistä: kyseiset lisäsäiliöt on asentanut jälleenmyyjä tai korinvalmistaja eikä valmistaja; koska valmistaja ei asentanut lisäsäiliöitä, voidaan olettaa, että tällaisia lisäsäiliöitä ei asennettu kaikkiin samantyyppisiin kontteihin, ja Schoonbroodt on itse todennut, että lisäsäiliöt olivat lisävaruste; lisäksi polttoaine oli johdettavissa paitsi jäähdytysjärjestelmään myös ajoneuvon polttoaineensyöttöjärjestelmään.

36 Kahta ensimmäistä edellytystä sovelletaan sekä moottoriajoneuvoihin asennettuihin säiliöihin että kontteihin asennettuihin säiliöihin. Kuitenkin - kuten komissio on todennut suullisessa käsittelyssä - sen argumentti, joka koskee polttoaineen johtamista ajoneuvon polttoaineensyöttöjärjestelmään, perustuu siihen olettamaan, että säiliöt oli kiinnitetty kontteihin eikä ajoneuvoihin, eli olettamaan, jonka Belgian hallitus on väittänyt olevan virheellinen. Komissio on silti väittänyt, että tavanomaisen polttoainesäiliön määritelmään liittyvä kolmas edellytys ei täyty, jos lisäsäiliöissä olevaa polttoainetta ei voida käyttää välittömästi, kuten tässä asiassa mahdollisesti oli asianlaita.

Asian tarkastelu

37 Koska direktiivi on mahdollisesti merkityksellinen nyt esillä olevan asian tosiseikkojen osalta, tarkastelen seuraavassa lyhyesti direktiivin sisältöä. Koska kuitenkin Cour de cassationin mukaan sen tulkintakysymys koskee asetusta ja koska kaikki huomautukset on esitetty tältä pohjalta, tutkin aluksi asetuksen tulkintaa.

38 Mielestäni asetuksen tulkinnassa on oltava lähtökohtana se periaate, johon komissio ja Belgian hallitus ovat viitanneet ja jonka mukaan "niiden tavaroiden kuvausta, joiden osalta tullit on suspendoitu, on tulkittava soveltaen kuvauksen sanamuodosta johdettavia objektiivisia kriteerejä".(22) Tämän periaatteen taustalla on oikeusvarmuuden tarve ja ne vaikeudet, joita kansallisilla tulliviranomaisilla voi olla.(23) Näin ollen ne ennakkoratkaisukysymyksessä mainitut syyt, joiden vuoksi Schoonbroodt on käyttänyt lisäsäiliöitä, ovat merkityksettömiä tutkittaessa sitä, onko näitä lisäsäiliöitä pidettävä asetuksessa tarkoitettuina tavanomaisina polttoainesäiliöinä.

39 Kuten komissio on todennut, määritelmän sanamuoto on erittäin selvä: siinä edellytetään muun muassa, että jotta tiettyjä polttoainesäiliöitä voitaisiin pitää asetuksessa tarkoitettuina tavanomaisina polttoainesäiliöinä, niiden täytyy olla valmistajan asentamia ja sellaisia, että tällaiset säiliöt asennetaan kaikkiin samantyyppisiin ajoneuvoihin. Nyt esillä olevassa asiassa ainakin osa polttoainesäiliöistä oli jälleenmyyjien tai korinvalmistajien asentamia eikä siis valmistajan asentamia, ja Schoonbroodt on itse pitänyt lisäsäiliöitä lisävarusteena.

40 On totta, että veronmaksajien etujen suojaamiseksi on tärkeää ottaa huomioon oikeusvarmuus. Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut johdonmukaisesti, että oikeusvarmuuden periaate on yhteisön oikeuden perusperiaate, joka edellyttää, että verovelvolliselle maksuvelvoitteita asettavat säännökset ovat selviä ja täsmällisiä, jotta verovelvollinen voisi saada täysin yksiselitteisesti tiedon oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan ja ryhtyä tarpeellisiin toimenpiteisiin tämän johdosta. Tästä seuraa, että maksuvelvoitteen asettavia moniselitteisiä säädöksiä on tulkittava verovelvollisen eduksi; ks. esimerkiksi asia Gondrand Frères ja Garanchini.(24) En kuitenkaan katso, että nyt esillä olevassa asiassa olisi kyse tällaisesta moniselitteisyydestä.

41 Voitaisiin väittää, että valmistajan käsitettä olisi tulkittava laajentavasti, jotta huomioon otettaisiin se - Schoonbroodtin mukaan erittäin yleinen - käytäntö, että jälleenmyyjät ja korinvalmistajat vastaavat osasta valmistusprosessia. Yhteisöjen tuomioistuin on toisinaan ottanut huomioon tekniikan kehittymisen, kun se on tulkinnut yhteistä tullitariffia: esimerkiksi asiassa Chem-Tec(25) yhteisöjen tuomioistuin totesi, että tietyssä alanimikkeessä olevaa pakkauksen käsitettä oli tulkittava pakkaustekniikan erittäin nopean kehittymisen valossa. Toisaalta asiassa Analog Devices yhteisöjen tuomioistuin totesi, että vaikka se, että tekniikan kehittyminen oli johtanut integroitujen piirien lisääntyneeseen käyttöön, oli peruste uuden tulliluokittelun käyttöönottamiselle, yhteisön toimielinten asiana oli uuden luokittelun tekeminen, eikä yhteisen tullitariffin tulkintaa voitu tällaisen luokittelun puuttuessa mukauttaa tekniikan kehittymiseen.(26)

42 Mielestäni valmistajan käsite on kuitenkin merkitykseltään sinänsä selvä. Lisäksi tullittomuus myönnetään tullittomuusasetuksessa ainoastaan "tarkoin määritellyissä olosuhteissa", ja yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa Ethicon, että sellaisten tavaroiden kuvauksia, joiden osalta tullit on suspendoitu, "suspensiota ei saa soveltaa kuvausten sanamuodon vastaisesti myös muihin tavaroihin, vaikka nämä muut tavarat eivät ominaisuuksiltaan tai käyttötarkoitukseltaan poikkeaisi ensin mainituista tavaroista". Tästä seuraa mielestäni, että vaikka jälleenmyyjät tai korinvalmistajat nykyään käytännössä suorittavat osan valmistajalle kuuluvista töistä ja vaikka niiden työn laatu ja lopputulos vastaa valmistajan työn laatua ja lopputulosta, näitä seikkoja ei voida ottaa huomioon; näin voitaisiin mahdollisesti tehdä korkeintaan siinä tapauksessa, että jälleenmyyjät tai korinvalmistajat toimisivat valmistusprosessissa valmistajan toimeksiannosta.

43 Vaikka myönnettäisiin, että valmistajan käsitettä on tulkittava tietyssä määrin laajentavasti, on joka tapauksessa selvää, että jos lisäsäiliötä pidetään lisävarusteena, minkä Schoonbroodt on myöntänyt tässä asiassa, tästä seuraa välttämättä, ettei lisäsäiliötä asenneta kaikkiin samantyyppisiin ajoneuvoihin. Vaikuttaa siten siltä, että asetuksen 112 artiklassa oleva tavanomaisen polttoainesäiliön käsite on riittävän selvä eikä oikeusvarmuuden periaatetta ole loukattu.

44 Edellä esitetyn perusteella katson, että tullittomuusasetuksen 112 artiklaan sisältyvää tavanomaisen polttoainesäiliön käsitettä on tulkittava niin, ettei tällaisena säiliönä ole pidettävä sellaisia lisäsäiliöitä, jotka on asennettu lisävarusteena moottoriajoneuvoihin tai kontteihin.

45 Käsittelen seuraavaksi direktiiviin sisältyvää tavanomaisen polttoainesäiliön käsitettä. Kuten olen edellä todennut, tämä määritelmä vaikuttaa olevan nyt esillä olevassa asiassa merkityksellisiltä osiltaan sama kuin asetukseen sisältyvä määritelmä. Voitaisiin väittää, että tulkittaessa direktiiviä, joka koskee sisämarkkinoiden toteuttamiseen liittyvää valmisteverottomuutta, tulkinnan lähtökohdat ovat erilaiset kuin tulkittaessa asetusta, joka koskee kolmansista maista yhteisöön tulevan tuonnin tullittomuutta. Nyt esillä olevassa asiassa on kuitenkin katsottava, että kun otetaan huomioon asetuksen selvä sanamuoto, ei ole mitään syytä tulkita direktiiviin perustuvaa verottomuutta laajemmin kuin asetukseen perustuvaa verottomuutta.

Seuraamusten oikeasuhteisuus

46 Siirryn lopuksi käsittelemään Schoonbroodtin vaatimusta, jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuimen olisi tutkittava, ovatko Belgian valtion määräämät seuraamukset suhteellisuusperiaatteen mukaisia. Schoonbroodt väittää, että sille määrätyt rangaistukset ovat suhteettomia, koska ehdollisen vankeusrangaistuksen lisäksi sille määrätty sakko on kymmenen kertaa suurempi kuin kyseinen vero ja koska viranomaisten konfiskoima Schoonbroodtin omaisuus on arvoltaan 200 kertaa suurempi kuin veron määrä.

47 Cour de cassation ei ole esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle kysymystä seuraamusten oikeasuhteisuudesta, ja Schoonbroodt myöntääkin, ettei se itse asiassa pohtinut tätä kysymystä Cour de cassationille esittämässään varsinaisessa valituskirjelmässä (mémoire) vaan ainoastaan note de plaidoirie -kirjelmässä. Schoonbroodt väittää silti, että Belgian lainsäädännön mukaan Cour de cassationilla on toimivalta tutkia omasta aloitteestaan viranomaisten toimenpiteiden lainmukaisuutta koskeva kysymys ja että Cour de cassationin olisi pitänyt tässä asiassa toimia näin.

48 Yhteisöjen tuomioistuin tutkii toisinaan yhteisön oikeuteen liittyviä kysymyksiä, joita kansallinen tuomioistuin ei ole esittänyt, jos tällaisen kysymyksen käsitteleminen on avuksi kansallisen tuomioistuimen esittämän ennakkoratkaisukysymyksen ratkaisemisessa. Nyt esillä olevassa asiassa kysymys Belgian valtion määräämien seuraamusten oikeasuhteisuudesta on kuitenkin liitännäinen kysymys, eikä yhteisöjen tuomioistuimen näkemys siitä, ovatko nämä seuraamukset yhteisön oikeuden vastaisia, ole avuksi ratkaistaessa ennakkoratkaisukysymystä eli sitä, kuuluvatko kyseiset säiliöt asetuksessa säädetyn tuontitullittomuuden piiriin.

49 Vaikka seuraamuksia koskevan ratkaisun antaminen jääkin tämän ennakkoratkaisumenettelyn ulkopuolelle, silti voidaan todeta, että kyseiset rangaistukset voivat olla yhteisön oikeuden vastaisia, jos ne ovat ankarampia kuin ne rangaistukset, joita voidaan määrätä silloin, kun valmisteverot on jätetty maksamatta polttoaineesta täysin valtionsisäisessä tilanteessa. Vaikka se, että tuontiin liittyviä lainvastaisuuksia kohdellaan tietyssä määrin eri tavalla, voi olla perusteltua tuonnille ominaisten erityisolosuhteiden vuoksi (esimerkiksi erilainen verokanta tai verotusmenettelyyn liittyvät erilaiset ongelmat), kohtelun eroavaisuus ei saa olla suhteeton verrattuna siihen eroon, joka on jäsenvaltiosta toiseen suuntautuvan toiminnan ja täysin valtionsisäisen tilanteen välillä.(27) Lisäksi on huomattava, että vaikkei kysymys olisikaan syrjinnästä, siinä tilanteessa, että valmisteveron kiertämisestä määrätyt rangaistukset ovat siinä määrin liiallisia, että niillä rajoitetaan tavaroiden tai palvelujen vapaata liikkuvuutta (esimerkiksi - kuten tässä - ajoneuvojen konfiskoinnin vuoksi) suhteettoman paljon, näitä rangaistuksia voitaisiin mielestäni pitää perustamissopimuksen 30 tai 59 artiklan vastaisina.(28) Jos kyseinen oikeusriita kuuluisi suoraan yhteisön oikeuden soveltamisalaan, rangaistus, johon liittyy ajoneuvojen konfiskointi, saattaisi olla kyseenalainen siltä osin, noudatetaanko sillä yhteisön oikeuteen sisältyviä perusoikeuksia eli muun muassa omaisuudensuojaa ja oikeutta elinkeinon- tai ammatinharjoittamiseen. Perusoikeuksien rajoittaminen voi tietyissä oloissa olla perusteltua, mutta suhteellisuusperiaatteen noudattamiseksi kansallinen tuomioistuin vaatisi painavampia perusteita siinä tapauksessa, että kysymys on näiden perusoikeuksien rajoittamisesta.

Ratkaisuehdotus

50 Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että Cour de cassationin esittämiin kysymyksiin vastataan seuraavasti:

1. Yhteisön tullittomuusjärjestelmän luomisesta 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 918/83 112 artiklaa, sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä toukokuuta 1988 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1315/88, on tulkittava niin, ettei tässä säännöksessä tarkoitettuina tavanomaisina polttoainesäiliöinä ei ole pidettävä sellaisia lisäsäiliöitä, jotka asennetaan moottoriajoneuvoihin tai kontteihin lisävarusteena.

2. Lisäpolttoainesäiliöiden asentamisen tarkoituksella ei ole merkitystä ratkaistaessa sitä, onko näitä säiliöitä pidettävä asetuksessa tarkoitettuina tavanomaisina polttoainesäiliöinä.

(1) - EYVL 1983, L 105, s. 1.

(2) - Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen (ETY) N:o 2658/87 ja yhteisön tullittomuusjärjestelmän luomisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 918/83 muuttamisesta 3 päivänä toukokuuta 1988 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1315/88 (EYVL 1988, L 123, s. 2). Tullittomuusasetusta on muutettu myös muilla asetuksilla, mutta näillä muutoksilla ei ole merkitystä nyt esillä olevassa asiassa.

(3) - Tuonnin valmisteveroista 17.2.1960 annetun ministeriön päätöksen 1 §:n 4 momentti ja 2 §, Moniteur belge 18.2.1960, s. 1041.

(4) - Ks. jäljempänä 14 kohta.

(5) - Hyötyajoneuvojen polttoainesäiliöissä olevan polttoaineen verovapaata maahantuontia koskevien säännösten yhtenäistämisestä 19 päivänä heinäkuuta 1968 annettu neuvoston direktiivi 68/297/ETY (EYVL 1968, L 175, s. 15).

(6) - 8.7.1985 annettu neuvoston direktiivi 85/347/ETY (EYVL 1985, L 183, s. 22).

(7) - Direktiivin ensimmäinen perustelukappale.

(8) - Kolmas perustelukappale.

(9) - Direktiivin 1 artikla.

(10) - Direktiivin 2 artikla.

(11) - EYVL 1992, L 76, s. 1, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna 14.12.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/108/ETY (EYVL 1992, L 390, s. 124), 22.12.1994 annetulla neuvoston direktiivillä 94/74/EY (EYVL 1994, L 365, s. 46) ja 30.12.1996 annetulla neuvoston direktiivillä 96/99/EY (EYVL 1996, L 8, s. 12).

(12) - EYVL 1992, L 316, s. 12, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna alaviitteessä 11 mainituilla direktiiveillä 92/108/ETY ja 94/74/EY. Ks. myös direktiiviin 92/81/ETY perustuvat neuvoston päätökset, joilla on annettu lupa soveltaa valmisteveron alennuksia tai valmisteverottomuutta tiettyihin kivennäisöljyihin: neuvoston päätös 97/425/EY (EYVL 1997, L 182, s. 22) ja neuvoston päätös 98/275/EY (EYVL 1998, L 126, s. 31).

(13) - EYVL 1992, L 316, s. 19, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna alaviitteessä 11 mainitulla direktiivillä 94/74/EY.

(14) - Ks. asia C-28/95, Leur-Bloem, tuomio 17.7.1997 (Kok. 1997, s. I-4161, 27-34 kohta); asia C-130/95, Giloy, tuomio 17.7.1997 (Kok. 1997, s. I-4291, 23-28 kohta) ja asia C-231/89, Gmurzynska-Bscher, tuomio 8.11.1990 (Kok. 1990, s. I-4003).

(15) - Ks. 5 kohta.

(16) - Asia 58/85, tuomio 18.3.1986 (Kok. 1986, s. 1131).

(17) - Ks. edellä 13 kohta.

(18) - Ks. edellä 5 kohta.

(19) - Yhdistetyt asiat C-47/95-C-50/95, C-60/95, C-81/95, C-92/95 ja C-148/95, tuomio 12.12.1996 (Kok. 1996, s. I-6579).

(20) - Alaviitteessä 16 mainittu asia.

(21) - Asia 300/82, Gesamthochschule Essen, tuomio 10.11.1983 (Kok. 1983, s. 3643); asia 45/83, Ludwig-Maximilians-Universität München, tuomio 26.1.1984 (Kok. 1984, s. 267); asia 234/83, Gesamthochschule Duisburg, tuomio 29.1.1985 (Kok. 1985, s. 327) ja asia 13/84, Control Data, tuomio 21.1.1987 (Kok. 1987, s. 275).

(22) - Alaviitteessä 16 mainittu asia Ethicon.

(23) - Ks. tuomion 12 kohta.

(24) - Asia 169/80, Gondrand Frères ja Garancini, tuomio 9.7.1981 (Kok. 1981, s. 1931, 17 ja 18 kohta). Ks. myös yhdistetyt asiat 92/87 ja 93/87, komissio v. Ranska, tuomio 22.2.1989 (Kok. 1989, s. 405, 22 kohta) ja asia C-338/95, Wiener SI, tuomio 20.11.1997 (Kok. 1997, s. I-6495, 19 kohta).

(25) - Asia 278/80, Chem-Tec, tuomio 11.2.1982 (Kok. 1982, s. 439, 14 kohta).

(26) - Asia 122/80, Analog Devices, tuomio 19.11.1981 (Kok. 1981, s. 2781, 12 kohta). Ks. myös asia 234/87, Casio Computer, tuomio 20.1.1989 (Kok. 1989, s. 63, 12 kohta).

(27) - Arvonlisäverojärjestelmän osalta ks. asia 299/86, Drexl, tuomio 25.2.1988 (Kok. 1988, s. 1213); asia C-312/91, Metalsa, tuomio 1.7.1993 (Kok. 1993, s. I-3751) ja asia C-276/91, komissio v. Ranska, tuomio 2.8.1993 (Kok. 1993, s. I-4413).

(28) - Niiden rangaistusten oikeasuhtaisuudesta, joita jäsenvaltiot ovat arvonlisäveroalan toimivaltuuksiaan käyttäen säätäneet määrättäviksi tullirikoksista, ks. asia C-210/91, komissio v. Kreikka, tuomio 16.12.1992 (Kok. 1992, s. I-6735) ja yhdistetyt asiat C-286/94, C-340/95, C-401/95 ja C-47/96, Molenheide ym., tuomio 18.12.1997 (Kok. 1997, s. I-7281). Väärennettyjen alkuperäilmoitusten johdosta määrättävien rangaistusten oikeasuhteisuudesta ks. asia 41/76, Donckerwolke ja Schon, tuomio 15.12.1976 (Kok. 1976, s. 1921); asia 52/77, Cayrol, tuomio 30.11.1977 (Kok. 1977, s. 2261) ja asia 179/78, Rivoira, tuomio 28.3.1979 (Kok. 1979, s. 1147). Ks. myös asia C-367/89, Richardt ja "Les Accessoires scientifiques", tuomio 4.10.1991 (Kok. 1991, s. I-4621), joka koskee rangaistuksia, jotka on määrätty perustamissopimuksen 36 artiklan nojalla annetun, tavaroiden passitusta rajoittavan säädöksen rikkomisesta.