Asia C‑95/14

Unione Nazionale Industria Conciaria (UNIC)

ja

Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Uni.co.pel)

vastaan

FS Retail ym.

(Tribunale di Milanon esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Tavaroiden vapaa liikkuvuus — SEUT 34–SEUT 36 artikla — Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet — Direktiivi 94/11/EY — 3 ja 5 artikla — Kattava yhdenmukaistaminen — Direktiivin 94/11 pakkausmerkintöjä koskevien säännösten mukaisten jalkineiden kaupan pitämisen rajoittamisen kielto — Kansallinen lainsäädäntö, jossa vaaditaan alkuperämaan ilmoittamista ulkomailla jalostettujen tuotteiden merkinnöissä, jos tuotteessa käytetään italiankielistä ilmaisua ”pelle” — Vapaaseen liikkeeseen luovutetut tavarat”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 16.7.2015

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/48, 8 artiklan 1 kohta ja 9 artiklan 1 kohta)

Teknistä määräystä ei voida soveltaa, jollei sitä ole annettu tiedoksi teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 98/34 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti, eikä siinäkään tapauksessa, että se on kyllä annettu tiedoksi mutta se on vahvistettu ja pantu täytäntöön ennen kyseisen direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa säädetyn kolmen kuukauden lykkäysajan päättymistä. Näin ollen on kansallisen tuomioistuimen tehtävänä tutkia, onko kansallinen määräys tullut voimaan direktiivin 98/34 9 artiklassa säädettyä lykkäysaikaa noudattamatta. Jos näin on, tämän määräajan noudattamatta jättäminen on olennainen menettelyvirhe, joka johtaa siihen, ettei kyseessä olevaa teknistä määräystä voida soveltaa. (ks. 29 ja 30 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 31 kohta)

Kaikkia kansallisia toimenpiteitä alalla, joka on ollut unionin tasolla kattavan yhdenmukaistamisen kohteena, on arvioitava suhteessa kyseisen yhdenmukaistamistoimenpiteen säännöksiin eikä suhteessa primaarioikeuden määräyksiin. Sen selvittämiseksi, onko direktiivillä toteutettu yhdenmukaistaminen luonteeltaan kattava, unionin tuomioistuimen on otettava näiden säännösten tulkitsemisessa huomioon paitsi niiden sanamuoto, myös asiayhteys ja sillä lainsäädännöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännökset ovat. Kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen jalkineiden pääasiallisissa ainesosissa käytettäviä materiaaleja koskevia merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 94/11 3 ja 5 artiklan sanamuodon mukaisesta tulkinnasta kyseisen direktiivin tavoitteiden mukaisella tavalla seuraa, että tällä direktiivillä yhdenmukaistetaan kattavasti pelkästään jalkineiden pääasiallisissa ainesosissa käytettäviä materiaaleja koskevien merkintävelvoitteiden sisältö ja että näiden velvoitteiden täyttämisen jälkeen jäsenvaltioita kielletään asettamasta esteitä näiden tavaroiden kaupan pitämiselle. Muista jäsenvaltioista peräisin olevien tai vapaaseen liikkeeseen unionin alueella jo luovutettujen jalkineiden ainesosien merkintöjä koskevaa kansallista säännöstöä on tämän vuoksi arvioitava pelkästään direktiivin 94/11 säännösten eikä primaarioikeuden määräysten perusteella. (ks. 33–35, 39 ja 40 kohta)

Kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen jalkineiden pääasiallisissa ainesosissa käytettäviä materiaaleja koskevia merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 94/11 3 ja 5 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa kielletään muun muassa muista jäsenvaltioista tai kolmansista maista peräisin olevien jalkineiden nahkaisten osien kaupan pitäminen – jälkimmäisessä tapauksessa niitä on jo pidetty kaupan toisessa jäsenvaltiossa tai asianomaisessa jäsenvaltiossa –, jollei näissä tuotteissa ole merkintää niiden alkuperämaasta. Alkuperämerkintöjen tai alkuperän ilmoittamisen tarkoitus on nimittäin auttaa kuluttajia tekemään ero kotimaisten ja maahan tuotujen tuotteiden välillä, ja ne vaikuttavat siis kuluttajan ulkomaisiin tuotteisiin kohdistuvia mahdollisia ennakkoluuloja ylläpitävästi. Yhteisillä sisämarkkinoilla alkuperän osoittamista koskeva vaatimus vaikeuttaa muista jäsenvaltioista tuotujen tuotteiden myyntiä kyseessä olevilla aloilla; vaikeuttamalla sellaisten tavaroiden myyntiä, jotka on valmistettu jäsenvaltioiden välisen työnjaon tuloksena, se hidastaa myös taloudellista yhteenliittymistä unionissa. Myös kielelliset vaatimukset estävät unionin sisäistä kauppaa, koska muista jäsenvaltioista peräisin oleviin tuotteisiin on pantava erilaisia merkintöjä, mistä aiheutuu ylimääräisiä käsittelykustannuksia. (ks. 44–46 kohta ja tuomiolauselma)