ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 93/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 30.1.2014 (Conseil d'État’n (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Aboubacar Diakite v. Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

(Asia C-285/12) (1)

(Direktiivi 2004/83/EY - Pakolaisaseman tai toissijaisen suojeluaseman myöntämistä koskevat vähimmäisvaatimukset - Henkilö, joka voi saada toissijaista suojelua - 15 artiklan c alakohta - Siviilihenkilön henkeä tai ruumiillista koskemattomuutta uhkaava vakava ja henkilökohtainen vaara, joka johtuu mielivaltaisesta väkivallasta aseellisen selkkauksen yhteydessä - Maan sisäisen aseellisen selkkauksen käsite - Itsenäinen tulkinta suhteessa kansainväliseen humanitaariseen oikeuteen - Arviointiperusteet)

2014/C 93/09

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d'État

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Aboubacar Diakite

Vastapuoli: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Conseil d'État (Belgia) — Kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/83/EY (EUVL L 304, s. 12) 15 artiklan c alakohdan tulkinta — Pakolaisaseman ja toissijaisen suojeluaseman epääminen — Henkilö, joka voi saada toissijaista suojelua — Käsite ”maan sisäinen aseellinen selkkaus” — Erityinen itsenäinen tulkinta vai kansainvälisen humanitaarisen oikeuden tulkinnan mukaisen tulkinnan hyväksyttävyys — Arviointiperusteet

Tuomiolauselma

Kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/83/EY 15 artiklan c alakohtaa on tulkittava siten, että tätä säännöstä sovellettaessa on katsottava, että kyse on maan sisäisestä aseellisesta selkkauksesta silloin, kun valtion vakinaiset asevoimat ottavat yhteen yhden tai usean aseistetun ryhmän kanssa tai kun kyse on kahden tai usean aseistetun ryhmän välisistä yhteenotoista, eikä ole tarpeen, että tällaista selkkausta voitaisiin pitää kansainvälisessä humanitaarisessa oikeudessa tarkoitettuna kansainvälistä luonnetta vailla olevana aseellisena selkkauksena, eikä aseellisten yhteenottojen intensiivisyyttä, kyseessä olevien aseellisten joukkojen järjestäytymistasoa tai selkkauksen kestoa ole arvioitava erillään kyseessä olevalla alueella vallitsevan väkivallan asteen arvioinnista.

(1) EUVL C 235, 4.8.2012.
1)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 19.1.2001 annetulla neuvoston direktiivillä 2001/4/EY, 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan kolmatta alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin liitteessä H olevan 5 alakohdan kanssa, ja yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 98 artiklan 1 ja 2 kohtaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin III liitteessä olevan 5 alakohdan kanssa, on tulkittava verotuksen neutraalisuuden periaatteen valossa siten, että ne eivät ole esteenä sille, että henkilöiden ja heidän mukanaan kuljettamiensa matkatavaroiden kuljettamisesta lähiliikenteessä koostuvien palvelujen kahteen tyyppiin eli yhtäältä kuljettamiseen taksilla ja toisaalta kuljettamiseen kuljettajineen vuokratulla autolla sovelletaan eri arvonlisäverokantoja eli ensimmäiseen alennettua ja toiseen yleistä arvonlisäverokantaa, sikäli kuin yhtäältä henkilöiden kuljettaminen taksilla lähiliikenteessä on näille kahdelle henkilöiden kuljetustyypille laissa asetettujen erilaisten vaatimusten takia näiden direktiivien edellä mainituissa liitteissä olevissa 5 ryhmässä ja 5 alakohdassa mainittuun palvelujen ryhmään ”henkilöiden kuljetus ja heidän mukanaan kuljettamiensa matkatavaroiden kuljetus” liittyvä konkreettinen ja erityinen osatekijä ja toisaalta näillä eroavaisuuksilla on ratkaiseva vaikutus keskivertokuluttajan päätökseen turvautua jompaankumpaan näistä kuljetustyypeistä. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, onko näin pääasioissa.
1)

SEUT 34 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisille kansallisille säännöksille, joiden mukaan haluttaessa pitää kaupan jäsenvaltion markkinoilla toisesta jäsenvaltiosta tuotuja jalometallituotteita, joiden kaupan pitäminen on kyseisessä jäsenvaltiossa sallittua ja jotka on leimattu tämän toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, kyseiset tuotteet on silloin, kun kyseisessä leimassa olevat tuotteiden pitoisuutta koskevat merkinnät eivät ole ensimmäisen jäsenvaltion lainsäädännön säännösten mukaisia, leimattava uudelleen viimeksi mainitun jäsenvaltion hyväksymässä riippumattomassa tarkastuslaitoksessa leimalla, jolla vahvistetaan, että mainitut tuotteet on tarkastettu, ja jossa ilmoitetaan niiden pitoisuus mainittujen säännösten mukaisesti.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/11

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.12.2013 (Conseil d’État’n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Association Vent De Colère! Fédération nationale ym. v. Ministre de l’écologie, du développement durable, des transports et du logement ja Ministre de l’Économie, des Finances et de l’Industrie

(Asia C-262/12) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Valtiontuki - Käsite ”valtion toimenpide tai valtion varoilla toteutettu toimenpide” - Tuulisähkö - Velvollisuus ostaa sähköä markkinahintaa korkeampaan hintaan - Täysimääräinen korvaus - Sähkön loppukäyttäjiltä perittävät maksut)

2014/C 52/17

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret ja Didier Jocteur Monrozier

Vastaajat: Ministre de l’écologie, du développement durable, des transports et du logement ja Ministre de l’Économie, des Finances et de l’Industrie

Muu osapuoli: Syndicat des énergies renouvelables

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Conseil d’État (Ranska) — EY 87 artiklan, josta on tullut SEUT 107 artikla, tulkinta — Valtion toimenpiteen tai valtion varoilla toteutetun toimenpiteen käsite — Velvollisuus ostaa tuulisähköä markkinahintaa korkeampaan hintaan — Lisäkustannusten korvaaminen täysimääräisesti — Kyseisen korvauksen rahoitustavan muuttaminen — Sähkön loppukäyttäjiltä perittävät maksut

Tuomiolauselma

SEUT 107 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että julkisen sähköpalvelun nykyaikaistamisesta ja kehittämisestä 10.2.2000 annettuun lakiin nro 2000-108, sellaisena kuin se on muutettuna energia-alaa koskevalla 7.12.2006 annetulla lailla nro 2006-1537, perustuvan kaltaista järjestelyä, jonka nojalla yrityksille siitä, että niillä on velvollisuus ostaa tuulisähköä markkinahintaa korkeampaan hintaan, aiheutuneet lisäkustannukset korvataan täysimääräisesti ja jonka rahoituksesta vastaavat kaikki valtion alueella olevat sähkön loppukäyttäjät, on pidettävä valtion varoilla toteutettuna toimenpiteenä.

(1) EUVL C 243, 11.8.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/18

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 19.12.2013 (Gerechtshof te 's-Hertogenboschin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — asia, jonka on pannut vireille X

(Asia C-437/12) (1)

(Sisäinen verotus - SEUT 110 artikla - Rekisteröintivero - Samanlaiset kotimaiset tuotteet - Veron neutraalisuus maahantuotujen käytettyjen ajoneuvojen ja kotimaan markkinoilla jo olevien samanlaisten ajoneuvojen välillä)

2014/C 52/29

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Gerechtshof te 's-Hertogenbosch

Pääasian asianosainen

X

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Alankomaat — SEUT 110 artiklan tulkinta — Sisäinen verotus — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan on maksettava rekisteröintivero tilanteessa, jossa ajoneuvo otetaan ensimmäistä kertaa käyttöön kotimaan tieverkossa — Veron määrä vuodesta 2010 alkaen riippuvainen hiilidioksidipäästöistä — Ajoneuvo, joka on otettu käyttöön ulkomailla 2006 ja rekisteröity kotimaassa 2010

Tuomiolauselma

SEUT 110 artiklaa sovellettaessa sellaisia samanlaisia kotimaisia tuotteita, jotka ovat verrattavissa pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan kaltaiseen käytettyyn ajoneuvoon, jonka ensimmäinen käyttöpäivä on ollut ennen 1.2.2008 ja joka on tuotu Alankomaihin ja rekisteröity siellä vuonna 2010, ovat sellaiset Alankomaiden markkinoilla ennestään olevat ajoneuvot, jotka ovat ominaispiirteiltään mahdollisimman samanlaisia kyseessä olevan ajoneuvon kanssa.

SEUT 110 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä auto- ja moottoripyöräveron (belasting personenautos en motorrĳwielen) kaltaiselle verolle sikäli ja siltä osin kuin maahantuoduista käytetyistä ajoneuvoista niitä Alankomaissa rekisteröitäessä kannettava kyseisen veron määrä on suurempi kuin pienin jäljellä oleva kyseisen veron määrä, joka sisältyy Alankomaissa jo rekisteröityjen samanlaisten käytettyjen ajoneuvojen arvoon.

(1) EUVL C 399, 22.12.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 9/14

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 14.11.2013 (Landesgericht Feldkirchin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Armin Maletic ja Marianne Maletic v. lastminute.com GmbH ja TUI Österreich GmbH

(Asia C-478/12) (1)

(Tuomioistuimen toimivalta siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Asetus (EY) N:o 44/2001 - 16 artiklan 1 kohta - Jäsenvaltiossa asuvan kuluttajan ja toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen matkatoimiston välinen matkasopimus - Matkatoimisto käyttää kuluttajan kotipaikan jäsenvaltioon sijoittautunutta palvelujen tarjoajaa - Kuluttajan oikeus nostaa kotipaikkansa tuomioistuimessa kanne molempia yrityksiä vastaan)

2014/C 9/20

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landesgericht Feldkirch

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Armin Maletic ja Marianne Maletic

Vastaajat: lastminute.com GmbH ja TUI Österreich GmbH

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Landesgericht Feldkirch — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2001, L 12, s. 1) 16 artiklan 1 kohdan tulkinta — Toimivalta kuluttajien tekemien sopimusten osalta — Kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan välillä tehty sopimus matkapaketista — Tilanne, jossa elinkeinonharjoittajalla on kotipaikka eri jäsenvaltiossa kuin kuluttajalla ja jossa elinkeinonharjoittaja käyttää mainitun sopimuksen täyttämiseen elinkeinonharjoittajaa, jonka kotipaikka on kuluttajan jäsenvaltiossa — Kuluttajalla mahdollisesti oleva oikeus nostaa kotipaikkansa tuomioistuimessa kanne näitä kumpaakin elinkeinonharjoittajaa vastaan

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 16 artiklan 1 kohdassa säädettyä käsitettä ”toinen sopimuspuoli” on tulkittava siten, että sillä tarkoitetaan pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa myös toimijan, jonka kanssa kuluttaja on tehnyt kyseisen sopimuksen, sopimuspuolta, jonka kotipaikka on siinä jäsenvaltiossa, missä mainitun kuluttajan kotipaikka on.

(1) EUVL C 26, 26.1.2013.
1)

Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen (muutoksenhakujaosto) asiassa T-268/11 P, komissio vastaan Strack, 8.11.2012 antama tuomio vahingoittaa unionin oikeuden yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta, koska unionin yleinen tuomioistuin on muutoksenhakutuomioistuimena sivuuttanut palkallista vuosilomaa koskevan oikeuden unionin sosiaalioikeuden periaatteena, josta on myös nimenomaisesti määrätty Euroopan unionin perusoikeuskirjan 31 artiklan 2 kohdassa ja joka on erityisesti tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY kohteena, sellaisena kuin unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä on tätä oikeutta tulkittu, ja: — tulkinnut Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 1 e artiklan 2 kohtaa siten, ettei se kata direktiivissä 2003/88 tarkoitettuja työajan järjestämistä koskevia vaatimuksia eikä etenkään palkallista vuosilomaa, ja — tämän jälkeen tulkinnut mainittujen henkilöstösääntöjen liitteessä V olevaa 4 artiklaa siten, että siinä tarkoitetaan, että oikeus siirtää vuosilomaa yli mainitussa säännöksessä vahvistetun rajan voidaan myöntää vain silloin, kun virkamies on estynyt pitämästä lomaansa virkatehtäviä koskevan toimintansa vuoksi.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/21

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 10.10.2013 (Cour administrativen (Luxemburg) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Adzo Domenyo Alokpa, Jarel Mondoulou ja Eja Mondoulou v. Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

(Asia C-86/12) (1)

(Unionin kansalaisuus - SEUT 20 ja SEUT 21 artikla - Direktiivi 2004/38/EY - Sellaisen kolmannen maan kansalaisen oleskeluoikeus, joka on alaikäisten unionin kansalaisuuden omaavien pikkulasten suoraan takenevassa polvessa oleva sukulainen - Unionin kansalaiset, jotka ovat syntyneet muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jonka kansalaisuus heillä on, ja jotka eivät ole käyttäneet oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen - Perusoikeudet)

2013/C 344/35

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour administrative

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Adzo Domenyo Alokpa, Jarel Mondoulou ja Eja Mondoulou

Vastaaja: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Cour administrative — SEUT 20 artiklan sekä perusoikeuskirjan 20, 21, 24, 33 ja 34 artiklan tulkinta — Jäsenvaltion kieltäytyminen myöntämästä oleskeluoikeutta kolmannen maan kansalaiselle, joka huolehtii yksin suoraan takenevassa polvessa olevana sukulaisena kahdesta alaikäisestä lapsestaan, jotka ovat unionin kansalaisia, joilla on jäsenvaltion kansalaisuus — Yhteisen perhe-elämän puuttuminen kyseisten lasten sellaisen toisen suoraan takenevassa polvessa olevan sukulaisen kanssa, joka asuu toisessa jäsenvaltiossa — Oleskelun sekä oleskelu- ja työluvan myöntämisen epäämisen ulottuvuus — Vaikutukset unionin kansalaisen asemaan liittyvien oikeuksien tosiasialliseen käyttämiseen

Tuomiolauselma

Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa SEUT 20 ja SEUT 21 artiklaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että jäsenvaltio epää kolmannen maan kansalaiselta oikeuden oleskella sen alueella, vaikka kyseinen kansalainen vastaa yksin sellaisten pienten lasten huollosta, jotka ovat unionin kansalaisia ja jotka ovat syntymästään lähtien oleskelleet hänen kanssaan kyseisessä jäsenvaltiossa ilman, että heillä olisi tuon saman jäsenvaltion kansalaisuus ja että he olisivat käyttäneet oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, jos kyseiset unionin kansalaiset eivät täytä Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/38/EY vahvistettuja edellytyksiä tai jos tällainen epääminen ei estä mainittuja kansalaisia käyttämästä tosiasiassa pääosaa oikeuksista, jotka heillä on unionin kansalaisen aseman perusteella, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

(1) EUVL C 138, 12.5.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/30

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 26.9.2013 (Administrativen sad — Varnan (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Serebryannay vek EOOD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite

(Asia C-283/12) (1)

(Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 2 artiklan 1 kohdan c alakohta sekä 26, 62 ja 63 artikla - Verotettava tapahtuma - Vastavuoroiset suoritukset - Vastikkeelliset liiketoimet - Liiketoimen veron peruste, kun vastike muodostuu palveluista - Luonnollisen henkilön yhtiölle myöntämä oikeus käyttää kiinteää omaisuutta ja vuokrata sitä kolmansille yhtiön suorittamia kyseisen omaisuuden kunnostus- ja kalustamispalveluja vastaan)

2013/C 344/52

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Administrativen sad — Varna

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Serebryannay vek EOOD

Vastaaja: Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Administrativen sad — Varna — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan, 26 artiklan sekä 62 ja 63 artiklan tulkinta — Lainsäädäntö, jonka mukaan silloin, kun palvelun tarjoamisesta ei suoriteta rahallista korvausta, palvelun vastikkeena on toinen palvelu — Luokitellaanko liiketoimi palvelujen vaihdoksi — Jos vastaus on kieltävä, mahdollisuus luokitella kiinteän omaisuuden parannustyöt verolliseksi liiketoimeksi — Verotettavan tapahtuman toteutuminen ja veron perusteen määrittelemistä koskeva sääntö

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että huoneiston kunnostus- ja kalustamispalvelut on katsottava suoritetuiksi vastikkeellisesti, kun huoneiston omistajan kanssa tekemänsä sopimuksen mukaan mainittujen palvelujen suorittaja yhtäältä sitoutuu suorittamaan kyseiset palvelut omalla kustannuksellaan ja toisaalta saa oikeuden määrätä huoneistosta käyttääkseen sitä liiketoiminnassaan sopimuksen voimassaoloaikana ilman, että sen on maksettava vuokraa, ja kun omistaja ottaa kunnostetun huoneiston haltuunsa sopimuksen voimassaolon päätyttyä.

(1) EUVL C 243, 11.8.2012.
3)

Direktiivin 2006/112 226 artiklan 6 alakohtaa on tulkittava siten, että siinä ei velvoiteta verovelvollista, joka suorittaa tavaroiden luovutuksia, jotka koskevat nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta merkitsemisestä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 kumoamisesta 17.7.2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1760/2000, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1791/2006, käyttöön otetun tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän piiriin kuuluvia eläimiä, mainitsemaan kyseisten eläinten korvamerkkejä kyseisiä luovutuksia koskevissa laskuissa.
2)

Direktiivin 2006/112 176 artiklan toista alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio ottaa Euroopan unioniin liittymisen ajankohtana käyttöön vähennysoikeuden rajoituksen sellaisen kansallisen lainsäännöksen nojalla, jonka mukaan vähennysoikeuden ulkopuolelle jäävät tavarat ja palvelut, jotka on tarkoitettu luovutettaviksi tai suoritettaviksi vastikkeetta tai käytettäviksi verovelvollisen liiketoimintaan kuulumattomiin toimintoihin, kun tällaisesta vähennysoikeuden poissulkemisesta ei säädetty kansallisessa lainsäädännössä, joka oli voimassa liittymisajankohtaan saakka. Kansallisen tuomioistuimen on tulkittava pääasiassa kyseessä olevia kansallisia säännöksiä unionin oikeuden mukaisesti niin pitkälti kuin mahdollista. Jos tällainen tulkinta ei ole mahdollinen, kansallisen tuomioistuimen on jätettävä soveltamatta näitä säännöksiä direktiivin 2006/112 176 artiklan toisen kohdan vastaisina.
2)

Direktiivin 2008/95 4 artiklan 4 kohdan g alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitetun tavaramerkin rekisteröintihakemuksen tekijän vilpillisen mielen olemassaolon osoittamiseksi on otettava huomioon kaikki kyseiseen tapaukseen liittyvät merkitykselliset rekisteröintihakemuksen tekohetkellä olemassa olevat tekijät. Pelkästään se, että kyseisen hakemuksen tekijä tietää tai sen on tiedettävä, että kolmas käyttää hakemuksen tekohetkellä ulkomailla tavaramerkkiä, joka on sekoitettavissa rekisteröitäväksi haettuun tavaramerkkiin, ei riitä osoittamaan kyseisessä säännöksessä tarkoitettua kyseisen hakemuksen tekijän vilpillistä mieltä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 225/26

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 13.6.2013 (Administrativen sad — Varnan (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Galin Kostov v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

(Asia C-62/12) (1)

(Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 9 artiklan 1 kohta - Verovelvollisen käsite - Luonnollinen henkilö - Verollinen palvelun suoritus - Satunnainen suoritus - Kyseisellä suorituksella ei ole yhteyttä rekisteröityyn arvonlisäverolliseen ammattitoimintaan - Yksityinen ulosottomies)

2013/C 225/41

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Administrativen sad — Varna

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Galin Kostov

Vastaaja: Direktor na Direktsia ”Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Administrativen sad — Varna — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 9 artiklan 1 kohdan tulkinta — Verovelvollisen käsite — Luonnollisen henkilön arvonlisäverovelvollisuus verollisista palvelujen satunnaisista suorituksista, jotka eivät liity hänen ulosottomiehen vapaaseen ammattiinsa

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 9 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että luonnollista henkilöä, joka on jo arvonlisäverovelvollinen yksityisenä ulosottomiehenä toimiessaan, on pidettävä ”verovelvollisena” kaikesta muusta, satunnaisesti harjoittamastaan liiketoiminnasta sillä edellytyksellä, että kyseinen toiminta on direktiivin 2006/112 9 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua toimintaa.

(1) EUVL C 118, 21.4.2012.
—

se, että pääasiassa kyseessä olevien kaltaiset palvelut on suorittanut laillistettu sairaanhoidon ammattihenkilö tai toimenpiteiden tarkoituksen on määritellyt tällainen alan ammattilainen, on omiaan vaikuttamaan sen arviointiin, kuuluvatko pääasiassa kyseessä olevien kaltaiset toimenpiteet arvonlisäverodirektiivin 132 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun ”lääkärinhoidon” tai 132 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun ”henkilölle annetun lääketieteellisen hoidon” käsitteiden alaan, ja
2)

SEUT 18 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä ensimmäisen jäsenvaltion säännöstölle, jonka mukaan lentoliikenteen harjoittajan, jolla on toisen jäsenvaltion myöntämä liikennelupa, on sillä uhalla, että säännöstön noudattamatta jättämisestä määrätään sakkoa, hankittava lupa saapua ensimmäisen jäsenvaltion ilmatilaan suorittaakseen ei-säännöllisiä tilauslentoja kolmannesta maasta tuohon ensimmäiseen jäsenvaltioon, vaikka tällaista lupaa ei vaadita lentoliikenteen harjoittajilta, joilla on mainitun ensimmäisen jäsenvaltion myöntämä liikennelupa, ja jonka mukaan kyseisen luvan myöntäminen edellyttää sellaisen ilmoituksen esittämistä, jolla todistetaan, että lentoliikenteen harjoittajat, joilla on tuon ensimmäisen jäsenvaltion myöntämä liikennelupa, eivät ole käytettävissä suorittamaan kyseisiä lentoja tai eivät voi suorittaa niitä.