Asiat T‑389/10 ja T‑419/10

(julkaistu otteina)

Siderurgica Latina Martin SpA (SLM)

ja

Ori Martin SA

vastaan

Euroopan komissio

”Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Jänneteräksen eurooppalaiset markkinat — Hintojen vahvistaminen, markkinoiden jakaminen ja arkaluonteisten kaupallisten tietojen vaihtaminen — Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen — Yhtenä kokonaisuutena pidettävä, monitahoinen ja jatkettu rikkominen — Vanhentuminen — Sakkojen määrän laskennasta annetut vuoden 2006 suuntaviivat — Se, että emoyhtiön katsotaan olevan vastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta — Oikeasuhteisuus — Rangaistusten ja seuraamusten yksilöllisyyden periaate — Täysi harkintavalta”

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 15.7.2015

Kumoamiskanne – Kannekelpoiset toimet – Käsite – Toimi, jolla on sitovia oikeusvaikutuksia – Komissio ei ole ottanut minkäänlaista kantaa yrityksen vaatimukseen, jonka mukaan sille on maksettava korkoa sen alkuperäisen päätöksen perusteella jo maksaman sakon ylimääräisestä osasta ennen sen palauttamista toisen muutospäätöksen perusteella – Toimivallan puuttuminen

Euroopan unionin oikeus – Periaatteet – Kielto soveltaa rikoslainsäädäntöä taannehtivasti – Soveltamisala – Kilpailusääntöjen rikkomisen vuoksi määrättävät sakot kuuluvat tämän kiellon soveltamisalaan – Tämän kiellon mahdollinen rikkominen sen vuoksi, että sakkoja laskemisesta annettuja suuntaviivoja on sovellettu kilpailusääntöjen rikkomiseen, joka on tapahtunut ennen suuntaviivojen antamista – Suuntaviivoissa tehtyjen muutosten ennakoitavuus – Kieltoa ei ole rikottu

Ks. tuomion teksti. (ks. 76–81 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 92–107 ja 109 kohta)

Kilpailusääntöjen rikkomisesta määrättävien sakkojen suuruutta määritettäessä, kun kyse on yhtenä kokonaisuutena pidettävästä rikkomisesta sellaisen monitahoisen rikkomisen merkityksessä, johon on koottu yhteen useita sopimuksia ja yhdenmukaistettuja menettelytapoja eri markkinoilla, joilla kilpailusääntöjen rikkojat eivät ole kaikki läsnä tai voivat olla vain osittain tietoisia kokonaissuunnitelmasta, seuraamukset on vahvistettava tapauskohtaisesti kyseessä olevien yritysten menettelyn ja ominaispiirteiden perusteella. Kun siis yhtäältä määritetään sakon määrä ottaen huomioon yrityksen rikkomisen vakavuus ja kesto, sellaisessa valtiossa toteutuneen myynnin arvoa, joka ei ollut tämän yrityksen läsnä ollessa käytyjen keskustelujen kohteena, ei voida ottaa huomioon mainitun yrityksen kartelliin osallistumisen koko keston ajalta. Kun toisaalta määritetään sakon määrä ottaen huomioon mainitun yrityksen rikkomisen vakavuus ja kesto silloin, jos tiettyjen jäsenvaltioiden markkinoista on käyty keskusteluja tämän yrityksen ollessa läsnä, sellaisissa valtioissa toteutuneen myynnin arvoa, joissa yritys ei ollut alun perin edustettuna erityisesti siksi, ettei sillä ollut lupaa pitää niissä tuotteitaan kaupan, ei voida tässä yhteydessä ottaa huomioon kyseisen yrityksen kartelliin osallistumisen koko keston ajalta. Näin ollen on niin, että kun yritys on osallistunut yhtenä kokonaisuutena pidettävään rikkomiseen vasta myöhäisessä vaiheessa ja asteittain ja kun sen osallistuminen on rajoittunut ensin lähinnä jonkin jäsenvaltion markkinoita koskeviin järjestelyihin, komission tehtävänä on ottaa sakon määrää laskiessaan huomioon, ettei kyseisellä yrityksellä ollut ennen tiettyä päivää hyväksyntiä, jotka oikeuttivat sen myymään tuotteita muissa jäsenvaltioissa ennen tiettyä päivämäärää, ja ettei ollut seikkoja, joiden perusteella mainitun yrityksen voitiin katsoa osallistuneen kartelliin ennen kokouksiin osallistumista. (ks. 140, 174, 178 ja 327 kohta)

Yhtenä kokonaisuutena pidettävän kilpailusääntöjen rikkomisen asiayhteydessä suhteellisuusperiaate edellyttää, että komission asettama sakko vahvistetaan oikeassa suhteessa seikkoihin, jotka on otettava huomioon sekä rikkomisen objektiivisen vakavuuden arvioimiseksi sellaisenaan että sakotetun yrityksen rikkomiseen osallistumisen suhteellisen vakavuuden arvioimiseksi. Komission on erityisesti varmistettava sakkojen yksilöllisyys rikkomiseen nähden ottaen huomioon kunkin rikkojan erityistilanne. Käytännössä seuraamuksen yksilöllistäminen rikkomiseen nähden voidaan toteuttaa sakon suuruuden määrittämisen eri vaiheissa. Ensinnäkin komissio voi tunnustaa yrityksen rikkomiseen osallistumisen erityisyyden arvioidessaan yhtenä kokonaisuutena pidettävän rikkomisen objektiivista vakavuutta asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 22 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Toiseksi komissio voi tunnustaa yrityksen rikkomiseen osallistumisen erityisyyden arvioidessaan vuoden 2006 suuntaviivojen 29 kohdassa mainittuja lieventäviä seikkoja kaikki merkitykselliset seikat huomioon ottavan kokonaisarvioinnin perusteella (ks. vuoden 2006 suuntaviivojen 27 kohta). Kolmanneksi komissio voi tunnustaa yrityksen rikkomiseen osallistumisen erityisyyden sen vaiheen, jossa arvioidaan rikkomisen objektiivista vakavuutta tai kyseessä olevien yritysten mainitsemia lieventäviä seikkoja, jälkeisessä vaiheessa. Suuntaviivojen 36 kohdassa todetaan siten, että komissio voi tietyissä tapauksissa määrätä symbolisen sakon ja että se voi myös, kuten näiden suuntaviivojen 37 kohdassa todetaan, tiettyyn tilanteeseen liittyvien erityispiirteiden vuoksi poiketa esitetyistä yleisistä sakon määrän laskentamenetelmistä. (ks. 141–146 ja 314 kohta)

Kilpailusääntöjen rikkomisesta määrättävien sakkojen perusmäärän suuruutta määritettäessä seikat, jotka on otettava huomioon rikkomisen vakavuuden arvioimiseksi, samoin kuin ne seikat, joiden perusteella komissio katsoo aiheelliseksi sisällyttää sakkoon rikkomisen kestosta riippumattoman määrän sen estämiseksi, että yritykset päättävät aloittaa laittoman toiminnan, koskevat rikkomista yleisesti. Asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annetuissa suuntaviivoissa esitetyn yleisen menettelyn osalta komissio mukauttaa perusmäärää vasta myöhemmässä vaiheessa ottaakseen huomioon mahdolliset lieventävät seikat, kuten kunkin yrityksen yksilöllinen rooli. Kun komissio ottaa siten huomioon suuntaviivojen 22 kohdassa esimerkinomaisesti mainitut neljä seikkaa, sitä ei voida moittia siitä, että se katsoo aiheelliseksi sisällyttää sakon perusmäärään rikkomisen kestosta riippumattoman määrän. Siltä osin kuin seikat, jotka liittyvät myynnin arvon osuuden määrittämisessä rikkomisen vakavuuden arvioimiseksi huomioon otetun osuuden tutkimiseen perustelujen kannalta, pätevät myös siltä osin kuin on kyse ennalta ehkäisevän lisäsumman määrittämiseksi huomioon otetun osuuden perustelujen arvioinnista, pelkkä viittaus vakavuuden arvioinnissa käytettyjen tekijöiden analysointiin riittää perusteluksi lisäsummassa käytetyn myynnin arvon osuudesta. (ks. 186, 193 ja 261–264 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 215–219, 223–227, 233, 240–249 ja 251 kohta)

Asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 29 kohdassa ainoastaan esitetään esimerkinomaisesti eikä tyhjentävästi tiettyjä mahdollisesti huomioon otettavia lieventäviä seikkoja, kuten siinä käytetystä ilmauksesta ”seuraavia” ilmenee. (ks. 271 kohta)

SEUT 101 artiklan rikkomisesta määrättävien sakkojen suuruutta määritettäessä rikkomiseen osallistumisen lyhyt kesto on seikka, joka otetaan huomioon jo määritettäessä sakon perusmäärää, jossa otetaan huomioon kunkin yrityksen rikkomiseen osallistumisen kesto. Vaikka siis on mahdollista, että joissakin tapauksissa huomattava ero kyseessä olevien eri yritysten osallistumisen kestossa voidaan ottaa huomioon lieventävänä seikkana, näin ei ole tapauksessa, jossa yrityksen osallistuminen rikkomiseen on kestoltaan riittävän merkityksellinen. (ks. 283 ja 285 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 287, 288 ja 297–300 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 314–320, 323, 324 ja 326–328 kohta)

Hallinnollisten menettelyjen yhteydessä kilpailun alalla menettelyn keston kohtuullisuutta on arvioitava kunkin asian ominaispiirteiden perusteella ja erityisesti ottaen huomioon kulloinenkin asiayhteys, se, kuinka asianosaiset ovat toimineet menettelyn aikana, se, mikä merkitys asialla on asianomaisille eri yrityksille, asian monitahoisuus ja tarvittaessa komission mahdollisesti toimittamat tiedot tai selvitykset hallinnollisen menettelyn aikana toteutetuista tutkimuksista. Tällaisen menettelyn pituus saattaa selittyä useilla seikoilla. Tällaisia seikkoja saattavat olla erityisesti kartellin kesto, sen erityisen laaja maantieteellinen ulottuvuus, kartellin maantieteellinen ja ajallinen organisointi, pidettyjen kokousten määrä, kyseessä olevien yritysten määrä, sakoista vapauttamista tai niiden lieventämistä koskevien hakemusten määrä ja tarkastusten aikana annettujen tai saatujen ja eri kielillä laadittujen asiakirjojen, jotka komission on pitänyt tutkia, erityisen suuri määrä, ylimääräiset tietopyynnöt, joita komission on pitänyt esittää kyseessä oleville eri yhtiöille kartellia koskevan ymmärryksen kehittyessä, väitetiedoksiantojen vastaanottajien määrä, työkielten määrä sekä maksukykyä koskevat eri pyynnöt. Mikäli hallinnollisen menettelyn pituudella loukataan kohtuullisen käsittelyajan periaatetta, tästä rikkomisesta voi aiheutua kahdenlaisia seuraamuksia. Yhtäältä kun kohtuullisen käsittelyajan periaatteen loukkaaminen on vaikuttanut menettelyn lopputulokseen, tällainen loukkaaminen on omiaan aiheuttamaan riidanalaisen päätöksen kumoamisen. Kilpailusääntöjä sovellettaessa kohtuullisen ajan ylittyminen voi olla kumoamisperuste vain silloin, kun kyse on päätöksestä, jossa on todettu kilpailusääntöjen rikkomiset, ja kun on näytetty toteen, että tätä periaatetta loukkaamalla on vaarannettu kyseessä olevien yritysten puolustautumisoikeudet. Tätä erityistapausta lukuun ottamatta ratkaisun tekemistä kohtuullisessa ajassa koskevan velvoitteen noudattamatta jättäminen ei vaikuta asetuksen N:o 1/2003 mukaisen hallinnollisen menettelyn pätevyyteen. Koska puolustautumisoikeuksien kunnioittamisella on olennainen merkitys kilpailupolitiikan alaan kuuluvissa hallinnollisissa menettelyissä, on kuitenkin vältettävä se, että nämä oikeudet voisivat korjaamattomalla tavalla vaarantua tutkintavaiheen liiallisen keston takia ja että tämä kesto voisi estää sellaisten todisteiden esittämisen, joilla pyritään osoittamaan vääräksi sellaisten kilpailukäyttäytymisten olemassaolo, joista kyseessä olevat yritykset joutuvat vastuuseen. Tästä syystä puolustautumisoikeuksien käyttämistä koskevan mahdollisen esteen tutkimista ei pidä rajoittaa siihen samaan vaiheeseen, jossa näillä oikeuksilla on täysi oikeusvaikutus, eli hallinnollisen menettelyn toiseen vaiheeseen. Puolustautumisoikeuksien tehokkuuden mahdollisen heikkenemisen alkusyyn arvioinnin on ulotuttava koko tähän menettelyyn siten, että se koskee sen kokonaiskestoa. Toisaalta kun kohtuullisen keston ylittäminen ei vaikuta menettelyn lopputulokseen, tällaisen ylittämisen vuoksi unionin tuomioistuimet voivat käyttäen täyttä harkintavaltaa korvata hallinnollisen menettelyn kohtuullisen keston ylittymisestä aiheutuneen loukkaamisen alentamalla mahdollisesti määrätyn sakon määrää. (ks. 336, 338–342, 354 ja 355 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 372–384, 386 ja 387 kohta)

Voidakseen saattaa emoyhtiön vastuuseen tytäryhtiön rikkomisesta kilpailun alalla komissio voi vedota ratkaisevan vaikutusvallan tosiasiallista käyttämistä koskevaan olettamaan ottaen huomioon, että emoyhtiö omistaa rikkomukseen syyllistyneen tytäryhtiön kokonaan tai lähes kokonaan, eikä sen tarvitse vedota tältä osin muihin seikkoihin. Komissio ei loukkaa unionissa yhtiöoikeudesta johtuvaa rajoitetun vastuun periaatetta katsoessaan emoyhtiön olevan yhteisvastuussa. Yhtiöiden rajoitetun vastuun tarkoituksena on nimittäin lähinnä vahvistaa niiden taloudellinen enimmäisvastuu eikä estää sitä, että kilpailusääntöjen rikkomiseen syyllistyneelle yritykselle määrätään seuraamuksia sen muodostavien oikeussubjektien, erityisesti rikkomiseen syyllistyneen yhtiön ja sen emoyhtiön, kautta etenkin, jos emoyhtiö omistaa tytäryhtiönsä lähes kokonaan, sekä sitä, ettei yritys voi kumota ratkaisevan vaikutusvallan tosiasiallista käyttämistä tytäryhtiössä koskevaa olettamaa. (ks. 385 ja 388 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 391–393 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 394–400 ja 407–409 kohta)

Kilpailusääntöjen rikkomisen alalla se, että yrityksen katsotaan olevan vastuussa SEUT 101 artiklan rikkomisesta, ei edellytä sitä, että yhtiömiehet tai ylimmät johtajat ovat syyllistyneet kilpailusääntöjen rikkomiseen, tai edes sitä, että he ovat olleet siitä tietoisia; riittävää on se, että rikkomukseen on syyllistynyt sellainen henkilö, jolla on oikeus toimia yrityksen lukuun. Kun yhteistoimintajärjestelyssä olevat tytäryhtiön edustajat on pätevästi valtuutettu tekemään sitoumuksia yrityksen puolesta, se, ettei heillä ole mitään tehtävää emoyhtiössä, on merkityksetöntä, koska heidät on valtuutettu tekemään sitoumuksia rikkomiseen osallistuneen tytäryhtiön puolesta. Sillä, että kyseiset henkilöt toimivat itsenäisesti, ei voida vapauttaa tytäryhtiötä eikä näin ollen myöskään emoyhtiötä vastuusta. (ks. 410 ja 411 kohta)

Kun komissio ei ole ottanut minkäänlaista kantaa yrityksen vaatimukseen, jonka mukaan sille on maksettava korkoa sen alkuperäisen päätöksen perusteella jo maksaman sakon ylimääräisestä osasta ennen sen palauttamista muutospäätöksen perusteella, unionin tuomioistuimet eivät näin ollen ole toimivaltaisia lausumaan kyseisen yrityksen tältä osin muutospäätöstä koskevissa huomautuksissaan esittämistä määräyksen antamista koskevista vaatimuksista, koska tällainen toimivalta ei johdu erityisesti SEUT 263 artiklasta tai SEUT 261 artiklasta, luettuna yhdessä asetuksen N:o 1/2003 31 artiklan kanssa. Näin on erityisesti silloin, kun muutospäätöksessä, jossa alennettiin yritykselle määrätyn sakon määrää, ei käsitellä liikaa maksetun määrän palauttamista korkoineen, jos asianosainen vaatii sitä, kun kyseinen yritys ei ole jättänyt tätä koskevaa hakemusta komissiolle ja kun komissio ei ole ottanut kantaa tällaiseen vaatimukseen kyseiselle yritykselle mahdollisesti vastaisessa toimessa. (ks. 428–430 kohta)