YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)

16 päivänä toukokuuta 2002

Asia T-17/01

Georgios Rounis

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Palkan osan siirtäminen jäsenvaltion valuuttana, joka on eri kuin sen maan valuutta, jonka alueella toimielimen kotipaikka on — Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 17 artiklan 2 kohdan a ja b alakohta — Yhdistetty soveltaminen”

Täydellinen teksti ranskan kielellä II-301

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan ensiksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa komission 24.2.2000 tekemän päätöksen siitä, että kantajan nettokuukausipalkasta siirretään Yhdistyneeseen kuningaskuntaan vain 19 prosentin suuruinen osa, ja hallintojohtajien kollegion päätöksen nro 102/84, joka koskee maassa asuvien virkamiesten ja toimihenkilöiden palkan siirtämistä, ja toiseksi velvoittaa vastaajan maksamaan kantajalle korvausta kantajan kärsimästä aineellisesta vahingosta.

Ratkaisu:

Kumotaan komission 24.2.2000 tekemä päätös siitä, että kantajan nettokuukausipalkasta siirretään Yhdistyneeseen kuningaskuntaan vain 19 prosenttia. Komissio velvoitetaan korvaamaan kantajalle 24.2.2000 tehdystä päätöksestä aiheutunut vahinko vuotuisine 5,25 prosentin suuruisine korkoineen siihen asti kun korvaus maksetaan. Asianosaiset ilmoittavat yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle viiden kuukauden kuluessa tämän tuomion antamispäivästä yhteisesti sopimansa maksettavat summat. Jollei sopimukseen päästä, asianosaiset toimittavat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle tässä samassa määräajassa rahamääräiset vaatimuksensa. Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

Tiivistelmä

Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 17 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, jossa annetaan virkamiehelle mahdollisuus siirrättää sen toimielimen välityksellä, jonka palveluksessa hän on, palkastaan osan hänen asemamaansa ulkopuolelle ja toisen jäsenvaltion valuutassa siten, että siirto tehdään erityistä valuuttakurssia käyttämällä ja korjauskerrointa soveltamalla, on tulkittava niin, että tätä mahdollisuutta käyttääkseen virkamiehen on osoitettava, että hänelle aiheutuu säännöllisiä kustannuksia maassa siinä valuutassa, jossa hän on pyytänyt siirtoa. (ks. 42 ja 46 kohta) Viittaukset: em. asia T-93/99, Ouzounoff Popoff v. komissio, 2.7.1998, 31 ja 35 kohta ja asia T-93/99, Bonaiti Brighinav. komissio, 12.11.1999 (Kok. H. 1999, s. I-A-219ja II-1127,21 kohta).

Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 17 artiklan 2 kohdan b alakohdassa oleva säännöllisiä sitoumuksia, joita asianomainen virkamies on tehnyt toimielimensä sijaintimaan ulkopuolella tai sen maan ulkopuolella, jossa hän suorittaa tehtäviään, koskeva käsite, jota täsmennetään toimielinten yhteisellä sopimuksella vahvistamissa soveltamismääräyksissä ja jolla annetaan virkamiehelle mahdollisuus siirrättää tietyin edellytyksin toimielimen välityksellä osa palkastaan asemamaansa ulkopuolelle, on tulkittava niin, että nämä sitoumukset kuuluvat kyseisen virkamiehen asemamaan ulkopuolella sijaitseviin intresseihin ja ne johtuvat hänen perhetilanteestaan, eläkkeestään taikka asumisestaan. (ks. 46 kohta) Viittaukset: asia 236/82, Bräutigam v. neuvosto, 11.7.1985 (Kok. 1985, s. 2401, 29 kohta) ja em. asia Ouzounoff Popoff v. komissio, 2.7.1998, 32 kohta.

Vaikka henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 17 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla siirrettävä määrä onkin virkamiehen saaman ulkomaan- tai maastamuuttokorvauksen suuruinen, saman säännöksen 2 kohdan b alakohdassa viitataan säännöllisten siirtojen osalta ainoastaan säännöllisiin ja todistettaviin sitoumuksiin, joita asianomainen virkamies on tehnyt toimielimensä toimipaikan sijaintimaan ulkopuolella tai sen maan ulkopuolella, jossa hän suorittaa tehtäviään ilman, että tässä vahvistettaisiin tietty raja. Vaikka virkamiesten palkan osittaista siirtoa koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamista koskevien määräysten 3 artiklan mukaan henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 17 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa määriteltyjen siirtojen kokonaismäärä voikin olla enintään 35 prosenttia kuukausittaisesta nettopalkasta, tästä ei seuraa, että tämän säännöksen 2 kohdan b alakohdan mukaisten siirtojen suurin mahdollinen määrä on kaikissa olosuhteissa kuukausittaisen nettopalkan 35 prosentin osuuden ja maastamuuttokorvauksen erotuksen välinen määrä. Koska 2 kohdan b alakohdan mukaisten siirtojen ratkaisevana kriteerinä ovat säännölliset ja todistettavat sitoumukset, joita asianomainen virkamies on tehnyt toimielimensä toimipaikan sijaintimaan ulkopuolella tai sen maan ulkopuolella, jossa hän suorittaa tehtäviään, 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettu säännöllisten siirtojen määrä on kyseisten sitoumusten määrää pienempi, kun sovelletaan 35 prosentin ylärajaa tai sitä marginaalia, joka johtuu 2 kohdan a alakohdan nojalla mahdollisesti käytetyn määrän vähentämisestä 35 prosentin kokonaisenimmäismäärästä. (ks. 47 ja 48 kohta) Viittaukset: asia T-125/00, López Madruga v. komissio, 4.12.2001 (Kok. H. 2001, s. I-A-223 ja II-1045, 39 ja 40 kohta).