ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 363/7

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia no 2 de Nules (Espanja) on esittänyt 9.7.2019 – Investcapital Ltd v. FE

(asia C-524/19)

(2019/C 363/12)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de Primera Instancia no 2 de Nules

Pääasian asianosaiset

Hakija: Investcapital Ltd

Vastapuoli: FE

Ennakkoratkaisukysymys

Onko 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1896/2006 (1) 7 artiklaa tulkittava siten, että ei ole sen vastaista, että tuomioistuimet valvovat viran puolesta sen nojalla suoritettavissa eurooppalaisissa maksamismääräysmenettelyissä kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (2) 7 artiklan mukaisesti kohtuuttomia ehtoja, joita saattaa olla velan perusteena olevassa sopimuksessa, erityisesti silloin, jos kansallisen tuomioistuimen on tutkittava sopimus ensin, jotta se voi viedä tämän valvonnan päätökseen?

(1) Eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1896/2006 (EUVL 2006, L 399, s. 1).

(2) Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL 1993, L 95, s. 29).
C 372/23

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 2.9.2019 – JP v. Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

(asia C-651/19)

(2019/C 372/24)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Valittaja: JP

Vastapuoli: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

Ennakkoratkaisukysymys

Onko kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU (1) (uudelleenlaadittu) 46 artiklaa, jonka mukaan hakijoilla on oltava oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin muutoksen hakemiseksi päätökseen, ”joka koskee heidän tekemäänsä kansainvälistä suojelua koskevaa hakemusta”, ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä ulkomaalaisten maahantulosta, oleskelusta, asettautumisesta ja maastapoistamisesta 15.12.1980 annetun lain 39/57 §:n, jossa vahvistetaan kolmannen maan kansalaisen jättämän myöhemmän, kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkimattajättämispäätöstä koskevan kanteen nostamisen määräajaksi kymmenen ”kalenteripäivää” alkaen hallinnollisen päätöksen tiedoksiannosta, luettuna yhdessä saman lain 51/2 §:n, 57/6 §:n 3 momentin 1 kohdan 5 alakohdan sekä 57/6/2 §:n 1 momentin kanssa, kaltaiselle kansalliselle menettelytapasäännölle erityisesti silloin, kun tiedoksianto on tehty Commissariat général aux réfugies et aux apatridesiin, joka valittajan ”katsotaan” laissa ilmoittaneen prosessiosoitteekseen?

(1) EUVL 2013, L 180, s. 60.
C 357/4

Valitus, jonka ND (*1) ja OE (*1) ovat tehneet 16.4.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-581/18, ND (*1) ja OE (*1) v. komissio, 27.2.2019 antamasta määräyksestä

(asia C-317/19 P)

(2019/C 357/06)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittajat: ND (*1) ja OE (*1) (edustaja: A. Bove, avocate)

Muut osapuolet: Euroopan komissio

Unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on 3.9.2019 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen koska se on osittain selvästi perusteeton ja koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat, ja velvoittanut ND (*1) ja OE (*1) vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(*1) Henkilötietojen ja/tai tietosuojan suojaamisen puitteissa poistettu tai korvattu tieto.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 19.6.2019 — All in One Star Ltd

(Asia C-469/19)

(2019/C 328/16)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: All in One Star Ltd

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko direktiivin (EU) 2017/1132 (1) 30 artikla esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan sellaisen rajavastuuyhtiön, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, sivuliikkeen merkitseminen kaupparekisteriin edellyttää osakepääoman määrän tai vastaavan pääoma-arvon ilmoittamista?

2) a) Onko direktiivin (EU) 2017/1132 30 artikla esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan yhtiön johtohenkilön on ilmoittaessaan sellaisen rajavastuuyhtiön, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, sivuliikkeen merkittäväksi kauppare kisteriin annettava vakuutus siitä, että häntä ei koske mikään tehtävään asettamisen este kansallisen oikeuden mukaan tuomioistuimen tai viranomaisen määräämän ammatin tai elinkeinon harjoittamisen kiellon muodossa siten, että kielto vastaa yhtiön toimialaa kokonaan tai osittain, tai tietynlaisten rikosten perusteella langetetun lainvoimaisen tuomion muodossa ja että yhtiön johtohenkilö on saatu tiedon rajoittamattomasta tiedonantovelvollisuudestaan tuomioistuimelle notaarin, vastaavan lakimiesammatin harjoittajan tai konsulivirkamiehen kautta? b) Jos toisen kysymyksen a kohtaan vastataan kieltävästi: Ovatko SEUT 49 artikla ja SEUT 54 artikla esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan yhtiön johtohenkilön on ilmoittaessaan sellaisen rajavastuuyhtiön, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, sivuliikkeen merkittäväksi kaupparekisteriin annettava tällainen vakuutus?

(1) Tietyistä yhtiöoikeuden osa-alueista 14.6.2017 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2017/1132 (EUVL 2017, L 169, s. 46).
C 328/24

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 9.7.2019 — Entoma SAS v. ministre de l’Économie et des Finances ja ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation

(Asia C-526/19)

(2019/C 328/26)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Entoma SAS

Vastapuolet: ministre de l’Économie et des Finances ja ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation

Ennakkoratkaisukysymys

Onko 27.1.1997 annetun asetuksen [(EY) N:o 258/97] (1) 1 artiklan 2 kohdan e alakohtaa tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluvat kokonaisista eläimistä koostuvat elintarvikkeet, jotka on tarkoitettu syötäviksi sellaisinaan, vai siten, että kyseistä alakohtaa sovelletaan ainoastaan sellaisiin elintarvikkeiden ainesosiin, jotka ovat peräisin hyönteisistä?

(1) Uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden uusista ainesosista 27.1.1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 258/97 (EYVL 1997, L 43, s. 1).
Valitus, jonka Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID), Khazar Sea Shipping Lines Co., Rahbaran Omid Darya Ship Management Co., Irinvestship Ltd ja IRISL Europe GmbH ovat tehneet 2.7.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-434/15, Islamic Republic of Iran Shipping Lines ym. v. neuvosto, 8.5.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-506/19 P)

(2019/C 319/27)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittajat: Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID), Khazar Sea Shipping Lines Co., Rahbaran Omid Darya Ship Management Co., Irinvestship Ltd ja IRISL Europe GmbH (edustajat: M. Taher, Solicitor ja R. Blakeley, Barrister)

Muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin

— kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen antaman tuomion

— katsoo, että neuvosto syyllistyi oikeussäännön, jolla annetaan oikeuksia yksityisille, riittävän ilmeiseen rikkomiseen valittajat luetteloihin merkitsemällä

— palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen kannekirjelmään sisältyvien selvittämistoimien mahdollisen soveltamisen määrittämiseksi ja (myöhemmin) syy-yhteyttä ja vahingon suuruutta koskevista kysymyksistä lausumiseksi

— velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut kummassakin oikeusasteessa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Unionin yleinen tuomioistuin teki viisi oikeudellista virhettä, joiden perusteella tuomio on kumottava:

1) virhe sen päätelmän soveltamisessa, että neuvostolla ei ollut harkintavaltaa

2) virhe IRISL:n kumoamistuomiossa (2013) olevan päättelyn soveltamisessa riittävän ilmeistä rikkomista koskevaan kriteeriin

3) oikeudellisen perustan puuttuminen ”ei todisteita”/”puutteelliset todisteet” välisen erottelun osalta; kyseinen erottelu ei missään tapauksessa ollut sovellettavissa

4) oikeudellinen virhe yritettäessä vedota todisteisiin, joita ei ollut esitetty tuomioistuimelle, ja
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supreme Court of the United Kingdom (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 30.7.2019 — R (Association of Independent Meat Suppliersin ym:n hakemuksesta) v. Food Standards Agency

(asia C-579/19)

(2019/C 328/36)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court of the United Kingdom

Pääasian asianosaiset

Valittajat: R (Association of Independent Meat Suppliersin ym:n hakemuksesta)

Vastapuoli: Food Standards Agency

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Ovatko asetukset (EY) N:o 854/2004 (1) ja (EY) N:o 882/2004 (2) esteenä menettelylle, jolla vuoden 1990 elintarviketurvallisuuslain (Food Safety Act 1990) 9 §:n mukaisesti rauhantuomari päättää aineellisesti ja osapuolien kutsumien asiantuntijoiden esittämän näytön perusteella, täyttääkö ruho elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat vaatimukset?

2) Edellytetäänkö asetuksessa (EY) N:o 882/2004 oikeutta hakea muutosta virkaeläinlääkärin asetuksen (EY) N:o 854/2004 5 artiklan 2 kohdan nojalla tekemään päätökseen, että ruhon liha ei kelpaa ihmisravinnoksi, ja jos edellytetään, miten virkaeläinlääkärin tekemän päätöksen oikeellisuus olisi arvioitava tällaisen muutoksenhaun yhteydessä?

(1) Ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista erityissäännöistä 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 854/2004 (EUVL 2004, L 139, s. 206).

(2) Rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston Asetu (EY) N:o 882/2004 (EUVL 2004, L 165, s. 1).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 17.6.2019 — Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs v. Wellcome Trust Ltd

(asia C-459/19)

(2019/C 280/38)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Vastaaja: Wellcome Trust Ltd

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko direktiivin 2006/112 (1) 44 artiklaa tulkittava siten, että jos verovelvollinen, joka harjoittaa sellaista muuta kuin taloudellista toimintaa, joka muodostuu osakkeiden ja muiden arvopapereiden ostosta ja myynnistä hyväntekeväisyystrustin omaisuudenhoidon yhteydessä, hankkii [unionin] ulkopuoliselta henkilöltä sijoitustenhoitopalveluja, joita käytetään yksinomaan kyseiseen toimintaan, sitä on pidettävä ”verovelvollisena, joka toimii tässä ominaisuudessaan”?

2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi eikä direktiivin 46–49 artiklaa sovelleta, sovelletaanko palvelusuorituksiin direktiivin 45 artiklaa, vai onko niin, ettei niihin sovelleta 44 eikä 45 artiklaa?

(1) Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).
3)

Onko asetuksen N:o 2016/679 johdanto-osan 50 ja 154 perustelukappaletta, 5 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 10 artiklaa sekä direktiivin 2003/98/EY (2) 1 artiklan 2 kohdan c alakohdan kolmatta seikkaa tulkittava siten, että niiden vastaista on sellainen jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa sallitaan kuljettajille liikennerikkomuksista määrättyihin pisteisiin liittyvien tietojen siirtäminen niiden uudelleenkäyttöä varten?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka College van Beroep voor het bedrijfsleven (Alankomaat) on esittänyt 3.5.2019 — De Ruiter vof v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

(asia C-361/19)

(2019/C 270/18)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

College van Beroep voor het bedrijfsleven

Pääasian asianosaiset

Valittaja: De Ruiter vof

Vastapuoli: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

Ennakkoratkaisukysymys

Ovatko yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (1) 99 artiklan 1 kohta ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 soveltamissäännöistä yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän, maaseudun kehittämistoimenpiteiden ja täydentävien ehtojen osalta 17.7.2014 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 809/2014 (2) 73 artiklan 4 kohdan a alakohta päteviä siltä osin kuin niiden mukaan havainnon tekemisen vuosi on ratkaiseva seikka sen vuoden määrittämiselle, jolta täydentäviin ehtoihin liittyvä vähennys lasketaan, tilanteessa, jossa vuosi, jona täydentävien ehtojen noudattamatta jättäminen tapahtui, ei ole sama kuin vuosi, jona noudattamatta jättäminen havaittiin?

(1) EUVL 2013, L 347, s. 549.

(2) EUVL 2014, L 227, s. 69.
2)

Onko Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEUT) 2 artiklaa, luettuna yhdessä SEUT 4 artiklan 3 kohdan kanssa, tulkittava siten, että Romanian velvollisuus noudattaa vaatimuksia, jotka on asetettu 13.12.2006 tehdyllä komission päätöksellä 2006/928/EY käyttöön otetusta yhteistyö- ja seurantamekanismista laadituissa kertomuksissa, sisältyy jäsenvaltion velvoitteeseen kunnioittaa oikeusvaltion periaatteita myös siltä osin kuin kyseessä on se, että poliittinen lainkäyttöelin eli perustuslakituomioistuin ei saa puuttua lain tulkintaan eikä saa vahvistaa konkreettisia ja velvoittavia ohjeita, jotka koskevat lain soveltamista lainkäyttöelimissä, sillä nämä toimivaltuudet kuuluvat yleisiin lainkäyttölinjoihin kuuluvien tuomioistuinten yksinomaiseen toimivaltaan, eikä perustuslakituomioistuin saa antaa uusia lain säännöksiä, sillä tämä toimivalta kuuluu yksinomaan lainsäädäntövallan käyttäjälle? Edellytetäänkö unionin oikeudessa perustuslakituomioistuimen tekemän tällaisen ratkaisun vaikutusten poistamista? Onko unionin oikeus esteenä kansalliselle oikeussäännölle, jossa säädetään tuomarien kurinpidollisesta vastuusta, jos he jättävät soveltamatta Curtea Constituționalăn (perustuslakituomioistuin) ratkaisua edellä esitetyn kysymyksen yhteydessä?
1)

a) Käsittääkö ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY (1) (jäljempänä ympäristövastuudirektiivi) liitteessä I olevan kolmannen kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettu hoidon käsite toiminnot, jotka liittyvät erottamattomasti maaperän tuoton välittömään käyttöön? Mikäli tähän kysymykseen vastataan myöntävästi: b) Millä edellytyksin hoitoa, sellaisena kuin se on määritelty luontotyyppiä koskevissa rekistereissä tai tavoiteasiakirjoissa, on pidettävä ympäristövastuudirektiivissä tarkoitetulla tavalla normaalina? c) Mitä ajallista kriteeriä sovelletaan tarkasteltaessa, onko hoito ympäristövastuudirektiivissä tarkoitetulla tavalla sellaista hoitoa, jota alueen omistajat tai toiminnanharjoittajat ovat aiemmin toteuttaneet? d) Onko vastaus kysymykseen siitä, onko hoito ympäristövastuudirektiivissä tarkoitetulla tavalla sellaista hoitoa, jota alueen omistajat tai toiminnanharjoittajat ovat aiemmin toteuttaneet, riippumaton luontotyyppiä koskevista rekistereistä ja tavoiteasiakirjoista?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 26.3.2019 — Secretary of State for the Home Department v. O A

(asia C-255/19)

(2019/C 206/35)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Secretary of State for the Home Department

Vastaaja: O A

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko [direktiivin 2004/83/EY, (1)”määrittelydirektiivi”] 11 artiklan 1 kohdan e alakohdassa ja 2 artiklan e alakohdassa tarkoitettu ”kansalaisuusvaltion suojelu” tulkittava valtiolliseksi suojeluksi?

2) Päätettäessä, onko henkilöllä [määrittelydirektiivin] 2 artiklan e alakohdassa tarkoitettua perusteltua aihetta pelätä joutuvansa vainotuksi ja onko tällaista vainoa vastaan saatavilla suojelua, täytyykö näiden molempien seikkojen kohdalla tehdä [määrittelydirektiivin] 7 artiklan mukainen suojelun saatavuuden arviointi, ja jos on, sovelletaanko molemmissa tapauksissa samoja arviointiperusteita?

3) Jos ei oteta huomioon 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen muiden kuin valtiollisten toimijoiden tarjoaman suojelun sovellettavuutta ja oletetaan, että vastaus edellä olevaan ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, onko suojelun tehokkuutta ja saatavuutta arvioitava vain valtiollisten toimijoiden suojelutoimien tai tehtävien perusteella vai voidaanko yksityisten (kansalaisyhteiskunnan) toimijoiden, kuten perheiden ja/tai klaanien, suojelutoimet tai tehtävät ottaa huomioon?

4) Käytetäänkö (kuten toisessa ja kolmannessa kysymyksessä oletetaan) suojelun saatavuuden arvioinnissa, joka on suoritettava 11 artiklan 1 artiklan e alakohdassa tarkoitettua lakkaamista koskevan harkinnan yhteydessä, samoja arviointiperusteita kuin 7 artiklan mukaisessa suojelun saatavuuden arvioinnissa?

(1) Kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annettu neuvoston direktiivi 2004/83/EY (EUVL 2004, L 304, s. 12).
1)

Kuuluuko SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen käsitteen piiriin lain 4235/2014 70 §:n 1 momentti, jossa säädetään, että ”...Mikäli asianomaiseen kiinnityskirjanpitoon ja asianomaiseen kiinteistörekisteriin on erityiseen selvitystilaan jo asetetun AGROTIKI TRAPEZA TIS ELLADOS AE -pankin (jäljempänä: pankki) hyväksi merkitty kiinnityksiä tai alustavia kiinnityksiä, jotka koskevat viljelijöiden (luonnollisten henkilöiden) tai kolmansien viljelijöiden (luonnollisten henkilöiden) maataloustoimintaan liittyvää kiinteää omaisuutta tai maatalouden tuotantolaitoksia, vakuudeksi pankin mille tahansa saataville, jotka perustuvat lainoihin — kuten pääomaa, korkoja, viivästyskorkoja mukaan lukien erääntyneiden korkojen ja viivästyskorkojen korot, maksusuorituksia, kuluja tai kustannuksia sekä muita mahdollisia asianomaisessa lainasopimuksessa täsmennettyjä eriä koskeville saataville —, jotta kyseinen pankki myöntää viljelijöille (luonnollisille henkilöille) lyhyen ja keskipitkän aikavälin lainoja, jotka koskevat yksinomaan heidän maataloustoimintaansa ja joiden maksaminen on osittain tai kokonaan myöhässä, lainan määrä, jonka vakuudeksi on tehty kiinnitys tai alustava kiinnitys, on enintään 120 prosenttia lainan pääomasta, mikäli pankin lainaan perustuvien edellä mainittujen kaikenlaisten saatavien kokonaismäärä (mukaan lukien jo maksetut määrät) ei ole yli kaksinkertainen alkuperäiseen pääomaan verrattuna, ja tämä määrä on enintään lainan nostettu pääoma kaksinkertaisena, mikäli kaikenlaisten saatavien yhteismäärä on yli kaksinkertainen tämän pykälän voimaantuloajankohtana, ja laina katsotaan siitä alkaen erääntyneeksi, ellei se ole jo aiemmin erääntynyt, ja suoritettavaksi. Mikäli kiinteää omaisuutta on kiinnitettynä tai alustavasti kiinnitettynä enemmän kuin yksi maataloustoimintaan liittyvä kohde viljelijää (luonnollista henkilöä) tai kolmatta (luonnollista henkilöä) kohden, pankki saa tehdä vakuudeksi saataviaan vastaan kiinnityksen tai alustavan kiinnityksen ainoastaan yhteen tai useampaan kiinteän omaisuuden kohteeseen edellä mainittujen rajoitusten mukaisesti ja ensisijaisesti muuhun kuin viljelijän tai kolmannen ensisijaisena asuinpaikkana ja/tai pääasiallisena maatalouskonevarastona käyttämään kiinteistöön”?
C 182/11

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 6.2.2019 — Agenzia delle Dogane v. Silcompa SpA

(asia C-95/19)

(2019/C 182/13)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Agenzia delle Dogane

Vastapuoli: Silcompa SpA

Ennakkoratkaisukysymys

Voidaanko keskinäisestä avunannosta tiettyihin maksuihin, tulleihin, veroihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä annetun neuvoston direktiivin 76/308/ETY (1) 12 artiklan 3 kohdan säännös, sellaisena kuin kyseinen direktiivi on muutettuna neuvoston direktiivillä 2001/44/EY, (2) luettuna yhdessä valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY (3) 20 artiklan kanssa, tulkita siten, että oikeudenkäynnissä, joka on pantu vireille perimistoimia vastaan, voidaan tutkia (tosiasiallisen kulutukseen saattamisen) paikka, jossa sääntöjenvastaisuus tai rikkomus on tosiasiallisesti tapahtunut, ja missä rajoissa se voidaan tutkia, jos, kuten nyt käsiteltävässä asiassa, avunantoa pyytävä valtio ja valtio, jolle pyyntö osoitetaan esittävät erikseen saman vaatimuksen, joka perustuu samoihin vientitoimiin ja yksin niihin, verovelvollista vastaan ja viimeksi mainitussa valtiossa ovat vireillä samaan aikaan sekä oikeudenkäynti, joka koskee kotimaista saatavaa, että oikeudenkäynti, joka koskee perintää toisen valtion puolesta, jolloin tällainen tutkimus estää avunpyynnön ja siten kaikki täytäntöönpanotoimet?

(1) Keskinäisestä avunannosta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston rahoitusjärjestelmään kuuluvista toimista aiheutuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien perinnässä 15.3.1976 annettu neuvoston direktiivi 76/308/ETY (EYVL 1976, L 73, s. 18).

(2) Keskinäisestä avunannosta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston rahoitusjärjestelmään kuuluvista toimista johtuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien perinnässä sekä arvonlisäverosta ja tietyistä valmisteveroista annetun direktiivin 76/308/ETY muuttamisesta 15.6.2001 annettu neuvoston direktiivi 2001/44/EY (EYVL 2001, L 175, s. 17).

(3) Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25.2.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/12/ETY (EYVL 1992, L 76, s. 1).
—

Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin teki SEUT 107 artiklan 1 kohdan ja SEUT 108 artiklan 2 kohdan vastaisesti virheen todetessaan, ettei komissio tehnyt oikeudellista virhettä eikä kohdannut vakavia vaikeuksia katsoessaan, ettei A/S Femern Landanlægille Tanskan rautateiden sisämaayhteyksiä varten annetuilla valtiontakauksilla ja -lainoilla voitu vääristää kilpailua, sillä merkitykselliset markkinat eivät ole kilpailulle avoimet. Valittaja väittää, että tämä unionin yleisen tuomioistuimen virheellinen päätelmä perustuu neljään oikeudelliseen virheeseen, jotka vastaavat seuraavia valitusperusteen osia: a) Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei A/S Femern Landanlægille annetuilla valtiontakauksilla ja -lainoilla ole kilpailuvaikutuksia, vaikka (Femern A/S:n operoima) kiinteä yhteys ja (Femern Landanlægin operoimat) Tanskan rautateiden sisämaayhteydet muodostavat yhden yhtenäisen hankkeen ja Femern A/S:lle annettujen valtiontakausten ja -lainojen on jo todettu voivaan vääristää kilpailua. b) Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, etteivät markkinat rautateiden infrastruktuurin hallinnoimiselle Tanskassa ole oikeudellisesti kilpailulle avoimet. c) Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, etteivät markkinat rautateiden infrastruktuurin hallinnoimiselle Tanskassa ole tosiasiallisesti kilpailulle avoimet. d) Rautateiden infrastruktuurin rakentamisen ja ylläpidon markkinat, jotka ovat kilpailulle avoimet, ovat erilliset rautateiden infrastruktuurin hallinnoimisen ja ohjauksen markkinoista niiden suppeassa merkityksessä.