Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Liikenne – Lentoliikenne – Käsite – Kaupallinen matkustajalentoliikenne kuumailmapallolla

(EY 12 ja EY 49 artikla, EY 51 artiklan 1 kohta ja EY 80 artiklan 2 kohta)

2. Yhteisön oikeus – Periaatteet – Yhdenvertainen kohtelu – Kansalaisuuteen perustuva syrjintä – Kielto

(EY 12 artikla)

3. Yhteisön oikeus – Periaatteet – Yhdenvertainen kohtelu – Kansalaisuuteen perustuva syrjintä – Kielto

(EY 12 artikla)

Tiivistelmä

1. Kaupallinen matkustajalentoliikenne kuumailmapallolla kuuluu liikenteen, ja tarkemmin sanottuna EY 80 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun lentoliikenteen, alaan.

Vaikka meri- ja lentoliikenne jäävät EY 80 artiklan 2 kohdan mukaan perustamissopimuksen kolmannen osan V osaston yhteistä liikennepolitiikkaa koskevien määräysten soveltamisalan ulkopuolelle, ellei yhteisön lainsäätäjä ole toisin päättänyt, niihin sovelletaan samoin perustein kuin muihin liikennemuotoihin perustamissopimuksen yleisiä määräyksiä. Palvelujen tarjoamisen vapaudesta on kuitenkin todettava, ettei EY 49 artiklaa EY 51 artiklan 1 kohdan mukaan sovelleta sellaisenaan lentoliikenteen alalla. Sen sijaan kaupallinen matkustajalentoliikenne kuumailmapallolla kuuluu EY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan ja siihen siis sovelletaan perustamissopimuksen yleisiä määräyksiä, kuten EY 12 artiklaa. Yhteisön lainsäätäjä on antanut EY 80 artiklan 2 kohdan nojalla useita säädöksiä, jotka saattavat koskea tätä lentoliikenteen muotoa. Lentoliikenteen harjoittajien toimiluvista annetun asetuksen N:o 2407/92 johdanto-osan kahdesta ensimmäisestä perustelukappaleesta ilmenee, että neuvostolla oli mainitun asetuksen antaessaan tavoitteena luoda 31.12.1992 mennessä lentoliikennepolitiikka sisämarkkinoiden, jotka käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla taataan tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääoman vapaa liikkuvuus, toteuttamiseksi asteittain. Tämä laaja tavoite käsittää lähtökohtaisesti myös kaupallisen matkustajalentoliikenteen kuumailmapallolla.

(ks. 19, 21–23, 26, 27 ja 29 kohta)

2. EY 12 artikla on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa kuumailmapallolentojen järjestämiseksi tässä jäsenvaltiossa ja lainsäädännön noudattamatta jättämisestä määrättävien hallinnollisten seuraamusten uhalla edellytetään toisessa jäsenvaltiossa asuvalta tai toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelta henkilöltä, jolla on tässä toisessa jäsenvaltiossa lupa järjestää kaupallisia kuumailmapallolentoja, että hänellä on asuinpaikka tai kotipaikka ensimmäisessä jäsenvaltiossa.

Yhtäältä asuinpaikkaan perustuva erottelu johtaa tosiasiallisesti samaan tulokseen kuin kansalaisuuteen perustuva syrjintä, sillä vaarana on, että kyseistä kriteeriä sovelletaan pääasiallisesti muiden jäsenvaltioiden kansalaisten vahingoksi, koska henkilöt, jotka eivät asu asianomaisessa jäsenvaltiossa, ovat useimmiten muiden valtioiden kansalaisia. Toisaalta kotipaikkaan perustuvasta erotteluperusteesta on todettava, että se merkitsee lähtökohtaisesti syrjintää kansalaisuuden perusteella.

(ks. 34, 37 ja 44 kohta sekä tuomiolauselma)

3. EY 12 artikla on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa kuumailmapallolentojen järjestämiseksi tässä jäsenvaltiossa ja lainsäädännön noudattamatta jättämisestä määrättävien hallinnollisten seuraamusten uhalla edellytetään toisessa jäsenvaltiossa asuvalta tai toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelta henkilöltä, jolla on tässä toisessa jäsenvaltiossa lupa järjestää kaupallisia kuumailmapallolentoja, uuden luvan hankkimista eikä oteta asianmukaisesti huomioon sitä, että luvan myöntämisedellytykset ovat olennaisilta osin samat kuin sen luvan, joka hänelle on jo myönnetty jälkimmäisessä jäsenvaltiossa.

Näin tällaisessa säännöstössä otetaan käyttöön erotteluperuste, joka johtaa tosiasiallisesti samaan tulokseen kuin kansalaisuuteen perustuva kriteeri, koska säännöstöllä asetettu velvoite koskee käytännössä pääasiallisesti muiden jäsenvaltioiden kansalaisia tai yhtiöitä, joiden kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa .

On totta, että kuljetettavien henkilöiden hengen ja terveyden suojaamista sekä lentoliikenteen turvallisuutta koskevat intressit ovat kiistämättä hyväksyttäviä tavoitteita. Se, että jäsenvaltio velvoittaa henkilön hankkimaan uuden luvan ottamatta asianmukaisesti huomioon sitä, että luvan myöntämisedellytykset ovat olennaisilta osin samat kuin sen luvan, joka hänelle on jo myönnetty toisessa jäsenvaltiossa, ei kuitenkaan ole oikeassa suhteessa tavoiteltuihin hyväksyttäviin päämääriin. Koska kuljetusluvan myöntämisedellytykset ovat kummassakin jäsenvaltiossa pääasiallisesti samat, on katsottava, että mainitut perustellut intressit on jo otettu huomioon, kun ensimmäinen lupa on myönnetty toisessa jäsenvaltiossa.

(ks. 38, 39, 42 ja 44 kohta sekä tuomiolauselma)