ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Yhteisömallit — Menettelysäännökset — Päätösten perusteleminen — Asetuksen N:o 6/2002 62 artiklan ensimmäisellä virkkeellä on sama ulottuvuus kuin SEUT 296 artiklalla — Valituslautakunnan käyttämät implisiittiset perustelut — Hyväksyttävyys — Edellytykset (SEUT 296 artikla; neuvoston asetuksen N:o 6/2002 62 artikla) (ks. 15 ja 16 kohta)
1.

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Ihmisille tarkoitetut lääkkeet — Myyntilupa — Yksinkertaistettu menettely — Yleinen myyntilupa — Ulottuvuus — Sellaisen lääkkeen kehittäminen, jolla on myyntilupa ja erillinen nimi — Ulottuvuuden piiriin kuuluminen — Säännönmukaista suoja-aikaa ei myönnetä (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 726/2004; neuvoston asetus N:o 2309/93; komission asetus N:o 1085/2003; komission asetus N:o 1234/2008; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2001/83 6 artiklan 1 kohta ja 10 artiklan 1 kohta (ks. 45, 46, 52, 54, 56 ja 59 kohta)
Yhdenvertaisen kohtelun yleinen periaate on unionin oikeuden perusperiaate, ja se edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia ei kohdella eri tavalla, ellei tällaista eroa voida objektiivisesti perustella. Yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu, kun kahta henkilöiden luokkaa, joiden tosiseikkoja koskevissa ja oikeudellisissa tilanteissa ei ole keskeistä eroa, kohdellaan eri tavoin tai kun erilaisia tilanteita kohdellaan samalla tavoin.

Tilannetta, jossa on kilpailun läpäissyt hakija, joka on merkitty myöhään soveltuvista hakijoista laadittuun luetteloon, jonka voimassaoloa on jatkettu tämän hakijan aloittaman oikeudenkäynnin ratkaisua odottaessa, on verrattava sellaisen henkilön tilanteeseen, joka on muiden kilpailun läpäisseiden hakijoiden tavoin ollut soveltuvista hakijoista laaditussa luettelossa kauemmin ennen virkaan pääsyä. Jos asia olisi eri tavoin, soveltuvista hakijoista laaditun luettelon voimassaolon jatkaminen, jonka oli tarkoitus johtua oikeudenkäynnistä, jonka luetteloon myöhässä merkitty hakija oli pannut vireille päätöksestä, jolla hänet suljettiin pois kilpailusta, olisi hyödyttänyt enemmän muita kilpailun läpäisseitä hakijoita kuin häntä itseään.

(ks. 72 ja 76 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio 20.2.2009, komissio v. Bertolete ym. (T‑359/07 P–T‑361/07 P, EU:T:2009:40, 37 kohta ja 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)
5.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Aikaisemman tunnetun tavaramerkin suojan ulottaminen tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia — Edellytykset — Aikaisemman tavaramerkin erottamiskyvylle tai maineelle aiheutuva vahinko — Aikaisemman tavaramerkin erottamiskyvyn tai maineen epäoikeutettu hyväksikäyttö — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta) (ks. 83 kohta)
Yhteisömallista annetun asetuksen N:o 6/2002 7 artiklan 1 kohdasta käy ilmi, että mallin katsotaan tulleen tunnetuksi, kun tunnetuksi tulemiseen vetoava asianosainen on näyttänyt toteen tämän yleisölle tunnetuksi tulemisen muodostavat tosiseikat. Tämän olettaman kumoamiseksi asianosaisen, joka kiistää tunnetuksi tulemisen, on taas oikeudellisesti riittävällä tavalla osoitettava, että asian olosuhteet saattoivat kohtuudella olla esteenä sille, että nämä tosiseikat ovat tulleet kyseisellä alalla toimivien tahojen tietoon tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä.

Asetuksen N:o 6/2002 7 artiklan 1 kohdassa säädettyä olettamaa sovelletaan lisäksi siitä riippumatta, missä tunnetuksi tulemisen muodostavat teot on toteutettu, koska kyseisen artiklan ensimmäisestä virkkeestä ilmenee, että siihen, että mallin katsotaan tulleen tunnetuksi, kyseisen asetuksen 5 ja 6 artiklan soveltamiseksi ei vaadita, että tunnetuksi tulemisen muodostavat teot on toteutettu unionin alueella.

Kysymys siitä, ovatko kyseisellä alalla toimiviin tahoihin kuuluvat henkilöt voineet kohtuudella saada tietoonsa unionin alueen ulkopuolisia tapahtumia, on tosiseikkoja koskeva kysymys, johon annettava vastaus riippuu asiaan liittyvien olosuhteiden arvioinnista.

Kyseessä olevan arvioinnin suorittamiseksi on tutkittava, voidaanko niiden tosiseikkojen perusteella, jotka tunnetuksi tulemisen kiistävän asianosaisen on toimitettava, katsoa, ettei näillä tahoilla tosiasiallisesti ollut mahdollisuutta saada tietoonsa tunnetuksi tulemisen muodostavia tosiseikkoja, kun otetaan samalla huomioon se, mitä näiltä tahoilta voidaan kohtuudella edellyttää aikaisemman tilanteen tuntemiseksi. Kyseiset tosiseikat voivat koskea esimerkiksi alalla toimivien tahojen kokoonpanoa, niiden pätevyyttä, tapoja ja käyttäytymistä, niiden toimintojen laajuutta, niiden osallistumista alan tapahtumiin, joissa malleja esitellään, kyseessä olevan mallin ominaisuuksia, kuten niiden keskinäistä riippuvuutta muihin tuotteisiin tai aloihin, ja sellaisten tuotteiden ominaisuuksia, joihin kyseessä oleva yhteisömalli on sisällytetty, muun muassa kyseessä olevan tuotteen teknisyyden astetta. Joka tapauksessa on niin, ettei yhteisömallia voida katsoa tunnetuksi tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä, jos alalla toimivat tahot voivat saada sen selville vain sattumalta.

(ks. 26–29 kohta)
Asia T‑559/13

(julkaistu otteina)

Giovanni Cosmetics, Inc.

vastaan

sisämarkkinoiden harmonisointivirasto

(tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

”Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin GIOVANNI GALLI rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki GIOVANNI — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Etunimen ja sukunimen erottamiskyky”

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 3.6.2015

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Etunimen ja sukunimen erottamiskyky – Kuviomerkki GIOVANNI GALLI ja sanamerkki GIOVANNI

(Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Koska ei ole esitetty konkreettisia seikkoja yleisön käsityksestä koko unionin alueella, ei ole syytä laajentaa oikeuskäytännön, jonka mukaan tietyissä jäsenvaltioissa sukunimi on pääsääntöisesti erottamiskykyisempi kuin etunimi, soveltamisalaa koko unionin alueelle.

Kun otetaan huomioon se, että ainakin jossain osassa unionia ei ole osoitettu, että sukunimi on lähtökohtaisesti erottamiskykyisempi kuin etunimi, sekä se, että suurin osa Italian ulkopuolella oleskelevasta yleisöstä ei pidä kumpaakaan nimistä Giovanni tai Galli yleisinä tai harvinaisina, ei ole perustetta katsoa, että koko kohdeyleisön keskuudessa mielletään haetun tavaramerkin osa ”galli” erottamiskykyisemmäksi kuin osa ”giovanni”. Valituslautakunta teki näin ollen virheen katsoessaan koko kohdeyleisön kannalta osan ”galli” erottamiskykyisemmäksi kuin osan ”giovanni”.

On tosin totta, että osa kohdeyleisöstä katsoo haetun tavaramerkin osan ”galli” olevan erottamiskykyisempi kuin osan ”giovanni”, eli se osa mainitusta yleisöstä, joka tietää, että osa ”giovanni” on yleinen italialainen etunimi ja että tämän tavaramerkin osa ”galli” on harvinainen italialainen sukunimi, tai joka yleisesti pitää sukunimeä erottamiskykyisempänä kuin etunimeä. On kuitenkin todettava, että muulle osalle kohdeyleisöstä osien ”giovanni” ja ”galli” luontainen erottamiskyky on samanlainen ja vastaa keskimääräistä erottamiskykyä.

(ks. 52–54 kohta)
3.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Aikaisempien tavaramerkkien rinnakkaiselo — Kansainvälisen tavaramerkin, jossa nimetään yhteisö, tietyn erottamiskyvyn asteen myöntäminen (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta, 52, 53, 57, 63, 64 ja 154 artikla ja 158 artiklan 1 ja 2 kohta) (ks. 34–39 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23 ja 48 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18 ja 19 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 9.3.2015 – ultra air vastaan SMHV – Donaldson Filtration Deutschland (ultra.air ultrafilter)

(asia T‑377/13)

”Yhteisön tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ultra.air ultrafilter — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta — Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan a alakohta”

1. Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia — Tavoite — Vapaana pitämisen tarve (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 14 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia — Käsite (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 15 ja 16 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia — Sanamerkki ultra.air ultrafilter (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 17–25 ja 27 kohta)

4. Yhteisön tavaramerkki — Viraston päätökset — Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen — Periaatteen soveltamisala (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke) (ks. 32 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 6.5.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1100/2011-4), joka koskee Donaldson Filtration Deutschland GmbH:n ja ultra air GmbH:n välistä mitättömyysmenettelyä

Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 6.5.2013 tekemä päätös (asia R 1100/2011-4) kumotaan siltä osin kuin se koskee aikaohjaimia.

2) Kanne hylätään muilta osin.
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa mainittujen perusteiden soveltamisalojen päällekkäisyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) (ks. 21–23 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17–21 ja 37 kohta)
Jos palvelukseenottokilpailuihin sovellettavassa asetuksessa tai direktiivissä tai kilpailuilmoituksessa ei ole mitään päinvastaista säännöstä, vaatimus yliopistotutkinnosta, joka on edellytyksenä yleiseen kilpailuun osallistumiselle, on väistämättä ymmärrettävä merkityksessä, joka tälle ilmaisulle on annettu sen jäsenvaltion omassa lainsäädännössä, jossa hakija on suorittanut opinnot, joihin hän vetoaa.

Se, että kilpailun valintalautakunta ei hyväksy hakijaa kokeisiin sillä perusteella, että tämän esittämä tutkintotodistus ei vastaa kilpailuilmoituksessa vaadittua tasoa, ei kuulu kyseiselle valintalautakunnalle annetun harkintavallan piiriin ja on näin ollen voitava saattaa täysimääräiseen tuomioistuinvalvontaan.

Tuomioistuinvalvonnan on oltava samantasoista, kun kyse on nimittävän viranomaisen suorittamasta tutkintotodistuksen olemassaolon tai sen kilpailuilmoituksen vaatimusten mukaisuuden arvioinnista. Perusteet, joiden vuoksi unionin tuomioistuinten on suoritettava täysimääräinen tuomioistuinvalvonta tällaisista valintalautakunnan tekemistä arvioinneista ja joita ovat hakijoiden yhdenvertaisuuden noudattaminen sekä tutkintotodistuksen kilpailuilmoituksen vaatimuksiin mukauttamisesta tehdyn analyysin oikeudellinen luonne, soveltuvat nimittävän viranomaisen valvontaan, kun se päättää korvata valintalautakunnan arvioinnit omilla arvioinneillaan.

(ks. 26, 27 ja 42 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio Panagiotopoulou v. parlamentti (T-16/90, EU:T:1992:11, 39 kohta) ja tuomio Cortes Jimenez ym. v. komissio (T-82/92, EU:T:1994:24, 33 ja 34 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17–19 ja 48 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arvioiminen (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23–26 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Kyseisten tavaramerkkien samankaltaisuus — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22 ja 23 kohta)
4.

Yhteisön tavaramerkki — Menettelysäännökset — Päätösten perustelut — Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäisellä virkkeellä on sama ulottuvuus kuin SEUT 296 artiklalla (SEUT 296 artikla; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke) (ks. 27 ja 28 kohta)
53

Oikeuskäytännön mukaan SEUT 296 artiklassa edellytetyistä perusteluista on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä riidanalaisen toimenpiteen tehneen toimielimen päättely siten, että niille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt, jotta ne voivat puolustaa oikeuksiansa, ja että Euroopan unionin tuomioistuimet voivat tutkia toimenpiteen laillisuuden (ks. analogisesti tuomio 18.9.2003, Volkswagen v. komissio,C‑338/00 P, Kok., EU:C:2003:473, 124 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Vaikka komission on SEUT 296 artiklan perusteella mainittava ne tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin päätös perustuu, sekä ne oikeudelliset näkökohdat, joiden vuoksi se on tehnyt päätöksensä, tässä määräyksessä ei edellytetä, että komissio käsittelee kaikki ne tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joita on käsitelty hallinnollisessa menettelyssä (ks. analogisesti em. tuomio Volkswagen v. komissio, EU:C:2003:473, 127 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Perusteluvelvollisuuden täyttymistä on arvioitava asiaan liittyvien olosuhteiden perusteella, joita ovat muun muassa toimen sisältö, esitettyjen perustelujen luonne ja se tarve, joka niillä, joille toimi on osoitettu, tai muilla henkilöillä, joita se koskee suoraan ja erikseen, voi olla saada selvennystä tilanteeseen (ks. tuomio 2.4.1998, komissio v. Sytraval ja Brink’s France, C‑367/95 P, Kok., EU:C:1998:154, 63 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Edellä mainittua oikeuskäytäntöä sovelletaan analogisesti sellaisiin komission päätöksiin, joissa todetaan Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan rikkominen.
101

On myös katsottava, ettei väitteellä, jonka mukaan komissio ei voinut samalla kertaa jättää huomiotta riskisuojaa ja vaatia, että odotetut rakenneuudistustoimenpiteet ja korvaavat toimenpiteet otetaan huomioon, ei ole merkitystä. Tässä on tärkeää korostaa, että markkinat ja pankit olisivat joka tapauksessa vaatineet näitä toimenpiteitä, kuten salkkujen tai liiketoiminta-alojen myyntiä, kunhan yrityksen selviytyminen oli varmistettu, yrityksen kannattavuuden lisäämiseksi. Tässä yhteydessä, kuten komissio on perustellusti muistuttanut vastauskirjelmässä, arvonmääritysraportin tarkoituksena oli määrittää HSH Nordbankin arvo ilman tukea, jotta voitaisiin vahvistaa tällä perusteella niiden osakkeiden liikkeeseenlaskuhinta, jotka oli nimenomaan tarkoitettu tukitoimenpiteiden rahoittamiseen. Oli siis normaalia, että HSH Nordbank otti huomioon yritysarvon määrittämisessä menettelyihin liittyvät vaatimukset, jotka huolellisen ja harkitsevan taloudellisen toimijan oli ennakoitava. Sama ei koske riidanalaisen päätöksen kohteena olevia tukitoimenpiteitä, jotka eivät vastaa yritysarvon osatekijöitä markkinoilla vaan ovat poikkeuksellisia helpotuksia, joiden tarkoituksena on välttää yrityksen konkurssi ja mahdollistaa sen toipuminen tietyn ajan kuluttua. Oikeuskäytännöstä ilmenee siten, että komission tiedonannon, jonka otsikko on ”Valtiontukisääntöjen soveltaminen maailmanlaajuisen finanssikriisin seurauksena rahoituslaitosten suhteen toteutettuihin toimenpiteisiin” (EUVL 2008, C 270, s. 8), nojalla valtiontakauksen myöntämistä on pidettävä kiireellisenä toimenpiteenä, jonka on sen vuoksi ehdottomasti oltava väliaikainen. Valtiontakaukseen on myös liityttävä toimenpiteitä sen saajan rakenteen uudistamiseksi tai sen saajan asettaminen selvitystilaan (tuomio 5.3.2015, Banco Privado Português ja Massa Insolvente do Banco Privado Português, C‑667/13, Kok., EU:C:2015:151, 70 kohta). Millään perusteella ei voitu sitä paitsi väittää, että komissio pitäisi näitä toimenpiteitä laillisina, toisin sanoen, että se joko katsoisi, että ne eivät ole valtiontukea, tai toteaisi, että ne ovat sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea. Sen lisäksi tämän tuen soveltuvuus on tunnustettu ainoastaan ehdollisesti ja kantajat sitä paitsi riitauttavat juuri nämä ehdot. Siten on todettava toistamiseen, että vaikka oli loogista ja hyödyllistä, että HSH Nordbank kertoi liikekumppaneilleen ja pankeille taloudellisesta tilanteestaan riskisuojan myöntämisen jälkeen, riskisuojaa ei voitu ottaa huomioon määritettäessä pääomapohjan vahvistamisen yhteydessä liikkeeseenlaskettujen uusien osakkeiden arvoa yliarvioimatta automaattisesti kyseistä arvoa.
34

Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen. Ensimmäisen kanneperusteen mukaan on tehty oikeudellisia virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä sovellettaessa asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmatta luetelmakohtaa ja tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1367/2006 (EUVL L 264, s. 13) 6 artiklan 1 kohtaa. Toisen kanneperusteen mukaan on tehty oikeudellinen virhe ja ilmeinen arviointivirhe ja perustelut ovat puutteelliset siltä osin kuin kyse on asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan lopussa ja asetuksen N:o 1367/2006 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ylivoimaisen yleisen edun arviointiperusteen soveltamisesta. Kolmannen kanneperusteen mukaan on tehty oikeudellinen virhe ja ilmeinen arviointivirhe ja perustelut ovat puutteelliset siltä osin kuin kyse on asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 6 kohdan soveltamisesta.
83

Vapaamatkustusvaara eroaa yhtäältä ”vesittymisvaarasta”, joka on käsite, jonka mukaan aikaisemman tavaramerkin erottamiskyvylle aiheutuva haitta on yleensä näytetty toteen silloin, kun rekisteröitäväksi haetun tavaramerkin käytöstä seuraa, että aikaisempi tavaramerkki ei enää voi synnyttää välitöntä mielleyhtymää sellaisiin tavaroihin, joita varten se on rekisteröity ja joita varten sitä käytetään, ja toisaalta ”vaarasta maineen tahraamisesta”, joka on käsite, jonka mukaan aikaisemman tavaramerkin maineelle aiheutuva haitta on yleensä näytetty toteen silloin, kun yleisö mieltää ne tavarat, joita varten tavaramerkin rekisteröintiä on haettu, sellaisella tavalla, että aikaisemman tavaramerkin houkuttelevuus laskee (ks. vastaavasti edellä 25 kohdassa mainittu tuomio SPA-FINDERS, EU:T:2005:179, 43 ja 46 kohta; edellä 26 kohdassa mainittu tuomio nasdaq, EU:T:2007:131, 55 kohta ja edellä 25 kohdassa mainittu tuomio BEATLE, EU:T:2012:177, 63 kohta).
55

Vaikka on riidatonta, että kansallinen tuomioistuin, jolle esitetään vaatimus maksetun tuen takaisinperinnästä, voi antaa tällaisen määräyksen, olipa tukitoimenpiteen toteuttaminen käynnissä vielä muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevan päätöksen tekemisajankohtana tai ei, tällaista mahdollisuutta ei voida kuitenkaan pitää mainitun päätöksen välittömänä, varmana ja riittävän sitovana vaikutuksena. Tässä yhteydessä on todettava, että päätöksellä aloittaa muodollinen tutkintamenettely on tällainen vaikutus jäsenvaltioon ainoastaan silloin, jos kyseessä olevan toimenpiteen toteuttaminen on käynnissä, sillä silloin jäsenvaltiolla on itse päätökseen perustuva velvollisuus keskeyttää tukitoimenpiteen soveltaminen, eikä asiaa tarvitse saattaa kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi (ks. 36–38 kohta edellä). Lisäksi edellä esitetyistä periaatteista seuraa, että – toisin kuin kantaja väittää – kansallisella tuomioistuimella ei ole velvollisuutta määrätä maksettu tuki takaisinperittäväksi (ks. edellä 40 ja 41 kohta), sillä siitä voidaan pääsääntöisesti määrätä ainoastaan oikeudenkäynnissä, jonka lopputulos on jo luonnostaan epävarma (ks. edellä 43 kohta).