ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 13.1.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court of the United Kingdom – Yhdistynyt kuningaskunta) – Zipvit Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Asia C-156/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 168 artikla - Vähennysoikeus - Virheellisesti verosta vapautetut postipalvelut - Arvonlisävero, jonka katsotaan sisältyvän suorituksen myyntihintaan vähennysoikeuden käyttämiseksi - Vähennysoikeutta ei ole - Maksettavan tai maksetun arvonlisäveron käsite)

(2022/C 109/08)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court of the United Kingdom

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Zipvit Ltd

Vastaaja: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 168 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että arvonlisäveroa ei voida pitää tässä säännöksessä tarkoitetulla tavalla maksettavana tai maksettuna eikä verovelvollinen voi siis vähentää sitä, kun yhtäältä verovelvollinen ja sille palvelun suorittanut ovat virheellisesti katsoneet kansallisten viranomaisten tekemän unionin oikeuden virheellisen tulkinnan perusteella, että kyseessä olevat suoritukset oli vapautettu arvonlisäverosta, ja laadituissa laskuissa ei tämän vuoksi mainita arvonlisäveroa, tilanteessa, jossa näiden kahden henkilön välisessä sopimuksessa määrätään, että mikäli tämä vero on maksettava, palvelusuorituksen vastaanottaja vastaa siihen liittyvistä kustannuksista, ja kun toisaalta ei ole ryhdytty hyvissä ajoin mihinkään toimenpiteisiin arvonlisäveron perimiseksi, minkä seurauksena kaikki palvelun suorittajan ja veroviranomaisen toimet arvonlisäveron perimiseksi ovat vanhentuneet.

(1) EUVL C 215, 29.6.2020.
C 51/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 25.11.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt cour d’appel de Paris – Ranska) – IB v. FA

(Asia C-289/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 2201/2003 - Toimivalta käsitellä avioerohakemus - 3 artiklan 1 kohdan a alakohta - Hakijan asuinpaikan käsite)

(2022/C 51/12)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour d’appel de Paris

Pääasian asianosaiset

Valittaja: IB

Vastapuoli: FA

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että puolisolla, joka elää kahdessa eri jäsenvaltiossa, voidaan katsoa olevan asuinpaikka vain toisessa näistä jäsenvaltioista, jolloin vain sen jäsenvaltion tuomioistuimet ovat toimivaltaisia ratkaisemaan aviosuhteen purkamista koskevan hakemuksen, jonka alueella tällainen asuinpaikka sijaitsee.

(1) EUVL C 297, 7.9.2020.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 11.11.2021 (Consiglio di Stato – Italia esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Regione Veneto v. Plan Eco Srl

(Asia C-315/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Ympäristö - Asetus (EY) N:o 1013/2006 - Jätteiden siirto - 3 artiklan 5 kohta ja 11 artiklan 1 kohdan i alakohta - Direktiivi 2008/98/EY - Jätehuolto - 16 artikla - Omavaraisuus- ja läheisyysperiaatteet - Päätös 2000/532/EY - Euroopan jäteluettelo - Sekalainen yhdyskuntajäte, johon on sovellettu mekaanista käsittelyä, joka ei ole muuttanut kyseisen jätteen luonnetta)

(2022/C 11/12)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Regione Veneto

Vastaaja: Plan Eco Srl

Futura Srl:n osallistuessa asian käsittelyyn

Tuomiolauselma

Jätteiden siirrosta 14.6.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1013/2006 3 artiklan 5 kohtaa ja 11 artiklaa on tulkittava siten, että kun otetaan huomioon omavaraisuus- ja läheisyysperiaatteet, lähtömaan toimivaltainen viranomainen voi muun muassa kyseisen asetuksen 11 artiklan 1 kohdan i alakohdassa tarkoitetulla perusteella vastustaa sellaisen sekalaisen yhdyskuntajätteen siirtoa, joka sellaisen mekaanisen käsittelyn jälkeen, joka on suoritettu jätteen hyödyntämiseksi energiana mutta joka ei kuitenkaan ole olennaisesti muuttanut kyseisen jätteen alkuperäisiä ominaisuuksia, on luokiteltu jätteistä annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY 1 artiklan a alakohdan mukaisen jäteluettelon laatimisesta tehdyn komission päätöksen 94/3/EY ja vaarallisista jätteistä annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohdan mukaisen vaarallisten jätteiden luettelon laatimisesta tehdyn neuvoston päätöksen 94/904/EY korvaamisesta 3.5.2000 tehdyn komission päätöksen 2000/532/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.12.2014 annetulla komission päätöksellä 2014/955/EU, liitteessä säädetyn jäteluettelon nimikkeeseen 19 12 12.

(1) EUVL C 304, 14.9.2020.
2)

SEUT 21 artiklan 1 kohdassa määrättyä unionin kansalaisten oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen on, kun otetaan huomioon asetuksessa N:o 562/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 610/2013, säädetyt rajojen ylittämistä koskevat säännökset, tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jolla jäsenvaltio asettaa kansalaisilleen velvollisuuden pitää rikosoikeudellisten seuraamusten uhalla mukanaan voimassa oleva henkilötodistus tai passi, kun he saapuvat sen alueelle toisesta jäsenvaltiosta, edellyttäen, että tämä velvollisuus ei ole maahan saapumisen edellytys ja että kyseisen velvollisuuden laiminlyönnin tapauksessa säädettyjä seuraamuksia koskevat yksityiskohtaiset säännöt ovat unionin yleisten oikeusperiaatteiden, kuten suhteellisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen, mukaisia. Se, että matka toisesta jäsenvaltiosta kyseessä olevaan jäsenvaltioon tehdään huviveneellä ja kansainvälisen merialueen kautta, on asetuksen N:o 562/2006 liitteessä VI olevan 3.2.5 kohdan toisessa alakohdassa säädetyin edellytyksin yksi niistä tilanteista, joissa tällaisen asiakirjan esittämistä voidaan vaatia.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 392 artiklaa on tulkittava siten, että siinä sallitaan marginaaliverotusjärjestelmän soveltaminen rakennusmaan luovutuksiin sekä silloin, kun niiden ostoista on tullut suorittaa arvonlisäveroa mutta jälleenmyyvällä verovelvollisella ei ole ollut oikeutta vähentää kyseisen veron määrää, että silloin, kun rakennusmaan ostosta ei ole tullut suorittaa arvonlisäveroa mutta hinta, jolla verovelvollinen jälleenmyyjä on ostanut kyseisen omaisuuden, sisältää arvonlisäveron, jonka alkuperäinen myyjä on aiemmin maksanut. Tätä tilannetta lukuun ottamatta kyseistä säännöstä ei kuitenkaan sovelleta sellaisen rakennusmaan luovutuksiin, joiden alkuperäisestä ostosta ei ole tullut suorittaa arvonlisäveroa joko siitä syystä, että osto ei kuulu arvonlisäveron soveltamisalaan, tai siitä syystä, että osto on vapautettu arvonlisäverosta.
2)

Direktiivin 2012/34 13 artiklan 6 kohtaa on tulkittava siten, että sitä ei voida soveltaa tilanteessa, jossa rakennuksen, jossa on kyseisen direktiivin 3 artiklan 11 alakohdassa tarkoitettu palvelupaikka, joka on käytössä, omistaja aikoo lopettaa kyseistä rakennusta koskevan vuokrasuhteen ottaakseen rakennuksen omaan käyttöönsä.
1)

Kilpailukykyisen tavaraliikenteen eurooppalaisesta rautatieverkosta 22.9.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 913/2010 13 artiklan 1 kohtaa, 14 artiklan 9 kohtaa ja 18 artiklan c alakohtaa sekä yhtenäisestä eurooppalaisesta rautatiealueesta 21.11.2012 annetun Europan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/34/EU 27 artiklan 1 ja 2 kohtaa, luettuina yhdessä kyseisen direktiivin liitteessä IV olevan 3 kohdan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että direktiivin 3 artiklan 2 alakohdassa määritelty rataverkon haltija on se viranomainen, joka on toimivaltainen antamaan kansallisen verkkoselostuksen yhteydessä ratakapasiteetin käyttöoikeutta koskevien hakemusten jättämismenettelyyn sovellettavat säännöt ja tässä yhteydessä päättämään, että hakemusten jättämisessä 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle keskitetylle palvelupisteelle on käytettävä yksinomaan tiettyä sähköistä varausjärjestelmää.
3)

Puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 4 artiklan 5 alakohtaa, jossa asetetaan kyseisessä säännöksessä säädetyn harkinnanvaraisen kieltäytymisperusteen soveltamisen edellytykseksi se, että jos henkilö on tuomittu rangaistukseen, hän on suorittanut sen tai suorittaa sitä parhaillaan tai rangaistusta ei voida enää panna täytäntöön tuomion antaneen maan lainsäädännön mukaan, on tulkittava siten, että tämä edellytys täyttyy, kun luovutettavaksi pyydetylle henkilölle on määrätty samasta teosta lopullisella tuomiolla vankeusrangaistus, josta hän on suorittanut osan siinä kolmannessa maassa, jossa tuomio on annettu, ja saman valtion muu kuin oikeusviranomainen on vapauttanut hänet suorittamasta rangaistuksen loppuosan yleisen armahdustoimenpiteen yhteydessä, jota sovelletaan myös vakavista rikoksista tuomittuihin henkilöihin ja joka ei perustu objektiiviseen kriminaalipoliittisen harkintaan. Täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on harkintavaltaansa käyttäessään punnittava keskenään yhtäältä rankaisematta jäämisen ehkäisemistä ja rikollisuuden torjuntaa sekä toisaalta oikeusvarmuuden takaamista asianomaiselle henkilölle.
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.12.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Saksa) – TR:stä annettujen eurooppalaisten pidätysmääräysten täytäntöönpano

(Asia C-416/20 PPU) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely - Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Puitepäätös 2002/584/YOS - Eurooppalainen pidätysmääräys - 4 a artiklan 1 kohta - Jäsenvaltioiden väliset luovuttamismenettelyt - Täytäntöönpanoa koskevat edellytykset - Harkinnanvaraiset kieltäytymisperusteet - Poikkeukset - Pakollinen täytäntöönpano - Rangaistus, joka on määrätty vastaajan poissa ollessa - Syytetyn pakeneminen - Direktiivi (EU) 2016/343 - 8 ja 9 artikla - Läsnäoloa omassa oikeudenkäynnissä koskeva oikeus - Vastaajan poissa ollessa annettua tuomiota koskevat edellytykset - Tarkistaminen tuomitun luovuttamisen yhteydessä)

(2021/C 62/11)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

TR

Generalstaatsanwaltschaft Hamburgin osallistuessa asian käsittelyyn

Tuomiolauselma

Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 4 a artiklaa on tulkittava siten, että jos asianomainen henkilö on estänyt haasteen henkilökohtaisen tiedoksi antamisen eikä ole ollut henkilökohtaisesti läsnä oikeudenkäynnissä sen vuoksi, että hän on paennut täytäntöönpanosta vastaavaan jäsenvaltioon, täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ei voi kieltäytyä sellaisen eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta, joka on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanoa varten, pelkästään sillä perusteella, ettei sillä ole takeita siitä, että oikeutta uuteen oikeudenkäyntiin, sellaisena kuin se on määritelty eräiden syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien ja läsnäoloa oikeudenkäynnissä koskevan oikeuden lujittamisesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 9.3.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/343 8 ja 9 artiklassa, kunnioitetaan, jos henkilö luovutetaan pidätysmääräyksen antaneeseen jäsenvaltioon

(1) EUVL C 390, 16.11.2020.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 10.3.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Westminster Magistrates’ Court – Yhdistynyt kuningaskunta) – Eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpano, jonka kohteena on PI

(Asia C-648/20 PPU) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely - Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Eurooppalainen pidätysmääräys - Puitepäätös 2002/584/YOS - 8 artiklan 1 kohdan c alakohta - Jäsenvaltion syyttäjäviranomaisen syytetoimenpiteitä varten antama eurooppalainen pidätysmääräys, joka perustuu saman viranomaisen toteuttamaan vapaudenmenetyksen käsittävään toimenpiteeseen - Tuomioistuinvalvonnan puuttuminen ennen etsityn henkilön luovuttamista - Seuraukset - Tehokas oikeussuoja - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla)

(2021/C 182/29)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Westminster Magistrates’ Court

Pääasian asianosainen

PI

Tuomiolauselma

Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 8 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön valossa, on tulkittava siten, että ne tehokkaaseen oikeussuojaan, jota eurooppalaisen pidätysmääräyksen kohteena syytetoimenpiteitä varten olevan henkilön on saatava, liittyvät vaatimukset eivät täyty, kun sekä eurooppalaisen pidätysmääräyksen että oikeudellisen päätöksen, johon kyseinen määräys perustuu, on antanut syyttäjä, joka voidaan luonnehtia kyseisen puitepäätöksen 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi pidätysmääräyksen antaneeksi oikeusviranomaiseksi, mutta kun niihin ei voida kohdistaa pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa tuomioistuinvalvontaa ennen kuin täytäntöönpanojäsenvaltio on luovuttanut etsityn henkilön.

(1) EUVL C 62, 22.2.2021.
2)

Direktiivin 2013/32 6 artiklan 1 kohdan toista ja kolmatta alakohtaa on tulkittava siten, että tutkintatuomarin on kyseisessä säännöksessä tarkoitettuna ”muuna viranomaisena” yhtäältä ilmoitettava laittomasti oleskeleville kolmannen maan kansalaisille kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen jättämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja toisaalta siinä tapauksessa, että kansalainen on ilmaissut haluavansa tehdä tällaisen hakemuksen, toimitettava asiakirjat toimivaltaiselle viranomaiselle kyseisen hakemuksen rekisteröimistä varten, jotta kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vaatimuksista 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/33/EU 17 artiklassa säädetyt aineelliset vastaanotto-olosuhteet ja terveydenhoito olisivat kyseisen kansalaisen saatavilla.
2)

Direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan kansallinen tuomioistuin ei voi viran puolesta tai kuluttajan pyynnöstä tutkia sopimusehtojen mahdollista kohtuuttomuutta, kun kiinteistökiinnitys on realisoitu, kiinnitetty kiinteistö on myyty ja tämän kiinteistön omistusoikeus on siirretty kolmannelle, sillä edellytyksellä, että kuluttaja, jonka kiinteistö on ollut ulosmittausmenettelyn kohteena, voi vedota oikeuksiinsa myöhemmässä menettelyssä saadakseen tämän direktiivin perusteella korvausta kohtuuttomien ehtojen soveltamisesta aiheutuneista taloudellisista seurauksista.
1)

Tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan yleissopimuksen, joka allekirjoitettiin 25.6.1998 Århusissa ja joka hyväksyttiin Euroopan yhteisön puolesta 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY, 9 artiklan 3 kappaletta, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että ympäristönsuojeluyhdistys, joka on kansallisen oikeuden nojalla oikeutettu käyttämään oikeussuojakeinoja, ei voi riitauttaa kansallisessa tuomioistuimessa hallinnollista päätöstä, jolla myönnetään EY-tyyppihyväksyntä tai muutetaan sitä ja joka saattaa olla ristiriidassa moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 5 ja Euro 6) osalta ja ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuudesta 20.6.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 715/2007 5 artiklan 2 kohdan kanssa.
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 13.1.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Krajský soud v Brně – Tšekki) – Tesco Stores ČR a.s. v. Ministerstvo zemědělství

(Asia C-881/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajansuoja - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Asetus (EU) N:o 1169/2011 - Liitteessä VII olevan E osan 2 kohdan a alakohta - Elintarviketietojen antaminen kuluttajille - Elintarvikkeiden merkinnät ja esillepano - Direktiivi 2000/36/EY - Liitteessä I olevan A osan 2 kohdan c alakohta - Kaakao- ja suklaatuotteet - Jäsenvaltiossa kuluttajille tarkoitetun elintarvikkeen ainesosaluettelo)

(2022/C 109/05)

Oikeudenkäyntikieli: tšekki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Krajský soud v Brně

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Tesco Stores ČR a.s.

Vastaaja: Ministerstvo zemědělství

Tuomiolauselma

Elintarviketietojen antamisesta kuluttajille, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1924/2006 ja (EY) N:o 1925/2006 muuttamisesta sekä komission direktiivin 87/250/ETY, neuvoston direktiivin 90/496/ETY, komission direktiivin 1999/10/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY, komission direktiivien 2002/67/EY ja 2008/5/EY sekä komission asetuksen (EY) N:o 608/2004 kumoamisesta 25.10.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 liitteessä VII olevan E osan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että talouden toimija vapautetaan jäsenvaltion alueella kaupan pidettävien tuotteiden merkintöjen osalta velvollisuudesta luetella kaikki ne ainesosat, joista kyseisen asetuksen 2 artiklan 2 kohdan h alakohdassa tarkoitettu koostettu ainesosa koostuu, ainoastaan siinä tapauksessa, että kyseinen koostettu ainesosa, jolla on elintarvikkeena käytettävistä kaakao- ja suklaatuotteista 23.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/36/EY liitteessä I olevassa A osassa tarkoitettu myyntinimitys, ilmoitetaan ainesosaluettelossa kyseessä olevan jäsenvaltion kieliversiossa olevalla myyntinimityksellä.

(1) EUVL C 68, 2.3.2020.
1)

Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä 26.5.2014 annetun neuvoston päätöksen 2014/335/EU 2 ja 8 artiklan, Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 7.6.2007 annetun neuvoston päätöksen 2007/436/EY 2 ja 8 artiklan, perinteisten, ALV- ja BKTL-perusteisten omien varojen käyttöön asettamisessa sovellettavista menetelmistä ja menettelystä sekä käteisvarojen saamiseksi toteutettavista toimenpiteistä 26.5.2014 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014, sellaisena kuin se on muutettuna 17.5.2016 annetulla neuvoston asetuksella (EU, Euratom) N:o 2016/804, 2, 6, 9, 10, 12 ja 13 artiklan, yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 2, 6, 9, 10, 11 ja 17 artiklan, unionin tullikoodeksista 9.10.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 105 artiklan 3 kohdan ja yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 648/2005, 220 artiklan 1 kohdan mukaisia jäsenyysvelvoitteitaan, koska se ei ole ottanut kirjanpitoon oikeita tullimaksujen määriä eikä asettanut komission käyttöön tiettyihin Kiinasta peräisin olevien tekstiilituotteiden ja jalkineiden tuonteihin liittyvien perinteisten omien varojen oikeaa määrää Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut SEU 4 artiklan 3 kohdan mukaisia jäsenyysvelvoitteitaan, koska se ei toimittanut Euroopan komissiolle kaikkia tämän perinteisten omien varojen menetysten määrän määrittämiseksi tarvitsemia tietoja eikä esittänyt siltä pyydettyjä todettujen tullivelkojen kumoamista koskevien päätösten perusteluja.
2)

Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa on tulkittava siten, että henkilö, jolla on hallussaan tietoja ja — jolle on määrätty rahamääräinen hallinnollinen seuraamus direktiivin 2011/16 mukaisen kansallisten veroviranomaisten välisen tietojenvaihdon yhteydessä annetun sellaisen tietojen antamiseen velvoittavan päätöksen noudattamatta jättämisestä, joka itsessään ei ole muutoksenhakukelpoinen pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa, ja — joka on tämän tietojen antamiseen velvoittavan päätöksen noudattamatta jättämisen seurauksena määrättyä seuraamusta koskevassa kanteessaan liitännäisesti riitauttanut kyseisen päätöksen lainmukaisuuden ja on saanut direktiivin 2011/16 20 artiklan 2 kohdan mukaiset vähimmäistiedot tietoonsa tämän kanteen perusteella vireille pannussa oikeudenkäynnissä,
2)

SEUT 63 artiklaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 49 artiklan 3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa veropetosten ja veronkierron torjumiseksi yhtäältä kielletään luonnollisia henkilöitä ja oikeushenkilöitä suorittamasta valtion alueella käteismaksua silloin, kun sen määrä on vähintään vahvistetun kynnysarvon suuruinen, ja jossa vaaditaan tekemään tätä tarkoitusta varten tilisiirto tai talletus maksutilille myös silloin, kun kyse on yhtiön osingonjaosta, ja jossa toisaalta säädetään kyseisen kiellon rikkomisen varalta seuraamusjärjestelmästä, jossa sakon, joka voidaan määrätä, määrä lasketaan kyseisen kiellon vastaisesti suoritetun maksun kokonaismäärään sovellettavan kiinteän prosenttiosuuden perusteella, ilman, että sakkoa voitaisiin mukauttaa vastaamaan kyseessä olevan tapauksen konkreettisia olosuhteita, edellyttäen, että kyseinen säännöstö on omiaan takaamaan näiden tavoitteiden toteutumisen, eikä sillä ylitetä sitä, mikä on tarpeen niiden saavuttamiseksi.
1)

Vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/95/EU 15 artiklan c alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansallisen lainsäädännön tulkinnalle, jonka mukaan sen toteaminen, että siviilihenkilön henkeä tai ruumiillista koskemattomuutta uhkaa tässä säännöksessä tarkoitetulla tavalla vakava ja henkilökohtainen vaara, joka johtuu ”mielivaltaisesta väkivallasta – – aseellisen selkkauksen yhteydessä”, edellyttää, mikäli vaara ei koske erityisesti kyseistä siviilihenkilöä hänen henkilökohtaisille olosuhteilleen ominaisten seikkojen takia, että uhrien lukumäärä asianomaisella alueella suhteessa alueen väestön kokonaismäärään ylittää tietyn kynnyksen.
4)

Unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatetta on tulkittava niin, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion perustuslakituomioistuin, jonka käsiteltävänä on valitus kansallisesta lainsäädännöstä, joka unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisupyynnöstä tekemän ratkaisun valossa osoittautuu unionin oikeuden vastaiseksi, päättää oikeusvarmuuden periaatteen perusteella, että kyseisen lainsäädännön oikeusvaikutukset pysytetään voimassa sen tuomion julistamispäivään saakka, jolla se ratkaisee kyseisen perustuslainmukaisuutta koskevan valituksen lainvoimaisesti.