Asia C‑366/13

Profit Investment SIM SpA

vastaan

Stefano Ossi ym.

(Corte suprema di cassazionen esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (EY) N:o 44/2001 — Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue — Käsite ”ristiriitaiset ratkaisut” — Kanteet, joiden kohde ei ole sama ja jotka on kohdistettu useisiin vastaajiin, joiden kotipaikka on eri jäsenvaltioissa — Toimivaltaisesta tuomioistuimesta sopimisen edellytykset — Oikeuspaikkalauseke — Käsite ”sopimusta koskeva asia” — Pätevän sopimussuhteen puuttumisen tutkiminen”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 20.4.2016

Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla – Asetus N:o 44/2001 – Useita vastaajia – Yhden vastaajan kotipaikan tuomioistuimen toimivalta – Edellytys – Kanteiden liittyminen toisiinsa – Ristiriitaisten ratkaisujen vaaran olemassaolo – Ulottuvuus – Kanteet, joilla on eri kohde ja perusta ja jotka eivät liity toisiinsa alisteisuuden takia tai siksi, että ne olisivat keskenään yhteensopimattomia – Se, että ensimmäisen kanteen lopputulos voi mahdollisesti vaikuttaa toisen kanteen lopputulokseen, ei ole riittävä seuraus, jotta ratkaisujen voitaisiin todeta olevan ristiriitaisia

(Neuvoston asetuksen N:o 44/2001 23 artiklan 1 kohdan c alakohta)

Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla – Asetus N:o 44/2001 – Oikeuspaikkasopimus – Sopimus toimivaltaisesta tuomioistuimesta – Muotomääräykset – Sopimus, joka on tehty kansainvälisessä kaupassa noudatettujen kauppatapojen mukaisessa muodossa – Käsite – Joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskuesitteessä esiintyvän oikeuspaikkalausekkeen kuuluminen kyseisen käsitteen piiriin – Edellytykset

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun asetuksen N:o 44/2001 23 artiklaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä säädetty kirjallista muotoa koskeva vaatimus täyttyy tapauksessa, jossa joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskuesitteeseen sisällytetään oikeuspaikkalauseke, vain silloin, jos sopimuspuolten velkakirjojen ensimarkkinoilla liikkeeseen laskemisen yhteydessä allekirjoittamassa sopimuksessa mainitaan tällaisen lausekkeen hyväksyminen tai viitataan nimenomaisesti kyseiseen esitteeseen. Sopimuspuolten suostumuksen tosiasiallisuus on nimittäin yksi asetuksen N:o 44/2001 23 artiklan 1 kohdan tavoitteista, ja siinä asetetaan asiaa käsittelevälle tuomioistuimelle velvollisuus tutkia, onko kyseessä olevasta lausekkeesta tosiasiallisesti sovittu yhteisymmärryksessä sopimuspuolten kesken, minkä on käytävä ilmi selkeästi ja täsmällisesti. Lisäksi on mainittava, että asetuksen N:o 44/2001 23 artiklaa on tulkittava siten, että joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskijan laatimaan liikkeeseenlaskuesitteeseen sisältyvään oikeuspaikkalausekkeeseen voidaan vedota kyseiset velkakirjat rahoitusvälittäjältä hankkinutta kolmatta vastaan, jos voidaan osoittaa – mikä ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen on tutkittava – aluksi, että kyseinen lauseke on pätevä liikkeeseenlaskijan ja rahoitusvälittäjän välisessä suhteessa, sitten, että mainitun välittäjän oikeudet ja velvollisuudet, jotka sovellettavan kansallisen oikeuden perusteella liittyvät kyseisiin velkakirjoihin, ovat siirtyneet mainitulle kolmannelle sen seurauksena, että se osti kyseiset velkakirjat jälkimarkkinoilla, ja vielä, että kyseessä olevalla kolmannella on ollut tilaisuus tutustua mainitun lausekkeen sisältävään esitteeseen. (ks. 27, 29, 36, 37 ja 51 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun asetuksen N:o 44/2001 23 artiklaa on tulkittava siten, että oikeuspaikkalausekkeen sisällyttämistä joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskuesitteeseen voidaan pitää kansainvälisessä kaupassa noudatettuna kauppatapana, jonka perusteella voidaan olettaa sen, jota vastaan lausekkeeseen vedotaan, suostuneen lausekkeen sisällyttämiseen, jos voidaan erityisesti osoittaa – mikä kansallisen tuomioistuimen on tutkittava – yhtäältä, että kyseisen alan toimijat noudattavat tällaista toimintatapaa yleisesti ja säännöllisesti tällaisia sopimuksia tehdessään, ja toisaalta, että joko osapuolet olivat aiemmin olleet liikesuhteessa keskenään tai muiden asianomaisella alalla toimivien kanssa tai kyseessä oleva toimintatapa on riittävän tunnettu, jotta sitä voidaan pitää vakiintuneena käytäntönä. Tässä yhteydessä on todettava, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on otettava huomioon, että joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskumaan kansallinen pörssi on hyväksynyt etukäteen mainitun esitteen ja saattanut sen yleisön saataville internetsivustollaan. Lisäksi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on otettava huomioon se, että velkakirjat rahoitusvälittäjältä, jota vastaan oikeuspaikkalausekkeeseen voidaan vedota, hankkinut kolmas on finanssisijoitusten alalla toimiva yritys, ja sen muiden kyseessä olevan asian osapuolten kanssa aiemmin mahdollisesti solmimat liikesuhteet. Kansallisen tuomioistuimen on myös tutkittava, liittyykö joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskuun kyseisellä toimialalla yleisesti ja säännöllisesti oikeuspaikkalausekkeen sisältävä liikkeeseenlaskuesite, ja onko tällainen käytäntö riittävän tunnettu, jotta sitä voitaisiin pitää vakiintuneena. (ks. 49–51 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että kanteita, joilla vaaditaan sopimuksen kumoamista ja pätemättömäksi todetun sopimuksen perusteella aiheettomasti maksettujen määrien palauttamista, on pidettävä kyseisessä säännöksessä tarkoitettuina ”sopimusta koskevina asioina”. Yhtäältä on nimittäin niin, että kansallisen tuomioistuimen toimivalta ratkaista sopimusta koskevat kysymykset käsittää toimivallan arvioida itse sopimuksen muodostavien osatekijöiden olemassaoloa, sillä tällainen arviointi on välttämätön, jotta asiaa käsittelevä kansallinen tuomioistuin voi varmistua asetuksen N:o 44/2001 mukaisesta toimivallastaan. Sitä vastoin asetuksen N:o 44/2001 tavoitteen ja hengen huomioon ottaminen edellyttää asetuksen 5 artiklan säännösten tulkitsemista siten, että tuomioistuin, jonka on ratkaistava sopimusta koskeva riita, voi tutkia toimivaltansa olennaiset edellytykset jopa viran puolesta ja arvioida sopimuspuolten esittämien ratkaisevien ja merkityksellisten seikkojen nojalla, onko sopimus olemassa vai ei. Toisaalta pätemättömäksi julistamista koskevan kanteen ja perusteettoman maksun palautuksen välisestä suhteesta on riittävää todeta, että jos asianosaisten välillä ei ole vapaasti solmittua sopimussidettä, velvoitetta ei voida panna täytäntöön eikä oikeutta palautukseen ole. Palautusoikeuden ja sopimussuhteen välinen syy-yhteys riittää liittämään palautuskanteen sopimuksen asiayhteyteen. (ks. 54, 55 ja 58 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)