ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Luonnollisten henkilöiden suojelusta toimivaltaisten viranomaisten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja neuvoston puitepäätöksen 2008/977/YOS kumoamisesta 27.4.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/680 säännöksiä, luettuina 19.6.1990 allekirjoitetun Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artiklan ja perusoikeuskirjan 50 artiklan valossa, on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä Kansainvälisen rikospoliisijärjestön (Interpol) antamaan punaiseen ilmoitukseen sisältyvien henkilötietojen käsittelylle, jollei tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14.6.1985 Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan hallitusten välillä tehdyn Schengenin sopimuksen sopimusvaltiossa tai jäsenvaltiossa annetussa lainvoimaisessa tuomioistuinratkaisussa ole todettu, että ne bis in idem -periaatetta sovelletaan tekoihin, joihin tämä ilmoitus perustuu, kunhan tämä käsittely täyttää kyseisessä direktiivissä säädetyt edellytykset ja erityisesti sen, että se on mainitun direktiivin 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuin tavoin tarpeen toimivaltaisen viranomaisen tehtävän suorittamiseksi.
2)

Asetusta N:o 4/2009 on tulkittava siten, ettei missään kyseisen asetuksen säännöksessä sallita sitä, että sellaiset elatusvelvoitetta koskevat ratkaisut, jotka on annettu valtiossa ennen kuin se liittyi unioniin ja ennen mainitun asetuksen soveltamisen alkamispäivää, tunnustetaan ja pannaan täytäntöön toisessa jäsenvaltiossa sen jälkeen, kun kyseinen valtio on liittynyt unioniin.
1)

Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut SET 288 artiklan neljännen kohdan eikä valtiontuesta SA.27408 (C 24/10) (ex NN 37/10, ex CP 19/09), jota Castilla-La Manchan viranomaiset ovat myöntäneet maanpäällisen verkon digitaalitelevisiolle Castilla-La Manchan syrjäisillä ja vähemmän kaupungistuneilla alueilla, 1.10.2014 annetun komission päätöksen (EU) 2016/1385 3 ja 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa toteuttanut kaikkia tarvittavia toimenpiteitä periäkseen Telecom Castilla-La Mancha SA:lta takaisin valtiontuen, joka on todettu kyseisen päätöksen 1 artiklassa lainvastaiseksi ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi, koska se ei ole osoittanut, että mainitun tuen kaikki jäljellä olevat maksuerät on peruutettu, ja koska se ei ole ilmoittanut Euroopan komissiolle säädetyssä määräajassa kyseisen päätöksen noudattamiseksi toteutetuista toimenpiteistä.
1)

Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta rikosasioissa annettuihin tuomioihin, joissa määrätään vapausrangaistus tai vapauden menetyksen käsittävä toimenpide, niiden täytäntöön panemiseksi Euroopan unionissa 27.11.2008 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2008/909/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 8 artiklan 2–4 kohdan, 17 artiklan 1 ja 2 kohdan ja 19 artiklan säännöksiä yhdessä luettuina on tulkittava siten, että niissä sallitaan sellaisen yhtenäistuomion antaminen, joka kattaa paitsi yhden tai useamman sellaisen rangaistuksen, joka asianomaiselle henkilölle on aiemmin määrätty siinä jäsenvaltiossa, jossa tämä yhtenäistuomio annetaan, myös yhden tai useamman hänelle jossakin toisessa jäsenvaltiossa määrätyn ja tämän puitepäätöksen mukaisesti ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa täytäntöön pantavan rangaistuksen. Tällainen yhtenäistuomio ei kuitenkaan saa johtaa viimeksi mainittujen rangaistusten keston tai luonteen mukauttamiseen, joka ylittää tämän puitepäätöksen 8 artiklan 2–4 kohdassa säädetyt tiukat rajat; siihen, että rikotaan sen 17 artiklan 2 kohdassa asetettua velvollisuutta vähentää täytäntöönpanovaltiossa suoritettavan vapausrangaistuksen kokonaiskestosta koko se aika, jonka tuomittu mahdollisesti on jo suorittanut vapausrangaistuksesta tuomion antaneessa valtiossa, taikka hänelle toisessa jäsenvaltiossa määrättyjen rangaistusten uudelleenkäsittelyyn mainitun puitepäätöksen 19 artiklan 2 kohdan vastaisesti.
C 110/11

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 4.2.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – DQ v. Ministre de la Transition écologique et solidaire ja Ministre de l’Action et des Comptes publics

(Asia C-903/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Henkilöstö - Vanhuuseläkeoikeuksien siirtäminen - Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavat henkilöstösäännöt - Liitteessä VIII oleva 11 artikla - Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt, jotka palaavat alkuperäisen kansallisen viranomaisen palvelukseen sen jälkeen, kun he ovat olleet vapautettuja tehtävistään ja työskennelleet unionin toimielimessä)

(2021/C 110/10)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Kantaja: DQ

Vastaaja: Ministre de la Transition écologique et solidaire ja Ministre de l’Action et des Comptes publics

Tuomiolauselma

Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että vanhuuseläkeoikeuksien vakuutusmatemaattisen arvon siirtoa voivat hakea sekä sellaiset virkamiehet ja sopimussuhteiset toimihenkilöt, jotka tulevat ensimmäistä kertaa kansallisen viranomaisen palvelukseen heidän työskenneltyään unionin toimielimessä, että myös sellaiset virkamiehet ja sopimussuhteiset toimihenkilöt, jotka palaavat kansallisen viranomaisen palvelukseen sen jälkeen, kun he ovat työskennelleet unionin toimielimessä ollessaan vapautettuja tehtävistään tai virkavapaalla henkilökohtaisista syistä.

(1) EUVL C 61, 24.2.2020.
Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 25.2.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgerichtshof – Itävalta) – Bartosch Airport Supply Services GmbH v. Zollamt Wien

(Asia C-772/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - Tariffiluokittelu - Tullinimikkeet 8701 ja 8705 - Tulkinta - Lentokoneen hinausauto)

(2021/C 138/11)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Bartosch Airport Supply Services GmbH

Vastaaja: Zollamt Wien

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna 6.10.2016 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2016/1821, liitteessä I olevaa yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että tämän nimikkeistön nimike 8705 ei kata ajoneuvoja, jotka on suunniteltu ilma-alusten hinaamiseen ja työntämiseen ja joista käytetään nimitystä lentokoneen hinausauto, koska ne kuuluvat mainitun nimikkeistön nimikkeeseen 8701.

(1) EUVL C 27, 27.1.2020.
C 79/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 21.1.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Espanja) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) v. BT

(Asia C-843/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä - Direktiivi 79/7/ETY - 4 artiklan 1 kohta - Vapaaehtoinen ja varhennettu vanhuuseläkkeelle jääminen - Varhennettu vanhuuseläke - Kelpoisuus - Saatavan eläkkeen määrä, jonka on vastattava vähintään lakisääteistä vähimmäismäärää - Niiden työntekijöiden osuus, jotka eivät saa varhennettua eläkettä, kummassakin sukupuolessa - Naispuolisten työntekijöiden mahdollisen erityisen epäedullisen aseman oikeuttaminen - Kyseessä olevan jäsenvaltion sosiaalipolitiikan tavoitteet)

(2021/C 79/18)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

Vastapuoli: BT

Tuomiolauselma

Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä 19.12.1978 annetun neuvoston direktiivin 79/7/ETY 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan tilanteessa, jossa yleiseen sosiaaliturvajärjestelmään kuuluva työntekijä siirtyy vapaaehtoisesti ja varhennetusti vanhuuseläkkeelle, hänen varhennettua vanhuuseläkettä koskevan oikeutensa edellytykseksi asetetaan se, että kyseisen eläkkeen määrä vastaa vähintäänkin sitä eläkkeen vähimmäismäärää, johon kyseisellä työntekijällä olisi oikeus 65-vuotiaana, vaikka mainittu säännös asettaa naispuoliset työntekijät erityisen epäedulliseen asemaan miespuolisiin työntekijöihin verrattuna, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava, edellyttäen kuitenkin, että kyseinen seuraus on perusteltu sellaisten hyväksyttävien sosiaalipoliittisten tavoitteiden perusteella, joilla ei ole mitään tekemistä sukupuoleen perustuvan syrjinnän kanssa.

(1) EUVL C 54, 17.2.2020.
1)

Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY 6 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 5 artiklan a alakohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 24 artiklan 2 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että ennen kuin asianomainen jäsenvaltio tekee ilman huoltajaa olevasta alaikäisestä palauttamispäätöksen, sen on tehtävä kyseisen alaikäisen tilanteesta kattava ja perusteellinen arviointi ottamalla asianmukaisesti huomioon lapsen edun. Kyseisen jäsenvaltion on tässä yhteydessä varmistettava, että kyseessä olevaa ilman huoltajaa olevaa alaikäistä varten on järjestetty kohdevaltiossa asianmukainen vastaanotto.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.12.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d'État – Belgia) – G. M. A. v. Belgian valtio

(Asia C-710/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - SEUT 45 artikla - Unionin kansalaisuus - Direktiivi 2004/38/EY - Oikeus oleskella yli kolme kuukautta - 14 artiklan 4 kohdan b alakohta - Työnhakijat - Kohtuullinen määräaika, jotta työnhakija voi saada tietoonsa hänelle mahdollisesti sopivat työpaikkatarjoukset ja ryhtyä toimiin työllistyäkseen - Vastaanottavan jäsenvaltion tänä aikana työnhakijalle asettamat vaatimukset - Oleskeluoikeuden edellytykset - Velvollisuus työnhaun jatkamiseen ja siihen, että työnhakijalla on todellisia mahdollisuuksia työllistyä)

(2021/C 62/07)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d'État

Pääasian asianosaiset

Valittaja: G. M. A.

Vastapuoli: Belgian valtio

Tuomiolauselma

SEUT 45 artiklaa sekä Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 14 artiklan 4 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että vastaanottavan jäsenvaltion on annettava unionin kansalaiselle kohtuullinen määräaika, joka alkaa kulua siitä hetkestä, kun tämä unionin kansalainen on rekisteröitynyt työnhakijaksi, jotta hän voi saada tietoonsa hänelle mahdollisesti sopivat työpaikkatarjoukset ja ryhtyä tarvittaviin toimiin työllistyäkseen.

Vastaanottava jäsenvaltio voi tämän määräajan kuluessa vaatia työnhakijaa esittämään näyttöä siitä, että hän hakee työtä. Vasta kyseisen määräajan päätyttyä tämä jäsenvaltio voi vaatia, että työnhakija osoittaa paitsi sen, että hän jatkaa työnhakua, myös sen, että hänellä on todellisia mahdollisuuksia työllistyä.

(1) EUVL C 399, 25.11.2019
1)

Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu käsite ”täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen” on unionin oikeuden itsenäinen käsite, jota on tulkittava siten, että se kattaa jäsenvaltion viranomaiset, jotka eivät välttämättä ole tuomareita tai tuomioistuimia mutta osallistuvat kyseisessä jäsenvaltiossa lainkäyttöön rikosasioissa, toimivat riippumattomasti suorittaessaan eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoon liittyviä tehtäviä ja hoitavat tehtävänsä menettelyssä, jossa noudatetaan tehokkaaseen oikeussuojaan perustuvia vaatimuksia.
2)

Asetuksen N:o 1407/2013 3 ja 6 artiklaa on tulkittava siten, että jäsenvaltioiden ei tarvitse antaa hakijayrityksille lupaa muuttaa tukihakemustaan ennen tuen myöntämistä, jottei vähämerkityksisen tuen enimmäismäärää, josta säädetään asetuksen N:o 1407/2013 3 artiklan 2 kohdassa ja joka on 200 000 euroa jonkin kolmen verovuoden jakson aikana, ylity. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava siitä aiheutuvat oikeudelliset seuraukset, ettei yrityksillä ole mahdollisuutta tehdä tällaisia muutoksia, kunhan tarkennetaan, että tällaisia muutoksia voidaan tehdä ainoastaan vähämerkityksisen tuen myöntämisajankohtaa aikaisempana ajankohtana.
2)

Direktiivin 2011/16, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2014/107, 1 artiklan 1 kohtaa ja 5 artiklaa on tulkittava siten, että päätöksen, jolla jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen velvoittaa henkilön, jolla on hallussaan tietoja, toimittamaan sille nämä tiedot toimenpiteisiin ryhtymiseksi toisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen esittämän tietojenvaihtoa koskevan pyynnön johdosta, on tarkasteltuna yhdessä tämän pyynnön kanssa katsottava koskevan tietoja, joiden osalta ei ole selvää, että tiedot eivät ole ennalta arvioiden olennaisia, kun viimeksi mainittu viranomainen yksilöi kyseessä olevien tietojen haltijan, tietojenvaihtoa koskevan pyynnön taustalla olevan tutkinnan kohteena olevan verovelvollisen ja tutkinnan kohteena olevan ajanjakson ja kun pyyntö koskee sopimuksia, laskuja ja maksuja, joita ei tosin ole yksilöity täsmällisesti mutta jotka on rajattu perusteilla, jotka liittyvät ensinnäkin siihen, että ne ovat tietojen haltijan tekemiä tai suorittamia, ja toiseksi siihen, että ne ovat tapahtuneet tutkinnan kohteena olevana ajanjaksona, ja kolmanneksi siihen, että ne liittyvät tutkinnan kohteena olevaan verovelvolliseen.
C 423/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.10.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landesverwaltungsgericht Steiermark – Itävalta) – Sappi Austria Produktions-GmbH & Co. KG ja Wasserverband ”Region Gratkorn-Gratwein” v. Landeshauptmann von Steiermark

(Asia C-629/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Ympäristö - Jätteet - Direktiivi 2008/98/EY - 2 artiklan 2 kohdan a alakohta, 3 artiklan 1 alakohta ja 6 artiklan 1 kohta - Jätevedet - Puhdistamoliete - Soveltamisala - Jätteen käsite - Jätteeksi luokittelun päättyminen - Hyödyntämis- tai kierrätystoimi)

(2020/C 423/18)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landesverwaltungsgericht Steiermark

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Sappi Austria Produktions-GmbH & Co. KG ja Wasserverband ”Region Gratkorn-Gratwein”

Vastapuolena oleva viranomainen: Landeshauptmann von Steiermark

Tuomiolauselma

Jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta 19.11.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY 2 artiklan 2 kohdan a alakohtaa, 3 artiklan 1 alakohtaa ja 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että puhdistamoliete, joka on tuotettu jätevedenpuhdistamossa teollisuus- ja talous- tai yhdyskuntajäteveden yhteisessä käsittelyssä ja joka poltetaan jäännösjätteiden polttolaitoksessa energian hyödyntämistä varten höyryä tuottamalla, ei ole jätettä, jos direktiivin 2008/98 6 artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät jo ennen sen polttamista. On ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana selvittää, onko tilanne tällainen pääasiassa.

(1) EUVL C 399, 25.11.2019.
1)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 1 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltion tuomioistuimessa esitetty turvaamistoimivaatimus, jonka yhteydessä kansainvälinen organisaatio vetoaa täytäntöönpanoa koskevaan immuniteettiinsa ja vaatii sekä turvaamistoimena määrätyn vakuustakavarikon, joka on pantu täytäntöön muussa jäsenvaltiossa kuin tuomioistuinvaltiossa, kumoamista että kieltoa hakea uudelleen tosiseikoiltaan samoilla perusteilla tällaista vakuustakavarikkoa ja joka on esitetty rinnakkaisesti sellaisen pääasiamenettelyn kanssa, joka koskee tämän organisaation rauhanturvaoperaatiota varten toimitettujen polttoaineiden väitetystä maksamatta jättämisestä johtuvaa saatavaa, kuuluu tässä säännöksessä tarkoitetun siviili- ja kauppaoikeudellisen asian käsitteen alaan, mikäli tätä vaatimusta esitettäessä ei ole käytetty unionin oikeudessa tarkoitettuja julkisen vallan oikeuksia, mikä on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana selvittää.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 11.6.2020 (ennakkoratkaisupyyntö – Administratīvā rajona tiesa – Latvia) – ”KOB” SIA v. Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija

(Asia C-206/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 49 ja SEUT 63 artikla - Sijoittautumisvapaus ja pääomien vapaa liikkuvuus - Direktiivi 2006/123/EY - Maatalousmaan hankinta Latviassa sen hyödyntämistä varten - Ennakkolupajärjestelmä oikeushenkilöille - Erityiset edellytykset, joita sovelletaan yksinomaan oikeushenkilöihin, jotka ovat toisen jäsenvaltion kansalaisten määräysvallassa tai joita nämä edustavat - Vaatimukset, jotka koskevat Latvian tasavallassa asumista ja maan virallisen kielen osaamista - Kansalaisuuteen perustuva suora syrjintä)

(2020/C 271/20)

Oikeudenkäyntikieli: latvia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Administratīvā rajona tiesa

Pääasian asianosaiset

Kantaja:”KOB” SIA

Vastaaja: Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija

Tuomiolauselma

Palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY 9, 10 ja 14 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa edellytetään, että jotta oikeushenkilö, jonka osakas tai osakkaat, jotka yhdessä edustavat yli puolta sen äänioikeutetuista osakkeista, ja henkilöt, joilla on oikeus edustaa sitä, ovat muiden jäsenvaltioiden kansalaisia, voi hankkia omistukseensa kyseisen jäsenvaltion alueella sijaitsevan maatalousmaan, kyseisten osakkaiden ja edustajien on esitettävä yhtäältä rekisteröintitodistus, joka osoittaa, että he asuvat kyseisessä jäsenvaltiossa, ja toisaalta asiakirja, joka osoittaa, että heidän kielitaitonsa kyseisen jäsenvaltion virallisessa kielessä on vähintään tasolla, jolla he kykenevät keskustelemaan ajankohtaisista ja työelämään liittyvistä aiheista.

(1) EUVL C 155, 6.5.2019
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 14.5.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Cour de cassation – Ranska) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest ja Welbond armatures

(Asia C-17/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Siirtotyöläiset - Sosiaaliturva - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - Sovellettava lainsäädäntö - 14 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 kohdan b alakohta - Asetus (EY) N:o 883/2004 - 12 artiklan 1 kohta - 13 artiklan 1 kohdan a alakohta - Lähetetyt työntekijät - Yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa työskentelevät työntekijät - Asetus (ETY) N:o 574/72 - 11 artiklan 1 kohdan a alakohta - 12 a artiklan 2 kohdan a alakohta ja 4 kohdan a alakohta - Asetus (EY) N:o 987/2009 - 19 artiklan 2 kohta - E 101 -todistus ja A 1 -todistus - Sitova vaikutus - Ulottuvuus - Sosiaaliturva - Työoikeus)

(2020/C 240/21)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation

Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest ja Welbond armatures

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21.3.1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 647/2005, 11 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, 12 a artiklan 2 kohdan a alakohtaa ja 4 kohdan a alakohtaa sekä sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 19 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että E 101 -todistus, jonka jäsenvaltion toimivaltainen laitos on antanut sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 29.6.1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1606/98, 14 artiklan 1 kohdan a alakohdan tai 14 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla toisen jäsenvaltion alueella työskenteleville työntekijöille, ja A 1 -todistus, jonka tämä laitos on antanut tällaisille työntekijöille sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004, sellaisena kuin se on muutettuna 22.5.2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 465/2012, 12 artiklan 1 kohdan tai 13 artiklan 1 kohdan nojalla, sitovat viimeksi mainitun jäsenvaltion tuomioistuimia yksinomaan sosiaaliturvaan liittyvissä kysymyksissä.

(1) EUVL C 103, 18.3.2019.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 27.2.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Okręgowy w Poznaniu – Puola) – Corporis sp. z o.o. v. Gefion Insurance A/S

(Asia C-25/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2009/138/EY - Vahinkovakuutusyrityksen edustaminen - Edustaja, jolla on kotipaikka kyseisen jäsenvaltion alueella - Asiakirjojen tiedoksianto - Haasteen vastaanottaminen - Asetusta (EY) N:o 1393/2007 - ei sovelleta)

(2020/C 137/29)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Okręgowy w Poznaniu

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Corporis sp. z o.o.

Vastapuoli: Gefion Insurance A/S

Tuomiolauselma

Vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 25.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/138/EY (Solvenssi II) 152 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä saman direktiivin 151 artiklan sekä oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa (”asiakirjojen tiedoksianto”) ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1348/2000 kumoamisesta 13.11.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1393/2007 johdanto-osan kahdeksannen perustelukappaleen kanssa, on tulkittava siten, että se, että vahinkovakuutusyritys nimeää edustajan vastaanottavassa jäsenvaltiossa, sisältää myös sen, että tällä edustajalla on oikeus ottaa vastaan haaste asiassa, joka koskee korvausta liikennevahingosta.

(1) EUVL C 164, 13.5.2019.