ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut — tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/35/EY, 2 artiklan 1 kohdan, 3 artiklan, tilanteen mukaan 4 artiklan 1 tai 2 kohdan ja 5 artiklan mukaisia velvoitteitaan erillisissä hankkeissa, jotka koskevat M-501-tien leventämistä ja/tai kunnostamista 1, 2 ja 4 tieosuuden osalta, — direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, 6 artiklan 2 kohdan ja 8 artiklan mukaisia velvoitteitaan erillisissä hankkeissa, jotka koskevat mainitun tien leventämistä ja/tai kunnostamista 2 ja 4 tieosuuden osalta, — direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, 9 artiklan mukaisia velvoitteitaan erillisissä hankkeissa, jotka koskevat mainitun tien leventämistä ja/tai kunnostamista 1, 2 ja 4 tieosuuden osalta, — luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 3 ja 4 kohdan, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 7 artiklan kanssa, mukaisia velvoitteitaan M-501-tien leventämistä ja/tai kunnostamista koskevissa erillisissä hankkeissa 1, 2 ja 4 tieosuuden osalta siltä osin kuin on kyse erityissuojelualueesta ES0000056 ”Encinares del río Alberche y río Cofio” eikä — mainitun direktiivin 12 artiklan 1 kohdan b ja d alakohdasta ilmeneviä velvoitteitaan M-501-tien leventämistä ja/tai kunnostamista koskevissa erillisissä hankkeissa 1 tieosuuden osalta siltä osin kuin on kyse yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi ehdotetusta alueesta ES3110005 ”Cuenca del río Guadarrama” ja 2 ja 4 tieosuuden osalta yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi ehdotetusta alueesta ES3110007 ”Cuencas de los ríos Alberche y Cofio”.
1)

SEUT 63 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa säädetään maassa asuvista yhtiöistä omistettuihin osuuksiin perustuvien portfolio-osinkojen vapauttamisesta yhteisöverosta ja asetetaan edellytykseksi Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen sopijapuolina olevissa kolmansissa valtioissa asuvista yhtiöistä saatujen osinkojen tällaiselle verosta vapauttamiselle se, että kyseisen kolmannen valtion kanssa on tehty kattava keskinäistä virka- ja täytäntöönpanoapua koskeva sopimus, koska pelkästään keskinäistä virka-apua koskevan sopimuksen olemassaoloa on pidettävä riittävänä kyseisellä lainsäädännöllä tavoiteltujen päämäärien saavuttamiseksi.
1)

Siltä osin kuin kysymys on vanhuuseläkkeistä, Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE), julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) ja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY) tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta 15.12.1997 annetun neuvoston direktiivin 97/81/EY liitteenä olevan osa-aikatyötä koskevan puitesopimuksen 4 lauseketta on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa jaksoittaista vertikaalista osa-aikatyötä tekevien työntekijöiden osalta ajanjaksoja, joiden kuluessa ei työskennellä, ei oteta huomioon laskettaessa tällaisen eläkkeen saamiseksi edellytettävää palvelusaikaa, jollei tällainen erilainen kohtelu ole perusteltua asiallisista syistä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 346/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 12.10.2010 (Vestre Landsretin (Tanska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ingeniørforeningen i Danmark, joka toimii Ole Andersenin puolesta, v. Region Syddanmark

(Asia C-499/08) (1)

(Direktiivi 2000/78/EY - Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa - Ikään perustuvan syrjinnän kielto - Irtisanomiskorvausten maksamatta jättäminen työntekijöille, joilla on oikeus vanhuuseläkkeeseen)

2010/C 346/10

Oikeudenkäyntikieli: tanska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Vestre Landsret

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Ingeniørforeningen i Danmark, joka toimii Ole Andersenin puolesta

Vastaaja: Region Syddanmark

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Vestre Landsret — Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (EYVL L 303, s. 16) 2 ja 6 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään, että niille irtisanotuille työntekijöille, jotka ovat olleet saman työnantajan palveluksessa tietyn määrän peräkkäisiä vuosia, maksetaan irtisanomiskorvausta, paitsi jos nämä työntekijät ovat saavuttaneet iän, jonka saavutettuaan heillä on oikeus vanhuuseläkkeeseen, jota työnantaja on rahoittanut — Ikään perustuva välitön tai välillinen syrjintä

Tuomiolauselma

Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 2 artiklaa ja 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan työntekijät, joilla on oikeus vanhuuseläkkeeseen, jota heidän työnantajansa maksaa sen eläkejärjestelmän nojalla, johon työntekijät ovat liittyneet ennen kuin he ovat täyttäneet 50 vuotta, eivät voi pelkästään tällä perusteella saada erityistä irtisanomiskorvausta, jonka tarkoituksena on tukea yli 12 vuotta yrityksen palveluksessa olleiden työntekijöiden työhön paluuta.

(1) EUVL C 19, 24.1.2009.
1)

Italian tasavalta ei ole noudattanut yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 2, 6, 9, 10 ja 11 artiklan, yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 samojen artiklojen eikä yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 220 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole noudattanut määräaikoja, jotka koskevat yhteisöjen omien varojen tulouttamista jälkitullaustilanteessa, ja se on maksanut mainitut varat myöhässä.
1)

Bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta 6.7.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/44/EY 9 artiklaa on tulkittava siten, että siinä ei anneta patenttioikeudellista suojaa pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa, kun patentoitu tuote sisältyy soijajauhoon, jossa se ei toimi tavalla, jota varten se on patentoitu, vaikka se on toiminut aikaisemmin soijakasvissa, josta kyseinen jauho on jalostettu, tai kun se voisi mahdollisesti toimia uudelleen tällä tavalla sen jälkeen, kun se on eristetty kyseisestä jauhosta ja liitetty sitten elävän organismin soluun.
1)

Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 2 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle toimenpiteelle, jolla asetetaan sopimushammaslääkärin ammatin harjoittamiselle yläikäraja eli esillä olevassa asiassa 68 vuotta, silloin kun kyseisen toimenpiteen ainoana tavoitteena on suojella potilaiden terveyttä kyseisten hammaslääkäreiden toimintakyvyn alentumiselta kyseisen iän jälkeen, jos mainittua ikärajaa ei sovelleta muihin kuin sopimushammaslääkäreihin. Direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä mainitunlaiselle toimenpiteelle silloin, kun sen tavoitteena on jakaa työmahdollisuuksia sukupolvien kesken sopimushammaslääkärien ammattikunnan sisällä, jos kyseinen toimenpide on mainitun tavoitteen saavuttamiseksi asianmukainen ja tarpeen, kun otetaan huomioon tilanne kyseisillä työmarkkinoilla. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on yksilöidä sillä toimenpiteellä tavoiteltu päämäärä, jolla mainittu ikäraja asetettiin, tutkimalla kyseisen toimenpiteen voimassa pitämisen syy.
2)

Kansallisen tuomioistuimen on otettava huomioon kaikki kullekin tapaukselle ominaiset merkitykselliset seikat ja erityisesti olosuhteet, joissa tavaramerkki on saatu rekisteröityä, sekä olosuhteet, joissa.eu-aluetunnuksen sisältävä verkkotunnus on rekisteröity, kun se arvioi, onko menettely tapahtunut asetuksen N:o 874/2004 21 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, luettuna yhdessä saman artiklan 3 kohdan kanssa, tarkoitetussa vilpillisessä mielessä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 148/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.4.2010 (Tribunal de grande instance de Parisin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Fundación Gala-Salvador Dalí ja Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos v. Société Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet ja Mónica Busquets Bonet

(Asia C-518/08) (1)

(Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Immateriaalioikeus - Tekijänoikeus ja lähioikeudet - Alkuperäisen taideteoksen tekijän oikeus jälleenmyyntikorvaukseen - Direktiivi 2001/84/EY - Teoksen tekijän kuoleman jälkeen jälleenmyyntikorvaukseen oikeutetut - Oikeudenomistajien käsite - Kansallinen lainsäädäntö, jossa myönnetään oikeus jälleenmyyntikorvaukseen kuolinvuotta seuraaviksi 70 vuodeksi tekijän lakimääräisille perillisille mutta ei testamentinsaajille eikä oikeudensaajille - Yhteensoveltuvuus direktiivin 2001/84 kanssa)

2010/C 148/10

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal de grande instance de Paris

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Fundación Gala-Salvador Dalí ja Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos

Vastaajat: Société Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet ja Mónica Busquets Bonet

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal de grande instance de Paris — Alkuperäisen taideteoksen tekijän oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen 27.9.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/84/EY (EYVL L 272, s. 32) 6 artiklan ja 8 artiklan 2 ja 3 kohdan tulkinta — Teoksen tekijän kuoleman jälkeen jälleenmyyntikorvaukseen oikeutetut — Sellaisen kansallisen lainsäädännön yhteensoveltuvuus direktiivin 2001/84/EY kanssa, jossa myönnetään oikeus jälleenmyyntikorvaukseen 70 vuodeksi tekijän lakimääräisille perillisille mutta ei testamentinsaajille eikä oikeudensaajille

Tuomiolauselma

Alkuperäisen taideteoksen tekijän oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen 27.9.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/84/EY 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan oikeus jälleenmyyntikorvaukseen on ainoastaan taiteilijan lakimääräisillä perillisillä mutta ei testamentinsaajilla. Näin ollen soveltaessaan kansallista säännöstä, jolla on pantu täytäntöön kyseisen direktiivin 6 artiklan 1 kohta, ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on otettava asianmukaisesti huomioon kaikki merkitykselliset säännökset, joiden avulla voidaan ratkaista lainvalinta tapauksessa, joka koskee jälleenmyyntikorvausoikeuden siirtymistä kuoleman jälkeen.

(1) EUVL C 32, 7.2.2009.
4)

Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 955/1999, 202 artiklaa, 215 artiklan 1 ja 3 kohtaa ja 217 artiklaa sekä kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 1999/85, 7 artiklan 2 kohtaa ja 10 artiklan 3 kohtaa on tulkittava niin, että yhteisön ulkorajalla sijaitsevan jäsenvaltion, jonka kautta tavarat on tuotu säännösten vastaisesti yhteisön tullialueelle, viranomaiset ovat toimivaltaisia kantamaan tullivelan ja arvonlisäveron, ja näin on siitä huolimatta, että nämä tavarat on myöhemmin kuljetettu toiseen jäsenvaltioon, jossa ne on havaittu ja siten takavarikoitu. Direktiivin 92/12, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 96/99, 6 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että tämän viimeksi mainitun jäsenvaltion viranomaiset ovat toimivaltaisia, jos näitä tavaroita on pidetty hallussa kaupallisiin tarkoituksiin. Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on ratkaistava, täyttyykö tämä edellytys sen käsiteltävänä olevassa asiassa.
2)

Direktiivin 92/43, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2006/105, 6 artiklan 3 ja 4 kohtaa on tulkittava siten, että joen suiston liikenneväylien jatkuvasti suoritettavien kunnostamistoimenpiteiden, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia ja jotka hyväksyttiin kansallisen lainsäädännön mukaisesti lopullisesti jo ennen kuin direktiivin 92/43, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2006/105, täytäntöönpanolle säädetty määräaika päättyi, osalta on suoritettava — siltä osin kuin ne muodostavat hankkeen ja ovat omiaan vaikuttamaan kyseiseen alueeseen merkittävästi — arviointi niiden vaikutuksista kyseiselle alueelle edellä mainittujen säännösten mukaisesti, jos kyseisiä kunnostamistoimenpiteitä jatketaan sen jälkeen, kun alue on otettu yhteisön tärkeinä pitämien alueiden luetteloon kyseisen direktiivin 4 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti. Jos on niin, että kun otetaan huomioon muun muassa kyseessä olevien ylläpitotöiden toistuvuus, luonne ja toteuttamisedellytykset, niiden voidaan katsoa muodostavan yhden toimenpiteen erityisesti, kun niiden tarkoituksena on joen liikenneväylän tietyn syvyyden ylläpitäminen säännöllisten ja tätä tarkoitusta varten tarpeellisten ruoppausten avulla, näiden ylläpitotöiden voidaan katsoa muodostavan yhden direktiivin 92/43, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2006/105, 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun hankkeen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 51/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 17.12.2009 (Finanzgericht Baden-Württembergin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Swiss Caps AG v. Hauptzollamt Singen

(Yhdistetyt asiat C-410/08–C-412/08) (1)

(Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - Tariffiluokittelu - Nimikkeet 1515, 1517, 2106 ja 3004 - Gelatiinikapselit - Kala-, vehnänalkio- ja mustakuminaöljyt - Pakkauspäällyksien ja pakkausaineiden käsite)

2010/C 51/14

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Baden-Württemberg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Swiss Caps AG

Vastaaja: Hauptzollamt Singen

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Finanzgericht Baden-Württemberg (Saksa) — Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (EYVL L 256, s. 1) liitteen I tulkinta — Nimikkeet 1517 (Margariini; syötävät seokset ja valmisteet, jotka on valmistettu eläin- tai kasvirasvoista tai -öljyistä tai tämän ryhmän eri rasvojen tai öljyjen jakeista, muut kuin nimikkeen 1516 syötävät rasvat ja öljyt sekä niiden jakeet) ja 2106 (Muualle kuulumattomat elintarvikevalmisteet) — Liitteen I ensimmäisen osan ensimmäisen luvun A kohdan 5 säännön b alakohta — Sellaisen valmisteen luokitteleminen, joka sisältää tiivistettyä kalaöljyä, johon on lisätty E-vitamiinia ja joka sisältyy liivatteesta, glyserolista ja vedestä valmistettuun kapseliin — Pakkausaineen tai pakkauspäällyksen käsite

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteeseen I, sellaisena kuin se on muutettuna 13.10.2000 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2388/2000, sisältyvää yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että

— ravintolisiksi tarkoitetut elintarvikevalmisteet, jotka ovat sellaisten kapseleiden muodossa, joiden sisällä on 600 mg kylmäpuristettua, tiivistettyä kalaöljyä ja 22,8 mg E-vitamiinitiivistettä ja joiden kuori koostuu 212,8 mg:sta liivatetta, 77,7 mg:sta glyserolia ja 159,6 mg:sta puhdistettua vettä

— ravintolisiksi tarkoitetut elintarvikevalmisteet, jotka ovat sellaisten kapseleiden muodossa, joiden sisällä on 580 mg vehnänalkioöljyä ja joiden kuori koostuu 250 mg:sta tärkkelysrakeita

— ravintolisiksi tarkoitetut elintarvikevalmisteet, jotka ovat sellaisten kapseleiden muodossa, joiden sisällä on 500 mg kylmäpuristettua mustakuminaöljyä, 38,7 mg soijaöljyä, 18,8 mg E-vitamiinia, 16 mg voirasvaa, 10 mg lesitiiniä, 8,2 mg vahaa, 8 mg kalsiumpantotenaattia, 0,2 mg foolihappoa ja 0,11 mg biotiinia ja joiden kuori koostuu 313,97 mg:sta liivateliuosta (47,3 % liivatetta, 17,2 % glyseriiniä ja 35,5 % vettä), 4,30 mg:sta tahnaa, joka koostuu 50-prosenttisesti titaanidioksidista ja 50-prosenttisesti glyseriinistä, ja 1,73 mg:sta tahnaa, joka koostuu 25-prosenttisesti kinoliininkeltaisesta ja 75 prosenttisesti glyseriinistä,

kuuluvat yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 2106.

(1) EUVL C 313, 6.12.2008.

EUVL C 327, 20.12.2008.
6)

Tuonti- tai vientitullien määrä on edelleen asetuksen N:o 2913/92 236 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan tarkoituksessa ”lain mukainen”, vaikka tämä määrä on annettu velalliselle tiedoksi ilman, että se on ensin kirjattu tileihin tämän saman asetuksen 221 artiklan 1 kohdan mukaisesti, mutta on kuitenkin siten, että jos tällainen tiedoksi antaminen ei ole enää mahdollinen sen vuoksi, että kyseisen asetuksen 221 artiklan 3 kohdassa säädetty määräaika on päättynyt, tullivelan kantaneen jäsenvaltion on pääsääntöisesti palautettava tullien määrä velalliselle.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 24/8

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.12.2009 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Bundesfinanzdirektion West v. Heko Industrieerzeugnisse GmbH

(Asia C-260/08) (1)

(Yhteisön tullikoodeksi - 24 artikla - Tavaroiden muu kuin etuuskohteluun oikeuttava alkuperä - Käsite ”merkittävä valmistus tai käsittely” - Tariffinimikkeen muuttumiseen perustuva kriteeri - Teräsvaijerit, jotka on valmistettu Pohjois-Koreassa Kiinasta peräisin olevista teräslangoista)

2010/C 24/11

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Bundesfinanzdirektion West

Vastaaja: Heko Industrieerzeugnisse GmbH

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesfinanzhof — Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 24 artiklan tulkinta — Teräsvaijereiden, jotka on valmistettu kierteyttämällä Pohjois-Koreassa Kiinasta peräisin olevista teräslangoista, alkuperän määrittely — Kriteerit, jotka otetaan huomioon arvioitaessa valmistusvaihetta, jonka katsotaan perustavan tuotteen muun kuin etuuskohteluun oikeuttavan alkuperän — Sen seikan mahdollinen merkitys, että tariffinimike ei muutu kyseisen jalostamisen seurauksena

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna 27.10.2005 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1719/2005, liitteessä I olevan yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 7312 luokiteltujen tavaroiden osalta yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 24 artiklassa tarkoitettu merkittävä valmistus tai käsittely ei välttämättä kata ainoastaan sellaista valmistusta tai käsittelyä, jonka johdosta tällaisen toimenpiteen kohteena olleet tavarat luokitellaan toiseen yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen, vaan se voi kattaa myös sellaisen valmistuksen ja käsittelyn, joka johtaa, vaikka nimike ei muutu, sellaisen tavaran luomiseen, jolla on omia erityisiä ominaisuuksia ja oma erityinen koostumus, joita tällä tavaralla ei ollut ennen mainittua toimenpidettä.

(1) EUVL C 247, 27.9.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 297/14

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.10.2009 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Makro Zelfbedieningsgroothandel C.V., Metro Cash & Carry B.V. ja Remo Zaandam B.V. v. Diesel S.P.A.

(Asia C-324/08) (1)

(Direktiivi 89/104/ETY - Tavaramerkkioikeus - Tavaramerkin haltijan oikeuksien sammuminen - Kolmas taho saattaa tavarat vaihdantaan Euroopan talousalueella - Hiljainen suostumus - Edellytykset)

2009/C 297/15

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Makro Zelfbedieningsgroothandel C.V., Metro Cash & Carry B.V. ja Remo Zaandam B.V.

Vastaaja: Diesel S.P.A.

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY (EYVL 1989, L 40, s. 1) 7 artiklan 1 kohdan tulkinta — Tavaramerkkiin perustuvan oikeuden sammuminen — Tavara, jonka tavaramerkin haltija tai hänen suostumuksellaan joku muu on laskenut liikkeeseen yhteisössä tai ETA:ssa — Hiljaisen suostumuksen edellytykset

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyllä sopimuksella, 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että tavaramerkin haltijan suostumus siihen, että kolmas taho, jolla ei ole mitään taloudellista yhteyttä kyseiseen haltijaan, saattaa kyseisellä tavaramerkillä varustettuja tavaroita vaihdantaan suoraan Euroopan talousalueella, voi olla hiljainen, kunhan tällainen suostumus ilmenee sellaisista mainitulla alueella markkinoille saattamista ajallisesti edeltävistä tai sitä seuraavista taikka sen kanssa samanaikaisista tekijöistä ja olosuhteista, joista kansallisen tuomioistuimen arvioinnin mukaan selviää varmalla tavalla se, että tavaramerkin haltija on luopunut yksinoikeudestaan.

(1) EUVL C 272, 25.10.2008.
2)

Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9.2.1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 23.9.2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/73/EY, 2 artiklaa, luettuna yhdessä tämän muutetun direktiivin 76/207 3 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä Luxemburgin työsopimuslain L. 337-1 §:n kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, joka koskee erityisesti direktiivin 92/85 10 artiklassa tarkoitettua raskaana olevien, synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden suojelua irtisanomisen yhteydessä ja joka estää raskautensa aikana irtisanottua raskaana olevaa työntekijää nostamasta vahingonkorvauskannetta, vaikka kaikki muut irtisanotut työntekijät voivat nostaa sanotun kanteen, kun tällainen kanneteiden rajoitus on raskauteen liittyvää naisten epäedullisempaa kohtelua. Näin on erityisesti silloin, kun näiden työntekijöiden käytettävissä olevaa ainoaa mahdollista kannetta koskevat menettelysäännöt eivät ole yhteisön oikeudessa yksityisille oikeussubjekteille myönnettyjen oikeuksien tehokasta oikeussuojaa koskevan periaatteen mukaisia, ja ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen tehtävänä on tutkia tämä asia.
2)

Lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa 9.10.1997 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 2027/97 on tulkittava siten, että se ei ole esteenä eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtäläistyttämisestä tehdyn Varsovassa 12.10.1929 allekirjoitetun yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna 25.9.1975 tehdyillä Montrealin neljällä lisäpöytäkirjalla, 29 artiklan soveltamiselle tilanteeseen, jossa matkustaja vaatii todettavaksi, että lentoliikenteen harjoittaja on korvausvastuussa vahingosta, joka kyseiselle matkustajalle on aiheutunut Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden välisen lennon yhteydessä.
1)

Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 25 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että sanat ”siltä osin kuin kyseinen yleissopimus koskee niitä” sisältävät sen, että ennen kuin voidaan päättää tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 tunnustamis- ja täytäntöönpanosäännösten sovellettavuudesta muihin kuin asetuksen N:o 1346/2000 25 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin päätöksiin, on tutkittava, jäävätkö ne asetuksen N:o 44/2001 aineellisen soveltamisalan ulkopuolelle.