Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 15.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Saksa) – Eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpano, jonka kohteena on Dumitru-Tudor Dorobantu

(asia C-128/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Puitepäätös 2002/584/YOS - Eurooppalainen pidätysmääräys - Täytäntöönpanosta kieltäytymisen perusteet - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artikla - Epäinhimillisen tai halventavan kohtelun kielto - Vankeusolosuhteet pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa - Täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen arviointi asiasta - Kriteerit)

(2019/C 423/07)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

Pääasian asianosainen

Dumitru-Tudor Dorobantu

Tuomiolauselma

Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 annetulla neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 1 artiklan 3 kohtaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että kun täytäntöönpanosta vastaavalla oikeusviranomaisella on tiedossaan objektiivisia, luotettavia, tarkkoja ja asianmukaisesti päivitettyjä tietoja, jotka osoittavat rakenteellisia tai yleisiä puutteita pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion rangaistuslaitoksissa vallitsevissa vankeusolosuhteissa, sen on sen arvioimiseksi, onko olemassa painavia perusteita uskoa, että eurooppalaisen pidätysmääräyksen kohteena olevan henkilön luovuttaminen kyseiseen jäsenvaltioon altistaa hänet todelliselle vaaralle siitä, että häntä kohdellaan kyseisessä 4 artiklassa tarkoitetulla epäinhimillisellä tai halventavalla tavalla, otettava huomioon kaikki siinä rangaistuslaitoksessa vallitsevia vankeusolosuhteita koskevat merkitykselliset aineelliset näkökohdat, johon kyseinen henkilö on konkreettisesti tarkoitus sijoittaa, kuten vangilla rangaistuslaitoksen sellissä käytössä oleva henkilökohtainen tila, saniteettiolosuhteet ja se, miten vapaasti vanki voi liikkua mainitussa laitoksessa. Tämä arviointi ei koske vain ilmeisten puutteellisuuksien valvontaa. Tällaista arviointia varten täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on pyydettävä pidätysmääräyksen antaneelta oikeusviranomaiselta tiedot, joita se pitää tarpeellisina, ja sen on lähtökohtaisesti luotettava viimeksi mainitun viranomaisen antamiin vakuutuksiin, jos ei ole sellaisia täsmällisiä tietoja, joiden perusteella vankeusolosuhteiden voidaan katsoa olevan ristiriidassa perusoikeuskirjan 4 artiklan kanssa.

Täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on erityisesti vangin käytössä olevan henkilökohtaisen tilan osalta otettava huomioon – koska unionin oikeudessa ei ole tällä hetkellä vahvistettu tätä koskevia vähimmäissääntöjä – Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 3 artiklasta, sellaisena kuin Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on sitä tulkinnut, johtuvat vähimmäisvaatimukset. Tätä käytettävissä olevaa tilaa laskettaessa ei ole otettava huomioon saniteettirakenteiden viemää tilaa, mutta kyseiseen laskentaan on sisällytettävä huonekalujen viemä tila. Vangeilla on oltava kuitenkin edelleen mahdollisuus liikkua sellissä normaalisti.

Täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ei voi katsoa, ettei epäinhimillisen tai halventavan kohtelun todellista vaaraa ole olemassa, yksin sillä perusteella, että kyseisellä henkilöllä on pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa käytettävissään oikeussuojakeino, jolla hän voi riitauttaa vankeusolosuhteensa, tai että kyseisessä jäsenvaltiossa on toteutettu lainsäädännöllisiä tai rakenteellisia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on vahvistaa vankeusolosuhteiden valvontaa.

Sitä, että mainittu oikeusviranomainen toteaa, että on olemassa painavia perusteita uskoa, että kyseisen henkilön luovuttaminen pidätysmääräyksen antaneeseen jäsenvaltioon altistaa hänet tällaiselle vaaralle siinä rangaistuslaitoksessa vallitsevien vankeusolosuhteiden vuoksi, johon hänet on konkreettisesti tarkoitus sijoittaa, ei voida punnita tällaisesta luovuttamisesta päätettäessä suhteessa sellaisiin näkökohtiin, jotka liittyvät rikosoikeuden alalla tehdyn oikeudellisen yhteistyön tehokkuuteen sekä keskinäisen luottamuksen ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatteisiin.

(1) EUVL C 268, 30.7.2018.