ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY liitteessä I olevan kolmannen kohdan toisessa luetelmakohdassa käytetty ilmaisu ”alueiden normaali hoito, sellaisena kuin hoito on määritelty luontotyyppiä koskevissa rekistereissä tai tavoiteasiakirjoissa tai kuin alueen omistajat tai toiminnanharjoittajat ovat hoidon aiemmin toteuttaneet” on ymmärrettävä siten, että se kattaa yhtäältä kaikki alueen hallintoon tai hoitoon liittyvät toimenpiteet, jotka saattavat vaikuttaa siellä esiintyviin suojeltaviin lajeihin ja luontotyyppeihin, sellaisina kuin toimenpiteet on kuvattu hoitoa koskevissa asiakirjoissa, jotka jäsenvaltiot ovat hyväksyneet luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY ja luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY perusteella ja joita on tarvittaessa tulkittava tukeutumalla kaikkiin kyseisten kahden direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettuihin tai näiden puuttuessa sellaisiin kansallisiin oikeussääntöihin, jotka ovat näiden direktiivien hengen ja tavoitteiden mukaisia, ja toisaalta kaikki alueiden hallintoon tai hoitoon liittyvät toimenpiteet, joita pidetään tavanomaisina, jotka on yleisesti hyväksytty, jotka ovat vakiintuneita ja joita omistajat tai toiminnanharjoittajat ovat toteuttaneet riittävän kauan aikaa aina tästä toimenpiteestä suojeltaville lajeille ja luontotyypeille aiheutuneen vahingon syntymiseen saakka, minkä lisäksi kaikkien tällaisten toimenpiteiden on oltava direktiivin 92/43 ja direktiivin 2009/147 perimmäisten tavoitteiden ja muun muassa maataloudessa yleisesti hyväksyttyjen käytäntöjen mukaisia.
Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 11.6.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha – Espagne) – WT v. Subdelegación del Gobierno en Guadalajara

(Asia C-448/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asema - Direktiivi 2003/109/EY - 12 artikla - Pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen karkottamista koskevan päätöksen tekeminen - Huomioon otettavat seikat - Kansallinen oikeuskäytäntö - Näiden seikkojen huomioon ottamatta jättäminen - Yhteensopivuus - Direktiivi 2001/40/EY - Kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroinen tunnustaminen - Merkityksellisyys)

(2020/C 271/26)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

Pääasian asianosaiset

Valittaja: WT

Vastapuoli: Subdelegación del Gobierno en Guadalajara

Tuomiolauselma

Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta 25.11.2003 annetun direktiivin 2003/109/EY 12 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jonka mukaan – sellaisena kuin sitä tulkitaan kansallisessa oikeuskäytännössä kolmansien maiden kansalaisia koskevien maastapoistamispäätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta 28.5.2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/40/EY perusteella – kolmannen maan kansalainen, jolla on pitkäaikainen oleskelulupa ja joka on tuomittu tahallisesta rikoksesta, josta on säädetty vähintään vuoden pituinen vapausrangaistus, karkotetaan ilman, että on tarpeen tutkia, muodostaako tämä kolmannen maan kansalainen todellisen ja riittävän vakavan uhan yleiselle järjestykselle tai kansalliselle turvallisuudelle, ja ilman että on tarpeen ottaa huomioon hänen oleskelunsa kesto tämän jäsenvaltion alueella, hänen ikänsä, seuraukset hänelle ja hänen perheenjäsenilleen sekä hänen siteensä oleskelujäsenvaltioon tai siteiden puuttuminen kotimaahan.

(1) EUVL C 328, 30.9.2019.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 30.4.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Unkari) – UO v. Készenléti Rendőrség

(Asia C-211/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu - Direktiivi 2003/88/EY - Soveltamisala - Poikkeus - 1 artiklan 3 kohta - Direktiivi 89/391/ETY - 2 artiklan 2 kohta - Poliisin nopean toiminnan yksiköiden tehtävät)

(2020/C 240/29)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Pääasian asianosaiset

Kantaja: UO

Vastaaja: Készenléti Rendőrség

Tuomiolauselma

Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 1 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että kyseisen direktiivin 2 artiklan 1 ja 2 alakohtaa sovelletaan valvontatehtäviä jäsenvaltion ulkorajoilla hoitaviin lainvalvontaviranomaisen palveluksessa oleviin henkilöihin tilanteessa, jossa on kyse kolmansien valtioiden kansalaisten erittäin suuren määrän saapumisesta mainituille rajoille, paitsi jos kaikkien merkityksellisten olosuhteiden valossa on selvää, että tehtäviä hoidetaan sellaisten poikkeuksellisten tapahtumien yhteydessä, joiden vakavuus ja laajuus edellyttävät sitä, että toteutetaan väestön elämän, terveyden ja turvallisuuden turvaamisen kannalta välttämättömiä toimenpiteitä, joiden asianmukainen toteuttaminen vaarantuisi, jos kaikkia mainitussa direktiivissä säädettyjä sääntöjä olisi noudatettava, mistä varmistuminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.

(1) EUVL C 187, 3.6.2019.
1)

Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.12.2013 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 1336/2013, 1 artiklan 10 kohtaa ja 11 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansallisen oikeuden säännökselle, jolla rajataan pienten paikallisyhteisöjen itsemääräämisoikeus yhteishankintayksikön käyttämisen osalta vain kahteen pelkästään julkisoikeudelliseen organisaatiomalliin, joihin ei osallistu yksityishenkilöitä tai yksityisiä yrityksiä.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 14.5.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – EIS GmbH v. TO

(Asia C-266/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajansuoja - Direktiivi 2011/83/EU - 6 artiklan 1 kohdan c ja h alakohta ja 4 kohta - Liitteessä I oleva A osa - Peruuttamisoikeus - Peruuttamisoikeuden käyttämiseen liittyvät ehdot, määräajat ja menettelyt, jotka elinkeinonharjoittajan on toimitettava - Elinkeinonharjoittajan velvollisuus ilmoittaa puhelinnumeronsa, ”jos se on käytettävissä” - Ulottuvuus)

(2020/C 240/32)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: EIS GmbH

Vastapuoli: TO

Tuomiolauselma

Kuluttajan oikeuksista, neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 85/577/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY kumoamisesta 25.10.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/83/EU 6 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa elinkeinonharjoittajan puhelinnumero on näkyvillä sen verkkosivustolla siten, että keskivertokuluttaja eli tavanomaisesti valistunut ja kohtuullisen tarkkaavainen ja huolellinen kuluttaja mieltää asian niin, että kyseinen elinkeinonharjoittaja käyttää kyseistä numeroa yhteydenpidossaan kuluttajiin, on katsottava, että mainittu numero on kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla ”käytettävissä”. Tällaisessa tapauksessa kyseisen direktiivin 6 artiklan 1 kohdan c ja h alakohtaa ja 4 kohtaa, luettuina yhdessä direktiivin liitteessä I olevan A osan kanssa, on tulkittava siten, että elinkeinonharjoittaja, joka ennen kuin kuluttaja tulee sidotuksi etäsopimukseen tai muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa tehtävään sopimukseen, toimittaa kuluttajalle tietoja, jotka koskevat peruuttamisoikeuden käyttöä, turvautumalla tässä tarkoituksessa mainitussa liitteessä I olevassa A osassa olevan peruuttamisohjeen mallin mukaisiin tietoihin, on velvollinen mainitsemaan kyseisissä tiedoissa saman puhelinnumeron, jotta kyseinen kuluttaja voi mainittua numeroa käyttäen ilmoittaa sille mahdollisesta päätöksestään käyttää tätä oikeutta.

(1) EUVL C 230, 8.7.2019.
2)

Asetuksen N:o 883/2004 62 artiklan 1 ja 2 kohtaa on tulkittava niin, että ne ovat esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa tosin säädetään, että työttömyysetuuksien laskeminen perustuu aiemman palkan määrään, mutta ei sallita asianomaisen toiminnastaan saaman palkan huomioon ottamista silloin, kun asianomaisen viimeisimmästä kyseisen lainsäädännön alaisesta toiminnasta palkkatyössä saama palkka on laskettu ja maksettu vasta hänen työsuhteensa päättymisen jälkeen.
C 44/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 8.12.2020 – Puolan tasavalta v. Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto

(Asia C-626/18) (1)

(Kumoamiskanne - Direktiivi (EU) 2018/957 - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Työntekijöiden lähettäminen - Työehdot ja -olot - Palkka - Työkomennuksen pituus - Oikeusperustan määrittäminen - SEUT 53 ja SEUT 62 artikla - Olemassa olevan direktiivin muuttaminen - SEUT 9 artikla - Syrjintäkiellon periaate - Tarpeellisuus - Suhteellisuusperiaate - Asetus (EY) N:o 593/2008 - Soveltamisala - Tieliikenne - SEUT 58 artikla)

(2021/C 44/04)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Asianosaiset

Kantaja: Puolan tasavalta (asiamiehinään B. Majczyna ja D. Lutostańska)

Vastaajat: Euroopan parlamentti (asiamiehinään: aluksi M. Martínez Iglesias, K. Wójcik, A. Pospíšilová Padowska ja L. Visaggio, sittemmin M. Martínez Iglesias, K. Wójcik, L. Visaggio ja A. Tamás), Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään: aluksi E. Ambrosini, K. Adamczyk Delamarre ja A. Norberg, sittemmin E. Ambrosini, A. Sikora-Kalėda, Z. Bodnar ja A. Norberg)

Väliintulijat, jotka tukevat Euroopan parlamentin vaatimuksia: Saksan liittotasavalta (asiamiehinään: aluksi J. Möller ja T. Henze, sittemmin M. Möller), Ranskan tasavalta (asiamiehinään: E. de Moustier, A. L. Desjonquères ja R. Coesme), Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehinään: M. K. Bulterman, C. Schillemans ja J. Langer), Euroopan komissio (asiamiehinään: M. Kellerbauer, B.-R. Killmann ja A. Szmytkowska)

Väliintulijat, jotka tukevat Euroopan unionin neuvoston vaatimuksia: Saksan liittotasavalta (asiamiehinään: aluksi J. Möller ja T. Henze, sittemmin J. Möller), Ranskan tasavalta (asiamiehinään: E. de Moustier, A. L. Desjonquères ja R. Coesme), Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehinään: M. K. Bulterman, C. Schillemans ja J. Langer), Ruotsin kuningaskunta (asiamiehinään: aluksi C. Meyer-Seitz, A. Falk, H. Shev, J. Lundberg ja H. Eklinder, sittemmin C. Meyer-Seitz, H. Shev ja H. Eklinder), Euroopan komissio (asiamiehinään M. Kellerbauer, B.-R. Killmann ja A. Szmytkowska)

Tuomiolauselma

1) Kanne hylätään.

2) Puolan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan parlamentille ja Euroopan unionin neuvostolle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

3) Saksan liittotasavalta, Ranskan tasavalta, Alankomaiden kuningaskunta, Ruotsin kuningaskunta ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 4, 7.1.2019.
1)

Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY 12 artiklan 1 kohtaa ja 13 artiklaa on tulkittava siten, että on katsottava, että tavaramerkkiä, joka on rekisteröity tavaroiden ja niiden varaosien ryhmää varten, on käytetty tosiasiallisesti mainitussa 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla kaikkia tähän ryhmään kuuluvia tavaroita ja niiden varaosia varten, jos tavaramerkkiä on käytetty tällä tavoin vain tietyissä näistä tavaroista, kuten kalliissa luksusurheiluautoissa, tai ainoastaan tiettyjen tällaisten tavaroiden varaosissa ja lisävarusteissa, paitsi jos merkityksellisistä tosiseikoista ja selvitysaineistosta ilmenee, että kuluttaja, joka haluaa hankkia näitä samoja tavaroita, mieltää, että ne muodostavat sen tavararyhmän, jota varten kyseinen tavaramerkki on rekisteröity, itsenäisen alaryhmän.
2)

Direktiivin 2006/112 33 artiklaa on tulkittava siten, että silloin, kun jäsenvaltioon sijoittautuneen luovuttajan toisessa jäsenvaltiossa asuville hankkijoille myymät tavarat kuljettaa näille hankkijoille luovuttajan ehdottama yhtiö, mutta hankkijat voivat kuitenkin vapaasti päättää, tekevätkö ne sen kanssa sopimuksen tavaroiden kuljetuksesta, nämä tavarat on katsottava ”luovuttajan tai jonkun muun tämän puolesta” lähettämiksi tai kuljettamiksi tavaroiksi silloin, kun kyseisellä luovuttajalla on hallitseva rooli sekä tavaroiden lähettämistä tai kuljettamista koskevan aloitteen että lähettämisen ja kuljettamisen olennaisten vaiheiden järjestämisen osalta, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava ottamalla huomioon kaikki pääasian oikeusriidan olosuhteet.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.5.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Genova – Italia) – LG ym. v. Rina SpA ja Ente Registro Italiano Navale

(Asia C-641/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 44/2001 - 1 artiklan 1 kohta - Käsitteet ”siviili- ja kauppaoikeudelliset asiat” ja ”hallinto-oikeudelliset asiat” - Soveltamisala - Alusten luokitusta ja todistuskirjojen antamista harjoittavien laitosten toiminta - Acta iure imperii ja acta iure gestionis - Julkisen vallan oikeudet - Lainkäytöllinen koskemattomuus)

(2020/C 240/12)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale di Genova

Pääasian asianosaiset

Kantajat: LG ym.

Vastaajat: Rina SpA ja Ente Registro Italiano Navale

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 1 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että vahingonkorvauskanne, joka on nostettu sellaisia yksityisoikeudellisia oikeushenkilöitä vastaan, jotka harjoittavat alusten luokitusta ja todistuskirjojen antamista koskevaa toimintaa kolmannen valtion lukuun ja sen siirtämän toimivallan perusteella, kuuluu kyseisessä säännöksessä olevan siviili- ja kauppaoikeudellisen asian käsitteen alaan ja näin ollen kyseisen asetuksen soveltamisalaan, jos kyseistä toimintaa ei harjoiteta unionin oikeudessa tarkoitettujen julkisen vallan oikeuksien perusteella, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava. Lainkäytöllistä koskemattomuutta koskeva kansainvälisen tapaoikeuden periaate ei ole esteenä sille, että kansallinen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, käyttää mainitussa asetuksessa säädettyä lainkäyttövaltaa tällaista kannetta koskevassa oikeusriidassa, jos kyseinen tuomioistuin toteaa, etteivät tällaiset laitokset ole käyttäneet kansainvälisessä oikeudessa tarkoitettuja julkisen vallan oikeuksia.

(1) EUVL C 25, 21.1.2019.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 20 artiklaa on tulkittava siten, että verovelvollinen, joka suorittaa yhden ainoan tavaroiden yhteisön sisäisen kuljetuksen väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä tarkoituksenaan hankkia kyseiset tavarat liiketoimintaansa varten sitten, kun ne on luovutettu vapaaseen liikkeeseen määräjäsenvaltiossa, saa kyseisessä säännöksessä tarkoitetun omistajalle kuuluvan määräämisvallan mainittuihin tavaroihin, jos sillä on mahdollisuus tehdä samojen tavaroiden oikeudelliseen tilanteeseen vaikuttavia päätöksiä, mukaan lukien muun muassa päätös niiden myymisestä. Se, että verovelvollisella oli alusta alkaen aikomus hankkia kyseiset tavarat omaa liiketoimintaansa varten sitten, kun ne on luovutettu vapaaseen liikkeeseen määräjäsenvaltiossa, on seikka, joka kansallisen tuomioistuimen on otettava huomioon osana sen käsiteltäväksi saatetun yksittäistapauksen kaikkien erityisten olosuhteiden kokonaisvaltaista arviointia sen määrittämiseksi, mihin peräkkäisistä hankinnoista mainittu yhteisön sisäinen kuljetus on kohdistettava.
Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 30.4.2020 – Valittajana Helleenien tasavalta ja muuna osapuolena Euroopan komissio

(Asia C-797/18 P) (1)

(Muutoksenhaku - Euroopan maatalouden tukirahasto (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) - Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Helleenien tasavallan menot - Asetus (EY) N:o 1782/2003 - Asetus (EY) N:o 796/2004 - Asetus (EY) N:o 1120/2009 - Asetus (EU) N:o 1306/2013 - Pinta-alatukijärjestelmä - Pysyvän laitumen käsite - Kiinteämääräiset rahoitusoikaisut - Asetus (EY) N:o 1698/2005 - Menojen tukikelpoisuuden arviointi - Hallintoviranomainen - Asetus (EY) N:o 1290/2005 - 24 kuukauden määräajan kattamat menot - Asetus (EY) N:o 817/2004 - Tehokkaiden, oikeasuhteisten ja varoittavien seuraamusten järjestelmä - Oikaisun laskentamenetelmä)

(2020/C 240/17)

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Asianosaiset

Valittaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou ja A. Vasilopoulou)

Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Konstantinidis, D. Triantafyllou ja J. Aquilina)

Tuomiolauselma

1) Unionin yleisen tuomioistuimen 4.10.2018 antaman tuomion Kreikka vastaan komissio (T-272/16, ei julkaistu, EU:T:2018:651) tuomiolauselman 1 kohta kumotaan siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin on hylännyt Helleenien tasavallan kanteen, joka koskee hakuvuosien 2012 ja 2013 osalta laidunten pinta-alatukiin sovellettuja 25 ja 10 prosentin kiinteämääräisiä oikaisuja sekä hakuvuoden 2013 osalta 37 163 161,78 euron suuruista kertaluontoista oikaisua, jotka on määrätty Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 17.3.2016 annetulla komission täytäntöönpanopäätöksellä (EU) 2016/417 tukikelpoisen pysyvän laitumen määrittelyssä ja tarkastuksessa olevien puutteiden vuoksi.

2) Unionin yleisen tuomioistuimen 4.10.2018 antaman tuomion Kreikka vastaan komissio (T-272/16, ei julkaistu, EU:T:2018:651) tuomiolauselman 2 kohta kumotaan siltä osin kuin siinä määrätään oikeudenkäyntikuluista.

3) Valitus hylätään muilta osin.

4) Täytäntöönpanopäätös 2016/417 kumotaan siltä osin kuin siinä määrätään hakuvuosien 2012 ja 2013 osalta Helleenien tasavallalle laidunten pinta-alatukiin sovelletut 25 ja 10 prosentin kiinteämääräiset oikaisut sekä hakuvuoden 2013 osalta 37 163 161,78 euron kertaluontoinen oikaisu tukikelpoisen pysyvän laitumen määrittelyssä ja tarkastuksessa olevien puutteiden vuoksi.

5) Helleenien tasavalta ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhaussa.

(1) EUVL C 72, 25.2.2019.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.3.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sofiyski gradski sad – Bulgaria) – Komisia za protivodeystvie na koruptsiyata i za otnemane na nezakonno pridobitoto imushtestvo v. BP, AB, PB, Тrast B ООD, Agro In 2001 EOOD, ACounT Service 2009 EOOD, Invest Management OOD, Estate OOD, Bromak OOD, Bromak Finance EOOD, Viva Telekom Bulgaria EAD, Balgarska Telekomunikationna Kompania AD, Hedge Investment Bulgaria AD, Kemira OOD, Dunarit AD, Technologichen Zentar-Institut Po Mikroelektronika AD, Еvrobild 2003 EOOD, Тechnotel Invest AD, Ken Trade EAD, Konsult Av EOOD, Louvrier Investments Company 33 SA, EFV International Financial Ventures Ltd, Interv Investment SARL, LIC Telecommunications SARL, V Telecom Investment SCA, V2 Investment SARL ja Empreno Ventures Ltd

(Asia C-234/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö rikosoikeuden alalla - Lainvastaisesti hankittujen varojen menetetyksi tuomitseminen ilman rikostuomiota - Direktiivi 2014/42/UE - Soveltamisala - Puitepäätös 2005/212/YOS)

(2020/C 222/06)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sofiyski gradski sad

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Komisia za protivodeystvie na koruptsiyata i za otnemane na nezakonno pridobitoto imushtestvo

Vastaajat: BP, AB, PB, Тrast B ООD, Agro In 2001 EOOD, ACounT Service 2009 EOOD, Invest Management OOD, Estate OOD, Bromak OOD, Bromak Finance EOOD, Viva Telekom Bulgaria EAD, Balgarska Telekomunikationna Kompania AD, Hedge Investment Bulgaria AD, Kemira OOD, Dunarit AD, Technologichen Zentar-Institut Po Mikroelektronika AD, Еvrobild 2003 EOOD, Тechnotel Invest AD, Ken Trade EAD, Konsult Av EOOD, Louvrier Investments Company 33 SA, EFV International Financial Ventures Ltd, Interv Investment SARL, LIC Telecommunications SARL, V Telecom Investment SCA, V2 Investment SARL ja Empreno Ventures Ltd

Muu osapuoli: Corporate Commercial Bank (selvitystilassa)

Tuomiolauselma

Rikoksen tuottaman hyödyn ja rikoksella saadun omaisuuden sekä rikoksentekovälineiden menetetyksi tuomitsemisesta 24.2.2005 tehtyä neuvoston puitepäätöstä 2005/212/YOS on tulkittava siten, ettei se ole esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan kansallinen tuomioistuin määrää lainvastaisesti hankitun omaisuuden menettämisestä sellaisen menettelyn päätteeksi, jonka edellytyksenä ei ole rikoksen toteaminen eikä näin myöskään tällaisesta rikoksesta epäiltyjen tuomitseminen.

(1) EUVL C 240, 9.7.2018.
C 137/20

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 26.2.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Commissione tributaria provinciale di Parma – Italia) – Stanleyparma Sas di Cantarelli Pietro & C. ja Stanleybet Malta Ltd v. Agenzia delle Dogane e dei Monopoli UM Emilia Romagna – SOT Parma

(Asia C-788/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Palvelujen tarjoamisen vapaus - SEUT 56 artikla - Onnenpelit - Verotus - Syrjintäkiellon periaate - Vedonlyönnistä kannettava yhtenäisvero)

(2020/C 137/26)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Commissione tributaria provinciale di Parma

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Stanleyparma Sas di Cantarelli Pietro & C. ja Stanleybet Malta Ltd

Vastaaja: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli UM Emilia Romagna – SOT Parma

Tuomiolauselma

SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan vedonlyönnistä kannettavaa veroa kannetaan kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautuneilta tiedonsiirtokeskuksilta ja yhteisvastuullisesti ja toissijaisesti niiden toimeksiantajina olevilta vedonlyöntien järjestäjiltä, jotka ovat sijoittautuneet toiseen jäsenvaltioon, riippumatta näiden toimijoiden kotipaikasta ja siitä, että vedonlyöntien järjestämiseen ei ole myönnetty konsessiota.

(1) EUVL C 112, 25.3.2019.
1)

Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY 25 artiklan ja SEUT 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on ensinnäkin kieltänyt harjoittamasta samanaikaisesti yhtäältä kirjanpitäjän toimintaa ja toisaalta vakuutusmeklarin, vakuutusasiamiehen tai kiinteistönvälittäjän toimintaa tai pankki- tai rahoituslaitostoimintaa ja koska se on toiseksi sallinut sen, että Institut professionnel des comptables et fiscalistes agréés (hyväksyttyjen kirjanpitäjien ja veroasiantuntijoiden ammattijärjestö) kieltää harjoittamasta samanaikaisesti yhtäältä kirjanpitäjän toimintaa ja toisaalta käsiteollista tai kaupallista toimintaa taikka maataloustoimintaa.