Jäsenvaltio, joka soveltaa muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneille yhtiöille jaettuihin osinkoihin epäedullisempaa verojärjestelmää kuin kyseisessä jäsenvaltiossa asuville yhtiöille jaettuihin osinkoihin vapauttamalla verosta 95 prosenttia kyseisissä jäsenvaltioissa asuville yhtiöille jaetuista osingoista ja pidättämällä muissa jäsenvaltioissa asuville yhtiöille jaetuista osingoista 27 prosentin lähdeveron, josta voidaan kuitenkin hakemuksesta palauttaa osa, ei noudata EY 56 artiklan 1 kohtaan perustuvia velvoitteitaan.

Kaksinkertaisen verotuksen välttämistä koskevien sopimusten soveltaminen ei saata mainitunlaista kohtelun erilaisuutta kyseenalaiseksi. Ei tosin voida sulkea pois sitä, että jäsenvaltio onnistuu takaamaan perustamissopimuksesta johtuvien velvoitteidensa noudattamisen tekemällä toisen jäsenvaltion kanssa sopimuksen, jonka tarkoituksena on ehkäistä kaksinkertainen verotus. Tämä tavoite edellyttää kuitenkin, että kaksinkertaisen verotuksen välttämistä koskevan sopimuksen soveltaminen mahdollistaa kansallisesta lainsäädännöstä johtuvan erilaisen kohtelun vaikutusten kompensoimisen. Nimittäin vain siinä tapauksessa, että kansalliseen lainsäädäntöön perustuva lähdevero voidaan vähentää toisessa jäsenvaltiossa maksettavasta verosta siihen määrään asti, joka vastaa kaupallisesta lainsäädännöstä johtuvaa eroa verokohtelussa, erilainen kohtelu muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneille yhtiöille jaettujen osinkojen ja maassa asuville yhtiöille jaettujen osinkojen välillä katoaa kokonaan. Koska mainittua veron vähentämistä toisessa jäsenvaltiossa maksettavasta verosta ei ole taattu kyseessä olevassa lainsäädännössä ja koska päätös verottaa kyseisestä jäsenvaltiosta peräisin olevia osinkoja kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa tai päätös kyseisen verotuksen tasosta ei riipu asianomaisesta ensimmäisestä jäsenvaltiosta vaan kyseisen toisen jäsenvaltion määrittelemistä verotusta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, pidätetyn lähdeveron vähentäminen toisessa jäsenvaltiossa maksettavasta verosta kaksinkertaisen verotuksen välttämistä koskevien sopimusten määräysten perusteella ei mahdollista missään tapauksessa sitä, että kansallisen lainsäädännön soveltamisesta johtuva erilainen kohtelu kompensoidaan.

Mainittua kohtelun eroa ei voida myöskään saattaa kyseenalaiseksi siitä syystä, että pitäisi ottaa huomioon koko kansallinen verojärjestelmä, jonka tavoitteena on taata välittömästi tai välillisesti sellaisten luonnollisten henkilöiden, jotka ovat lopullisia osingonsaajia, verotus, ja erityisesti se seikka, että kyseisessä maassa asuva osakkeenomistajana oleva luonnollinen henkilö on henkilökohtaisesti tuloverovelvollinen, joten kyseisessä maassa asuvan luonnollisen henkilön, joka on osakkeenomistaja, ja kyseisen maan ulkopuolella asuvan osakkeenomistajan verotuksen tasot ovat tosiasiassa toisiaan vastaavia. Kyse on nimittäin sellaisten järjestelmien ja tilanteiden vertaamisesta, jotka eivät ole toisiinsa rinnastettavissa, eli yhtäältä kotimaisten osinkojen saajina olevien luonnollisten henkilöiden ja heidän tuloverojärjestelmänsä ja toisaalta ulkomaille maksettavien osinkojen saajina olevien pääomayhtiöiden ja kyseessä olevan jäsenvaltion pidättämän lähdeveron vertailusta. Tältä osin sillä seikalla, että kyseisen valtion lainsäädännön tarkoituksena on korjata mahdollinen epätasapaino sellaisten luonnollisten henkilöiden verotuksessa, jotka omistavat osuuksia sellaisissa yhtiöissä, joille osinkoja maksetaan, ei ole vaikutusta.

Mainittu erilainen kohtelu on omiaan vähentämään muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden yhtiöiden kiinnostusta sijoittaa kyseiseen jäsenvaltioon ja se on näin ollen EY 56 artiklan 1 kohdassa lähtökohtaisesti kielletty pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitus.

Pitää paikkansa, että sellaisten toimenpiteiden suhteen, joista jäsenvaltio on säätänyt välttääkseen tai vähentääkseen maassa asuvan yhtiön jakamien voittojen ketjuverotusta tai taloudellista kaksinkertaista verotusta, maassa asuvien edunsaajina olevien osakkeenomistajien tilanne ei välttämättä ole vastaavanlainen kuin toisessa jäsenvaltiossa asuvien edunsaajina olevien osakkeenomistajien tilanne. Mikäli jäsenvaltio kuitenkin yksipuolisesti tai verosopimusten välityksellä säätää, että tuloverovelvollisia ovat maassa asuvien osakkeenomistajien lisäksi ulkomailla asuvat osakkeenomistajat osingoista, joita he saavat maassa asuvalta yhtiöltä, mainittujen ulkomailla asuvien osakkeenomistajien tilanne muistuttaa maassa asuvien osakkeenomistajien tilannetta. Pelkästään siitä, että tämä sama valtio käyttää verotusvaltaansa, aiheutuu näet toisessa jäsenvaltiossa tapahtuvasta verottamisesta riippumatta ketjuverotuksen tai taloudellisen kaksinkertaisen verotuksen vaara. Tällaisessa tapauksessa osinkoa jakavan yhtiön asuinvaltion on varmistettava, että ulkomailla asuvia kohdellaan vastaavalla tavalla kuin maassa asuvia suhteessa kyseisen valtion kansallisessa oikeudessa säädettyyn järjestelyyn ketjuverotuksen tai taloudellisen kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tai vähentämiseksi, jotta ulkomailla asuviin osingonsaajiin ei kohdistu pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitusta, joka on EY 56 artiklan mukaan lähtökohtaisesti kielletty. Näin ollen silloin kun kyseessä oleva jäsenvaltio on päättänyt käyttää verotusvaltaansa muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneille yhtiöille jaettujen osinkojen osalta, mainittuja osinkoja saavat ulkomailla asuvat ovat näin ollen maassa asuviin rinnastettavassa tilanteessa maassa asuvien yhtiöiden jakamien osinkojen taloudellisen kaksinkertaisen verotuksen vaaran osalta, joten ulkomailla asuvia osingonsaajia ei voida kohdella eri tavalla kuin maassa asuvia osingonsaajia.

Verojärjestelmän johdonmukaisuuden takaamisen tarpeella tai verotusvallan tasapainoisen jakamisen ylläpitämisellä ei voida oikeuttaa kyseessä olevaa epäedullisempaa kohtelua. Sitä ei voida myöskään oikeuttaa veropetosten estämistä koskevilla näkökohdilla. Mainitunlainen perustelu voidaan nimittäin hyväksyä vain, jos tarkoituksena on estää sellaisia täysin keinotekoisia järjestelyjä, joilla pyritään kiertämään verolainsäädäntöä, eikä yleinen petoksen olettama siis ole sallittu. Muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden yhtiöiden jakamiin osinkoihin sovelletaan kuitenkin yleisesti epäedullisempaa verojärjestelmää. Jäsenvaltio voi sitä paitsi vedota jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien ja välillisten verojen alalla annettuun direktiiviin 77/799 saadakseen toisen jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta kaikki tiedot, jotka se tarvitsee voidakseen asianmukaisesti määrätä kyseisen direktiivin soveltamisalaan kuuluvien verojen määrän.

Epäedullisempi kohtelu, joka kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön mukaan koskee muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneille yhtiöille jaettuja osinkoja, on näin ollen pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitus, joka ei ole sopusoinnussa EY 56 artiklan 1 kohdan kanssa.

(ks. 32, 36–40, 42–45, 51–54, 56, 58–61 ja 64 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)