Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Kulkuneuvojen väliaikaisen maahantuonnin verovapautukset

(Neuvoston direktiivin 83/182 7 artiklan 1 kohta)

2. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Kulkuneuvojen väliaikaisen maahantuonnin verovapautukset

(Neuvoston direktiivi 83/182)

3. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Kulkuneuvojen väliaikaisen maahantuonnin verovapautukset

(Neuvoston direktiivi 83/182)

4. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Kulkuneuvojen väliaikaisen maahantuonnin verovapautukset

(Neuvoston direktiivi 83/182)

5. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Kulkuneuvojen väliaikaisen maahantuonnin verovapautukset

(Neuvoston direktiivi 83/182)

6. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Kulkuneuvojen väliaikaisen maahantuonnin verovapautukset

(Neuvoston direktiivi 83/182)

Tiivistelmä

1. Jotta yhteisön alueella tiettyjen kulkuneuvojen väliaikaisessa maahantuonnissa sovellettavista verovapautuksista annetun direktiivin 83/182 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu pysyvä asuinpaikka voidaan määrittää, on samanaikaisesti otettava huomioon asianomaisen henkilön ammatilliset ja henkilökohtaiset siteet tiettyyn paikkaan sekä näiden siteiden kesto, ja siinä tapauksessa, että mainitut siteet eivät keskity vain yhteen jäsenvaltioon, etusija on annettava henkilökohtaisille siteille. Kun asianomaisen henkilön henkilökohtaisia ja ammatillisia siteitä arvioidaan, on otettava huomioon kaikki asiaankuuluvat tosiseikat, eli muun muassa kyseisen henkilön ja hänen perheensä jäsenten fyysinen läsnäolo, hänen asuntonsa sijaintipaikka, hänen ammattitoimintansa harjoittamispaikka ja hänen varallisuusintressiensä sijaintipaikka. Ensi sijassa jäsenvaltioiden toimivaltaisten hallintoviranomaisten asiana on arvioida ja painottaa kaikki asiaan kuuluvat tosiseikat, jotka luonnehtivat kutakin yksittäistapausta.

(ks. 45 ja 46 kohta)

2. Pelkästään se seikka, että kansallisessa abstraktissa säännöksessä luokitellaan rikosoikeudelliseksi rikkomukseksi tilanne, jossa normaalisti sovellettavia tulli- ja verosäännöksiä ei noudateta, ei itsessään voi olla yhteisön alueella tiettyjen kulkuneuvojen väliaikaisessa maahantuonnissa sovellettavista verovapautuksista annettuun direktiiviin 83/182 perustuvien velvoitteiden noudattamatta jättämistä. Rikkomusten rankaisemisen ja ehkäisemisen vaatimukset voivat olla perusteena sille, että jäsenvaltio vahvistaa ankaruudeltaan tietyn tasoisia seuraamuksia, mutta ei voi olla suljettua pois, että nämä seuraamukset voivat tietyissä olosuhteissa osoittautua suhteettomiksi.

(ks. 72 kohta)

3. Jäsenvaltio, joka säätää, että tilanteessa, jossa henkilö, jonka pysyvä asuinpaikka on asianomaisessa jäsenvaltiossa, pitää hallinnassaan tai käyttää toisessa jäsenvaltiossa rekisteröityä ajoneuvoa ensin mainitussa jäsenvaltiossa, ei nosteta syytteitä, jotka normaalisti nostettaisiin, jos kyseessä oleva henkilö maksaa määrätyn rekisteröintimaksun ja luopuu samalla mainitun maksun määräämistointa koskevasta kansallisen oikeuden mukaisesta muutoksenhausta, ei noudata yhteisön alueella tiettyjen kulkuneuvojen väliaikaisessa maahantuonnissa sovellettavista verovapautuksista annetun direktiivin 83/182 mukaisia velvoitteitaan. Mainitunlainen järjestelmä saattaa nimittäin riistää oikeussubjekteilta yhteisön oikeudessa tavoitellun tosiasiallisen oikeussuojan kannustamalla heitä syytteiden nostamiselta välttyäkseen luopumaan sellaisesta muutoksenhausta, johon kansallisessa oikeudessa on normaalisti varattu mahdollisuus.

(ks. 77 ja 97 kohta sekä tuomiolauselma)

4. Seuraamukset, joista jäsenvaltio on säätänyt sellaisen tilanteen varalta, jossa väliaikaisen verovapautuksen piiriin kuuluvaa ajoneuvoa ajaa asianomaisessa jäsenvaltiossa muu henkilö kuin verovapautuksen saaja tai jossa kyseessä olevaa ajoneuvoa ajaa muu henkilö kuin verovapautuksen saaja, joka puolestaan ei lainvastaisuuden tapahtuessa ole kyseisessä jäsenvaltiossa, eivät kuulu yhteisön alueella tiettyjen kulkuneuvojen väliaikaisessa maahantuonnissa sovellettavista verovapautuksista annetun direktiivin 83/182 soveltamisalaan.

(ks. 80 ja 81 kohta)

5. Jäsenvaltio, joka säätää, että siinä tapauksessa, että sovellettavan säännöstön rikkomisesta määrätään sakkoja, ajoneuvo myös takavarikoidaan väliaikaisesti ja että ajoneuvo vapautetaan takavarikosta, kun sakot ja mahdolliset muut maksut on suoritettu, ei noudata yhteisön alueella tiettyjen kulkuneuvojen väliaikaisessa maahantuonnissa sovellettavista verovapautuksista annetun direktiivin 83/182 mukaisia velvoitteitaan. Koska mainittu toimenpide on omiaan estämään verovapautuksen saajaa käyttämästä ajoneuvoaan mahdollisesti pitkänkin ajanjakson ajan ja kun otetaan huomioon se, että ajoneuvoa koskeva ajo-oikeus on tärkeä henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvien oikeuksien tosiasiallisen käyttämisen kannalta, mainittu toimenpide ei ole oikeassa suhteessa sillä tavoiteltuun päämäärään, joka on sakkojen periminen, nähden, sillä mainittu päämäärä voidaan saavuttaa sellaisillakin keinoin, jotka ovat paremmin sopusoinnussa yhteisön lainsäädännön kanssa.

(ks. 83 ja 97 kohta sekä tuomiolauselma)

6. Jäsenvaltio, joka säätää, että henkilö, jolta on varastettu toinen sellainen ajoneuvo, joka kuuluu väliaikaisen maahantuonnin järjestelmän piiriin kyseisessä jäsenvaltiossa, on velvollinen maksamaan rekisteröintimaksun, noudattaa yhteisön alueella tiettyjen kulkuneuvojen väliaikaisessa maahantuonnissa sovellettavista verovapautuksista annetun direktiivin 83/182 mukaisia velvoitteitaan. Direktiivissä ei nimittäin ole mitään viitteitä, joilla voitaisiin perustella se, että siinä olisi pyritty laajentamaan verovapautusta ja siten rajoittamaan jäsenvaltioiden verotuksellista suvereniteettia tilanteissa, joissa verovapautuksen saajan ja ajoneuvon, jota verovapautus koskee, välinen side on katkennut, etenkään varkaustapauksissa, joissa on erittäin todennäköistä, että ajoneuvo pysyy liikenteessä kyseessä olevan jäsenvaltion alueella ja sitä ajaa sellainen henkilö, jolla ei ole mitään tekemistä verovapautuksen saajan kanssa. Direktiivi ei käsittele mainitunkaltaista tilannetta, ja se kuuluu jäsenvaltioiden lainsäädäntövallan piiriin.

(ks. 94 kohta)