YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)

15 päivänä maaliskuuta 2007

Asia T-402/03

Georgios Katalagarianakis

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Henkilöstö – Nimitys – Palkkaluokan ja palkkatason määrittämisen tarkistaminen – Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön soveltaminen – Henkilöstösääntöjen 5 artikla, 31 artiklan 2 kohta, 32 artiklan toinen kohta sekä 45 ja 62 artikla

Aihe: Kanne, jossa vaaditaan komission sen päätöksen kumoamista, jossa tarkastettiin kantajasta hänen nimittämisensä yhteydessä tehty palkkaluokan ja palkkatason määrittäminen ja vahvistettiin hänen palkkaluokakseen hänen nimittämisensä yhteydessä palkkaluokka A 6, ensimmäinen taso, ja jossa tarkastettiin päätös, jolla kantajasta myöhemmin tehdyn palkkaluokan ja palkkatason määrittämisen yhteydessä hänen palkkaluokakseen vahvistettiin 1.4.2000 alkaen palkkaluokka A 5, kolmas taso, ja jossa päätöksen rahallisten vaikutusten alkamisajankohdaksi vahvistettiin 5.10.1995.

Ratkaisu: Komission 14.4.2003 tekemä päätös kumotaan siltä osin kuin siinä vahvistetaan sen rahallisten vaikutusten alkamispäiväksi 5.10.1995. Komissio suorittaa kantajan ja palkkaluokkaan A 5 ylennettyjen virkamiesten ansioiden vertailun kunkin ylennyskierroksen osalta 1.5.1993 lukien. Tämän ansioiden vertailun seurauksena ja komission kykenemättömyydestä ylentää kantajaa asianmukaiseksi ilmenneeseen palkkaluokkaan asianosaisia kehotetaan pyrkimään muodostamaan asianmukaista korvausta koskeva sopimus. Asianosaiset ilmoittavat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle kolmen kuukauden kuluessa tämän tuomion antamispäivästä sen sopimuksen sisällöstä, johon ne mahdollisesti ovat päässeet, tai tällaisen sopimuksen puuttuessa, aiheutuneen vahingon arvioimista koskevat numeromääräisinä ilmoitetut vaatimuksensa. Kanne hylätään muilta osin. Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

Tiivistelmä

1. Henkilöstö – Virkamiehelle vastainen päätös – Päätös palkkaluokan ja palkkatason määrittämisestä – Velvollisuus esittää perustelut viimeistään valituksen hylkäämisvaiheessa

(Henkilöstösääntöjen 25 artiklan toinen kohta, 31 artiklan 2 kohta, 32 artiklan toinen kohta ja 90 artiklan 2 kohta)

2. Henkilöstö – Palvelukseen ottaminen – Palkkaluokkaan nimittäminen ja palkkatason määrittäminen

(Henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohta ja 32 artiklan toinen kohta)

3. Henkilöstö – Palvelukseen ottaminen – Yhdenvertainen kohtelu – Palkkatason määrittäminen

(Henkilöstösääntöjen 5 artiklan 3 kohta, 31 artiklan 2 kohta ja 32 artiklan toinen kohta)

4. Henkilöstö – Palvelukseen ottaminen – Palkkaluokkaan nimittäminen

(Henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohta, 45 artiklan 1 kohta ja 62 artiklan ensimmäinen kohta)

5. Henkilöstö – Sopimussuhteen ulkopuolinen toimielinten vastuu – Virkavirhe

1. Kun kyseessä on päätös palkkaluokan ja palkkatason määrittämisestä, perustelut voidaan tehokkaasti esittää siinä vaiheessa, kun tehdään päätös valitukseen, ja on riittävää, että perustelut koskevat niiden laillisten edellytysten täyttymistä, joita henkilöstösäännöissä asetetaan menettelyn sääntöjenmukaisuudelle, ja että esitetään yksittäiset ja asian kannalta merkitykselliset perustelut, joilla kyseessä olevaa virkamiestä koskeva päätös on perusteltu.

Nimittävällä viranomaisella ei ole velvollisuutta ilmoittaa päätöksessä, jolla hylätään valitus päätöksestä, jolla vasta palvelukseen otetun virkamiehen palkkaluokaksi vahvistetaan ura-alueen ylempi palkkaluokka, mikä on se koulutus ja erityinen työkokemus, jota virkaiän hyvittäminen ylemmässä palkkaluokassa edellyttää. Kun toisaalta otetaan huomioon harkintavalta, joka nimittävälle viranomaiselle kuuluu palkkaluokan määrittämistä koskevan päätöksen osalta, ja toisaalta tapauskohtaisuus, joka on ominaista arvioitaessa ura-alueen ylempään palkkaluokkaan luokitteluun vaaditun koulutuksen ja työkokemuksen poikkeuksellista luonnetta, kyseinen viranomainen ei ole velvollinen määrittelemään yleisesti, mikä on se koulutus ja työkokemuksen ajallinen kesto, jota virkaiän hyvittäminen kyseisen palkkaluokan palkkatasossa edellyttää.

(ks. 39, 42 ja 43 kohta)

Viittaukset: asia T‑133/02, Chawdhry v. komissio, 17.12.2003 (Kok. H. 2003, s. I‑A‑329 ja II‑1617, 121 kohta); asia T‑55/03, Brendel v. komissio, 26.10.2004 (Kok. H. 2004, s. I‑A‑311 ja II‑1437, 120 kohta); asia T‑284/03, Aycinena v. komissio, 16.2.2005 (Kok. H. 2005, s. I‑A‑29 ja II‑125, 33 kohta) ja asia T‑145/04, Righini v. komissio, 15.11.2005 (Kok. H. 2005, s. I‑A‑349 ja II‑1547, 55 kohta).

2. Nimittävällä viranomaisella on henkilöstösääntöjen 31 artiklassa ja 32 artiklan toisessa kohdassa vahvistetussa asiayhteydessä laaja harkintavalta, kun se arvioi palvelukseen otetun virkamiehen aikaisempaa työkokemusta sekä sen luonteen ja ajallisen keston osalta että sen enemmän tai vähemmän läheisen yhteyden osalta, joka edellä mainituilla seikoilla on täytettävänä olevan viran vaatimuksiin. Tästä seuraa, että kun tuomioistuimet harjoittavat tuomioistuinvalvontaa ura-alueen ylempään palkkaluokkaan nimitetyn virkamiehen palkkatason määrittämistä koskevan päätöksen osalta, tuomioistuimet eivät voi omalla arvioinnillaan korvata kyseisen viranomaisen suorittamaa arviointia.

Kun nimittävä viranomainen on ottanut huomioon vasta palvelukseen otetun virkamiehen koulutuksen ja erityisen työkokemuksen nimittääkseen hänet ura-alueen ylempään palkkaluokkaan hänen palvelukseen ottamisestaan alkaen, kyseinen viranomainen voi katsoa, että kyseinen virkamies ei voi vaatia virkaiän hyvittämistä kyseisen palkkaluokan palkkatasossa, koska hänen koulutuksensa ja työkokemuksena on otettu huomioon hänen palkkaluokkansa määrittämistä varten.

(ks. 59 ja 61 kohta)

Viittaukset: yhdistetyt asiat 314/86 ja 315/86, De Szy-Tarisse ja Feyaerts v. komissio, 5.10.1988 (Kok. 1988, s. 6013, 26 kohta); asia T‑2/90, Ferreira de Freitas v. komissio, 7.2.1991 (Kok. 1991, s. II‑103, 56 kohta) ja em. asia Aycinena v. komissio, 72 kohta.

3. Koska virkamiehet, jotka on otettu palvelukseen ura-alueensa ylemmässä palkkaluokassa, ja virkamiehet, jotka on otettu palvelukseen ura-alueensa peruspalkkaluokassa, eivät ole samassa tosiseikkoja koskevassa ja oikeudellisessa tilanteessa, sitä seikkaa, että virkamiehille, jotka on otettu palvelukseen ura-alueen peruspalkkaluokassa, voidaan hyvittää virkaikä, kun taas ylempään palkkaluokkaan nimitettyihin virkamiehiin ei tässä tapauksessa ole mahdollista soveltaa tätä hyvittämistä sen palkkaluokan määrittämisen takia, jota heihin on sovellettu, ei voida pitää epäyhdenvertaisena kohteluna kyseisten virkamiesten välillä.

(ks. 71 kohta)

4. Kun nimittävä viranomainen tekee virkamiehen palvelukseen ottamisen yhteydessä vahvistetun palkkaluokan määrittämisen tarkastamisen yhteydessä erottelun virkamiehen nimityspäivänä tapahtuvan luokittelun vahvistamisen muuttamisen ja kyseisen päätöksen rahallisten vaikutusten välillä, joiden alkamisajankohdaksi vahvistetaan myöhempi päivä, nimittävä viranomainen rajoittaa kyseisten kahden päivämäärän välisellä ajanjaksolla mielivaltaisella tavalla asianomaisen henkilön oikeutta palkkaan, joka on henkilöstösäännöissä taattu subjektiivinen oikeus, jota voidaan henkilöstösääntöjen 62 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti rajoittaa vain henkilöstösääntöjen nimenomaisilla säännöksillä.

Lisäksi kun kyseinen viranomainen tekee tällaisen erottelun, se ei ota huomioon uudelleenmäärittelyä koskevan vaatimuksen, jolla pyritään tarkastamaan virkamiestä nimitettäessä tehty alkuperäinen palkkaluokan määrittäminen, ja ylennyksen myöntämisen, jolloin virkamies etenee henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohdan mukaisesti urakehityksessään ylempään palkkaluokkaan ura-alueella, johon hän kuuluu, välistä erottelua.

Tältä osin se seikka ei ole asian kannalta merkityksellinen, että palkkaluokan määrittämistä koskevaa alkuperäistä päätöstä ei ole riitautettu kanteen nostamista varten säädetyssä määräajassa, koska päätöksen, jolla virkamiehen palkkaluokka määritettiin uudestaan ylempään palkkaluokkaan nimittämispäivästä alkaen ja joka tehtiin asiassa C-389/98 P, Gevaert vastaan komissio, annetun tuomion panemiseksi täytäntöön, tarkoituksena on korvata kaikilta osin alkuperäinen päätös palkkaluokan määrittämisestä.

(ks. 80, 84, 85, 87, 88 ja 90 kohta)

Viittaukset: asia C‑389/98 P, Gevaert v. komissio, 11.1.2001 (Kok. 2001, s. I‑65, 39 kohta) ja asia T‑214/00, X v. komissio, 27.6.2001 (Kok. H. 2001, s. I‑A‑143 ja II‑663, 29 kohta).

5. Se seikka, että nimittävä viranomainen on jättänyt huomioimatta useista ansioiden vertailuista, jotka edeltävät ylennyksen myöntämistä, virkamiehen, jonka palvelukseen ottamisen yhteydessä suoritettu palkkaluokan määrittäminen on tarkastettu viiveellä, asiassa C-389/98 P, Gevaert vastaan komissio, annetun tuomion panemiseksi täytäntöön, on virkavirhe, joka on omiaan synnyttämään nimittävän viranomaisen vahingonkorvausvastuun, koska kyseinen viranomainen on näin menetellen evännyt siltä, jota asia koskee, mahdollisuuden siihen, että hänen hakemuksensa otetaan huomioon kyseisten ylennyskierrosten yhteydessä.

Tästä virheestä huolimatta vastuu voi tosiasiallisesti syntyä vasta sitten, kun on määritetty, että väitetty vahinko on todella syntynyt, ja se, kuinka suuri se on. Jotta voidaan määrittää vahingon suuruus, on käsiteltävänä olevassa asiassa toteutettava ensin kantajan ja niiden virkamiesten ansioiden vertailu, jotka ylennettiin ylennyskierroksilla, joista kantaja suljettiin pois lainvastaisesti, mikä mahdollistaa sen arvioimisen, onko häneltä tosiasiallisesti evätty ylennys, johon hän voi perustellusti katsoa olevansa oikeutettu, ja jos asia on näin, vahingon suuruuden arvioimisen.

(ks. 101–106 kohta)

Viittaukset: asia T‑99/95, Stott v. komissio, 12.12.1996 (Kok. 1996, s. II‑2227, 72 kohta).