YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (toinen jaosto)

25 päivänä kesäkuuta 1998

Yhdistetyt asiat T-177/94 (92) ja T-377/94 (92) ja asia T-99/95 (92)

Henk Altmann ym. ja Peter Edmond Stott

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistaminen”

Täydellinen teksti englanninkielellä II-883

Aihe:

Kanne, jonka kohteena on oikeudenkäyntikulujen vahvistaminen yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-177/94 ja T-377/94, Altmann ym. v. komissio (Kok. 1996, s. II-2041) ja asiassa T-99/95, Stott v. komissio (Kok. 1996, s. II-2227)12.12.1996 antamien tuomioiden seurauksena.

Lopputulos:

Niiden oikeudenkäyntikulujen, jotka komission on korvattava kantajille, kokonaismääräksi vahvistetaan 15000 Englannin puntaa tähän summaan mahdollisesti lisättäville arvonlisäveroineen.

Määräyksen lyhennelmä

Yhdistettyjen asioiden T-177/94 ja T-377/94 sekä asian T-99/95 kantajat, jotka ovat kaikki United Kingdom Atomic Energy Authorityn (UKAEA) henkilöstöön kuuluvia ja jotka olivat yhteisyritys Joint European Tönisin (JET) käytettävissä, lähettivät komissiolle 10.4.1997 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamien tuomioiden, joilla kumottiin 14.1.1994 tehty komission päätös olla ottamatta näitä henkilöitä komission palvelukseen väliaikaisina toimihenkilöinä, seurauksena kirjeen, johon oli liitetty heidän asianajajiensa laskut ja jossa he vaativat yhteensä 37060,41 Englannin puiman (GBP) summaa heille korvattavina oikeudenkäyntikuluina.

Komissio vastasi kantajille 20.5.1997 päivätyllä kirjeellään olevansa valmis maksamaan näille korvattavina oikeudenkäyntikuluina yhteensä 500000 Belgian frangia eli tuolloisen vaihtokurssin mukaan 8621 GBP.

Kantajat nostivat yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa 13.10.1997 kanteen oikeudenkäyntikulujen vahvistamiseksi; kanne kirjattiin rekisteriin numeroilla T-177/94 (92), T-377/94 (92) ja T-99/95 (92) ja siinä kantajat vaativat yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vahvistamaan korvattavien oikeudenkäyntikulujen määräksi 30000 GBP.

Aineellinen kysymys

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 91 artiklan b alakohdan mukaan korvattaviksi katsotaan ”asianosaisille asian käsittelystä aiheutuneet välttämättömät kustannukset, erityisesti matka- ja oleskelukulut, sekä asiamiehen, avustajan tai asianajajan palkkio.” Tästä johtuu, että tämän säännöksen mukaisesti korvattavat oikeudenkäyntikulut rajoitetaan toisaalta niihin, jotka aiheutuvat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käytävästä oikeudenkäynnistä lukuun ottamatta oikeudenkäyntiä edeltäneeseen menettelyyn liittyviä kuluja, ja toisaalta niihin, jotka ovat välttämättömiä tämän oikeudenkäynnin kannalta (17 ja 18 kohta).

Viittaukset- asia C-222/92 DEP, SFEI ym. v. komissio, 30.11.1994 (Kok. 1994. s. I-5431, 12 kohta);asiaT-84/91 DEP. Meskensv. parlamentti.5.7.1993(Kok. 1993.s. II-757.14 kohta) ja asia C-89/95 DEP. Ahlström Osakeyhtiö ym. v. komissio, 9.11.1995 (ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa,14 kohta)

Tariffeja koskevien yhteisön säännösten puuttuessa yhteisöjen tuomioistuinten on arvioitava vapaasti asiaa koskevia tietoja ottaen huomioon riidan kohteen ja luonteen, sen merkityksen yhteisön oikeuden näkökulmasta, asiaan liittyvät vaikeudet, sen työmäärän, jonka riita-asia on aiheuttanut sitä käsitelleille asiamiehille tai neuvonantajille sekä ne taloudelliset intressit, joita asianosaisilla on asian suhteen. Tätä varten ei ole tarpeen ottaa huomioon asianajajien palkkioista vahvistettuja kansallisia tariffeja eikä asianosaisten ja heidän asiamiestensä tai neuvonantajiensa välillä mahdollisesti tehtyä sopimusta (19 kohta).

Viittaukset: asia 318/82, Leeuwarder Papierwarenfabriekv. komissio, 26.11.1985 (Kok. 1985. s. 3727, 2 ja 3 kohta) ja asia T-561/93 (92), Tiercé Ladbroke v. komissio. 12.5.1997 (ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa,22 kohta).

Yhteisöjen tuomioistuinten mahdollisuus arvioida asianajajan työn arvoa riippuu sille toimitettujen tietojen täsmällisyydestä (20 kohta).

Viittaukset: era. asia Ahlström Osakeyhtiö ym. v. komissio, tuomion 20 kohta.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo näiden periaatteiden perusteella ensinnäkin, että korvattaviin oikeudenkäyntikuluihin eivät kuulu kantajien esittämät oikeudenkäyntiä edeltäviin menettelyihin liittyvät kulut ja palkkiot. Näin ollen kantajat voivat vaatia kanteen nostamista edeltäneiden ajanjaksojen osalta ainoastaan kanteiden laatimisesta johtuneiden kulujen korvaamista (21 kohta).

Viittaukset: em. asia SFEI ym. v. komissio (tuomion 12 kohta) ja em. asia Meskens v. parlamentti (tuomion 14 kohta).

Toiseksi, oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä syntyneiden kustannusten osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että kyseessä olevat asiat ovat voineet aiheuttaa todellisia vaikeuksia, kun otetaan huomioon sen laitoksen asema, jonka palveluksessa kantajat olivat, ja tosiasioita koskevien eri tietojen analysointiin liittyvät vaatimukset, jotta voitaisiin osoittaa perustelluksi arvioida uudelleen yhteisöjen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa 271/83, 15/84, 36/84, 113/84, 158/84, 203/84 ja 13/85, Ainsworth ym. vastaan komissio ja neuvosto, 15.1.1987 antamassa tuomiossa (Kok. 1987, s. 167) tekemää ratkaisua. Lisäksi nämä riidat merkitsevät varteenotettavaa taloudellista panosta yhteisölle, koska ne koskevat yli 70 kantajaa ja liittyvät yli 200 työntekijän ammatilliseen asemaan. Tästä seuraa, että näiden asioiden osalta on perusteltua vahvistaa suhteessa korkeampi korvaus kuin asianosaisten asianajajien tai neuvonantajien samanlaisissa riita-asioissa vaatima korvaus (22 kohta).

Kolmanneksi vaikka asianajajan palkkiota voitaisiin periaatteessa pitää työjärjestyksen 91 artiklan b alakohdassa tarkoitettuna ”välttämättömänä kustannuksena”, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ottaa pääasiallisesti huomioon sellaisten työtuntien kokonaismäärän, jotka vaikuttavat objektiivisesti arvioiden välttämättömiltä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käytävän oikeudenkäynnin kannalta, riippumatta niiden asianajajien määrästä, jotka ovat voineet jakaa työsuoritukset (23 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat 20/63 ja 21/63, Maudetv. komissio, 30.9.1964 (Kok. 1964, s. 1209 ja 1216) ja asia T-78/89 DEP, PPG Industries Glass v. komissio, 9.6.1993 (Kok 1993 s. II-573, 39 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa kuitenkin myös, että kyseessä olevat asiat kuuluvat yhteisön henkilöstöasioihin sillä seurauksella, että toisen asianajajan tai neuvonantajan työskentelystä johtuvat oikeudenkäyntikulut voidaan korvata vain poikkeuksellisesti. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että toisen asianajajan koko palkkiota ei voida pitää työjärjestyksen 91 artiklan b alakohdassa tarkoitettuina ”välttämättöminä kustannuksina” (24 kohta).

Asioiden samanlaisuudesta ja yhteenkuuluvuudesta on välttämättä ollut seurauksena asianosaisten edustamiseen liittyvän työn määrän merkittävä väheneminen. Näin ollen yhdistetyissä asioissa T-177/94 ja T-377/94 ja asiassa T-99/95 korvattavat palkkiot ja kulut arvioidaan vahvistamalla niiden kokonaismääräksi 15000 GBP tähän summaan lisättävine arvonlisäveroineen (25 ja 26 kohta).

Ratkaisu:

Niiden oikeudenkäyntikulujen, jotka komission on korvattava kantajille, kokonaismääräksi vahvistetaan 15000 GBP tähän summaan mahdollisesti lisättävine arvonlisäveroineen.