ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 30/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 1.12.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona – Espanja) – Mohamed Daouidi v. Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial ja Ministerio Fiscal

(Asia C-395/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 2000/78/EY - Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa - 1–3 artikla - Kaikenlaisen vammaisuuteen perustuvan syrjinnän kielto - Sen selvittäminen, onko kyse vammaisuudesta - Pitkäaikaisen ruumiillisen, henkisen, älyllisen tai aisteihin liittyvän vamman käsite - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 3, 15, 21, 30, 31, 34 ja 35 artikla - Sellaisen työntekijän irtisanominen, joka on toistaiseksi kansallisessa oikeudessa tarkoitetulla tavalla tilapäisesti työkyvytön))

(2017/C 030/08)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Mohamed Daouidi

Vastaajat: Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial ja Ministerio Fiscal

Tuomiolauselma

Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annettua neuvoston direktiiviä 2000/78/EY on tulkittava siten, että

— se, että asianomainen henkilö on työtapaturman vuoksi toistaiseksi kansallisessa oikeudessa tarkoitetulla tavalla tilapäisesti työkyvytön, ei sinällään merkitse, että henkilön työkykyyn kohdistuva rajoite voidaan katsoa ”pitkäaikaiseksi” direktiivissä käytetyssä vammaisuuden käsitteessä tarkoitetulla tavalla, kun tätä käsitettä tarkastellaan vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen, joka hyväksyttiin Euroopan yhteisön puolesta 26.11.2009 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2010/48/EY, valossa

— indisiona siitä, että rajoite voidaan katsoa ”pitkäaikaiseksi”, voi olla muun muassa se, että hetkellä, jolloin syrjiväksi väitetty toimenpide toteutettiin, asianomaisen henkilön työkyvyttömyyden päättymishetkeä ei voitu lyhyellä aikavälillä selvästi ennakoida, tai se, että työkyvyttömyys saattaa pitkittyä huomattavasti ennen asianomaisen henkilön toipumista

— selvittäessään sitä, onko asianomaisen henkilön työkykyyn kohdistuva rajoite pitkäaikainen, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tukeuduttava kaikkiin käytettävissään oleviin objektiivisiin seikkoihin, kuten henkilön terveydentilaa koskeviin asiakirjoihin ja todistuksiin, jotka on laadittu sairaanhoitoa ja lääketiedettä koskevien nykytietojen perusteella.

(1) EUVL C 354, 26.10.2015.
2)

SEUT 34 ja SEUT 36 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan kasvattajilla, jotka rinnakkaistuovat eläinlääkkeitä omia eläimiään varten, on oltava toimipaikka määränpääjäsenvaltion alueella ja niiden on täytettävä kaikki direktiivin 2001/82, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella n:o 596/2009, 72–79 artiklassa säädetyt lääkevalvontavelvoitteet.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 462/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 13.10.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Okręgowy w Łodzi – Puola) – Naczelnik Urzędu Celnego I w Ł. v. G.M. ja M.S.

(Asia C-303/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Tekniset määräykset onnenpelialalla - Direktiivi 98/34/EY - Teknisen määräyksen käsite - Jäsenvaltioiden velvollisuus ilmoittaa komissiolle kaikki teknisiä määräyksiä koskevat ehdotukset - Sellaisten sääntöjen soveltumattomuus, joita on pidettävä teknisinä määräyksinä ja joita ei ole ilmoitettu Euroopan komissiolle))

(2016/C 462/10)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Okręgowy w Łodzi

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Naczelnik Urzędu Celnego I w Ł.

Vastapuolet: G.M. ja M.S.

Muu osapuoli: Colin Wiliams sp. z o.o.

Tuomiolauselma

Teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22.6.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.7.1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/48/EY, 1 artiklaa on tulkittava siten, ettei sellainen kansallinen säännös, josta on kyse pääasiassa, kuulu kyseisessä direktiivissä tarkoitetun sellaisen teknisen määräyksen käsitteen alaan, jota mainitun direktiivin 8 artiklan 1 kohdan mukaan koskee ilmoitusvelvollisuus, jonka laiminlyönnistä seuraa, ettei tällaista määräystä voida soveltaa.

(1) EUVL C 311, 21.9.2015.
1)

Sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17.6.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 (Rooma I) 28 artiklaa on tulkittava siten, että ennen 17.12.2009 syntynyt työsopimussuhde kuuluu mainitun asetuksen soveltamisalaan vain siltä osin kuin työsuhteeseen on sopimuspuolten mainittuna ajankohtana tai sen jälkeen ilmaisemasta yhteisymmärryksestä tehty niin laaja muutos, että on katsottava, että kyseisenä ajankohtana tai sen jälkeen on tehty uusi työsopimus, minkä selvittäminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana.
2)

Direktiivin 1999/70 liitteenä olevan määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 5 lauseketta on tulkittava siten, ettei se lähtökohtaisesti ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään, että sopimussuhde päättyy määräaikaisessa työsopimuksessa määrättynä päivänä ja että kaikki palvelusajalta syntyneet palkat ja palkkiot on maksettava, tämän kuitenkaan vaikuttamatta mahdolliseen uuteen nimitykseen, kunhan tämä lainsäädäntö ei horjuta kyseisen puitesopimuksen tavoitetta tai tehokasta vaikutusta, mikä ennakkoratkaisun pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 419/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 22.9.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Microsoft Mobile Sales International Oy, aiemmin Nokia Italia SpA, ym. v. Ministero per i beni e le attività culturali (MIBAC) ym.

(Asia C-110/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Immateriaalioikeus - Tekijänoikeus ja lähioikeudet - Direktiivi 2001/29/EY - Kappaleen valmistamista koskeva yksinoikeus - Poikkeukset ja rajoitukset - 5 artiklan 2 kohdan b alakohta - Yksityiskäyttöön tapahtuvaa kopiointia koskeva poikkeus - Sopiva hyvitys - Yksityisoikeudellisten sopimusten tekeminen sopivaa hyvitystä koskevan maksuvapautuksen perusteiden määrittämiseksi - Vain loppukäyttäjä voi vaatia maksun palautusta))

(2016/C 419/18)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Microsoft Mobile Sales International Oy, aiemmin Nokia Italia SpA, Hewlett-Packard Italiana Srl, Telecom Italia SpA, Samsung Electronics Italia SpA, Dell SpA, Fastweb SpA, Sony Mobile Communications Italy SpA ja Wind Telecomunicazioni SpA

Vastapuolet: Ministero per i beni e le attività culturali (MIBAC), Società italiana degli autori ed editori (SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (IMAIE), selvitystilassa, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (ANICA) ja Associazione produttori televisivi (APT)

Muut osapuolet: Assotelecomunicazioni (Asstel), Vodafone Omnitel NV, H3G SpA, Movimento Difesa del Cittadino, Assoutenti, Adiconsum, Cittadinanza Attiva ja Altroconsumo

Tuomiolauselma

Unionin oikeutta – etenkin tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY 5 artiklan 2 kohdan b alakohtaa – on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa yhtäältä sen edellytykseksi, että selvästi muuhun kuin yksityisen kopioinnin käyttötarkoitukseen tarkoitettujen laitteiden ja välineiden valmistajat ja maahantuojat vapautetaan yksityistä kopiointia koskevasta maksusta, asetetaan sopimusten tekeminen yhteisön, jolla on teosten tekijöiden etujen edustamisessa lakisääteinen monopoli, ja hyvityksen suorittamiseen velvollisten tai heitä edustavien toimialajärjestöjen välillä ja jossa toisaalta säädetään, että perusteettomasti maksetun maksun tilanteessa maksun palautusta voi vaatia ainoastaan näiden laitteiden ja välineiden loppukäyttäjä.

(1) EUVL C 178, 1.6.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 350/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 28.7.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Berlin – Saksa) – Vattenfall Europe Generation AG v. Bundesrepublik Deutschland

(Asia C-457/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttaminen Euroopan unionissa - Direktiivi 2003/87/EY - Ajallinen soveltamisala - Päästöoikeuksien kaupan velvollisuuden syntymishetki - 3 artikla - Liite I - Laitoksen käsite - Polttoaineiden polttotoiminta laitoksissa, joiden nimellinen kokonaislämpöteho on yli 20 MW))

(2016/C 350/16)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgericht Berlin

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Vattenfall Europe Generation AG

Vastaaja: Bundesrepublik Deutschland

Tuomiolauselma

Koska kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 23.4.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/29/EY, liitteessä I sisällytetään ”polttoaineiden poltto laitoksissa, joiden nimellinen kokonaislämpöteho on yli 20 MW” sellaisten toimintaluokkien luetteloon, joihin kyseistä direktiiviä sovelletaan, sitä on tulkittava siten, että sähköntuotantoon tarkoitetun laitoksen päästöoikeuksien kaupan velvollisuus syntyy kasvihuonekaasujen ensimmäisestä päästöstä lähtien ja siten mahdollisesti jopa ennen sähköntuotannon aloittamista.

(1) EUVL C 398, 30.11.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 296/16

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 9.6.2016 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Tribunal Supremo – Espanja) – María del Pilar Planes Bresco v. Comunidad Autónoma de Aragón

(Yhdistetyt asiat C-333/15 ja C-334/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen maatalouspolitiikka - Tiettyjä tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä - Asetus (EY) N:o 1782/2003 - Tilatukijärjestelmä - 43 ja 44 artikla - Pinta-alaan perustuvat tukioikeudet - Pinta alatukeen oikeuttavat hehtaarit - Pysyvät laitumet - Kansallinen lainsäädäntö, jossa asetetaan tukioikeuksien vahvistamiseksi alun perin huomioon otetun rehualan ylittävien pysyvien laidunten alojen tukikelpoisuuden edellytykseksi se, että pysyvien laidunten aloja käytetään karjankasvatukseen maatilalla))

(2016/C 296/21)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Supremo

Pääasian asianosaiset

Valittaja: María del Pilar Planes Bresco

Vastapuoli: Comunidad Autónoma de Aragón

Tuomiolauselma

Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1782/2003, sellaisena kuin se on muutettuna 19.12.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2012/2006, on tulkittava siten, että se on esteenä pääasioissa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan tietyn maatalouden markkinointivuoden osalta pinta-alatukeen oikeuttavina tukikelpoisina hehtaareina ei voida ottaa huomioon viljelijän ilmoittamia pysyvien laidunten aloja, jotka ylittävät viljelijän hehtaarikohtaisten tukioikeuksien määrittämiseksi alun perin huomioon otetun pysyvien laidunten alan, ellei viljelijä osoita mainittuja aloja käytettävän mainittuna markkinointivuotena tosiasiallisesti karjankasvatukseen viljelijän maatilalla.

(1) EUVL C 302, 14.9.2015.
1)

Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 3 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltio voi käyttää oikeutta lähettää kansainvälisen suojelun hakija turvalliseen valtioon myös sen jälkeen, kun se on myöntänyt tämän asetuksen mukaisesti ja takaisinottamismenettelyn yhteydessä olevansa vastuussa sellaisen hakijan kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä, joka on lähtenyt tästä jäsenvaltiosta ennen kuin hänen ensimmäistä kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksestaan on tehty päätös itse asian osalta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 112/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 16.2.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n.o 6 de Murcia – Espanja) – IOS Finance EFC SA v. Servicio Murciano de Salud

(Asia C-555/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjuminen - Direktiivi 2011/7/EU - Yksityisten yritysten ja viranomaisten väliset kaupalliset toimet - Kansallinen lainsäädäntö, jossa saatavan pääoman välittömän maksamisen edellytykseksi asetetaan viivästyskorosta ja perintäkulukorvauksesta luopuminen))

(2017/C 112/02)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n.o 6 de Murcia

Pääasian asianosaiset

Kantaja: IOS Finance EFC SA

Vastaaja: Servicio Murciano de Salud

Tuomiolauselma

Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 16.2.2011 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2011/7/EU ja etenkin sen 7 artiklan 2 ja 3 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan velkojan on mahdollista luopua vaatimasta viivästyskorkoa ja korvausta perintäkuluista vastikkeeksi erääntyneiden saatavien pääoman välittömästä maksamisesta, sillä varauksella, että kyseinen luopuminen on vapaaehtoista, mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava.

(1) EUVL C 56, 16.2.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 419/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 13.9.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Supremo – Espanja) – Alfredo Rendón Marín v. Administración del Estado

(Asia C-165/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin kansalaisuus - SEUT 20 ja SEUT 21 artikla - Direktiivi 2004/38/EY - Sellaisen kolmannen valtion kansalaisen oleskeluoikeus jäsenvaltiossa, jolla on rikosrekisteri - Vanhempi, joka on kahden unionin kansalaisuuden omaavan alaikäisen lapsen yksinhuoltaja - Ensimmäinen lapsi, jolla on asuinjäsenvaltion kansalaisuus - Toinen lapsi, jolla on muun jäsenvaltion kansalaisuus - Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään oleskeluluvan myöntäminen tälle suoraan takenevassa polvessa olevalle sukulaiselle hänen rikosrekisterinsä vuoksi - Oleskeluoikeuden epääminen, joka voi johtaa siihen, että lapsilla on velvollisuus lähteä unionin alueelta))

(2016/C 419/02)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Supremo

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Alfredo Rendón Marín

Vastapuoli: Administración del Estado

Tuomiolauselma

SEUT 21 artiklaa ja Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2004/38/EY on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan kolmannen valtion kansalaiselle, joka on sellaisen unionin kansalaisuuden omaavan alaikäisen lapsen vanhempi, joka on muun jäsenvaltion kuin vastaanottavan jäsenvaltion kansalainen, joka on hänen huollettavanaan ja joka asuu hänen kanssaan vastaanottavassa jäsenvaltiossa, on automaattisesti kieltäydyttävä myöntämästä oleskelulupaa pelkästään siitä syystä, että hänellä on rikosrekisteri.

SEUT 20 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä kyseiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan kolmannen valtion kansalaiselle, joka on unionin kansalaisuuden omaavien alaikäisten lasten vanhempi ja yksinhuoltaja, on automaattisesti kieltäydyttävä myöntämästä oleskelulupaa pelkästään siitä syystä, että hänellä on rikosrekisteri, kun kyseisestä kieltäytymisestä seuraa, että näiden lasten on lähdettävä Euroopan unionin alueelta.

(1) EUVL C 175, 10.6.2014.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 335/8

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.7.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Cour d’appel de Paris – Ranska) – Genentech Inc. v. Hoechst GmbH ja Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

(Asia C-567/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Kilpailu - SEUT 101 artikla - Käyttölupasopimus, johon ei liity yksinoikeutta - Patentti - Patenttia ei ole loukattu - Lupamaksuvelvollisuus))

(2016/C 335/09)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour d’appel de Paris

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Genentech Inc.

Vastaajat: Hoechst GmbH ja Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

Tuomiolauselma

SEUT 101 artiklaa on tulkittava siten, ettei sen vastaista ole se, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen käyttölupasopimuksen nojalla käyttöluvan haltijan maksettavaksi määrätään lupamaksu patentoidun teknologian käyttämisestä koko tämän sopimuksen voimassaoloajalta, jos patentti, jonka käyttöoikeus on myönnetty, mitätöidään tai sitä ei loukata, kun käyttöluvan haltija on voinut vapaasti irtisanoa kyseisen sopimuksen kohtuullisella irtisanomisajalla.

(1) EUVL C 73, 2.3.2015.
1)

Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 1 artiklan 2 kohtaa ja Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 2 artiklan 7 kohtaa on tulkittava siten, että se, että hankintaviranomainen, joka saa rakennerahastoista tukea tehdessään julkista hankintaa koskevaa sopimusta, jonka ennakoitu arvo alittaa julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY 7 artiklan a alakohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna 4.12.2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1422/2007, säädetyn kynnysarvon, ei noudata kansallisia säännöksiä, voi merkitä asetuksen N:o 2988/95 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua ”väärinkäytöstä” tai asetuksen N:o 1083/2006 2 artiklan 7 kohdassa tarkoitettua ”sääntöjenvastaisuutta” sikäli kuin sen tuloksena on tai voisi olla vahinko Euroopan unionin yleiselle talousarviolle perusteettoman menon takia.
3)

Asetuksen N:o 2100/94 94 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitetun korvauksen määrää vahvistettaessa on otettava huomioon oikeudenloukkauksen kohteena olevan lajikkeen omistajan tältä osin esittämät konkreettiset seikat ja käytettävä tarvittaessa kiinteään rahamäärään perustuvaa menetelmää, jos nämä seikat eivät ole täsmennettävissä määrällisesti. Tämä säännös ei ole esteenä sille, että sellaisessa turvaamistoimimenettelyssä aiheutuneita kuluja, jossa hänen vaatimuksensa on hylätty, ei oteta huomioon tätä vahinkoa arvioitaessa, missä yhteydessä huomioon ei oteta myöskään oikeudenkäynnin ulkopuolisia menettelykuluja, joita on aiheutunut pääasian käsittelyn yhteydessä. Näiden kulujen huomiotta jättäminen edellyttää kuitenkin sitä, että niiden korvattavien kulujen määrä, jotka todennäköisesti tulevat sen henkilön maksettavaksi, jonka oikeuksia on loukattu, eivät ole omiaan saamaan hänet jättämään ryhtymättä tuomioistuinmenettelyyn oikeuksiensa turvaamiseksi, kun otetaan huomioon rahamäärät, jotka jäävät hänen maksettavakseen oikeudenkäynnin ulkopuolella aiheutuneina menettelykuluina, ja niiden hyödyllisyys pääasiana olevan vahingonkorvauskanteen kannalta.
C 211/16

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.4.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Espanja) – Mimoun Khachab v. Subdelegación del Gobierno en Álava

(Asia C-558/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2003/86/EY - 7 artiklan 1 kohdan c alakohta - Perheenyhdistäminen - Perheenyhdistämisen edellytykset - Vakaat, säännölliset ja riittävät tulot ja varat - Kansallinen lainsäädäntö, jossa sallitaan sen ennakolta arviointi, onko perheenkokoajalla todennäköisesti tuloja ja varoja - Yhteensoveltuvuus))

(2016/C 211/19)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Mimoun Khachab

Vastapuoli: Subdelegación del Gobierno en Álava

Tuomiolauselma

Oikeudesta perheenyhdistämiseen 22.9.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/86/EY 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että sen nojalla jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat hylätä perheenyhdistämistä koskevan hakemuksen käyttäen perusteena ennakoivaa arviointia siitä, onko perheenkokoajalla todennäköisesti edelleen vakaat ja säännölliset tulot ja varat, jotka riittävät hänen ja hänen perheenjäsentensä ylläpitoon ilman, että heidän on turvauduttava asianomaisen jäsenvaltion sosiaalihuoltojärjestelmään, kyseisen hakemuksen jättämisajankohtaa seuraavana vuonna, ja kun tämä arviointi perustuu perheenkokoajan tulojen kehitykseen kyseistä ajankohtaa edeltäneiden kuuden kuukauden aikana.

(1) EUVL C 46, 9.2.2015.
1)

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteenä I olevaa yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se on muutettuna 27.10.2005 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1719/2005 ja 20.9.2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1214/2007, on tulkittava siten, että kyseisen nimikkeistön nimikkeeseen 2208 kuuluu Ferm Fruitin kaltainen juoma, joka on valmistettu omenatiivisteestä käymisen avulla ja joka on tarkoitettu käytettäväksi sellaisenaan tai muiden juomien perusainesosana ja joka on puhdistuksen, etenkin ultrasuodatuksen, vaikutuksesta väriltään, hajultaan ja maultaan neutraali ja jonka alkoholipitoisuus on ilman, että siihen olisi lisätty tislattua alkoholia, 16 tilavuusprosenttia.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 156/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 17.3.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Portmeirion Group UK Ltd v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(Asia C-232/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Polkumyynti - Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 412/2013 - Pätevyys - Kiinasta peräisin olevien keraamisten pöytä- ja keittiöesineiden tuonti - Tarkasteltavana oleva tuote - Kyseinen tuote - Perusteluvelvollisuus))

(2016/C 156/04)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Portmeirion Group UK Ltd

Vastapuoli: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Tuomiolauselma

Ennakkoratkaisukysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esiin sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien keraamisten pöytä- ja keittiöesineiden tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 13.5.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 412/2013 pätevyyteen.

(1) EUVL C 235, 21.7.2014.