Vaikka EY 287 artiklassa tai asetuksessa N:o 17 ei kummassakaan mainita nimenomaisesti, mitä muita tietoja kuin liikesalaisuudet salassapitovelvollisuus kattaa, EY 287 artiklan avoimesta muotoilusta, kuulemisesta tietyissä [EY 81] ja [EY 82] artiklan mukaisissa menettelyissä annetun asetuksen N:o 2842/98 13 artiklan 1 kohdasta ja oikeuskäytännöstä ilmenee, että ”salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvien tietojen” käsite käsittää myös muut luottamukselliset tiedot kuin liikesalaisuudet. Tästä ”salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvien tietojen” käsitteen laajasta merkityksestä seuraa, että asetuksen N:o 17 21 artiklaa ja tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan toimivaltuuksista tehdyn päätöksen 2001/462 9 artiklaa on tulkittava siten, että niitä sovelletaan, kuten asetuksen N:o 2842/98 13 artiklan 1 kohtaa, sekä liikesalaisuuksiin että muihin luottamuksellisiin tietoihin. Lisäksi tietojen luottamuksellisuus, jonka suojaamista salassapitovelvollisuus edellyttää EY 287 artiklan nojalla, voi johtua myös muista yhteisön primaarioikeuden tai johdetun oikeuden säännöksistä, kuten Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklasta, EY 286 artiklasta tai yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annetun asetuksen N:o 45/2001 säännöksistä.

Yleisesti liikesalaisuuksien tai muiden salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvien tietojen luonteen osalta on todettava, että on ensiksi välttämätöntä, että ainoastaan rajallinen henkilömäärä on tietoinen näistä liikesalaisuuksista tai luottamuksellisista tiedoista. Toiseksi kyse on oltava sellaisista tiedoista, joiden paljastaminen on omiaan aiheuttamaan vakavaa vahinkoa sille henkilölle, joka on antanut kyseiset tiedot, tai kolmansille tahoille. Lopuksi on välttämätöntä, että niitä intressejä, joita tietojen paljastaminen voi loukata, on tarpeen suojata. Tiedon luottamuksellisuuden arviointi edellyttää tältä osin niiden oikeutettujen yksilöllisten intressien, jotka ovat paljastamista vastaan, ja sen yleisen intressin vertaamista, jonka mukaan yhteisön toimielinten toiminnassa on noudatettava avoimuusperiaatetta mahdollisimman laajalti.

Tästä seuraa yhtäältä, että kun kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja tekee päätöksen 2001/462 9 artiklan kolmannen kohdan mukaisen päätöksen, hänen on paitsi tutkittava sitä, sisältyykö asetuksen N:o 17 perusteella tehdyn ja julkaistavaksi tarkoitetun komission päätöksen toisintoon liikesalaisuuksia tai muita vastaavaa suojaa nauttivia luottamuksellisia tietoja, myös varmistettava se, sisältyykö kyseiseen toisintoon muita tietoja, joita ei voida paljastaa yleisölle siksi, että yhteisön oikeuden säännöt suojaavat niitä erityisesti, tai siksi, että ne ovat sellaisia tietoja, jotka luonteensa perusteella ovat salassa pidettäviä. Toisaalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on tämän laillisuusvalvonnan yhteydessä valvottava, että kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja noudattaa näin määritellyn toimivaltansa rajoja, ja näin ollen varmistettava, onko hän soveltanut salassapitovelvollisuutta oikein käsiteltävänä olevassa asiassa. Sen sijaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei voi moittia kuulemismenettelystä vastaavaa neuvonantajaa siitä, että hän ei ole korjannut mahdollisia säännöstenvastaisuuksia, joihin komissio on syyllistynyt tehdessään julkaistavaa päätöstä, koska tällaisten säännöstenvastaisuuksien valvonta ei kuulu hänen toimivaltansa piiriin. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei siis voi kyseenalaistaa julkaistavan päätöksen muotoseikkoja koskevaa laillisuutta tai perusteltavuutta, vaikka siinä olisi vakavia virheitä.

(ks. 63–66 kohta)