Asia C-671/15

Président de l’Autorité de la concurrence

vastaan

Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE) ym.

(Cour de cassationin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

Ennakkoratkaisupyyntö – Yhteinen maatalouspolitiikka – SEUT 42 artikla – Asetus (EY) N:o 2200/96 – Asetus (EY) N:o 1182/2007 – Asetus (EY) N:o 1234/2007 – Kilpailua rajoittavat menettelytavat – SEUT 101 artikla – Asetus N:o 26 – Asetus (EY) N:o 1184/2006 – Tuottajaorganisaatiot – Tuottajaorganisaatioiden liitot – Näiden organisaatioiden ja liittojen tehtävät – Vähimmäismyyntihinnan vahvistamista koskeva menettelytapa – Markkinoille saatettavia määriä koskeva yhteistoimintamenettely – Strategisten tietojen vaihtamista koskeva menettelytapa – Endiivien Ranskan markkinat

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 14.11.2017

(SEUT 101 artikla; neuvoston asetuksen N:o 26 2 artikla; neuvoston asetuksen N:o 2200/96 11 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1184/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1234/2007, 2 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1182/2007 3 artiklan 1 kohta ja neuvoston asetuksen N:o 1234/2007, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 491/2009, 122 artiklan ensimmäinen kohta, 175 ja 176 artikla)

(SEUT 101 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 2200/96 16 perustelukappale ja 23 artikla sekä neuvoston asetuksen N:o 1234/2007, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 491/2009, 103 c artiklan 2 kohdan a alakohta, 125 a artiklan 1 kohdan c alakohta ja 2 kohta sekä 125 c artikla)

(SEUT 101 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1234/2007, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 491/2009, 122 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohta ja 125 b artiklan 1 kohdan c alakohta)

(SEUT 101 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 2200/96 seitsemäs perustelukappale ja 11 artiklan 1 kohta sekä neuvoston asetuksen N:o 1234/2007, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 491/2009, 122 artiklan ensimmäinen kohta, 125 c, 176 ja 176 a artikla)

SEUT 42 artiklassa määrätään, että maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan sovelletaan kilpailusääntöjä koskevan luvun määräyksiä vain siltä osin kuin Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto 43 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja niissä määrättyä menettelyä noudattaen sekä ottaen huomioon 39 artiklassa luetellut tavoitteet määrittää. SEUT 43 artiklan 2 kohdassa määrätään, että parlamentti ja neuvosto säätävät muun muassa yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden toteuttamisessa tarvittavista säännöksistä. Siten yhteisen maatalouspolitiikan ja vääristymättömän kilpailun järjestelmän käyttöön ottamisen tavoitteiden toteuttamiseksi SEUT 42 artiklassa tunnustetaan yhteisen maatalouspolitiikan ensisijaisuus kilpailua koskeviin perussopimuksen tavoitteisiin nähden ja unionin lainsäätäjän toimivalta päättää, missä määrin kilpailusääntöjä on sovellettava maatalousalalla (ks. vastaavasti tuomio 5.10.1994, Saksa v. neuvosto, C‑280/93, EU:C:1994:367, 61 kohta ja tuomio 12.12.2002, Ranska v. komissio, C‑456/00, EU:C:2002:753, 33 kohta). Kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 51 ja 56 kohdassa, tästä johtuu, että unionin lainsäätäjän tältä osin tekemillä interventioilla ei ole tarkoituksena ottaa käyttöön SEUT 101 artiklan 1 kohdassa ja SEUT 102 artiklassa tarkoitettujen menettelytapojen kiellosta tehtäviä poikkeuksia tai vapautuksia, vaan sulkea pois näiden määräysten soveltamisalalta menettelytavat, joihin niitä sovellettaisiin, jos ne toteutettaisiin jollain muulla alalla kuin yhteisen maatalouspolitiikan alalla. (ks. 36–38 kohta)

On todettava, että asetuksen N:o 2200/96 11 artiklan 1 kohtaa seuraavan asetuksen N:o 1234/2007 122 artiklan ensimmäisen kohdan ja asetuksen N:o 1234/2007 125 c artiklan mukaan hedelmä- ja vihannesalalla toimivan tuottajaorganisaation tai tuottajaorganisaatioiden liiton tehtävänä on varmistaa tuotannon suunnittelu ja sen mukauttaminen kysyntää vastaavaksi, erityisesti määrän ja laadun osalta, jäsentensä tuottamien tuotteiden tarjonnan keskittäminen ja markkinoille saattaminen ja tuotantokustannusten optimoiminen ja tuottajahintojen vakauttaminen. Tuottajaorganisaatio tai tuottajaorganisaatioiden liitto saattavat näissä säännöksissä säädettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi joutua turvautumaan eri keinoihin kuin joilla markkinoiden normaalia toimintaa hallitaan ja erityisesti tiettyihin maataloustuottajien välisen koordinoinnin ja yhteistoiminnan muotoihin. Siten on niin, että jottei tuottajaorganisaatioilta ja tuottajaorganisaatioiden liitoilta viedä keinoja, joilla ne voivat saavuttaa niille, sen yhteisen markkinajärjestelyn, johon ne osallistuvat – ja jonka perustana ne ovat, kuten asetuksen N:o 2200/96 johdanto-osan seitsemännessä perustelukappaleessa muistutetaan – yhteydessä osoitetut tavoitteet, ja siten horjuteta hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä annettujen asetusten tehokasta vaikutusta, näiden yhteisöjen menettelytavat, jotka ovat tarpeen yhden tai useamman näistä tavoitteista saavuttamiseksi, on vapautettava SEUT 101 artiklan 1 kohdassa määrätystä kartellikiellosta. Tästä johtuu, että tällä alalla tapaukset, joihin ei sovelleta SEUT 101 artiklan 1 kohtaa, eivät rajoitu ainoastaan asetuksen N:o 1234/2007 176 ja 176 a artiklassa tarkoitettuihin menettelytapoihin, vaan ne kattavat myös edellisessä kohdassa mainitut menettelytavat. (ks. 42–45 kohta)

Tästä seuraa, että edellytyksenä unionin kilpailusääntöjen soveltamatta jättämiselle, joka on oikeutettua siitä syystä, että asianomainen menettelytapa on tarpeen kyseisten markkinoiden yhteisen markkinajärjestelyn yhden tai useamman tavoitteen saavuttamiseksi, on se, että tätä menettelytapaa käyttää yhteisö, joka on tosiasiallisesti valtuutettu kyseisten markkinoiden yhteistä markkinajärjestelyä koskevan säännöstön mukaisesti käyttämään sitä ja joka siten on jäsenvaltion hyväksymä. Menettelytapa, jota noudattaa yhteisö, jota jäsenvaltio ei ole hyväksynyt, saavuttaakseen jonkin näistä tavoitteista, ei siten voi jäädä SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen menettelytapojen kiellon ulkopuolelle. Tuottajaorganisaation tai tuottajaorganisaatioiden liiton käyttämistä menettelytavoista on todettava, että tällaisten menettelytapojen on pysyttävä yhden ainoan tuottajaorganisaation tai tuottajaorganisaatioiden liiton sisäisinä. Asetuksen N:o 1234/2007 122 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohdan ja 125 b artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan tehtävät, jotka koskevat tuotannon suunnittelua ja mukauttamista kysyntää vastaavaksi, erityisesti määrän ja laadun osalta, niiden jäsenten tuottamien tuotteiden tarjonnan keskittämistä ja markkinoille saattamista ja tuotantokustannusten optimoimista ja tuottajahintojen vakauttamista ja jotka voidaan uskoa tuottajaorganisaatiolle tai tuottajaorganisaatioiden liitolle kyseisten markkinoiden markkinajärjestelyihin sovellettavan säännöstön nojalla, voivat koskea vain kyseessä olevan tuottajaorganisaation tai tuottajaorganisaatioiden liiton jäsenten tuotteiden tuotantoa ja markkinoille saattamista. Siten kyseiset tehtävät voivat oikeuttaa tiettyjä koordinointi- ja yhteistoimintamuotoja vain jäsenvaltion hyväksymän yhden ja saman tuottajaorganisaation tai yhden ja saman tuottajaorganisaatioiden liiton tuottajajäsenten välillä. Tästä seuraa, että sopimukset tai yhdenmukaistetut menettelytavat, joita ei ole sovittu tuottajaorganisaatiossa tai tuottajaorganisaatioiden liitossa vaan tuottajaorganisaatioiden tai tuottajaorganisaatioiden liittojen välillä, ylittävät sen, mikä on tarpeen näiden tehtävien suorittamiseksi. (ks. 53, 54 ja 56–58 kohta)

Tämän tuomion 42 ja 61 kohdassa tarkoitetuista tavoitteista on todettava, että tavoite varmistaa tuotannon suunnittelu ja sen mukauttaminen kysyntää vastaavaksi, erityisesti määrän ja laadun osalta, jäsenten tuottamien tuotteiden tarjonnan keskittäminen ja markkinoille saattaminen ja tuottajahintojen vakauttaminen vaativat välttämättä kyseisen tuottajaorganisaation tai tuottajaorganisaatioiden liiton yksittäisten tuottajajäsenten välistä sellaista strategisten tietojen vaihtamista, jolla saadaan tietoja niiden tuotannon ominaispiirteistä. Siten strategisten tietojen vaihtaminen yhden ja saman tuottajaorganisaation tai yhden ja saman tuottajaorganisaatioiden liiton tuottajien välillä voi olla oikeasuhteista, jos se tapahtuu tosiasiallisesti kyseiselle tuottajaorganisaatiolle tai kyseiselle tuottajaorganisaatioiden liitolle osoitettua tavoitetta tai osoitettuja tavoitteita varten ja se on rajattu vain juuri tätä varten välttämättömiin tietoihin. Tuottajahintojen vakauttamisen tavoite maatalousväestön kohtuullisen elintason varmistamiseksi voi samoin oikeuttaa yhden ja saman tuottajajärjestön tai yhden ja saman tuottajajärjestöjen liiton maataloustuottajien välisen koordinoinnin markkinoille saatettavien maataloustuotteiden määrän osalta, kuten ilmenee asetuksen N:o 2200/96 johdanto-osan 16 perustelukappaleesta sekä interventiojärjestelmästä, jonka toimintaperiaate on vahvistettu kyseisen asetuksen 23 artiklassa ja joka on muotoiltu uudelleen asetuksen N:o 1234/2007 103 c artiklan 2 kohdan a alakohdassa. Lisäksi tarjonnan keskittämisen päämäärä tuottajien aseman vahvistamiseksi jatkuvasti keskittyneempään kysyntään nähden voi myös oikeuttaa tietyn maataloustuottajien hintapolitiikan koordinointimuodon tuottajaorganisaatiossa taikka tuottajaorganisaatioiden liitossa. Näin on erityisesti, kun kyseinen tuottajaorganisaatio tai tuottajaorganisaatioiden liitto on saanut jäseniltään tehtäväksi saattaa markkinoille niiden koko tuotannon, kuten erikoistapauksia lukuun ottamatta edellytetään asetuksen N:o 1234/2007 125 a artiklan 1 kohdan c alakohdassa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 125 c artiklan kanssa. Sitä vastoin vähimmäismyyntihintojen kollektiivista vahvistamista tuottajaorganisaatiossa tai tuottajaorganisaatioiden liitossa ei voida pitää niiden menettelytapojen, jotka ovat tarpeen näille kyseisten markkinoiden yhteisen markkinajärjestelyn puitteissa uskottujen tehtävien täyttämiseksi, joukossa oikeasuhteisena hintojen sääntelyn tai tarjonnan keskittämisen tavoitteeseen nähden, kun se ei mahdollista sitä, että tuottajat, jotka itse pitävät kaupan oman tuotantonsa asetuksen N:o 1234/2007 125 a artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, soveltavat näitä vähimmäishintoja alempia hintoja, koska kyseisten hintojen kollektiivisen vahvistamisen vaikutuksesta maataloustuotteiden markkinoilla olemassa oleva jo alhaisempi kilpailun taso heikkenee erityisesti sen vuoksi, että tuottajille on annettu mahdollisuus ryhmittäytyä tuottajaorganisaatioksi tai tuottajaorganisaatioiden liitoksi tarjontansa keskittämiseksi. (ks. 63–66 kohta)