Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kumoamiskanne – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet – Maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten rekisteröinnistä annettu asetus – Sellaisten yritysten nostama kanne, jotka tuottavat feta-juustoa muussa jäsenvaltiossa kuin kyseisen juuston alkuperämaassa – Ensin mainitun valtion nimityksen käyttöä koskeva lainsäädäntö – Sillä, että kyse on yrityksistä, jotka tuottavat Euroopan unionissa huomattavan osan feta-juustosta, ei ole merkitystä – Kanteen tutkimatta jättäminen

(EY 230 artiklan neljäs kohta; neuvoston asetus N:o 2081/1992; komission asetus N:o 1829/2002)

Tiivistelmä

Tanskalaisten feta-juuston tuottajien asetuksen N:o 2081/92 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesta maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten rekisteröinnistä annetun asetuksen N:o 1107/96 liitteen muuttamisesta annetusta komission asetuksesta N:o 1829/2002 nostama kumoamiskanne jätetään tutkimatta siltä osin kuin se koskee nimityksen ”feta” rekisteröintiä suojattuna alkuperänimityksenä otsakkeiden ”Juustot” ja ”Kreikka” kohdalle.

Riidanalaisessa asetuksessa on nimittäin kyse yleisesti sovellettavasta toimenpiteestä EY 249 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetulla tavalla. Sitä sovelletaan objektiivisesti määriteltyihin tilanteisiin, ja sen oikeusvaikutukset kohdistuvat abstraktisti määriteltyihin henkilöryhmiin.

Lisäksi, koska mainittu asetus koskee kantajia ainoastaan taloudellisina toimijoina, jotka tuottavat tai pitävät kaupan juustoa, ja erityisesti toimijoina, jotka ovat myös markkinoineet tuotteitaan nimityksellä ”feta” tai ”tanskalainen Feta”, edellytykset suojatun alkuperänimityksen ”feta” käyttämiseksi eivät täyty, ja asetus koskee kantajia siten samalla tavoin kuin kaikkia muita yrityksiä, joiden tuotteet eivät ole kyseisten yhteisön säännösten vaatimusten mukaisia.

Tältä osin kantajat eivät voi vedota Tanskan lainsäädäntöön, jossa edellytetään, että tässä valtiossa tuotetun fetan pakkausmerkinnöissä on oltava selvästi maininta ’tanskalaista fetaa’, ja väittää, että ne ovat sellaisessa erityisessä tilanteessa, jolla voidaan perustella sitä, että niillä on kanneoikeus riidanalaisesta asetuksesta toisin kuin kaikilla muilla yhteisön fetan tuottajilla. Yhtäältä nimittäin tässä lainsäädännössä ei anneta mitään erityistä oikeutta kantajille. Toisaalta, vaikka oletettaisiin, että kantajilla on kansallisessa oikeudessa tunnustettu erityinen oikeus, asetus ei koske niitä erikseen, koska nimityksessä ”tanskalainen Feta” ei ole kyse asetuksen N:o 2081/92 mukaisesti suojatusta alkuperänimityksestä tai maantieteellisestä merkinnästä. Toisin kuin tavaramerkkien osalta vallitsevassa tilanteessa, jossa on samanaikaisesti kansallisella ja yhteisön tasolla järjestetty suojajärjestelmä, mainitut alkuperänimitykset tai maantieteelliset merkinnät voivat saada suojaa jäsenvaltioissa vain, jos ne on rekisteröity perusasetuksen mukaisesti yhteisön tasolla.

Lisäksi, vaikka oletettaisiin, että mainitulla kansallisella lainsäädännöllä voitaisiin katsoa otettavan käyttöön laatumerkintä, tämä seikka yksin ei voi riittää yksilöimään kantajia suhteessa kaikkiin muihin fetan tuottajiin, joiden osalta kyseisessä lainsäädännössä asetetut velvollisuudet täyttyisivät.

Lopuksi kantajien tilannetta ei voida yksilöidä myöskään sillä perusteella, että ne tuottavat Euroopan unionissa huomattavan osan feta-juustosta, koska se seikka, että yrityksellä on suuri osuus kyseisistä markkinoista, ei riitä sellaisenaan erottamaan sitä kaikista muista taloudellisista toimijoista, joita riidanalainen asetus koskee. Samoin se, että kantaja on alkuperänimityksen rekisteröintiä koskevan asetuksen antamishetkellä sellaisessa tilanteessa, että sen täytyy toteuttaa tuotannon rakenteensa muutokset täyttääkseen asetuksessa säädetyt edellytykset, ei riitä siihen, että voitaisiin katsoa, että asetus koskee sitä erikseen samalla tavalla kuin sitä, jolle toimi on osoitettu.

(ks. 53, 55, 56, 61, 63, 67, 69, 71 ja 76 kohta)