ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/18

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.12.2013 (High Court of Justicen (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Actavis Group PTC EHF ja Actavis UK Ltd v. Sanofi

(Asia C-443/12) (1)

(Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Lisäsuojatodistus - Asetus (EY) N:o 469/2009 - 3 artikla - Edellytykset lisäsuojatodistuksen saamiselle - Kahden sellaisen lääkkeen peräkkäinen markkinoille saattaminen, jotka sisältävät osittain tai kokonaan samaa vaikuttavaa ainetta - Sellaisten vaikuttavien aineiden yhdistelmä, joista yhtä on jo myyty lääkkeenä, jossa on yksi ainoa vaikuttava aine - Mahdollisuus saada useita todistuksia saman patentin ja kahden markkinoille saattamista koskevan luvan perusteella)

2014/C 52/30

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (Chancery Division)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Actavis Group PTC EHF ja Actavis UK Ltd

Vastaaja: Sanofi

Muu osapuoli: Sanofi Pharma Bristol-Myers Squibb SNC

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — High Court of Justice (Chancery Division) — Lääkkeiden lisäsuojatodistuksista 6.5.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 469/2009 (EUVL L 152, s. 1) 3 artiklan a ja c alakohdan tulkinta — Edellytykset lisäsuojatodistuksen saamiselle — Käsite ”voimassa olevalla peruspatentilla suojattu tuote” — Perusteet — Mahdollisuus myöntää todistus jokaiselle lääkkeelle, jos patentti kattaa useita lääkkeitä

Tuomiolauselma

Pääasian kaltaisissa olosuhteissa, joissa patentinhaltija on jo saanut uudenlaista vaikuttavaa ainetta suojaavan patentin ja sitä ainoana vaikuttavana aineena sisältävälle lääkkeelle myönnetyn myyntiluvan perusteella kyseiselle vaikuttavalle aineelle lisäsuojatodistuksen, jonka nojalla se voi vastustaa kyseisen vaikuttavan aineen käyttöä yksinään tai yhdistettynä muihin vaikuttaviin aineisiin, lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 469/2009 3 artiklan c alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että patentinhaltija saa saman patentin mutta sellaiselle eri lääkkeelle myöhemmin myönnetyn myyntiluvan, joka sisältää edellä mainittua vaikuttavaa ainetta yhdistettynä toiseen vaikuttavaan aineeseen, jota ei sellaisenaan suojata kyseisellä patentilla, perusteella toisen lisäsuojatodistuksen, joka koskee tätä vaikuttavien aineiden yhdistelmää.

(1) EUVL C 389, 15.12.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/20

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.12.2013 (Upper Tribunalin (Tax and Chancery Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Bridport and West Dorset Golf Club Limited

(Asia C-495/12) (1)

(Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - Vapautukset - 132 artiklan 1 kohdan m alakohta - Urheiluun läheisesti liittyvät palvelut - Pääsy golfkentälle - Vieraat, jotka eivät ole golfkerhon jäseniä ja jotka suorittavat pääsymaksun (green fee) - Verovapautuksen soveltamisalan ulkopuolelle jääminen - 133 artiklan ensimmäisen kohdan d alakohta - 134 artiklan b alakohta - Lisätulot)

2014/C 52/34

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Vastapuoli: Bridport and West Dorset Golf Club Limited

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Yhdistynyt kuningaskunta — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 132 artiklan 1 kohdan m alakohdan, 133 artiklan ensimmäisen kohdan d alakohdan ja 134 artiklan b alakohdan tulkinta — Vapautukset — Urheiluun tai liikuntakasvatukseen läheisesti liittyvät palvelut — Voittoa tavoittelematon yhteisö tarjoaa golfkentän käyttöoikeuden tietyksi ajanjaksoksi golfin pelaamiseen

Tuomiolauselma

1) Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 134 artiklan b alakohtaa on tulkittava siten, ettei siinä suljeta tämän direktiivin 132 artiklan 1 kohdan m alakohdassa säädetyn verovapautuksen soveltamisalan ulkopuolelle palvelujen suoritusta, joka koostuu siitä, että golfkenttää ylläpitävä ja jäsenjärjestelmää tarjoava voittoa tavoittelematon yhteisö antaa vierailijalle, joka ei ole sen jäsen, oikeuden käyttää tätä golfkenttää.

2) Direktiivin 2006/112 133 artiklan ensimmäisen kohdan d alakohtaa on tulkittava siten, ettei siinä sallita pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa jäsenvaltioiden sulkea tämän direktiivin 132 artiklan 1 kohdan m alakohdassa säädetyn vapautuksen soveltamisalan ulkopuolelle palvelujen suoritusta, joka koostuu jäsenjärjestelmää tarjoavan voittoa tavoittelemattoman yhteisön ylläpitämän golfkentän käyttöoikeuden myöntämisestä, kun tämä suoritus tarjotaan vierailijoille, jotka eivät ole kyseisen yhteisön jäseniä.

(1) EUVL C 32, 2.2.2013.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 367/19

Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 24.10.2013 (Inalta Curte de Casație și Justițien (Romania) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Agenția Națională de Administrare Fiscală v. SC Rafinăria Steaua Română SA

(Asia C-431/12) (1)

(Verotus - Arvonlisävero - Arvonlisäveron ylimenevän osuuden palauttaminen kuittaamalla - Kuittauspäätösten kumoaminen - Velvollisuus maksaa verovelvolliselle viivästyskorkoja)

2013/C 367/32

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Inalta Curte de Casație și Justiție

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Agenția Națională de Administrare Fiscală

Vastaaja: SC Rafinăria Steaua Română SA

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Inalta Curte de Casație și Justiție — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 183 artiklan tulkinta — Arvonlisäveron ylimenevän osuuden palauttaminen kuittaamalla — Veroviranomaisten velvollisuus maksaa viivästyskorkoja siinä tapauksessa, että kuittauspäätökset kumotaan tuomioistuimen ratkaisulla

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 183 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, ettei verovelvollinen, joka on vaatinut sen arvonlisäveromäärän palauttamista, jolla sen ostoihin sisältyvä arvonlisävero ylittää sen maksettavaksi tulleen arvonlisäveron, voi saada jäsenvaltion veroviranomaiselta tämän myöhässä suorittaman palautuksen johdosta viivästyskorkoja siltä ajalta, jolloin hallintopäätökset, joilla palautus evättiin ja jotka myöhemmin kumottiin tuomioistuimen ratkaisulla, olivat voimassa.

(1) EUVL C 399, 22.12.2012.
2)

Direktiivin 2001/24 32 artiklaa on tulkittava siten, ettei se estä sitä, että rahalaitoksista 20.12.2002 annetun lain nro 161/2002, sellaisena kuin se on 13.11.2008 annetulla lailla nro 129/2008 muutettuna, 98 §:n kaltainen kansallinen säännös, jolla kiellettiin tuomioistuinmenettelyiden vireillepano rahalaitoksia vastaan tai keskeytettiin tällaiset menettelyt heti rahalaitoksen moratorioon asettamisesta alkaen, vaikuttaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaisiin turvaamistoimenpiteisiin, jotka on toteutettu jossakin muussa jäsenvaltiossa ennen moratorioon asettamista.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/24

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 3.10.2013 — Valittajana Bernhard Rintisch sekä muina osapuolina sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Bariatrix Europe Inc. SAS

(Asia C-120/12 P) (1)

(Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 40/94 - 74 artiklan 2 kohta - Asetus (EY) N:o 2868/95 - 50 säännön 1 kohdan ensimmäinen ja kolmas alakohta - Aikaisemman tavaramerkin haltijan tekemä väite - Tavaramerkin olemassaolo - Todisteiden, jotka on esitetty väitteen tueksi tätä varten asetetun määräajan päättymisen jälkeen, huomiotta jättäminen - Valituslautakunnan harkintavalta - Päinvastainen säännös - Olosuhteet, jotka estävät uusien tai täydentävien todisteiden huomioon ottamisen)

2013/C 344/40

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Bernhard Rintisch (edustaja: Rechtsanwalt A. Dreyer)

Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: G. Schneider) ja Bariatrix Europe Inc. SAS

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-62/09, Rintisch vastaan SMHV, 16.12.2011 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi luokkiin 29 ja 32 kuuluvia tavaroita varten rekisteröityjen kansallisten sana- ja kuviomerkkien ”PROTI”, ”PROTIPOWER” ja ”PROTIPLUS” sekä luokkiin 29, 30 ja 32 kuuluvia tavaroita varten rekisteröidyn liikenimen ”PROTITOP” haltijan nostaman kumoamiskanteen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) neljännen valituslautakunnan 15.12.2008 tekemästä päätöksestä (asia R 740/2008-4) hylätä siitä väiteosaston päätöksestä tehty valitus, jolla hylättiin valittajan esittämä väite, joka koski sanamerkin ”PROTI SNACK” rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi luokkiin 5, 29, 30 ja 32 kuuluvia tavaroita varten — Asiakirjojen esittäminen liian myöhään — Asetuksen (EY) N:o 40/94 74 artiklan 2 kohtaan (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohta) perustuva harkintavalta

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Bernhard Rintisch velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 165, 9.6.2012.
1)

Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003, sellaisena kuin se on muutettuna 9.10.2008 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1009/2008, 40 artiklan 5 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että viljelijä voi pelkästään siitä syystä, että hänellä oli viitekauden aikana ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuisista maatalouden tuotantomenetelmistä 30.6.1992 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 2078/92 ja Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 1257/1999, sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2223/2004, perustuvia maatalouden ympäristösitoumuksia, pyytää, että hänen viitemääränsä laskettaisiin viitekauden sellaisen vuoden tai sellaisten vuosien perusteella, joihin tällaisia sitoumuksia ei sovelleta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 260/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 18.7.2013 (Gerechtshof te Leeuwardenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — fiscal eenheid PPG Holdings BV cs te Hoogezand v. Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen

(Asia C-26/12) (1)

(Arvonlisävero - Kuudes direktiivi 77/388/ETY - 17 artikla ja 13 artiklan B kohdan d alakohdan 6 alakohta - Vapautukset - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Eläkerahasto - Erityisten sijoitusrahastojen hallinnoimisen käsite)

2013/C 260/18

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Gerechtshof te Leeuwarden

Pääasian asianosaiset

Kantaja: fiscal eenheid PPG Holdings BV cs te Hoogezand

Vastaaja: Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Gerechtshof te Leeuwarden — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 13 artiklan B kohdan d alakohdan 6 alakohdan ja 17 artiklan sekä yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 168 ja 169 artiklan tulkinta — Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen — Verovelvollinen, joka on kansallisen vanhuuseläkelainsäädännön mukaisesti perustanut eläkerahaston työntekijöidensä, jotka ovat rahaston osuudenhaltijoita, eläkeoikeuksien turvaamiseksi — Veron, jonka se on maksanut eläkerahaston toiminnan hoitamiseksi vastaanottamistaan palveluista, vähentäminen

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklaa on tulkittava siten, että verovelvollisella, joka on perustanut nykyisten ja entisten työntekijöidensä eläkeoikeuksien turvaamiseksi pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen oikeudellisesti ja verotuksellisesti erillisen eläkerahaston, on oikeus vähentää arvonlisävero, jonka se on maksanut kyseisen eläkerahaston hallinnoimiseen ja toimintaan liittyvistä palveluista, edellyttäen, että suoran ja välittömän yhteyden olemassaolo käy ilmi kyseessä olevien liiketoimien kaikista olosuhteista.

(1) EUVL C 98, 31.3.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 225/34

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 20.6.2013 (Administrativen sad Plovdivin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Teritorialna direktsia na NAP — Plovdiv v. RODOPI-M 91 OOD

(Asia C-259/12) (1)

(Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - Verotuksen neutraalisuuden periaate ja suhteellisuusperiaate - Laskun peruuttamisen kirjaamisen ja veroilmoituksessa ilmoittamisen myöhästyminen - Laiminlyönnin korjaaminen - Veron maksaminen - Valtion talousarvio - Vahinkoa ei ole aiheutunut - Hallinnollinen seuraamus)

2013/C 225/58

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Administrativen sad Plovdiv

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Teritorialna direktsia na NAP — Plovdiv

Vastaaja: RODOPI-M 91 OOD

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Administrativen sad Plovdiv — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 242 ja 273 artiklan tulkinta — Hallinnollinen seuraamus, joka on määrätty laskun peruuttamisesta tehdyn ilmoituksen myöhästymisestä, vaikka peruuttaminen on myöhemmin merkitty kirjanpitoon ja asianomainen on maksanut peruutetusta mutta ostoreskontraan ja asianomaisen verokauden veroilmoitukseen merkitsemättä jääneestä laskusta aiheutuneet verot — Maksuseuraamus, joka on samansuuruinen kuin määräajassa maksamatta jääneen veron koko määrä — Verotuksen neutraalisuuden periaate

Tuomiolauselma

Verotuksen neutraalisuuden periaate ei ole esteenä sille, että jäsenvaltion veroviranomainen määrää verovelvolliselle, joka ei ole kansallisessa lainsäädännössä säädetyssä määräajassa täyttänyt velvollisuuttaan kirjata kirjanpitoon ja ilmoittaa veroilmoituksessa seikat, jotka vaikuttavat verovelvollisen arvonlisäverovelan määrän laskemiseen, sakkorangaistuksen, jonka määrä on yhtä suuri kuin tässä määräajassa maksamatta jääneen veron määrä, kun kyseinen verovelvollinen on myöhemmin korjannut laiminlyönnin ja maksanut verovelan koko määrän korkoineen. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 242 ja 273 artiklan perusteella, ylittääkö asiassa määrätyn seuraamuksen rahamäärä sen, mikä on tarpeen veron kannon oikean toimittamisen varmistamista ja petosten estämistä koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi, kun otetaan huomioon pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevaan tapaukseen liittyvät seikat, erityisesti aika, jonka kuluessa sääntöjenvastaisuus on oikaistu, tämän sääntöjenvastaisuuden vakavuus ja se, onko verovelvollisen syyksi luettava petos tai sovellettavan lainsäädännön kiertäminen.

(1) EUVL C 243, 11.8.2012.
2)

Direktiivin 95/46 6 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa sekä 7 artiklan c ja e alakohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasian kohteena olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään työnantajan velvollisuudesta asettaa työaikarekisteri toimivaltaisen kansallisen työsuojeluviranomaisen saataville siten, että siihen on mahdollista tutustua heti, kunhan tämä velvollisuus on tarpeen, jotta kyseinen viranomainen voi harjoittaa työoloja koskevan lainsäädännön soveltamista koskevia valvontatehtäviään erityisesti työajan osalta.
2)

Kun jäsenvaltio vahvistaa direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11, 4 artiklan 2 kohdan b alakohtaa soveltamalla sen liitteen II soveltamisalaan kuuluville hankkeille pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen raja-arvon, joka on ristiriidassa tämän direktiivin 2 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklan 3 kohdan mukaisten velvoitteiden kanssa, mainitun direktiivin 2 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 3 kohdan säännöksillä on välitön oikeusvaikutus, joka edellyttää toimivaltaisten kansallisten viranomaisten varmistavan, että aluksi tutkitaan, onko kyseisillä hankkeilla todennäköisesti huomattavia ympäristövaikutuksia, ja jos on, että tällaisia vaikutuksia tämän jälkeen arvioidaan.
1)

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston 18.12.2006 antamalla asetuksella (EY) N:o 1992/2006, on tulkittava siten, että kolmannen valtion kansalainen tai hänen tyttärensä, joka on myös kolmannen valtion kansalainen, kun heidän tilanteensa on seuraavanlainen: — kolmannen valtion kansalaiselle on alle viisi vuotta aikaisemmin myönnetty oleskelulupa jäsenvaltiossa sellaisen toisen jäsenvaltion kansalaisen luokse tuloa varten, jonka kanssa hän ei ole avioliitossa eikä rekisteröidyssä parisuhteessa ja jonka kanssa hänellä on lapsi, jolla on tämän toisen jäsenvaltion kansalaisuus, — vain mainitulla toisen jäsenvaltion kansalaisella on työntekijän asema — mainitut kolmannen valtion kansalainen ja toisen jäsenvaltion kansalainen eivät enää asu yhdessä — molemmat lapset asuvat äidin kanssa samassa taloudessa, ei kuulu asetuksen henkilölliseen soveltamisalaan paitsi, jos heitä voidaan pitää toisen jäsenvaltion kansalaisen perheenjäseninä kansallisessa laissa tarkoitetulla tavalla ja sitä sovellettaessa, tai mikäli vastaus tähän on kieltävä, jos heidän voidaan katsoa olevan pääasiallisesti riippuvaisia tästä henkilöstä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/16

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 10.10.2013 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Staatssecretaris van Financiën v. Pactor Vastgoed BV

(Asia C-622/11) (1)

(Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 13 artiklan C kohta ja 20 artikla - Kiinteän omaisuuden luovutus - Oikeus verotuksen valitsemiseen - Vähennysoikeus - Vähennysten oikaiseminen - Arvonlisäveron vähennyksen oikaisun johdosta maksettavien summien kantaminen - Verovelvollinen - Verovelvollinen, joka on muu kuin tämän vähennyksen alun perin tehnyt verovelvollinen ja joka ei ole ollut mukana vähennyksen taustalla olevassa verollisessa liiketoimessa)

2013/C 344/25

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Staatssecretaris van Financiën

Vastapuoli: Pactor Vastgoed BV

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 20 artiklan tulkinta — Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen — Alun perin tehtyjen vähennysten oikaiseminen — Luovuttaja luovuttaa kiinteää omaisuutta kiinteistöyhtiölle — Luovutus, jota osapuolet pitävät verollisena liiketoimena sovellettavan lainsäädännön vastaisesti

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annettua kuudetta neuvoston direktiiviä 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että arvonlisäveron vähennyksen oikaisun johdosta maksettavat summat kannetaan muulta kuin vähennyksen tehneeltä verovelvolliselta.

(1) EUVL C 73, 10.3.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 3.10.2013 — Valittajana Euroopan komissio ja muina osapuolina Latvian tasavalta, Liettuan tasavalta, Slovakian tasavalta sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta

(Asia C-267/11 P) (1)

(Muutoksenhaku - Pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistäminen - Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä - Päästöoikeuksien myöntäminen Latvian tasavallalle - Kausi 2008-2012)

2013/C 344/07

Oikeudenkäyntikieli: latvia

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: I. Rubene ja E. White)

Muut osapuolet: Latvian tasavalta, Liettuan tasavalta (asiamies: I. Kalniņš), Slovakian tasavalta sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta

Väliintulija, joka tukee Latvian tasavallan vaatimuksia: Tšekin tasavalta (asiamiehet: M. Smolek ja D. Hadroušek)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus, joka on tehty unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-369/07, Latvia vastaan komissio, 22.3.2011 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin kumosi kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kansallisen jakosuunnitelman muuttamisesta, josta Latvian tasavalta oli tehnyt kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (EUVL L 275, s. 32) mukaisesti ilmoituksen kautta 2008-2012 varten, 13.7.2007 tehdyn komission päätöksen K(2007) 3409 — Direktiivin 9 artiklan 3 kohdassa vahvistetun menettelyn virheellinen tulkinta — Kolmen kuukauden määräajan, josta on säädetty ilmoitettavia uusia kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kansallisia jakosuunnitelmia koskevien alkuperäisten päätösten osalta, soveltaminen virheellisesti sellaiseen komission päätökseen, joka koskee sellaisten kansallisen jakosuunnitelman muutosten hyväksymistä, jotka on ilmoitettu sen jälkeen, kun komissio päätti hylätä alkuperäisen jakosuunnitelman

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Euroopan komissio, Latvian tasavalta ja Tšekin tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 226, 30.7.2011.