Väliaikainen versio

JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

JEAN RICHARD DE LA TOUR

17 päivänä marraskuuta 2022 ( )

Asia C‑338/21

Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid,

jossa asian käsittelyyn osallistuvat

S.S.,

N.Z. ja

S.S.

(Ennakkoratkaisupyyntö – Raad van State (ylin hallintotuomioistuin, Alankomaat))

Ennakkoratkaisupyyntö – Turvapaikkapolitiikka – Asetus (EU) N:o 604/2013 – Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteet ja ‑menettelyt – Turvapaikanhakijan siirrosta tehtyä päätöstä koskeva muutoksenhaku – Siirron määräaika – Siirron täytäntöönpanon määräajan lykkääminen – Direktiivi 2004/81/EY – Ihmiskauppa





I Johdanto

1. Tämä ennakkoratkaisupyyntö koskee asetuksen (EU) N:o 604/2013( ) 27 artiklan 3 kohdan ja 29 artiklan, luettuna yhdessä direktiivin 2004/81/EY( ) 8 artiklan kanssa, tulkintaa ja antaa unionin tuomioistuimelle tilaisuuden täsmentää näiden säännösten suhdetta tilanteessa, jossa kansainvälistä suojelua hakeva kolmannen maan kansalainen on yhtäältä hakenut muutosta siirtopäätökseen pyytämättä päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä ja toisaalta hakenut oikaisua direktiivin 2004/81 8 artiklassa säädetyn väliaikaisen oleskeluluvan epäämistä koskevaan hallinnolliseen päätökseen.

2. Tämä ennakkoratkaisupyyntö on tehty asioissa, joissa asianosaisina ovat yhtäältä kolmannen maan kansalaiset S.S., N.Z. ja S.S. sekä toisaalta Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (turvallisuus- ja oikeusasioista vastaava valtiosihteeri, Alankomaat; jäljempänä valtiosihteeri) ja joissa on kyse valtiosihteerin päätöksistä jättää vastapuolten kansainvälistä suojelua koskevat hakemukset tutkimatta ja siirtää heidät käsittelystä vastuussa oleviin jäsenvaltioihin. Samaan aikaan nämä kansalaiset jättivät direktiivin 2004/81 8 artiklan nojalla oleskelulupahakemuksia, jotka valtiosihteeri hylkäsi. Nämä kansalaiset ovat hakeneet oikaisua kyseisiin hylkäämispäätöksiin.

3. Tämä asia liittyy vireillä olevaan asiaan Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Siirtoa koskevan määräajan keskeyttäminen muutoksenhaun johdosta) (C‑556/21), jossa on kyse siitä, voidaanko Dublin III ‑asetuksessa säädettyjä siirtopäätöksen täytäntöönpanoa ja siten siirtoa koskevaa määräaikaa lykätä toimivaltaisen kansallisen viranomaisen hakemuksesta toisessa asteessa kansainvälistä suojelua hakevaa henkilöä vastaan tehdyn siirtopäätöksen kumoamista koskevan kanteen yhteydessä, jos hakija ei ole pyytänyt siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä.

4. Vaikka Raad van State (ylin hallintotuomioistuin, Alankomaat) käsittelee molemmissa tapauksissa siirtopäätöksen täytäntöönpanon keskeyttämisen seurauksia Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 kohdassa säädetyn siirtoa koskevan määräajan (jäljempänä siirron määräaika) laskemiselle, erityiskysymykset ovat erilaisia. Tämän vuoksi näiden asioiden ratkaisuehdotukset esitetään erikseen samana päivänä.

5. Tässä ratkaisuehdotuksessa ehdotan analyysini lopussa, että unionin tuomioistuin toteaa, että Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 3 kohtaa ja 29 artiklaa on tulkittava siten, että kyseisen asetuksen säännösten mukaisesti tehdyn siirtopäätöksen täytäntöönpano on keskeytettävä Euroopan unionin perusoikeuskirjan( ) 47 artiklan nojalla, kun on haettu muutosta päätökseen, jolla on kieltäydytty myöntämästä direktiivin 2004/81 8 artiklassa säädettyä väliaikaista oleskelulupaa, ja että siirron määräaikaa ei keskeytetä, jos asianomainen kolmannen maan kansalainen on hakenut oikaisua kyseisen direktiivin 8 artiklassa säädetyn väliaikaisen oleskeluluvan epäämispäätökseen.

II Asiaa koskevat oikeussäännöt

A Unionin oikeus

1. Direktiivi 2004/81

6. Direktiivin 2004/81 johdanto-osan kuudennessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:

”Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon muun ohessa – – perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet.”

7. Tämän direktiivin 1 artiklassa säädetään seuraavaa:

”Tämän direktiivin tarkoituksena on määritellä ehdot, jotka koskevat määräaikaisten oleskelulupien myöntämistä sellaisille kolmansien maiden kansalaisille, jotka tekevät yhteistyötä ihmiskaupan tai laittoman maahantulon avustamisen torjumiseksi – –”

8. Direktiivin 6 artiklassa, jonka otsikko on ”Harkinta-aika”, säädetään, että kolmansien maiden kansalaisille on annettava harkinta-aika, jonka kuluessa he voivat toipua kokemuksistaan ja päättää, tekevätkö he yhteistyötä toimivaltaisten viranomaisten kanssa, ja että harkinta-ajan kuluessa heitä koskevaa maastapoistamistoimenpidettä ei saa panna täytäntöön.

9. Direktiivin 2004/81 8 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Harkinta-ajan päätyttyä, tai aiemmin, mikäli toimivaltaiset viranomaiset katsovat asianomaisen kolmannen maan kansalaisen jo tällöin täyttävän b alakohdassa säädetyt edellytykset, jäsenvaltioiden on harkittava,

a) onko hänen oleskeluansa jäsenvaltion alueella syytä jatkaa tutkinnallisista tai oikeuskäsittelyyn liittyvistä syistä;

b) onko hän selvästi halukas tekemään yhteistyötä; ja

c) onko hän katkaissut kaikki siteet henkilöihin, joita epäillään teoista, jotka voidaan katsoa 2 artiklan b ja c alakohdassa tarkoitetuiksi rikoksiksi.”

10. Tämän direktiivin 13 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Tämän direktiivin perusteella myönnetyn oleskeluluvan voimassaolon päätyttyä sovelletaan yleistä ulkomaalaissäädäntöä.”

2. Dublin III ‑asetus

11. Dublin III ‑asetuksen 1 artiklan mukaan tässä asetuksessa vahvistetaan ne perusteet ja menettelyt, joiden mukaisesti määritellään kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio. Asetuksen johdanto-osan 4, 5 ja 19 perustelukappaleessa tuodaan tältä osin esille seuraavaa:

”(4) Lisäksi [Eurooppa-neuvoston Tampereella 15.10. ja 16.10.1999 pidetyn erityiskokouksen] päätelmissä todetaan, että yhteiseen eurooppalaiseen turvapaikkajärjestelmään olisi lyhyellä aikavälillä sisällyttävä selkeä ja toimiva menettely turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevan valtion määrittämiseksi.

(5) Tällaisen menettelyn perusteiden olisi sekä jäsenvaltioiden että asianomaisten henkilöiden kannalta oltava puolueettomat ja oikeudenmukaiset. Menettelyn mukaisesti olisi erityisesti voitava määrittää nopeasti hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio, jotta voidaan taata hakijoille tehokas pääsy kansainvälisen suojelun myöntämistä koskeviin menettelyihin ja jotta ei vaaranneta kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten käsittelyn nopeutta koskevan tavoitteen saavuttamista.

– –

(19) Asianomaisten henkilöiden oikeuksien tehokkaan suojelun varmistamiseksi olisi erityisesti – – perusoikeuskirjan 47 artiklan mukaisesti otettava käyttöön oikeudelliset takeet ja tehokkaat oikeussuojakeinot, jotka koskevat päätöksiä siirtää hakija hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon. Jotta voidaan varmistaa, että kansainvälistä oikeutta noudatetaan, tällaisia päätöksiä koskevien tehokkaiden oikeussuojakeinojen olisi katettava sekä tämän asetuksen soveltamisen tarkastelu että oikeudellisiin seikkoihin ja tosiseikkoihin perustuvan tilanteen tarkastelu siinä jäsenvaltiossa, johon hakija siirretään.”

12. Asetuksen 27 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädetään seuraavaa:

”3. Siirtopäätöksiin kohdistuvien muutoksenhaun ja uudelleen käsittelyä koskevien hakemusten osalta jäsenvaltioiden on kansallisessa laissaan säädettävä, että

a) muutoksenhaku tai uudelleen käsittely antaa asianomaiselle henkilölle oikeuden jäädä asianomaiseen jäsenvaltioon, kunnes muutoksenhaun tai uudelleen käsittelyn tulos on selvillä; tai

b) siirto lykkääntyy automaattisesti tietyn kohtuullisen ajan, jonka kuluessa tuomioistuimen on päätettävä tarkasteltuaan asiaa perusteellisesti, onko muutoksenhaulla tai uudelleen käsittelyllä lykkäävä vaikutus; tai

c) asianomaisella henkilöllä on mahdollisuus pyytää kohtuullisen ajan kuluessa tuomioistuinta lykkäämään siirtopäätöksen täytäntöönpanoa, kunnes hänen muutoksenhakunsa tai uudelleen käsittelyn tulos on selvillä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytettävissä on tehokkaat oikeussuojakeinot, lykkäämällä siirtoa, kunnes päätös ensimmäisestä lykkäyspyynnöstä on tehty. Päätös siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämisestä on tehtävä kohtuullisen ajan kuluessa siten, että lykkäyspyyntöä voidaan tarkastella perusteellisesti. Päätös siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämättä jättämisestä on perusteltava.

4. Jäsenvaltiot voivat säätää, että toimivaltaiset viranomaiset voivat viran puolesta lykätä siirtopäätöksen täytäntöönpanoa, kunnes muutoksenhaun tai uudelleen käsittelyn tulos on selvillä.”

13. Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:

”1. Hakijan – – siirto pyynnön esittäneestä jäsenvaltiosta hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon tapahtuu pyynnön esittäneen jäsenvaltion kansallisen lain mukaisesti ja sen jälkeen kun asianomaiset jäsenvaltiot ovat päässeet asiasta yhteisymmärrykseen ja heti kun se on käytännössä mahdollista, kuitenkin viimeistään kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun toinen jäsenvaltio on suostunut pyyntöön ottaa asianomainen henkilö vastaan tai takaisin tai muutoksenhaun tai uudelleen käsittelyn johdosta annetun lopullisen päätöksen tekemisestä, jos sillä on lykkäävä vaikutus 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

– –

2. Jos siirtoa ei toteuteta kuuden kuukauden määräajan kuluessa, hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio vapautuu velvoitteestaan ottaa asianomainen henkilö vastaan tai takaisin, ja vastuu siirtyy pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle. Määräaikaa voidaan jatkaa enintään yhteen vuoteen, jos siirtoa ei voida suorittaa asianomaisen henkilön vangitsemisen vuoksi, tai enintään kahdeksaantoista kuukauteen, jos asianomainen henkilö on paennut viranomaisia.”

B Alankomaiden oikeus

1. Yleinen hallinto-oikeuslaki

14. Alankomaiden 4.6.1992 annetun yleisen hallinto-oikeuslain (Algemene wet bestuursrecht) 8:81 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa( ):

”Jos päätöksestä nostetaan kanne hallintotuomioistuimessa tai jos ennen mahdollista kannetta hallintotuomioistuimessa haetaan oikaisua – –, pääasioissa toimivaltaisen tai mahdollisesti toimivaltaiseksi tulevan hallintotuomioistuimen väliaikaisen oikeussuojan osalta toimivaltainen tuomari voi hakemuksesta määrätä turvaamistoimista, jos se on kiireellisesti tarpeen ottaen huomioon asiaan liittyvät edut.”

15. Lain 8:108 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:

”Jollei tässä osastossa toisin säädetä, valitukseen sovelletaan soveltuvin osin 8.1–8.3 osastoa – –”

2. Vuoden 2000 ulkomaalaislaki

16. Vuoden 2000 ulkomaalaislain (Vreemdelingenwet 2000),( ) joka on annettu 23.11.2000, 28 §:n 1 momentin a kohdassa säädetään seuraavaa:

”Minister van Veiligheid en Justitie [turvallisuus- ja oikeusasioista vastaava ministeri, Alankomaat] voi

a. hyväksyä tai hylätä määräaikaista oleskelulupaa koskevan hakemuksen, jättää sen käsittelemättä tai tutkimatta tai keskeyttää sen tutkinnan.”

17. Ulkomaalaislain 73 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:

”Hakemuksen hylkäävän päätöksen – – vaikutusta lykätään siihen asti, kunnes määräaika oikaisuvaatimuksen jättämiselle päättyy, – – tai jos oikaisuvaatimus on jätetty – –, kunnes siitä on tehty päätös.”

18. Ulkomaalaislain 82 §:n 1 momentissa asiaa täsmennetään seuraavasti:

”Oleskelulupaa koskevan päätöksen vaikutusta lykätään siihen asti, kunnes kanteen nostamisen määräaika on päättynyt, tai jos kanne on nostettu, siihen asti, kunnes siitä on annettu ratkaisu.”

3. Vuoden 2000 ulkomaalaisasetus

19. Vuoden 2000 ulkomaalaisasetuksen (Vreemdelingenbesluit 2000),( ) joka on annettu 23.11.2000, 3.48 §:n 1 momentin a kohdassa säädetään seuraavaa:

”Tavallinen määräaikainen oleskelulupa voidaan myöntää tilapäisistä humanitaarisista syistä johtuvin rajoituksin ulkomaalaiselle, joka

a. on uhri, joka on tehnyt ilmiannon ihmiskaupasta, mikäli rikostutkinta on käynnissä sen henkilön osalta, jota epäillään rikoksesta, josta ilmianto tehtiin, tai mikäli on annettu kyseistä henkilöä koskevatuomio pääasiassa.”

20. Ulkomaalaispäätöksen 7.3 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:

”Jos väliaikaista oikeussuojaa koskeva hakemus on tehty maastapoistamisen tai siirron välttämiseksi ennen kuin turvapaikkaan perustuvaa määräaikaista oleskelulupaa koskevasta hakemuksesta tehtyä päätöstä koskeva muutoksenhaku on ratkaistu, ulkomaalaisen on voitava odottaa Alankomaissa, kunnes hakemusta koskeva päätös on annettu.”

4. Vuoden 2000 ulkomaalaisasioita koskeva yleiskirje

21. Ulkomaalaisasioita koskevan vuoden 2000 yleiskirjeen (Vreemdelingencirculaire 2000) B1/7.2 kohta kuuluu seuraavasti:

”Jos [vuoden 2000 ulkomaalaislain] 73 §:n 1 momentin mukaisen tavallista määräaikaista oleskelulupaa koskevan hakemuksen hylkäävän päätöksen vaikutuksia lykätään oikaisuvaatimuksen perusteella, katsotaan lain nojalla, että tämä lykkäävä vaikutus lykkää myös ulkomaalaista vastaan tehdyn siirtopäätöksen täytäntöönpanoa [Dublin III ‑asetuksen] 27 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

– –”

III Pääasian tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymys

22. S.S., N.Z. ja S.S. ovat kolmansien maiden kansalaisia, jotka ovat tehneet Alankomaissa kahdentyyppisiä hakemuksia.

23. Ensimmäisen menettelyn osalta pääasian vastapuolet jättivät vastaavasti 19.4., 5.9. ja 7.10.2019 kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia. Valtiosihteeri pyysi Italian viranomaisia ottamaan heidät vastaan tai takaisin. Nämä viranomaiset hyväksyivät 12.6. sekä 20.11. ja 28.11.2019 nimenomaisesti tai implisiittisesti nämä vastaan- tai takaisinottopyynnöt.

24. Valtiosihteeri päätti näin ollen 1.8.2019 sekä 17.1. ja 8.2.2020 jättää pääasian vastapuolten kansainvälistä suojelua koskevat hakemukset tutkimatta ja siirtää heidät Italiaan. Jälkimmäiset ovat nostaneet kumoamiskanteen näistä päätöksistä.

25. Toimivaltaiset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimet kumosivat nämä päätökset 21.11.2019 sekä 1.9. ja 16.9.2020. Nämä tuomioistuimet olivat todenneet, että siltä osin kuin N.Z. ja S.S. eivät olleet jättäneet siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä koskevaa hakemusta tai olivat peruuttaneet sen, kun he olivat nostaneet kanteet päätöksistä, siirron määräaika oli päättynyt ja Alankomaiden kuningaskunta oli nyt vastuussa heidän kansainvälistä suojelua koskevien hakemustensa käsittelystä. S.S:n osalta siirtopäätös kumottiin sellaisilla perusteilla, joita ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei pidä tarpeellisina ennakkoratkaisukysymyksen arvioinnin kannalta. Se katsoo kuitenkin, että valituksen ratkaisemiseksi sen on selvitettävä, oliko siirron määräaika päättynyt ja oliko Alankomaiden kuningaskunta nyt vastuussa kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä, kuten S.S. väittää. Alioikeudet olivat sillä perusteella, että Alankomaiden kuningaskunta oli nyt vastuussa kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten käsittelystä, määränneet myös valtiosihteerin tekemään uudet päätökset näistä hakemuksista S.S:n ja N.Z:n osalta.

26. Valtiosihteeri valitti näistä tuomioista Raad van Stateen ja väitti, että siirron määräajat eivät olleet päättyneet, koska niitä oli lykätty oikaisuvaatimuksella, jonka olivat tehneet pääasian vastapuolet menettelyissä, jotka koskivat heidän direktiivin 2004/81 8 artiklan mukaista väliaikaista oleskelulupaa koskevien hakemustensa hylkäämistä.( ) Valtiosihteeri haki valituksen yhteydessä turvaamistoimia, jotta sen ei tarvitse tehdä uutta päätöstä kansainvälistä suojelua koskevista hakemuksista ennen kuin valitukset on ratkaistu. Raad van State hyväksyi nämä hakemukset 22.4., 21.9. ja 16.11.2020.

27. Toisen menettelyn osalta pääasian vastapuolet tekivät 1.10.2019 sekä 21.2. ja 4.3.2020 ilmiannon ihmiskaupasta, jonka uhreja he olivat olleet Alankomaissa ja/tai Italiassa. Valtiosihteeri piti näitä ilmiantoja vuoden 2000 ulkomaalaispäätöksen 3.48 §:ssä tarkoitettua tilapäisistä humanitaarisista syistä myönnettävää oleskelulupaa koskevina hakemuksina. Valtiosihteeri hylkäsi nämä hakemukset 7.10.2019 sekä 3.3. ja 6.4.2020 tekemillään päätöksillä.

28. Pääasian vastapuolet hakivat 4.11.2019 sekä 30.3. ja 4.5.2020 oikaisua näihin päätöksiin.

29. Valtiosihteeri hylkäsi nämä oikaisuvaatimukset tai ne peruutettiin 16.12.2019 sekä 22.4. ja 28.8.2020 tehdyillä päätöksillä.

30. Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin täsmentää, että se voi käsitellä valtiosihteerin valituksen tuomiosta, jolla S.S:n siirtopäätös kumottiin, jos katsotaan, kuten valtiosihteeri väittää, että siirron määräaika lykkääntyi, kun haettiin oikaisua direktiivin 2004/81 8 artiklan ja vuoden 2000 ulkomaalaispäätöksen 3.48 §:n mukaisen väliaikaista oleskelulupaa koskevan hakemuksen hylkäämispäätökseen.

31. Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin katsoo, että tällaista lykkäämistä tukee neljä perustetta.

32. Ensinnäkin tällainen lykkääminen olisi tarpeen, jotta voidaan varmistaa Dublin III ‑asetuksen ja direktiivin 2004/81 tehokas vaikutus ja samalla välttää oikeuksien väärinkäyttö. Koska väliaikaista oleskelulupaa koskevan hakemuksen hylkäämispäätöksen oikaisuvaatimus sulkee pois asianomaisen henkilön maastapoistamisen, siirron määräajan päättyminen on väistämätöntä, kun henkilö, josta on tehty siirtopäätös, vaatii oikaisua. Siirron määräajan lykkäämättä jättäminen tällaisessa tilanteessa edistäisi näin ollen forum shoppingia ja kannustaisi kansallisia viranomaisia olemaan käsittelemättä tällaisia ilmiantoja riittävän huolellisesti.

33. Toiseksi Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 3 kohtaa on mahdollista tulkita siten, että myös muutoksenhaku, joka estää siirtopäätöksen tehokkaan täytäntöönpanon, johtaa siirron määräajan lykkäämiseen. Näin ollen direktiivin 2004/81 8 artiklassa säädettyä väliaikaista oleskelulupaa koskevan hakemuksen hylkäämispäätöksen oikaisuvaatimus on esteenä siirtopäätöksen täytäntöönpanolle, vaikka se ei sinänsä ole itse siirtopäätöstä koskeva muutoksenhaku, joten se puoltaa siirron määräajan lykkäämistä.

34. Kolmanneksi jäsenvaltio voisi päättää siirron määräajan lykkäämisestä menettelyllisen itsemääräämisoikeutensa perusteella.

35. Neljänneksi Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 3 kohdassa luetellut kolme vaihtoehtoa eivät olisi toisiaan poissulkevia. Näin ollen se, että Alankomaiden kuningaskunta on päättänyt soveltaa kyseisen asetuksen 27 artiklan 3 kohdan c alakohdassa kuvattua vaihtoehtoa, ei estä katsomasta, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset oikaisuvaatimukset kuuluvat mainitun asetuksen 27 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 27 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamisalaan.

36. Tässä tilanteessa Raad van State on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:

”Onko [Dublin III ‑asetuksen] 27 artiklan 3 kohtaa ja 29 artiklaa tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä käsiteltävässä asiassa esillä olevan kaltaiselle kansalliselle sääntelylle, jossa jäsenvaltio on valinnut saattaa [tämän asetuksen] 27 artiklan 3 kohdan c alakohdan osaksi kansallista lainsäädäntöä mutta antanut myös ihmiskaupan uhrin oleskelupahakemusta koskevassa menettelyssä tehtyyn muuhun päätökseen kuin siirtopäätökseen kohdistuvalle muutoksenhaulle tai oikaisuvaatimukselle siirtopäätöksen täytäntöönpanoa lykkäävän vaikutuksen, joka estää väliaikaisesti tosiasiallisen siirron?”

37. Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet pääasian vastapuolet, Alankomaiden ja Saksan hallitukset sekä Euroopan komissio.

38. Vireillä olevan asian C‑556/21 kanssa 14.7.2022 pidetyssä yhteisessä istunnossa kuultiin pääasian vastapuolia, Alankomaiden hallitusta ja komissiota, joita pyydettiin vastaamaan unionin tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin, joihin edellytettiin suullista vastausta.

IV Asian tarkastelu

A Alustavat toteamukset

39. Käsiteltävä asia on jatkoa asialle, jossa annettiin tuomio 20.10.2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Ihmiskaupan uhrin maastapoistaminen),( ) jossa unionin tuomioistuin joutui ensimmäisen kerran ottamaan kantaa niiden sääntöjen yhteensovittamiseen, jotka koskevat yhtäältä harkinta-ajan myöntämistä kolmannen maan kansalaiselle, joka on ihmiskaupan uhri, direktiivin 2004/81 6 artiklan nojalla ja toisaalta tämän kansalaisen siirtoa hänen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksensa käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon Dublin III ‑asetuksen nojalla.

40. Tuomiossa Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Ihmiskaupan uhrin maastapoistaminen) unionin tuomioistuin katsoi, että sellaisen kolmannen maan kansalaisen osalta, joka on sekä kansainvälisen suojelun hakija että ihmiskaupan uhri, direktiivin 2004/81 6 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että tässä säännöksessä säädetyn harkinta-ajan aikana jäsenvaltio panee täytäntöön siirtopäätöksen, jonka mukaan tämä kolmannen maan kansalainen siirretään hänen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksensa käsittelystä Dublin III ‑asetuksen mukaisesti vastaavaan jäsenvaltioon. Unionin tuomioistuin ei kuitenkaan ole täsmentänyt, mitä seurauksia tällä kiellolla on siirron määräajan laskemiseen.

41. Käsiteltävänä olevassa asiassa unionin tuomioistuinta pyydetään ottamaan kantaa siihen, voiko kansallinen tuomioistuin kansallisen lainsäädäntönsä nojalla lykätä siirtopäätöksen täytäntöönpanoa ja näin ollen lykätä siirron määräaikaa, jos kolmannen maan kansalainen on samanaikaisesti yhtäältä hakenut muutosta siirtopäätökseen pyytämättä siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä ja toisaalta hakenut oikaisua direktiivin 2004/81 8 artiklassa säädetyn väliaikaisen oleskeluluvan epäämistä koskevaan hallinnolliseen päätökseen.

42. Ennen kuin vastaan ennakkoratkaisukysymykseen, katson tarpeelliseksi esittää kaksi huomautusta, joiden tarkoituksena on ensinnäkin todeta, että Dublin III ‑asetuksessa tai direktiivissä 2004/81 ei ole säännöksiä näiden kahden tekstin yhteensovittamisesta, ja toiseksi kehittää lähestymistapa, jossa otetaan huomioon kyseisen direktiivin järjestelmä ja erityistavoitteet.

1. Dublin III ‑asetus ja direktiivi 2004/81

43. Ensinnäkin totean, että Dublin III ‑asetuksella ja direktiivillä 2004/81 luodaan omat erilliset järjestelmänsä, ja niillä on eri tavoitteet.( )

44. Direktiivissä 2004/81 säädetään oleskeluluvan myöntämisestä ihmiskaupan uhreiksi joutuneille kolmansien maiden kansalaisille, jotka päättävät tehdä yhteistyötä rikostutkinnassa ja/tai tuomioistuinmenettelyssä. Kyseisellä säädöksellä pyritään myös varmistamaan, että näitä erityisen haavoittuvassa asemassa olevia uhreja suojellaan eivätkä he palaa rikollisverkostoon.

45. Dublin III ‑asetus on osa muuttovirtojen hallintaa, ja siinä säädetään puhtaasti hallinnollisesta tutkintamenettelystä, jonka tarkoituksena on määrittää kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastaava jäsenvaltio.

46. Lisäksi tässä asetuksessa säädetään tiukoista määräajoista, jotka edistävät ratkaisevasti kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten nopeaa käsittelyä koskevan tavoitteen saavuttamista.( )

47. Vaikka direktiivissä 2004/81 säädetään, että sitä sovelletaan rajoittamatta kansainvälistä suojelua hakeville myönnettävää suojelua,( ) siinä ei kuitenkaan nimenomaisesti viitata Dublin III ‑asetukseen.

48. Vastaavasti Dublin III ‑asetuksen tarkoituksena on sen 1 artiklan nojalla määrittää kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio erityisesti pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa kansainvälistä suojelua hakeva henkilö on hakenut muutosta kyseisen asetuksen mukaisesti tehtyyn siirtopäätökseen. Asetuksessa ei viitata direktiiviin 2004/81( ) tai muihin oikeussuojakeinoihin, joita kansainvälistä suojelua hakevalla henkilöllä on käytössään toisen oleskelulupapäätöksen osalta ja jotka johtaisivat siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämiseen.

49. Näin ollen direktiivin 2004/81 8 artiklassa säädetyn väliaikaisen oleskeluluvan epäämispäätöstä koskevan muutoksenhaun ja Dublin III ‑asetuksen mukaisesti tehdyn siirtopäätöksen täytäntöönpanon yhteensovittaminen edellyttää sellaisen tasapainoisen lähestymistavan kehittämistä, jossa otetaan huomioon paitsi kyseisessä asetuksessa säädetyt tiukat määräajat myös kolmannen maan kansalaisen haavoittuvuus, joka johtuu sekä hänen asemastaan ihmiskaupan uhrina että hänen asemastaan kansainvälistä suojelua hakevana henkilönä.( )

2. Direktiivi 2004/81 ja siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkääminen

50. Toiseksi totean, että vaikka osapuolet kommentoivat huomautuksissaan, kuten tuomioon Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Ihmiskaupan uhrin poistaminen) johtaneessa asiassa, yksinomaan Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 3 kohdan ja 29 artiklan ulottuvuutta pääasian kohteena olevassa tilanteessa, yksi pääasian vastapuolten oikeussuojakeinoista koskee direktiivin 2004/81 8 artiklan mukaisen väliaikaisen oleskeluluvan oikaisua.

51. Olen sitä mieltä, että kun kyseessä on kolmannen maan kansalainen, joka on sekä kansainvälistä suojelua hakeva henkilö että ihmiskaupan uhri, direktiivin 2004/81 8 artiklan mukaisen väliaikaisen oleskeluluvan epäämispäätökseen kohdistuva oikeussuojakeino estää pyynnön esittänyttä jäsenvaltiota sen käsittelyn aikana panemasta Dublin III ‑asetuksen nojalla täytäntöön päätöstä siirtää kyseinen kansalainen vastuussa olevaan jäsenvaltioon.

52. Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisesta tilanteesta, jossa asianomaiselle kolmannen maan kansalaiselle ei harkinta-ajan päättyessä myönnetä direktiivin 2004/81 8 artiklassa tarkoitettua oleskelulupaa, ei tosin säädetä tässä direktiivissä, jossa, toisin kuin muussa johdetussa oikeudessa,( ) ei myöskään säädetä menettelyllisistä takeista kyseisen kansalaisen hyväksi.

53. Oikeudesta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin johtuvien vaatimusten tarpeellisesta kunnioittamisesta on korostettava, että direktiiviä 2004/81 on tulkittava, kuten sen johdanto-osan kuudennesta perustelukappaleesta( ) ilmenee, erityisesti perusoikeuskirjassa tunnustettujen perusoikeuksien ja periaatteiden sekä etenkin perusoikeuskirjan 47 artiklan, jossa määrätään oikeudesta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, mukaisesti. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä voidaan päätellä, että perusoikeuskirjan 47 artiklan vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi kolmannen maan kansalaisen osalta on oltava mahdollista, että oikeussuojakeinolla on lykkäävä vaikutus päätökseen, jonka täytäntöönpano voi johtaa kyseisen kansalaisen siirtämiseen toiseen jäsenvaltioon.( )

54. Lisäksi olen sitä mieltä, että unionin tuomioistuimen tuomiossa Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Ihmiskaupan uhrin maastapoistaminen) hyväksymää ratkaisua, jonka mukaan Dublin III ‑asetuksen mukaisesti tehtyä siirtopäätöstä ei voida panna täytäntöön direktiivin 2004/81 6 artiklan 1 kohdassa taatun harkinta-ajan aikana, voidaan soveltaa menettelyn myöhemmässä vaiheessa.

55. Haluan huomauttaa, että väliaikaisen oleskeluluvan myöntämismenettelyn eri vaiheissa otetaan huomioon paitsi kolmannen maan kansalaisen erityisasema uhrina myös kyseisen rikoksen törkeys, ja jokainen näistä vaiheista edellyttää, että uhri pysyy kyseisen jäsenvaltion alueella harkinta-ajan kuluessa.( )

56. Sillä, että kolmannen maan kansalaisella on mahdollisuus jäädä asianomaisen jäsenvaltion alueelle menettelyn varhaisessa vaiheessa ja siihen asti, kunnes toimivaltaiset viranomaiset ovat tehneet päätöksen hänen direktiivin 2004/81 8 artiklan mukaisesta väliaikaista oleskelulupaa koskevasta hakemuksestaan, on tarkoitus olla vaarantamatta niiden direktiivissä asetettujen kahden tavoitteen saavuttamista, jotka koskevat ihmiskaupan uhrin oikeuksien suojelua – erityisesti antamalla hänelle mahdollisuus päästä rikoksiin syyllistyneiden henkilöiden vaikutuspiiristä – ja syytetoimien tehokkuutta.( )

57. Minusta on epäloogista ajatella, etteivät nämä tavoitteet vaarantuisi, jos menettelyn myöhemmässä vaiheessa, kun direktiivin 2004/81 8 artiklassa säädetyn väliaikaisen oleskeluluvan epäämispäätökseen on haettu muutosta, kolmannen maan kansalainen, joka on ihmiskaupan uhri, ei saisi jäädä asianomaisen jäsenvaltion alueelle.

58. Jos tällainen oikeussuojakeino voi johtaa kyseisen epäämispäätöksen kumoamiseen ja siihen, että toimivaltainen viranomainen tekee uuden päätöksen väliaikaisen oleskeluluvan myöntämisestä kyseiselle kansalaiselle, hänen on ehdottomasti sallittava jäädä asianomaisen jäsenvaltion alueelle siihen saakka, kunnes toimivaltaiset viranomaiset ovat tehneet päätöksen oikeussuojakeinosta.

59. Muussa tapauksessa kolmannen maan kansalainen voisi joutua uudelleen niiden rikoksiin syyllistyneiden henkilöiden vaikutuspiiriin, joiden uhriksi hän on joutunut, mikä haittaisi uhrin yhteistyötä rikostutkinnassa ja/tai oikeudenkäynnissä, vaikka hän voisi osallistua niihin, jos hänen oleskeluluvan epäämispäätöstä koskeva oikeussuojakeinonsa menestyisi.

60. Jos siis katsottaisiin, että direktiivin 2004/81 8 artiklassa säädetyn väliaikaisen oleskeluluvan epäämispäätöstä koskeva oikeussuojakeino ei edellytä Dublin III ‑asetuksen säännösten nojalla tehdyn siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä, merkitsisi se sitä, että niin oikeudelta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, sellaisena kuin siitä säädetään unionin oikeudessa,( ) kuin väliaikaisen oleskeluluvan myöntämismenettelyltä vietäisiin niiden tehokas vaikutus.

61. Lisään, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan silloin, kun kyseessä olevasta alasta ei ole olemassa unionin sääntöjä, kunkin jäsenvaltion kansallisessa oikeusjärjestyksessä on menettelyllisen itsemääräämisoikeuden periaatteen nojalla annettava menettelysäännöt sellaisia oikeussuojakeinoja varten, joilla pyritään turvaamaan yksityisillä olevat oikeudet, kunhan nämä menettelysäännöt eivät ole epäedullisempia kuin samankaltaisia kansallisen oikeuden piiriin kuuluvia tilanteita koskevat säännöt (vastaavuusperiaate) eivätkä ne ole sellaisia, että unionin oikeudessa annettujen oikeuksien käyttäminen on käytännössä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa (tehokkuusperiaate).( )

62. Tästä seuraa, että mikään ei ole esteenä kyseessä olevalle kansalliselle käytännölle, jonka mukaan on niin että mikäli direktiivin 2004/81 8 artiklassa säädetyn väliaikaisen oleskeluluvan epäämispäätöstä koskeva oikaisuvaatimus johtaa kyseisen päätöksen lykkäämiseen, automaattisena seurauksena on Dublin III ‑asetuksen mukaisesti tehdyn siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkääminen.

63. Tätä menettelyllistä itsemääräämisoikeutta on kuitenkin käytettävä unionin oikeuden mukaisesti.

64. Kun pääasiassa kyseessä olevassa tilanteessa kolmansien maiden kansalaiset, jotka ovat hakeneet oikaisua direktiivin 2004/81 8 artiklan mukaisen väliaikaisen oleskeluluvan epäämispäätökseen, ovat myös Dublin III ‑asetuksen nojalla kansainvälistä suojelua hakevia henkilöitä, joiden osalta on tehty päätös siirtämisestä toiseen jäsenvaltioon, tämän päätöksen seurausten on oltava mainitun asetuksen mukaisia.

65. Näin ollen on selvitettävä, lykkääkö oikeussuojakeino, jolla on lykkäävä vaikutus kyseisen direktiivin 8 artiklan mukaisen väliaikaisen oleskeluluvan epäämispäätökseen, myös siirron määräaikaa.

B Siirron määräajan lykkääminen

66. Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään unionin tuomioistuimelta lähinnä, onko Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 3 kohtaa ja 29 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että siirron määräaikaa lykätään, kun asianomainen kolmannen maan kansalainen on tehnyt lykkäävin vaikutuksin muutoksenhaun päätöksestä, jolla on kieltäydytty myöntämästä direktiivin 2004/81 8 artiklassa säädettyä väliaikaista oleskelulupaa.

67. Toisin sanoen tämä tuomioistuin haluaa selvittää, onko tällaisen oikeussuojakeinon, joka on erilainen kuin Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu siirtopäätöstä koskeva oikeussuojakeino mutta joka jälkimmäisen tavoin johtaa siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämiseen, seurauksena siirron määräajan lykkääminen.

68. Tältä osin Dublin III ‑asetuksessa säädetään ainoastaan tilanteesta, jossa kansainvälistä suojelua hakeva henkilö hakee muutosta tämän asetuksen nojalla tehtyyn siirtopäätökseen ja pyytää päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä muutoksenhaun käsittelyn ajaksi. Jos tämä lykkäys myönnetään, se lykkää mainitun asetuksen 29 artiklan mukaista siirron määräaikaa. Sitä vastoin Dublin III ‑asetus tai direktiivi 2004/81 eivät sisällä säännöksiä siitä, miten vaatimus oikaista direktiivin 8 artiklassa säädettyä määräaikaista oleskelulupaa koskeva kielteinen päätös vaikuttaa siirron määräaikaan.

69. Siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämisen ja siirron määräajan laskemisen osalta Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 3 kohdan ja 29 artiklan säännökset ovat kuitenkin selkeitä ja täsmällisiä, ja niillä on oma tavoitteensa.

70. Siirron määräajan alkamisajankohtaa voidaan lykätä mainitun asetuksen 29 artiklan 1 kohdan mukaisesti ainoastaan silloin, kun siirtopäätöksen täytäntöönpanoa lykätään jollakin niistä kolmesta perusteesta, jotka mainitaan asetuksen 27 artiklan 3 kohdassa.

71. Tästä voidaan esittää useita huomioita.

72. Ensinnäkin muistutan, että Alankomaiden kuningaskunta on päättänyt panna täytäntöön Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 3 kohdan c alakohdan, jonka mukaan asianomaisella henkilöllä on oikeus hakea tuomioistuimelta siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä, kunnes hänen muutoksenhakunsa tai uudelleen käsittelyn tulos on selvillä.

73. Tämä merkitsee sitä, että kansainvälistä suojelua hakevan henkilön Dublin III ‑asetuksen nojalla tehdystä siirtopäätöksestä tekemä muutoksenhaku tai uudelleenkäsittelyä koskeva hakemus ei automaattisesti johda kyseisen päätöksen täytäntöönpanon lykkäämiseen eikä näin ollen myöskään siirron määräajan lykkäämiseen. Tällainen lykkääminen on mahdollista vasta sen jälkeen, kun on tehty päätös lykkäämisestä.

74. Lisäksi, toisin kuin valtiosihteeri väittää, Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 3 kohdassa säädetyt kolme mahdollisuutta lykätä siirtopäätöksen täytäntöönpanoa eivät ole kumulatiivisia vaan vaihtoehtoisia toimenpiteitä, kuten kyseisen säännöksen a ja b alakohdassa käytetystä ”tai”-konjunktiosta käy ilmi.( )

75. Näin ollen siltä osin kuin näyttää siltä – kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on varmistaa tämä –, että pääasian vastapuolet eivät ole hakeneet heitä vastaan tehtyjen siirtopäätösten täytäntöönpanon lykkäämistä siirtopäätöksiä koskevien kanteiden yhteydessä, siirron määräaika alkoi kulua siitä hetkestä, kun vastuussa oleva jäsenvaltio hyväksyi asianomaista henkilöä koskevan vastaanotto- tai takaisinottopyynnön.( )

76. Toiseksi Dublin III ‑asetuksen 27 artiklassa säädetyt muutoksenhakukeinot koskevat ainoastaan muutoksenhakua kyseisen asetuksen nojalla tehtyyn siirtopäätökseen eikä muihin päätöksiin.

77. Näin ollen katson, että Dublin III ‑asetuksen 27 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla ilmaisulla ”siirtopäätöksiin kohdistuvat muutoksenhaut” ei viitata kaikkiin mahdollisiin oikeussuojakeinoihin, jotka voisivat estää siirtopäätöksen täytäntöönpanon, vaan ainoastaan itse siirtopäätökseen kohdistuvaan muutoksenhakuun.

78. Kolmanneksi Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 kohdassa täsmennetään, että jos lykkäävä vaikutus myönnetään asetuksen 27 artiklan 3 kohdan nojalla, siirron määräaika alkaa kulua ”muutoksenhaun tai uudelleen käsittelyn johdosta annetun lopullisen päätöksen tekemisestä”.

79. Muistutan kuitenkin, että Dublin III ‑asetuksen nojalla tehtyyn siirtopäätökseen ja toiseen, oleskelulupaa koskevaan päätökseen – tässä tapauksessa direktiivin 2004/81 8 artiklan mukaisen väliaikaisen oleskeluluvan epäämispäätökseen – kohdistuvaan oikeussuojakeinoon sovelletaan kahta eri menettelyä.

80. Samoin kuin unionin tuomioistuin on todennut, että sen, että siirtopäätöksen täytäntöönpano on käytännössä mahdotonta, ei voida katsoa olevan oikeutus siirron määräajan lykkäämiselle,( ) mielestäni on myös niin, että sen, että siirtopäätöksen täytäntöönpano on oikeudellisesti mahdotonta, ei voida myöskään katsoa olevan oikeutus siirron määräajan lykkäämiselle.

81. Mikäli unionin tuomioistuin katsoo, että siirron määräaika lykkääntyy aina, kun toiseen oleskelulupaa koskevaan päätökseen haetaan muutosta, jonka seurauksena Dublin III ‑asetuksen nojalla tehdyn siirtopäätöksen täytäntöönpano lykkääntyy, on olemassa vaara, että siirron määräajan alkaminen viivästyisi eri menettelyiden yhteydessä useita kertoja, mikä heikentäisi kyseisessä asetuksessa taattua tavoitetta määrittää nopeasti kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio.

82. Olen näin ollen sitä mieltä, että direktiivin 2004/81 8 artiklassa säädetyn väliaikaisen oleskeluluvan epäämispäätöstä koskeva oikaisuvaatimus ei ole Dublin III ‑asetuksen nojalla tehtyyn siirtopäätökseen kohdistuva muutoksenhaku, eikä se näin ollen voi lykätä siirron määräaikaa.

83. Lisäksi siirtomenettelyn, johon sovelletaan Dublin III ‑asetuksessa säädettyjä tiukkoja määräaikoja, ja direktiivin 2004/81 8 artiklassa säädetyn väliaikaisen oleskeluluvan myöntämismenettelyn yhteensovittamisesta on todettava, että mikään ei ole esteenä sille, että väliaikaisen oleskeluluvan epäämispäätöstä koskevaa oikaisuvaatimusta koskevan menettelyn aikana pyynnön esittänyt jäsenvaltio valmistelee Dublin III ‑asetuksen nojalla tehdyn siirtopäätöksen täytäntöönpanoa, kunhan näillä toimenpiteillä ei vaaranneta oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan.( )

84. Tällainen tulkinta ei ole omiaan vaarantamaan niiden pakottavien ja selkeästi määriteltyjen määräaikojen noudattamista, joilla luodaan puitteet hallinnolliselle menettelylle, jolla vastuu kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä siirtyy Dublin III ‑asetuksen säännösten nojalla pyynnön esittävälle jäsenvaltiolle.( )

85. Tältä osin jäsenvaltioiden tehtävänä on varmistaa direktiivin 2004/81 8 artiklan mukaisen oleskeluluvan epäämistä koskevia oikeussuojakeinoja koskevien menettelyjen keston ja Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyn määräajan noudattamisen välinen tasapaino, jotta voidaan taata näiden välineiden asianmukainen yhteensovittaminen ja niiden tehokkaan vaikutuksen säilyttäminen.( )

86. Kaikissa tapauksissa, joissa pyynnön esittänyt jäsenvaltio ei voi näiden kahden menettelyn yhteensovittamisen vuoksi siirtää kyseistä kolmannen maan kansalaista Dublin III ‑asetuksen 29 artiklan 1 kohdassa säädetyn kuuden kuukauden määräajan aikana, tämä jäsenvaltio voi aina käyttää mainitun asetuksen 17 artiklassa säädetyn harkintavaltalausekkeen mukaista mahdollisuutta ja suostua itse käsittelemään kolmannen maan kansalaisen tekemän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen, jonka käsittelystä se ei tässä asetuksessa määriteltyjen perusteiden mukaan ole vastuussa.( )

87. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin toteaa, että jos asianomainen kolmannen maan kansalainen on hakenut oikaisua direktiivin 2004/81 8 artiklassa säädetyn väliaikaisen oleskeluluvan epäämispäätökseen, Dublin III ‑asetuksen säännösten mukaisesti tehdyn siirtopäätöksen täytäntöönpanoa on lykättävä muutoksenhaun ajaksi ilman, että tämä lykkäys keskeyttää siirron määräajan kulumisen.

V Ratkaisuehdotus

88. Kaiken edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Raad van Staten esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:

Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja ‑menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 27 artiklan 3 kohtaa ja 29 artiklaa

on tulkittava siten, että

– tämän asetuksen säännösten mukaisesti tehdyn siirtopäätöksen täytäntöönpanoa on lykättävä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan mukaisesti, jos on haettu oikaisua päätökseen, jolla kieltäydytään myöntämästä oleskelulupaa, josta on säädetty oleskeluluvasta, joka myönnetään yhteistyötä toimivaltaisten viranomaisten kanssa tekeville kolmansien maiden kansalaisille, jotka ovat ihmiskaupan uhreja tai jotka ovat joutuneet laittomassa maahantulossa avustamisen kohteiksi, 29.4.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/81/EY 8 artiklassa

– tämä lykkääminen ei vaikuta lykkäävästi asetuksen N:o 604/2013 29 artiklan 1 kohdassa säädettyyn siirron määräaikaan.