Asia T-453/05

Vonage Holdings Corp.

vastaan

sisämarkkinoiden harmonisointivirasto

(tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Yhteisön tavaramerkki – Asianajajan edustus – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 26.6.2006

Määräyksen tiivistelmä

Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset





(Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan 4 kohta)

Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan neljännen kohdan mukaan, jota voidaan saman perussäännön 53 artiklan nojalla soveltaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käsiteltävänä olevaan asiaan, kahden edellytyksen on täytyttävä samanaikaisesti, jotta henkilö voi pätevästi edustaa yhteisöjen tuomioistuimissa muita asianosaisia kuin jäsenvaltioita ja yhteisön toimielimiä: henkilön on oltava asianajaja ja hänellä on oltava oikeus esiintyä jonkin jäsenvaltion tai jonkin Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen sopimuspuolena olevan valtion tuomioistuimessa. Nämä vaatimukset ovat olennaisia menettelymääräyksiä, joiden noudattamatta jättäminen aiheuttaa kanteen tutkimatta jättämisen.

Näin ollen on jätettävä tutkimatta kanne, jonka on jättänyt muu asianosainen kuin jäsenvaltio tai yhteisön toimielin ja jonka on allekirjoittanut henkilö, joka tosin voi edustaa oikeudenkäynnin asianosaisia jonkin jäsenvaltion tuomioistuimissa, mutta ei kuulu asianajajayhteisöön eikä näin ollen ole perussäännön 19 artiklassa tarkoitettu asianajaja.

(ks. 11, 13 ja 16 kohta)

YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (toinen jaosto)

26 päivänä kesäkuuta 2006 ( )

Yhteisön tavaramerkki –Asianajajan edustus – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen

Asiassa T-453/05,

Vonage Holdings Corporation, kotipaikka Edison (USA), edustajanaan J. Kääriäinen,

kantajana,

vastaan

sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV),

vastaajana,

jossa kantaja vaatii sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 20.10.2005 tekemän päätöksen (asia R 510/2005-1), joka koski hakemusta sanamerkin REDEFINING COMMUNICATIONS rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi, kumoamista,

EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Pirrung sekä tuomarit A.W.H. Meij ja I. Pelikánová,

kirjaaja: E. Coulon,

on antanut seuraavan

määräyksen

Tosiseikat ja asian käsittelyn vaiheet

1 Kantaja nosti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 27.12.2005 saapuneella kannekirjelmällä kanteen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 20.10.2005 tekemästä päätöksestä (asia R 510/2005-1).

2 Kanteessa ilmoitetaan, että kantajaa edustaa asianajaja J. Kääriäinen. Kannekirjelmän on allekirjoittanut J. Kääriäinen.

3 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kehotti 3.1.2006 työjärjestyksensä 44 artiklan 6 kohdan nojalla Kääriäistä esittämään todisteen siitä, että hänellä on yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 19 artiklassa edellytetty oikeus esiintyä asianajajana jonkin jäsenvaltion tuomioistuimessa. Vastauksena tähän kehotukseen Kääriäinen toimitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 24.1.2006 Malmön (Ruotsi) alioikeuden tuomarin J.-O. Brännströmin 10.4.2002 päivätyn todistuksen siitä, että Kääriäinen ”on asianajaja ja hänellä on oikeus edustaa asiakkaita ja toimia yksin kaikissa Ruotsin tuomioistuimissa”.

4 Katsoen tämän vastauksen riittämättömäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kehotti Kääriäistä esittämään todisteen siitä, että hänet on hyväksytty asianajajayhteisöön ja että hänellä on oikeus esiintyä ”advokat”-nimellä Ruotsin lainsäädännön mukaan, tai että hänellä on oikeus esiintyä asianajajana jonkin jäsenvaltion tai jonkin Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen sopimuspuolena olevan valtion tuomioistuimessa yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan neljännen kohdan mukaisesti. Tähän kehotukseen vastaamiselle asetettu määräaika päättyi 10.4.2006.

5 Kääriäinen esitti 10.4.2006, että häntä ei ole hyväksytty Sveriges Advokatsamfund ‑nimiseen yhteisöön (Ruotsin asianajajayhteisö) eikä hän voi esiintyä ”advokat”‑nimellä sen vuoksi, että hän työskentelee patenttioikeuteen erikoistuneessa toimistossa, eikä Ruotsin asianajajayhteisö salli sitä, että sen jäsenet työskentelevät samassa toimistossa kuin patenttiasiamiehet, joilla on tekninen koulutus. Hän huomautti, että perussäännön 19 artiklan neljännen kohdan ruotsinkielisen sanamuodon mukaan vaaditaan, että edustaja on ”advokat”. Lisäksi hän ilmoitti, että hän on tietoinen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T‑445/04, Energy Technologies ET vastaan SMHV, 28.2.2005 antamasta määräyksestä (Kok. 2005, s. II‑677).

6 Kääriäinen kuitenkin vetosi siihen tosiseikkaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ollut asiassa T‑219/00, Ellos vastaan SMHV (ELLOS) (tuomio 27.2.2002, Kok. 2002, s. II‑753), vastustanut sellaisen ruotsalaisen asianajajan esiintymistä, joka ei ollut Ruotsin asianajajayhteisön jäsen. Hän myös ilmoitti, että hän oli edustanut kantajaa yhteisöjen tuomioistuimessa asiassa C‑150/02 P, Streamserve vastaan SMHV (tuomio 5.2.2004, Kok. 2004, s. I‑1461). Myöskään yhteisöjen tuomioistuin ei ollut vastustanut hänen esiintymistään.

7 Lopuksi Kääriäinen ilmoitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle, että S. Eliasson ja J. Runsten, molemmat Ruotsin asianajajayhteisön jäseniä, olivat ilmaisseet halunsa edustaa kantajaa käsiteltävänä olevassa asiassa. Asiakirjat, jotka todistavat, että Eliasson ja Runsten ovat Ruotsin asianajajayhteisön jäseniä, liitettiin 10.4.2006 päivättyyn kirjelmään. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle ei toimitettu muita asiakirjoja.

Lainsäädäntö

8 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 111 artiklassa määrätään, että jos yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaistavaksi esitetyn kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat tai kanne on selvästi täysin perusteeton, se voi jatkamatta asian käsittelyä ratkaista asian perustellulla määräyksellä.

9 Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päättää kyseisen artiklan nojalla ratkaista asian jatkamatta asian käsittelyä.

10 Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan kolmannen kohdan mukaan, jota voidaan saman perussäännön 53 artiklan nojalla soveltaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käsiteltävänä olevaan asiaan, yksityisten asianosaisten edustajan yhteisöjen tuomioistuimissa on oltava asianajaja, eli ruotsinkielisen version mukaan ”advokat”. Ruotsin lainsäädännön mukaan ammattinimike ”advokat” on varattu henkilöille, joilla on oikeustieteen kandidaatin tutkinto ja jotka on hyväksytty asianajajayhteisöön.

11 Lisäksi yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan neljännestä kohdasta käy selvästi ilmi, että kahden edellytyksen on täytyttävä samanaikaisesti, jotta henkilö voi pätevästi edustaa yhteisöjen tuomioistuimissa muita asianosaisia kuin jäsenvaltioita ja yhteisön toimielimiä: henkilön on oltava asianajaja (ruotsinkielisen version mukaan ”advokat”) ja hänellä on oltava oikeus esiintyä jonkin jäsenvaltion tai jonkin ETA-sopimuksen sopimuspuolena olevan valtion tuomioistuimessa. Nämä vaatimukset ovat olennaisia menettelymääräyksiä, joiden noudattamatta jättäminen aiheuttaa kanteen tutkimatta jättämisen.

12 Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 19 artiklassa määrätyn vaatimuksen perusteena on se seikka, että asianajajan katsotaan avustavan oikeudenhoidon toteuttamisessa ja antavan riippumattomasti ja oikeudenhoidon etujen mukaisesti asiakkaalle tämän tarvitsemaa oikeudellista neuvontaa. Vastapainona tälle suojalle ovat ammattieettiset ja kurinpitosäännöt, joita asettavat ja valvovat yleisen edun nimissä tätä varten toimivaltaiset toimielimet. Tällainen käsitys vastaa jäsenvaltioiden yhteisiä oikeudellisia perinteitä, ja se on myös osa yhteisön oikeusjärjestystä (ks. vastaavasti asia 155/79, AM & S v. komissio, tuomio 18.5.1982, Kok. 1982, s. 1575, Kok. Ep. VI, s. 427, 24 kohta).

13 Koska Kääriäistä ei ole hyväksytty asianajajayhteisöön, hän ei ole yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 19 artiklassa tarkoitetulla tavalla asianajaja (”advokat”). Näin ollen vaikka hän voi Ruotsin lainsäädännön mukaan edustaa oikeudenkäynnin asianosaisia Ruotsin tuomioistuimissa, hän ei täytä ensimmäistä perussäännön 19 artiklan neljännen kohdan kahdesta kumulatiivisesta edellytyksestä, eikä hänellä siten ole oikeutta edustaa kantajaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa (ks. asia Energy Technologies ET v. SMHV).

14 On totta, että kantajan mainitsemissa asioissa (edellä 6 kohta) yhteisöjen tuomioistuin tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei vastustanut sellaisen asianajajan esiintymistä, joka ei ollut ”advokat”, mutta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa, että kummassakaan asiassa edustamiskysymystä ei nimenomaisesti käsitelty.

15 Missään tapauksessa kantaja ei voi tukeutua edellä 6 kohdassa mainittuihin tuomioihin saadakseen vapautuksen yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön tai työjärjestyksen määräysten noudattamisesta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 43 artiklan 1 kohdan mukaan jokaisen oikeudenkäyntiasiakirjan alkuperäiskappaleen on oltava asianosaisen asiamiehen tai asianajajan allekirjoittama. Kantaja ei ole toimittanut yhtään asiakirjaa, jonka olisi allekirjoittanut perussäännön 19 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettu asianajaja. Edellä 7 kohdassa mainittujen todistusten jättäminen ja vakuutus siitä, että noissa asiakirjoissa mainitut asianajajat ovat halukkaita edustamaan kantajaa, eivät riitä täyttämään sitä vaatimusta, että kannekirjelmän on oltava perussäännön 19 artiklassa tarkoitetun asianajajan allekirjoittama.

16 Edellä esitetystä seuraa, että nyt käsiteltävänä oleva kanne on jätettävä tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat, ilman, että kannetta on tarpeen antaa tiedoksi vastaajalle.

Oikeudenkäyntikulut

17 Koska esillä oleva määräys on annettu ennen kuin kannekirjelmä on annettu tiedoksi vastaajalle ja ennen kuin sille on voinut syntyä oikeudenkäyntikuluja, on riittävää, kun todetaan, että työjärjestyksen 87 artiklan 1 kohdan nojalla kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Näillä perusteilla

YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto)

on määrännyt seuraavaa:

1) Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

2) Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Annettiin Luxemburgissa 26 päivänä kesäkuuta 2006.

E. Coulon J. Pirrung