Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Yhteisön toimielinten harkintavalta - Tuomioistuinten harjoittama valvonta - Rajat - Polkumyyntihinnoilla tuotavan tuotteen määrittäminen - Tuote, jolla on kaksi erilaista käyttötarkoitusta - Velvollisuutta eriytettyyn kohteluun ei ole - Asiassa ei ole tehty ilmeistä arviointivirhettä

(Neuvoston asetus N:o 2423/88)

2 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Vahinko - Tuote, jolla on kaksi erilaista käyttötarkoitusta - Yhteisön tuotanto, joka on tarkoitettu pääasiallisesti yhteen näistä käyttötarkoituksista - Polkumyyntitulli, jota kannetaan kaikesta maahantuonnista tuotteen lopullisesta käyttötarkoituksesta huolimatta - Tullien kantaminen ei ole suhteeton toimenpide

(Neuvoston asetuksen N:o 2423/88 2 artiklan 1 kohta)

3 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Vahinko - Syy-yhteys - Todistustaakka, kun yhteisön teollisuudella on ongelmia, jotka eivät liity polkumyyntiin - Tekijät, jotka on otettava huomioon vahinkoa arvioitaessa - Tekijöiden moninaisuus - Yhteisön toimielinten harkintavalta - Polkumyyntihinnoilla tuotavien tuotteiden markkinaosuuden pieneneminen ei ole ratkaiseva tekijä

(Neuvoston asetuksen N:o 2423/88 4 artiklan 1 kohta)

4 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Ehdotetut sitoumukset, jotka koskevat kolmanteen maahan sijoittautuneen yrityksen viennin määrää - Polkumyyntiin syyllistyneen yrityksen aikaisempien sitoumusten rikkominen - Ehdotetun sitoumuksen hylkääminen - Perusteluvelvollisuus - Yhteisön toimielinten harkintavalta

(EY:n perustamissopimuksen 190 artikla; neuvoston asetuksen N:o 2423/88 10 artikla)

Tiivistelmä

5 Yhteisön toimielimillä on laaja harkintavalta kauppapoliittisten suojatoimenpiteiden osalta. Tuomioistuimessa tapahtuvan valvonnan on rajoituttava sen tutkimiseen, etteivät toimielimet ole tehneet ilmeistä arviointivirhettä tai käyttäneet väärin harkintavaltaansa.

Kun polkumyyntitulli on otettu käyttöön sellaisen tuotteen osalta, jolla on kaksi erilaista käyttötarkoitusta, toimielimet eivät ole ylittäneet harkintavaltaansa todetessaan, ettei kyse ole näiden kahden käyttötarkoituksen mukaisesti kaksista erillisistä markkinoista, koska kyseistä tuotetta voidaan milloin tahansa käyttää kumpaan tahansa tarkoitukseen ja koska yhtiö, joka toimittaa tätä tuotetta asiakkaille, jotka käyttävät sitä yhteen näistä käyttötarkoituksista, on mahdollinen tavarantoimittaja myös niille ostajille, jotka käyttävät samaa tuotetta toiseen käyttötarkoitukseen. Lisäksi polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 2423/88 missään säännöksessä ei aseteta toimielimille velvollisuutta kohdella samaa tuotetta eri tavalla sen mukaan, mihin käyttötarkoitukseen sitä käytetään.

6 Ainoa edellytys, joka polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 2423/88 2 artiklan 1 kohdassa asetetaan polkumyyntitullien käyttöön ottamiselle, on se, että tuotteen tuonnista aiheutuu vahinkoa. Kun vahinkoa on aiheutunut sellaisen tuotteen tuonnista, jolla on kaksi erilaista käyttötarkoitusta, ja yhteisön tuotanto käytetään melkein kokonaisuudessaan ainoastaan yhteen näistä käyttötarkoituksista, polkumyyntitullien kantaminen kaikesta tietystä maasta tulevasta tuonnista ei ole edellä mainitun 2 artiklan 1 kohdan tai suhteellisuusperiaatteen vastaista, koska näitä kahta käyttötarkoitusta eivät vastaa kahdet erilliset markkinat.

Kun ei ole mitään estettä sille, että kyseistä tuotetta käytetään kumpaan tahansa kyseisistä käyttötarkoituksista, ja kun markkinoilla on todellista tai potentiaalista kilpailua sekä kysynnän että tarjonnan osalta, vahingon poistamista ei varmistettaisi sillä, että polkumyyntitulleja kannettaisiin ainoastaan siitä tuotteen tuonnista, joka on tarkoitettu siihen käyttötarkoitukseen, johon yhteisön tuotanto käytetään lähes kokonaisuudessaan.

Lisäksi yhteisön teollisuus voi perustellusti vedota sille kuuluvaan oikeuteen vaatia sitä, että yhteisön teollisuutta ei suljeta polkumyynnin vuoksi tosiasiallisesti tai mahdollisesti pois tietyiltä markkinoilta.

7 Polkumyyntitullien käyttöön ottamista ei voida riitauttaa sillä perusteella, että polkumyyntitulleilla ei ratkaista niitä ongelmia, joita yhteisön teollisuudelle aiheutuu kilpailusta sellaisten tuotteiden kanssa, jotka tuodaan kolmansista maista polkumyyntiin syyllistymättä. Se, että yhteisön tuottajalla olevat vaikeudet johtuvat osittain myös muista syistä kuin polkumyynnistä, ei ole peruste sille, että tältä tuottajalta olisi evättävä kaikki suoja polkumyynnin aiheuttamaa vahinkoa vastaan.

Näin ollen ne edellytykset, joiden on täytyttävä perusasetuksen N:o 2423/88 4 artiklan 1 kohdan mukaan vahingon toteamiseksi, täyttyvät, kun on vahvistettu, että tuotetta on tuotu tietystä maasta polkumyyntihinnoin ja että tästä tuonnista on aiheutunut vahinkoa, ja kun polkumyyntiin syyllistynyt kantaja ei ole näyttänyt toteen, että yhteisön teollisuudelle aiheutuneeksi katsottu vahinko johtuisi joistain muista syistä, kuten muista kolmansista maista tulevasta tuonnista.

Lisäksi saman asetuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaan vahingon arvioinnissa on otettava huomioon joukko tekijöitä, joista mikään ei voi yksinään olla ratkaiseva peruste vahingon arvioinnissa. Tämän vuoksi polkumyyntihinnoilla tuodun tuotteen markkinaosuuden pieneneminen ei estä sitä, että tästä tuonnista voidaan katsoa aiheutuneen vakavaa vahinkoa, jos tämä päätelmä perustetaan niihin erilaisiin tekijöihin, jotka on kyseisen säännöksen mukaan otettava huomioon.

8 Missään perusasetuksen N:o 2423/88 säännöksessä ei velvoiteta yhteisön toimielimiä hyväksymään sitoumuksia, joita polkumyyntitullien käyttöön ottamista edeltävän tutkimuksen kohteena olevat yritykset ovat ehdottaneet. Perusasetuksen 10 artiklasta ilmenee sitä vastoin, että toimielinten harkintaan on jätetty sen arvioiminen, onko tällaiset sitoumukset hyväksyttävä. Siinä tapauksessa, että ehdotettu sitoumus jätetään hyväksymättä tämän ehdotuksen yksilöllisen tutkimisen jälkeen ja että hyväksymättä jättämistä koskeva päätös on perustamissopimuksen 190 artiklassa edellytetyllä tavalla riittävästi perusteltu, yhteisöjen tuomioistuimet eivät voi kumota tällaista päätöstä, jos päätöksen perustana olevat syyt ovat sellaisia, ettei niillä ylitetä toimielimille annetun harkintavallan rajoja.

Sellaisen ehdotetun sitoumuksen hylkääminen, joka ei koske tuotteen tuomista tiettyyn vähimmäishintaan vaan jonka mukaan viejä rajoittaisi viennin määrää, on perusteltua, koska tällaisen sitoumuksen hyväksyminen olisi merkinnyt kyseisen viejän yksilöllistä kohtelua, ilman että aiheutunut vahinko olisi poistunut.

Lisäksi aikaisemman sitoumuksen rikkominen on seikka, jonka yhteisön toimielimet saavat ottaa huomioon osana kulloinkin kysymyksessä olevan yksittäistapauksen erityispiirteitä, kun ne päättävät siitä, hyväksyvätkö ne vai hylkäävätkö ne ehdotetun sitoumuksen. Vaikka yhteisöjen toimielimet ovat aikaisemmissa tapauksissa toisinaan hyväksyneet sellaisten viejien sitoumukset, jotka olivat aiemmin rikkoneet sitoumuksiaan, tämä ei rajoita sitä laajaa harkintavaltaa, joka toimielimillä on tältä osin.