YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (neljäs jaosto)

11 päivänä kesäkuuta 1998

Asia T-173/97

Augusto Fichtner

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Myöhässä laadittu arviointikertomus — Ylennys — Ansioiden vertailu — Vahingonkorvaus — Vaatimukset, joiden tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puutuivat tai jotka ovat selvästi täysin perusteettomia”

Täydellinen teksti italian kielellä II-873

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan yhtäältä kumoamaan 13.9.1996 tehty komission päätös, jossa ei hyväksytty kantajaa ansioituneimmista virkamiehistä laadittuun luetteloon vuoden 1996 ylennyskierroksella, ja toisaalta vahingonkorvausta.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Määräyksen lyhennelmä

Kantaja on palkkaluokkaan B 4 kuuluva komission virkamies, joka on määrätty Ispran yhteiseen tutkimuskeskukseen (Italia).

Vuoden 1996 ylennyskierroksella häntä ei otettu komission julkaisemaan niistä ansioituneimmista virkamiehistä laadittuun luetteloon, jotka voitiin ylentää palkkaluokkaan B 3 (jäljempänä ansioituneimmista virkamiehistä laadittu luettelo).

Kantaja valitti 15.11.1996 päivätyllä kirjatulla kirjeellä Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti päätöksestä, jossa kantajaa ei otettu kyseiseen luetteloon. Kantaja korosti, että hänen arviointikertomuksensa ajalta 1.7.1993-30.6.1995 (jäljempänä arviointikertomus vuosilta 1993/1995) oli laadittu myöhässä, mistä aiheutui hänelle vahinkoa. Kantaja vaati samassa kirjeessä komissiota maksamaan hänelle vahingonkorvausta aineellisesta ja aineettomasta vahingosta.

Kantajalle annettiin 25.2.1997 tiedoksi häntä koskeva arviointikertomus vuosilta 1993/1995.

Komissio hylkäsi kantajan tekemän valituksen 5.3.1997 tekemällään päätöksellä, joka annettiin kantajalle tiedoksi 12.3.1997. Komissio totesi kantajan esittämän vahingonkorvausvaatimuksen osalta, että siihen annettaisiin erillinen vastaus.

Komissio ilmoitti kantajalle 17.3.1997, että tälle oli myönnetty 15000 Belgian frangin suuruinen vahingonkorvaus siitä, että häntä koskeva arviointikertomus oli laadittu myöhässä. Komissio korosti kuitenkin, että vahingonkorvaus oli myönnetty ainoastaan sillä perusteella, että viivästys arviointikertomuksen laatimisessa oli aiheuttanut kantajalle epävarman tilanteen.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 111 artiklan mukaan jos kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat tai kanne on selvästi täysin perusteeton, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi jatkamatta asian käsittelyä ratkaista asian perustellulla määräyksellä. Esillä olevassa asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että sillä on asiaan liittyvien asiakirjojen perusteella riittävästi tietoa asiasta ja se päättää, ettei asiassa ole tarpeen aloittaa suullista käsittelyä (10 kohta).

Kumoamista koskevat vaatimukset

Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan arviointikertomuksen puuttumisen vuoksi virheellinen tai puutteellinen asiakirja-aineisto hakijoiden ansioita vertailtaessa on ylennyspäätöksen kumoamisperuste ainoastaan, jos tällä seikalla on voinut olla ratkaiseva merkitys ylennysmenettelyssä (17 kohta).

Viittaukset: asia 7/86, Vincent v. parlamentti, 10.6.1987, Kok. 1987. s. 2473, 16 ja 17 kohta; asia C-68/91 P, Moritz v. komissio, 17.12.1992, Kok. 1992, s. I-6849, 16 ja 17 kohta; asia T-18/93, Marcato v. komissio, 26.10.1994, Kok. H. 1994, s. II-681, 73 kohta; asia T-496/93. Allo v. komissio, 8.6.1995, Kok. H. 1995, s. II-405, 71 kohta.

Esillä olevassa asiassa ansioituneimmista virkamiehistä laadittuun luetteloon otettujen kolmen virkamiehen ansiot ylittivät 1.7.1991-30.6.1995 huomattavasti kantajan ansiot. Komissio on näin ollen perustellusti katsonut, että vaikka nimittävällä viranomaisella olisi ollut kantajaa koskeva arviointikertomus vuosilta 1993/1995 ylennyskelpoisten hakijoiden ansioita vertailtaessa, se ei olisi voinut ottaa kantajaa ansioituneimmista virkamiehistä laadittuun luetteloon. Tästä seuraa, ettei kyseisen arviointikertomuksen puuttuminen ole millään tavalla vaikuttanut siihen, ettei kantajaa otettu edellä mainittuun luetteloon. Koska kantajan muut väitteet eivät mitenkään vaikuta tämän toteamuksen paikkansapitävyyteen, hänen kumoamista koskevat vaatimuksensa on hylättävä selvästi täysin perusteettomina (18-21 kohta).

Vahingonkorvausvaatimukset

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että siltä osin kuin vahingonkorvausvaatimusten kohteena oleva vahinko johtuu siitä, ettei kantajaa ole otettu ansioituneimmista virkamiehistä laadittuun luetteloon, vahingonkorvausvaatimukset ovat läheisessä yhteydessä riidanalaisen päätöksen kumoamista koskeviin vaatimuksiin. Koska kumoamisvaatimukset on hylätty selvästi täysin perusteettomina, on myös vahingonkorvausvaatimusten osalta toimittava samoin (24 kohta).

Viittaukset: Asia T-l/91, Della Pietra v. komissio, 16.7.1992, Kok. 1992, s. II-2145, 34 kohta; asia T-50/92, Fiorani v. parlamentti, 8.6.1993, Kok. 1993, s. II-555, 45 ja 46 kohta; asia T-361/94, Weirv. komissio, 12.3.1996, Kok. H. 1996, s. II-381,48 kohta.

Siltä osin kuin vahingonkorvausvaatimusten kohteena oleva vahinko johtuu siitä, että kantajaa koskeva arviointikertomus vuosilta 1993/1995 on laadittu myöhässä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että vahingonkorvausvaatimukset eivät ole läheisessä yhteydessä kumoamista koskeviin vaatimuksiin. Tällaisissa tapauksissa hallinnollinen menettely on aloitettava tekemällä henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaatimus vahingon korvaamiseksi, ja tätä on jatkettava tarvittaessa tekemällä vaatimuksen hylkäävää päätöstä koskeva valitus. Koska esillä olevassa asiassa ei ole tehty tällaista vaatimusta, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että vahingonkorvausvaatimukset on jätettävä tutkimatta, koska niiden tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat (25-30 kohta).

Viittaukset: Asia T-5/90, Marcato v. komissio, 25.9.1991.Kok. 1991, s. II-731,49 ja 50 kohta; asia T-53/92, Piette Stachelski v. komissio, 28.1.1993, Kok. 1993, s. II-35, 18 kohta; asia T-4/96, S v. yhteisöjen tuomioistuin. 9.7.1997. Kok. 1997, s. II-l 125, 106 kohta.

Ratkaisu:

Kanne hylätään.