ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 205/16

Yhteisöjen tuomioistuimen määräys 5.5.2009 — WWF-UK v. Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio

(Asia C-355/08 P) (1)

(Muutoksenhaku - Asetus (EY) N:o 2371/2002 - Alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kuuleminen toimenpiteistä, jotka koskevat vesialueille pääsyä ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittamista - Asetus (EY) N:o 41/2007 - Suurimpien sallittujen saaliiden vahvistaminen vuodeksi 2007 turskan kalastuksessa - Alueellisen neuvoa-antavan toimikunnan jäsenet, jotka ovat esittäneet eriävän vähemmistöön jääneen mielipiteen tämän toimikunnan kertomuksessa, joka koskee kyseisiä suurimpia sallittuja saaliita - Tällaisen jäsenen nostama kanne asetuksen N:o 41/2007 kumoamiseksi - Tutkimatta jättäminen - Selvästi perusteeton valitus)

2009/C 205/28

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: WWF-UK (edustajat: barrister P. Sands, barrister J. Simor ja solicitor R. Stein)

Valittajan vastapuoli ja muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Moore ja A. De Gregorio Merino) ja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: P. Oliver)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-91/07, WWF-UK vastaan neuvosto, 2.6.2008 antamasta määräyksestä, jolla tämä jätti tutkimatta vaatimuksen yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2007 21.12.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 41/2007 (EUVL L 15, s. 1) osittaiseksi kumoamiseksi sikäli kuin siinä vahvistetaan turskan kalastusta koskevat ”suurimmat sallitut saaliit” (TAC) vuodeksi 2007 neuvoston asetuksen (EY) N:o 423/2004 (EUVL L 70, s. 8) soveltamisalaan kuuluvilla alueilla — Vaatimus siitä, että riidanalainen toimi koskee kantajaa erikseen

Määräysosa

1) Valitus hylätään.

2) WWF-UK Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

3) Euroopan yhteisöjen komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 260, 11.10.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 44/25

Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 13.11.2008 (Dioikitiko Efeteio Thessalonikisin (Kreikka) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Maria Kastrinaki tou Emmanouil v. Panepistimiako Geniko Nosokomeio Thessalonikis AHEPA

(Yhdistetyt asiat C-180/08 ja C-186/08) (1)

(Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta - Direktiivi 89/48/ETY - Tutkintotodistusten tunnustaminen - Opintojen suorittaminen ’vapaata opetusta antavassa laitoksessa’, jota vastaanottava jäsenvaltio ei ole tunnustanut oppilaitokseksi - Psykologia)

(2009/C 44/41)

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Dioikitiko Efeteio Thessalonikis

Asianosaiset

Kantaja: Maria Kastrinaki tou Emmanouil

Vastaaja: Panepistimiako Geniko Nosokomeio Thessalonikis AHEPA

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21.12.1988 annetun neuvoston direktiivin 89/48/ETY (EYVL L 19, s. 16) 1, 2, 3 ja 4 artiklan tulkinta — EY 39 artiklan 1 kohdan, EY 10 artiklan 1 kohdan, EY 43 artiklan, EY 47 artiklan 1 kohdan, EY 49 artiklan, EY 55 artiklan, EY 149 ja EY 150 artiklan tulkinta — Jäsenvaltion kansalainen, joka on harjoittanut säänneltyä ammattitoimintaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa sekä ennen sitä, kun hänen akateemisten opintojen päätteeksi toisesta jäsenvaltiosta saatujen muodollista pätevyyttä osoittavien asiakirjojensa ammatillinen vastaavuus on tunnustettu, että tämän jälkeen — Yliopisto-opintojen suorittaminen aikaisemmin osittain franchising-sopimuksen perusteella sellaisessa laitoksessa, jota vastaanottava jäsenvaltio ei ole tunnustanut yliopistolliseksi oppilaitokseksi — Mahdollisuus estää työntekijää harjoittamasta ammattitoimintaansa sen vuoksi, ettei tällaisia muodollista kelpoisuutta osoittavia asiakirjoja ole tunnustettu

Määräysosa

Vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisten on vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21.12.1988 annetun neuvoston direktiivin 89/48/ETY 3 artiklan nojalla annettava jäsenvaltion kansalaisen, jolla on tässä direktiivissä tarkoitettu tutkintotodistus, jonka toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on myöntänyt, harjoittaa ammattitoimintaansa samoin edellytyksin kuin kansallisten tutkintotodistusten haltijoiden, vaikka

— tämän tutkintotodistuksen mukaan koulutus on hankittu kokonaan tai osittain vastaanottavassa jäsenvaltiossa sijaitsevassa laitoksessa, jota ei tämän jälkimmäisen jäsenvaltion lainsäädännössä tunnusteta oppilaitokseksi ja

— toimivaltaiset kansalliset viranomaiset eivät ole tunnustaneet tätä tutkintotodistusta.

(1) EUVL C 171, 5.7.2008.
1)

Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 221 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että siinä tarkoitettu kannettavan tullien määrän ”tileihin kirjaaminen” merkitsee kyseisen määrän ”tileihin kirjaamista” siten, kuin se määritetään kyseisen asetuksen 217 artiklassa, ja että tämä tileihin kirjaaminen on erotettava yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 6 artiklassa tarkoitetusta tullien määrän ottamisesta omia varoja koskevaan kirjanpitoon.
1)

Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehtyä asiakirjaa on tulkittava siten, että sen 2 artiklan nojalla neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 soveltamista koskevista eräistä yksityiskohtaisista säännöistä tiettyjen viinituotteiden kuvauksen, nimityksen, tarjontamuodon ja suojauksen osalta 29.4.2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 753/2002 säännökset kuuluvat erottamattomasti 1.4.2004 olemassa olleeseen yhteisön säännöstöön sikäli kuin niillä kielletään käyttämästä sanaa ”Tocai” tiettyjen italialaisten määritetyillä alueilla tuotettujen laatuviinien kuvauksessa ja tarjontamuodossa 31.3.2007 päättyvän siirtymäkauden jälkeen, ja niitä on sovellettu edelleen mainitun päivämäärän jälkeen niiden tultua sisällytetyiksi asetuksen N:o 753/2002 muuttamisesta 9.8.2004 annettuun komission asetukseen (EY) N:o 1429/2004.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 64/14

Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 7.12.2007 (Commissione tributaria regionale di Genovan (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova v. Euricom SpA

(Asia C-505/06) (1)

(Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta - Yhteisön tullikoodeksi - Sisäinen jalostus - Assosiaatiosopimus - Riisin ennakkovienti sellaiseen kolmanteen maahan, jota sitoo tullietuuskohtelusta tehty sopimus - Tullikoodeksin 216 artikla)

(2008/C 64/20)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Commissione tributaria regionale di Genova

Asianosaiset

Kantaja: Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova

Vastaaja: Euricom SpA

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Commissione tributaria regionale di Genova — Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 114 artiklan, 115 artiklan 1 ja 3 kohdan ja 216 artiklan tulkinta — Sisäisen jalostusmenettelyn järjestelmässä sellaiseen kolmanteen maahan viety riisi, jota sitoo tullietuuskohtelusta tehty sopimus

Määräysosa

Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 16.11.2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 2700/2000, 216 artiklaa sovelletaan kyseisen asetuksen 115 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin sisäisen jalostuksen toimiin, joissa jalostetut tuotteet on viety Euroopan yhteisöstä ennen tuontitavaroiden tuontia.

(1) EUVL C 42, 24.2.2007.
Koska yhteisö ei ole antanut asiaa koskevia säännöksiä, kunkin jäsenvaltion asiana on sisäisessä oikeusjärjestyksessään määrittää toimivaltaiset tuomioistuimet ja antaa menettelysäännöt sellaisia oikeussuojakeinoja varten, joilla pyritään turvaamaan yhteisön oikeuteen perustuvat yksityisten oikeudet, ja tähän kuuluu sen määrittäminen, mitä tyyppiä ovat ne kanteet, joita henkilöt, joiden oikeuksia on loukattu, ovat nostaneet kansallisissa tuomioistuimissa. Kansallisten tuomioistuimien on kuitenkin taattava, että yksityisillä on käytettävissään tehokas oikeussuojakeino, jonka avulla niiden on mahdollista saada palautus perusteettomasti kannetusta verosta ja tämän jäsenvaltion pidättämistä ja sille maksetuista rahamääristä, jotka ovat suorassa yhteydessä tähän veroon. Muiden vahinkojen osalta, joita henkilölle on aiheutunut jäsenvaltion syyksi luettavasta yhteisön oikeuden rikkomisesta, tämän jäsenvaltion on korvattava yksityisille aiheutuneet vahingot edellä mainituissa yhdistetyissä asioissa C-46/93 ja C-48/93, Brasserie du Pêcheur ja Factortame 5.3.1996 annetun tuomion 51 kohdassa asetetuin edellytyksin, kuitenkin niin, että on mahdollista, että jäsenvaltion vastuu syntyy kansallisen oikeuden väljempien edellytysten perusteella.

Kun osoittautuu, että jäsenvaltion lainsäädäntö on EY 43 artiklassa kielletty sijoittautumisvapauden tai EY 56 artiklassa kielletty pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitus, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voi korvattavien vahinkojen määrittämiseksi selvittää, ovatko henkilöt, joiden oikeuksia on loukattu, osoittaneet kohtuullista huolellisuutta välttääkseen kyseiset vahingot tai rajoittaakseen ne mahdollisimman vähäisiksi ja ovatko he erityisesti käyttäneet ajoissa kaikkia heidän käytettävissään olleita oikeussuojakeinoja. Jotta kuitenkin voitaisiin välttää, että EY 43 ja EY 56 artiklassa yksityisille annettujen oikeuksien käyttö tulee mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voi selvittää, olisiko kyseisen lainsäädännön, sovellettuna mahdollisesti verosopimusten merkityksellisten määräysten kanssa, soveltaminen joka tapauksessa johtanut siihen, että pääasian kantajien esittämät vaatimukset hylätään kyseessä olevan jäsenvaltion veroviranomaisessa.
C 24/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 24.11.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Raad van State – Belgia) – VZW Belgisch-Luxemburgse vereniging van de industrie van plantenbescherming (Belplant), aiemmin VZW Belgische Vereniging van de Industrie van Plantenbeschermingsmiddelen (PHYTOFAR) v. Vlaams Gewest

(Asia C-658/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Teknisiä määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettava menettely - Direktiivi (EU) 2015/1535 - Teknisen määräyksen käsite - 1 artiklan 1 kohta - Kansallinen säännöstö, jossa yksityishenkilöitä kielletään käyttämästä glyfosaattia sisältäviä torjunta-aineita yksityiskäytössä olevilla maa-alueilla - 5 artiklan 1 kohta - Jäsenvaltioiden velvollisuus toimittaa Euroopan komissiolle kaikki teknisiä määräyksiä koskevat ehdotukset)

(2023/C 24/16)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Raad van State

Pääasian asianosaiset

Valittaja: VZW Belgisch-Luxemburgse vereniging van de industrie van plantenbescherming (Belplant), aiemmin VZW Belgische Vereniging van de Industrie van Plantenbeschermingsmiddelen (PHYTOFAR)

Vastapuoli: Vlaams Gewest

Tuomiolauselma

Teknisiä määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 9.9.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/1535 1 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä sen 5 artiklan kanssa,

on tulkittava siten, että

kansallinen säännöstö, jossa henkilöitä, joilla ei ole ammattikäyttäjille tarkoitettua kansallista lupaa, kielletään käyttämästä yksityiskäytössä olevilla maa-alueilla glyfosaattia sisältäviä torjunta-aineita, voi olla mainitun direktiivin 1 artiklan 1 kohdan d ja f alakohdassa tarkoitettu ”tekninen määräys”, josta on ilmoitettava Euroopan komissiolle kyseisen direktiivin 5 artiklan nojalla, kunhan tällaisen kansallisen säännöstön soveltaminen on omiaan vaikuttamaan merkittävästi asianomaisten tuotteiden kaupan pitämiseen, minkä selvittäminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana.

(1) EUVL C 73, 14.2.2022.
1)

Tuomiota Banco Primus (C-421/14, EU:C:2017:60), joka annettiin 26.1.2017, on tulkittava siten, että siinä vahvistetut kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut sopimusehdon kohtuuttomuuden – erityisesti tämän ehdon kuluttajan vahingoksi aiheuttaman huomattavan epätasapainon sopimuspuolten oikeuksien ja velvollisuuksien välille – arviointiperusteet eivät ole kumulatiivisia eivätkä vaihtoehtoisia, vaan ne on ymmärrettävä osana kaikkia asianomaisen sopimuksen tekoon liittyviä olosuhteita, joita kansallisen tuomioistuimen on tutkittava arvioidakseen direktiivin 93/13 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua sopimuksen kohtuuttomuutta.
1)

Henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12.7.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/58/EY (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 25.11.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/136/EY, 15 artiklan 1 kohtaa, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7, 8 ja 11 artiklan sekä 52 artiklan 1 kohdan valossa, on tulkittava siten, että se on esteenä — kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään ennalta ehkäisevästi vakavan rikollisuuden torjumiseksi ja yleiseen turvallisuuteen kohdistuvien vakavien uhkien ehkäisemiseksi, että liikenne- ja paikkatietoja on säilytettävä yleisesti ja erotuksetta, vaikka kyseisessä lainsäädännössä rajataan yleinen ja erotuksetta tapahtuva säilyttäminen kuuteen kuukauteen ja säädetään tietyistä takuista kyseessä olevien tietojen säilyttämisen ja saannin osalta; — kansalliselle lainsäädännölle, jossa ei säädetä selkeästi ja täsmällisesti, että säilytettyjen tietojen saanti rajataan siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä säilyttämistä koskevan tavoitteen saavuttamiseksi.
C 472/11

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 20.10.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberster Gerichtshof – Itävalta) – BT v. Laudamotion GmbH

(Asia C-111/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Lentoliikenne - Montrealin yleissopimus - 17 artiklan 1 kappale - Lentoliikenteen harjoittajan vastuu matkustajan kuolemasta tai ruumiinvammasta aiheutuneesta vahingosta - Ruumiinvamman käsite - Traumaperäinen stressihäiriö, joka matkustajalle on aiheutunut ilma-aluksen hätäevakuoinnin tuloksena)

(2022/C 472/12)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberster Gerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: BT

Vastapuoli: Laudamotion GmbH

Tuomiolauselma

Eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä Montrealissa 28.5.1999 tehdyn yleissopimuksen, jonka Euroopan yhteisö on allekirjoittanut 9.12.1999 ja joka on hyväksytty sen puolesta 5.4.2001 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2001/539/EY, 17 artiklan 1 kappaletta

on tulkittava siten, että

psyykkinen vamma, joka aiheutuu matkustajalle kyseisessä määräyksessä tarkoitetusta ”onnettomuudesta” ja joka ei liity mainitussa määräyksessä tarkoitettuun ”ruumiinvammaan”, on korvattava samalla tavalla kuin tällainen ruumiinvamma, jos vahingon kärsinyt matkustaja osoittaa, että kyse on hänen psyykkiseen koskemattomuuteensa kohdistuvasta haitallisesta vaikutuksesta, joka on vakavuudeltaan tai voimakkuudeltaan sellainen, että se heikentää hänen yleistä terveydentilaansa ja ettei sitä voida poistaa ilman lääkärinhoitoa.

(1) EUVL C 228, 14.6.2021.
C 7/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 10.11.2022 – Valittajana ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S ja Danske Fragtmænd A/S ja muuna osapuolena Euroopan komissio

(Asia C-442/21 P) (1)

(Muutoksenhaku - Valtiontuet - Postiala - Korvaus yleispalvelun toteuttamisesta - Laskeminen - Vältettyjen nettokustannusten menetelmä - Yleispalvelusta aiheutuvien aineettomien hyötyjen huomioon ottaminen - Korvauksena myönnettyjen varojen käyttö - Vakuus, joka kattaa tietyn työntekijäryhmän irtisanomisiin liittyvät kulut, jos yleispalvelun tarjoaja asetetaan konkurssiin - Yleiskustannusten laskennallinen kohdentaminen yleispalveluun kuuluviin toimintoihin ja muihin toimintoihin - Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi)

(2023/C 7/11)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittajat: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S ja Danske Fragtmænd A/S (edustaja: L. Sandberg-Mørch, advokat)

Muut osapuolet: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Blanck, J. Carpi Badía ja L. Nicolae), Jørgen Jensen Distribution A/S, Dansk Distribution A/S ja Tanskan kuningaskunta (asiamiehet: aluksi V. Pasternak Jørgensen ja Søndahl Wolff, avustajanaan R. Holdgaard, advokat, sittemmin Søndahl Wolff, avustajanaan Holdgaard, advokat)

Väliintulija, joka tukee Euroopan komission vaatimuksia: Post Danmark (edustaja: O. Koktvedgaard, advokat)

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S ja Danske Fragtmænd A/S vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

3) Tanskan kuningaskunta ja Post Danmark vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 382, 20.9.2021.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 273 artiklaa ja suhteellisuusperiaatetta on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään oikeushenkilön arvonlisäverovelkoja koskevasta yhteisvastuujärjestelmästä seuraavissa olosuhteissa: — yhteisvastuussa oleva henkilö on oikeushenkilön johtaja tai sen hallintoelimen jäsen — yhteisvastuussa oleva henkilö on suorittanut oikeushenkilön varoista vilpillisessä mielessä maksuja, joita voidaan pitää peiteltynä voiton- tai osingonjakona, tai luovuttanut näitä varoja vastikkeettomasti tai selvästi markkinahintaa alempaan hintaan — vilpillisessä mielessä toteutetut toimet ovat johtaneet siihen, että oikeushenkilö ei kykene maksamaan koko sitä arvonlisäveroa tai osaa siitä, jonka maksamiseen se on velvollinen — yhteisvastuu rajoittuu siihen määrään, jolla oikeushenkilön varat ovat vähentyneet vilpillisessä mielessä toteutettujen toimien vuoksi, ja — tämä yhteisvastuu syntyy vain toissijaisesti silloin, kun maksettavien arvonlisäverojen määrän periminen oikeushenkilöltä osoittautuu mahdottomaksi.
2)

Direktiivin 2009/16, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2017/2110, 11 artiklan b alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna, liitteessä I olevan II osan kanssa, on tulkittava siten, että satamavaltio voi tehdä lisätarkastuksen alukselle, joka harjoittaa järjestelmällisesti etsintä- ja pelastustoimintaa ja joka on jossain sen satamassa tai sen lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä, sen jälkeen, kun kyseinen alus on tullut sen vesille ja kun toimenpiteet niiden henkilöiden, joille aluksen päällikkö on päättänyt antaa apua, siirtämiseksi toiseen alukseen tai maihin on saatettu kokonaisuudessaan päätökseen, jos kyseinen valtio on todennut oikeudellisten seikkojen ja yksityiskohtaisten tosiseikkojen perusteella, että on olemassa vahvaa näyttöä siitä, että alus aiheuttaa vaaraa terveydelle, turvallisuudelle, aluksen työoloille tai ympäristölle, kun otetaan huomioon sen käytölle asetetut vaatimukset.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 1.8.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte d’appello di Venezia – Italia) – Agecontrol SpA v. ZR, Lidl Italia Srl

(Asia C-319/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Maatalous - Yhteiset markkinajärjestelyt - Asetus (EY) N:o 1234/2007 - Pakatut tuoreet hedelmät ja vihannekset - Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 543/2011 - Vaatimustenmukaisuustarkastus - Kuljetus saman kaupan pitävän yhtiön myyntipaikkaan - Saateasiakirja - Alkuperämaamerkintä)

(2022/C 408/22)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte d’appello di Venezia

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Agecontrol SpA

Vastapuolet: ZR, Lidl Italia Srl

Tuomiolauselma

Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta 7.6.2011 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 5 artiklan 4 kohtaa, luettuna tämän asetuksen 8 artiklan ja maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä 22.10.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 113 ja 113 a artiklan valossa, on tulkittava siten, että sen tarkastaminen, ovatko hedelmä- ja vihannesalan tuotteet kaupan pitämistä koskevien vaatimusten mukaisia, ei edellytä, että kyseisten tuotteiden haltija antaa saateasiakirjan. Kun tämä haltija antaa tällaisen asiakirjan, sen on kuitenkin kaikissa mainittujen tuotteiden kaupan pitämisen vaiheissa mainittava näiden tuotteiden nimi ja alkuperämaa riippumatta siitä, että täytäntöönpanoasetuksessa N:o 543/2011 edellytetyt ulkoiset merkinnät ovat jo näkyvästi ja pysyvästi tuotteiden pakkauksen yhdellä sivulla, tietoja sisältävässä kyltissä, joka on sijoitettu näkyvälle paikalle sen kuljetusvälineen sisäpuolelle, jolla tuotteet kuljetetaan, sekä näiden tuotteiden toimittajan antamissa laskuissa.

(1) EUVL C 310, 2.8.2021.
C 340/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.7.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt College van Beroep voor het bedrijfsleven – Alankomaat) – Sense Visuele Communicatie en Handel vof (joka toimii myös nimellä De Scharrelderij) v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

(Asia C-36/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen maatalouspolitiikka - Asetus (EU) N:o 1307/2013 - Suoran tuen järjestelmät - Yhteiset säännöt - 30 artiklan 6 kohta ja 50 artiklan 2 kohta - Hakemus, joka koskee tukioikeuksien myöntämistä nuorille viljelijöille tarkoitetusta kansallisesta varannosta - Kansallinen hallintoviranomainen, joka on antanut virheellisiä tietoja henkilön luonnehtimisesta ”nuoreksi viljelijäksi” - Luottamuksensuojan periaate - Kansallisen luottamuksensuojan periaatteen noudattamatta jättämiseen perustuva vahingonkorvauskanne)

(2022/C 340/12)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

College van Beroep voor het bedrijfsleven

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Sense Visuele Communicatie en Handel vof, (joka toimii myös nimellä De Scharrelderij)

Vastaaja: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

Tuomiolauselma

Unionin oikeutta ja erityisesti luottamuksensuojan periaatetta on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että yksityinen saa kansallisessa oikeudessa tunnustetun luottamuksensuojan periaatteen nojalla ja yksinomaan tämän oikeuden perusteella korvausta vahingosta, joka on aiheutunut siitä, että kansallinen viranomainen on tulkinnut virheellisesti unionin oikeuteen sisältyvää täsmällistä säännöstä, edellyttäen, että tämä korvaus ei merkitse unionin oikeuden vastaisen edun myöntämistä, ei rasita Euroopan unionin talousarviota eikä ole omiaan johtamaan kilpailun vääristymiseen jäsenvaltioiden välillä.

(1) EUVL C 128, 12.4.2021.