Neuvosto ei voi myöskään vaarantaa komission päätöksen, jolla tuki todetaan lainvastaiseksi, tehokkuutta toteamalla SEUT 108 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan nojalla sisämarkkinoille soveltuvaksi tuen, jonka tarkoituksena on korvata lainvastaisen tuen saajille takaisinmaksut, joihin heidät on mainitun päätöksen nojalla velvoitettu.

Lisäksi SEUT 108 artiklan 2 kohdan kolmannen ja neljännen alakohdan määräyksistä – joissa todetaan yhtäältä, että jäsenvaltion saattaessa asian neuvoston käsiteltäväksi komissiossa meneillään oleva tutkimus keskeytyy kolmen kuukauden määräajaksi, ja toisaalta, että neuvoston tässä määräajassa tekemän päätöksen puuttuessa komissio ratkaisee asian – on katsottava, että näitä määräyksiä on tulkittava siten, ettei neuvostolla mainitun määräajan päätyttyä enää ole toimivaltaa tehdä kyseessä olevan tuen osalta päätöstä mainitun kolmannen alakohdan mukaisesti. On siis niin, että ellei kyseessä oleva jäsenvaltio ole esittänyt neuvostolle mitään pyyntöä SEUT 108 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan nojalla ennen kuin komissio toteaa tuen sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja päättää näin SEUT 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun menettelyn, neuvostolla ei enää ole oikeutta käyttää sille mainitun määräyksen kolmannessa alakohdassa annettua poikkeuksellista toimivaltaa tällaisen tuen toteamiseen sisämarkkinoille soveltuvaksi.

Kun otetaan huomioon EUT-sopimuksessa komissiolle varattu keskeinen asema todettaessa tuen mahdollinen soveltumattomuus sisämarkkinoille, SEUT 108 artiklan 2 kohdan kolmas alakohta koskee poikkeuksellista ja erityistä tapausta, joten mainitussa määräyksessä neuvostolle annetulla toimivallalla on selvästi poikkeuksellinen luonne. Tämä tarkoittaa sitä, että kyseistä määräystä on välttämättä tulkittava suppeasti.

SEUT 108 artiklan 2 kohtaa sovellettaessa neuvoston ja komission toimivalta on rajattu siten, että ensinnäkin komission toimivalta on ensisijaista, kun taas neuvosto on toimivaltainen vain poikkeuksellisissa olosuhteissa. Toiseksi neuvoston on käytettävä toimivaltaansa, jonka nojalla se voi päätöksessään poiketa tietyistä perussopimuksen määräyksistä valtiontukien alalla, tietyissä ajallisissa rajoissa. Kolmanneksi on niin, että komission tai neuvoston tehtyä lopullisen päätöksen kyseessä olevan tuen soveltuvuudesta, toinen näistä toimielimistä ei enää voi tehdä päinvastaista päätöstä.

Tässä asiayhteydessä on merkityksetöntä, onko neuvoston päätöksen kohteena olevassa tuessa kyse voimassa olevasta tuesta vai uudesta tuesta. On nimittäin huomattava, että komission päätöksen tehokkuus vaarantuu paitsi silloin, kun neuvosto tekee päätöksen, jossa se toteaa sisämarkkinoille soveltuvaksi tuen, joka on sama kuin se, josta komissio jo on lausunut, myös silloin, kun neuvoston päätöksen kohteena oleva tuki on tukea, jonka tarkoituksena on korvata sisämarkkinoille soveltumattomaksi todetun lainvastaisen tuen saajille takaisinmaksut, joihin heidät on komission päätöksen nojalla velvoitettu. Tällaisissa olosuhteissa jälkimmäinen tuki on niin erottamattomasti yhteydessä tukeen, jonka komissio on aikaisemmin todennut sisämarkkinoille soveltumattomaksi, että on pitkälti keinotekoista pyrkiä erottamaan nämä tuet toisistaan SEUT 108 artiklan 2 kohtaa sovellettaessa.

On siis niin, että kun komissio SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan mukaista toimivaltaansa käyttäessään antaa suuntaviivoja, joissa se ilmoittaa, kuinka se aikoo käyttää kyseisten artiklojen nojalla harkintavaltaansa uusien tai voimassa olevien tukien osalta, ja tekee jäsenvaltioille ehdotuksia sisämarkkinoiden asteittaisen kehittämisen tai sisämarkkinoiden toiminnan kannalta aiheellisiksi toimenpiteiksi ja kun jäsenvaltio hyväksyy tällaiset toimenpiteet, jotka siten sitovat kyseistä jäsenvaltiota, jäsenvaltioon kohdistuvat velvoitteet sen hyväksyttyä tällaiset ehdotukset koskevat vain voimassa olevia tukijärjestelmiä eikä niitä sovelleta uuteen tukijärjestelmään, jota neuvosto voi vastaavasti pitää sisämarkkinoille soveltuvana.

Neuvosto ei kuitenkaan voi vedota pelkkään tukijärjestelmän uuteen luonteeseen tutkiakseen uudelleen tilanteen, josta komissio jo on tehnyt lopullisen arvioinnin, eikä siis vastustaa komission arviointia esittämällä sen kanssa ristiriidassa olevan arvioinnin. Neuvostolla ei siis ole toimivaltaa päättää, että uutta tukijärjestelmää on pidettävä sisämarkkinoille soveltuvana, kun se on voimassa olevaan tukijärjestelmään, jonka muuttamiseen tai lakkauttamiseen jäsenvaltio on sitoutunut SEUT 108 artiklan 1 kohdan mukaisesti, yhteydessä niin erottamattomasti, että on pitkälti keinotekoista pyrkiä erottamaan nämä kaksi järjestelmää toisistaan SEUT 108 artiklan 2 kohtaa sovellettaessa.

Arvioinnista, jonka komissio on tehnyt kyseisestä tukijärjestelmästä, ei kuitenkaan voida katsoa, että siinä otettaisiin ennakolta kantaa arviointiin, jota on sovellettava sellaisessa taloudellisessa asiayhteydessä, joka poikkeaa radikaalisti siitä, jonka komissio oli ottanut huomioon. Näin on asia talous- ja finanssikriisin kaltaisen merkittävän muutoksen tapauksessa. Tästä seuraa, että jäsenvaltion neuvostolle SEUT 108 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan nojalla osoittaman pyynnön kohteena olevan uuden tukijärjestelmän soveltuvuus sisämarkkinoille on tutkittava komission arvioiman järjestelmän arvioinnista erillisessä tapauskohtaisessa arvioinnissa, joka tehdään ottamalla kyseisten tukien myöntämishetkellä merkitykselliset taloudelliset olosuhteet huomioon.

(ks. 47, 49, 51, 52, 60, 61, 67 ja 74 kohta)