Julkisia hankintoja koskevissa asioissa on tarkoituksenmukaista ottaa huomioon välitoimimenettelyn erityisasema. Huomioon on myös otettava Euroopan unionin lainsäätäjän antama lainsäädäntökehys, jota sovelletaan jäsenvaltioiden hankintaviranomaisten hankintamenettelyihin. Erityisesti on huomattava, että kuten unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun asetuksen N:o 966/2012 soveltamissäännöistä annetun asetuksen N:o 1268/2012 johdanto-osan 40 perustelukappaleessa todetaan, julkisia hankintoja koskevien aineellisten sääntöjen olisi perustuttava julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annettuun direktiiviin 2004/18.

Kuten julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 89/665 johdanto-osan ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa perustelukappaleessa todetaan, tällaisten säännösten tehokkaan soveltamisen varmistamiseksi lainsäätäjä on katsonut tarpeelliseksi ottaa käyttöön useita menettelyllisiä vaatimuksia, jotta on käytettävissä nopeita muutoksenhakukeinoja siinä vaiheessa, jolloin virheellisiä menettelyjä voidaan mielekkäästi oikaista. Hankintamenettelyn lyhyt kesto huomioon ottaen välitoimien asema on sellainen, että lainsäätäjä piti tarkoituksenmukaisena säätää direktiivin 89/665 2 artiklan 1 kohdassa, että välitoimien on oltava käytettävissä jäsenvaltioissa toteutettavien hankintamenettelyjen osalta kaikenlaisista edeltävistä toimista riippumatta. Kuten direktiivin 89/665 johdanto-osan toisesta, kolmannesta ja viidennestä perustelukappaleesta sekä 2 artiklan 1 kohdasta lisäksi ilmenee, julkisten hankintojen erityisessä yhteydessä välitoimia ei mielletä pelkästään keinoksi keskeyttää hankintamenettely vaan vähintäänkin yhtä lailla keinoksi oikaista ilmeinen virheellinen menettely, joka muutoin kuuluisi pääasian kohteeseen.

Vaikka tällaiset näkökohdat eivät voikaan kyseenalaistaa unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 1 kohdan, jolla pannaan täytäntöön SEUT 278 ja SEUT 279 artikla ja jonka mukaan hakijan on täytynyt nostaa kanne ennen välitoimihakemuksen esittämistä, soveltamista, niiden huomioon ottaminen on perusteltua siitä syystä, että kuten kansallisten välitoimienkin, työjärjestyksen III osastoon kuuluvien välitoimien tarkoituksena julkisia hankintoja koskevissa asioissa on varmistaa tehokas oikeussuoja pääosin direktiiviin 2004/18 perustuvien unionin toimielimiin ja elimiin sovellettavien hankintasäännösten soveltamisen yhteydessä. Vastaavasti on niin, että vaikka välitoimimenettelyssä välitoimista päättävän tuomarin ei yleensä edellytetä tekevän yhtä yksityiskohtaista arviointia kuin pääasian oikeudenkäynnissä, tämän ei voida tulkita tarkoittavan sitä, että yksityiskohtainen arviointi olisi ehdottoman kielletty.

Näin ollen on tarkoituksenmukaista tutkia, ovatko hakijoiden esittämät perusteet ilmeisen perusteltuja (fumus boni juris) siinä mielessä, että niiden perusteella syntyy vankka vaikutelma siitä, että julkisia hankintoja koskeva riidanalainen päätös on oikeudellisesti virheellinen.

(ks. 18–23 kohta)