ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjuminen – Direktiivi 2000/35 – Täytäntöönpanotoimenpiteiden puuttuessa ei ole mahdollista vedota yksityistä vastaan oikeuteen vaatia perintäkulujen korvaamista

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/35 3 artiklan 1 kohdan e alakohta)

Tiivistelmä

Kun on kyse yksityisten välisestä riita-asiasta, jossa kansallisen lainsäädännön nojalla ei ole mahdollista sisällyttää niihin oikeudenkäyntikuluihin, jotka yksityinen, jolla on työhönsä liittyvä velka, voidaan velvoittaa korvaamaan, sellaisia kuluja, jotka ovat aiheutuneet siitä, että velkoja on käyttänyt asianajajaa tai asiamiestä kyseisen velan perimistä koskevassa tuomioistuinmenettelyssä, kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta annettu direktiivi 2000/35 ei sellaisenaan voi olla perusteena kyseiselle mahdollisuudelle, koska direktiivillä ei sellaisenaan voida luoda velvoitteita yksityiselle eikä direktiivin säännökseen näin ollen sellaisenaan voida vedota tällaista henkilöä vastaan.

(ks. 16 ja 17 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Kuudennessa direktiivissä säädetyt vapautukset – Vakuutustoimintaan liittyvien vakuutuksenvälittäjän ja vakuutusasiamiehen palvelujen arvonlisäverovapautus – Käsite – Back office -toiminnot, joissa on kyse vakuutusyrityksen avustamisesta sille kuuluvien toimintojen suorittamisessa – Soveltamisalan ulkopuolelle jääminen

(Neuvoston direktiivin 77/388 13 artiklan B kohdan a alakohta)

Tiivistelmä

Kuudennen direktiivin 77/388 13 artiklan B kohdan a alakohtaa, joka koskee vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan, mukaan lukien tietyt näihin liiketoimiin liittyvät palvelujen suoritukset, vapauttamista arvonlisäverosta, on tulkittava siten, että back office -toiminnot, joissa on kyse palvelujen suorittamisesta vakuutusyritykselle palkkiota vastaan, eivät ole kyseisessä säännöksessä tarkoitettuja vakuutustoimintaan liittyviä vakuutuksenvälittäjän tai vakuutusasiamiehen palvelujen suorituksia.

Yhtäältä nimittäin siltä osin kuin mainituissa palveluissa on erityispiirteitä, kuten vakuutusasiamiesten palkkioiden vahvistaminen ja niiden maksaminen, huolehtiminen yhteydenpidosta vakuutusasiamiehiin, jälleenvakuuttamiseen liittyvien seikkojen hoito sekä tietojen antaminen vakuutusasiamiehille ja veroviranomaisille, ja toisaalta siltä osin kuin vakuutusasiamiehen tehtäville keskeisiä osatekijöitä, kuten asiakkaiden etsiminen ja heidän saattamisensa yhteen vakuutuksenantajan kanssa, puuttuu, kyseessä olevien palvelujen on katsottava olevan yhteistyömuoto, jossa olematta vakuutettujen kanssa sopimussuhteessa avustetaan vakuutusyritystä normaalisti sille kuuluvien toimintojen suorittamisessa, ja kyseisissä toiminnoissa on kyse osasta vakuutusyrityksen toimintoja eikä vakuutusasiamiehen suorittamista palveluista.

(ks. 35, 36, 38 ja 39 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Talous- ja rahapolitiikka – Euron käyttöönotto – Asetus N:o 1103/97 – Sääntö, jonka mukaan maksettavat tai tilitettävät rahamäärät on muuntamisen jälkeen pyöristettävä – Kyseistä sääntöä ei sovelleta puhelutariffiin – Kansallisen puhelinoperaattorin soveltaman puhelutariffin pyöristäminen on sallittua – Edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 1103/97 5 artikla)

Tiivistelmä

Tietyistä euron käyttöön ottamiseen liittyvistä säännöksistä annetulla asetuksella N:o 1103/97 pyritään yhtäältä varmistamaan sopimusten jatkuvuuden periaatteen noudattaminen, jotta yhteiseen rahaan siirryttäisiin siten, ettei siirtyminen vaikuta kansalaisten ja yritysten jo tekemiin sitoumuksiin, ja toisaalta täyttämään euroon siirtymisen neutraalisuuden tavoite. Kyseisessä asetuksessa vahvistetaan ainoastaan tiettyjen rahamäärien pyöristämistä koskevat vähimmäissäännöt ja jätetään kansallisten viranomaisten tehtäväksi pysyttää voimassa tai antaa säännöt, joilla voitaisiin paremmin edistää kyseistä tavoitetta.

Tästä seuraa, että kyseisen asetuksen 5 artiklan ensimmäistä virkettä, jonka mukaan maksettavat tai tilitettävät rahamäärät on pyöristettävä lähimpään senttiin, ei pidä tulkita laajasti. Tämä artikla ei siis koske puhelun minuuttihinnan kaltaista kansallisen puhelinoperaattorin vahvistamaa tariffia, koska kyseessä on rahamäärä, jota ei tosiasiallisesti laskuteta kuluttajalta ja jota tämä ei tosiasiallisesti maksa ja jota ei myöskään merkitä kirjanpitoasiakirjaan tai tiliotteeseen. Tähän arviointiin ei vaikuta se, että kyseinen tariffi perustuu laskun loppusumman laskemisen pohjaksi otetun yksikön tiettyyn kerrannaiseen, tai se, että kyseinen tariffi on kuluttajan kannalta tavaroiden tai palvelujen hinnan ratkaiseva seikka.

Tämä sama asetus ei kuitenkaan estä kyseisen tariffin kaltaisten rahamäärien pyöristämistä lähimpään senttiin, kunhan tällainen pyöristämiskäytäntö on sopimusten jatkuvuuden periaatteen ja euroon siirtymisen neutraalisuuden tavoitteen mukainen eli kunhan kyseinen pyöristämiskäytäntö ei vaikuta taloudellisten toimijoiden, mukaan lukien kuluttajien, sopimusvelvoitteisiin ja kunhan sillä ei ole todellista vaikutusta tosiasiallisesti maksettavaan hintaan.

(ks. 31, 32, 34, 36, 40–43 ja 57 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Palvelujen tarjoamisen vapaus – Rajoitukset – Vaatimus, jonka mukaan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden yritysten, jotka siirtävät kolmansista maista peräisin olevia työntekijöitä, on esitettävä henkilökohtaiset työluvat tai kollektiivinen työlupa ja annettava pankkitakaus, ei ole sallittu – Työntekijöiden suojelua ja työmarkkinoiden vakautta koskevat perustelut – Kyseiset vaatimukset eivät ole oikeasuhteisia eivätkä asianmukaisia

(EY 49 artikla)

Tiivistelmä

Jäsenvaltio, joka vaatii toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneilta palvelujen tarjoajilta, jotka aikovat siirtää sen alueelle työntekijöitä, jotka ovat kolmannen maan kansalaisia, henkilökohtaisia työlupia, joiden saaminen riippuu työmarkkinoihin liittyvistä seikoista, tai kollektiivista työlupaa, joka myönnetään vain poikkeustapauksissa ja vain mikäli kyseisillä työntekijöillä on ollut vähintään kuuden kuukauden ajan ennen siirtoa toistaiseksi voimassa oleva työsopimus, joka on sitonut heidät alkuperäiseen yritykseen, ja joka vaatii näiltä palvelujen tarjoajilta pankkitakauksen antamista, ei ole noudattanut EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan.

Työntekijöiden suojelua tai työmarkkinoiden vakautta koskevilla tavoitteilla ei voida perustella tällaisia palvelujen tarjoamisen vapaudelle asetettuja edellytyksiä, koska nämä vaatimukset eivät ole asianmukaisia keinoja kyseisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Vaatimus, jonka mukaan palveluja tarjoavan yrityksen on ilmoitettava etukäteen paikallisille viranomaisille, että sen palveluksessa on yksi tai useampia siirrettyjä työntekijöitä, mikä on tämän siirron arvioitu kesto ja mitkä ovat ne palvelut, joiden tarjoamiseksi siirto tapahtuu, ja vaatimus, jonka mukaan sen on toimitettava kaikki tiedot sen osoittamiseksi, että sen palveluksessa olevien työntekijöiden tilanne on lainmukainen, erityisesti oleskeluoikeuden, työluvan ja sosiaaliturvan osalta, siinä jäsenvaltiossa, jossa heidät on palkattu, tarjoaisi kyseisille viranomaisille kyseessä olevia vaatimuksia vähemmän rajoittavat ja yhtä tehokkaat takeet siitä, että kansallista työlainsäädäntöä noudatetaan siirron aikana, että näiden työntekijöiden tilanne on lainmukainen ja että he harjoittavat pääasiallista toimintaansa siinä jäsenvaltiossa, johon palvelut tarjoava yritys on sijoittautunut.

(ks. 27, 31, 36, 46 ja 48–50 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Pääomien vapaa liikkuvuus – Rajoitukset – Vähennys, jonka luonnolliset henkilöt voivat tehdä verotettavasta tulosta osakkeiden hankkimisen perusteella – Rajaamista sellaisten yhtiöiden osakkeisiin, jotka ovat sijoittautuneet kyseessä olevaan jäsenvaltioon, ei voida hyväksyä – Oikeuttamisperustetta ei ole

(EY 56 artiklan 1 kohta ja EY 58 artiklan 1 kohdan a alakohta)

Tiivistelmä

Sellainen jäsenvaltion lain säännös, jossa luonnollisille henkilöille ei myönnetä verotettavasta tulosta tehtävää verovähennystä muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneihin pääomayhtiöihin tehtyä rahasijoitusta vastaavien osakkeiden tai yhtiöosuuksien hankkimisen perusteella, on EY 56 artiklan 1 kohdan ja EY 58 artiklan 1 kohdan a alakohdan vastainen.

Tämän kaltainen lainsäädäntö on pääomien liikkuvuuden rajoitus, koska se vaikuttaa siten, että kyseessä olevan jäsenvaltion kansalaiset ovat vähemmän kiinnostuneita sijoittamaan pääomiaan yhtiöihin, joiden kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa; tällä lainsäädännöllä rajoitetaan myös sellaisten yhtiöiden, joiden kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, mahdollisuuksia kerätä pääomaa kyseessä olevassa jäsenvaltiossa.

Koska kyseessä olevan veroedun ja vastaavan veron kantamisen välillä ei ole suoraa yhteyttä, kuten esimerkiksi niiden yhtiöiden, joihin sijoitus on tehty, myöhemmin jakamien osinkojen verottaminen, tällaista rajoitusta ei voida perustella verojärjestelmän johdonmukaisuuden takaamisen tarpeeseen vetoamalla.

(ks. 13–15, 20–23 ja 28 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Kuudennessa direktiivissä säädetyt vapautukset – Uhkapelien vapauttaminen verosta – Kansallista lainsäädäntöä, jossa suljetaan kyseisten pelien järjestäminen vapautuksen ulkopuolelle, kun sitä harjoittavat muut kuin toimiluvan saaneiden yleisten pelikasinoiden pitäjät, ei voida hyväksyä – Yksityisten oikeussubjektien mahdollisuus vedota asianomaiseen säännökseen kansallisessa tuomioistuimessa

(Neuvoston direktiivin 77/388 13 artiklan B kohdan f alakohta)

2. Ennakkoratkaisukysymykset – Tulkinta – Tulkintapyyntöä koskevien tuomioiden ajalliset vaikutukset – Taannehtiva vaikutus – Yhteisöjen tuomioistuimen asettama rajoitus – Tuomion taloudellisten seurausten merkitys kyseiselle jäsenvaltiolle ei ole ratkaiseva arviointiperuste

(EY 234 artikla)

Tiivistelmä

1. Kuudennen direktiivin 77/388 13 artiklan B kohdan f alakohtaa, jonka mukaan uhkapelien järjestäminen ja uhkapelilaitteiden pitäminen on periaatteessa vapautettava arvonlisäverosta, mutta jäsenvaltiot voivat kuitenkin vahvistaa tämän vapautuksen ehdot ja rajoitukset, on tulkittava siten, että kansallisella lainsäädännöllä, jonka mukaan kaikkien uhkapelien järjestäminen ja uhkapelilaitteiden pitäminen on vapautettu kyseisestä verosta, kun tämä tapahtuu toimiluvan saaneissa yleisissä pelikasinoissa, mutta tätä samaa toimintaa ei ole vapautettu verosta, kun sitä harjoittavat muut kuin tällaisten pelikasinoiden pitäjät, rikotaan tätä alakohtaa.

Kun jäsenvaltiot käyttävät niille kyseessä olevassa alakohdassa myönnettyä toimivaltaa, niiden on noudatettava verotuksen neutraalisuuden periaatetta, eivätkä ne voi säätää, että kyseisen vapautuksen myöntäminen riippuu siitä, kuka kyseisiä pelejä järjestää ja laitteita pitää.

Edellä mainitulla alakohdalla on lisäksi välitön oikeusvaikutus, joten uhkapelien järjestäjä tai uhkapelilaitteiden pitäjä voi vedota siihen kansallisissa tuomioistuimissa välttääkseen tämän säännöksen kanssa ristiriidassa olevien kansallisten sääntöjen soveltamisen. Kun ehdot tai rajoitukset, jotka jäsenvaltio on asettanut uhka- tai rahapelien vapauttamiseksi kyseisestä verosta, loukkaavat verotuksen neutraalisuuden periaatetta, kyseinen jäsenvaltio ei siis voi tukeutua tällaisiin ehtoihin tai rajoituksiin evätäkseen tällaisten pelien järjestäjältä vapautuksen, jota tämä voi perustellusti vaatia kuudennen direktiivin perustella.

(ks. 23, 24, 29, 30, 37 ja 38 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta)

2. Yhteisöjen tuomioistuin voi ainoastaan poikkeustapauksissa ryhtyä yhteisön oikeusjärjestykseen olennaisesti kuuluvaa yleistä oikeusvarmuuden periaatetta soveltaen rajoittamaan asianomaisten henkilöiden mahdollisuutta vedota säännökseen tai määräykseen, jota yhteisöjen tuomioistuin on tulkinnut, vilpittömässä mielessä perustettujen oikeussuhteiden pätevyyden kyseenalaistamiseksi. Tämän osalta taloudellisilla seurauksilla, joita jäsenvaltiolle voi aiheutua ennakkoratkaisupyynnön perusteella annetusta tuomiosta, ei sellaisenaan voida perustella tämän tuomion ajallisten vaikutusten rajoittamista.

(ks. 42 ja 44 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Henkilöstö – Euroopan keskuspankin työntekijät – Palvelussuhteen työsopimusoikeudellinen eikä virkamiesoikeudellinen luonne

2. Henkilöstö – Euroopan keskuspankin työntekijät – Yksikköjen organisointi – Henkilöstön tehtävien määrittely tai uudelleen määrittely – Hallintoviranomaisen harkintavalta – Harkintavallan rajat – Yksikön etu – Viran ja palkkaluokan säilyttäminen

Tiivistelmä

1. Euroopan keskuspankin ja sen toimihenkilöiden välinen palvelussuhde on luonteeltaan työsopimusoikeudellinen eikä virkamiesoikeudellinen. Kyseessä oleva työsopimus on kuitenkin tehty sellaisen yhteisön elimen kanssa, jonka tehtävät ovat yleishyödyllisiä ja joka on valtuutettu vahvistamaan määräyksillä säännöt, joita sovelletaan sen henkilöstöön. Tästä seuraa, että tällaisen sopimuksen sopimuspuolten tahdonilmaisuja välttämättä rajoittavat kaikki ne velvoitteet, jotka johtuvat tästä erityisestä tehtävästä ja jotka koskevat niin keskuspankin johtoelimiä kuin sen toimihenkilöitä.

(ks. 33 ja 34 kohta)

2. Yhteisöjen toimielimillä on laaja harkintavalta sen suhteen, kuinka ne järjestävät yksikkönsä niille uskottujen tehtävien mukaisesti, ja sen suhteen, kuinka ne näiden tehtävien hoitamiseksi määräävät palveluksessaan olevan henkilöstön asemapaikat, kunhan tämä asemapaikkojen määrääminen tapahtuu toimen ja palkkaluokan vastaavuutta noudattaen. Euroopan keskuspankilla on aivan samalla tavoin oltava laaja harkintavalta päättäessään alaistensa yksikköjen organisaatiosta niiden tehtävien mukaisesti, jotka sille on annettu, ja tästä johtuen ja näiden tehtävien toteuttamiseksi määritellessään tai määritellessään uudelleen tehtävät, jotka se on antanut henkilöstönsä hoidettavaksi, edellyttäen, että tätä valtaa käytetään puhtaasti kulloinkin kyseessä olevan yksikön edun mukaisesti ja niitä ura-alueita ja palkkaluokkia noudattaen, jotka kuuluvat kullekin toimihenkilölle hänen työsuhteensa ehtojen mukaisesti.

(ks. 42 ja 43 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi – Tariffinimikkeet – Erikoiskipillä varustettu ajoneuvo – Luokittelu yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 8704 10

Tiivistelmä

Se, että kipillä varustetussa ajoneuvossa on monimutkainen, monipuolinen ja tarkka kippitoiminto, ei estä sen luokittelemista dumpperina tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen N:o 2658/87 – sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 3115/94 ja asetuksella N:o 3009/95 – liitteessä I olevan yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 8704 10.

Yhdistetyn nimikkeistön ja harmonoidun järjestelmän selityksissä olevista näiden ajoneuvojen kuvauksista näet ilmenee, että eräs keskeinen dumpperin ominaispiirre on se, että siinä on kippilaite tai aukeava pohja, joka mahdollistaa jäännösten tai erilaisten ainesten kuljettamisen. Näissä selityksissä ei sitä vastoin ole mitään sellaista viitettä kippilaitteiden muodosta tai toiminnasta, joka voisi yksinään toimia ratkaisevana kriteerinä ajoneuvon luokitteluun dumpperiksi.

(ks. 32 ja 37 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kansainväliset sopimukset — ETY — Turkki-assosiaatiosopimus — Siirtotyöläisten sosiaaliturva — Työttömyyden perusteella varhennettu vanhuuseläke — Sellaista kansallista lainsäädäntöä, jossa asetetaan etuuksien saamisen edellytykseksi kansallisesta työttömyysvakuutuksesta maksettujen etuuksien saaminen hakemusta edeltäneenä tiettynä aikana, ei voida hyväksyä — (ETY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 3/80 3 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta turkkilaisiin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä tehdyn ETY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 3/80 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että sen kanssa on ristiriidassa sellaisen jäsenvaltion lainsäädännön soveltaminen, jossa asetetaan työttömyyden perusteella varhennetun vanhuuseläkkeen myöntämisen edellytykseksi se, että etuuden saaja on saanut eläkehakemusta edeltäneenä tiettynä aikana etuuksia ainoastaan kyseisen jäsenvaltion työttömyysvakuutuksesta.

(ks. 68 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Keskinäinen avunanto tullien perinnässä – Direktiivi 76/308 – Ajallinen soveltamisala – Soveltaminen sellaisiin saataviin, jotka ovat syntyneet ennen direktiivin voimaantuloa siinä jäsenvaltiossa, jossa sillä viranomaisella, jolle pyyntö esitetään, on kotipaikka

(Neuvoston direktiivi 76/308)

Tiivistelmä

Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston rahoitusjärjestelmään kuuluvista toimista aiheutuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien perinnässä annettua direktiiviä 76/308 on tulkittava siten, että sitä sovelletaan sellaisiin saataviin, jotka ovat syntyneet jäsenvaltiossa ja joita varten tämä jäsenvaltio on antanut täytäntöönpanoasiakirjan ennen kuin direktiivi on tullut voimaan sellaisessa toisessa jäsenvaltiossa, jossa sillä viranomaisella, jolle pyyntö esitetään, on kotipaikka.

Nimittäin koska direktiivin tarkoituksena on poistaa sellaiset yhteismarkkinoiden toiminnan esteet, jotka johtuvat kyseisten saatavien rajat ylittävään perintään liittyvistä vaikeuksista, sekä estää vilpillisiä toimia, sen soveltamisen ulkopuolelle ei voida jättää sellaisia saatavia, jotka ovat jo syntyneitä sinä ajankohtana, jona direktiivi tuli voimaan jäsenvaltiossa, jossa sillä viranomaisella, jolle pyyntö esitetään, on kotipaikka.

(ks. 22 ja 23 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Palvelujen tarjoamisen vapaus — Rajoitukset — Jäsenvaltion lainsäädäntö, joka liittyy korvauksen saamiseen toisessa jäsenvaltiossa saadusta kylpylähoidosta aiheutuneista kustannuksista — Edellytykseksi asetettu korvattavuutta koskeva ennakkovahvistus — Korvauksen saamisen edellytykseksi ei saa asettaa sitä, että toisessa jäsenvaltiossa annettava kylpylähoito on olennaisesti suurempien menestymisen mahdollisuuksien takia ehdottoman välttämätön — Korvauksen saamisen mahdollisuutta ei saa sulkea pois tilanteessa, jossa hoito on aloitettu ennen sellaisesta päätöksestä, jossa kieltäydytään vahvistamasta kyseisten kustannusten korvattavuutta, vireille saatetun oikeudenkäynnin päättymistä — Korvauksen saamisen edellytykseksi saa asettaa sen, että kyseinen kylpyläpaikkakunta on merkitty terveyskylpyläpaikkakunnista tehtyyn luetteloon — Edellytykset — (EY 49 artikla ja EY 50 artikla)

Tiivistelmä

EY 49 ja EY 50 artiklaa on tulkittava siten, että niiden vastainen on jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan korvauksen saamisen edellytyksenä toisessa jäsenvaltiossa saadusta kylpylähoidosta aiheutuneista asumiseen, ruokaan, matkoihin, kylpylähoitomaksuihin ja lääkärin loppulausuntoon liittyvistä kustannuksista on korvattavuutta koskeva ennakkovahvistus, joka myönnetään ainoastaan, jos terveysviranomaisen palveluksessa olevan virkalääkärin tai sairauskassan tarkastavan lääkärin lausunnossa todetaan, että tässä toisessa jäsenvaltiossa annettava kylpylähoito on olennaisesti suurempien menestymisen mahdollisuuksien takia ehdottoman välttämätön.

Kyseisten määräysten vastainen on lisäksi sellainen jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan korvausta tällaisista kustannuksista ei voida myöntää silloin, kun edunsaaja ei ole odottanut sellaisesta päätöksestä, jossa kieltäydytään vahvistamasta kyseisten kustannusten korvattavuutta, vireille saatetun oikeudenkäynnin päättymistä ennen kyseisen hoidon aloittamista.

EY 49 ja EY 50 artiklaa on sen sijaan tulkittava siten, että niiden vastainen ei lähtökohtaisesti ole jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan korvauksen saamisen edellytyksenä tällaisista kustannuksista – olipa kylpylähoito saatu tässä tai toisessa jäsenvaltiossa – on se, että kyseinen kylpyläpaikkakunta on merkitty terveyskylpyläpaikkakunnista tehtyyn luetteloon. Kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin tarkastettava, että mahdolliset edellytykset kylpyläpaikkakuntien sisällyttämiselle tällaiseen luetteloon ovat objektiivisia eikä palvelujen tarjoaminen jäsenvaltioiden välillä ole näiden edellytysten vuoksi vaikeampaa kuin niiden tarjoaminen pelkästään jäsenvaltion sisällä.

(51 ja 59 kohta sekä tuomiolauselman 1–3 kohta)
(EY:n perustamissopimuksen 119 artikla (EY:n perustamissopimuksen 117 — 120 artikla on korvattu EY 136 — EY 143 artiklalla); EY 141 artiklan 1 ja 2 kohta)

(EY:n perustamissopimuksen 119 artikla (EY:n perustamissopimuksen 117 — 120 artikla on korvattu EY 136 — EY 143 artiklalla); EY 141 artiklan 1 ja 2 kohta)

Sosiaalipolitiikka – Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät – Samapalkkaisuus – Perustamissopimuksen 119 artikla (EY:n perustamissopimuksen 117 – 120 artikla on korvattu EY 136 – EY 143 artiklalla) ja EY 141 artiklan 1 ja 2 kohta – Soveltaminen ammatillisesta sosiaaliturvajärjestelmästä myönnettäviin etuuksiin – Etuudet, jotka myönnetään päivämäärää 17.5.1990 edeltäneiden työskentelykausien perusteella – Soveltamisalan ulkopuolelle jättäminen perustamissopimuksen 119 artiklaa koskevalla pöytäkirjalla N:o 2 (josta on tullut EY 141 artiklasta tehty pöytäkirja) – Poikkeus

(EY:n perustamissopimuksen 119 artikla (EY:n perustamissopimuksen 117 — 120 artikla on korvattu EY 136 — EY 143 artiklalla); perustamissopimuksen 119 artiklaa koskeva pöytäkirja N:o 2 (josta on tullut EY 141 artiklasta tehty pöytäkirja))
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Edellytykset - Lainvastaisuus - Vahinko - Syy-yhteys - WTO-sopimuksiin ei ole mahdollista vedota yhteisön toimenpiteen laillisuuden riitauttamiseksi - Poikkeukset - Yhteisön toimenpide, jonka tarkoituksena on ollut WTO-sopimusten täytäntöönpano tai jossa on nimenomainen ja täsmällinen viittaus WTO-sopimuksiin - Tuomioistuimet eivät voi harjoittaa valvontaa ennen kuin yhteisölle myönnetty kohtuullinen määräaika WTO:n sääntöjen noudattamista varten on päättynyt

(EY:n perustamissopimuksen 178 artikla (josta on tullut EY 235 artikla) ja 215 artiklan toinen kohta (josta on tullut EY 288 artiklan toinen kohta))

Tiivistelmä

$$Yhteisö on perustamissopimuksen 215 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetussa sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielinten moitittu toiminta on lainvastaista, vahinkoa on tosiasiallisesti syntynyt ja toimielimen toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys. WTO-sopimukset eivät kuitenkaan luonteensa ja rakenteensa vuoksi lähtökohtaisesti kuulu niihin normeihin, joihin nähden yhteisöjen tuomioistuin valvoo yhteisön toimielinten toimien lainmukaisuutta. Yhteisöjen tuomioistuimen on valvottava yhteisön toimen lainmukaisuutta WTO:n sääntöihin nähden vain, jos yhteisön tarkoituksena on ollut panna täytäntöön WTO:n yhteydessä hyväksymänsä erityinen velvoite taikka jos kyseisessä yhteisön toimessa nimenomaisesti viitataan WTO-sopimusten tiettyihin määräyksiin.

Missään tapauksessa yhteisöjen tuomioistuimet eivät voi yhteisölle sen WTO:n määräyksiin perustuvien velvoitteiden täytäntöönpanolle asetettua 15 kuukauden määräaikaa edeltävältä ajalta harjoittaa tätä valvontaa etenkään perustamissopimuksen 178 artiklan nojalla nostettua vahingonkorvauskannetta käsitellessään, sillä muuten ei olisi vaikutusta sillä, että on myönnetty kohtuullinen määräaika WTO:n riitojenratkaisuelimen suositusten ja päätösten noudattamista varten WTO-sopimuksilla käyttöön otetussa riitojenratkaisujärjestelmässä.

( ks. 51-53 ja 62 kohta )