ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 89/31

Kanne 16.12.2014 – Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia v. komissio

(Asia T-819/14)

(2015/C 089/37)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Asianosaiset

Kantaja: Säätiö ”Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia” (Sofia, Bulgaria) (edustaja: asianajaja Hristo Hristev)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan Euroopan komission toimen, joka sisältyy sen lähettämään kirjeeseen, jonka viitenumero on ARES (2014) 2848632 01/09/2014, ja tähän kirjeeseen liitettyyn maksumääräykseen nro 3241409948, jolla on komission viitenumero ARES (2014) 2848632 01/09/2014

— myöntämään kantajalle korvauksen menettelyn aikana aiheutuneista kuluista

— toissijaisesti, jos kumoamisvaatimus hylätään, velvoittamaan vastaajan korvaamaan unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan nojalla kantajalle aiheutuneet kulut siltä osin kuin vastaaja on tahallisesti aiheuttanut nämä kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kantajan kanne on otettava tutkittavaksi, koska on katsottava, että riidanalainen toimi on annettu käyttäen julkista valtaa kolmatta henkilöä kohtaan, joka siten saa laillisen intressin riitauttaa tämän toimen sisältämä toteamus, jonka mukaan tämä kolmas on syyllistynyt sääntöjenvastaisuuteen ja joka on edellytys sille vastaisten toimenpiteiden toteuttamiselle.

Toisen kanneperusteen mukaan komissio loukkasi hyvän hallinnon periaatetta, koska yhtäältä se ei tutkinut asian tosiseikkoja kaikilta osin täysimääräisesti, objektiivisesti ja loogisesti johdonmukaisesti eikä tutkinut asianosaisen esittämiä oikeudellisia argumentteja ja toisaalta se ei perustellut toimeaan.

Kolmannen kanneperusteen mukaan komissio loukkasi oikeusvarmuuden periaatetta, koska toimen päätösosa on epäselvä erityisesti tämän toimen luonteen osalta.

Neljännen kanneperusteen mukaan komissio loukkasi luottamuksensuojan periaatetta, koska kantajalla on – koska komissio ei ollut esittänyt huomautuksia aiemmista hankkeista niiden täytäntöönpanon tai kirjanpidon osalta – perusteltu luottamus siihen, että sen asiakirjat ovat asianmukaisia eikä sen tarvitse korjata käynnissä olevia eikä tulevia hankkeita, ja tämän perustellun luottamuksen on saanut aikaan luotettava taho eli Euroopan komissio.
2)

Toinen kanneperuste, joka koskee ”Ulkoisen tuen menoja” ja jonka mukaan on rikottu ja tulkittu virheellisesti asetusta (EY) N:o 1078/008, direktiivin 2004/18/EY 16 artiklaa ja kalatalousalan tietojen keruuta, hallintaa ja käyttöä koskevista yhteisön puitteista sekä yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevien tieteellisten lausuntojen tukemisesta 25.2.2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 199/2008 14 artiklaa, minkä lisäksi luottamuksensuojan periaatetta on loukattu ja tulkittu virheellisesti. — Kantaja väittää tältä osin, että väite siitä, ettei käytetty tarjouskilpailumenettelyä, kun tehtävä annettiin yhtiölle Studio Nouvelle S.r.l,. on vastoin direktiivin 2004/18/EY 16 artiklan f alakohtaa, jossa kyseiset palvelut suljetaan julkisia hankintoja koskevan säännöstön ulkopuolelle. IREPA käytti joka tapauksessa kilpailumyönteistä menettelyä kun se esitti kutsun viidelle toimijalle julkisten hankintamenettelyjen taustalla olevien periaatteiden mukaisesti. — Kantaja väittää myös, että väite, joka koskee Studio Nouvelle S.r.l:n tarjoamien palvelujen tarkastuksista puuttuvia tietoja on tehoton, koska se on vastoin asetuksen (EY) N:o 199/2008 14 artiklaa, jossa ei yksilöidä mitään erityisiä tarkastukseen liittyviä menettelysääntöjä, jotka sen sijaan esitettiin Euroopan komission hyväksymässä kansallisessa suunnitelmassa, minkä vuoksi niiden hyväksyttävyyden osalta syntyi perusteltu luottamus. — Kantajan mukaan takaisinperintävaatimukseen sisällytetty riitautettu vaatimus sellaisten menojen perimisestä, joita valtiolle ei vielä tosiasiallisesti ole aiheutunut, on lainvastainen, koska ilmoitetut summat on kohdistettu kansalliseen ohjelmaan 2009/2010 asetuksen (EY) N:o 1078/2008 7, 10 ja 11 artiklan säännösten mukaisesti, ja sama komissio on hyväksynyt tämän ilmoituksen vuoden 2008 ohjelmaan viitaten, mikä synnytti perustellun luottamuksen maksun osalta.
—

toteamaan pätemättömäksi ja joka tapauksessa kumoamaan Euroopan komission maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääjohtajan Jerry Plewan 28.7.2014 päivätyn kirjeen viitenro SM/FUN S/2622874, joka on osoitettu Italian maa- ja metsätalousministeriön kansainvälisestä politiikasta ja Euroopan unionista vastaavalle pääjohtajalle Felice Assenzalle ja josta kantaja on saanut tiedon voituaan tutustua asiakirjoihin 19.11.2014, siltä osin kuin kyseisessä kirjeessä hylätään Italian pyyntö asetuksen (EU) N:o 1308/2013 220 artiklaan perustuvista tukitoimenpiteistä 6–9 ja erityisesti tukitoimenpiteistä, jotka koskevat yrityksiä, jotka ovat erikoistuneet eläinten teurastukseen pantaessa täytäntöön terveydensuojelutoimenpiteitä lintuinfluenssan leviämisen estämiseksi, ja tästä aiheutuvia liiketoiminnallisia vahinkoja, sekä muna- ja siipikarja-alojen poikkeuksellisista tukitoimenpiteistä Italiassa 10.10.2014 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1071/2014, joka on julkaistu EUVL:ssä 11.10.2015, siltä osin kuin siinä jätetään asetuksen (EU) N:o 1308/2013 220 artiklaan perustuvin tukitoimenpiteiden ulkopuolelle yritykset, jotka ovat erikoistuneet eläinten teurastukseen pantaessa täytäntöön terveydensuojelutoimenpiteitä lintuinfluenssan leviämisen estämiseksi, ja tästä aiheutuvat liiketoiminnalliset vahingot.
1)

Ensimmäinen kanneperuste: SEU 11 artiklan 4 kohdan ja asetuksen (EU) N:o 211/2011 (1) 2 artiklan 1 alakohdan ja 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan rikkominen sillä, että komissio on olettanut, että ehdotettu kansalaisaloite ei kuuluisi komission toimivalta-alueeseen. — Kantajat esittävät, että komission perustelu, jonka mukaan komissiolta toivottu suositus neuvotteluvaltuuksien peruuttamisesta ”Transatlantic Trade and Investment Partnershipin” (TTIP) osalta ei kohdistu SEUT 11 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun ”säädökseen”, on virheellinen. Sekä neuvotteluvaltuuksien antaminen että myös niiden peruuttaminen ovat SEUT 288 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja neuvoston ”päätöksiä”, jotka ovat samaan aikaan SEUT 11 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja ”säädöksiä”. — Kantajat esittävät lisäksi, että komission lisäperustelut, joiden mukaan ”Comprehensive Economic and Trade Agreementiä” (CETA) ja TTIPiä vastustavalla kansalaisaloitteella ei voitaisi vaatia komissiota olemaan suosittelematta, että neuvosto hyväksyy kulloinkin neuvotellut kansainväliset sopimukset, eikä sillä voitaisi myöskään vaatia komissiota suosittelemaan sellaisen päätöksen tekemistä, jonka mukaan kulloinkin neuvotellut sopimukset on jätettävä hyväksymättä, ovat myös virheellisiä. SEU 11 artiklan 4 kohdasta ja asetuksen N:o 211/2011 2 artiklan 1 alakohdasta ja 4 artiklan 2 kohdan b alakohdasta ei nimittäin missään tapauksessa seuraa, että kansalaisaloitteita, joilla pyritään olemassa olevien säädösten poistamiseen tai suunniteltujen säädösten antamatta jättämiseen, ei otettaisi tutkittaviksi. — Kantajat lisäävät vielä, että kansalaisaloitteen ”STOP TTIP” rekisteröimättä jättäminen on myös sen takia lainvastaista, ettei ehdotettu kansalaisaloite missään tapauksessa ole ”selvästi” asetuksen N:o 211/2011 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti komission toimivalta-alueen ulkopuolella.
—

asetuksen N:o 40/94 8 artiklaa on rikottu eikä toteamusta siitä, että ICA:n tavaramerkki CRIC CROK on laajalti tunnettu, ole perusteltu.
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei käyttänyt harkintavaltaansa, koska se ei ottanut huomioon sitä, että i) Nordea on finanssimarkkinoitten vakautta seuraavan elimen (Financial Stability Board) laatimassa 29 globaalin systeemisesti merkittävän rahoituslaitoksen luettelossa; ii) se on finanssiryhmittymä; iii) Viron sivuliike on merkittävä ja että iv) väitetyt rikkomiset ovat luonteeltaan vakavia.
—

kumoamaan 18.1.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 36/2012 ja 22.7.2014 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 793/2014 siltä osin kuin niillä lisätään kantajan nimi Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä 18.1.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 36/2012 liitteessä II olevaan luetteloon
6.

Kuudes kanneperuste, joka perustuu menettelyä koskeviin virheisiin, menettelyn kohtuullista kestoa koskevan periaatteen ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen sekä asetuksen N:o 1083/2006 41 artiklan 2 kohdan rikkomiseen; viimeksi mainitussa säännöksessä vahvistetaan kolmen kuukauden määräaika suurhankkeita koskevien päätösten tekemiselle. Kantaja väittää, että komissio on kehottanut Puolaa useita kertoja peruuttamaan hakemuksensa ja on toistanut samat kysymykset tai esittänyt uusia kysymyksiä, joilla ei ollut mitään merkitystä asian kannalta ja se on siten hidastanut menettelyä yli puolitoista vuotta ja heikentänyt siten ehdotetun hankkeen mahdollisuuksia tulla toteutetuksi.
—

kumoamaan Euroopan komission 26.3.2014 tekemän päätöksen, jolla evättiin ehdotetun kansalaisaloitteen, jonka nimi on ”Ethics for Animals and Kids”, rekisteröinti.
—

kumoamaan tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 125/2014 kumoamisesta 22.7.2014 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 790/2014 Hamasia (mukaan lukien Hamas-Izz-al-Din-al-Quassem) koskevilta osin
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että määräajan kulumisen keskeyttämistä ja maksujen keskeyttämismenettelyyn ryhtymistä koskeva päätös on Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annetun neuvoston asetuksen N:o 1083/2006 (EUVL L 210, s. 25) 87 artiklan 2 kohdan, verrattuna saman asetuksen 91 ja 92 artiklaan, vastainen. — Tältä osin kantaja katsoo, että edellä mainitun 87 artiklan 2 kohdassa säädetty määräaika on vanhentumisaika, joka estää komissiota päättämästä keskeyttää määräajan kulumista enää sen jälkeen, kun kahden kuukauden aika on kulunut loppuun, ja jonka vuoksi myöskään maksujen keskeyttämistä koskevan menettelyn aloittaminen ei ole sallittua.
—

kumoamaan ja toteamaan tehottomaksi sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 14.4.2014 tekemän päätöksen ja näin ollen — katsomaan, että SMHV:n väiteosaston 20.12.2013 tekemästä päätöksestä valitti valituslautakuntaan Squeeze Life, S.L. eikä yhteisön tavaramerkin hakija eli Evolution Fresh, Inc. — edellä esitetyn seurauksena toteamaan, että SMHV:n väiteosaston 20.12.2013 tekemä päätös on lopullinen, kuten on näin ollen myös päätös hylätä yhteisön tavaramerkkihakemus nro 1 1 1 70 966 SQUEEZE LIFE luokkaan 32 kuuluvia tavaroita ja tiettyjä luokkaan 35 kuuluvia palveluja varten
—

kumoamaan vastaajan päätöksen evätä mahdollisuus tutustua asiakirjoihin, joita kantaja oli pyytänyt Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 nojalla, sellaisena kuin kyseinen päätös on ilmoitettu kantajalle 1.4.2014 päivätyssä kirjeessä, jonka viitenumero on SG.B.4/LR/rc sg.dsg2.b.4(2014) 1029188
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 292/50

Kanne 24.6.2014 – Holistic Innovation Institute v. komissio

(Asia T-468/14)

2014/C 292/61

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Kantaja: Holistic Innovation Institute (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja R. Muñiz García)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan päätöksen, jolla kantajana oleva yhtiö on jätetty eDIGIREGION -nimisen hankkeen ulkopuolelle, ja määräämään vastaajan maksamaan vahingonkorvauksena 3 0 55 000 euroa tai vaihtoehtoisesti tuomioistuimen kohtuulliseksi katsoman määrän lisättynä korkoineen, joiden laskutapa esitetään kanteessa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanne kohdistuu päätökseen evätä kantajan, joka toimii ensisijaisesti televiestinnän, tutkimus- ja kehitystoiminnan, televiestinnän konsulttipalveluiden, tutkimuksen ja innovaation alalla, osallistuminen seitsemännen puiteohjelman eurooppalaiseen hankkeeseen eDIGIREGION.

Kantaja toteaa tältä osin, että se on alusta pitäen osallistunut eDIGIREGION-hankkeen luonnosteluun tiiviissä yhteistyössä muiden toimijoiden kanssa. Kantaja osallistui näiden kanssa lukuisiin kokouksiin Brysselissä ja useisiin audiokonferensseihin vuoden 2011 heinäkuun ja vuoden 2012 tammikuun välisenä aikana. Tuloksena oli eurooppalainen konsortio, joka teki ehdotuksen hankkeeksi eDIGIREGION (Realizing the Digital Agenda Through Transnational Cooperation Between Regions). Kantaja on kyseisen ehdotuksen mukaan konsortion viides jäsen 4 91 000 euron tarjouksella ja komission 4 38 165 euron suuruisella rahoitusosuudella (14,61 prosenttia pyydetystä kokonaismäärästä).

Kantaja väittää kanteensa tueksi, että Euroopan komission esittämät argumentit ovat täysin perusteettomat ja että niillä rikotaan sellaista perusedellytystä, jonka on täytyttävä, jotta yrityksen osallistuminen myönteisenä pidettävään hankkeeseen voitaisiin keskeyttää. Argumenttien olisi nimittäin oltava selkeitä, vakuuttavia ja hyvin perusteltuja.

Kantaja ilmoittaa, että se on teknologisesti ja operatiivisesti valmis osallistumaan eDIGIREGION-konsortioon, että sillä on riittävät taloudelliset resurssit tarvittavaa osarahoitusta varten ja että sillä on riittävästi kokemusta hankkeiden johtamisessa ja hallinnoinnissa.

Kantaja katsoo tältä osin, että on olemassa ilmeinen ristiriita yhtäältä sen ilmoituksen, jonka pääjohtaja on tehnyt hankkeeseen osallistumisen keskeyttämistä koskevan kirjeen kirjeosassa, ja toisaalta saman kirjeen liitteessä olevien argumenttien välillä.
—

velvoittamaan välitoimella Euroopan unionin korvaamaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 340 artiklan toisen kohdan mukaisesti korvaamaan koko varallisuusvahingon, joka kantajille on aiheutunut ajanjaksona, joka on alkanut 1.1.2012 ja joka päättyy silloin, kun kantajat liittymisasiakirjan 36 artiklan 1 kohdan ja liitteessä VII olevan 1 kohdan – jotka oikeudellisesti sitovat kaikkia 28 maata, jotka 9.12.2011 allekirjoittivat Kroatian tasavallan ja Euroopan unionin välisen liittymisasiakirjan, ja Euroopan komissiota – mukaisesti aloittavat toimintansa Kroatian julkisina ulosottomiehinä. Vahinko on aiheutunut siitä, ettei Euroopan komissio ole käyttänyt valvontavaltaansa (monitoring), joka sille on annettu liittymisasiakirjan 36 artiklan 1 ja 2 kohdassa, jotta komissio valvoisi, että Kroatian tasavalta täyttää sitoumuksensa varmistaa, että Kroatian julkiset ulosottomiehet voivat aloittaa toimintansa 1.1.2012. Sitoumus annettiin Kroatian tasavallan liittymistä Euroopan unioniin koskevissa neuvotteluissa luvun 23 – Oikeuslaitos ja perusoikeudet yhteydessä ja se ilmaistiin liittymisasiakirjan liitteessä VII olevassa 1 kohdassa ”Kroatian tasavallan liittymisneuvottelujen yhteydessä antamat erityiset sitoumukset”, jossa määrätään seuraavaa: ”1. Edelleen varmistaa – – oikeusuudistusta koskevan strategian ja siihen liittyvän toimintasuunnitelman tehokkaan täytäntöönpanon”
—

Kantaja väittää viidennessä kanneperusteessa, että sillä, että Pirellin on katsottu olevan yhteisvastuussa Prysmianin kanssa, paitsi jätetään toteuttamatta ne tavoitteet, joihin komissio pyrkii seuraamusten osalta, mutta se on jopa ristiriidassa niiden kanssa. Toissijaisesti kantaja väittää, että voidakseen ottaa huomioon sen, että Prysmianin ja Pirellin oli katsottu olevan eri tavalla vastuussa rikkomisesta, komission olisi pitänyt ainakin antaa määräys siitä, että velkaa on haettava ensin Prysmianilta ja vasta sen jälkeen Pirelliltä. Lopuksi kantaja toteaa, että kun komissio jätti ottamatta asianmukaisesti huomioon kantajan erilaisen tilanteen Prysmianin tilanteeseen nähden, se loukkasi suhteellisuusperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Päätös on siis kumottava sakkoa koskevilta osin tai toissijaisesti asiaa käsittelevän tuomioistuimen on muutettava sitä täyden harkintavaltansa nojalla ja määrättävä, että velkaa on haettava ensin Prysmianilta ja vasta sen jälkeen Pirelliltä.
1.

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että Euroopan unionin neuvostolla (jäljempänä neuvosto) ei ollut asianmukaista oikeudellista perustaa päätöksen ja asetuksen antamiselle. Kanteen tueksi esitetään muun muassa (a) väite siitä, että neuvoston päätös ei täyttänyt edellytyksiä, joita on asetettu neuvoston vetoamiselle SEU 29 artiklaan. Näin on muun muassa siksi, että: (1) neuvosto ei itse asiassa kyennyt pysyttelemään nimenomaisesti mainitsemissa tavoitteissaan (oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen lujittaminen Ukrainassa), sillä se esitti myöhemmin luettelossa mainitsemisen perusteluina (jotka liittyvät väitettyyn Ukrainan valtion varojen kavaltamiseen ja kyseisten varojen siirtämiseen laittomasti Ukrainan ulkopuolelle, minkä kantaja kieltää) perusteluja, jotka eivät olleet yhteensopivia SEU 21 artiklassa määrättyjen nimenomaisten tai minkään sen kannalta merkityksellisten tavoitteiden kanssa ja jotka eivät noudattaneet niitä. (2) Neuvoston päätös ja neuvoston asetus ovat ristiriidassa muiden SEU 21 artiklassa määrättyjen merkityksellisten tavoitteiden kanssa, sillä niillä ei ”lujiteta ja tueta demokratiaa… ja kansainvälisen oikeuden periaatteita”, erityisesti kun niissä todetaan virheellisesti, ja toimitaan sillä perusteella, että presidentti Yanukovych eli Ukrainan demokraattisesti valittu ja laillinen presidentti on, vastoin Ukrainan lakia ja kansainvälistä oikeutta, ”ent. presidentti”, ja tuetaan niin sanottua ”siirtymäajan presidenttiä ja hallitusta”, joita ei ole valittu laillisesti ja demokraattisesti ja jotka ovat ottaneet sen vallan, joka heillä on, laittomalla väkivallalla vastoin oikeusvaltioperiaatetta, demokraattisia periaatteita ja kansainvälistä oikeutta. (b) Väite siitä, että SEUT 215 artiklan soveltamisedellytykset eivät täyttyneet, koska SEU:n V osaston 2 jakson nojalla pätevää päätöstä ei ollut olemassa. (c) Väite siitä, että riittävää yhteyttä SEUT 215 artiklaan vetoamiseksi kantajaa vastaan ei ollut olemassa.
1)

Ensimmäisellä kanneperusteella kantaja väittää, että neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 125/2014 on mitätön siltä osin kuin se koskee PKK:ta ja/tai ettei neuvoston asetusta (EY) N:o 2580/2001 voida soveltaa, koska humanitaarista oikeutta ei ole otettu huomioon
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 212/34

Kanne 15.4.2014 – komissio v. McCarron Poultry

(Asia T-226/14)

2014/C 212/44

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: asianajaja R. Van der Hout, L. Cappelletti ja F. Moro)

Vastaaja: McCarron Poultry (Killacorn Emyvale, Irlanti)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— määräämään vastaajan maksamaan Euroopan komissiolle 9 76 663,34 euroa, joka vastaa päävelkaa 9 00 662,25 euroa lisättynä viivästyskorolla 76 001,09 euroa, joka on laskettu soveltaen 2,50 prosentin korkoa 1.12.2010–15.4.2014

— määräämään vastaajan maksamaan Euroopan komissiolle korkoina 61,690 euroa päivässä 16.4.2014 lukien siihen päivään saakka, jona velka on kokonaisuudessaan maksettu takaisin

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Nyt käsiteltävässä kanteessa, joka on nostettu SEUT 272 artiklan nojalla, unionin yleistä tuomioistuinta vaaditaan määräämään kantaja maksamaan Euroopan komissiolle takaisin päävelka 9 00 662,50 euroa korkoineen sellaisen sopimuksen perusteella, jonka numero on NNE5/1999/20229 ja jonka otsikko on ”Community Activities in the Field of the specific programme for RTD and demonstration on ’Energy, Environment and Sustainable Development – Part B: Energy program’”.

Euroopan komissio vetoaa kanteensa tueksi yhteen oikeudelliseen perusteeseen: komissio väittää, että vastaaja on laiminlyönyt sopimusvelvoitteensa, koska se on jättänyt maksamatta komissiolle takaisin unionin vastaajalle suorittaman rahallisen tuen ja sen jo saaman rahoituksen välisen erotuksen. Vastaajalle suoritettavan tuen määrä on pienempi kuin määrä, jonka kantaja on jo suorittanut sille etu- ja välimaksujen muodossa. Komissio väittää näin ollen, että vastaaja on sopimuksen nojalla velvollinen maksamaan sille kyseisen määrän.
—

Kantaja väittää, että Århusin sopimusta, luettuna yhdessä asetuksen (EY) N:o 1367/2006 (3) kanssa, on rikottu. Niissä asiakirjoissa, joihin tutustumista kantaja pyytää, on kyse ympäristötiedoista. Kieltäytyminen vireillä olevien tutkimusten perusteella ei ole oikeudellisin tai tosiasiallisin perustein mahdollista ja erityisesti kieltäytymisen estävät Århusin sopimuksen määräykset.
1)

Ensimmäinen kanneperuste koskee menettelyvirheitä, sillä kantaja väittää saaneensa ristiriitaisia tietoja osassa 1 valitusta tarjouksesta. Kantaja väittää, että — joko valitun tarjouksentekijän tarjous, joka mainitaan 11.12.2013 päivätyssä kirjeessä, jolla kantajalle ilmoitettiin valitun tarjouksen ominaisuudet ja suhteelliset edut, on epätarkka, sillä se on liian alhainen. Tässä tilanteessa kantaja katsoo, ettei se ole saanut luotettavaa tietoa valitusta tarjouksesta, mikä on perusteluvelvollisuuden vastaista, — tai 24.12.2013 päivätyssä ilmoituksessa sopimuksen tekemisestä (1) mainittu hankinnan arvo on virheellinen, sillä se on liian korkea. Tässä tilanteessa ilmoitus sopimuksen tekemisestä ei kantajan mukaan vastaa valitun tarjouksen arvoa, mikä on avoimuusvelvollisuuden vastaista, — tai valittu tarjous, sellaisena kuin se on mainittu 11.12.2013 päivätyssä komission kirjeessä, ja hankinnan arvo, sellaisena kuin se on ilmoitettu ilmoituksessa sopimuksen tekemisestä, ovat paikkansa pitäviä. Tässä tapauksessa sopimus on kantajan mukaan tehty valittua tarjousta korkeammalla hinnalla, mikä merkitsee avoimuusperiaatteen, yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja syrjimättömyysperiaatteen vakavaa loukkaamista.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 135/58

Kanne 7.3.2014 – Volkswagen v. SMHV (StartUp)

(Asia T-156/14)

2014/C 135/76

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Volkswagen AG (Wolfsburg, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt U. Sander)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— Kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 7.1.2014 asiassa R 1335/2013-4 tekemän päätöksen

— Velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”StartUp” luokkiin 12, 28, 35 ja 37 kuuluville tavaroille ja palveluille – yhteisön tavaramerkkihakemus nro 11 792 009

Tutkijan päätös: Hakemus hylätään

Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylätään

Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c ja b alakohtaa on rikottu.
—

2 sarakkeeseen tai liitteeseen XI perustuvalla mukautuksella on asian kannalta merkitystä vain, jos 1 sarakkeessa on ensin asetettu testausedellytys. Liitteessä X olevan 8.7.2 kohdan 1 sarakkeessa ei edellytetä kehitysmyrkyllisyystutkimuksen suorittamista toisella lajilla ennen kuin ensimmäisellä lajilla tehdyn tutkimuksen ja muiden saatavilla olevien todisteiden valossa on tarpeen tehdä tutkimus toisella lajilla (ks. edellä).