Asia T-291/03

Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano

vastaan

sisämarkkinoiden harmonisointivirasto

(tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

”Yhteisön tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Yhteisön sanamerkki GRANA BIRAGHI — Alkuperänimityksen ”grana padano” suoja — Nimitys, joka ei ole yleisnimi — Asetuksen (EY) N:o 40/94 142 artikla — Asetus (ETY) N:o 2081/92”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 12.9.2007 II - 3086

Tuomion tiivistelmä

(Neuvoston asetuksen N:o 2081/92 13 ja 14 artikla; neuvoston asetuksen N:o 40/94 142 artikla)

(Neuvoston asetuksen N:o 2081/92 13 ja 14 artikla; neuvoston asetuksen N:o 40/94 142 artikla)

(Neuvoston asetuksen N:o 2081/92 13 ja 14 artikla; neuvoston asetuksen N:o 40/94 142 artikla)

Muutoksenhakumenettelyssä, joka on yhteisön tavaramerkkejä koskevassa asiassa suunnattu sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) valituslautakunnan tekemää päätöstä vastaan, SMHV voi riidan sisältöä muuttamatta vaatia, että jonkin sen valitseman asianosaisen vaatimukset hyväksyttäisiin, ja esittää tuon asianosaisen esittämiä perusteita tukevia lausumia. Sitä vastoin se ei voi esittää itsenäisiä kumoamisvaatimuksia tai sellaisia kumoamisperusteita, joita muut asianosaiset eivät ole esittäneet. (ks. 22 kohta)

Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 142 artiklasta ja maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun asetuksen N:o 2081/92 14 artiklasta johtuu, että sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) täytyy soveltaa asetusta N:o 40/94 siten, että asetuksella N:o 2081/92 säädettyyn alkuperänimitysten suojaan ei vaikuteta. Näin ollen SMHV:n on kieltäydyttävä kaikkien sellaisten tavaramerkkien rekisteröimisestä, jotka ovat jossain asetuksen N:o 2081/92 13 artiklassa tarkoitetussa tilanteessa, ja mikäli tuollainen tavaramerkki on jo rekisteröity, se on julistettava mitättömäksi. (ks. 53–56 kohta)

Kun suojattu alkuperänimitys koostuu useista osista, joista yksi on maataloustuotteen tai elintarvikkeen yleisnimi, tämän yleisnimen käyttö rekisteröidyssä tavaramerkissä on katsottava maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun asetuksen N:o 2081/92 13 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a tai b alakohdan mukaiseksi ja tällaiseen alkuperänimitykseen perustuva tavaramerkin mitätöintivaatimus on hylättävä. Tältä osin asetuksella N:o 2081/92 käyttöönotetussa yhteisön rekisteröintijärjestelmässä kysymystä nimityksen eri osille myönnettävästä suojasta ja erityisesti kysymystä siitä, onko kyse yleisnimestä vai osasta, joka saa suojaa mainitun asetuksen 13 artiklassa mainittuja toimia vastaan, harkitaan kyseessä olevien tosiseikkojen yksityiskohtaisen arvioinnin perusteella. Suojattuun alkuperänimitykseen perustuvassa yhteisön tavaramerkin rekisteröinnin mitätöintiä koskevassa menettelyssä SMHV on toimivaltainen tekemään tämänkaltaisen arvioinnin ja mahdollisesti epäämään suojan suojatun alkuperänimityksen yleisnimen kaltaiselta osalta. Nimittäin siltä osin kuin suojattua alkuperänimitystä ei julisteta sellaisenaan mitättömäksi, SMHV on sen vuoksi, että asetuksen N:o 2081/92 13 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan suojattuihin alkuperänimityksiin sisältyviä yleisnimiä ei suojata, toimivaltainen vahvistamaan, onko kyseessä oleva sana todella maataloustuotteen tai elintarvikkeen yleisnimi. (ks. 58–60 kohta)

Sen jälkeen kun maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun asetuksen N:o 2081/92 3 artiklassa todetaan, että nimityksiä, joista on tullut yleisnimiä, ei voida rekisteröidä, siinä säädetään, että sen määrittämiseksi, onko nimestä tullut yleisnimi, on otettava huomioon kaikki tekijät, ja erityisesti tilanne jäsenvaltiossa, josta nimi on peräisin, ja alueilla, joilla tuotetta käytetään, tilanne muissa jäsenvaltioissa ja asiaa koskeva kansallinen lainsäädäntö tai yhteisön lainsäädäntö. Asetuksen N:o 2081/92 13 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan osalta on sovellettava samoja arviointiperusteita. Nimittäin tuon asetuksen 3 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa annettu määritelmä ilmaisusta ”nimitys, josta on tullut yleisnimi” soveltuu myös nimityksiin, jotka ovat aina olleet yleisnimiä. (ks. 63 ja 64 kohta)