Päätöksen, jolla komissio EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päätyttyä toteaa, että jokin yritys on rikkonut HT 65 artiklan 1 kohtaa, ja määrää sille sakon, oikeudellinen perusta on perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 1/2003 7 artiklan 1 kohta rikkomisen toteamisen ja saman asetuksen 23 artiklan 2 kohta sakon määräämisen osalta, eikä HT 65 artikla. Tällaisessa päätöksessä voidaan viitata HT 65 artiklan 1 kohtaan, toisin sanoen yrityksille ja yritysten yhteenliittymille osoitettuun aineelliseen määräykseen, jolla kielletään tietyt kilpailunvastaiset menettelyt. Siinä voidaan viitata myös HT 65 artiklan 5 kohdan sovellettavuuteen keskusteltaessa lex mitior -periaatteesta pyrittäessä perustelemaan, miksi juuri tuota määräystä eikä asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan säännöstä sovellettiin sakon määrää laskettaessa.

Sen määräyksen tai säännöksen, joka on toimenpiteen oikeudellinen perusta ja jolla yhteisön toimielin valtuutetaan toteuttamaan kyseinen toimenpide, on oltava voimassa toimenpiteen toteuttamishetkellä.

Yhteisön lainsäädännön on lisäksi oltava selkeää ja sen soveltamisen on oltava niiden ennakoitavissa, joita se koskee. Tämä oikeusvarmuuden periaate edellyttää, että kaikkien toimenpiteiden, joiden tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia, sitovuus johtuu jostain yhteisön oikeussäännöstä, joka on nimenomaisesti ilmaistava toimenpiteen oikeudellisena perustana ja jonka mukaan toimenpiteen oikeudellinen muoto määräytyy.

Toimielimillä on yhteisön oikeusjärjestyksessä vain rajoitettu erityistoimivalta. Tästä syystä yhteisön toimenpiteiden johdanto-osassa mainitaan se oikeudellinen perusta, jolla kyseinen toimielin on valtuutettu toimimaan kyseisellä alalla. Asianmukaisen oikeudellisen perustan valinnalla on nimittäin perustuslaillista merkitystä.

Edellä sanotusta seuraa, että perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta annettua asetusta N:o 1/2003 ja etenkin sen 7 artiklan 1 kohtaa ja 23 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että niissä sallitaan komission toteavan 23.7.2002 jälkeen EHTY:n perustamissopimuksen aineelliseen ja ajalliseen soveltamisalaan kuuluvilla aloilla toteutetut kartellit ja määräävän niistä seuraamuksia, ja näin on siitäkin huolimatta, ettei HT 65 artiklaa nimenomaisesti mainita kyseisen asetuksen edellä mainituissa säännöksissä.

Vaikka EY:n perustamissopimuksen määräysten tuleminen EHTY:n perustamissopimuksen määräysten sijaan 24.7.2002 alkaen aiheutti muutoksia sovellettaviin oikeudellisiin perustoihin, menettelyihin ja aineellisiin säännöksiin, tämä seuraanto tapahtui yhteisön oikeusjärjestyksen ja sen tavoitteiden jatkuvuuden ja yhtenäisyyden puitteissa. Tässä suhteessa sellaisen vapaan kilpailun järjestelmän käyttöönotto ja voimassa pitäminen, jossa normaalit kilpailuolosuhteet on varmistettu ja johon muun muassa yritysten välisiä kartelleja koskevat säännöt perustuvat, ovat sekä EY:n perustamissopimuksen että EHTY:n perustamissopimuksen olennaisia tavoitteita. Vaikka EHTY:n perustamissopimuksen ja EY:n perustamissopimuksen kartellialaa sääntelevät säännöt eroavatkin jossain määrin toisistaan, HT 65 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvien sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen käsitteet vastaavat EY 81 artiklassa tarkoitettujen sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen käsitteitä, ja yhteisöjen tuomioistuimet tulkitsevat kumpaakin määräystä samalla tavoin. Näin ollen se seikka, että EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolo päättyy, ei keskeytä sen päämäärän tavoittelua, jonka mukaan kilpailun pitää olla vääristymätöntä alun perin hiilen ja teräksen yhteismarkkinoiden alaan kuuluvilla aloilla, sillä samaa päämäärää tavoittelee myös EY:n perustamissopimuksen määräyksiä soveltaen sama toimielin, komissio, joka on kilpailupolitiikan yhteisön yleisen edun mukaisesta toimeenpanosta ja kehittämisestä vastaava hallintoviranomainen.

Aineellisista säännöistä on huomautettava, että koska kyseinen päätös koskee ennen EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymistä lopullisesti toteutunutta oikeudellista tilannetta ja koska 24.7.2002 lähtien sovellettavalla aineellisella kilpailuoikeudella ei ole taannehtivaa vaikutusta, HT 65 artiklan 1 kohta on sovellettavissa oleva aineellinen sääntö, kun muistetaan, että juuri siitä, että EY:n perustamissopimus on EY 305 artiklassa vahvistetuin tavoin lex generalis suhteessa EHTY:n perustamissopimukseen, seuraa, että EHTY:n perustamissopimuksen ja sen soveltamissääntöjen mukainen erityinen järjestelmä on periaatteen lex specialis derogat legi generali perusteella ainoa järjestelmä, jota voidaan soveltaa ennen 24.7.2002 syntyneisiin tilanteisiin.

Kun kyse on EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päätyttyä perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 1/2003 7 artiklan 1 kohdan ja 23 artiklan 2 kohdan nojalla kyseisen asetuksen mukaisessa menettelyssä tehdystä komission päätöksestä ja koska oikeudellista perustaa ja riidanalaisen päätöksen tekemiseen johtanutta menettelyä koskevat säännöt ovat menettelysääntöjä, komissio on perustellusti soveltanut asetuksessa N:o 1/2003 säädettyjä menettelysääntöjä.

Vaikka menettelysääntöjä on yleensä sovellettava kaikkiin niihin oikeusriitoihin, jotka ovat vireillä tällaisten menettelysääntöjen tullessa voimaan, tämä ei päde aineellisiin oikeussääntöihin. Viimeksi mainittuja on nimittäin tulkittava siten, että niitä sovelletaan voimaantuloa aiemmin tapahtuneisiin tilanteisiin ainoastaan siinä tapauksessa, että niiden sanamuodosta, tarkoituksesta tai systematiikasta käy selvästi ilmi, että niille on annettava tällainen vaikutus.

Yhteisöjen tuomioistuinten on sen jälkeen, kun ne ovat osittain kumonneet päätöksen, jolla yhteisön kilpailusääntöjä rikkoneelle yritykselle on määrätty seuraamuksia, siitä syystä, että vaikka komissiolla on poikkeuksellisesti oikeus katsoa jonkin yrityksen olevan antamansa ilmoituksen perusteella vastuussa toisen yrityksen menettelystä, komissio ei ole noudattanut tämän yrityksen puolustautumisoikeuksia, koska se ei ole antanut yritykselle tilaisuutta kyseistä menettelyä koskevien huomautusten esittämiseen, toista kannetta käsitellessään lausuttava osittain kumotun päätöksen korvaavan toimenpiteen laillisuudesta, sillä yhteisöjen tuomioistuimet ovat jo tutkineet ja ratkaisseet lopullisesti oikeudellisen seikan, joka liittyy siihen, voidaanko edellä mainittua ilmoitusta pitää pätevänä oikeudellisena perustana sille, että ensin mainitun yrityksen katsottiin olevan vastuussa toiseksi mainitun menettelyistä, joten sillä on oikeusvoima siitä huolimatta, että toinen kanne koskee ensimmäisestä päätöksestä muodollisesti erillistä toimenpidettä.

Oikeusvoimaperiaatteella on perustavanlaatuinen merkitys sekä yhteisön oikeusjärjestyksessä että kansallisissa oikeusjärjestyksissä. Itse asiassa sekä oikeusrauhan ja oikeussuhteiden vakauden että hyvän lainkäytön varmistamiseksi on tärkeää, että kaikkien käytettävissä olevien oikeussuojakeinojen käytön tai näitä oikeussuojakeinoja varten säädettyjen määräaikojen umpeenkulumisen jälkeen lopullisiksi tulleita tuomioistuinten päätöksiä ei voida enää saattaa kyseenalaisiksi.

Ne bis in idem -periaate, joka on yksi yhteisön oikeuden perusperiaatteista ja joka lisäksi vahvistetaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen seitsemännen lisäpöytäkirjan 4 artiklan 1 kappaleessa, estää kilpailuasioissa sen, että yritys tuomittaisiin uudelleen sellaisesta kilpailua rajoittavasta käyttäytymisestä tai että sitä vastaan ryhdyttäisiin uudelleen toimenpiteisiin sellaisen kilpailua rajoittavan käyttäytymisen johdosta, josta sille jo on määrätty seuraamus tai jonka osalta on todettu, että se ei ole vastuussa siitä, sellaisella aiemmalla ratkaisulla, johon ei enää voida hakea muutosta. Ne bis in idem -periaatteen soveltaminen edellyttää seuraavan kolmen edellytyksen täyttymistä: tosiseikkojen, sääntöjen rikkojan ja suojellun oikeudellisen intressin on oltava samat.

Kun yhteisöjen tuomioistuimet katsovat, että kun otetaan huomioon yrityksen ilmoitus, jolla se ottaa vastuun toisen yrityksen kilpailunvastaisesta menettelystä, komissiolla on poikkeuksellisesti oikeus lukea vastuu toisen yrityksen menettelystä ensimmäisen yrityksen syyksi, ja sitten todettuaan menettelyvirheen, joka on aiheuttanut ensin mainitun yrityksen puolustautumisoikeuksien loukkaamisen, kumoavat päätöksen siltä osin kuin sen katsotaan olevan vastuussa toisen yrityksen suorittamasta rikkomisesta, alentavat sen sakon määrää sille toisen yrityksen rikkomuksen perusteella määrätyllä määrällä ja vahvistavat ensimmäiselle yritykselle sen omasta kilpailunvastaisesta menettelystä määrättävän sakon tietyksi määräksi, komission tehtäviin kuuluu EY 233 artiklan mukaisesti korjata yhteisöjen tuomioistuinten toteama lainvastaisuus. Komissio voi näin perustellusti tehdä päätöksen, jonka ainoana tavoitteena on menettelyvirheen korjaamisen jälkeen siirtää kyseisen ilmoituksen nojalla ensin mainitulle ensimmäiselle yritykselle vastuu siitä kilpailusääntöjen rikkomisesta, johon toinen yritys on syyllistynyt, ja näin ollen määrätä sille sakon. Tällaisella päätöksellä ei siis missään tapauksessa määrätä toiseen kertaan seuraamusta siitä kilpailusääntöjen vastaisesta menettelystä, josta ensimmäistä yritystä jo oli lainvoimaisesti rangaistu ensimmäisellä päätöksellä.

Lisäksi vastuun ottaminen kyseisellä ilmoituksella ei tee näiden yritysten kahdesta rikkomuksesta yhtä ainoaa rikkomusta. Tällaisella päätöksellä, joka koskee uudelleen ja yksinomaan toisen yrityksen kilpailunvastaisia menettelyjä, ei loukata myöskään ne bis in idem -periaatetta. Ne bis in idem -periaate ei sellaisenaan estä ryhtymästä uudelleen toimenpiteisiin tämän saman kilpailunvastaisen menettelyn takia, kun ensimmäinen päätös on kumottu muotoa koskevilla perusteilla ilman, että tehdyksi väitettyihin tekoihin olisi aineellisesti otettu kantaa, sillä kumoamispäätös ei tällöin merkitse ”vapauttamista” rikosasioissa tälle termille annetussa merkityksessä. Tällaisessa tapauksessa uudessa päätöksessä määrättyjä seuraamuksia ei ole katsottava lisäseuraamuksiksi kumotussa päätöksessä määrätyille seuraamuksille, vaan niillä korvataan kumotussa päätöksessä määrätyt seuraamukset.

(ks. 141, 178, 179 ja 183–190 kohta)