26

Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona päätti näin ollen lykätä asian ratkaisua ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko tuomioistuimen arvioitava [espanjalaisten säästöpankkien] IRPH-indeksin laillisuus tutkimalla, voidaanko sitä pitää kuluttajan kannalta ymmärrettävänä, ilman että tämän tutkimiselle on esteenä se, että kyseistä indeksiä säännellään asetuksilla tai hallinnollisilla määräyksillä, koska kyse ei ole direktiivin 93/13 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta tapauksesta, joka perustuisi pakottavaan säännökseen, vaan elinkeinonharjoittaja on omavalintaisesti sisällyttänyt sopimukseen tällaisen lainapääomalle maksettavan vaihtuvan koron? 2) a) Onko direktiivin 93/13 4 artiklan 2 kohdan, jota ei ole saatettu osaksi [Espanjan] oikeusjärjestystä, perusteella pidettävä kyseisen direktiivin ja sen 8 artiklan vastaisena sitä, että espanjalainen tuomioistuin tukeutuu mainittuun 4 artiklan 2 kohtaan ja soveltaa sitä, vaikka se on lainsäätäjän tahdosta jätetty saattamatta osaksi [Espanjan] oikeusjärjestystä, jotta kaikkiin elinkeinonharjoittajien kuluttajien kanssa tekemiinsä sopimuksiin sisällyttämiin ehtoihin, myös niihin, jotka koskevat sopimuksen pääkohdetta ja jotka on laadittu selkeästi ja ymmärrettävästi, voitaisiin soveltaa täysimääräistä kuluttajansuojaa? 2) b) Edellyttääkö olennaisen sopimusehdon, tässä tapauksessa [espanjalaisten säästöpankkien] IRPH-indeksin, ymmärtäminen joka tapauksessa sitä, että ilmoitetaan tai tiedotetaan seuraavista seikoista ja tiedoista tai ainakin joistakin niistä, toisin sanoen i) selitetään, miten viitekorko muodostuu, eli tiedotetaan, että kyseiseen indeksiin sisältyvät nimelliskoron lisäksi palkkiot ja muut kulut, että se on yksinkertainen painottamaton keskiarvo, että elinkeinonharjoittajan tiedossa on oltava se ja tämän on tiedotettava siitä, että negatiivista marginaalia [on sovellettava], ja että siitä annettavat tiedot eivät ole julkisia toisin kuin tavanomaisesta indeksistä eli [Euribor-indeksistä] annettavat tiedot ii) selitetään, miten kyseinen indeksi on aiemmin kehittynyt ja miten se voi tulevaisuudessa kehittyä, antamalla tietoja ja sisällyttämällä ilmoituksiin kaavioita, joissa kuluttajalle selvitetään selkeästi ja ymmärrettävästi tämän erityisen koron kehitys suhteessa [Euribor-indeksiin], joka on tavanomainen kiinnelainoihin sovellettava korko? 2) c) Jos unionin tuomioistuin toteaa, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava sopimusehtojen kohtuuttomuus ja tehtävä siitä kaikki päätelmät kansallisen oikeutensa mukaisesti, onko siinä tapauksessa, ettei kaikista näistä seikoista ole annettu tietoja, oletettava, ettei sopimusehtoa ole ymmärretty, koska se ei ole direktiivin 93/13 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla selkeä keskivertokuluttajalle, tai merkitseekö tietojen antamatta jättäminen, ettei elinkeinonharjoittaja ole kohdellut [kuluttajaa] lojaalisti ja ettei kuluttaja siten olisi hyväksynyt lainansa viitekoroksi [espanjalaisten säästöpankkien] IRPH-indeksiä, jos hänelle olisi annettu asianmukaisesti tietoa? 3) Jos [espanjalaisten säästöpankkien] IRPH-indeksi todetaan pätemättömäksi, kumpi seuraavista seurauksista, joita on sovellettava, jollei kuluttajan kanssa muuta sovita tai jos tämä muu sopimus on kuluttajalle vahingollisempi, on direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan mukainen? i) Muutetaan sopimusta soveltamalla vakiintunutta korvaavaa indeksiä eli [Euribor-indeksiä], koska kyseessä on sopimus, jonka tarkoituksena on lähinnä tuottaa korkotuloja elinkeinonharjoittajalle eli pankille. ii) Luovutaan soveltamasta korkoa, jolloin lainanottajan tai velallisen ainoaksi velvollisuudeksi jäisi maksaa lainattu pääoma takaisin sopimuksen mukaisina eräpäivinä.”