Asia C-282/10

Maribel Dominguez

vastaan

Centre informatique du Centre Ouest Atlantique ja Préfet de la région Centre

(Cour de cassationin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Sosiaalipolitiikka — Direktiivi 2003/88/EY — 7 artikla — Oikeus palkalliseen vuosilomaan — Kansallisessa lainsäädännössä säädetty edellytys oikeuden saamiseksi — Työntekijän poissaolo — Poissaolon luonteen perusteella määritetty lomaoikeuden pituus — Direktiivin 2003/88 kanssa ristiriidassa oleva kansallinen säännöstö — Kansallisen tuomioistuimen rooli”

Tuomion tiivistelmä

Sosiaalipolitiikka – Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu – Työajan järjestäminen – Oikeus palkalliseen vuosilomaan – Kansallinen säännös, jossa säädetään sen mukaan, mikä on työntekijän poissaolon syy, palkallisen vuosiloman kestosta, joka on pidempi tai yhtä pitkä kuin vähimmäisaika

Sosiaalipolitiikka – Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu – Työajan järjestäminen – Oikeus palkalliseen vuosilomaan – Direktiivi 2003/88 – 7 artiklan 1 kohta – Kansallisen tuomioistuimen velvollisuudet ja toimivalta – Kansallisen säännöstön unionin oikeuden mukainen tulkinta – Rajat – Kyseessä olevan jäsenvaltion mahdollinen velvollisuus korjata yksityisille oikeussubjekteille aiheutettu vahinko, joka johtuu siitä, että kansallinen oikeus on ristiriidassa unionin oikeuden kanssa

Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 2003/88 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansallisille säännöksille tai käytännöille, joiden mukaan palkallista vuosilomaa koskevan oikeuden edellytyksenä on vähintään kymmenen päivän tai yhden kuukauden tosiasiallinen työskentely viitekauden aikana. Vaikka jäsenvaltiot voivat tosin kansallisessa lainsäädännössään säätää palkallista vuosilomaa koskevan oikeuden käyttämiseen ja toteuttamiseen liittyvistä edellytyksistä, ne eivät voi kuitenkaan asettaa minkäänlaisia edellytyksiä kyseisen oikeuden syntymiselle. Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 93/104, joka on kodifioitu direktiivillä 2003/88, säännösten täytäntöönpanon edellyttämiin yksityiskohtaisiin täytäntöönpano- ja soveltamissäännöksiin voi siten sisältyä tiettyjä eroja palkallista vuosilomaa koskevan oikeuden käyttämiseen liittyvien edellytysten osalta, mutta kyseisessä direktiivissä ei sallita sitä, että jäsenvaltiot estäisivät kaikille työntekijöille nimenomaisesti myönnetyn oikeuden syntymisen. (ks. 18, 19 ja 21 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

Sellaisissa yksityisten oikeussubjektien välisissä oikeusriidoissa, joissa kansallinen oikeus on ristiriidassa tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 2003/88 7 artiklan kanssa, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava, voiko se ottamalla huomioon kansallisen oikeuden kokonaisuudessaan, erityisesti asiaa koskevan työoikeuden, ja soveltamalla siinä hyväksyttyjä tulkintamenetelmiä taatakseen mainitun säännöksen täyden tehokkuuden ja päätyäkseen ratkaisuun, joka on direktiivillä tavoitellun päämäärän mukainen, tulkita tätä lainsäädäntöä niin, että työntekijän poissaolo työstä työmatkatapaturman vuoksi voidaan rinnastaa johonkin kansallisen työoikeuden asiaa koskevassa säännöksessä mainituista esimerkkitapauksista. Jos tällainen tulkinta ei ole mahdollinen, kansallisen tuomioistuimen on tarkastettava, voidaanko direktiivin 2003/88 7 artiklan 1 kohdan välittömään oikeusvaikutukseen vedota pääasian vastaajia vastaan näiden oikeudellisen luonteen perusteella. Jos kansallinen tuomioistuin ei voi saavuttaa mainitussa 7 artiklassa säädettyä tulosta, asianosainen, jonka oikeuksia on loukattu, koska kansallinen oikeus on ristiriidassa unionin oikeuden kanssa, voi kuitenkin vedota yhdistetyissä asioissa C-6/90 ja C-9/90, Francovich ym., 19.11.1991 annettuun tuomioon saadakseen korvauksen kärsimästään vahingosta. (ks. 44 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)