Asia C-534/07 P

William Prym GmbH & Co. KG ja Prym Consumer GmbH & Co. KG

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Muutoksenhaku — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Lyhyttavaran (neulat) Euroopan markkinat — Markkinoiden jakamisesta tehdyt sopimukset — Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen — Perusteluvelvollisuus — Sakko — Suuntaviivat — Kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuus — Todellinen vaikutus markkinoihin — Kartellin täytäntöönpano”

Julkisasiamies P. Mengozzin ratkaisuehdotus 30.4.2009 I ‐ 7421

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 3.9.2009 I ‐ 7462

Tuomion tiivistelmä

EY 81 artiklan mukaisessa menettelyssä on erotettava hallinnollisen menettelyn kaksi vaihetta toisistaan eli väitetiedoksiantoa edeltävä tutkintavaihe ja tämän jälkeinen hallinnollinen menettely. Kumpaankin näistä toisiaan seuraavista vaiheista liittyy oma sisäinen logiikka; ensimmäisen vaiheen perusteella komission on voitava ottaa kantaa siihen, kuinka menettelyä jatketaan, ja toisen vaiheen nojalla sen on voitava ottaa lopullisesti kantaa kilpailusääntöjen rikkomista koskevaan moitteeseen. Yhteisön säädöksissä säädetyssä väitetiedoksiannossa esitettyjen arviointien tarkoituksena on määrittää hallinnollisen menettelyn kohde suhteessa yrityksiin, joita kohtaan menettely on aloitettu. Väitetiedoksiannossa on tässä tarkoituksessa esitettävä selkeästi kaikki ne olennaiset seikat, joihin komissio menettelyn tässä vaiheessa perustaa näkemyksensä. Tämä voidaan tehdä tiivistelmänomaisesti, sillä väitetiedoksianto on valmisteleva asiakirja, jossa tosiseikoista ja oikeudellisista seikoista tehdyt arviot ovat täysin väliaikaisia. Komissiolta ei voida edellyttää, että kyseisessä tiedoksiannossa se paitsi ilmoittaa ne tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joita se tässä hallinnollisen menettelyn vaiheessa pitää yhteisön kilpailuoikeuden rikkomisena, vaan sen on lisäksi esitettävä ainakin tiivistelmänomaisesti perusteet sille, miksi se ei aio tässä samassa menettelyssä perustaa ratkaisuaan tiettyihin seikkoihin, joita se alun perin tutki tai aikoi tutkia. Jos asia ei olisi näin, komissiolla oleva perusteluvelvollisuus väitetiedoksiantoa lähetettäessä ulottuisi seikkoihin, jotka eivät sinänsä ole olennaisia sen menettelyn kulun kannalta, johon komissio aikoo ryhtyä. Tällainen perusteluvelvollisuus ylittäisi oikeuskäytännössä määritellyt vaatimukset. (ks. 27, 28 ja 33 kohta)

Yhteisön kilpailusääntöjen rikkomisten vakavuus on määritettävä erittäin monien seikkojen, kuten muun muassa asian ominaispiirteiden, asiayhteyden ja sakkojen ennalta ehkäisevän vaikutuksen perusteella, vaikka huomioon otettavista arviointiperusteista ei ole vahvistettu sitovaa tai tyhjentävää luetteloa. Näin ollen merkityksellisten markkinoiden koko ei lähtökohtaisesti ole pakollinen tekijä vaan vain yksi merkityksellisistä tekijöistä arvioitaessa rikkomisen vakavuutta ja vahvistettaessa sakon määrää. Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 1 kohdan A alakohdan neljännen alakohdan mukaan kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden arvioimiseksi on tarpeen ottaa huomioon yritysten todellinen taloudellinen kapasiteetti aiheuttaa merkittävää vahinkoa muille talouden toimijoille. Tämä huomioon ottaminen merkitsee sitä, että on tarpeen määrittää markkinoiden koko. (ks. 54–56 kohta)

Vaikka yhteisön kilpailusääntöjen rikkomisesta määrätyn sakon määrän vahvistamiseksi yritysten markkinaosuudet ovat merkityksellisiä sen määrittämisessä, millaista vaikutusvaltaa yritys on voinut käyttää markkinoilla, komissiolla ei ole velvollisuutta mitata kyseisen yrityksen todellista taloudellista kapasiteettia aiheuttaa merkittävää vahinkoa muille talouden toimijoille rajaamalla markkinat etukäteen ja arvioimalla niiden kokoa ottamalla huomioon sen liikevaihdon määrä. Jos komissiolla olisi tällainen velvollisuus, sille asetettaisiin sellaisen kilpailusääntöjen rikkomisen tilanteessa, jossa on kyse markkinoiden jakamisesta, velvollisuus, jota sillä ei EY 81 artiklaa sovellettaessa ole, kun kyseessä olevalla kilpailusääntöjen rikkomisella on kilpailunvastainen tarkoitus. Yrityksen todellinen taloudellinen kapasiteetti aiheuttaa merkittävää vahinkoa muille talouden toimijoille voidaan osoittaa sellaisilla toteamuksilla kuin kyseisen yrityksen markkinajohtajuusasemalla merkityksellisillä markkinoilla. (ks. 62–65 kohta)

Vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämät perustelut ovat joltain osin yhteisön oikeuden vastaisia, valitus on hylättävä, jos tuomiolauselman tueksi on esitetty sellaisia muita perusteluita, että siitä ilmenevä lopputulos on perusteltu. (ks. 72 kohta)

Vaikka yhteisön kilpailusääntöjen rikkomisesta määrätyn sakon määrän vahvistamisen yhteydessä kilpailusääntöjen rikkomisesta markkinoihin aiheutunut todellinen vaikutus on kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden arvioimiseksi huomioon otettava tekijä, kyse on yhdestä tekijästä muiden, kuten kilpailusääntöjen rikkomisen laadun ja maantieteellisten markkinoiden laajuuden, joukossa. Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 1 kohdan A alakohdan ensimmäisestä alakohdasta käy myös ilmi, että tämä vaikutus otetaan huomioon ainoastaan, jos se on mitattavissa. Horisontaalisten hintakartellien tai markkinoiden jakamiseen tähtäävien kartellien osalta mainituista suuntaviivoista ilmenee myös, että näitä järjestelyjä voidaan pitää erittäin vakavina jo niiden laadun perusteella, ilman että komission pitäisi osoittaa kilpailusääntöjen rikkomisen todellinen vaikutus markkinoihin. Tässä tapauksessa kilpailusääntöjen rikkomisen todellinen vaikutus markkinoihin on vain yksi sellainen tekijä muiden joukossa, jonka perusteella komissio voi korottaa sakon laskentapohjaa vähimmäismäärästä, jos tämä tekijä on mitattavissa. Kun komissio katsoo, että kilpailusääntöjen rikkomisen todelliset vaikutukset markkinoihin ovat mitattavissa ja että se aikoo ottaa ne huomioon sakon määrän laskemiseksi, se ei voi vain tyytyä viittaamaan kartellin täytäntöönpanoon osoittaakseen, että kilpailusääntöjen rikkomisella on ollut markkinoihin aiheutunut todellinen vaikutus. Tällainen viittaus ilman lisänäytön esittämistä merkitsee nimittäin vain olettamaa, jonka mukaan kartellin täytäntöönpanosta on aiheutunut vaikutus markkinoihin. Vaikka se, että kilpailusääntöjen rikkomisella on todellinen vaikutus, ei ole välttämätön tekijä kilpailusääntöjen rikkomisen luonnehtimiseksi erittäin vakavaksi silloin, kun sopimuksella on kilpailunvastainen tarkoitus, komissio voi sillä perusteella, että se ottaa lisäksi tämän tekijän huomioon, korottaa sakon laskentapohjaa suuntaviivoissa vahvistetusta mahdollisesta vähimmäismäärästä siten, että kattona on ainoastaan asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdassa vahvistettu 10 prosenttia kyseisen yrityksen edellisen tilikauden liikevaihdosta. Kun otetaan huomioon nämä vaikutukset, silloin kun komissio katsoo olevan asianmukaista ottaa sakon laskemiseksi huomioon tämä valinnainen tekijä, eli kilpailusääntöjen rikkomisesta markkinoihin aiheutunut todellinen vaikutus, se ei voi tyytyä esittämään pelkkää olettamaa, vaan sen on esitettävä konkreettisia, uskottavia ja riittäviä tietoja, joiden perusteella voidaan arvioida, millainen todellinen vaikutus kilpailusääntöjen rikkomisella on saattanut olla kilpailuun mainituilla markkinoilla. (ks. 74, 75 ja 78–82 kohta)

Yhteisön kilpailusääntöjen rikkomisesta määrättyjen sakkojen määrien määrittämiseksi on otettava huomioon kilpailusääntöjen rikkomisten kesto ja muut tekijät, jotka voivat vaikuttaa niiden vakavuuden arviointiin, kuten kunkin yrityksen käyttäytyminen, kunkin yrityksen osuus yhdenmukaistetun menettelytavan luomisessa, se hyöty, jonka ne ovat saaneet näistä menettelytavoista, yritysten koko, kyseisten tavaroiden arvo sekä se vaara, joka tällaisista kilpailusääntöjen rikkomisista aiheutuu Euroopan yhteisön tavoitteiden toteuttamiselle. Tästä seuraa, että kilpailunvastaisen menettelytavan vaikutus ei sellaisenaan ole ratkaiseva peruste arvioitaessa sakon asianmukaista määrää. Erityisesti menettelytavan suunnitelmallisuuteen liittyvillä seikoilla voi olla suurempi merkitys kuin sen vaikutuksiin liittyvillä seikoilla, varsinkin kun kyse on sellaisinaan vakavista rikkomisista, kuten markkinoiden jakamisesta. (ks. 96 kohta)

Lieventävää olosuhdetta ei voida todeta asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 3 kohdan kolmannen luetelmakohdan nojalla tilanteessa, jossa rikkominen on jo päättynyt ennen komission ensimmäisiä toimenpiteitä, eikä tilanteessa, jossa nämä yritykset ovat jo tehneet sitovan päätöksen sen lopettamisesta ennen tätä ajankohtaa. (ks. 105 kohta)