ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 327/4

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 6.11.2008 (Regeringsrättenin (Ruotsi) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet v. Skatteverket

(Asia C-291/07) (1)

(Arvonlisävero - Verollisten liiketoimien suorituspaikka - Verotuksellinen liittymä - Muuhun kuin palvelujen vastaanottajan jäsenvaltioon sijoittautunut palvelujen suorittaja - Verovelvollisen ominaisuus - Tiettyä taloudellista toimintaa ja muuta kuin taloudellista toimintaa harjoittavalle kansalliselle säätiölle suoritetut palvelut)

(2008/C 327/06)

Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Regeringsrätten

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet

Vastaaja: Skatteverket

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Regeringsrätten — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan ja 21 artiklan 1 kohdan b alakohdan sekä yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL 347, s. 1) 56 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 196 artiklan tulkinta — Sekä taloudellista toimintaa että muuta toimintaa harjoittava kansallinen säätiö, joka käyttää toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen palvelujen suorittajan suorittamia konsulttipalveluja toiminnassaan, joka ei kuulu direktiivin soveltamisalaan

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 17.6.1999 annetulla neuvoston direktiivillä 1999/59/EY, 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaa ja yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 56 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että se, joka vastaanottaa konsulttipalveluja toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelta verovelvolliselta ja joka harjoittaa sekä tiettyä taloudellista toimintaa että toimintaa, joka ei kuulu direktiivien soveltamisalaan, on katsottava verovelvolliseksi, vaikka hankinta tehdään yksinomaan direktiivien soveltamisalaan kuulumatonta toimintaa varten.

(1) EUVL C 183, 4.8.2007.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 236/3

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 25.7.2008 — C.A.S. SpA v. Euroopan yhteisöjen komissio

(Asia C-204/07 P) (1)

(Muutoksenhaku - ETY-Turkki-assosiaatiosopimus - Asetus (ETY) N:o 2913/92 - 239 artikla - Yhteisön tullikoodeksi - Tuontitullien palauttaminen tai peruuttaminen - Turkista peräisin olevat hedelmämehutiivisteet - Tavaratodistukset - Väärentäminen - Erityistilanne)

(2008/C 236/04)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: C.A.S. SpA (edustaja: Rechtsanwalt D. Ehle)

Valittajan vastapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Patakia ja S. Schønberg, avustajanaan Rechtsanwalt M. Núñez Müller)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-23/03, C.A.S. v. komissio, 6.2.2007 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kanteen, jossa vaadittiin kumoamaan osittain komission 18.10.2002 tekemä päätös REC 10/01, joka koski hakemusta sellaisten tuontitullien peruuttamisesta, jotka on kannettu jälkitullauksin Turkista peräisin olevista hedelmämehutiivisteistä, jotka on tuotu myöhemmässä tarkastuksessa vääriksi osoittautuneilla tavaratodistuksilla varustettuna — Turkin viranomaisten ja komission laiminlyönnit ja virheet, joista voi syntyä yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 239 artiklassa tarkoitettu erityistilanne — Jaettu todistustaakka erityistilanteen olemassaolon osalta — Asiakirjojen ja tosiseikkojen oikeudellinen luonnehdinta

Tuomiolauselma

1) Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-23/03, CAS v. komissio, 6.2.2007 antama tuomio kumotaan.

2) 18.10.2002 tehdyn komission päätöksen (REC 10/01) 2 artikla kumotaan.

3) Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan kummassakin oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 140, 23.6.2007.
2)

Laitos on luokiteltava direktiivin 2000/76 3 artiklan 4 ja 5 kohdassa tarkoitetuksi ”polttolaitokseksi” tai ”rinnakkaispolttolaitokseksi” pääasiallisen tarkoituksensa perusteella. Toimivaltaisten viranomaisten on tutkittava tämä tarkoitus arviointihetkellä vallitsevien tosiseikkojen perusteella. Tällaisessa arvioinnissa on otettava huomioon erityisesti kyseisessä laitoksessa tuotetun energian tai aineellisten tuotteiden määrän suhde tässä laitoksessa poltettujen jätteiden määrään sekä tämän tuotannon vakiintuneisuus tai jatkuvuus.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 22/15

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.11.2007 (Högsta domstolenin (Ruotsi) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Kerstin Sundelind Lopez v. Miguel Enrique Lopez Lizazo

(Asia C-68/07) (1)

(Asetus (EY) N:o 2201/2003 - 3, 6 ja 7 artikla - Tuomioistuimen toimivalta - Tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa - Toimivalta avioeroasiassa - Vastapuoli, joka on kolmannen valtion kansalainen ja joka asuu kolmannessa valtiossa - Kansalliset toimivaltasäännöt, joissa säädetään eksorbitanteista toimivaltaperusteista (for exorbitant))

(2008/C 22/29)

Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Högsta domstolen

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Kerstin Sundelind Lopez

Vastapuoli: Miguel Enrique Lopez Lizazo

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Högsta domstolen — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (EUVL L 338, s. 1) 3, 6 ja 7 artiklan tulkinta — Toimivalta avioeroasiassa, kun vastapuolella ei ole asuinpaikkaa jäsenvaltion alueella ja kun hän ei myöskään ole jäsenvaltion kansalainen

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003, sellaisena kuin se on muutettuna Pyhän istuimen kanssa tehtyjen sopimusten osalta 2.12.2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2116/2004, 6 ja 7 artiklaa on tulkittava siten, että kun avioeroasiassa vastapuolella ei ole asuinpaikkaa jäsenvaltiossa ja kun hän ei ole jäsenvaltion kansalainen, jäsenvaltion tuomioistuimet eivät voi avioerohakemuksen käsittelemiseksi perustaa toimivaltaansa kansalliseen oikeuteensa, jos toisen jäsenvaltion tuomioistuimet ovat asiassa toimivaltaisia kyseisen asetuksen 3 artiklan nojalla.

(1) EUVL C 82, 14.4.2007.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 301/5

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 2.10.2008 (Finanzgericht Hamburgin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Heinrich Bauer Verlag Beteiligungs GmbH v. Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg

(Asia C-360/06) (1)

(Sijoittautumisvapaus - Verolainsäädäntö - Yhteisövero - Pääomayhtiöistä omistettujen noteeraamattomien osuuksien arvostaminen)

(2008/C 301/09)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH

Vastaaja: Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg

Muu osapuoli: Heinrich Bauer Verlag KG

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisukysymys — Finanzgericht Hamburg — Perustamissopimuksen 52 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla) ja perustamissopimuksen 58 artiklan (josta on tullut EY 48 artikla) tulkinta — Pääomayhtiöiden noteeraamattomien osakkuuksien arvostaminen — Kotimaisen henkilöyhtiön osakkuuden ja toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen henkilöyhtiön osakkuuden erilainen arvostaminen

Tuomiolauselma

Pätevän oikeuttamisperusteen puuttuessa ETY:n perustamissopimuksen 52 artiklan (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 52 artikla, josta puolestaan on muutettuna tullut EY 43 artikla) ja ETY:n perustamissopimuksen 58 artiklan (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 58 artikla, josta puolestaan on tullut EY 48 artikla) kanssa on ristiriidassa jäsenvaltion verolainsäädännön soveltaminen siltä osin kuin pääasian olosuhteiden kaltaisissa olosuhteissa arvostettaessa pääomayhtiöstä omistettuja noteeraamattomia osuuksia tämän lainsäädännön vaikutuksesta tämän pääomayhtiön osakkuudelle toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneessa henkilöyhtiössä lasketaan suurempi arvo kuin sen osakkuudelle kyseessä olevaan jäsenvaltioon sijoittautuneessa henkilöyhtiössä, edellyttäen kuitenkin, että tällainen osakkuus voi antaa sille selvän vaikutusvallan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen henkilöyhtiön päätöksiin ja mahdollisuuden määrätä tämän toiminnasta.

(1) EUVL C 310, 16.12.2006.
1)

Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 ja 2 kohtaa sekä harhaanjohtavasta ja vertailevasta mainonnasta 10.9.1984 annetun neuvoston direktiivin 84/450/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 6.10.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/55/EY, 3 a artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että rekisteröidyn tavaramerkin haltijalla ei ole oikeutta kieltää muita käyttämästä vertailevassa mainonnassa, joka täyttää kaikki 3 a artiklan 1 kohdassa asetetut sallittavuuden edellytykset, merkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin hänen tavaramerkkinsä. Silloin kun direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa asetetut edellytykset, joiden täyttyessä merkin, joka on sama tai samankaltainen kuin rekisteröity tavaramerkki, käyttö voidaan kieltää, täyttyvät, vertaileva mainonta, jossa mainittua merkkiä käytetään, ei kuitenkaan täytä direktiivin 84/450, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55, 3 a artiklan 1 kohdan d alakohdassa sallittavuudelle asetettua edellytystä.
2)

Direktiivin 91/628, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/29, liitteessä olevan 48 kohdan 7 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että Euroopan yhteisön alueella sijaitsevan paikan ja kolmannessa maassa sijaitsevan paikan välisessä merikuljetuksessa, jossa kuljetusajoneuvot lastataan laivoihin eläinkuormaa purkamatta, kuljetuksen kestoa ei ole otettava huomioon, jos eläimet on kuljetettu saman 48 kohdan 3 ja 4 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti, lukuun ottamatta matkan kestoa ja lepoaikoja. Jos näin on, uusi maantiekuljetusajanjakso voi alkaa kyseisen 48 kohdan 4 kohdan d alakohdan mukaisesti välittömästi sen jälkeen, kun ajoneuvo on purettu laivasta kolmannessa maassa sijaitsevassa määräsatamassa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 171/7

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.5.2008 (Cour de cassationin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Glaxosmithkline ja Laboratoires Glaxosmithkline v. Jean-Pierre Rouard

(Asia C-462/06) (1)

(Asetus (EY) N:o 44/2001 - II luvun 5 jakso - Toimivalta työsopimuksia koskevissa asioissa - II luvun 2 jakso - Erityinen toimivalta - 6 artiklan 1 kohta - Useita vastaajia)

(2008/C 171/11)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Glaxosmithkline ja Laboratoires Glaxosmithkline

Vastaaja: Jean-Pierre Rouard

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Cour de cassation — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2001, L 12, s. 1) 6 artiklan 1 alakohdan, 18 artiklan 1 kohdan ja 19 artiklan tulkinta — Toimivaltasäännöt työsopimusta koskevissa riita-asioissa — Sellaisen irtisanotun työntekijän tilanne, joka on työskennellyt kolmansissa valtioissa konsernin sellaisten kahden yhtiön lukuun, joiden kotipaikka on kahdessa eri jäsenvaltiossa

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 6 artiklan 1 kohdassa säädettyä erityistä toimivaltaa koskevaa sääntöä ei voida soveltaa riita-asiaan, joka kuuluu työsopimuksiin sovellettavia toimivaltasääntöjä koskevan, tämän asetuksen II luvun 5 jakson soveltamisalaan.

(1) EUVL C 326, 30.12.2006.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 128/7

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 3.4.2008 (Oberlandesgericht Kölnin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — 01051 Telecom GmbH v. Deutsche Telekom AG

(Asia C-306/06) (1)

(Direktiivi 2000/35/EY - Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjuminen - 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii alakohta - Maksuviivästys - Pankkisiirto - Päivä, josta lähtien maksu on katsottava suoritetuksi)

(2008/C 128/10)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberlandesgericht Köln

Pääasian asianosaiset

Kantaja: 01051 Telecom GmbH

Vastaaja: Deutsche Telekom AG

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Oberlandesgericht Köln (Saksa) — Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 29 päivänä kesäkuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/35/EY (EYVL L 200, s. 35) 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii alakohdan tulkinta — Velkojan mahdollisuus vaatia viivästyskorkoa — ”Saamisen” käsite velkojan saadessa erääntyneen määrän — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan maksuhetkeksi katsotaan se ajankohta, jona velallinen on antanut siirtomääräyksen eikä sitä ajankohtaa, jona määrä on hyvitetty velkojan tilille

Tuomiolauselma

Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 29.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/35/EY 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii alakohtaa on tulkittava niin, että siinä vaaditaan, että erääntyneen summan on oltava kirjattu eräpäivänä velkojan tilille, jotta viivästyskorkojen periminen pankkisiirtona suoritetusta maksusta estyy tai lakkaa.

(1) EUVL C 249, 14.10.2006.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 107/4

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 11.3.2008 (Verwaltungsgericht Schwerinin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rüdiger Jager v. Amt für Landwirtschaft Bützow

(Asia C-420/06) (1)

(Yhteinen maatalouspolitiikka - Asetus (EY) N:o 1254/1999 ja asetus (EY) N:o 1782/2003 - Naudanliha - Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä - Asetukset (ETY) N:o 3887/92, (EY) N:o 2419/2001 ja (EY) N:o 796/2004 - Eläintukihakemukset - Emolehmäpalkkio - Väärinkäytös - Nautaeläinten, joista tukea ei ole haettu, tunnistamista ja rekisteröintiä koskevien säännösten noudattamatta jättäminen - Asetus (EY) N:o 1760/2000 - Tuen ulkopuolelle jättäminen - Asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohta - Lievemmän seuraamuksen taannehtivan soveltamisen periaate)

(2008/C 107/06)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgericht Schwerin

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Rüdiger Jager

Vastaaja: Amt für Landwirtschaft Bützow

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Verwaltungsgericht Schwerin — Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL L 312, s. 1) 2 artiklan 2 kohdan tulkinta — Emolehmäpalkkiota koskevan hakemuksen hylkääminen, koska tarkastuksen aikana todettiin yli 20 prosentin suuruinen ero ilmoitettujen eläinten ja todettujen eläinten määrän välillä — Eläinpalkkioita koskevien myöhempien lievempien hallinnollisten seuraamusten takautuva soveltaminen vasta sen jälkeen, kun kyseisen jäsenvaltion eläinpalkkiojärjestelmä on poistettu

Tuomiolauselma

Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohdan toista virkettä on tulkittava siten, että yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä 29.9.2003 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 796/2004, sellaisena kuin se on muutettuna ja oikaistuna 11.2.2005 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 239/2005, 66 ja 67 artiklan säännöksiä ei voida soveltaa takautuvasti eläintukihakemukseen, joka kuuluu ajallisesti tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 23.12.1992 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3887/92, sellaisena kuin se on muutettuna 21.12.1999 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2801/1999, jonka 10 c artiklan nojalla tuki on suljettu pois, soveltamisalaan.

(1) EUVL C 326, 30.12.2006.
3)

Tulliliiton loppuvaiheen aloittamisesta 22.12.1995 tehdyn EY-Turkki-assosiointineuvoston päätöksen N:o 1/95 44 artiklan määräyksillä, kun niitä luetaan yhdessä Brysselissä 23.11.1970 allekirjoitetun sen lisäpöytäkirjan 47 artiklan 1–3 kohdan kanssa, joka on yhteisön nimissä tehty, hyväksytty ja vahvistettu 19.12.1972 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2760/72 ja joka on liitetty Euroopan talousyhteisön ja Turkin välillä tehtyyn assosiaatiosopimukseen, jonka Turkin tasavalta ja Euroopan talousyhteisön jäsenvaltiot sekä yhteisö ovat allekirjoittaneet 12.9.1963 Ankarassa ja joka on tehty, hyväksytty ja vahvistettu yhteisön puolesta 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY, ja mainitun päätöksen N:o 1/95 45 ja 46 artiklan määräyksillä, ei ole välitöntä oikeusvaikutusta kansallisissa tuomioistuimissa eikä niillä anneta yksittäisille toimijoille oikeutta pätevästi vedota niiden rikkomiseen, kun ne kiistävät velvollisuutensa maksaa muutoin maksettaviksi tulevat polkumyyntitullit. Päätöksen N:o 1/95 47 artiklan määräyksillä on välitön oikeusvaikutus, ja niiden soveltamisalaan kuuluvilla oikeussubjekteilla on oikeus vedota niihin jäsenvaltioiden tuomioistuimissa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 51/21

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 13.12.2007 (Finanzgericht Düsseldorf (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH v. Hauptzollamt Bielefeld

(Asia C-374/06) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Direktiivi 92/12/ETY - Valmisteveron alaiset tuotteet - Veromerkit - Tuotteen joutuminen sääntöjenvastaisesti pois väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmästä - Varkaus - Luovuttaminen kulutukseen siinä jäsenvaltiossa, jossa varkaus on tapahtunut - Toisen jäsenvaltion antamien, varastettuihin tuotteisiin jo kiinnitettyjen veromerkkien arvon palauttamatta jättäminen)

(2008/C 51/34)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Düsseldorf

Pääasian asianosaiset

Kantaja: BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH

Vastaaja: Hauptzollamt Bielefeld

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Finanzgericht Düsseldorf — Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikuttamisesta ja valvonnasta 25.2.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY (EYVL L 76, s. 1) tulkinta — Jäsenvaltio kieltäytyy palauttamasta veroa, joka on maksettu veromerkeistä, jotka oli kiinnitetty tupakkatuotteisiin, jotka joutuivat jossakin toisessa jäsenvaltiossa lainvastaisesti pois väliaikaisesta valmisteverottomuusjärjestelmästä sillä seurauksella, että viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa kannettiin valmistevero — Varastetut savukkeet

Tuomiolauselma

Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25.2.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/12/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna kuulemismenettelyä (yksimielisyys) noudattaen annetuissa neuvoston säädöksissä säädetyn täytäntöönpanovallan käytössä komissiota avustavia komiteoita koskevien säännösten mukauttamisesta päätökseen 1999/468/EY 14.4.2003 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 807/2003, ei ole esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla ei ole mahdollista palauttaa tämän jäsenvaltion antamien veromerkkien hankkimisen yhteydessä maksettua määrää silloin, kun nämä merkit on kiinnitetty valmisteveron alaisiin tuotteisiin ennen niiden luovuttamista kulutukseen mainitussa jäsenvaltiossa, kun nämä tuotteet on varastettu toisessa jäsenvaltiossa, mikä johtaa valmisteveron maksamiseen tässä toisessa jäsenvaltiossa, ja kun ei ole esitetty näyttöä siitä, ettei varastettuja tuotteita levitetä mainitut merkit antaneessa jäsenvaltiossa.

(1) EUVL C 326, 30.12.2006.
1)

Helleenien tasavalta ei ole noudattanut yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89, sellaisena kuin se on muutettuna 8.7.1996 annetulla neuvoston asetuksella (Euratom, EY) N:o 1355/96, 2 ja 9–11 artiklan mukaisia velvoitteitaan 31.5.2000 saakka ja kyseisestä päivämäärästä alkaen yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 samojen artiklojen mukaisia velvoitteitaan, koska se on kieltäytynyt laskemasta ja maksamasta Euroopan yhteisöjen komissiolle sellaisia omia varoja, jotka ovat jääneet kantamatta ajanjaksona 1.1.1998–31.12.2002 ja jotka koskevat puolustusmateriaalin tullitonta tuontia, ja koska se on kieltäytynyt maksamasta viivästyskorkoa, joka perustuu siihen, ettei mainittuja omia varoja ole maksettu Euroopan yhteisöjen komissiolle.
2)

Tilanteessa, jossa työntekijä tehtyään palkattua työtä toisessa jäsenvaltiossa palaa siihen jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän on, kolmannen valtion kansalaisella, joka on kyseisen työntekijän perheenjäsen, on tilanteeseen analogisesti sovellettavan asetuksen N:o 1612/68, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2434/92, 10 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla oleskeluoikeus siinä jäsenvaltiossa, jonka kansalainen työntekijä on, vaikka viimeksi mainittu ei tee tässä valtiossa aitoa ja todellista työtä. Sillä seikalla, että kolmannen valtion kansalaisella, joka on yhteisön työntekijän perheenjäsen, ei ennen oleskelua jäsenvaltiossa, jossa työntekijä teki palkattua työtä, ollut oleskeluoikeutta sen jäsenvaltion kansallisen oikeuden nojalla, jonka kansalainen työntekijä on, ei ole merkitystä arvioitaessa mainitun kolmannen valtion kansalaisen oleskeluoikeutta tässä valtiossa.