ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Asia T-345/03

Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Julkiset palveluhankinnat — Yhteisöjen tarjouspyyntömenettely — Palvelusuoritukset, jotka koskevat yhteisön tutkimus- ja kehitystietopalvelua (CORDIS) tukevien palveluiden kehittämistä ja tarjoamista — Tarjoajan tarjouksen hylkääminen — Tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun periaate ja menettelyn avoimuuden periaate”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.3.2008 II - 345

Tuomion tiivistelmä

Yhteisöjen tuomioistuinten ei kuulu harjoittamansa laillisuusvalvonnan yhteydessä osoittaa toimielimille määräyksiä vaan kyseessä olevan hallintoelimen tehtävänä on toteuttaa kumoamiskanteen johdosta annetun tuomion täytäntöönpanotoimenpiteet. (ks. 46 kohta)

Kun on kyse julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelystä, vaatimuksella käynnistysvaiheesta, joka mahdollistaa sen, että uusi toimeksisaaja tutustuu sen teknologian aikaisempaan versioon, joka sen on tarkoitus korvata, pyritään siihen, että kyseisen vaiheen aikana säilytetään tarjottavien palveluiden korkea laatutaso. Tältä osin kyse on vaiheesta, jonka aikana kyseessä olevien palveluiden suorituksesta maksetaan vielä aiemman toimeksisaajan kanssa tehdyn sopimuksen perusteella ja jolloin uudella toimeksisaajalla ei ole vielä valmiuksia täysin taata teknologian uuden version soveltamisen edellyttämien palveluiden laatua. Käynnistysvaiheesta määrääminen on siis uuden toimeksisaajan oman edun mukaista, koska käynnistysvaihe tarjoaa sille mahdollisuuden perehtyä täysimääräisesti ja ajoissa sellaiseen teknologiaan, jonka kanssa se tulee työskentelemään, vaikka se voi tarjota vasta rajoitettuja palveluita. Se, että käynnistysvaiheesta ei makseta korvausta, ei siis sellaisenaan ole syrjivää. (ks. 68 kohta)

Tilanteessa, jossa hankintaviranomainen päättää aloittaa tarjouspyyntömenettelyn sellaisesta hankinnasta, josta siihen saakka on vastannut yksi ainoa toimeksisaaja, tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun periaate ei edellytä sitä, että hankintaviranomaisen on pakko ehdottomasti poistaa kaikkien sellaisten etujen vaikutus, joita sellainen tarjoaja saa, jonka alihankkijana aiempi toimeksisaaja on. Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattaminen edellyttää kuitenkin tässä erityisessä asiayhteydessä kyseessä olevien etujen keskinäistä punnintaa. Jotta siis voidaan mahdollisimman suuressa määrin säilyttää tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun periaate ja välttää hankkijatoimielimen edun vastaiset seuraukset, aiemman toimeksisaajan tai tähän alihankintasopimuksella sidoksissa olevan tarjoajan mahdollisten etujen vaikutus on kuitenkin poistettava, mutta vain siinä määrin kuin kyseinen poistaminen on teknisesti helppo toteuttaa, se on taloudellisesti hyväksyttävää eikä se loukkaa aiemman toimeksisaajan tai mainitun tarjoajan oikeuksia. (ks. 70, 73, 75 ja 76 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 49 ja 51 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne, joka on nostettu SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 24.3.2003 tekemästä päätöksestä (asia R 711/2002-1), joka koskee Alecansanin, SL:n ja CompUSA Management Co:n välistä väitemenettelyä

Asiaa koskevat tiedot

>lt>1

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) oikeudenkäyntikulut.

3) Väliintulija vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiosta tehty päätös 2001/822 – Tämän päätöksen mukaisen poikkeuksen eväämisestä Alankomaiden Antilleilta peräisin olevan sokerin osalta tehty päätös – Perusteluvelvollisuuden laiminlyönti

(EY 253 artikla; neuvoston päätöksen 2001/822 liitteessä III oleva 37 artikla; komission päätös 2003/34)

Tiivistelmä

EY 253 artiklan mukainen perusteluvelvollisuus määräytyy kyseisen toimenpiteen luonteen mukaan ja perusteluista on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä toimenpiteen tehneen toimielimen päättely siten, että niille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt ja että toimivaltainen tuomioistuin voi tutkia toimenpiteen laillisuuden. Perusteluvelvollisuuden täyttymistä on arvioitava asiaan liittyvien olosuhteiden perusteella, joita ovat muun muassa toimenpiteen sisältö, esitettyjen perustelujen luonne ja se tarve, joka niillä, joille päätös on osoitettu tai joita se koskee suoraan ja erikseen, voi olla saada selvennystä tilanteeseen. Perusteluissa ei tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, koska tutkittaessa, ovatko toimenpiteen perustelut EY 253 artiklan mukaisia, on otettava huomioon paitsi toimenpiteen sanamuoto myös asiayhteys ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt.

EY 253 artiklan mukaisia vaatimuksia ei täytä merentakaisten maiden ja alueiden (MMA) assosiaatiosta tehdyn päätöksen 2001/822 mukaisen poikkeuksen eväämisestä Alankomaiden Antilleilta peräisin olevan sokerin osalta tehty komission päätös, jonka perusteella ei ole mahdollista määritellä ensinnäkään riittävän selvästi perusteita sille, että komissio päätteli, että alkuperäkumulaatiota koskevien sääntöjen avulla olisi mahdollista ratkaista ongelma ja että guyanalaisen sokerin käyttäminen ei johtaisi siihen, että tuottaja lopettaisi toimintansa, eikä toiseksi sitä, onko komissio soveltanut alkuperäsääntöjä koskevan poikkeuksen myöntämisen edellytyksiä koskevan MMA-päätöksen liitteessä III olevan 37 artiklan 3 kohdan b alakohtaa vai ei, eikä myöskään komission käyttämää laskentamenetelmää guyanalaisen sokerin arvonlisän osalta tämän liitteen 37 artiklan 7 kohdan mahdollisen soveltamisen yhteydessä.

(ks. 20, 42, 43, 45 ja 49 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkki Hai ja kuviomerkit SHARK

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

Sanamerkin Hai, jonka rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi on haettu muun muassa Nizzan sopimukseen pohjautuvan luokituksen luokkiin 5, 32 ja 33 kuuluvia tavaroita varten, ja aiemmin Itävallassa ja yhteisön tavaramerkiksi samoja tai samankaltaisia tavaroita eli kyseisen luokituksen luokkaan 32 kuuluvia ”alkoholittomia juomia; mehutiivisteitä ja muita juomien valmistusaineita” varten rekisteröityjen kuviomerkkien SHARK, joiden kuvaustapa on erityinen – kirjaimet on tyylitelty siten, että merkki kokonaisuutena muistuttaa haita –, välillä ei Euroopan unionin keskivertokuluttajien ja erityisesti itävaltalaisten keskivertokuluttajien keskuudessa ole sekaannusvaaraa, koska kun täsmennetään, että aikaisemmat tavaramerkit ovat ominaispiirteidensä vuoksi erottamiskykyiset, kyseessä olevien tavaramerkkien merkittävillä visuaalisilla ja foneettisilla eroilla kumotaan suurelta osin niiden käsitteellinen samankaltaisuus, joka edellyttää, että merkit käännetään ensin, joten näiden tavaramerkkien samankaltaisuuden aste ei riitä siihen, että voitaisiin katsoa, että yleisö saattaa luulla, että kyseessä olevat tavarat ovat peräisin samasta yrityksestä tai mahdollisesti taloudellisesti toisiinsa sidoksissa olevista yrityksistä.

(ks. 38, 46, 60, 62, 64 ja 65 kohta)
63

Visuaalisella ja foneettisella tasolla on todettava, että edellä 60 kohdassa tarkoitetuissa aikaisemman tavaramerkin kahdessa muodossa sanatekijällä ”linderhof” on hallitseva asema. Sanallisella elementillä, joka muodostuu ilmaisusta ”vita somnium breve” on toissijainen asema, koska se on kirjoitettu huomattavasti pienemmillä kirjaimilla kuin sana ”linderhof'. Tämä sanallinen elementti on näin ollen täydentävä suhteessa määräävään sanalliseen elementtiin ””linderhof” (ks. vastaavasti asia T-104/01, Oberhauser v. SMHV — Petit Liberto (Fifties), tuomio 23.10.2002, Kok. 2002, s. II-4359, 36 kohta). Sanamerkkien ”trocken” ja ”sekt” osalta on todettava, että saksalainen keskivertokuluttaja ymmärtää välittömästi, että niiden tarkoituksena on vain ilmoittaa, että kyseessä ovat kuiva viini ja kuohuviini. Tältä osin nämä elementit ovat myös täydentäviä suhteessa elementtiin ”linderhof”. Lopuksi on todettava edellä 60 kohdassa mainittujen aikaisemman tavaramerkin kahden muodon kuvailevista elementeistä, että ne ovat vain koristeellisia. Niilläkään ei näin ollen ole vaikutusta elementin ”linderhof” hallitsevuuteen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkit CALPICO ja CALYPSO

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Valituslautakunnat – Määrittäminen viraston hallintoelimiksi – Oikeudenmukaista ”oikeudenkäyntiä” koskeva osapuolten oikeus – Puuttuminen

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 60–62 artikla)

3. Yhteisön tavaramerkki – Viraston päätökset – Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen – Periaatteen ulottuvuus

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 73 artikla)

Tiivistelmä

1. Saksalaisen keskivertokuluttajan kannalta sekaannusvaaraa ei ole sanamerkin CALPICO, jonka rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi on haettu Nizzan sopimukseen pohjautuvan luokituksen luokkiin 29, 30 ja 32 kuuluville tavaroille, jotka vastaavat kuvausta ”kivennäis- ja hiilihappovedet ja muut alkoholittomat juomat, erityisesti elimistön toimintaa edistävät juomat; hedelmäjuomat ja hedelmätuoremehut sekä hedelmätuoremehupohjaiset juomat; mehutiivisteet ja muut juomien valmistusaineet”, ja sanamerkin CALYPSO välillä, joka on rekisteröity aiemmin Saksassa tavaroille, jotka vastaavat kuvausta ”hedelmäjauheet ja alkoholittomat hedelmävalmisteet alkoholittomien juomien valmistukseen (kaikki edellä mainitut tuotteet myös pikatuotteina)”, koska huolimatta siitä, että vastakkain olevien tavaramerkkien kattamat tavarat ovat osittain samoja ja osittain erittäin samankaltaisia, tavaramerkkien erilaisen ulkoasun ja selvien lausuntatavan ja merkityssisällön erojen vuoksi näiden tavaramerkkien välillä ei ole kohdeyleisön keskuudessa sekaannusvaaraa, vaikka kuluttaja ei olisi erityisen tarkkaavainen näiden tavaramerkkien suhteen.

(ks. 45, 54 ja 55 kohta)

2. Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) valituslautakuntien osalta ei voida soveltaa Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaista oikeudenmukaista ”oikeudenkäyntiä” koskevaa oikeutta, koska menettely valituslautakunnissa ei ole oikeudenkäynnin luonteinen vaan hallinnollisen menettelyn luonteinen menettely.

(ks. 62 kohta)

3. Vaikka yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 73 artiklan toisessa virkkeessä vahvistettu oikeus tulla kuulluksi koskee sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) päätöksen perusteena olevia tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja sekä todisteita, se ei koske lopullista kantaa, johon hallintoviranomainen aikoo päätyä.

(ks. 65 kohta)
Asianomaiselle henkilölle vastaisen päätöksen perusteluvelvollisuuden tarkoituksena on antaa sille, jota asia koskee, tarpeelliset perusteet sen tarkistamiseksi, onko päätös asianmukainen vai ei, sekä siten tällä mahdollistaa tuomioistuinvalvonta.

Kilpailun valintalautakunnan tekemien päätösten osalta tämä perusteluvelvollisuus on kuitenkin sovitettava yhteen valintalautakunnan työskentelyn salaisen luonteen kanssa, josta säädetään henkilöstösääntöjen liitteessä III olevassa 6 artiklassa.

Kilpailun valintalautakuntien työskentelyyn sisältyy yleensä ainakin kaksi erillistä vaihetta, jolloin ensimmäisessä vaiheessa tutkitaan hakemukset kilpailuun hyväksyttävien hakijoiden seulomiseksi ja toisessa vaiheessa tutkitaan hakijoiden soveltuvuutta täytettävänä olevaan virkaan varallaololuettelon laatimiseksi. Kilpailun valintalautakunnan työskentelyn toinen vaihe on ennen kaikkea luonteeltaan vertaileva, ja sen vuoksi sitä koskee tälle työskentelylle ominainen salaisuus. Tämä luonteeltaan vertaileva arviointi, johon valintalautakunta ryhtyy, ilmenee arvosanoina, jotka valintalautakunta antaa hakijoille siten, että nämä arvosanat kertovat siitä arvoarvostelmasta, jonka valintalautakunta on tehnyt jokaisesta hakijasta. Ottaen näin ollen huomioon sen salaisuuden, jonka valintalautakunnan työskentelyä on koskettava, jokaisen hakijan eri kokeista saamien arvosanojen ilmoittaminen on riittävä perustelu valintalautakunnan päätöksille. Tämänkaltainen perustelu ei loukkaa hakijoiden oikeuksia siltä osin kuin hakijoiden on sen avulla mahdollista saada tieto suorituksiaan koskevasta arvoarvostelmasta, ja siltä osin kuin he voivat sen avulla tarvittaessa tarkastaa sen, etteivät he tosiasiallisesti ole saaneet sitä pistemäärää, jota kilpailuilmoituksessa on edellytetty tiettyihin tai kaikkiin kokeisiin hyväksymiseksi.

(ks. 24 — 27 kohta)

Viittaukset: asia 44/71. Marcato v. komissio. 14.6.1972 (Kok. 1972. s. 427. 19 ja 20 kohta); asia 37/72. Marcato v. komissio. 15.3.1973 (Kok. 1973. s. 361, 18 ja 19 kohta): asia 31/75, Costacurta v. komissio. 4.12.1975 (Kok. 1975. s. 1563, 10 ja 11 kohta); asia 195/80. Michel v. parlamentti. 26.11.1981 (Kok. 1981, s. 2861. 22 kohta); asia C-254/95 P, parlamenttiv. Innamorati, 4.7.1996 (Kok. 1996, s. I-3423. 24. 26, 31 ja 32 kohta); asia C-156/98, Saksa v. komissio, 19.9.2000 (Kok. 2000. s. I-6857. 96 kohta) ja asia T-157/96, Affatato v. komissio. 29.1.1998 (Kok. H. 1998. s. I-A-41 ja s. II-97, 34 ja 35 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kilpailu - Yrityskeskittymät - Päätös, jolla yritykset määrätään erotettaviksi toisistaan - Päätös, jonka oikeudellisena perustana on sellainen päätös, jolla yrityskeskittymä todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi - Yhteismarkkinoille soveltumattomuudesta tehdyn päätöksen kumoaminen, joka johtaa siihen, että yritysten toisistaan erottamisesta tehty päätös on lainvastainen

(Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 7 artiklan 3 kohta ja 8 artiklan 4 kohta)

Tiivistelmä

$$Kun yrityskeskittymä on toteutettu yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 4064/89 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti, yrityskeskittymään osallistuneiden yritysten erottaminen on johdonmukainen seuraus päätöksestä, jolla yrityskeskittymä on julistettu yhteismarkkinoille soveltumattomaksi.

Erottamispäätöksen tekeminen sen jälkeen, kun yrityskeskittymän soveltumattomuudesta yhteismarkkinoille on tehty päätös asetuksen 8 artiklan 4 kohdan nojalla, edellyttää kuitenkin sitä, että viimeksi mainittu päätös on pätevä.

( ks. 36 ja 37 kohta )
225

Yritystä vastaan puhuvien seikkojen osalta on todettava, että asianomaisen yrityksen on osoitettava, että lopputulos, johon komissio on päätöksessään päätynyt, olisi ollut erilainen, mikäli asiakirja, jota ei ole annettu tiedoksi ja johon komissio on nojautunut todetessaan kyseisen yrityksen rikkoneen kilpailusääntöjä, olisi pitänyt poistaa asianomaista yritystä vastaan puhuvien todisteiden joukosta. Yrityksen puolesta puhuvien seikkojen osalta on todettava, että asianomaisen yrityksen on osoitettava, että se, ettei niistä ole annettu tietoa, on saattanut vaikuttaa yrityksen vahingoksi menettelyn kulkuun ja komission päätöksen sisältöön. Riittää, että yritys osoittaa, että se olisi voinut käyttää kyseisiä sen puolesta puhuvia asiakirjoja puolustuksessaan siten, että mikäli se olisi voinut vedota niihin hallinnollisessa menettelyssä, se olisi voinut tuoda esiin seikkoja, jotka eivät olisi olleet sopusoinnussa komission siinä vaiheessa tekemien päätelmien kanssa, ja olisi siten voinut jollain tavoin vaikuttaa arviointeihin, joita komissio on tehnyt päätöksessä ainakin sen osalta todetun menettelytavan vakavuuden ja keston osalta ja samalla sakon määrän osalta. Se mahdollisuus, että asiakirja, jonka sisällöstä ei ole annettu tietoa, olisi saattanut vaikuttaa menettelyn kulkuun ja komission päätöksen sisältöön, voidaan todeta ainoastaan sen jälkeen, kun on tutkittu alustavasti tietyt todisteet, joista ilmenee, että asiakirjoilla, joiden sisällöstä ei ole annettu tietoa, on – näiden todisteiden mukaan – saattanut olla merkitystä, jota ei olisi saanut jättää huomiotta (edellä 224 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat Aalborg Portland ym. v. komissio, tuomion 73–76 kohta ja edellä 71 kohdassa mainitussa asiassa Hoechst v. komissio 18.6.2008 annettu tuomio, 146 kohta).
Asia T-295/01





Nordmilch eG

vastaan

sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)





«Yhteisön tavaramerkki – Asetus N:o 40/94 – Sana OLDENBURGER – Ehdoton hylkäysperuste – Kuvailevuus – Maantieteellinen alkuperä – Asetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 2 kohta – Tavaramerkkiin perustuvan oikeuden rajoittaminen – Asetuksen 12 artiklan b alakohta – Suojan laajuutta koskeva selitys – Asetuksen 38 artiklan 2 kohta»

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 15.10.2003

Tuomion tiivistelmä

1.. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran ominaisuuksia – Sanamerkki OLDENBURGER

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

2.. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin oikeusvaikutukset – Rajoitukset – Asetuksen N:o 40/94 12 artiklan b alakohdan tarkoitus – Soveltamisedellytys – Pätevästi rekisteröidyn tavaramerkin olemassaolo

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 12 artiklan b alakohta)

3.. Yhteisön tavaramerkki – Rekisteröintimenettely – Hakemuksen tutkiminen – Merkki, jossa on erottamiskyvytön osatekijä – Viraston mahdollisuus pyytää erottamiskyvyttömästä osatekijästä erottamislausumaa – Ulottuvuus

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 38 artiklan 2 kohta)

1.

2.

3.
Siitä, että virkamiehen henkilökansiosta puuttuu hallintoviranomaisen tekemän virheen vuoksi arviointikertomus, voi aiheutua henkistä kärsimystä, jonka vuoksi virkamiehellä on oikeus saada vahingonkorvauksia, jos tämä on vaikuttanut hänen urakehitykseensä tai jos tästä puutteesta on aiheutunut hänelle epävarmuutta tai hänen ammatilliseen tulevaisuuteensa liittyvää huolta.

(ks. 48 kohta)

Viittaukset: yhdistetyt asiat T-78/96 ja T-170/96, W. v. komissio, 28.5.1998 (Kok. H. 1998, s. I-A-239 ja s. II-45, 233 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki - Kolmansien huomautukset ja väite - Väitteen tutkiminen - Aikaisemman tavaramerkin käytöstä esitettävä näyttö - Tosiasiallisen käytön käsite

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 43 artiklan 2 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki - Kolmansien huomautukset ja väite - Väitteen tutkiminen - Aikaisemman tavaramerkin käytöstä esitettävä näyttö - Tosiasiallinen käyttö - Arviointiperusteet - Konkreettisen ja objektiivisen näytön vaatimus

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 43 artiklan 2 kohta, komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 22 säännön 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 43 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu aikaisemman yhteisön tavaramerkin tosiasiallinen käyttö edellyttää, että tavaramerkkiä todella käytetään asianomaisilla markkinoilla tavaroiden tai palvelujen yksilöimiseksi. Tosiasiallista käyttöä ei siis ole sellainen vähäinen käyttö, joka ei riitä osoittamaan, että tavaramerkkiä todella käytetään tietyillä markkinoilla. Vaikka tavaramerkin haltijalla olisikin aikomus todella käyttää tavaramerkkiään, mutta tavaramerkki ei objektiivisesti katsoen ole esillä markkinoilla tehokkaasti, jatkuvasti ja vakiintuneena malliltaan, jolloin kuluttajat eivät liioin voi mieltää sitä kysymyksessä olevien tavaroiden tai palvelujen alkuperän osoitukseksi, kysymys ei ole tavaramerkin tosiasiallisesta käytöstä.

Tosiasiallista käyttöä vastaamatonta ei ole kuitenkaan vain sellainen keinotekoinen käyttö, jonka tarkoituksena on rekisteröidyn merkin säilyttäminen; tosiasiallinen käyttö edellyttää, että tavaramerkki on läsnä merkittävällä osalla sitä aluetta, jolla se on suojattu, siten, että se täyttää oman perustehtävänsä eli yksilöi tavaran tai palvelun kaupallisen alkuperän niin, että kuluttaja voi myöhempiä hankintoja tehdessään hankkia lisää kyseisellä tavaramerkillä varustettuja tavaroita tai palveluita, jos hän on pitänyt niitä hyvinä, tai valita jonkin toisen tavaran tai palvelun, jos hän ei ole tyytyväinen niihin.

( ks. 36 ja 37 kohta )

2. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 43 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun yhteisön tavaramerkin tosiasiallisen käytön arvioinnissa on otettava huomioon käsiteltävänä olevalle tapaukselle ominaiset tosiseikat ja olosuhteet suhteessa asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 22 säännön 2 kohtaan, jonka mukaan käytön todistamiseksi tarvittavista tiedoista ja todisteista on ilmettävä tavaramerkin käytön paikka, aika, laajuus ja laji. Tosiasiallista käyttöä ei voida näyttää toteen todennäköisyyksillä tai olettamuksilla, vaan näytön on perustuttava konkreettisiin ja objektiivisiin seikkoihin, jotka todistavat tavaramerkin todellisesta ja riittävästä käytöstä asianomaisilla markkinoilla.

( ks. 38 ja 47 kohta )