YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)

6 päivänä marraskuuta 1997

Asia T-71/96

Sonja Edith Berlingieri Vinzek

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Tutkintoihin ja kokeisiin perustuva kilpailu — Päätös olla hyväksymättä hakijaa suullisiin kokeisiin”

Täydellinen teksti ranskan kielellä II-921

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan kumoamaan kilpailun KOM/A/955 valintalautakunnan 26.3.1996 tekemä päätös olla hyväksymättä hakijaa suulliseen kokeeseen, sekä tarvittaessa saman valintalautakunnan alun perin 16.2.1996 tekemä päätös.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (EYVL C 259 A, s. 9, ainoastaan saksankielinen versio) julkaistiin 4.10.1995 ilmoitus avoimesta kilpailusta KOM/A/955 itävaltalaisten johtavien hallintovirkamiesten (A 5/A 4) varallaololuettelon laatimista varten. Tässä tutkintoihin ja suulliseen kokeeseen perustuvassa kilpailussa oli neljä vaihtoehtoa, joista yhden perusteella palkataan toimihenkilöitä, joilla on kokemusta yleishallinnosta, julkishallinnosta tai johtotehtävistä.

Kilpailuilmoituksen IV.B kohdassa, joka koskee tutkintojen arviointia, todetaan seuraavaa:

”1. Hakijoiden tultua hyväksytyiksi kilpailuun valintalautakunta vahvistaa aluksi perusteet, joiden avulla se arvioi hakijoiden tutkintoja, ottaen huomioon erityisesti kilpailussa edellytetyn ammatillisen kokemuksen luonne ja kesto.

2. Valintalautakunta tutkii tämän jälkeen näiden perusteiden avulla kilpailuun hyväksyttyjen hakijoiden tutkinnot. Suulliseen kokeeseen hyväksytään ne hakijat, joilla on parhaat tutkinnot.”

Kantajalla, joka on Itävallan kansalainen, on eläinlääkärin koulutus ja hän on työskennellyt vuodesta 1974 lähtien itsenäisenä konsulttina eri teknishallinnollisissa tehtävissä eläinlääkintäalalla. Hän jätti säännönmukaisesti hakemuksensa kilpailuun KOM/A/955 ja valitsi vaihtoehdon ”yleishallinto, julkishallinto ja johtotehtävät. ”

Kantajalle ilmoitettiin 16.2.1996, että kilpailun valintalautakunta oli tutkittuaan hakijoiden ”soveltuvuudestaan esittämät todistukset” kilpailuilmoituksen IV.B.l ja IV.B.2 kohtien mukaisesti ja otettuaan erityisesti huomioon kilpailussa edellytetyn ammatillisen kokemuksen luonteen ja keston, päättänyt, ettei kantajaa kutsuta suulliseen kokeeseen, vaikka hän täyttikin kilpailuilmoituksessa vahvistetut pääsyvaatimukset.

Kantaja pyysi 29.2.1996 päivätyssä kirjeessä tämän päätöksen uudelleen tutkimista. Vastaaja hylkäsi tämän uudelleen tutkimista koskevan pyynnön henkilöstöstä ja hallinnosta vastaavan pääosaston IX osaston A ”henkilöstö” yksikön 7 (IX. A.7) ”rekrytointi” päällikön 26.3.1996 päivätyllä kirjeellä.

Kantajan asianajaja toisti 23.4.1996 päivätyssä kirjeessä pyynnön, että kantajalle ilmoitettaisiin ne perusteet, joiden avulla hakijoiden ansioita oli arvioitu, sekä täsmällisen ajankohdan, jolloin niistä oli päätetty. Koska vastaaja ei heti vastannut tähän pyyntöön, kantaja nosti nyt esillä olevan kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa 15.5.1996.

Yksikön IX.A.7 päällikkö täsmensi kantajan asianajajalle osoitetussa, 6.6.1996 päivätyssä kirjeessä valintalautakunnan ”työskentelynsä alussa” päättämistä arviointiperusteista seuraavaa:

”Valintalautakunta päätti, että se ottaa luetteloon otettujen hakijoiden hakemusten tutkinnassa, jonka perusteella valitaan ne hakijat, jotka saavat osallistua suulliseen kokeeseen, huomioon kaikki kilpailuilmoituksessa mainitut pääsyvaatimukset, erityisesti ammatillisen kokemuksen, ja että se arvioi hakijoita näiden ominaisuuksien perusteella.

Hakijoiden koulutuksesta valintalautakunta päätti antaa enintään 45 pistettä koulutuksen pituudesta riippuen.

Ammatillisen kokemuksen osalta päätettiin arvioida erityisesti seuraavia seikkoja: kesto, harjoitetun ammattitoiminnan luonne, tasoja tehtävien laatu sekä mahdollinen kokemus kansainvälisissä järjestöissä. Ammatillisesta kokemuksesta annettavaksi suurimmaksi mahdolliseksi pistemääräksi vahvistettiin 65 pistettä.

Kielitaidon osalta valintalautakunta vahvisti suurimmaksi mahdolliseksi pistemääräksi 7 pistettä kielitaidon laajuuden mukaan.

Valintalautakunta päätti, että suulliseen kokeeseen saavat osallistua vain ne hakijat, jotka ovat saaneet vähintään 80 pistettä 117 pisteen enimmäismäärästä.”

Samassa kirjeessä kantajan hakemuksen hylkäämisestä selostettiin seuraavaa:

”Valintalautakunta ei voinut ottaa s. Berlingieri Vinzekiä suulliseen kilpailuun kutsuttavien hakijoiden joukkoon, koska hänen saamansa pistemäärä - eli 25 pistettä koulutuksesta, 30 pistettä ammatillisesta kokemuksesta ja 7 pistettä kielitaidosta, eli yhteensä 62 pistettä - ei ollut riittävä.

Valintalautakunta on siis voinut antaa asiakkaallenne hänen ammatillisesta kokemuksestaan, joka on suoritettu pääosin eläinlääkintäalan konsulttitehtävissä, vain 30 pistettä 65 pisteestä.”

Kantaja pyysi kirjaamoon 2.6.1997 lähettämässään kirjeessä, että hänen sallittaisiin liittävän asiakirjavihkoon kaikki ne asiakirjat, jotka liittyivät hänen ottamiseensa kilpailun KOM/A/1032 soveltuvista hakijoista laadittuun luetteloon; kyseinen kilpailu oli järjestetty maatalousasiain pääosaston VI osaston B.II ”laatuja terveys” yksikön 2 (VI.B.II.2) ”eläinlääkintää ja kotieläinjalostusta koskeva lainsäädäntö” päällikön viran täyttämiseksi. Kantajan sijoittumisesta tähän soveltuvista hakijoista laadittuun luetteloon ilmoitettiin hänelle 16.4.1997 päivätyllä komission kirjeellä.

Kanteeseen sisältyvät toissijaiset vaatimukset

Kantaja ei vaadi kumoamaan ainoastaan valintalautakunnan 26.3.1996 tekemää päätöstä, vaan tarvittaessa myös saman valintalautakunnan 16.2.1996 tekemän alkuperäisen päätöksen (17 kohta).

Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan päätös, jolla kilpailun valintalautakunta päättää, tutkittuaan asianosaisen pyynnöstä tämän hakemuksen uudestaan, ettei se hyväksy hakijaa kokeisiin, korvaa valintalautakunnan aikaisemman päätöksen, eikä sitä voida pitää pelkkänä aikaisemman päätöksen vahvistavana toimena (18 kohta).

Viittaukset:asia 294/84, Adamsym. v. komissio. 11.3.1986 (Kok. 1986, s. 977, 14-16 kohta); asia 206/85, Beiten v. komissio, 16.12.1987 (Kok. 1987, s. 5301, 8 kohta); asia T-16/90, Panagiotopoulouv. parlamentti, 11.2.1992 (Kok. 1992, s. II-89,20 kohta);asia T-82/92, Cortes Jimenez ym. v. komissio, 3.3.1994 (Kok. H. 1994. s. II-237, 17 kohta).

Tästä syystä ei ole tarpeen lausua vaatimuksista, joissa vaaditaan kumoamaan valintalautakunnan 16.2.1996 tekemä päätös (19 kohta).

Kilpailuun KOM/A/1032 liittyvien asiakirjojen liittäminen asiakirjavihkoon

Vaikka missään työjärjestyksen määräyksessä ei nimenomaisesti todeta edellytyksiä, joiden perusteella istunnossa on sallittua esittää uusia asiakirjoja, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen vakiintuneessa oikeuskäytännössä, joka pohjautuu kontradiktoriseen periaatteeseen ja puolustautumisoikeuksien noudattamiseen, asiakirjavihkoon hyväksytään uusia asiakirjoja vain poikkeuksellisissa olosuhteissa; silloin kun niitä ei ole pätevistä syistä voitu esittää oikeudenkäynnin kirjallisessa vaiheessa (22 kohta).

Esillä olevassa asiassa kantaja on pätevästi esittänyt ne syyt, joiden vuoksi kyseisiä asiakirjoja ei ole voitu esittää oikeudenkäynnin kirjallisessa vaiheessa. Näiden asiakirjojen myöhempi esittäminen ei myöskään loukkaa komission puolustautumisoikeuksia, koska ne oli osoitettu sille jo virantäyttömenettelyn kuluessa tai koska ne olivat sen omien yksiköiden laatimia (23 kohta).

Pääasia

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee kilpailun KOM/A/955 kilpailuilmoituksen ja sen jälkeen tehtyjen päätösten lainvastaisuutta

Henkilöstösääntöjen liitteessä III olevasta 4 artiklasta ja 5 artiklan 1-4 kohdasta selviää yhdessä luettuina, että valintalautakunnan on hakemusasiakirjoihin tutustuttuaan aluksi laadittava luettelo kilpailuun hyväksytyistä hakijoista. Tämän jälkeen se vahvistaa tutkintojen arviointiperusteet ja arvioi sitten näiden avulla kilpailuun hyväksyttyjen hakijoiden tutkintoja (32 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat 361/87 ja 362/87, Caturla-Poch ja de la Fuente Pascual v. parlamentti, 13.7.1989 (Kok. 1989, s. 2471, 8 kohta).

Esillä olevassa asiassa vastaaja on noudattanut asianmukaisesti tätä menettelyä (33 kohta).

Valintalautakunnan vahvistamat, erityisesti hakijoiden ammatillista kokemusta koskevat valitsemisperusteet (kesto, harjoitetun ammattitoiminnan luonne, taso ja tehtävien laatu sekä mahdollinen kokemus kansainvälisissä järjestöissä) ovat normaaleja laadullisia perusteita, joiden avulla arvioidaan hakijoiden tutkintoja jonkin kilpailun yhteydessä (38 kohta).

Kilpailun valintalautakunnan hakijoiden soveltuvuudesta tekemät arviot voivat olla yhteisön tuomioistuinten laillisuusvalvonnan kohteena vain tapauksissa, joissa valintalautakunnan työskentelyä koskevia sääntöjä on selvästi rikottu. Esillä olevassa asiassa valintalautakunnan menettely perustuu näihin sääntöihin (39 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat T-17/90, T-28/91 ja T-17/92, Cámara Alloisio ym. v. komissio, 15.7.1993 (Kok. 1993. s. II-841, 90 kohta).

Toinen kanneperuste, joka koskee ilmeistä arviointivirhettä

Valintalautakunnalla on kilpailuilmoituksessa asetettujen edellytysten ja vaatimusten rajoissa laaja harkintavalta päättää kilpailun kulun yksityiskohdista ja kirjallisten kokeiden yksityiskohtaisesta sisällöstä. Yhteisöjen tuomioistuimet voivat puuttua kokeen kulkuun vain siltä osin kuin se on tarpeellista hakijoiden yhdenvertaisen kohtelun ja hakijoiden kesken tehdyn valinnan objektiivisuuden takaamiseksi (46 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat 64/86, 71/86, 72/86, 73/86 ja 78/86, Sergio ym. v. komissio, 8.3.1988 (Kok. 1988, s. 1399, 22 kohta); asia T-153/95, Kaps v. yhteisöjen tuomioistuin, 21.5.1996 (Kok. H. 1996, s. II-663, 37 kohta).

Näitä periaatteita sovelletaan valintalautakunnan verratessa hakijoiden tutkintoja toisiinsa ja sen tehdessä ennalta vahvistamiensa edellytysten perusteella hakijoita koskevan ensimmäisen valinnan, siten että jäljelle jäävät vain parhaat ja kyseessä olevien tehtävien kannalta parhaiten soveltuvat tutkinnot (48 kohta).

Kantaja ei ole esillä olevassa asiassa näyttänyt toteen, että valintalautakunta olisi tehnyt ilmeisen arviointivirheen antaessaan kantajalle vähemmän pisteitä ammatillisesta kokemuksesta ”konsulttitehtävissä” kuin sellaisille henkilöille, jotka ovat toimineet hallinto- tai johtotehtävissä, ottaen huomioon johtavien hallintovirkamiesten (A 5/A 4) täytettäviin virkoihin liittyvät tehtävät (55 kohta).

Kantaja ei ole myöskään esittänyt mitään seikkoja, joista kävisi ilmi, että valintalautakunta ei ole kohdellut hakijoita yhdenvertaisesti, jolloin sen työskentelyn objektiivisuus olisi kiistanalaista (56 kohta).

Siitä, että kantaja on otettu kilpailun KOM/A/1032 soveltuvista hakijoista laadittuun luetteloon, on todettava, että kyseinen kilpailu koski eläinlääkintää ja kotieläinjalostusta koskevasta lainsäädännöstä vastaavan yksikön päällikön palvelukseen ottamista ja että kantajalla on kyseisellä alalla erityistä ammatillista kokemusta. Riippumatta siitä, mitä perusteita erityisen kilpailun valintalautakunta on vahvistanut arvioidakseen hakijoiden ansioita, ei sen työskentelyä voida verrata sellaisen yleisen kilpailun valintalautakunnan työskentelyyn, joka on järjestetty kokemusta yleishallinnosta, julkishallinnosta tai johtotehtävistä omaavien toimihenkilöiden palvelukseen ottamiseksi. Hakijoilta kilpailussa edellytetyn ammatillisen kokemuksen käsitettä on arvioitava pelkästään sitä kilpailun tavoitetta silmällä pitäen, joka käy ilmi kilpailuilmoituksessa ilmoitetusta yleisestä tehtävien kuvauksesta (57 kohta).

Viittaukset: asia T-50/89, Sparr v. komissio, 22.5.1990 (Kok. 1990, s. II-207, 18 kohta).

Kolmas kanneperuste, joka koskee perusteluvelvollisuuden rikkomista

Henkilöstösääntöjen 25 artiklassa ilmaistun velvollisuuden - jonka mukaan kaikki virkamiehelle vastaiset yksittäispäätökset on perusteltava - tarkoituksena on yhtäältä mahdollistaa tuomioistuimen harjoittama päätöksen laillisuusvalvonta, ja toisaalta antaa asianosaiselle tarvittavat tiedot, jotta voitaisiin arvioida, onko päätös perusteltu vaiko ei. Niiden päätösten osalta, joilla jotakin hakijaa ei ole hyväksytty kilpailuun, valintalautakunnan on ilmoitettava selkeästi, mitkä ovat ne kilpailuilmoituksessa ilmoitetut edellytykset, joiden ei ole katsottu täyttyneen hakijan osalta. Silloin kun kilpailussa on lukuisia hakijoita, valintalautakunnalla on mahdollisuus aluksi perustella hylkäyspäätös suppeasti ja ilmoittaa hakijoille vain tietoja arviointiperusteista ja valinnan tuloksesta (72-74 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat 4/78, 19/78 ja 28/78, Salerno ym. v. komissio, 30.11.1978 (Kok. 1978, s. 2403); asia 108/84, De Santis v. tilintarkastustuomioistuin, 21.3.1985 (Kok. 1985, s. 947); asia 225/87, Belardinelli ym. v. yhteisöjen tuomioistuin, 12.7.1989 (Kok. 1989, s. 2353.7 kohta); T-54/91, AlmeidaAntunesv. parlamentti, 21.5.1992 (Kok. 1992, s. II-1739,33 kohta); asia T-27/92, Camera-Lampitelliym. v. komissio. 15.7.1993 (Kok. 1993, s. II-873, 51 kohta); asia T-289/94, Innamorati v. parlamentti, 30.5.1995 (Kok. H. 1995, s. II-393,27 kohta);asia T-125/95, Belhandel v. komissio, 15.2.1996 (Kok. H. 1996, s. II-115, 21 kohta)

Esillä olevassa asiassa valintalautakunnan ei voida väittää toimineen virheellisesti sen ilmoittaessa kantajalle päätöksestään olla hyväksymättä tätä suulliseen kokeeseen 16.2.1996 päivätyllä vakiokirjeellä, jossa todettiin riittävän täsmällisesti ne kilpailuilmoituksessa ilmoitetut vaatimukset, jotka eivät olleet valintalautakunnan mielestä täyttyneet (75 kohta).

Valintalautakunnan on kuitenkin myöhemmin annettava henkilökohtainen selvitys niille hakijoille, jotka nimenomaisesti pyytävät sitä. Valintalautakunnan on lähetettävä nämä henkilökohtaiset selvitykset ennen henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa säädetyn määräajan päättymistä, jotta hakijat voivat vedota oikeuksiinsa, mikäli he katsovat sen tarpeelliseksi. Valintalautakunnan päätöksen olla hyväksymättä jotakin hakijaa kilpailun seuraavaan kokeeseen voidaan katsoa olevan riittävästi perusteltu ainoastaan, jos siinä ilmoitetaan asianosaiselle ne syyt, joiden vuoksi hän ei ole täyttänyt asetettuja valintaperusteita. Hakijoiden vertailuun liittyvät tyypilliset vaikeudet eivät vapauta valintalautakuntaa perusteluvelvollisuudesta. Myöskään tarve tehdä hakijoista kokonaisvaltainen arviointi ei vapauta velvollisuudesta perustella päätös yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä edellytetyllä tavalla (76 kohta).

Viittaukset: asia 225/82, Verzyck v. komissio, 9.6.1983 (Kok. 1983, s. 1991, 16 kohta); em. asia Sergio ym. v. komissio, 49 kohta.

Siitä, että 26.3.1996 päivätyssä kirjeessä ei ilmoitettu kantajalle niitä perusteita, joiden avulla hakijoiden tutkintoja oli arvioitu, eikä valinnan tuloksia, eikä edes suppeasti mitään henkilökohtaisia perusteluja, seuraa, että valintalautakunta ei ole perustellut riittävästi päätöstään olla hyväksymättä kantajaa suulliseen kokeeseen ja että päätöksen alkuperäistä perustelua koskeva kanneperuste on perusteltu (77 ja 78 kohta).

Viittaukset: em. asia Verzyck v. komissio, 17 kohta; em. asia Sergio ym. v. komissio, 51 kohta.

Vaikka sitä, että perustelut puuttuvat kokonaan, ei voida korvata kanteen nostamisen jälkeen tehdyillä selvityksillä, koska tällaiset selvitykset eivät tuossa vaiheessa enää täytä tehtäväänsä, silloin kun perustelut ovat riittämättömiä, täydentäviä selvityksiä voidaan tehdä asian käsittelyn kuluessa, jolloin perustelujen puuttumista koskeva kanneperuste menettää kohteensa eikä riidanalaisen päätöksen kumoaminen enää ole perusteltua, mutta toimielin ei kuitenkaan voi korvata aivan uudella perustelulla alkuperäistä virheellistä perustelua (79 kohta).

Viittaukset: asia 195/80, Michel v. parlamentti, 26.11.1981 (Kok. 1981, s. 2861,22 kohta); asia 111/83, Picciolo v. parlamentti, 30.5.1984 (Kok. 1984, s. 2323, 22 kohta); asia 12/84, Kypreos v. neuvosto, 27.3.1985 (Kok. 1985, s. 1005, 8 kohta); em. asia Sergio ym. v. komissio, 52 kohta; asia C-343/87, Culin v. komissio, 7.2.1990 (Kok. 1990, s. I-225, 15 kohta); asia C-115/92 P, parlamentti v. Volger, 9.12.1993 (Kok. 1993, s. I-6549,23 kohta); yhdistetyt asiat T-160/89 ja T-161/89, Kalavrosv. yhteisöjen tuomioistuin, 13.12.1990 (Kok. 1990, s. II-871, 72 kohta); asia T-52/90, Volger v. parlamentti, 12.2.1992 (Kok. 1992, s. II-121, 40 ja 41 kohta); asia T-25/92, Vela Palacios v. talous- ja sosiaalikomitea, 3.3.1993 (Kok. 1993, s. H-201, 26 kohta); asia T-78/92, Perakis v. parlamentti, 30.11.1993 (Kok. 1993, s. II-1299, 52 kohta); yhdistetytasiat T-18/92 ja T-68/92, Coussios v. komissio, 23.2.1994 (Kok. H. 1994, s. II-171,74-76 kohta);asia T-230/94, Farrugia v. komissio, 21.3.1996(Kok. 1996.S. II-195, 31-38 kohta).

Komission 6.6.1996 päivätyssä kirjeessä ilmoitettu perustelu on luonteeltaan sellainen, että sillä korjataan alkuperäisen perustelun virheellisyydet oikeuskäytännössä sallitulla tavalla (81 kohta).

Lisäksi se, että hakijan eri kokeista saamat tulokset on ilmoitettu, riittää perustelemaan valintalautakunnan tekemän arvoarvostelman (84 kohta).

Viittaukset: asia C-254/95 P, parlamentti v. Innamorati, 4.7.1996 (Kok. 1996, s. I-3423, 31 kohta); asia T-156/89, Valverde Mordt v. yhteisöjen tuomioistuin, 27.6.1991 (Kok. 1991, s. II-407, 130-133 kohta); em. asia Camera-Lampitelli ym. v. komissio, 51 ja 52 kohta; em. asia Belhanbelv. komissio, 22 kohta; em. asia Kaps v. yhteisöjen tuomioistuin, 81 kohta.

Ratkaisu:

Kanne hylätään.

Komissio velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan kolmasosa kantajan oikeudenkäyntikuluista.