Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Polkumyyntimarginaali - Vientihinnan määrittäminen - Laskennallisen vientihinnan käyttäminen - Edellytykset - Yhteisöjen toimielinten harkintavalta - Tuomioistuinvalvonnan rajat

(Neuvoston asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 9 kohta)

2. Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Polkumyyntimarginaali - Vientihinnan määrittäminen - Laskennallisen vientihinnan käyttäminen - Hyväksyttävyys, jos tuottajan ja viejän välillä selvästikin on hyvitysjärjestely

(Neuvoston asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 9 kohta)

3. Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Polkumyyntimarginaali - Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu - Oikaisut - Todistustaakka

(Neuvoston asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 10 kohta)

4. Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Tutkimuksen kulku - Sitä, että asianomainen yritys myöhemmin asettaa itse toimittamansa tiedot kyseenalaisiksi, ei voida hyväksyä

(Neuvoston asetuksen N:o 384/96 18 artiklan 3 kohta)

5. Yhteisön oikeus - Periaatteet - Puolustautumisoikeuksien noudattaminen hallinnollisissa menettelyissä - Polkumyynti - Toimielinten velvollisuus varmistaa, että kyseiset yritykset saavat tiedon - Ulottuvuus

(Neuvoston asetuksen N:o 384/96 20 artikla)

Tiivistelmä

1. Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 384/96 2 artiklan 9 kohdasta ilmenee, että toimielimet voivat katsoa, ettei vientihinta ole luotettava kahdessa tapauksessa, nimittäin kun viejän ja tuojan tai kolmannen osapuolen välillä on yhtiösuhde tai hyvitysjärjestely. Muissa kuin näissä tapauksissa toimielimillä on velvollisuus määrittää polkumyyntitulli vientihinnan perusteella, jos sellainen on olemassa.

Sen kysymyksen tutkiminen, ovatko viejän ilmoittamat vientihinnat luotettavia vai eivät, sisältää kuitenkin välttämättä monitahoisten taloudellisten seikkojen arviointia, joiden osalta toimielimillä on laaja harkintavalta, joten yhteisöjen tuomioistuimissa tapahtuva valvonta on rajoitettua.

( ks. 49 ja 50 kohta )

2. Menettely, jossa tuottajan ja viejän välisen yhtiösuhteen tai hyvitysjärjestelyn olemassaolo on päätelty siitä havainnosta, että tämän viejän yhteisön markkinoilla käyttämät jälleenmyyntihinnat olivat alhaisempia kuin tuottajan siltä laskuttamat ostohinnat, ei ole polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 384/96 2 artiklan 9 kohdan kirjaimen eikä hengen vastainen. Tämä säännös ja erityisesti sanojen "jos näyttää siltä" käyttäminen osoittavat nimittäin, että toimielimet voivat käyttää harkintaa päättäessään, onko tätä artiklaa syytä soveltaa, ja että sen lisäksi, että muodostettua vientihintaa voidaan käyttää, jos toimielimet saavat todisteen hyvitysjärjestelmän olemassaolosta, sitä voidaan käyttää myös, jos tällainen järjestely näyttää olevan olemassa.

( ks. 60 ja 61 kohta )

3. Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 384/96 2 artiklan 10 kohdan tekstistä ja sen sisäisestä rakenteesta ilmenee, että vientihintaa tai normaaliarvoa voidaan oikaista ainoastaan hintoihin ja näin niiden vertailukelpoisuuteen vaikuttavien tekijöiden eroavuuksien huomioon ottamiseksi. Näin ei ole silloin, kun kyseessä on palkkio, jota ei todellisuudessa ole maksettu.

Jotta toimielimet voisivat tehdä tällaisen oikaisun, niiden pitää perustaa se sellaisiin seikkoihin, jotka osoittavat tai joiden nojalla voidaan päätellä, että palkkiota on todellisuudessa maksettu ja että se vaikuttaa määräävästi vientihinnan ja normaaliarvon keskinäiseen vertailukelpoisuuteen.

Samalla tavoin kuin sellaisen asianosaisen, joka perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan nojalla vaatii tehtäväksi oikaisuja, joiden avulla normaaliarvo ja vientihinta saatetaan keskenään vertailukelpoisiksi polkumyyntimarginaalin määrittämistä varten, on näytettävä toteen, että vaatimus on perusteltu, myös toimielinten on, silloin kun ne katsovat, että niiden täytyy tehdä nyt esillä olevassa asiassa kyseessä olevan tyyppinen oikaisu, todistettava tai ainakin esitettävä aihetodiste, jonka avulla voidaan osoittaa oikaisun perustana olevan seikan olemassaolo ja määrittää sen vaikutus hintojen vertailukelpoisuuteen.

( ks. 94-96 kohta )

4. Vaikka osapuoli, jota asia koskee, voikin polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 384/96 18 artiklan 3 kohdan nojalla väittää toimielinten hylänneen virheellisesti sen esittämät tiedot, siinä ei kuitenkaan anneta ensiksi mainitulle oikeutta saada toimielimet hylkäämään osapuolen itsensä sille esittämiä tietoja.

( ks. 110 kohta )

5. Puolustautumisoikeuksien kunnioittamista koskevan periaatteen, jonka asettamat vaatimukset on kirjattu polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 384/96 20 artiklaan, mukaan yrityksille, joita polkumyyntiasetusta edeltävä tutkintamenettely koskee, on hallinnollisen menettelyn aikana annettava mahdollisuus tehokkaasti esittää kantansa asiassa väitettyjen tosiseikkojen ja olosuhteiden todenmukaisuudesta ja merkityksellisyydestä ja niistä todisteista, jotka komissio on ottanut huomioon polkumyynnin ja siitä aiheutuvan vahingon olomassaoloa koskevan väitteensä tukena.

( ks. 132 kohta )