ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Ajokortti - Direktiivi 91/439/ETY - Ajokorttien vastavuoroinen tunnustaminen

(Neuvoston direktiivin 91/439/ETY 1 artiklan 2 kohta)

2. Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Ajokortti - Direktiivi 91/439/ETY - Sellaisen jäsenvaltion, joka ei ole myöntänyt ajokorttia, mahdollisuus soveltaa tiettyjä kansallisia säännöksiä - Rajat

(Neuvoston direktiivin 91/439/ETY 1 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisön ajokortista annetun direktiivin 91/439/ETY 1 artiklan 2 kohta sisältää toisten jäsenvaltioiden myöntämän ajokortin vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen. Tämä tunnustaminen, joka on suoritettava ilman mitään muodollisuuksia, on selvä ja ehdoton velvollisuus, eikä jäsenvaltioilla ole harkintavaltaa tämän velvollisuuden noudattamisen edellyttämien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta. Koska toisen jäsenvaltion myöntämän ajokortin rekisteröinnistä tulee velvollisuus siksi, että kyseisen kortin haltija joutuu rangaistusuhan alaiseksi, kun hän vastaanottavaan jäsenvaltioon muutettuaan kuljettaa ajoneuvoa ilman, että hän olisi rekisteröinyt ajokorttinsa, tätä rekisteröintiä on pidettävä muodollisuutena ja se on tämän vuoksi ristiriidassa kyseisen direktiivin 1 artiklan 2 kohdan kanssa.

( ks. 60-62 kohta )

2. Ne toimenpiteet, jotka jäsenvaltio on toteuttanut käyttääkseen yhteisön ajokortista annetun direktiivin 91/439/ETY 1 artiklan 3 kohdan mukaista mahdollisuutta soveltaa toisen jäsenvaltion myöntämän ajokortin haltijaan kansallisia ajokortin voimassaoloaikaa, lääkärintarkastuksia ja verotusta koskevia säännöksiä ja määräyksiä ja tehdä ajokorttiin välttämättömiksi katsottavat merkinnät, eivät saa häiritä tai tehdä vähemmän houkuttelevaksi yhteisön jäsenvaltioiden kansalaisten vapaata liikkuvuutta tai sijoittautumisvapautta, ja jos niillä kuitenkin on tällainen vaikutus, niitä on sovellettava syrjimättä, ne on perusteltava yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä, niillä on voitava taata tavoitellun päämäärän saavuttaminen eivätkä ne saa mennä pidemmälle kuin mikä on tarpeen kyseisen päämäärän saavuttamiseksi.

( ks. 66 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous - EMOTR - Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen - Komission valvontavalta menojen sääntöjenmukaisuuden osalta - Perustellun epäilyksen olemassaolo - Jäsenvaltion todistustaakka

2. Maatalous - Yhteinen maatalouspolitiikka - EMOTR:sta maksettava rahoitus - Tilien tarkastus ja hyväksyminen - Sovittelumenettely - Mielipiteellä, jonka komissio on esittänyt kahdenvälisen kokouksen jälkeen, ei ole sitovaa oikeusvaikutusta

(Komission asetuksen N:o 1663/95 8 artikla)

Tiivistelmä

$$1. Kun komissio on kieltäytynyt hyväksymästä EMOTR:sta rahoitettavaksi tiettyjä menoja sillä perusteella, että ne ovat aiheutuneet yhteisön säännösten rikkomisesta, johon jäsenvaltio on syyllistynyt, komission ei tarvitse tyhjentävästi näyttää toteen jäsenvaltioiden tekemien tarkastusten riittämättömyyttä, vaan riittää, että komissio osoittaa, että sillä on vakavia ja perusteltuja epäilyjä kansallisten viranomaisten toimittamien tarkastusten osalta. Tällainen komission todistustaakan huojennus selittyy sillä, että juuri jäsenvaltio voi parhaiten kerätä ja tarkistaa EMOTR:n tilien tarkastamista ja hyväksymistä varten tarvittavat tiedot, ja juuri jäsenvaltion asiana on siten esittää tarkat ja täydelliset todisteet tekemiensä tarkastusten todenmukaisuudesta ja tarvittaessa komission väitteiden virheellisyydestä.

( ks. 35 kohta )

2. Asetuksen N:o 729/70 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta annetun asetuksen N:o 1663/95 8 artiklan mukaisen sovittelumenettelyn yhteydessä ei pelkästään se seikka, etteivät maatalouden pääosaston muiden komission yksiköiden kuulemisen jälkeen tekemät johtopäätökset vastaa sen kahdenvälisen kokouksen jälkeen esittämää mielipidettä eivätkä kyseessä olevan jäsenvaltion kantaa, mahdollista sitä, että komission katsottaisiin jättäneen huomiotta 8 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan säännökset tekemällä tyhjäksi kyseisessä säännöksessä säädetyn kahdenvälisen kokouksen pitovelvollisuuden merkityksen. Kahdenvälinen kokous on nimittäin ainoastaan komission päätöstä alustava vaihe, ja komission tällaisen kokouksen jälkeen esittämä mielipide ei sido sitä vastaisuudessa. Maatalouden pääosasto voi vielä ennen johtopäätösten vahvistamista kuulla muita komission yksiköitä. Silloin, kun maatalouden pääosasto nyt käsiteltävänä olevan asian tavoin tarkastelee uudelleen aikaisemmin esittämäänsä mielipidettä, on todettava, että asianosaisten välillä ei ole mitään sopimusta ja kyseessä oleva jäsenvaltio voi vielä pyytää sovittelumenettelyn aloittamista. Merkityksellistä on se, että kahdenvälinen kokous on mahdollistanut kontradiktorisen näkemystenvaihdon kaikista riidanalaisista seikoista ja että komissio ottaa kaikki kokouksen aikana keskustellut seikat huomioon ennen johtopäätöstensä muodollista esittämistä.

( ks. 69, 70 ja 72 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta tehty yleissopimus - Erityinen toimivalta - Sen paikkakunnan tuomioistuin, jossa sopimusvelvoite on täytettävä - Työsopimus - Paikkakunta, jolla työntekijä tavallisesti työskentelee - Määrittäminen - Työntekijä, joka on tehnyt peräkkäin kaksi sopimusta kahden eri työnantajan kanssa, jolloin ensimmäinen sopimus on keskeytetty toisen sopimuksen täytäntöönpanon ajaksi - Työntekijän ja ensimmäisen työnantajan välinen oikeusriita

(27.9.1968 tehdyn Brysselin yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna vuosien 1978, 1982 ja 1989 liittymissopimuksilla, 5 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

$$Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohtaa, sellaisena kuin tämä yleissopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuksella, Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopimuksella ja Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä yleissopimuksella, on tulkittava siten, että asiassa, jossa asianosaisina ovat työntekijä ja ensimmäinen työnantaja, paikkakuntaa, jolla työntekijä suorittaa velvoitteensa toista työnantajaa kohtaan, voidaan pitää paikkakuntana, jolla hän tavallisesti suorittaa työnsä, jos ensimmäisellä työnantajalla, johon nähden työntekijän velvollisuudet on keskeytetty, itsellään on toisen sopimuksen tekohetkellä intressi sen suorituksen täyttämiseen, joka työntekijän on tehtävä toiselle työnantajalle. Se, onko kyseessä tällainen intressi, on arvioitava kokonaisuutena kaikki kulloinkin kyseessä olevan yksittäistapauksen olosuhteet huomioon ottaen.

Jos ensimmäisellä työnantajalla ei ole tällaista intressiä, tämän yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että paikkakunta, jolla työntekijä suorittaa työnsä, on ainoa velvoitteen täyttämispaikkakunta, joka voidaan ottaa huomioon ratkaistaessa, mikä on toimivaltainen tuomioistuin.

( ks. 26, 28 ja 30 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Yhdenvertainen kohtelu - Palkkaus - Tuloverot - Kaksinkertaisen verotuksen välttämistä koskeva kansallinen säännöstö, jonka mukaan verovelvollinen ei saa verotuksellista etua siksi, että hän on saanut toisessa jäsenvaltiossa tuloja, joita on verotettu tässä toisessa osavaltiossa ottamatta huomioon hänen henkilökohtaista tilannettaan ja perhetilannetta, ei ole sallittu - Edellytykset, joiden mukaisesti tällainen tilanne voidaan ottaa huomioon - Yhteisön oikeudessa ei ole asetettu vaatimuksia tältä osin - Rajat

(EY:n perustamissopimuksen 48 artikla (josta muutettuna tullut EY 39 artikla))

Tiivistelmä

$$Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyyn sopimukseen sisältyvä tai siihen sisältymätön kansallinen säännöstö, jonka nojalla verovelvollinen menettää tuloveronsa laskemisen yhteydessä asuinvaltiossaan osan tulojen verosta vapaata määrää koskevasta edustaan ja henkilökohtaisista verotuksellisista eduistaan siksi, että hän on saanut kyseisen vuoden aikana myös toisesta jäsenvaltiosta palkkatuloja, joita on verotettu tässä toisessa jäsenvaltiossa ottamatta huomioon hänen henkilökohtaista tilannettaan ja perhetilannettaan, on perustamissopimuksen 48 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 39 artikla) vastainen.

Lisäksi yhteisön oikeuteen ei sisälly mitään erityisiä vaatimuksia sen tavan osalta, jolla asuinvaltiossa on otettava huomioon sellaisen työntekijän henkilökohtainen tilanne ja perhetilanne, joka on tietyn verovuoden aikana saanut tuloja tästä jäsenvaltiosta ja toisesta jäsenvaltiosta, kunhan ne edellytykset, joiden mukaan asuinvaltio ottaa huomioon tällaisen tilanteen, eivät muodosta kansalaisuuteen perustuvaa suoraa tai välitöntä syrjintää eivätkä rajoita perustamissopimuksella taattujen perusoikeuksien käyttämistä.

( ks. 110 ja 115 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteisön oikeus - Välitön oikeusvaikutus - Yhteisön oikeuden vastaiset kansalliset verot ja maksut - Palauttaminen - Yksityiskohtaiset säännöt - Kansallisen oikeuden soveltaminen - Vanhentumisaika - Muuttuminen oikeuden menettämiselle asetetuksi määräajaksi ja lyhentyminen taannehtivasti - Ei hyväksyttävissä, jos siirtymäaika ei ole riittävän pitkä - Erityistapaus

Tiivistelmä

$$Yhteisön oikeuden vastaista on menettely, jossa kantajaan sovelletaan taannehtivasti preklusiivista määräaikaa, joka on lyhyempi ja rajoittavampi kuin määräaika, jota aiemmin sovellettiin yhteisön oikeuden vastaisten kansallisten verojen palauttamisvaatimuksiin, jollei ole säädetty sellaisesta riittävästä siirtymäajasta, jonka kuluessa ennen tätä uutta määräaikaa koskevan säädöksen voimaantuloa maksettujen rahamäärien palauttamisvaatimukset voidaan esittää vielä vanhaa määräaikaa koskevan järjestelmän perusteella. Kyseinen siirtymäjärjestelmä on tarpeen, koska aikaisemmin voimassa ollutta vanhentumisaikaa lyhyemmän vanhentumisajan soveltaminen välittömästi kyseisiin vaatimuksiin aiheuttaisi sen, että joiltakin oikeussubjekteilta evättäisiin taannehtivasti oikeus palautuksen saamiseen, tai sen, että heille jäisi aivan liian lyhyt aika vedota kyseiseen oikeuteen.

Siirtymäajan on oltava riittävä, jotta niille verovelvollisille, jotka alun perin ajattelivat, että heidän käytettävissään on vanha määräaika, jää kohtuullinen aika vedota oikeuteensa palautuksen saamiseen, jos heidän vaatimuksensa on jo myöhässä uuteen määräaikaan nähden.

Jos viiden vuoden pituinen vanhentumisaika korvataan kolmen vuoden preklusiivisella määräajalla, 90 päivän pituista siirtymäaikaa on pidettävä riittämättömänä, ja sellaisen vähimmäissiirtymäajan pituudeksi, joka mahdollistaa sen, ettei tällaisen palautuksensaantioikeuden käyttäminen käy suhteettoman vaikeaksi, on katsottava kuusi kuukautta.

( ks. 37, 38 ja 42 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Oikeudenkäynnin kohde - Kohteen määrittäminen oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä - Väitteen uudelleenmuotoilu kannekirjelmässä lisänäytön huomioon ottamiseksi - Sallittavuus

(EY 226 artikla)

2. Ympäristö - Ilman pilaantuminen - Yhdyskuntajätteiden polttolaitokset - Direktiivi 89/369/ETY - Täytäntöönpano jäsenvaltioissa - Velvollisuus saavuttaa tietty tulos

(Neuvoston direktiivi 89/369/ETY)

3. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Näyttö siitä, että jäsenvaltio ei ole noudattanut jäsenyysvelvoitteitaan - Todistustaakan kuuluminen komissiolle - Olettamuksia ei voida hyväksyä

(EY 226 artikla)

Tiivistelmä

1. Vaikka EY 226 artiklan nojalla nostetun kanteen kohde rajataankin kyseisessä määräyksessä tarkoitetussa oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä ja komission perustellun lausunnon ja kanteen on tästä syystä perustuttava yhdenmukaisiin väitteisiin, tämä vaatimus ei kuitenkaan merkitse sitä, että virallisessa huomautuksessa esitettyjen perusteiden sekä perustellun lausunnon ja kannekirjelmässä esitettyjen vaatimusten pitäisi aina olla täysin yhteneviä, kun oikeudenkäynnin kohdetta ei ole laajennettu tai muutettu vaan päinvastoin ainoastaan rajattu.

Käsiteltävänä olevassa tapauksessa väitteen, jolla komissio on ainoastaan halunnut ottaa huomioon sen lisänäytön, joka sen mukaan on ilmaantunut perustellun lausunnon lähettämisen jälkeen, uudelleenmuotoilu kannekirjelmässä ei laajenna, muuta tai edes rajoita kanteen kohdetta siitä, millaisena se on esitetty perustellussa lausunnossa.

( ks. 18-21 kohta )

2. Yhdyskuntajätteiden uusien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä annetussa direktiivissä 89/369/ETY asetetaan jäsenvaltioille tulosta koskevia velvoitteita, jotka on muotoiltu selvästi ja yksiselitteisesti, jotta niiden polttolaitokset täyttäisivät säädetyissä määräajoissa yksityiskohtaiset ja täsmälliset vaatimukset. Jäsenvaltio siis täyttää direktiivin 89/369/ETY mukaiset velvoitteensa ja saavuttaa siinä asetetun tuloksen vain, jos sen lisäksi, että tämän direktiivin säännökset on saatettu asianmukaisesti osaksi kansallista oikeusjärjestystä, myös sen alueella sijaitsevien polttolaitosten käyttöönotto ja toiminta on direktiivin 89/369/ETY säännöksissä asetettujen vaatimusten mukaista. Tästä seuraa, että direktiivin 89/369/ETY säännösten asianmukainen saattaminen osaksi kansallista oikeusjärjestystä ei riitä tästä direktiivistä johtuvien velvoitteiden noudattamiseksi.

( ks. 27 kohta )

3. EY 226 artiklan mukaisessa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä komission on näytettävä toteen jäsenyysvelvoitteiden väitetty noudattamatta jättäminen. Juuri komission on esitettävä yhteisöjen tuomioistuimelle ne seikat, jotka ovat välttämättömiä, jotta yhteisöjen tuomioistuin voisi tutkia, onko jäsenyysvelvoitteita jätetty noudattamatta, eikä komissio voi nojautua mihinkään olettamukseen.

( ks. 45 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tavaramerkit - Direktiivi 89/104/ETY - Lääkkeiden rinnakkaistuonti sen jälkeen, kun ne on pakattu uudelleen ja kun tavaramerkki on kiinnitetty niihin uudelleen - Tavaramerkin haltijan esittämä kielto - Sallittavuus - Edellytykset - Jäsenvaltioiden markkinoiden keinotekoisen eristämisen puuttuminen - Arviointiperusteet - Ilmoittaminen etukäteen tavaramerkin haltijalle - Velvollisuuden laajuus

(Neuvoston direktiivin 89/104/ETY 7 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

$$Ensimmäisen tavaramerkkidirektiivin 89/104/ETY 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että tavaramerkin haltija voi vedota tavaramerkkiin perustuviin oikeuksiinsa estääkseen rinnakkaistuojaa pakkaamasta lääkkeitä uudelleen, jollei tämän oikeuden käyttäminen myötävaikuta markkinoiden keinotekoiseen eristämiseen jäsenvaltioiden välillä. Tavaramerkin haltija, joka vetoaa tavaramerkkiin perustuviin oikeuksiinsa kieltääkseen uudelleen pakkaamisen, joka on välttämätöntä kyseisten lääkkeiden myymiseksi tuontijäsenvaltiossa, myötävaikuttaa yhteisön oikeuden vastaiseen markkinoiden keinotekoiseen eristämiseen jäsenvaltioiden välillä.

Lääkkeiden pakkaaminen uudelleen siten, että pakkaukset korvataan toisilla sen sijaan, että näihin pakkauksiin vain kiinnitettäisiin etikettejä, on objektiivisesti arvioiden välttämätöntä, jos ilman uudelleen pakkaamista näiden lääkkeiden tosiasiallisen pääsyn kyseisille markkinoilla tai niiden huomattavalle osalle on katsottavan estyvän sen takia, että merkittävä osuus kuluttajista tuntee voimakasta vastahakoisuutta uudelleen merkittyjä lääkkeitä kohtaan.

Rinnakkaistuojan on kaikissa tapauksissa noudatettava etukäteen tehtävää ilmoitusta koskevaa vaatimusta, jotta hänellä on oikeus pakata tavaramerkillä varustetut lääkkeet uudelleen. Jos rinnakkaistuoja ei täytä tätä vaatimusta, tavaramerkin haltija saa kieltää uudelleen pakatun lääkkeen myynnin. Rinnakkaistuojan itsensä on ilmoitettava tavaramerkin haltijalle suunnitellusta uudelleen pakkaamisesta. Riitatapauksessa kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida kaikki asian kannalta merkitykselliset seikat huomioon ottaen, onko tavaramerkin haltijalla ollut kohtuullisesti aikaa reagoida uudelleen pakkaamista koskevaan suunnitelmaan.

( ks. 35, 45, 54 ja 68 kohta sekä tuomiolauselman 1-3 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Direktiivit - Täytäntöönpano jäsenvaltioissa - Direktiivien tehokkuuden varmistamisen välttämättömyys - Kansallisten tuomioistuinten velvollisuudet

(EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmas kohta (josta on tullut EY 249 artiklan kolmas kohta)

2. Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Henkivakuutuksen ensivakuutus - Direktiivi 92/96/ETY - Vakuutuksenottajalle annettavat tiedot - Sellaista kansallista lainsäädäntöä ei voida hyväksyä, jossa edellytetään huomautusta siitä, että voimassa olevan henkivakuutussopimuksen irtisanominen, vakuutussumman alentaminen tai tällaisen sopimuksen takaisinosto toisen sopimuksen tekemistä varten on yleensä epäedullista

(Neuvoston direktiivin 92/96/ETY 31 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

1. Vaikka silloin, kun direktiiviä ei ole saatettu asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä, direktiivillä ei sinänsä voida asettaa velvoitteita yksityiseen oikeussubjektiin nähden, kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin kansallista lainsäädäntöä - sekä ennen direktiiviä että direktiivin antamisen jälkeen annettuja säännöksiä - soveltaessaan tulkittava sitä mahdollisuuksien mukaan siten, että direktiivin sisältö ja tavoite otetaan huomioon direktiivillä tavoitellun tuloksen saavuttamiseksi, ja noudatettava tällä tavoin perustamissopimuksen 189 artiklan kolmatta kohtaa (josta on tullut EY 249 artiklan kolmas kohta).

( ks. 18 kohta )

2. Sellainen kansallinen säännös, jonka mukaan henkivakuutushakemuksessa tai hakemuksen puuttuessa henkivakuutussopimuksessa on annettava vakuutuksenottajalle tieto siitä, että voimassa olevan henkivakuutussopimuksen irtisanominen, vakuutussumman alentaminen tai tällaisen sopimuksen takaisinosto toisen henkivakuutussopimuksen tekemiseksi on vakuutuksenottajan kannalta yleensä epäedullista, on henkivakuutuksen ensivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 79/267/ETY ja 90/619/ETY muuttamisesta annetun direktiivin 92/96/ETY (kolmas henkivakuutusdirektiivi) 31 artiklan 3 kohdan vastainen. Niiden lisätietojen, joiden antamista jäsenvaltiot voivat direktiivin mukaisesti edellyttää, on oltava selkeitä, tarkkoja ja tarpeellisia vakuutuksenottajalle tarjottavien vakuutustuotteiden keskeisten ominaispiirteiden tehokkaaseen ymmärtämiseen. Niin epätarkka ja yleinen tieto, kuin se, mitä tällaisella huomautuksella annetaan, ei täytä kuitenkaan näitä edellytyksiä.

( ks. 24, 25, 30 ja 31 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous - Yhteinen maatalouspolitiikka - Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta (EMOTR) maksettava rahoitus - Tilintarkastusmenettely - Kohde - Kustannusten jakaminen jäsenvaltioiden ja yhteisön välillä - Komission harkintavallan puuttuminen

2. Maatalous - Yhteinen maatalouspolitiikka - Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta (EMOTR) maksettava rahoitus - Tilintarkastusmenettely - Sovittelumenettely - Tiedot, jotka on ilmoitettava sovitteluelimelle

(Komission päätöksen 94/442/EY 1 artiklan 2 kohdan a alakohta)

3. Maatalous - EMOTR - Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen - Komission valvontavalta menojen sääntöjenmukaisuuden osalta - Perustellun epäilyksen olemassaolo - Jäsenvaltion todistustaakka

Tiivistelmä

1. EMOTR:n tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan menettelyn tarkoituksena on paitsi sen varmistaminen, että menot ovat todellisia ja asianmukaisia, myös yhteisestä maatalouspolitiikasta aiheutuvien kustannusten moitteeton jakaminen yhteisön ja jäsenvaltioiden kesken, ja komissiolla ei ole tältä osin harkintavaltaa, jonka perusteella se voisi poiketa kustannusten jakamista koskevista säännöistä.

( ks. 51 kohta )

2. Vaikka sovittelumenettelyn perustamisesta osaksi Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosaston tilien tarkastamista ja hyväksymistä tehdyn päätöksen 94/442/EY 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan sovitteluelimen kanta ei vaikuta komission lopulliseen päätökseen ja vaikka komissiolla näin ollen säilyy vapaus tehdä päätös, joka poikkeaa sovitteluelimen antamasta lausunnosta, sovittelumenettelyllä ei olisi tehokasta vaikutusta, jos mainittu elin ei olisi tietoinen kaikista ratkaisevista tiedoista, jotka komissiolla on ollut käytössään päätöksen tekemiseksi.

( ks. 66 kohta )

3. Kun komissio on kieltäytynyt hyväksymästä EMOTR:sta rahoitettavaksi tiettyjä menoja sillä perusteella, että ne ovat aiheutuneet yhteisön säännösten rikkomisesta, johon jäsenvaltio on syyllistynyt, komission ei tarvitse tyhjentävästi näyttää toteen jäsenvaltioiden tekemien tarkastusten riittämättömyyttä, vaan riittää, että komissio osoittaa, että sillä on vakavia ja perusteltuja epäilyjä kansallisten viranomaisten toimittamien tarkastusten osalta. Tällainen komission todistustaakan huojennus selittyy sillä, että juuri jäsenvaltio voi parhaiten kerätä ja tarkistaa EMOTR:n tilien tarkastamista ja hyväksymistä varten tarvittavat tiedot, ja juuri jäsenvaltion asiana on siten esittää tarkat ja täydelliset todisteet tekemiensä tarkastusten todenmukaisuudesta ja tarvittaessa komission väitteiden virheellisyydestä.

( ks. 95 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sosiaalipolitiikka - Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät - Työhön pääsy ja työolot - Tasa-arvoinen kohtelu - Poikkeukset - Miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia edistävät toimenpiteet - Ministeriön perustama järjestely, jossa tukea saavat päivähoitopaikat on varattu ainoastaan naispuolisille virkamiehille - Hyväksyttävyys - Edellytykset

(Neuvoston direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 1 ja 4 kohta)

Tiivistelmä

$$Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 1 ja 4 kohta eivät ole esteenä sellaiselle järjestelylle, jonka ministeriö on perustanut poistaakseen merkittävän naisten aliedustuksen henkilöstöstään ja jonka mukaan silloin kun sopivia ja taloudellisesti mahdollisia päivähoitopaikkoja on liian vähän, ne lukumäärältään rajoitetut päivähoitopaikat, jotka saavat ministeriön tukea ja jotka se tarjoaa henkilöstölleen, on varattu yksinomaan naispuolisille virkamiehille, kun taas miespuoliset virkamiehet voivat saada tällaisen paikan ainoastaan, jos työnantaja katsoo, että kyseessä on hätätapaus. Tämä pätee kuitenkin ainoastaan, jos tätä miespuolisten virkamiesten hyväksi vahvistettua poikkeusta tulkitaan siten, että sen avulla miespuoliset virkamiehet, jotka ovat yksinhuoltajia, voivat saada päivähoitopaikan tästä järjestelmästä samoin edellytyksin kuin naispuoliset virkamiehet.

( ks. 50 kohta sekä tuomiolauselma )