ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Geelhoed 22 päivänä helmikuuta 2001. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 92/106/ETY - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti. - Asia C-444/99.



Oikeustapauskokoelma 2001 sivu I-03789



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1. Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY 226 artiklan nojalla kanteen, jossa se vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian tasavalta on jättänyt noudattamatta tietynlaisia jäsenvaltioiden välisiä yhdistettyjä kuljetuksia koskevista yhteisistä säännöistä 7 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/106/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa yhdistettyjä kuljetuksia koskevan lupa- ja kiintiöjärjestelmän.

2. Kyseisen direktiivin 2 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan vapauttamaan yhdistetyt kuljetukset kaikista kiintiö- ja lupajärjestelmistä 1.7.1993 mennessä.

3. Komissio lähetti 28.7.1998 Italian hallitukselle perustellun lausunnon, koska yhdistettyjä kuljetuksia koskevaa lupa- ja kiintiöjärjestelmää sovellettiin yhä Italiassa. Komissio saattoi asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi 22.11.1999. Italian hallitus myönsi jättäneensä noudattamatta velvoitteitaan ja ilmoitti vastineessaan ja vastauskirjelmässään täyttävänsä velvoitteensa 1.1.2001 alkaen 14.3.1998 annetulla asetuksella nro 85, joka on tullut voimaan 22.5.1998. Kyseisessä asetuksessa säädetään yhdistettyjen kuljetusten täydellisestä vapauttamisesta 1.1.2001 alkaen ja kyseiseen päivämäärään asti sovellettavasta siirtymäjärjestelmästä. Italian hallituksen mukaan kyseinen toimenpide aiheuttaa sen, että käsiteltävänä oleva kanne jää vaille merkitystä.

4. Komissio katsoo sitä vastoin, että Italian tasavalta on tästä huolimatta jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan ainakin 1.1.2001 asti. Sekä asetuksen nro 85 voimaantuloon asti sovellettu järjestelmä että kyseisellä asetuksella luotu siirtymäjärjestelmä (jota on sovellettu vuoden 1998 huhtikuusta 1.1.2001 asti) ovat direktiivin vastaisia. Italian tasavallan olisi komission mukaan pitänyt noudattaa kyseisiä velvoitteita 1.7.1993 alkaen.

5. Arvioitaessa EY 226 artiklan nojalla nostetun kanteen osalta sitä, onko jäsenvaltio noudattanut jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä. Yhteisöjen tuomioistuin ei näin ollen voi ottaa huomioon sen jälkeen tapahtuneita muutoksia. Koska komissio ei ole luopunut vaatimuksistaan, sen kanne on hyväksyttävä.

Ratkaisuehdotus

6. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin

a) toteaa, että Italian tasavalta on jättänyt noudattamatta tietynlaisia jäsenvaltioiden välisiä yhdistettyjä kuljetuksia koskevista yhteisistä säännöistä 7 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/106/ETY mukaisia velvoitteittaan, koska se on pitänyt voimassa yhdistettyjä kuljetuksia koskevan lupa- ja kiintiöjärjestelmän

b) velvoittaa Italian tasavallan työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan nojalla korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Jacobs 12 päivänä lokakuuta 2000. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Irlanti. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivin 95/50/EY täytäntöönpanon laiminlyönti. - Asia C-347/99.



Oikeustapauskokoelma 2000 sivu I-11647



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Komissio vaatii käsiteltävänä olevassa asiassa yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Irlanti ei ole noudattanut yhtenäisestä menettelystä vaarallisten aineiden tiekuljetusten tarkastuksissa 6 päivänä lokakuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/50/EY(1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle.

2 Irlanti ei puolustuksessaan kiistä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä. Se toteaa ainoastaan, että direktiivin täytäntöönpanemista koskevan säädösluonnoksen valmistelutyöt jatkuvat ja että täytäntöönpanosäädökset on tarkoitus antaa lähitulevaisuudessa.

3 Näin ollen ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin

1) toteaa, että Irlanti ei ole noudattanut yhtenäisestä menettelystä vaarallisten aineiden tiekuljetusten tarkastuksissa 6 päivänä lokakuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/50/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle,

2) velvoittaa Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL L 249, s. 35.
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Lenz 12 päivänä kesäkuuta 1997. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta. - Asian poistaminen rekisteristä. - Asia C-354/96.



Oikeustapauskokoelma 1997 sivu I-06007



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Tässä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa kanteessa komissio väittää, ettei Italian tasavalta ole noudattanut vakuutusyritysten tilinpäätöksistä ja konsolidoiduista tilinpäätöksistä 19 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/674/ETY(1) eikä EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja/tai koska se ei ole ilmoittanut näistä komissiolle.

2 Edellä mainitun direktiivin 70 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on annettava direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 1.1.1994 mennessä ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.

3 Vastaaja toteaa ainoastaan, että 22.2.1994 annetussa laissa nro 146(2) säädetään direktiivin täytäntöönpanosta vuoden kuluessa mainitun lain voimaantulosta ja että tätä määräaikaa, jota oli mahdotonta noudattaa, pidennettiin 6.2.1996 annetulla lailla nro 52(3) vuodella vuoden 1996 lain voimaantulosta. Tällä välin menettely direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä on edennyt jo loppuvaiheeseen, koska asianmukainen säädösluonnos on jo toimitettu parlamentin käsiteltäväksi.

4 Koska vastaaja ei kiistä sitä, että direktiiviä ei ole saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä säädetyssä määräajassa, yhteisöjen tuomioistuimen ei tarvitse käsitellä komission kanneperustetta siitä, ettei direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä toteutetuista toimenpiteistä ole ilmoitettu komissiolle.

5 Tämän vuoksi ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut 19.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/674/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä. Ehdotan lisäksi, että yhteisöjen tuomioistuin velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL L 374, s. 7.

(2) - Ns. vuoden 1993 yhteisölaki.

(3) - Ns. vuoden 1994 yhteisölaki.
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Lenz 6 päivänä maaliskuuta 1997. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 93/38/ETY - Laiminlyönti panna direktiivi täytäntöön säädetyssä määräajassa. - Asia C-311/96.



Oikeustapauskokoelma 1997 sivu I-02939



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Komissio on katsonut esillä olevassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa kanteessa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/38/ETY(1) ja erityisesti direktiivin 45 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä. Toissijaisesti se pyytää yhteisön tuomioistuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut kyseisen direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä viipymättä komissiolle.

2 Kyseisen direktiivin 45 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava direktiivin täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet viimeistään 1.7.1994 mennessä ja sovellettava niitä silloin(2) ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.

3 Vastaaja ei kiistä sitä, että direktiiviä ei ole saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä määräajassa. Se toteaa ainoastaan, että kyseinen lakiesitys on otettu vuoden 1996/997 valtiopäivillä käsiteltävien asioiden luetteloon.

4 Koska näin ollen on selvää, että kyseistä direktiiviä ei ole pantu määräajassa täytäntöön, komission toissijaista vaatimusta ei tarvitse enää käsitellä.

5 Ehdotan tämän perusteella, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/38/ETY direktiivin ja erityisesti sen 45 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä. Lisäksi ehdotan, että Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL L 199, s. 84.

(2) - Espanjan, Portugalin ja Kreikan osalta sovelletaan direktiivin 45 artiklan 2 kohdan mukaan muita määräaikoja.
On syytä aluksi korostaa, että 85 artiklassa ei tehdä kilpailun suojelusta ehdotonta päämäärää. Perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa nimittäin sovelletaan ainoastaan, kun kyseessä ovat ”yritysten väliset sopimukset, yritysten yhteenliittymien päätökset sekä yritysten yhdenmukaistetut menettelytavat”, joista seuraa, että kilpailu rajoittuu, tai joiden tarkoituksena on rajoittaa kilpailua. Jos 85 artiklan tavoitteena olisi ollut suojella kaikenlaista kilpailua, määräyksen sanamuodossa ei olisi ollut tarpeen mainita näitä tosiasiallisia edellytyksiä. Tässä suhteessa siis 85 artiklan soveltamisala on rajoitettu. Tätä rajoitusta on noudatettava jopa silloin, kun määräystä tulkitaan teleologisesta perustamissopimuksen 2 ja 3 artiklan perusteella. Tämä tarve ilmenee esimerkiksi yhteisöjen tuomioistuimen siitä oikeuskäytännöstä, joka koskee jäsenvaltioille perustamissopimuksen 85 ja 5 artiklan yhteisvaikutuksesta aiheutuvia velvoitteita. ( 50 ) Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltio on rikkonut näitä velvoitteita vasta, kun se määrää 85 artiklan vastaisista yritysten välisistä yhteisjärjestelyistä tai suosii niitä taikka tehostaa niiden vaikutuksia ja silloin kun se katkaisee näiden säännösten yhteyden valtiovaltaan siirtämällä yksityisille toimijoille vastuun taloudellisia intressejä koskevista päätöksistä. ( 51 ) Näitä määräyksiä ei sitä vastoin ole rikottu silloin, kun ”perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun yritysten menettelyyn ei ole minkäänlaista yhteyttä”. ( 52 ) Siten tämän saman oikeuskäytännön mukaan, vaikka sen tarkoituksena on edistää 85 artiklan tehokasta vaikutusta (effet utile), ei ole mahdollista sivuuttaa edellytystä siitä, että kyseessä on oltava useiden yritysten välinen sopimus tai yhdenmukaistettu menettelytapa.

Perustamissopimuksen 85 artiklassa tarkoitettu sopimus tai yhdenmukaistettu menettelytapa edellyttää kahden tai useamman yrityksen tahtojen yhtymistä. Yksipuolisiin toimenpiteisiin ei sitä vastoin sovelleta 85 artiklaa. Koska vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tämä artikla perustuu taloudelliseen yrityskäsitteeseen, on luonnollisesti myönnettävä, että esillä olevassa tilanteessa ei ole edes kyse sopimuksesta tai yhdenmukaistetusta käytännöstä. ( 53 ) Tutkittaessa kyseisten seikkojen sisältöä tässä ei ole nyt kyseessä kahden tai useamman osapuolen välinen sopimus. Päinvastoin yksi yritys — emoyhtiö — määrää jakelupolitiikasta, jota konsernin on noudatettava. Myös komissio on tukenut vastauksessaan tätä käsitystä.
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Lenz 11 päivänä kesäkuuta 1996. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 91/157/ETY - Asia C-303/95.



Oikeustapauskokoelma 1996 sivu I-03859



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Esillä olevassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa asiassa komissio on esittänyt, että Italian tasavalta ei ole noudattanut vaarallisia aineita sisältävistä paristoista ja akuista 18 päivänä maaliskuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/157/ETY(1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

2 Direktiivin 91/157/ETY 11 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet 18.9.1992 mennessä ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.

3 Vastaaja ei kiistä kyseistä laiminlyöntiä. Vastaaja viittaa vain siihen seikkaan, että direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet ovat valmisteilla.

4 Näissä olosuhteissa voin ainoastaan ehdottaa, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti: Italian tasavalta ei ole noudattanut vaarallisia aineita sisältävistä paristoista ja akuista 18 päivänä maaliskuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/157/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä. Lisäksi ehdotan, että Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL L 78, s. 38.
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Lenz 23 päivänä toukokuuta 1996. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 92/5/ETY - Laiminlyönti panna direktiivi täytäntöön säädetyssä määräajassa. - Asia C-304/95.



Oikeustapauskokoelma 1996 sivu I-03865



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisessa Helleenien tasavaltaa vastaan käytävässä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä komissio vaatii sen toteamista, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen ja terveyttä koskevista kysymyksistä yhteisön sisäisessä lihavalmisteiden kaupassa annetun direktiivin 77/99/ETY muuttamisesta ja saattamisesta ajan tasalle sekä direktiivin 64/433/ETY muuttamisesta 10 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/5/ETY(1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä säädetyssä määräajassa komissiolle.

2 Direktiivin 92/5/ETY 3 artiklan mukaan periaatteessa - ja siten myös Helleenien tasavallan osalta - jäsenvaltioiden on saatettava direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1.1.1993 mennessä.

3 On kiistämätöntä, että tarpeellisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ei ollut annettu 1.1.1993 mennessä eikä perustellussa lausunnossa asetetun kahden kuukauden määräajan päättyessä eli 3.6.1994.

4 Kreikan hallitus kiistää nimenomaisesti rikkoneensa perustamissopimuksen 5 artiklaa katsoen, ettei se ole rikkonut yhteistyövelvoitteitaan direktiivin täytäntöönpanossa eikä oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn aikana.

5 Koska on selvää, että tarpeellisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ei ole annettu ajoissa ja että Helleenien tasavalta ei ole siten noudattanut direktiivin 92/5/ETY mukaisia velvoitteitaan, kysymystä perustamissopimuksen 5 artiklan rikkomisesta ei ole tarpeen tutkia, varsinkaan kun komissio ei ole vedonnut erityisesti sellaiseen perustamissopimuksen 5 artiklan rikkomiseen, joka ylittäisi direktiivin mukaisten velvoitteiden noudattamatta jättämisen.

6 Siten komission kanne on hyväksyttävä. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asian hävinnyt asianosainen on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

7 Ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:

"1) Helleenien tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa terveyttä koskevista kysymyksistä yhteisön sisäisessä lihavalmisteiden kaupassa annetun direktiivin 77/99/ETY muuttamisesta ja saattamisesta ajan tasalle sekä direktiivin 64/433/ETY muuttamisesta 10 päivänä helmikuuta 1992 annetun direktiivin 92/5/ETY noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

2) Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut."

(1) - EYVL L 57, s. 1.
Mikäli maksuvelvollisuuden asettava säännös on epäselvä, sitä on mielestäni tulkittava maksuvelvollisen eduksi. Tämä tulkinta on yhdenmukainen yhteisöjen tuomioistuimen useasti vahvistaman periaatteen kanssa, jonka mukaan on suosittava sellaista tulkintaa, että kulloinkin kyseessä oleva säännös olisi perustamissopimuksen ja yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden mukainen. ( 9 ) Yhteisöjen tuomioistuin on toistuvasti katsonut, että taloudellisia seuraamuksia sisältävät säännökset on laadittava selkeiksi ja yksiselitteisiksi. Erityisesti asiassa Irlanti vastaan komissio ( 10 ) tuomioistuin totesi seuraavaa:

”Yhteisön lainsäädännön on oltava varmaa, ja niiden, joita se koskee, on pystyttävä ennakoimaan, miten sitä tullaan soveltamaan. Oikeusvarmuuden periaatetta on noudatettava erityisen tiukasti, jos säännökset aiheuttavat taloudellisia seuraamuksia, jotta ne joita säännökset koskevat, voivat tarkasti tietää heille asetettujen velvoitteiden laajuuden.”
Vastaan tähän kysymykseen kieltävästi. Selvyyden vuoksi todettakoon, ettei minulla ole mitään aikomusta saattaa kyseenalaiseksi sopimuksen ensisijaisuutta johdetun oikeuden säännöksiin nähden. En voi kuitenkaan olla toteamatta, että komissio näyttää jättäneen huomiotta, että perustamissopimuksen 228 artiklan 7 kohdan perusteella sellaiset kansainväliset sopimukset, joissa yhteisö on sopimuspuolena, sitovat sekä jäsenvaltioita että toimielimiä, ja tästä syystä myös neuvostoa ja komissiota itseään. On totta, että komission kanta on johdonmukainen, kun se toteaa, etteivät jäsenvaltiot voi vedota omaan tulkintaansa GATTin yhteydessä asetetuista velvoitteista ja päättää itsenäisesti, noudattavatko ne sopimuksia vaiko eivät; toisaalta ne eivät voi myöskään vedota omaan tulkintaansa ja väittää jonkin johdetun oikeuden säännöksen olevan yhteensopimaton sopimuksen kanssa. Komissio väittääkin kummankin tapauksen osalta, että sillä on oikeus päättää itse siitä, mikä on ”yhteisön” oikea tulkinta GATTin yhteydessä asetetuista velvoitteista, koska yhteisö yksin on vastuussa kolmansia maita kohtaan.

Tällaisesta näkemyksestä seuraa selvästi, että yhteisöjen tuomioistuin voi valvoa sitä, että jäsenvaltioita ja yhteisöä sitovaa sopimusta noudatetaan vain tapauksissa, joissa sopimusta on rikkonut jäsenvaltio, mutta ei sitä vastoin tapauksissa, joissa toimielimet ovat rikkoneet sopimusta. Viimeksi mainitussa tapauksessa mahdolliseen GATTin yhteydessä asetettujen velvoitteiden rikkomiseen voitaisiin puuttua ainoastaan kansainvälisen oikeuden tarjoamin keinoin. Myönnettäköön, että tällainen yhteisöjen tuomioistuimen hyväksymä ( 17 ) näkemys herättää mielessäni useita epäselvyyksiä: GATTin yhteydessä asetettujen velvoitteiden perusteella ei voida valvoa toimielinten sellaisen toiminnan lainmukaisuutta, jonka perusteella on annettu oikeusnormi, jota jäsenvaltioiden on pääsääntöisesti noudatettava ( 18 ).
44.

Direktiivin 9 artiklan 2 kohdan pääasiallinen tavoite on luoda erityisjärjestelmä palvelun suorituspaikan määrittämiseksi sellaisille ”palveluille, joiden kustannukset sisältyvät tavaroiden hintaan” ( 40 ). Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että samaa lähestymistapaa pitäisi soveltaa, kun palvelujen kustannukset sisältyvät palveluun lopputuotteena, kuten jäljempänä esitettävästä lainauksesta käy ilmi. Jos taide- tai viihdepalvelut tarjotaan yleisölle tilaisuuden järjestäjän välityksellä ja ne ovat luonteeltaan sellaisia, että ne suoritetaan kulutuspaikalla, vaikuttaa johdonmukaiselta, että tällaisiin, yleisölle paikan päällä tarjottuun lopputuotteeseen eli palveluun sisältyviin palveluihin sovelletaan mahdollisuuksien mukaan vain yhtä arvonlisäverojärjestelmää ja yhtenäistä suorituspaikan liikevaihtoveroastetta, jota sovelletaan myös lopputuotteena olevan palvelun loppukäyttöön. Direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan taustalla on juuri tämä yhteisöjen tuomioistuimen mainospalvelutuomioissa vahvistama ajatus: ”Yhteisöjen lainsäätäjä on siis katsonut, että silloin kun henkilö, jolle palvelut suoritetaan, tavanomaisesti myy tavarat tai suorittaa siinä jäsenvaltiossa mainostetut palvelut, jossa hänellä on liiketoimintansa kotipaikka ja perii niitä koskevan arvonlisäveron loppukäyttäjältä, tämän henkilön on suoritettava arvonlisävero mainospalvelusta tässä kyseisessä valtiossa”. ( 41 ) Tämä tulkinta selkeyttää veroasioiden hallintoa sekä veronmaksajan että veroviranomaisten kannalta. ( 42 )
53

Se, että kyseinen henkilö on nostanut kumoamiskanteen, jonka käsittelyä unionin yleinen tuomioistuin on lykännyt, kunnes menettelyssä, jossa kyseinen henkilö väittää olevansa oikeutettu väliintulijan asemaan, on tehty ratkaisu, ei – toisin kuin komissio väittää – estä tällaisen valituksen tekemistä päätöksestä, jolla unionin yleinen tuomioistuin on evännyt kyseisen väliintulijan aseman.
4.

Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen ja selvitysaineiston virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Unionin tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu tosiseikkojen ja selvitysaineiston arviointi, paitsi jos ne on otettu huomioon vääristyneellä tavalla – Valitusperuste, joka koskee selvitysaineiston ottamista huomioon vääristyneellä tavalla – Seikat, jotka on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, on ilmoitettava täsmällisesti, ja tähän vääristämiseen johtaneet analyysivirheet on osoitettava – Selvitysaineiston vääristämisen on käytävä selvästi ilmi asiakirja-aineistosta (SEUT 256 artiklan 1 kohdan toinen alakohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta) (ks. 51 ja 52 kohta)