YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)

11 päivänä heinäkuuta 1996

Asia T-587/93

Elena Ortega Urretavizcaya

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Määräaikaiset toimenhaltijat — Tarjous — Määräaikaisen toimenhaltijan sopimus — Palkkaluokan ja tehtävien muuttaminen — Perusteltu luottamus”

Täydellinen teksti espanjan kielellä II-1027

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan — kantajan määräaikaisen toimenhaltijan sopimuksen 2 ja 3 artiklan mukaisesti tehdyn palkkaluokan määrittämistä koskevan päätöksen kumoamista; — vahingonkorvausta.

Lopputulos:

Komission päätöksen kumoaminen.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja haki ”tutkimuksen hallintoavustajan” virkaa määräaikaisten toimenhaltijoiden valinnassa, jonka vastaaja järjesti vuonna 1991 varallaololuettelon laatimiseksi ura-alueiden C 3/B 5/B 3 teknisistä toimenhaltijoista. Kantaja otettiin varallaololuetteloon hänen menestyttyään valintakokeessa.

Komissio tarjosi 11.9.1992 kantajalle toistaiseksi voimassa olevaa työsopimusta määräaikaisena toimenhaltijana ura-alueen B palkkaluokan 3 palkkatasolla 1 (sillä edellytyksellä, että palkkatason määrittämisestä vastaava komitea vahvistaisi nimityksen). Kantaja hyväksyi 16.9.1992 päiväämällään kirjeellä vastaajan tarjouksen. Kantaja ryhtyi hoitamaan virkaa 16.10.1992. Tästä ajankohdasta lähtien vastaaja maksoi kantajalle tarjouksessa mainittujen ehtojen mukaisesti palkkaluokan B 3 palkkatason 1 toimenhaltijan palkkaa.

Viitaten 11.9.1992 päivättyyn tarjoukseen kantaja pyysi 19.2.1993 päiväämällään kirjeellä, että vastaaja esittää hänelle määräaikaisen toimenhaltijan sopimuksen kirjallisena. Vastaaja lähetti kantajalle 3.3.1993 sopimuksen, joka poikkesi 11.9.1992 tehdystä tarjouksesta kahdessa suhteessa: yhtäältä hoidettavat tehtävät oli määritelty sopimuksen 2 artiklassa apulaishallintoavustajan tehtäviksi, ja toisaalta palkkataso oli määritelty sopimuksen 3 artiklassa ura-alueen B palkkaluokan 5 palkkatasolle 3. Kantaja allekirjoitti ilman varauksia 10.3.1993 määräaikaisen toimenhaltijan sopimuksen. Vastaaja maksoi hänelle maaliskuusta 1993 alkaen palkkaluokan B 5 palkkatason 3 toimenhaltijan palkkaa. Kantaja teki 10.6.1993 valituksen, joka hylättiin implisiittisesti. Kantaja esitti 25.4.1994 päiväämällään kirjeellä eropyyntönsä vastaajalle. Vastaajan ehdotuksesta kantaja pyysi 22.7.1994, että kyseistä kirjettä pidettäisiin mitättömänä.

Tutkittavaksi ottaminen

Asiavaltuus

Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (henkilöstösäännöt) 90 ja 91 artiklan mukaiset tutkittavaksi ottamisen edellytykset ovat luonteeltaan yleiseen järjestykseen (ordre public) kuuluvia, ja siten yhteisöjen tuomioistuinten on tutkittava ne viran puolesta (25 kohta).

Viittaukset: asia T-130/89, B v. komissio, 6.12.1990 (Kok. 1990, s. II-761, 1 kohta); asiaT-34/91, Whitehead v. komissio, 11.5.1992 (Kok. 1992, s. II-1723, 18 ja 19 kohta); asia T-37/93, Stagakisv. parlamentti, 16.5.1994 (Kok. H. 1994, s. II-451, 17 kohta).

Henkilöstösääntöjen mukaisessa muutoksenhakukeinoja koskevassa järjestelmässä sopimusta ei ole mahdollista riitauttaa, vaan kanne on mahdollista nostaa ainoastaan nimittävän viranomaisen asianomaiselle vastaisista päätöksistä. Esillä olevassa asiassa asianosaisten välillä on kiistatonta, että vastaaja on tehnyt palkkatason määrittämistä koskevan päätöksen, joka sisältyy riidanalaiseen sopimukseen. Tällainen päätös voi periaatteessa olla henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukainen asianomaiselle vastainen päätös. Vaikka tällaiseen asianomaiselle vastaiseen päätökseen on annettu suostumus, tämä ei poista kyseiseltä päätökseltä sen asianomaiselle vastaista luonnetta. Vastakkainen ratkaisu poistaisi henkilöltä, jota asia koskee, mahdollisuuden riitauttaa mahdollisesti jopa lainvastainen päätös, mikä olisi vastoin EY:n perustamissopimuksen ja henkilöstösääntöjen mukaista muutoksenhakukeinoja koskevaa järjestelmää. Myös oikeuskäytännössä tunnustetaan mahdollisuus riitauttaa palkkatason määrittämistä koskeva päätös, joka sisältyy määräaikaisen toimenhaltijan sopimukseen (26-29 kohta).

Viittaukset: asia 191/81, Plug v. komissio, 9.12.1982 (Kok. 1982, s. 4229, 15 kohta ja sitä seuraavat kohdat); asia 302/85, Pressler-Hoeft v. tilintarkastustuomioistuin, 4.2.1987 (Kok. 1987, s. 524, 4 kohta).

Määräys uuden päätöksen tekemisestä

Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisöjen tuomioistuinten tehtäviin ei yhtäältä kuulu antaa määräyksiä hallinnolle henkilöstösääntöjen 91 artiklan mukaisen laillisuusvalvonnan yhteydessä, ja toisaalta säädöksen kumoamistapauksessa kyseisen toimielimen on EY: n perustamissopimuksen 176 artiklan mukaisesti toteutettava tuomion täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet (33 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat 41/88 ja 178/88, Becker ja Starquit v. parlamentti, 21.11.1989 (Kok. 1989, s. 3807, 6 kohta); asia T-94/92, X v. komissio, 9.6.1994 (Kok. H. 1994, s. II-481, 32 ja 33 kohta); asia T-583/93, P v. komissio, 8.6.1995 (Kok. H. 1995, s. II-433, 17 ja 18 kohta).

Hallinnollisen valituksen ja kanteen vastaavuus

Periaate hallinnollisen valituksen ja kanteen vastaavuudesta johtuu siitä, että nimittävän viranomaisen on tunnettava oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä riittävän tarkasti väitteet, joita asianosainen esittää riidanalaista päätöstä vastaan, jotta riita-asia on mahdollista sopia. Tämä periaate edellyttää tutkimatta jättämisen uhalla sitä, että kanteessa esitetyillä perusteilla on sama kohde ja perusta kuin valituksessa esitetyillä perusteilla. Kantaja voi kuitenkin kanteessaan kehittää perusteitaan sellaisilla perusteilla ja perusteluilla, joita ei välttämättä ole esitetty valituksessa, mutta jotka liittyvät siihen välittömästi. Hallinto ei kuitenkaan saa oikeudenkäyntiä edeltävässä vaiheessa tulkita valituksia rajoittavasti, vaan päinvastoin sen on tarkasteltava niitä avoimin mielin (37 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat 23/87 ja 24/87, Aldinger ja Virgili v. parlamentti, 14.7.1988 (Kok. 1988, s. 4395, 15 kohta); asia 224/87, Koutchoumoff v. komissio, 26.1.1989 (Kok. 1989, s. 99, 10 kohta); asia T-2/90, Ferreira de Freitas v. komissio, 7.2.1991 (Kok. 1991, s. II-103, 41 kohta); asia T-l/90, Pérez-Mínguez Casariego v. komissio, 20.3.1991 (Kok. 1991, s. II-143, 47 kohta); asia T-18/90, Jongen v. komissio, 7.5.1991 (Kok. 1991, s. II-187, 22 kohta); asia T-58/91, Booss ja Fischer v. komissio, 3.3.1993 (Kok. 1993, s. II-147, 83 kohta); asia T-496/93, Allo v. komissio, 8.6.1995 (Kok. H. 1995, s. II-405, 26 ja 27 kohta).

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkää väitteen, joka koskee hallinnollisen valituksen ja kanteen vastaavuuden periaatteen loukkaamista (42 kohta).

Kumoamisvaatimukset

Luottamuksensuojan periaatteen loukkaamista koskeva peruste

Jokainen yksityinen oikeussubjekti, jonka tilanteesta käy ilmi, että yhteisön hallinto on aiheuttanut hänelle perusteltuja odotuksia, voi vedota luottamuksensuojan periaatteeseen; kuitenkin hän voi vedota tähän periaatteeseen vain, jos hän on saanut hallinnolta täsmällisiä vakuutuksia, joissa on otettu huomioon henkilöstösääntöjen säännökset (57 kohta).

Viittaukset: asia 289/81, Mavridis v. parlamentti, 19.5.1983 (Kok. 1983, s. 1731, 21 kohta); asia 162/84, Vlachou v. tilintarkastustuomioistuin, 6.2.1986 (Kok. 1986, s. 481, 6 kohta); asiaT-123/89, Chomel v. komissio, 27.3.1990 (Kok. 1990, s. II-131, 25 ja 26 kohta); asia T-46/90, DeviIlezym. v. parlamentti, 30.6.1993 (Kok. 1993, s. II-699,38 kohta); asia T-3/92, Latham v. komissio, 9.2.1994 (Kok. H. 1994, s. II-83, 58 kohta); asia T-534/93, Grynberg ja Hall v. komissio, 14.7.1994 (Kok. H. 1994, s. II-595, 53 kohta); asia T-498/93, Dornonville delaCourv. komissio, 30.11.1994 (Kok. H. 1994, s. II-813, 46 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi edellä mainitun oikeuskäytännön perusteella, että yhtäältä riidanalainen tarjous on verrattavissa täsmällisiin vakuutuksiin, ja toisaalta, että riidanalainen tarjous oli sen luontoinen, että se aiheutti kantajalle perusteltuja odotuksia (65 kohta).

Kysymykseen siitä, oliko työtarjous henkilöstösääntöjen säännösten mukainen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa yhtäältä, että valintaa koskevassa ilmoituksessa esitettiin, että järjestettäisiin kilpailu teknisten toimenhaltijoiden valitsemiseksi palvelukseenottamista varten ura-alueille C 3, B 5 ja B 3, ja toisaalta, että vastaaja ei ole kiistänyt sitä, että kantaja täytti kaikki koulutusta, työkokemusta ja virkaikää koskevat edellytykset tullakseen palvelukseenotetuksi ura-alueelle B 3 (66 kohta).

Lisäksi kantajan virka on luonteeltaan hallinnollinen, minkä vastaaja sitä paitsi on vahvistanut. Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa, että työtarjous koski hallintoavustajan tehtäviä ja määräaikaisen toimenhaltijan sopimus koski apulaishallintoavustajan tehtäviä. Nämä eri tehtävät kuuluvat henkilöstösääntöjen liitteen I A hallinnollisten virkojen ryhmään. Lisäksi sopimus on tehty toistaiseksi Euroopan yhteisöjen muihin toimenhaltijoihin sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan d alakohdan perusteella, kun kyseisten palvelussuhteen ehtojen 8 artiklan neljännen kohdan toisen luetelmakohdan mukaan tällainen sopimus tehdään ainoastaan määräaikaisille toimenhaltijoille, jotka hoitavat hallinnollisia tehtäviä. Siten toisin kuin mitä vastaaja väittää, arvioitaessa oikeudellisesti mahdollisuutta hakea esillä olevassa asiassa ura-alueen B 3 virkaa huomioon ei ole otettava liitettä I B, joka koskee tieteellisten ja teknisten virkojen ryhmää vaan henkilöstösääntöjen liite I A, joka koskee hallinnollisten virkojen ryhmää. Tässä viimeksi mainitussa liitteessä säädetään nimenomaisesti tällaisesta mahdollisuudesta (67 kohta).

Vastaajan ensimmäistä kertaa suullisessa käsittelyssä esittämän sen väitteen osalta, että kantajan ottaminen palvelukseen palkkaluokan B 3 virkaan ei olisi mahdollista puuttuvien määrärahojen vuoksi, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että kyseinen väite on esitetty liian myöhään, kun se ei perustu kirjallisen käsittelyn aikana esille tulleisiin oikeudellisiin perusteisiin tai tosiseikkoihin, ja että kysymyksessä on uusi peruste työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Lisäksi vastaaja ei ole esittänyt mitään todisteita kyseisen väitteensä tueksi (69 ja 70 kohta).

Vahingonkorvausvaatimus

Yhteisö on vastuussa vahingosta, jos kantaja näyttää toteen, että toimielimen moitittu toiminta on yhteisön oikeuden vastaista, vahinko on todella syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys. Esillä olevassa asiassa riidanalaisen toimen kumoaminen merkitsee asianmukaista korvausta kantajan kärsimästä aineettomasta vahingosta (77 ja 78 kohta).

Viittaukset: asia T-82/91, Latham v. komissio, 9.2.1994 (Kok. H. 1994, s. II-61, 72 kohta); yhdistetyt asiat T-39/93 ja T-553/93, Baltsavias v. komissio, 11.10.1995 (Kok. H. 1995, s. II-695, 80 kohta).

Kantajan sen vuoksi kärsimä aineellinen vahinko, että hänen perusteltua luottamustaan on loukattu, vastaa erotusta yhtäältä sen nettomääräisen palkan välillä, jota hän olisi saanut, jos hänen palkkaluokkansa olisi määritelty 1.3.1993 alkaen olemaan palkkaluokassa B 3 sillä palkkatasolla, joka määräytyy palvelukseenoton yhteydessä sovellettavista perusteista palkkaluokkaan nimittämisessä ja palkkatason määrittämisessä 1.9.1983 tehdyn komission päätöksen mukaan, kerrottuna riidanalaisen päätöksen tekemisen ja esillä olevan tuomion antamisen välillä olevien kuukausien lukumäärällä sekä ottaen huomioon automaattiset ikälisien kertymiset, jotka kantaja olisi saanut edukseen, ja toisaalta kantajan todellisuudessa saaman palkkauksen välillä. Tähän summaan on lisättävä 8 prosentin mukaan laskettu korko alkaen päivästä, jolloin kantaja nosti esillä olevan kanteen (79 kohta).

Ratkaisu:

1) Kansen.

2) Vastaajan tekemä päänetta ei tutldta siltä osin kuin siinä vaaditaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin määrää vastaajan tekemään uuden päätöktös palkkaluokan määrittämisestä, sellaisena kuin se on määritelty palvelukseenottosopimuksessa, kumotaan.

3) Kantajalle maksettava vahingonkorvaus vastaa erotusta yhtäältä sen nettomääräisen palkan välillä, jota hän olisi saanut, jos hänen palkkaluokkansa olisi määritelty 1.3.1993 alkaen olemaan palkkaluokassa B 3 sillä palkkatasolla, joka määräytyy hallinnon tekemän, palkkaluokkia koskevan päätöksen mukaan j a kerrottuna riidanalaisen päätöksen tekemisen ja esillä olevan tuomion antamisen välillä olevien kuukausien lukumäärällä sekä ottaen huomioon automaattiset ikälisien kertymiset, jotka kantaja olisi saanut edukseen, ja toisaalta kantajan todellisuudessa saaman palkkauksen välillä.

4) Edellä 3 kohdassa mainittuun summaan on lisättävä 8 prosentin mukaan laskettu korko 23.12.1993 alkaen kyseisen summan maksuun asti.