Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kumoamiskanne – Kannekelpoiset toimet – Käsite – Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia

(EY 230 artiklan neljäs kohta; neuvoston asetuksen N:o 659/1999 4 artiklan 2 kohta, 10 artiklan 1 kohta sekä 20 ja 25 artikla)

2. Valtiontuki – Käsite – Valtiosta johtuva etujen myöntäminen

(EY 87 artiklan 1 kohta; neuvoston direktiivin 92/81 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

3. Valtiontuki – Kantelujen tutkiminen

(EY 253 artikla; neuvoston direktiivi 92/81)

4. Liikenne – Lentoliikenne – Direktiivi 92/81

(Neuvoston direktiivin 92/81 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

1. Ainoastaan toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi, ovat toimia, jotka voivat olla EY 230 artiklassa tarkoitetun kumoamiskanteen kohteena. Siten kumoamiskanteen kohteena voivat olla luonteestaan tai muodostaan riippumatta kaikki ne toimielinten antamat säännökset ja määräykset, joilla on tarkoitus saada aikaan oikeusvaikutuksia.

Tällainen on tilanne komission kantelijana olevalle yritykselle osoittaman kirjeen suhteen silloin, kun komissio, joka on saanut haltuunsa tietoja oletetusta sääntöjenvastaisesta tuesta ja on tämän johdosta asetuksen N:o 659/1999 10 artiklan 1 kohdan nojalla velvollinen tutkimaan ne viipymättä, ei, kuten sen on mainitun asetuksen 20 artiklan nojalla mahdollista tehdä, tyydy ilmoittamaan kantelijalle, ettei ole riittävää syytä ottaa kantaa asiaan vaan esittää selvän, perustellun ja lopullisen kannan toteamalla, että kyseisessä toimenpiteessä ei ole kyse tuesta, sillä kun komissio toimii tällä tavoin, sillä ei nimittäin ole muuta mahdollisuutta kuin tehdä päätös mainitun asetuksen 4 artiklan 2 kohdan nojalla. Komissiolla ei näin ollen ole oikeutta jättää kirjettä yhteisöjen tuomioistuinten valvonnan ulkopuolelle toteamalla, ettei se ole tehnyt tällaista päätöstä, yrittämällä peruuttaa sen tai päättämällä vastoin asetuksen N:o 659/1999 25 artiklaa olla lähettämättä sitä asianomaiselle jäsenvaltiolle.

Perusteella, jolla komissio on päätynyt siihen, ettei kyse ole valtiontuesta, ja sillä, ettei alustava tutkinta ole sen taholta edellyttänyt syvällisempää ja pitkällisempää niiden tietojen arviointia, jotka olivat kantelun kohteena, ei tältä osin ole merkitystä.

Merkitystä ei myöskään ole sillä, ettei riidanalainen kirje ollut seurausta komission jäsenten kollegion kanteluun tekemästä lopullisesta päätöksestä, koska tällainen päätös voidaan tehdä ainoastaan silloin, kun komission vastuussa oleva jäsen on tässä tarkoituksessa esittänyt ehdotuksen.

Lopuksi merkitystä ei ole sillä, että komission kirjettä ei ole julkaistu; nimittäin, jotta toimi voisi olla kumoamiskanteen kohteena, sitä ei ole välttämättä julkaistava.

(ks. 35, 41, 43, 49, 51, 52, 58 ja 59 kohta)

2. EY 87 artiklan 1 kohta koskee jäsenvaltioiden päätöksiä, joiden avulla ne pyrkivät omiin taloudellisiin ja sosiaalisiin tavoitteisiinsa, kun ne yksipuolisilla ja itsenäisillä päätöksillä antavat yritysten ja muiden oikeussubjektien käyttöön varoja tai tarjoavat niille etuja, joilla on tarkoitus edistää haluttujen taloudellisten ja sosiaalisten tavoitteiden toteuttamista. Tästä seuraa, että jotta etuja voidaan pitää EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina valtiontukina, niiden on muun muassa johduttava valtiosta.

Tällainen ei ole tilanne sellaisessa kansallisessa lainsäädännössä säädetyn verovapautuksen osalta, jossa ainoastaan pannaan täytäntöön kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 92/81 8 artiklan 1 kohdan b alakohta, koska viimeksi mainitussa säännöksessä jäsenvaltioille asetetaan selkeä ja täsmällinen velvollisuus vapauttaa yhdenmukaistetusta valmisteverosta moottoripolttoaine, jota käytetään kaupallisessa ilmailussa. Kun jäsenvaltiot saattavat vapautuksen osaksi kansallista oikeusjärjestystään, ne nimittäin ainoastaan panevat yhteisön säännökset täytäntöön perustamissopimuksesta niille johtuvien velvoitteiden mukaisesti. Tästä seuraa, että kyseinen kansallinen säännös ei johdu jäsenvaltion vaan tosiasiassa yhteisön lainsäätäjän toimesta. Tältä osin merkitystä ei ole sillä, että vapautus myönnettiin valtion varoista, koska johtuminen valtion toimesta on erillinen siitä kysymyksestä, myönnettiinkö tuki valtion varoista. Kyse on nimittäin erillisistä ja kumulatiivisista edellytyksistä. Koska tietyt olennaiset EY 87 artiklan soveltamisen edellytykset eivät täyty, kyseinen vapautus ei siten kuulu tämän artiklan soveltamisalan piiriin.

(ks. 99–104 kohta)

3. EY 253 artiklassa edellytettyjen perustelujen on oltava kyseessä olevan toimenpiteen luonteen mukaisia ja niistä on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä yhteisön toimielimen päättely siten, että niille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt, ja että toimivaltainen tuomioistuin voi tutkia toimenpiteen laillisuuden. Perusteluvelvollisuuden täyttymistä on arvioitava asiaan liittyvien olosuhteiden perusteella, joita ovat muun muassa toimenpiteen sisältö, esitettyjen perustelujen luonne ja se tarve, joka niillä, joille päätös on osoitettu tai joita se koskee suoraan ja erikseen, voi olla selvennyksen saamiseksi. Perusteluissa ei tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevia yksityiskohtia siltä osin kuin tutkittaessa sitä, täyttävätkö päätöksen perustelut EY 253 artiklan vaatimukset, on otettava huomioon päätöksen sanamuodon lisäksi myös asiayhteys ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt

Tällaisen vaatimuksen täyttää sellainen komission päätös, jolla kantelu hylätään sillä perusteella, että mainitussa verovapautuksessa on kyse kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 92/81 täytäntöönpanosta eikä pyrkimyksestä myöntää tuki, koska tällainen perustelu, vaikka se onkin lyhyt, on riittävän selvä ja ymmärrettävä.

(ks. 119 ja 120 kohta)

4. Yhdenvertaisen kohtelun periaate edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia ei kohdella eri tavalla, jos siitä aiheutuu haittaa tietyille toimijoille suhteessa toisiin toimijoihin, ellei tällaista kohtelua voida objektiivisesti perustella.

Kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 92/81 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaan ja kyseisen säännöksen kansallisen oikeuden täytäntöönpanonormiin perustuva lentokoneissa käytettävien moottoripolttoaineiden verovapautus ei loukkaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska lentoliikennettä harjoittavien yritysten asema eroaa selvästi rautatieliikennettä harjoittavien yritysten asemasta. Siltä osin kuin kyse on niiden toiminnallisista ominaispiirteistä, niille aiheutuvien kustannusten rakenteesta ja lainsäännöksistä, joiden alaisia ne ovat, lentoliikenteen ja rautatieliikenteen palvelut ovat hyvin erilaisia, eivätkä ne ole toisiinsa rinnastettavia yhdenvertaisen kohtelun periaatteen tarkoittamalla tavalla. Lisäksi ja joka tapauksessa kyseistä erilaista kohtelua voidaan objektiivisesti perustella, kun otetaan huomioon neuvostolla oleva laaja harkintavalta mahdollisen erilaisen kohtelun objektiivisen perusteltavuuden osalta. Kun otetaan nimittäin huomioon kansainvälinen, lentokoneissa käytettävien moottoripolttoaineiden valmisteverosta vapauttamiseen liittyvä käytäntö, josta määrätään 7.12.1944 tehdyssä kansainvälisessä siviili-ilmailun Chicagon yleissopimuksessa ja valtioiden välillä tehdyissä kahdenvälisissä sopimuksissa, lentoliikennettä harjoittavien yhteisön toimijoiden ja kolmansien maiden toimijoiden välinen kilpailu vääristyisi, jos yhteisön lainsäätäjä asettaisi yksipuolisesti valmisteverot kyseiselle moottoripolttoaineelle.

(ks. 137–139 kohta)