ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5)

Ovatko SEU 2, 3 ja 6 artikla, SEUT 126 artikla ja 151 artiklan 1 kohta, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 15 artiklan 2 kohta ja Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin 6 artikla esteenä lain nro 147/2013 1 §:n 489 momentille ja asetuksen (decreto-legge) nro 201/2011, joka on muutettu laiksi nro 214/2011, 23 ter §:n 1 momentille, näitä säännöksiä yhdessä tulkittuina, siltä osin kuin näissä säännöksissä säädetään Italian viranomaiselle kuuluvasta mahdollisuudesta tai velvollisuudesta leikata, myös työsuhteen kuluessa, työntekijälle kuuluvaa palkkaa edellä mainitun asetuksen (decreto-legge) nro 201/2011, joka on muutettu laiksi nro 214/2011, 23 ter §:n 1 momentissa viitatun palkan enimmäismäärän mukaisesti ja siis odottamattoman tapahtuman perusteella ja joka tapauksessa sellaisen järjestelmän nojalla, joka ei ole välittömästi ymmärrettävissä ja on vastoin työntekijälle työsuhteen alussa annettuja tietoja?
1)

Onko asetusta 261/2004 (1) tulkittava siten, että lentomatkustajalle syntyy oikeus uuteen 7 artiklan 1 kohdan mukaiseen korvaukseen tilanteessa, jossa matkustaja on saanut korvauksen peruutetun lennon johdosta ja uudelleenreititetyn lennon lennosta vastaava lentoliikenteen harjoittaja on ollut sama kuin peruuntuneen lennon lentoliikenteen harjoittaja ja kun myös peruutetun lennon jälkeinen uudelleenreititetty lento on viivästynyt sen aikataulun mukaisesta saapumisajasta korvaukseen oikeuttavan ajan?
1.

a) Onko Sharehosting-palvelun, jonka välityksellä käyttäjät saattavat tekijänoikeudella suojattuja sisältöjä sisältäviä tiedostoja ilman oikeudenhaltijoiden lupaa yleisön saataviin, ylläpitäjän toiminta direktiivin 2001/29/EY (1) 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua teosten välittämistä yleisölle, kun — tiedostojen tallentamisprosessi on automaattinen eikä ylläpitäjä ennalta käsin tutki tai valvo sitä, — ylläpitäjä ilmoittaa käyttöehdoissaan, että tekijänoikeutta loukkaavia sisältöjä ei saa tallentaa palveluun, — ylläpitäjä hankkii palvelulla tuloja, — palvelua käytetään laillisiin tarkoituksiin, mutta ylläpitäjä tietää, että palvelussa on saatavilla myös merkittävä määrä tekijänoikeuksia loukkaavia sisältöjä (yli 9 500 teosta), — ylläpitäjä ei tarjoa sisältöluetteloa eikä hakutoimintoa, mutta kolmannet henkilöt listaavat palvelun tarjoajan luomia rajoituksettomia latauslinkkejä (download-linkkejä) internetissä olevissa linkkikokoelmissa, joissa on tietoa tiedostojen sisällöstä ja joilla voidaan hakea tiettyjä sisältöjä, — ylläpitäjä on ottanut käyttöön järjestelyn, jossa se maksaa kysyntäperusteisen hyvityksen latauksista, ja siten luonut kannustimen tallentaa palveluun tekijänoikeudella suojattuja sisältöjä, joihin käyttäjillä on muuten pääsy vain maksua vastaan ja kun — on niin, että koska palvelu sallii tiedostojen tallentamisen anonyymisti, todennäköisyys, että käyttäjiä ei saateta vastuuseen tekijänoikeusloukkauksista, on korkeampi? b) Onko asiaa arvioitava toisin, jos Sharehosting-palvelun välityksellä tarjottavista tiedostoista 90–96 prosenttia on tekijänoikeuksia loukkaavaa tarjontaa?
C 82/16

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajský súd v Trnave (Slovakia) on esittänyt 12.12.2018 – DHL Logistics (Slovakia), spol. s r.o. v. Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

(Asia C-810/18)

(2019/C 82/17)

Oikeudenkäyntikieli: slovakki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Krajský súd v Trnave

Pääasian asianosaiset

Kantaja: DHL Logistics (Slovakia), spol. s r.o.

Vastaaja: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

Ennakkoratkaisukysymys

Onko tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (1) liitteessä I olevan yhdistetyn nimikkeistön, luettuna yhdessä vuoden 2011 selittävien huomautusten (komission tiedonanto 2011/C 137/01) (2) kanssa, alanimikettä 8525 80 91 edellä mainitun asetuksen mukaisesti tulkittava siten, että digitaalisten videokameranauhureiden (josta on kyse pääasiassa) kaltaiset tavarat voidaan luokitella tähän alanimikkeeseen myös siinä tapauksessa, että sillä voidaan kuvata ja tallentaa vain sellaista videokuvaa, jonka laatu on heikompi kuin 800 × 600 pikseliä, tarkemmin sanottuna 720 x 576 pikseliä, ja kun tavaroiden muut toiminnot eli yksittäisten kuvien kuvaaminen ja tallennus rajoittuvat yksittäisten kuvien resoluution osalta 1 600 x 1 200 pikseliin (1,92 megapikseliä)?

(1) EYVL 1987, L 256, s. 1.

(2) EUVL 2011, C 137, s. 1.
1)

Edellytetäänkö pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa luonnollinen henkilö harjoittaa liiketoimintaa siten, että hän harjoittaa useita vapaita ammatteja ja vuokraa kiinteistöä ja saa tällä tavoin jatkuvaluonteisia tuloja, yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun Euroopan unionin neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) (joka on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä EUVL 2006, L 347, 11.12.2006) 288 artiklan ensimmäisen kohdan 4 alakohdan säännöksissä, että on yksilöitävä yksi tietty ammattitoiminta, joka on pääasiallista toimintaa, selvitettäessä, voidaanko vuokrauksen katsoa olevan pääasiallisen toiminnan liitännäistoimi, ja mikäli tähän on vastattava myöntävästi, minkä edellytysten perusteella mainittu pääasiallinen toiminta on yksilöitävä, vai onko edellä mainittuja säännöksiä tulkittava siten, että niiden mukaan ammatillisen toiminnan kokonaisuus, jonka avulla luonnollinen henkilö harjoittaa liiketoimintaa, on pääasiallista toimintaa?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal d’instance d’Aulnay-Sous-Bois (Ranska) on esittänyt 3.12.2018 – LC ja MD v. easyJet Airline Co. Ltd

(Asia C-756/18)

(2019/C 54/15)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal d’instance d’Aulnay-Sous-Bois

Pääasian asianosaiset

Kantajat: LC ja MD

Vastaaja: easyJet Airline Co. Ltd

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) (jäljempänä asetus N:o 261/2004) 3 artiklan 2 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että voidakseen vedota asetuksen säännöksiin matkustajien on näytettävä toteen, että he ovat olleet paikalla lähtöselvityksessä?

Jos vastaus tähän kysymykseen on myöntävä, onko asetuksen (EY) N:o 261/2004 3 artiklan 2 kohdan a alakohta esteenä yksinkertaiselle olettamalle, jonka mukaan matkustajan paikallaoloa lähtöselvityksessä koskevan edellytyksen katsotaan täyttyneen, kun matkustajalla on hallussaan 2 artiklan g alakohdassa tarkoitettu lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan hyväksymä ja rekisteröimä varaus?

(1) EUVL 2004, L 46, s. 1.
1.

Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon asetuksen (EY) N:o 1367/2006 (1) mukaisia vaatimuksia ympäristötietojen vapaan saatavuuden epäämiseksi. Unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi liian laajasti asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (2) 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua epäämisperustetta luettuna yhdessä asetuksen (EY) N:o 1367/2006 6 artiklan 1 kohdan kanssa Århusin yleissopimuksen määräysten valossa. Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen ottaessaan lähtökohdaksi sen, että teollisuuslaitoksen hiilidioksidipäästöjä koskevat tiedot ovat kaupallisesti arkaluonteisia tietoja.
—

Unionin tuomioistuimen on todettava, että Romania ei ole noudattanut direktiivin 2008/50/EY (1) 13 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä saman direktiivin liitteen XI kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska se on vuodesta 2007 lukien järjestelmällisesti ja jatkuvasti jättänyt noudattamatta PM10-pitoisuuksille vahvistettuja päivittäisiä raja-arvoja ja koska se on vuodesta 2007 lukien vuoden 2014 loppuun asti, vuotta 2013 lukuun ottamatta, järjestelmällisesti ja jatkuvasti jättänyt noudattamatta PM10-pitoisuuksille vahvistettuja vuosittaisia raja-arvoja Bukarestin alueella RO32101.
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen annetaan myöntävä vastaus: Miten tämä on sovitettavissa yhteen sen yhteisöjen tuomioistuimen 19.11.2009 antamassaan tuomiossa Sturgeon ym. (C-402/07 ja C-432/07) (2) vahvistaman periaatteen kanssa, jonka mukaan asetuksen 5 artiklaa on tulkittava siten, että viivästyneiden lentojen matkustajat voidaan korvauksia koskevien sääntöjen suhteen rinnastaa peruutettujen lentojen matkustajiin, kun unionin tuomioistuin on todennut 23.10.2012 antamassaan tuomiossa Nelson ym. (C-581/10 ja C-629/10) (3) korvausta koskevan oikeuden osalta, ettei viivästymisen kestoa kolme tuntia ylittävältä osalta oteta huomioon kiinteän korvauksen laskemisessa?
1)

Onko asetuksen N:o 528/2012 (1) 3 artiklan käsitettä ”biosidivalmiste” tulkittava siten, että se käsittää myös valmisteet, jotka sisältävät yhden tai useamman bakteerilajin, yhden tai useamman entsyymin tai yhden tai useamman muun ainesosan, kun ne eivät erityisen vaikutustapansa vuoksi vaikuta välittömästi siihen haitalliseen eliöön, jota varten ne on tarkoitettu, vaan kyseisen haitallisen eliön mahdollisen elinympäristön syntymiseen tai säilymiseen, ja mitä vaatimuksia tällaiselle vaikutukselle on tarvittaessa asetettava?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Session, Edinburgh (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 3.10.2018 – Andy Wightman ym. v. Secretary of State for Exiting the European Union

(Asia C-621/18)

(2018/C 445/12)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Session, Edinburgh

Pääasian asianosaiset

Hakijat: Andy Wightman, Ross Greer, Alyn Smith, David Martin, Catherine Stihler, Jolyon Maugham ja Joanna Cherry

Vastapuoli: Secretary of State for Exiting the European Union

Muut osapuolet: Tom Brake ja Chris Leslie

Ennakkoratkaisukysymys

Jos jäsenvaltio on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 50 artiklan mukaisesti ilmoittanut Eurooppa-neuvostolle aikomuksestaan erota Euroopan unionista, sallitaanko unionin oikeudessa se, että ilmoituksen tehnyt jäsenvaltio peruuttaa ilmoituksen yksipuolisesti, ja jos näin on, millä edellytyksin ja minkälaisin vaikutuksin siltä osin kuin on kyse jäsenvaltion jäämisestä Euroopan unioniin?
1)

Onko pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa, joissa hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 28.10.1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96 (1) (jäljempänä asetus N:o 2200/96) 11 artiklan 1 kohdassa ja 15 artiklassa tarkoitettu tuottajaorganisaatio luovuttaa tavaroita siihen kuuluville tuottajille ja saa tästä tuottajilta maksun, joka ei kata tavaroiden ostohintaa, a) kyseessä katsottava olevan vaihtokauppa, jonka yhteydessä maksetaan välirahaa, koska tuottajilla on vastineena liiketoimesta tuottajaorganisaatioon nähden sopimusvelvoite toimittaa tuottajaorganisaatiolle hedelmiä ja vihanneksia koko käyttötarkoitukseen sitomisen määräajan, joten liiketoimen veron peruste on tuottajaorganisaation tavarantoimittajille investointitavaroista maksama ostohinta? b) määrä, jonka toimintarahasto tosiasiallisesti maksaa liiketoimesta tuottajaorganisaatiolle, kokonaisuudessaan jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (2) (jäljempänä direktiivi 77/388/ETY) 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdassa tarkoitettu näiden liiketoimien hintaan suoraan liittyvä tuki, joten veron perusteeseen kuuluu myös asetuksen N:o 2200/96 15 artiklassa tarkoitettu taloudellinen tuki, joka toimintarahastolle on myönnetty toimintaohjelman perusteella?
2)

Toiseksi Unkarin hallitus esittää, että riitautettu direktiivi on ristiriidassa SEUT 153 artiklan 5 kohdan kanssa, sillä sen mukaan unionin lainsäätäjä ei ole toimivaltainen säätämään työsuhteissa maksettavista palkoista, mistä huolimatta unionin lainsäätäjä on hyväksynyt juuri sen jäsenvaltion, johon työntekijät lähetetään työhön, voimassa oleviin työsuhteen palkkaehtoihin kohdistuvia säännöksiä. Unionin lainsäätäjä on muuttanut riitautetun direktiivin oikeusperustan, koska vain tällä tavoin sen on ollut mahdollista säätää riitautetussa direktiivissä yhdestä palkkauksen kannalta keskeisestä kysymyksestä ja tämän vuoksi se on käyttänyt toimivaltaansa väärin (toinen oikeudellinen peruste).
C 427/7

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Okręgowy w Opolu (Puola) on esittänyt 24.7.2018 – Profi Credit Polska SA v. OH

(Asia C-483/18)

(2018/C 427/11)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Okręgowy w Opolu

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Profi Credit Polska SA

Vastapuoli: OH

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) ja erityisesti sen 3 artiklan 1 ja 2 kohdan, 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan sekä kulutusluottosopimuksista ja neuvoston direktiivin 87/102/ETY kumoamisesta 23.4.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/48/ЕY (2) ja erityisesti sen 22 artiklan 3 kohdan säännöksiä, sellaisina kuin ne ovat muutettuina, tulkittava siten, että ne ovat esteenä Puolan 28.4.1936 annetun vekselilain (ustawa prawo wekslowe) 10 §:n säännöksistä, luettuna yhdessä 17 §:n kanssa, tehtävälle tulkinnalle, jonka mukaan tuomioistuimen ei ole sallittua toimia viran puolesta tilanteessa, jossa sillä on muualta kuin asian osapuolilta peräisin olevaan aineistoon pohjautuva vakaa ja perusteltu käsitys siitä, että perussuhdetta koskeva sopimus on ainakin osittain pätemätön, kantaja esittää vaateita avoimen vekselin perusteella ja vastaaja on passiivinen eikä esitä väitteitä?

(1) EYVL 1993, L 95, s. 29.

(2) EUVL 2008, L 133, s. 66.
1)

Onko moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 5 ja Euro 6) osalta ja ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuudesta 20.6.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 715/2007 (1) 5 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että asetuksen N:o 715/2007 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ajoneuvon laite ei ole sallittu, jos siinä pakokaasun takaisinkierrätysventtiili (EGR-venttiili) eli osa, joka voi vaikuttaa päästöjen määrään, on suunniteltu siten, että pakokaasun takaisinkierrätysosuus eli takaisin imusarjaan johdettavan pakokaasun osuus on säädetty niin, että venttiili takaa vain 15 ja 33 Celsius-asteen välillä ja vain alle 1 000 metrin korkeudessa vähäpäästöisen toimintamoodin, ja osuus pienenee tämän lämpötilaikkunan ulkopuolella lämpötilan noustessa tai laskiessa 10 Celsius-astetta – ja noustaessa yli 1 000 metrin korkeudesta 1 250 metriin – lineaarisesti nollaan, jolloin typen oksidipäästöt ylittävät asetuksen N:o 715/2007 raja-arvot?
—

Romania on velvoitettava SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla maksamaan kiinteämääräinen hyvitys, jonka määrä on 6 016,80 euroa päivältä kerrottuna niiden päivien lukumäärällä, jotka sisältyvät ajanjaksoon, joka on alkanut kyseessä olevan direktiivin saattamista osaksi kansallista oikeusjärjestystä koskeneen määräajan päättymispäivää seuranneena päivänä ja jatkuu siihen päivään asti, jona Romania täyttää velvoitteensa, tai, jollei velvoitteita täytetä, unionin tuomioistuimen tuomion julistamispäivään asti, kuitenkin siten, että kiinteämääräisen hyvityksen määrä on vähintään 1 887 000 euroa
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Sovelletaanko asetuksen N:o 967/2006 3 artiklan 2 kohdan mukaista ilmoitusta koskevan määräajan ylitykseen tässä tapauksessa, kun kyse on määräajassa annetun ilmoituksen muuttamisesta tarkastusten yhteydessä todettujen seikkojen perusteella, samoja edellytyksiä, jotka unionin tuomioistuin vahvisti 10.1.2002 antamassaan tuomiossa British Sugar (C-101/99, EU:C:2002:7) asetuksen (ETY) N:o 2670/81, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3559/91, (3) 3 artiklan 2 kohdan mukaista ilmoitusta koskevan määräajan ylittämiselle?
1)

Onko puitepäätöksen [2008/909/YOS] (1) 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan säännöstä tulkittava siten, että siinä esitetyt perusteet täyttyvät vain siinä tapauksessa, että tuomitulla on siinä jäsenvaltiossa, jonka kansalainen hän on, sellaiset perhe-, sosiaaliset, ammatilliset tai muut siteet, jotka huomioon ottaen on hyvä syy olettaa, että rangaistuksen suorittaminen kyseisessä valtiossa edistäisi tuomitun sosiaalista kuntoutusta, ja että se on näin ollen esteenä lain nro 549/2011 4 §:n § momentin a kohdan kaltaisen, tällaisissa tapauksissa tuomion tunnustamisen ja täytäntöönpanon mahdollistavan kansallisen säännöksen soveltamiselle täytäntöönpanovaltiossa pelkästään muodollisesti kirjatun tavanomaisen oleskelun perusteella huolimatta siitä, onko tuomitulla henkilöllä tässä valtiossa todellisia siteitä, jotka voisivat edistää tuomitun sosiaalista kuntoutusta?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Milano (Italia) on esittänyt 28.6.2018 – FR v. Ministero dell’interno – Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano

(Asia C-422/18)

(2018/C 311/10)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale di Milano

Pääasian asianosaiset

Valittaja: FR

Vastapuoli: Ministero dell’interno – Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano

Ennakkoratkaisukysymys

Onko SEU 4 artiklan 3 kohdassa ja SEU 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja vilpittömän yhteistyön periaatetta ja oikeussuojan vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan ensimmäistä ja toista kohtaa sekä direktiiviä 2013/32/EU (1) (erityisesti 22 ja 46 artiklaa) tulkittava siten, että a) Euroopan unionin oikeudessa määrätään, että jos kansallisessa lainsäädännössä säädetään kansainvälisen suojelun myöntämistä koskevan hakemuksen hylkäämiseen liittyvän oikeudenkäynnin osalta muutoksenhakukeinoista, niillä on oltava automaattisesti täytäntöönpanoa lykkäävä vaikutus; b) nämä ovat esteenä Italian menettelyn kaltaiselle menettelylle (asetuksen (decreto legislativo) 25/2008 35 bis §:n 13 momentti, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (decreto legislativo) 13/17, siinä muodossa kuin se on muutettu laiksi nro 46/17), jonka mukaan tuomioistuin, jossa turvapaikanhakija – jonka hakemuksen turvapaikkahakemusten tutkimisesta vastaava hallintoviranomainen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ovat hylänneet – on saattanut asian vireille, saa hylätä kielteisen päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä koskevan vaatimuksen tarkastelemalla yksinomaan saman tuomioistuimen, jonka on annettava ratkaisu täytäntöönpanon lykkäämisestä, tekemästä päätöksestä tehdyn valituksen perusteiden perusteltavuutta eikä vakavan ja korjaamattoman vahingon vaaraa?

(1) Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/32/EU, (EUVL 2013, L 180, s. 60).
Asia C-348/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 29.5.2018 – Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele – Società semplice v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 29.5.2018 – Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele – Società semplice v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

(Asia C-348/18)

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele – Società semplice

Vastapuoli: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

Ennakkoratkaisukysymys

Onko yhteisön asetuksen N:o 3950/92 ( 1 ) 2 artiklan 1 kohtaa tulkittava – myös sen perusteella, mitä unionin tuomioistuin on jo todennut yhdistetyissä asioissa C-230/09 ja C-231/09 5.5.2011 annetussa tuomiossa asetuksen (EY) N:o 17[8]8/2003 ( 2 ) 10 artiklan 3 kohdasta – siten, että kansallisen toimituksiin tarkoitetun viitemäärän käyttämätön osa voidaan jakaa uudelleen jäsenvaltioiden vahvistamien objektiivisten etuoikeusperusteiden mukaisesti, vai onko sitä tulkittava siten, että tällaiseen tasaamisvaiheeseen on sovellettava yksinomaan suhteellisuusperustetta?

( 1 ) Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28.12.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3950/92 (EYVL 1992, L 405, s. 1).

( 2 ) Maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta 29.9.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1788/2003 (EUVL 2003, L 270, s. 123).
Asia C-301/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Bonn (Saksa) on esittänyt 4.5.2018 – Thomas Leonhard v. DSL Bank

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Bonn (Saksa) on esittänyt 4.5.2018 – Thomas Leonhard v. DSL Bank

(Asia C-301/18)

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Bonn

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Thomas Leonhard

Vastaaja: DSL Bank

Ennakkoratkaisukysymys

Onko direktiivin 2002/65/EY ( 1 ) 7 artiklan 4 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa säädetään, että kuluttajaluottoa koskevan etäsopimuksen peruuttamisilmoituksen jälkeen palveluntarjoajan on maksettava kuluttajalle tältä etäsopimuksen mukaisesti saamansa määrän lisäksi myös korvausta siitä, että tämä määrä on ollut sen käytettävissä?

( 1 ) Kuluttajille tarkoitettujen rahoituspalvelujen etämyynnistä ja neuvoston direktiivin 90/619/ETY sekä direktiivien 97/7/EY ja 98/27/EY muuttamisesta 23.9.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/65/EY (EYVL 2002, L 271, s. 16).
1)

Kun otetaan huomioon asetuksen N:o 178/2002 ( 1 ) tavoite varmistaa elintarviketurvallisuus (joka saavutetaan muun muassa takaamalla elintarvikkeiden jäljitettävyys), onko direktiivin [2006/112/EY] ( 2 ) 168 artiklan a alakohtaa tulkittava siten, että se ei ole esteenä ostoihin sisältyvän veron vähennyksen epäämiselle siinä tapauksessa, että verovelvollinen, joka osallistuu elintarvikeketjuun, ei ole osoittanut toista sopimuskumppaniaan valitessaan suurta valppautta (joka ylittää tavanomaiset kaupalliset menettelytavat), millä tarkoitetaan lähinnä velvoitetta tehdä toista sopimuskumppania koskevia tarkastuksia, mutta on samaan aikaan tarkastanut elintarvikkeiden laadun ja täyttänyt siten asetuksen N:o 178/2002 tavoitteen?
Asia C-375/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Irlanti) on esittänyt 7.6.2018 – C.E. ja N.E. v. Hampshire County Council

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Irlanti) on esittänyt 7.6.2018 – C.E. ja N.E. v. Hampshire County Council

(Asia C-375/18)

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal

Pääasian asianosaiset

Valittajat: C.E. ja N.E.

Vastapuoli: Hampshire County Council

Ennakkoratkaisukysymys

Onko unionin oikeuden ja etenkin neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 ( 1 ) säännösten kanssa yhteensopivaa, että yhden jäsenvaltion tuomioistuimet antavat in personam toisen jäsenvaltion julkista elintä vastaan väliaikaisen kieltomääräyksen (turvaamistoimen), joka estää kyseistä elintä järjestämästä lasten adoptointia tämän toisen jäsenvaltion tuomioistuimissa, jos in personam -kieltomääräys perustuu tarpeeseen suojella täytäntöönpanomenettelyn osapuolten oikeuksia asetuksen N:o 2201/2003 III luvun mukaisesti?

( 1 ) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2201/2003 (EUVL 2003, L 338, s. 1).