ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu EIP:n vuoden 2009 ympäristö- ja sosiaaliperiaatteista ja -standardeista antaman julistuksen 36 kohdan rikkomiseen — Tältä osin kantaja väittää, että kyseisessä 36 kohdassa todetaan, että EIP edellyttää, että kaikki sen rahoittamat hankkeet vastaavat ainakin seuraavia vaatimuksia: — Sovellettavaa kansallista ympäristölainsäädäntöä — Sovellettavia EU:n ympäristösäännöksiä, erityisesti YVA-direktiiviä ja luonnonsuojeludirektiivejä sekä alakohtaisia ja ”rajatylittäviä” direktiivejä — Niiden merkityksellisten kansainvälisten ympäristösopimusten periaatteita ja standardeja, jotka on sisällytetty EU-oikeuteen. Nyt käsiteltävässä asiassa mitään näistä kohdista ei ole otettu huomioon. Seuraavien säännösten rikkomiset on näytetty toteen: a. EU-ympäristösäännökset, erityisesti: a.I Asetuksen N:o 347/2013 (3) 36 perustelukappale yhdessä 4 ja 14 artiklan kanssa (puuttuva kustannus-hyötyanalyysi) a.II Asetuksen N:o 347/2013 31 perustelukappale yhdessä direktiivin 2011/92/EU (4) 5 artiklan 1 kohdan ja liitteessä IV olevan 1 kohdan kanssa (ulkoiset kumulatiiviset vaikutukset) a.III Asetuksen N:o 347/2013 31 perustelukappale yhdessä direktiivin 2011/92/EU 5 artiklan 1 kohdan ja liitteessä IV olevan 1 kohdan kanssa (sisäiset kumulatiiviset vaikutukset) – ”Salami Slicing” -kielto a.IV Direktiivin 2011/92/EU 2 artiklan 1 kohta, luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohta a.V Direktiivin 2009/147 (5) 4 artiklan 4 kohta, lintujensuojeludirektiivi a.VI Asetuksen N:o 1367/2006 30 perustelukappale yhdessä 9 artiklan kanssa sekä YVA-direktiivin 6 artikla (avoimuus ja osallistuminen) a.VII Asetuksen N:o 347/2013 28 perustelukappale yhdessä 7 artiklan kanssa (luontosäännöstö) a.VIII SEUT 191 artiklan 1 kohta yhdessä Euroopan investointipankin ympäristö- ja sosiaaliperiaatteita ja -standardeja koskevan julistuksen kanssa, jonka hallintoneuvosto hyväksyi 3.2.2009. b. Italian lainsäädäntö, erityisesti: b.I Maisemasopimuksen täytäntöönpanemiseksi annetun asetuksen 42/2004 26 § b.II Maisemasopimuksen täytäntöönpanemiseksi annetun asetuksen 42/2004 146 § b.III 7.8.1990 annetun lain nro 241 14 ter § , palvelukonferenssi b.IV Ympäristövaikutuksista annetun ministerin asetuksen 223/14 määräys A57 b.V Asetus 152/06, seuraamusten laiminlyönti b.VI Rikoslain (Codice Penale) 452 quater § (ympäristökatastrofi)
C 412/27

Kanne 21.8.2021 – Italia v. komissio

(Asia T-516/21)

(2021/C 412/29)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan jäljempänä esitetyin perustein Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 16.6.2021 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2021/988 (1) (ad hoc -päätös nro 66), joka on tiedoksiannettu numerolla C(2021) 4118

— velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

1. Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EU) N:o 1383/2015 (2) (johdanto-osan viides perustelukappale) ja asetuksen (EU) N:o 639/2014 (3), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EU) 1383/2015, 53 artiklan 4 kohdan virheelliseen tulkintaan ja asetuksen (EU) 1383/2015 1 artiklan rikkomiseen sekä kohtuullisuuden, syrjintäkiellon ja oikeasuhteisuuden periaatteiden loukkaamiseen siltä osin kuin viivästyneet tiedoksiannot prosessoitiin sähköiseen tietokantaan sellaisia toimenpiteitä varten, joissa määrätään pitoajasta.

2. Toinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EU) N:o 1383/2015 (johdanto-osan viides perustelukappale) ja asetuksen (EU) N:o 639/2014, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EU) 1383/2015, 53 artiklan 4 kohdan virheelliseen tulkintaan sekä kohtuullisuuden, syrjintäkiellon ja oikeasuhteisuuden periaatteiden loukkaamiseen siltä osin kuin viivästyneet tiedoksiannot prosessoitiin sähköiseen tietokantaan sellaisia toimenpiteitä varten, joissa ei määrätä pitoajasta.

3. Kolmas kanneperuste, joka koskee asetuksen (EY) N:o 1760/2000 (4) (7 artikla) virheellistä tulkintaa siltä osin kuin on kyse sähköiseen tietokantaan ilmoittamisen määräajasta.

(1) EUVL 2021, L 218, s. 9.

(2) Delegoidun asetuksen (EU) N:o 639/2014 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1307/2013 mukaisista tuotantosidonnaisen tuen tukikelpoisuusedellytyksistä, jotka liittyvät eläinten tunnistamis- ja rekisteröintivaatimuksiin, 28.5.2012 annettu komission delegoitu asetus (EU) 2015/1383 (EUVL 2015, L 214, s. 1).

(3) Yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1307/2013 täydentämisestä ja mainitun asetuksen liitteen X muuttamisesta 11.3.2014 annettu komission delegoitu asetus (EU) N:o 639/2014 (EUVL 2014, L 181, s. 1).

(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1760/2000, annettu 17 päivänä heinäkuuta 2000, nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta merkitsemisestä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 kumoamisesta 17.7.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1760/2000 (EUVL 2000, L 204, s. 1).
2)

Toinen kanneperuste: asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan b alakohta ei ole esteenä kantajan oikeudelle saada tutustua riidanalaisiin tietoihin. Pyydetyt tiedot ovat tarpeen sekä kansallisen turvallisuuden, yleisen turvallisuuden, valtion taloudellisen hyvinvoinnin, yleisen järjestyksen että terveyden suojelun kannalta. Tästä syystä yksityiselämän ja yksilön koskemattomuuden suojan mahdollinen rajoittaminen on sallittua. Lisäksi pyydettyjen tietojen luovuttaminen on merkittävän yleisen edun mukaista.
4.

Neljännen kanneperusteen mukaan se, että komissio kieltäytyi 30.4.2021 (1) ja 2.7.2021 (2) päivätyissä kirjeissään maksamasta viivästyskorkoa ja koronkorkoa, merkitsee perussopimusten (eli SEUT 266 artiklan) rikkomista ja/tai EU:n oikeuden sen yleisen periaatteen loukkaamista, jonka mukaan EU:n toimielimillä on palauttamisvelvollisuus sen jälkeen, kun toimenpide on kumottu tuomiolla. Kantaja väittää siten, että kyseinen päätös on kumottava SEUT 263 artiklan nojalla.
5.

Viides kanneperuste: kustannustenjakomenetelmä on unionin oikeuden vastainen ainakin vaaditun kokonaisarvioinnin yhteydessä. Laaja soveltamisala, netotuskielto, virheellinen toleranssitaso ja kiertovirtojen etusijalle asettaminen sisäisiin virtoihin nähden liittyvät toisiinsa ja vahvistavat toisiaan. Ainakin yhdessä tarkasteltuina ne johtavat aiheuttajaperiaatteen, syrjintäkiellon ja yhdenvertaisuusvaatimuksen loukkaamiseen. Lisäksi kustannustenjakomenetelmä on ainakin yhteisvaikutukseltaan ristiriidassa uusiutuvien energiamuotojen osuuden kasvattamista koskevan unionin tavoitteen kanssa. Kustannustenjakomenetelmä on kokonaisuutena tarkasteltuna suhteellisuusperiaatteen vastainen eikä sillä ainakaan ole tarvittavaa oikeusperustaa.
C 391/21

Kanne 6.8.2021 – Ranska v. komissio

(Asia T-475/21)

(2021/C 391/30)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: F. Alabrune, T. Stéhelin, A-L. Desjonquères ja G. Bain)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— osittain kumoaa Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 16.6.2021 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2021/988, koska siinä tehdään 45 869 990,19 euron suuruinen oikaisu siltä osin kuin kyseessä on ”Vapaaehtoinen tuotantosidonnainen tuki” perusteilla, joiden otsikkoina ovat ”Toimenpide 24 – hakuvuosi 2017 (varainhoitovuosi 2018)” ja ”Toimenpide 24 – hakuvuosi 2017 (varainhoitovuosi 2019)”, varainhoitovuosilta 2018 ja 2019

— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen riidanalaista päätöstä vastaan.

Kantajan mielestä komissio on tehnyt oikeudellisen virheen, jossa on kyse asetuksen N:o 1307/2013 (1) 52 artiklan 2 kohdan virheellisestä tulkinnasta, katsoessaan, että palkokasvit, joita viljellään seoksena heinäkasvien kanssa, eivät voi saada tukea vapaaehtoisesta tuotantosidonnaisesta tukijärjestelmästä.

Ensinnäkin asetuksen N:o 1307/2013 52 artiklan 2 kohdassa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus ottaa käyttöön kaikkien sellaisten käytäntöjen hyväksi, jotka ovat jäsenvaltiossa yleisiä ja vakiintuneita valkuaiskasvien viljelyn alalla, tuotantosidonnainen tukijärjestelmä, joka koskee palkokasveja, joita viljellään niiden proteiinipitoisuuden vuoksi.

Toiseksi asetuksen N:o 1307/2013 52 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että valkuaiskasvien viljelyn alaan sisältyy erityisesti Ranskassa yleinen käytäntö viljellä pääasiallisesti rehupalkokasveista koostuvia seoksia heinäkasvien kanssa.

Niinpä katsoessaan riidanalaisen päätöksen antamisella, että pääasiallisesti rehupalkokasveista koostuvien seosten viljely heinäkasvien kanssa ei voi saada asetuksen N:o 1307/2013 52 artiklassa säädettyä vapaaehtoista tuotantosidonnaista tukea, komissio on tehnyt oikeudellisen virheen.

(1) Yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 637/2008 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1307/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 608).
5.

Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että asetuksen N:o 2015/1222 74 artiklan 2 kohtaa ja 74 artiklan 6 kohdan a alakohtaa sekä asetuksen N:o 2019/943 16 artiklan 13 kohtaa on rikottu, koska ajojärjestyksen uudelleenmäärittelyn ja vastakaupan kustannustenjakomenetelmälle on vahvistettu liian laaja soveltamisala. Soveltamisalaa ei pidä ulottaa verkkoelementteihin, jotka eivät koske asetuksen N:o 2015/1222 74 artiklan 2 kohdassa ja asetuksen N:o 2019/943 16 artiklan 13 kohdassa tarkoitettua rajat ylittävää sähkön kauppaa. Soveltamisala liitettiin muihin menetelmiin ilman mitään oikeudellista perustaa. Kapasiteetin laskentamenetelmässä vahvistettua laajempi soveltamisala ei ole oikeudellisesti pätevä. Soveltamisalan pitäisi olla yhteensopiva siirtoverkonhaltijoille asetuksen N:o 2015/1222 74 artiklan 6 kohdan a alakohdasta johtuvien velvoitteiden ja vastuiden kanssa.
Kanne 17.6.2021 – ClientEarth v. komissio

(Asia T-354/21)

(2021/C 329/48)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: ClientEarth AISBL (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat O. Brouwer, B. Verheijen ja T. van Helfteren)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan vastaajan 7.4.2021 tekemän päätöksen, jolla evättiin asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (1) ja asetuksen (EY) N:o 1367/2006 (2) nojalla oikeus tutustua pyydettyihin asiakirjoihin, jotka liittyvät kalastusvalvonnan täytäntöönpanon tilaan Ranskassa ja Tanskassa ja siihen, onko Euroopan unionissa olemassa pilottitapauksia ja rikkomismenettelyjä asetuksen (EY) N:o 1224/2009 (3) täytäntöönpanosta

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

1. Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja teki ilmeisiä oikeudellisia virheitä ja arviointivirheitä, jotka johtuivat tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien poikkeuksen virheellisestä soveltamisesta avoimuusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan kolmannen luetelmakohdan ja asetuksen (EY) N:o 1367/2006 6 artiklan 1 kohdan nojalla, ja jonka mukaan myös perusteluvelvollisuutta ei noudatettu.

2. Toinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei virheellisesti hyväksynyt ylivoimaisen yleisen edun olemassaoloa pyydettyjen asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaisemiseksi.

(1) Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL 2001, L 145, s. 43).

(2) Tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1367/2006 (EUVL 2006, L 264, s. 13).

(3) Yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, asetusten (EY) N:o 847/96, (EY) N:o 2371/2002, (EY) N:o 811/2004, (EY) N:o 768/2005, (EY) N:o 2115/2005, (EY) N:o 2166/2005, (EY) N:o 388/2006, (EY) N:o 509/2007, (EY) N:o 676/2007, (EY) N:o 1098/2007, (EY) N:o 1300/2008 ja (EY) N:o 1342/2008 muuttamisesta sekä asetusten (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1627/94 ja (EY) N:o 1966/2006 kumoamisesta 20.11.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1224/2009 (EUVL 2009, L 343, s. 1).
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen virheeseen päätöksen perusteluissa. Kantaja väittää erityisesti, että Portugalin hallituksen neuvostolle 29.11.2019 lähettämä kirje sisälsi kaksi vakavaa virhettä, jotka Portugalin hallitus itse on myöntänyt. Kyseessä on kuuteen kertaan esitetty maininta Portugalin hallituksen etusijalle asettamasta hakijasta, joka on ”yleinen apulaissyyttäjä José Guerra”, ja toteamus, jonka mukaan sama syyttäjä oli vastuussa tutkinnasta ja syyttämisestä Euroopan unionin rahoituksellisia etuja vastaan tehtyjä rikoksia koskevassa merkittävässä oikeudenkäynnissä.
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen asetus on oikeusvarmuuden kannalta puutteellinen. — ”Valmisteiden” merkitys on epäselvä aineiden lisäämisestä annetun asetuksen yhteydessä, joten kantajat eivät pysty selvittämään, kohdistuuko niiden tuotteisiin lisävalvontaa riidanalaisen asetuksen 1 artiklan 2 alakohdan mukaisesti. — Aineiden lisäämisestä annetussa asetuksen olevien näiden kahden artiklan välinen suhde on epäselvä. — Riidanalaisella asetuksella loukataan joka tapauksessa syrjimättömyyden periaatetta, koska sitä sovelletaan kantajien tuotteisiin mutta ei lukuisiin sellaisiin elintarvikkeisiin, jotka myös sisältävät vastaavia määriä hydroksiantraseenijohdannaisia.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalainen päätös on ristiriidassa unionin säädösten ja muun muassa asetuksen (EU) 2019/331 ja direktiivin 2003/87/EY kanssa — Komission väite siitä, että päästöoikeudet lasketaan kahteen kertaan, on virheellinen. Asetuksen (EU) 2019/331 16 artiklan 7 kohdan nojalla tehty päätös kieltäytyä jakamasta maksutta päästöoikeuksia SMA Sandarnen laitokselle kalkkia koskevan tuotteen vertailuarvon nojalla on siis virheellinen.
1)

Vastaajan hyväksymä Saksan tukiohjelma ”Bundesregelung Fixkostenhilfe 2020” (”Kiinteitä kustannuksia koskeva liittotasavallan vuoden 2020 tukiohjelma”) ei ole sisämarkkinoille soveltuva, koska se vääristää kilpailua, eikä kyseistä ohjelmaa voida poikkeuksellisesti oikeuttaa nyt käsiteltävässä asiassa. Vastaaja on tehnyt ilmeisen arviointivirheen, kun se on katsonut, että tukiohjelma, jonka mukaan yrityksen liikevaihdon on pitänyt pienentyä vähintään 30 prosentilla, on SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla sisämarkkinoille soveltuva. Se, että tukiohjelmassa on omaksuttu yrityksen laajuinen tarkastelutapa, johtaa kantajan mukaan siihen, että kantajan kaltaisilla yrityksillä, jotka toimivat useilla eri liiketoiminta-alueilla, joihin covid-19-pandemia on vaikuttanut eri tavalla ja joiden osalta liikevaihto on perinteisessä liiketoiminnassa pienentynyt laajasti yli 30 prosentilla päättämisten vuoksi, ei ole oikeutta hakea kyseistä tukea vain sen vuoksi, että liikevaihto ei ole vähentynyt jollakin toisella liiketoiminta-alueella, eikä 30 prosentin raja-arvo täyty, kun eri liiketoiminta-alueilta saatu liikevaihto lasketaan aritmeettisin keinoin. Kyseiset yritykset eivät saa tällöin – sellaisista yrityksistä poiketen, jotka toimivat vain yhdellä liiketoiminta-alueella – mahdollisesti mitään tukea tai ne saavat tukea vain murto-osalle siitä ajanjaksosta, jolle tukea voidaan myöntää, ja niiden on myönnettävä tukea lopetetulla liiketoiminta-alueellaan aiheutuneisiin kattamattomiin kiinteisiin kustannuksiin muilta liiketoiminta-alueiltaan. Tämä johtaa kilpailun vääristymiseen sekä suhteessa kilpailijoihin sellaisilla liiketoiminta-alueilla, joihin pandemia on vaikuttanut, että suhteessa kilpailijoihin sellaisilla liiketoiminta-alueilla, joihin pandemia ei ole vaikuttanut.
Kanne 10.5.2021 – Armadora Parleros v. komissio

(Asia T-254/21)

(2021/C 252/42)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Kantaja: Armadora Parleros, SL (Santa Eugenia de Ribeira, Espanja) (edustaja: asianajaja J. Navas Marqués)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— toteamaan, että Euroopan komissio on rikkonut yhteistä kalastuspolitiikkaa sääntelevän asetuksen N:o 1224/2009 118 artiklaa laiminlyönnin vuoksi, kun se ei ole tarkastanut eikä valvonut riittävästi sitä, että Espanjan kuningaskunta noudattaa tätä sääntelyä asianmukaisesti, ja kyseinen laiminlyönti voi merkitä kantelijalle ARMADORA PARLEROS, S.L:lle vastaista toimea

— toteamaan, että tästä rikkomisesta, johon komissio on syyllistynyt, on aiheutunut vahinkoa kantelijalle ARMADORA PARLEROS, S.L:lle makrillin ja turskan kalastukseen liittyvänä tulonmenetyksenä ajanjaksolla 2006–2020

— velvoittamaan Euroopan komission maksamaan vahingonkorvauksena kaupalliselle yhtiölle ARMADORA PARLEROS, S.L:lle summan, jonka suuruus on YHDEKSÄN MILJOONAA KAHDEKSANSATAAKAHDEKSANKYMMENTÄYKSI TUHATTA NELJÄSATAAKOLMEKYMMENTÄNELJÄ EUROA JA KUUSIKYMMENTÄYKSI SENTTIÄ (9 881 434,61 €), laillisine korkoineen ja mainitut korot pääomitettuina ja

— velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen.

Kantaja näet väittää, että Euroopan komissio on menetellyt lainvastaisesti. Tämä koskee erityisesti sitä, ettei Euroopan komissio ole noudattanut valvonta- ja tarkastusvelvoitettaan Espanjan kuningaskuntaan nähden siltä osin kuin on kyse yhteisen kalastuspolitiikan ja erityisesti yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12.10.1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 (EYVL 1993, L 261, s. 1) ja yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, 20.11.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1224/2009 (EUVL 2009, L 343, s. 1) tehokkaasta soveltamisesta. Se viittaa tältä osin erityisesti siihen, että ”Kantabrian vesillä ja luoteisilla vesillä kalastavien troolarien moottorien tehoa ei ole tarkastettu”.

Tämän velvoitteiden laiminlyönnin seurauksena kantajalle on aiheutunut vuosina 2006–2020 vahinkoa sen vuoksi, ettei se ole voinut käyttää ”Vianto Tercero” -alusta, joka on yhteisen kalastuspolitiikan virheellisen soveltamisen takia pitänyt romuttaa ja joka on tämän seurauksena jäänyt täysin käyttämättä. Kaikesta tästä on aiheutunut yhtiölle ARMADORA PARLEROS S.L. taloudellista vahinkoa.
3)

Kolmas kanneperuste, joka koskee ilmeisiä arviointivirheitä. Kantajien mukaan Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) 22.11.2017 päivätyssä lausunnossa, johon riidanalainen asetus perustuu, on tehty lukuisia arviointivirheitä, koska EFSA on arvioinut hydroksiantraseenijohdannaisten genotoksisuuden ja karsinogeenisuuden riskin noudattamatta omia riskinarviointimenetelmiään tai OECD:n riskinarviointimenetelmiä ja tekemällä johtopäätökset, jotka ovat ristiriidassa Euroopan lääkeviraston johtopäätösten kanssa. Riidanalaisessa asetuksessa on siis tehty ilmeisiä arviointivirheitä, koska yhtäältä komissio on sijoittanut aineet ja valmisteet asetuksen (EY) N:o 1925/2006 liitteessä III olevaan A osaan, vaikka EFSAn 22.11.2017 päivätyssä lausunnossa tuodaan ilmi tieteellisiä epävarmuustekijöitä, ja koska toisaalta se ei ole soveltanut ALARA-periaatetta riskienhallintatoimenpiteisiin, ja koska lopuksi se ei ole ottanut huomioon EFSAn 22.11.2017 päivätyn lausunnon jälkeen tapahtunutta tieteellisen tiedon kehitystä.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu komission ja neuvoston laiminlyöntiin, josta on aiheutunut merkittävää aineetonta ja aineellista vahinkoa kantajalle, jolta on evätty oikeussuoja, ja jolla on loukattu kantajan oikeutta ihmisarvoon ja turvallisiin työoloihin.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin erityisesti siltä osin kuin on kyse kyseisissä säädöksissä olevasta maininnasta siitä, että toimenpiteen asianmukaisuus on perusteltu, ja niistä tarkastuksista, jotka on tehty puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen ja tehokkaan oikeussuojan osalta.
—

kumoamaan 15.12.2020 tiedoksi annetun Euroopan komission päätöksen sille fluoratuista kasvihuonekaasuista ja asetuksen (EY) N:o 842/2006 (1) kumoamisesta 16.4.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 517/2014 nojalla jaetun kiintiön vahvistamisesta siltä osin kuin komissio on pienentänyt kiintiötä asetuksen 25 artiklan mukaisesti
Kanne 25.1.2021 – Slovakia v. komissio

(Asia T-40/21)

(2021/C 98/34)

Oikeudenkäyntikieli: slovakki

Asianosaiset

Kantaja: Slovakian tasavalta (asiamies: B. Ricziová)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 18.11.2020 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2020/1734 (1) siltä osin kuin siinä sovelletaan Slovakian tasavaltaan rahoitusoikaisua, joka liittyy toimenpiteeseen ”Tuotannosta irrotetut suorat tuet” varainhoitovuonna 2016 (vastaten hakuvuosia 2013 ja 2014) ja jonka kokonaismäärä on 19 656 905,11 euroa.

— velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen, joka perustuu asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (2) 52 artiklan 4 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 908/2014 (3) 34 artiklan 2 kohdan kanssa, rikkomiseen, koska Slovakin tasavallan osalta on loukattu tässä säännöksessä annettuja menettelyllisiä takeita.

Esitetyssä kanneperusteessa kantaja väittää, että komission täytäntöönpanopäätöksellä 2020/1734 jätetään Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 19 656 905,11 euron määrä, jonka Slovakin tasavalta on maksanut maataloustukirahaston puitteissa ja joka vastaa osaa rahoitusoikaisusta, joka liittyy toimenpiteeseen ”Tuotannosta irrotetut suorat tuet” varainhoitovuonna 2016 (pinta-alakohtainen tilatukijärjestelmä – puutteita viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän päivityksen laadussa, paikalla tehtyjen tarkastusten laadussa ja takaisinperinnän aloittamisessa – hakuvuosi 2015). Kantajan mukaan mainittu määrä vastaa hakuvuosia 2013 ja 2014, jotka eivät olleet tarkastuksen kohteena.

(1) EUVL 2020, L 390, s. 10.

(2) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549).

(3) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 soveltamissäännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten, varainhoidon, tilien tarkastamisen ja hyväksymisen, tarkastuksia koskevien sääntöjen, vakuuksien ja avoimuuden osalta 6.8.2014 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 908/2014 (EUVL 2014, L 255, s. 59).