ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
8

Välitoimista päättävä tuomari voi näin ollen määrätä välitoimista vain, jos on selvitetty, että niistä määrääminen ilmeisesti on tosiasiallisesti ja oikeudellisesti perusteltua (fumus boni juris) ja että ne ovat kiireellisiä siinä mielessä, että kantajan etuja koskevan vakavan ja korjaamattoman vahingon välttämiseksi on tarpeen, että näistä toimista määrätään ja niiden vaikutukset alkavat jo ennen kuin pääasiassa annetaan ratkaisu. Välitoimista päättävän tuomarin on myös tarvittaessa vertailtava kaikkia kysymyksessä olevia intressejä. Nämä edellytykset ovat kumulatiivisia, joten välitoimia koskeva hakemus on hylättävä, jos jokin niistä ei täyty (määräys 8.4.2020, komissio v. Puola, C‑791/19 R, EU:C:2020:277, 51 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Asetuksen (EU) N:o 575/2013, sellaisena kuin se oli ennen 20.5.2019 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2019/876 (EUVL 2019, L 150, s. 1) voimaantuloa (jäljempänä asetus N:o 575/2013), toisen osan, jonka otsikko on ”Omat varat”, I osaston, jonka otsikko on ”Omien varojen osatekijät”, 2 luvussa, jonka otsikko puolestaan on ”Ydinpääoma (CET1)”, olevan 26 artiklan, jonka otsikko on ”Ydinpääomaerät”, 3 kohdassa säädettiin seuraavaa:

”Toimivaltaisten viranomaisten on arvioitava, täyttävätkö ydinpääomainstrumenttien (CET1) liikkeeseenlaskut 28 artiklassa tai tarvittaessa 29 artiklassa säädetyt edellytykset. 28 päivänä kesäkuuta 2013 jälkeen tapahtuvien liikkeeseenlaskujen osalta laitokset saavat luokitella pääomainstrumentit ydinpääomainstrumenteiksi (CET1) vain saatuaan siihen luvan toimivaltaisilta viranomaisilta, jotka voivat kuulla [Euroopan pankkiviranomaista (EPV)].

Kun on kyse valtiontukea lukuun ottamatta sellaisista pääomainstrumenteista, jotka toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt luokiteltaviksi ydinpääomainstrumenteiksi (CET1) mutta joiden osalta EPV katsoo olevan huomattavan vaikea varmistua 28 artiklan tai tarvittaessa 29 artiklan edellytysten täyttymisestä, toimivaltaisten viranomaisten on perusteltava näkemyksensä EPV:lle.

EPV laatii kunkin toimivaltaisen viranomaisen toimittamien tietojen perusteella luettelon kaikenlajisista pääomainstrumenteista, jotka kussakin jäsenvaltiossa katsotaan ydinpääomainstrumenteiksi (CET1). EPV laatii ja julkaisee luettelon ensimmäisen kerran 28 päivään helmikuuta 2015 mennessä.

– –”
14

Valittaja vetoaa valituksensa tueksi yhtäältä viiteentoista kanneperusteeseen, joista ensimmäisen mukaan luottamusta unionin toimielinten lainmukaisiin toimintatapoihin koskevaa periaatetta on loukattu; toisen mukaan unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 130 artiklan 3 ja 7 kohtaa ja Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen (jäljempänä Euroopan ihmisoikeussopimus) 6 artiklaa on rikottu; kolmannen mukaan SEUT 265 artiklan kolmatta kohtaa luettuna yhdessä SEUT 263 artiklan neljännen kohdan kanssa on rikottu; neljännen mukaan SEU 4 artiklan 2 kohtaa ja jäsenvaltioiden valtiosääntöjen asettamia yhteisiä vaatimuksia on rikottu; viidennen mukaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 2 artiklaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 2 artiklaa on rikottu; kuudennen mukaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 47 artiklaa on rikottu; seitsemännen mukaan SEU 13 artiklaa on rikottu; kahdeksannen mukaan SEU 15 artiklan 2 kohtaa on rikottu; yhdeksännen mukaan SEUT 325 artiklan 1 kohtaa on rikottu; kymmenennen mukaan unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 18.7.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 2018/1046 (EUVL 2018, L 193, s. 1) 61 artiklaa on rikottu; yhdennentoista, kahdennentoista, kolmannentoista ja neljännentoista mukaan SEU 2 artiklaa on rikottu ja viidennentoista mukaan oikeudellisen ennustettavuuden periaatetta on loukattu silloin, kun hänet velvoitettiin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
9

On kuitenkin kiistatonta, että mainittu edellytys täyttyy nyt käsiteltävässä asiassa. Vastaajaa vastaan nostettu kanne koskee näet sitä, ettei vastaaja ole väitetysti noudattanut asetuksen N:o 883/2004, joka on sisällytetty ETA-sopimukseen ETA-sopimuksen liitteen VI (Sosiaaliturva) ja pöytäkirjan 37 muuttamisesta 1.7.2011 annetulla ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 76/2011 (EUVL 2011, L 262, s. 33), eikä asetuksen N:o 492/2011, joka on sisällytetty ETA-sopimukseen ETA-sopimuksen liitteen V (Työntekijöiden vapaa liikkuvuus) muuttamisesta 30.3.2012 annetulla ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 52/2012 (EUVL 2012, L 207, s. 32), mukaisia velvoitteitaan.
Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 10.1. 2022 –

Ryanair (Matkustamohenkilökunnan ja lentäjien lakko)

(asia C-287/20) ( 1 )

(Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Lentoliikenne – Asetus (EY) N:o 261/2004 – 5 artiklan 3 kohta – Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevat yhteiset säännöt – Korvausvelvollisuudesta vapautuminen – Poikkeuksellisten olosuhteiden käsite – Matkustamohenkilökunnan ja lentäjien lakko – Lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan toimintaan nähden ”sisäiset” ja ”ulkoiset” olosuhteet – Euroopan unionin perusoikeuskirja – 12 ja 28 artikla – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 12 ja 28 artikla – Työntekijöiden kokoontumis- ja yhdistymisvapautta ja lentoliikenteen harjoittajan neuvotteluoikeutta ei ole loukattu)

Liikenne – Lentoliikenne – Asetus N:o 261/2004 – Matkustajille annettava korvaus ja apu – Lennon peruuttaminen – Korvausvelvollisuudesta vapautuminen – Edellytys – Poikkeukselliset olosuhteet – Käsite – Lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan henkilöstön ammattiliiton kehotuksesta käynnistetty lakko ei kuulu poikkeuksellisten olosuhteiden käsitteen piiriin – Asianomaisten toimijoiden välisillä edeltävillä neuvotteluilla ei ole merkitystä

(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohta)

(ks. 22, 25–27, 30 ja 33 kohta sekä tuomiolauselma)

Ratkaisu

Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että ammattiliiton kehotuksesta käynnistetty lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan matkustamohenkilökunnan ja lentäjien lakko, jonka tarkoituksena on näiden työntekijöiden vaatimusten ilmaiseminen, ei kuuluu tässä säännöksessä tarkoitetun poikkeuksellisten olosuhteiden käsitteen alaan ja että työntekijöiden edustajien kanssa käydyillä edeltävillä neuvotteluilla ei ole tässä yhteydessä merkitystä.

( 1 ) EUVL C 279, 24.8.2020.
4)

Direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä tämän direktiivin 1 artiklan 2 kohdan kanssa, on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että kun kohtuuton ehto, jolla vahvistetaan viiteindeksi lainan vaihtuvan koron laskemiseksi, on mitätön, kansallinen tuomioistuin korvaa – 3.3.2020 annetun tuomion Gómez del Moral Guasch (C 125/18, EU:C:2020:138) 67 kohdassa määrättyjä edellytyksiä noudattamalla – tämän indeksin laillisella indeksillä, jota sovelletaan, kun sopimuspuolet eivät ole muusta sopineet, kun nämä kaksi indeksiä määritetään laskentamenetelmillä, jotka ovat yhtä monimutkaisia, ja kun kansallisessa lainsäädännössä säädetään tästä korvaamisesta riidattomissa tapauksissa tai sen tarkoituksena on tasapainon säilyttäminen osapuolten suoritusten välillä, edellyttäen, että korvaava indeksi todella vastaa kansallisen lainsäädännön dispositiivista säännöstä.
Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 3.12.2020 – Siebenburgisches Nugat

(asia C-99/20) ( 1 )

Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Tulliliitto – Yhteinen tullitariffi – Yhdistetty nimikkeistö – Tullinimikkeet – Alanimike 83024130 – Metalliset verhotankosettien osat

1. Tulliliitto – Yhteinen tullitariffi – Tavaroiden luokittelu – Perusteet – Tuotteen objektiivisesti todettavat ominaispiirteet ja ominaisuudet – Vaikutus – Tuotteen käyttötarkoitus – Kuuluminen luokitteluperusteisiin (Neuvoston asetuksen N:o 2658/87 liite I) (ks. 25-27 kohta)

2. Tulliliitto – Yhteinen tullitariffi – Tullinimikkeet – Tavaroiden luokittelu – Epäjalosta metallista valmistetut verhotankosetit – Luokittelu yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 83024190 – Verhotankosettien osat valmiiden putkien (maalatut, nikkelöidyt, kromatut) muodossa – Kuuluminen tullinimikkeeseen – Poikkeus – Valmiit putket, jotka ovat profiiliputkia, putkia tai tankoja, jotka on ainoastaan leikattu määrämittaisiksi – Kansallisen tuomioistuimen suorittama tarkastus (Neuvoston asetuksen N:o 2658/87 liite I) (ks. 37 kohta ja määräysosa)

Ratkaisu

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I olevaa yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se on 6.10.2015 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/1754 perusteella, on tulkittava siten, että verhotankosettien osat valmiiden putkien (maalatut, nikkelöidyt, kromatut) muodossa kuuluvat alanimikkeeseen 83024190, paitsi jos kyseiset valmiit putket ovat profiiliputkia, putkia tai tankoja, jotka on ainoastaan leikattu määrämittaisiksi, minkä tarkastaminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä tavaroiden tariffiluokittelua varten.

( 1 ) EUVL C 279, 24.8.2020.
66

Edellä esitetyillä perusteilla ensimmäiseen, toiseen, kolmanteen ja neljänteen kysymykseen on vastattava, että direktiiviä 2006/112, luettuna yhdessä verotuksen neutraalisuuden periaatteen, tehokkuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle käytännölle, jonka mukaan veroviranomainen epää verovelvolliselta oikeuden vähentää tälle luovutetuista tavaroista maksetun arvonlisäveron sillä perusteella, ettei näitä aikaisempia hankintoja koskevia laskuja voida pitää uskottavina, koska ensiksi kyseisten laskujen antaja ei ole voinut valmistaa ja toimittaa näitä tavaroita tarpeellisten aineellisten voimavarojen ja henkilöstöresurssien puuttuessa ja mainitut tavarat on siis todellisuudessa hankittu tuntemattomalta henkilöltä, toiseksi kansallisia kirjanpitosääntöjä ei ole noudatettu, kolmanneksi mainittuihin hankintoihin johtanut luovutusketju ei ole taloudellisesti perusteltu ja neljänneksi tiettyihin aikaisempiin toimiin, jotka ovat osa tätä luovutusketjua, liittyy säännöstenvastaisuuksia. Tällaisen epäämisen perustelemiseksi on osoitettava oikeudellisesti riittävällä tavalla, että verovelvollinen on osallistunut aktiivisesti petokseen tai että kyseinen verovelvollinen tiesi tai sen olisi pitänyt tietää, että mainitut liiketoimet olivat osa petosta, johon laskujen antaja tai jokin muu mainitussa luovutusketjussa sitä edeltänyt toimija syyllistyi, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
1)

Unionin oikeutta on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että kansallinen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi on saatettu maksamismääräyshakemus, jättää sille aiheutuneen työmäärän kaltaisten käytännön vaikeuksien vuoksi tutkimatta, onko elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisen sopimuksen ehto kohtuuton.
19

Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan olettamana on, että kansallisen tuomioistuimen niiden oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen perusteella, joiden määrittämisestä se vastaa ja joiden paikkansapitävyyden selvittäminen ei ole unionin tuomioistuimen tehtävä, esittämillä unionin oikeuden tulkintaan liittyvillä kysymyksillä on merkitystä asian ratkaisun kannalta. Unionin tuomioistuin voi jättää tutkimatta kansallisen tuomioistuimen esittämän pyynnön ainoastaan, jos on ilmeistä, että pyydetyllä unionin oikeuden tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, jos ongelma on luonteeltaan hypoteettinen taikka jos unionin tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin (määräys 7.7.2016, Sá Machado & Filhos, C-214/15, ei julkaistu, EU:C:2016:548, 28 kohta).
15

Consiglio di Stato toteaa ensinnäkin, että riidanalainen päätös on vastoin julkisia hankintoja koskevan koodeksin 192 §:n 2 momenttia, jota on myös sovellettava Ecolaniin asetuksen nro 175/2016 16 §:n 7 momentin nojalla, koska kyseisessä päätöksessä ei esitetä asianmukaisesti perusteita in house ‑hankinnan tekemiseksi. On nimittäin niin, että julkisia hankintoja koskevan koodeksin 192 §:n 2 momentissa edellytetään, että markkinoilla olevia palveluja koskevalle in house ‑hankinnalle asetetaan kaksi edellytystä, joita ei aseteta samojen palvelujen muille hankintatavoille, kuten muun muassa tarjouspyynnölle ja hallintoviranomaisten väliselle muunlaiselle horisontaaliselle yhteistyölle. Hankintaviranomaisen on ensinnäkin perusteltava ne olosuhteet, jotka ovat johtaneet siihen, ettei julkista hankintamenettelyä ole käytetty. Tämä edellytys on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan seuraus nyt luonteeltaan toissijaisesta ja jäännösluonteisesta in house ‑hankinnasta, joka voidaan toteuttaa vain, mikäli osoitetaan yhtäältä asianomaisten markkinoiden toimimattomuus, joka johtuu ennakoitavissa olevista puutteista yleisyyden ja sosiaalisuuden, tehokkuuden, taloudellisuuden ja palvelun laadun tavoitteiden sekä parhaan mahdollisen julkisten varojen käytön tavoitteiden näkökulmasta, ja mikäli osoitetaan toisaalta, että in house ‑hankinnalla voidaan korjata nämä puutteet. Toiseksi hankintaviranomaisen on ilmoitettava ne hyödyt, joita se voi saada in house ‑hankinnasta, kun taas julkisen hankintamenettelyn yhteydessä tämä ei ole tarpeen.
15

Valituslupahakemuksessa on näin ollen joka tapauksessa selostettava selkeästi ja täsmällisesti valituksen perusteena olevat valitusperusteet, ja siinä on mainittava samoin selkeästi ja täsmällisesti kunkin valitusperusteen esiin tuoma oikeuskysymys ja täsmennettävä, onko kysymys tärkeä unionin oikeuden yhtenäisyyden, johdonmukaisuuden tai kehityksen kannalta, ja selostettava erikseen syyt, joiden vuoksi kyseinen kysymys on tärkeä esitetyn perusteen kannalta. Valitusperusteista on todettava erityisesti, että valituslupahakemuksessa on täsmennettävä unionin oikeuden säännös tai oikeuskäytäntö, jota valituksenalaisessa tuomiossa on rikottu, ja esitettävä lyhyesti, millä tavoin unionin yleisen tuomioistuimen väitetään tehneen oikeudellisen virheen, ja osoitettava, millä tavoin tämä virhe on vaikuttanut valituksenalaisen tuomion lopputulokseen (määräys 10.10.2019, KID-Systeme v. EUIPO, C‑577/19 P, ei julkaistu, EU:C:2019:854, 13 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Kun oikeudellinen virhe, johon vedotaan, johtuu oikeuskäytännön rikkomisesta, valituslupahakemuksessa on selostettava lyhyesti mutta selvästi ja täsmällisesti ensiksi ristiriita, johon vedotaan, ja yksilöitävä ensiksi väitetty ristiriita mainitsemalla sekä muutoksenhaun kohteena olevan tuomion tai määräyksen riitautetut kohdat että ne unionin tuomioistuimen ratkaisun kohdat, joita ei ole otettu huomioon, ja toiseksi ne konkreettiset syyt, joiden vuoksi kyseinen ristiriita tuo esiin unionin oikeuden yhtenäisyyden, johdonmukaisuuden tai kehityksen kannalta tärkeän kysymyksen (ks. tältä osin määräys 7.10.2019, L’Oréal v. EUIPO, C‑586/19 P, ei julkaistu, EU:C:2019:845, 16 kohta).
Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 19.12.2019 – Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

(yhdistetyt asiat C-140/19, C-141/19 ja C-492/19 à C-494/19) ( 1 )

(Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta ja 99 artikla – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Työntekijöiden lähettäminen – SEUT 56 artikla – Direktiivi 2014/67/EU – 9 ja 20 artikla – Työntekijöiden ilmoittaminen – Palkka-asiakirjojen säilyttäminen – Seuraamukset – Oikeasuhteisuus – Ennalta määritetyt vähimmäissakot – Kumulaatio – Ylärajan puuttuminen – Oikeudenkäyntikulut – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

1. Palvelujen tarjoamisen vapaus – Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuva työntekijöiden lähettäminen työhön toiseen jäsenvaltioon – Direktiivi 2014/67 – Hallinnolliset vaatimukset ja valvontatoimenpiteet – Työntekijöiden ilmoittamiseen ja palkkatositteiden säilyttämiseen liittyvät työoikeudelliset velvoitteet – Noudattamatta jättämisestä määrättävät seuraamukset – Etukäteen määritettyjen sakkojen määrääminen – Sakkojen kumuloituminen – Ylärajan puuttuminen – Oikeudenkäyntikulukorvaus, jonka määrä on 20 prosenttia sakkojen määrästä, mikäli kanne määräämispäätöksestä hylätään, jota ei voida hyväksyä – Oikeutusperustetta ei ole – Suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/67 9 ja 20 artikla; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla) (ks. 23, 30, 31, 34–43 ja 45 kohta sekä määräysosa)

2. Ennakkoratkaisukysymykset – Tutkittavaksi ottaminen – Ennakkoratkaisupyyntö, jonka esittämistä unionin tuomioistuimelle ei ole perusteltu – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen (SEUT 267 artikla; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 23 artikla; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta ja 94 artiklan c kohta) (ks. 48–53 kohta)

Ratkaisu

Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon annetun direktiivin 96/71/EY täytäntöönpanosta sekä hallinnollisesta yhteistyöstä sisämarkkinoiden tietojenvaihtojärjestelmässä annetun asetuksen (EU) N:o 1024/2012 (IMI-asetus) muuttamisesta 15.5.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/67/EU 20 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään, että työntekijöiden ilmoittamiseen ja palkkatositteiden säilyttämiseen liittyvien työoikeudellisten velvoitteiden laiminlyömisestä määrätään ankarat sakot,

– jotka eivät voi alittaa tiettyä etukäteen määritettyä määrää,

– jotka määrätään kumulatiivisesti kunkin kyseessä olevan työntekijän osalta ja ilman ylärajaa ja

– joihin lisätään oikeudenkäyntikulukorvaus, jonka määrä on 20 prosenttia niiden määrästä, mikäli kanne päätöksestä, jolla niistä määrätään, hylätään.

( 1 ) EUVL C 187, 3.6.2019.
Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 26.9.2019 – Wallonische Region

(asia C-315/19)

(Ennakkoratkaisupyyntö – Työntekijöiden vapaa liikkuvuus – Tieliikenne – Moottoriajoneuvojen rekisteröinti – Jäsenvaltiossa asuva kuljettaja – Toisessa jäsenvaltiossa rekisteröity ajoneuvo – Ajoneuvo, jonka työntekijän käyttöön on antanut hänen työnantajansa, jonka kotipaikka on tässä toisessa jäsenvaltiossa – Velvollisuus esittää tarkastuksen yhteydessä todisteet tämän ajoneuvon käytön sääntöjenmukaisuudesta paikan päällä – Oikeasuhteisuus)

Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Työntekijät – Rajoitukset – Työntekijä, jonka asuu valtion ja alueella ja jonka työpaikka on toisessa jäsenvaltiossa – Sellaisen ajoneuvon käyttö, joka on varustettu ulkomaisella rekisterikilvellä – Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään sakon uhalla velvollisuus esittää paikan päällä todisteet ajoneuvon käytön sääntöjenmukaisuudesta – Ei voida hyväksyä – Perustelut – Ei ole – Suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen

(SEUT 45 artikla)

(ks. 23, 27–31 ja 33–36 kohta sekä määräysosa)

Ratkaisu

SEUT 45 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan jäsenvaltiossa asuva työntekijä voi vedota poikkeukseen velvollisuudesta rekisteröidä tässä jäsenvaltiossa ajoneuvo, jonka hänen työnantajansa, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, on antanut hänen käyttöönsä ja rekisteröinyt viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa, ainoastaan, jos asiakirjoja, jotka osoittavat, että tämän poikkeuksen edellytykset täyttyvät, säilytetään pysyvästi ajoneuvossa.
Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 19.12.2019 – Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

(asia C-645/18) ( 1 )

(Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Työntekijöiden lähettäminen – SEUT 56 artikla – Direktiivi 2014/67/EU – 9 ja 20 artikla – Työntekijöiden ilmoittaminen – Palkka-asiakirjojen säilyttäminen – Seuraamukset – Oikeasuhteisuus – Ennalta määritetyt vähimmäissakot – Kumulaatio – Ylärajan puuttuminen – Oikeudenkäyntikulut)

Palvelujen tarjoamisen vapaus – Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuva työntekijöiden lähettäminen työhön toiseen jäsenvaltioon – Direktiivi 2014/67 – Hallinnolliset vaatimukset ja valvontatoimenpiteet – Työntekijöiden ilmoittamiseen ja palkkatositteiden säilyttämiseen liittyvät työoikeudelliset velvoitteet – Noudattamatta jättämisestä määrättävät seuraamukset – Etukäteen määritettyjen sakkojen määrääminen – Sakkojen kumuloituminen – Ylärajan puuttuminen – Oikeudenkäyntikulukorvaus, jonka määrä on 20 prosenttia sakkojen määrästä, mikäli kanne määräämispäätöksestä hylätään, ja jota ei voida hyväksyä – Oikeutusperustetta ei ole – Suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/67)

(ks. 21, 28, 29, 32–41 ja 43 kohta sekä määräysosa)

Ratkaisu

Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon annetun direktiivin 96/71/EY täytäntöönpanosta sekä hallinnollisesta yhteistyöstä sisämarkkinoiden tietojenvaihtojärjestelmässä annetun asetuksen (EU) N:o 1024/2012 (IMI-asetus) muuttamisesta 15.5.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/67/EU 20 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään, että työntekijöiden ilmoittamiseen ja palkkatositteiden säilyttämiseen liittyvien työoikeudellisten velvoitteiden laiminlyömisestä määrätään ankarat sakot,

– jotka eivät voi alittaa tiettyä etukäteen määritettyä määrää;

– jotka määrätään kumulatiivisesti kunkin kyseessä olevan työntekijän osalta ja ilman ylärajaa ja

– joihin lisätään oikeudenkäyntikulukorvaus, jonka määrä on 20 prosenttia niiden määrästä, mikäli kanne päätöksestä, jolla niistä määrätään, hylätään.

( 1 ) EUVL C 122, 1.4.2019.