YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (toinen jaosto)

25 päivänä lokakuuta 1996

Asia T-26/96

Orlando Lopes

vastaan

Euroopan yhteisöjen tuomioistuin

”Henkilöstö — Kumoamiskanne — Virkamiehelle vastainen toimenpide — Valmisteleva toimenpide — Vahingonkorvauskanne — Tutkimatta jättäminen”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-1357

Aihe:

Kanne, jolla vaaditaan kumottavaksi yhteisöjen tuomioistuimen portugalin kielen käännösosaston osastopäällikön 21.1.1994 päivätty muistio ja 29.6.1995 päivätty asiakirja, jonka otsikko on Näytteen I arviointi, jotka vastaaja oli antanut vastaukseksi Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-547/93 ja T-280/94, Lopes vastaan yhteisöjen tuomioistuin, esittämiin kirjallisiin kysymyksiin; 21.7.1995 päivätyllä muistiolla tiedoksi annettu yhteisöjen tuomioistuimen kirjaajan päätös olla hyväksymättä kantajan 7.7.1995 tekemää hakemusta, jonka tarkoituksena oli saada loppumaan väitetty toimivallan ja virka-aseman väärinkäyttö; sekä yhteisöjen tuomioistuimen henkilöstön valituksia käsittelevän komitean 22.1.1996 tekemä päätös hylätä kantajan 3.10.1995 tekemä valitus, ja jolla lisäksi vaaditaan vahingonkorvausta siitä aineellisesta vahingosta ja henkisestä kärsimyksestä, jonka kantaja katsoo kärsineensä yhteisöjen tuomioistuimen palveluksessa olevien henkilöiden toiminnan vuoksi.

Lopputulos:

Hylkääminen. Kantajan velvoittaminen korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

Määräyksen lyhennelmä

Kantaja on vastaajana olevan toimielimen portugalin Ideien käännösosaston palkkaluokan LA 6 juristilingvisti.

Vastauksena yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-547/93 ja T-280/94, Lopes vastaan yhteisöjen tuomioistuin (yhdistämispäätös kumottiin tuomion antamista varten; ks. ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 29.2.1996 antamat kaksi tuomiota, Kok. H. 1996, s. II-185 ja s. II-239), esittämiin kirjallisiin kysymyksiin vastaaja toimitti 29.6.1995 kirjaamoon seuraavat asiakirjat:

— muistio, jonka portugalin kielen käännösosaston osastopäällikkö oli osoittanut 21.1.1994 käännösosaston johtajalle avointa virkaa koskevissa ilmoituksissa nro CJ 68/92 ja CJ 82/93 tarkoitettujen virkojen täyttömenettelyn yhteydessä (jäljempänä 21.1.1994 päivätty muistio),

— asiakirja, jonka otsikko on Näytteen I arviointi ja jossa vastaaja arvioi kriittisesti tiettyjä näytteitä kantajan käännöksistä, jotka tämä oli esittänyt kanteensa tueksi (jäljempänä näytteen I arviointi).

Kantaja teki 7.7.1995 yhteisöjen tuomioistuimen kirjaajalle ”henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan mukaisen hakemuksen portugalin kielen käännösosaston osastopäällikön ja juristireviisorien toimivallan ja virka-aseman väärinkäytön lopettamiseksi”.

Yhteisöj en tuomioistuimen kirj aaj a vastasi kantaj alle 21.7.1995 päivätyllä muistiolla, että hakemusta ei voida hyväksyä. Kirjaaja totesi, että käännösosaston johtajan ja portugalin kielen käännösosaston vakinaisen osastopäällikön poissa ollessa hänen sijaisenaan toimineen virkamiehen mukaan se juristireviisorin pyyntö, josta kantaja valittaa, oli kyseisen osaston tavanomaisen käytännön mukainen, että juristireviisorin tekemien huomautusten syynä oli se, että kantaja ei ollut noudattanut osaston yleisiä suuntaviivoja ja niitä sääntöjä, joiden tarkoituksena on käännösten ja terminologian yhdenmukaisuuden varmistaminen, ja että juristireviisorin toimintaa ei näin ollen voida pitää toimivallan tai virka-aseman väärinkäyttönä. Yhteisöjen tuomioistuimen kirjaaja katsoi lisäksi, että kantajan mainitsemat, käännöstyöhön liittyvät tekniset ongelmat on ratkaistava kyseisellä osastolla.

Kantaja teki 3.10.1995 nimittävälle viranomaiselle valituksen, joka rekisteröitiin numerolla Cont. 22/95-R ja jossa hän vaati

— 21.1.1994 päivätyn muistion osittaista kumoamista siltä osin kuin siinä on seuraava arviointi: ”[Lopes] ei ole osallistunut osaston pyrkimyksiin saada oikeustapauskokoelma julkaistua; hänen asenteensa on ollut pikemminkin kielteinen”;

— näytteen I arvioinnin kumoamista;

— 21.7.1995 päivätyn muistion kumoamista;

— vahingonkorvausta vähintään 20000000 Belgian frangia, siitä aineellisesta vahingosta ja henkisestä kärsimyksestä, jonka hän on väittänyt aiheutuneen ylemmässä virka-asemassa olevien toiminnasta.

Yhteisöjen tuomioistuimen henkilöstön valituksia käsittelevä komitea teki 22.1.1996 päätöksen, jolla se

— katsoi, että sillä ei selvästikään ole toimivaltaa käsitellä vaatimusta 21.1.1994 päivätyn muistion ja näytteen I arvioimiin kumoamisesta, koska riitautetut asiakirjat kuuluvat siihen asiakirja-aineistoon, jota ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin käsittelee edelleen vireillä olevissa yhdistetyissä asioissa T-547/93 ja T-280/94;

— katsoi, että vaatimusta 21.7.1995 päivätyn muistion kumoamista ei voida ottaa tutkittavaksi, koska kyseinen muistio asiallisesti koskee valittajan käännösten revisointia, eikä sillä ole mitään pakottavaa oikeudellista vaikutusta hänen etuihinsa, eikä se siten ole hänelle vastainen toimenpide;

— hylkäsi vahingonkorvausvaatimuksen perusteettomana, koska sen paremmin virhettä kuin vahinkoakaan ei ollut näytetty toteen asiassa.

Asian arviointi

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivalta ottaa kanne käsiteltäväksi

Vastaajana olevan toimielimen esittämän oikeusvoimaa koskevan oikeudenkäyntiväitteen osalta on todettava, että oikeusvoima edellyttää, että kanteessa vastapuolina ovat samat asianosaiset, että kanteiden kohde sama ja että ne perustuvat samaan syyhyn. Toimenpide, jonka kumoamista vaaditaan, on oleellinen tekijä kanteen kohteen yksilöimisessä (14 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat 172/83 ja 226/83, Hoogovens Groep v. komissio, 19.9.1985 (Kok. 1985, s. 2831, 9 kohta); yhdistetyt asiat 358/85 ja 51/86, Ranska v. parlamentti, 22.9.1988, (Kok. 1988, s. 4821, 12 kohta); asiaT-28/89, Maindiauxym. v. TSK, 8.3.1990 (Kok. 1990, s. II-59, 23 kohta) ja asia T-162/94, NMB France ym. v. komissio, 5.6.1996 (Kok. 1996, s. II-427, 37-39 kohta).

Koska tällä kanteella on kiistattomasti riitautettu eri ”toimenpiteet” kuin ne, joiden kumoamista vaadittiin asioissa T-547/93 ja T-280/94, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella on toimivalta ottaa tämä riita-asia käsiteltäväksi (15 ja 16 kohta).

Kumoamisvaatimusten tutkittavaksi ottaminen

Koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset ovat ehdottomia prosessinedellytyksiä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi tutkia ne omasta aloitteestaan eikä sen valvontavalta rajoitu pelkästään asianosaisten tekemiin väitteisiin prosessinedellytysten puuttumisesta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä on asianosaisten esittämistä kannoista riippumatta yksin tutkia toisaalta se, onko virkamiehelle vastaista toimenpidettä tehty, mikä on lähtökohta henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa määrätylle oikeudenkäyntiä edeltävälle menettelylle, ja toisaalta luokitella oikeudellisesti ne asiakirjat, jotka virkamies tai toimenhaltija on osoittanut työnantajanaan olevalle toimielimelle, koska tämä luokittelu kuuluu yksinomaan tuomioistuimen harkintavaltaan eikä se ole riippuvainen asianosaisten tahdosta (17 kohta).

Viittaukset: asia T-130/89, B v. komissio, 6.12.1990 (Kok. 1990, s. II-761, 13 ja 14 kohta); asiaT-34/91, Whitehead v. komissio, 11.5.1992 (Kok. 1992. s. II-1723, 19 kohta) ja asiaT-37/93, Stagakisv. parlamentti, 16.5.1994 (Kok. H. 1994, s. II-451, 17 kohta).

Arvioinnit, jotka sisältyvät 21.1.1994 päivättyyn muistioon

Toimi tai toimenpide voi olla henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla virkamiehelle vastainen ainoastaan siinä tapauksessa, että sillä on sellaisia oikeudellisia vaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa virkamiehen etuihin, koska ne muuttavat selvästi hänen oikeudellista asemaansa. Tällaisten tointen on oltava nimittävän viranomaisen tekemiä ja niiden on oltava luonteeltaan päätöksiä. Päätöstä valmistelevat toimet eivät ole virkamiehelle vastaisia, ja virkamies voi vasta menettelyn päätyttyä tehtyä päätöstä vastaan nostetun kanteen yhteydessä vedota aikaisempien, tähän päätökseen kiinteästi liittyvien tointen sääntöjenvastaisuuteen (19 kohta).

Viittaukset: asia 11/64, Weighardt v. Euratomin komissio, 7.4.1965 (Kok. 1965, s. 365); asia 32/68, Grasselli v. komissio, 10.12.1969 (Kok. 1969, s. 505, 4-7 kohta); yhdistetyt asiat 78/87 ja 220/87, Santarelli v. komissio, 24.5.1988 (Kok. 1988, s. 2699); asia 346/87, Bossi v. komissio, 14.2.1989 (Kok. 1989, s. 303, 23 kohta); asia T-64/89, Automec v. komissio, 10.7.1990 (Kok. 1990, s. II-367, 42 kohta); em. asia Whitehead v. komissio, 21 kohta; asia T-50/92, Fiorani v. parlamentti, 8.6.1993 (Kok. 1993, s. II-555); yhdistetyt asiat T-57/92 ja T-75/92, Yorck von Wartenburg v. parlamentti, 28.9.1993 (Kok. 1993, s. II-925); asiaT-6/93, Pérez Jiménez v. komissio, 15.6.1994 (Kok. H. 1994, s. II-497); asia T-586/93, Kotzonis v. TSK, 22.3.1995 (Kok. H. 1995, s. II-203, 28 kohta) ja em. asia T-547/93, Lopes v. yhteisöjen tuomioistui, 55 kohta.

Tämä 21.1.1994 päivätty muistio sisältää vertailun hakijoiden ansioista, jonka vastaajan hallintoyksikkö on laatinut nimittävän viranomaisen valinnan helpottamiseksi. Tällainen asiakirja, joka ei ole luonteeltaan päätös ja jonka ainoana tarkoituksena oli valmistella nimittävän viranomaisen valintapäätöstä tietyn viran täyttömenettelyn yhteydessä, voidaan riitauttaa ainoastaan liitännäisesti, kun nostetaan kanne siitä ainoasta kumoamiskelpoisesta toimesta, johon se voidaan liittää, toisin sanoen siitä päätöksestä, jolla on hylätty kantajan hakemukset kyseisiin toimiin (20 kohta).

Viittaukset: asia T-108/92, Caló v. komissio, 24.2.1994 (Kok. H. 1994, s. II-213, 13 kohta): em. asia Pérez Jiménez v. komissio, 34-38 kohta ja asiaT-562/93, Obst v. komissio, 19.10.1995 (Kok. H. 1995, s. II-737, 23 ja 24 kohta).

Siitä kantajan väitteestä, jonka mukaan 21.1.1994 päivätty muistio on rinnastettava henkilöstösääntöjen 43 artiklassa tarkoitettuun arviointikertomukseen ja näin ollen pidettävä sitä sellaisena toimena, joka voidaan sellaisenaan riitauttaa, on todettava, että vaikka onkin totta, että yhteisöjen tuomioistuin on asiassa 122/75, Küster vastaan parlamentti, antamassaan tuomiossa katsonut, että arviointikertomuksesta nostettu kanne voidaan ottaa tutkittavaksi; näin on tehty nimenomaan sillä perusteella, että tällaisella kertomuksella on aina jonkinlainen merkitys niissä henkilöstösääntöjen 29 artiklassa tarkoitetuissa tilanteissa, joissa kyseinen virkamies otetaan huomioon mahdollisten ylennysten osalta tai hän osallistuu kilpailuun. Tätä ratkaisua ei voida laajentaa koskemaan asiakirjaa, jonka ainoana tarkoituksena on sellaisen yksittäisen hallintopäätöksen valmistelu, johon tämä asiakirja liittyy kiinteästi, kuten käsiteltävänä olevassa asiassa (22 kohta).

Viittaukset: asia 122/75, Küster v. parlamentti, 25.11.1976 (Kok. 1976, s. 1685, 8 kohta).

Vaikka oletettaisiinkin, että kyseiseen muistioon on sisältynyt sellaisia seikkoja, joita ei ole otettu kantajan henkilökansioon eikä saatettu hänen tietoonsa ennen niiden päätösten tekemistä, jotka riitautettiin asiassa T-280/94 nostetulla kanteella, muistiolla ei ole ollut ratkaisevaa vaikutusta siihen, että kantajan hakemukset kyseisiin virkoihin hylättiin. Tämä luonteeltaan yksinomaan valmisteleva asiakirja ei näin ollen ole henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla kantajalle vastainen (25 kohta).

Näytteen I arviointi

Riitautettu ”toimenpide”, joka on tekninen asiakirja, jonka tarkoituksena on arvioida eräitä kantajan tekemiä käännösvirheitä ja oikeudelliseen terminologiaan liittyviä virheitä ja näin näyttää toteen kantajan ylennyshakemusten hylkäämisen pääasiallisen syyn paikkansapitävyys, toisin sanoen hänen kyvyttömyytensä kääntää tavanomaisesti ja ilman revisointia, on laadittu yksinomaan vastaajana olevan toimielimen puolustukseksi asioissa T-547/93 ja T-280/94. Se on joka tapauksessa poistettu asiakirja-aineistosta asiassa T-280/84 - syistä, jotka eivät liity kantajan nyt esittämiin väitteisiin - eikä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin näin ollen ole ottanut sitä huomioon asiaa arvioidessaan (27 kohta).

Tällaisen asiakirjan laatiminen on tavanomaista puolustautumisoikeuksien käyttöä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa vireillä olevan asian yhteydessä eikä sitä voida periaatteessa pitää sen enempää henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna virkamiehelle vastaisena päätöksenä kuin henkilöstösääntöjen 26 artiklassa tarkoitettuna virkamiehen pätevyyttä ja toimintaa koskevana kertomuksenakaan. Tämä asiakirja ei ole mitenkään muuttanut kantajan oikeudellista asemaa eikä loukannut hänen henkilöstösääntöjen mukaisia oikeuksiaan (28 kohta).

Muistio, joka on päivätty 21.7.1995

Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan mukaan jokainen virkamies voi tehdä nimittävälle viranomaiselle hakemuksen siitä, että tämä tekisi häntä koskevan päätöksen. Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaan j okainen virkamies voi tehdä häntä koskevasta toimenpiteestä valituksen nimittävälle viranomaiselle, jos kyseinen viranomainen on tehnyt päätöksen tai jos se on jättänyt henkilöstösäännöissä edellytetyn toimenpiteen tekemättä. Virkamiehelle vastaisen päätöksen käsite kattaa näin ollen sekä päätökset että sellaisen hallintoviranomaiselle kuuluvan toimenpiteen tekemättä jättämisen, jota henkilöstösäännöissä joko nimenomaisesti tai implisiittisesti edellytetään virkamiesten oikeuksien takaamiseksi (31 kohta).

Viittaukset: asia T-6/91, Pfloeschnerv. komissio, 12.2.1992 (Kok. 1992, s. II-141).

Sen osalta, voidaanko 21.7.1995 päivätyn muistion kumoamista koskevat vaatimukset ottaa tutkittavaksi, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että kantajan 7.7.1995 tekemä ”hakemus” koski pääasiallisesti kantajan toimipaikkana olevan osaston töiden järjestelyyn ja työkuriin liittyviä hallinnollisia seikkoja ja myös kantajan käännösten revisoinnin aiheellisuuteen liittyviä kielellisiä seikkoja (33 kohta).

Sellaisten käännösosaston sisäisten ohjeiden käyttöönotto, joilla pyritään varmistamaan töiden hyvä suorittaminen ja oikeustapauskokoelmassa julkaistujen tekstien kielellinen yhdenmukaisuus, ei periaatteessa voi vaikuttaa kyseisten virkamiesten aineelliseen tai taloudelliseen asemaan eikä heidän henkilöstösääntöjen mukaiseen asemaansa. Sitä, että nimittävä viranomainen ei ole virkamiehen hakemuksesta puuttunut tähän käyttöönottoon, ei voida muutoin kuin poikkeuksellisissa olosuhteissa pitää sellaisen toimenpiteen tekemättä jättämisenä, jota henkilöstösäännöissä edellytetään asianomaisen henkilön oikeuksien turvaamiseksi. Näin on sitäkin suuremmalla syyllä, koska jokaisella virkamiehellä on perustavanlaatuinen lojaalisuus- ja yhteistyövelvoite toimipaikkanaan olevaa yksikköä ja ylemmässä asemassa olevia kohtaan. Tämä velvoite, josta henkilöstösääntöjen 21 artikla on erityinen ilmaus, merkitsee erityisesti, että virkamiehen on mukauduttava yksikön yhteisiin sääntöihin ja ohjeisiin, etenkin niihin, jotka koskevat töiden järjestelyä ja työkuria, jollei henkilöstösääntöjen 21 artiklan kolmannesta kohdasta muuta johdu (34 kohta).

Viittaukset: asia 3/66, Alfieri v. parlamentti, 14.12.1966 (Kok. 1966, s. 633, 650); asia T-146/89, Williams v. tilintarkastustuomioistuin, 26.11.1991 (Kok. 1991, s. II-1293, 72 kohta) ja asia T-80/92, Turner v. komissio, 16.12.1993 (Kok. 1993, s. II-1465).

Hallintoviranomaisella on laaja harkintavalta, kun se yhteisön toimielimen edun nimissä antaa yksityiskohtaiset määräykset siitä, miten virkamiehet ja toimihenkilöt hoitavat työnsä. Pelkät yksiköiden sisäiset järjestelytoimenpiteet, etenkään ne, jotka koskevat töiden järjestelyä ja työkuria, eivät voi olla kanteen kohteena tuomioistuimessa, koska ne eivät vaikuta sen virkamiehen oikeudelliseen tai aineelliseen asemaan, jota kyseinen toimenpide koskee (35 kohta).

Viittaukset: em. asia Grasselli v. komissio; asia 129/75, Hirschberg v. komissio, 14.7.1976 (Kok. 1976, s. 1259); yhdistetyt asiat 66/83, 67/83, 68/83, 136/83, 137/83, 138/83, 139/83 ja 140/83, Hauet ym. v. komissio, 11.7.1985 (Kok. 1985, s. 2459); asia T-47/90, Herremans v. komissio, 4.7.1991 (Kok. 1991, s. II-467) ja asiaT-69/92, Seghers v. neuvosto, 24.6.1993 (Kok. 1993, s. II-651, 29 kohta).

Koska pelkästään sisäisistä toimenpiteistä ei voida nostaa kannetta tuomioistuimessa, niistä ei voida myöskään tehdä henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaista valitusta eikä edes henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan mukaista hakemusta. Missään tapauksessa päätös, jolla tällainen hakemus on nimenomaisesti tai implisiittisesti hylätty, ei ole kyseiselle henkilölle vastainen eikä siitä siis voida nostaa kannetta (36 kohta).

Siitä kantajan tekemästä ”avustushakemuksesta”, jonka tarkoituksena oli saada loppumaan hänen yläpuolellaan hierarkiassa olevien henkilöiden harjoittama toimivallan ja virka-aseman väärinkäyttö, joka koostui erityisesti provokaatioista ja hänen työnsä laadun huonontamisesta, on todettava, että henkilöstösääntöjen 24 artiklan ensimmäisessä kohdassa edellytetään toisaalta, että jos virkamiehen ammatillista kunniaa vastaan esitetään vakavia syytöksiä virkamiehen hoitaessa tehtäviään, hallintoelimen on ryhdyttävä kaikkiin toimenpiteisiin sen selvittämiseksi, ovatko syytökset perusteltuja, ja jos ne eivät ole, hallintoelimen on toisaalta hylättävä nämä syytökset ja ryhdyttävä kaikkiin toimenpiteisiin loukatun maineen palauttamiseksi (40 kohta).

Viittaukset: asia 128/75, M. N. v. komissio, 18.10.1976 (Kok. 1976, s. 1567,10 kohta).

Pyyntöjä, jotka virkamiestä ylemmässä asemassa oleva henkilö on osoittanut virkamiehelle käännösosaston hyvän toiminnan varmistamiseksi ja joissa virkamiestä on moitittu pääasiassa siitä, että hän ei ole noudattanut yksikön yhteisiä suuntaviivoja ja sääntöjä, joiden tarkoituksena on käännösten ja terminologian yhdenmukaisuuden takaaminen, ei missään tapauksessa voida pitää sellaisina vakavina syytöksinä, jotka saattaisivat vahingoittaa kääntäjän ammatillista kunniaa, ja vielä vähemmän voidaan katsoa, että se ”loukkaa” häntä tai että se olisi hänelle tehtyä ”ilkivaltaa” (41 kohta).

Koska se toiminta, josta kantaja on syyttänyt hallintoelimiä, ei ole millään tavalla loukannut hänen oikeuksiaan, hallintoelimillä ei ollut henkilöstösääntöjen nojalla velvollisuutta ryhtyä mihinkään päätöksen luonteisiin toimenpiteisiin hänen ”hakemuksensa” johdosta, eikä hallintoviranomaisen päätöstä olla hyväksymättä hakemusta näin ollen voida pitää virkamiehelle vastaisena toimenpiteenä (42 kohta).

Henkilöstösääntöjen 24 artiklan ensimmäisen kohdan mukainen, kantajan ”avustuspyynnöksi” väittämä hakemus on joka tapauksessa mennyt sekaisin sen hakemuksen kanssa, jossa hän on pyytänyt nimittävää viranomaista puuttumaan pelkästään hallinnollisiin tai teknisiin kysymyksiin. Saman oikeudellisen säännöstön on siis koskettava molempia. Sillä, miten kirjeen tai muistion laatija itse luokittelee sen, ei tältä osin ole ratkaisevaa merkitystä oikeudenkäyntiä edeltävää menettelyä koskevien henkilöstösääntöjen määräysten osalta, koska tällainen luokittelu kuuluu yksinomaan ensimmäisen tuomioistuimen toimivaltaan (43 kohta).

Viittaukset: asiaT-1/90, Pérez-Mínguez Casariego v. komissio, 20.3.1991 (Kok. 1991, s. II-143); asiaT-38/91, Coussios v. komissio, 1.10.1991 (Kok. 1991, s. II-763, 25 kohta); asia T-64/91, Marcato v. komissio, 25.2.1992 (Kok. 1992, s. II-243); asia Tl 15/92, Hogan v. parlamentti, 15.7.1993 (Kok. 1993, s. II-895); asiaT-112/94, Moat v. komissio, 15.2.1995 (Kok. H. 1995, s. II-135, 24 kohta) ja em. asia Kotzonis v. TSK.

Päätös valituksen nro Cont. 22/95-R hylkäämisestä

Kantaja on kohdistanut valituksensa toimenpiteisiin, jotka eivät ole hänelle vastaisia. Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla tämä valitus on jätettävä tutkimatta ja henkilöstösääntöjen 91 artiklan nojalla myös ne vaatimukset, jotka kohdistuvat päätökseen, jolla tämä valitus on hylätty, on jätettävä tutkimatta (45 kohta).

Vahingonkorvausvaatimusten tutkittavaksi ottaminen

Jos kumoamisvaatimus ja vahingonkorvausvaatimus ovat kiinteässä yhteydessä toisiinsa, kumoamisvaatimuksen tutkimatta jättäminen aiheuttaa myös vahingonkorvausvaatimuksen tutkimatta jättämisen (46 kohta).

Viittaukset: asia 4/67, Collignonv. komissio, 12.12.1967 (Kok. 1967, s. 469); em. asia Bossi v. komissio, 31 kohta; asiaT-27/90, Latham v. komissio, 24.1.1991 (Kok. 1991, s. II-35, 38-40 kohta); asia T-20/92, Moat v. komissio, 13.7.1993 (Kok. 1993, s. H-799, 46 kohta) ja asiaT-82/91, Lathamv. komissio, 9.2.1994 (Kok. H. 1994, s. II-61, 34-36 kohta).

Jos väitetty vallinko ei aiheudu kumottavaksi vaaditusta toimenpiteestä vaan hallintoelimen väitetyistä virheistä ja laiminlyönneistä, oikeudenkäyntiä edeltävä menettely on aloitettava nimittävälle viranomaiselle tehdyllä hakemuksella tämän valiingon korvaamisesta ja menettelyä on tarpeen vaatiessa jatkettava tekemällä valitus päätöksestä, jolla hakemus on hylätty, sillä muutoin kanne on jätettävä tutkimatta (47 kohta).

Viittaukset: asiaT-29/91, Castelletti ym. v. komissio, 6.2.1992 (Kok. 1992, s. II-77); em. asia Marcato v. komissio; yhdistetyt asiat T-17/90, T-28/91 ja T-17/92, Cámara Alloisioym. v. komissio, 15.7.1993 (Kok. 1991, s. II-841, 45-47 kohta) ja asia T-27/92, Camera-Lampitelli ym. v. komissio, 15.7.1993 (Kok. 1993, s. II-873, 26-28 kohta).

Käsiteltävänä olevassa asiassa vahingonkorvausvaatimuksella pyritään sellaisen vahingon korvaamiseen, jonka on väitetty aiheutuneen kantajalle kumoamiskanteessa tarkoitetuista toimenpiteistä, ja siten vaatimus liittyy kumoamiskanteeseen kiinteästi. Kantajan nimittävälle viranomaiselle 7.7.1995 osoittamaan ”hakemukseen” ei sisältynyt minkäänlaista vahingonkorvausvaatimusta eikä minkäänlaista vaatimusta siitä, että nimittävän viranomaisen olisi korvattava vahinko (48 kohta).

Oikeudenkäyntikulut

Työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Tämän työjärjestyksen 88 artiklan mukaan yhteisöjen ja niiden henkilöstön välisissä riita-asioissa toimielinten on vastattava omista kustannuksistaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 87 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan soveltamista. Viimeksi mainitun määräyksen mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi velvoittaa asian voittaneen osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jotka tuomioistuin katsoo asianosaisen tarpeettomasti tai haitantekona aiheuttaneen toiselle asianosaiselle (50 kohta).

Koska kanteella toisaalta pyritään uudelleen asettamaan kyseenalaiseksi asiakirjoja, jotka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jo perusteellisesti tutkinut asioissa T-547/93 ja T-280/94 ja joiden osalta on katsottu, että ne eivät ole hänelle vastaisia, ja koska kanteessa toisaalta esitetään näiden asiakirjojen osalta pääasiallisesti samat väitteet, tämä kanne on oikeudenkäynnin väärinkäyttöä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja sillä aiheutetaan vastaajalle tarpeettomia kuluja (53 kohta).

Käsiteltävänä olevan asian erityisolosuhteissa kantaja käyttää henkilöstösääntöjen mukaisia muutoksenhakukeinoja yksinomaankiertääkseen ylemmässä virka-asemassa olevien henkilöiden antamia sisäisiä määräyksiä ja sääntöjä, joita hänen ei kuulu riitauttaa, jollei henkilöstösääntöjen 21 artiklan kolmannen kohdan mahdollisesta soveltamisesta muuta johdu (54 kohta).

Lopuksi on todettava, että 20000000 Belgian frangin suuruinen vahingonkorvausvaatimus on ilmeisen liioiteltu eikä se ole missään järkevässä suhteessa asian erityisolosuhteisiin (55 kohta).

Ratkaisu:

Kanne jätetään tutkimatta.

Kantaja velvoitetaan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.