ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3)

Mikäli vastaus kysymyksiin 1 ja 2 on kieltävä, onko direktiivin 98/71/EY 17 ja 19 artiklaa tulkittava siten, että sovellettaessa jonkin sellaisen jäsenvaltion kansallista lakia, joka direktiivin määräysten mukaisesti on sisällyttänyt oikeusjärjestykseensä malleja koskevan tekijänoikeuden suojan, tälle jäsenvaltiolle myönnetty mahdollisuus määrätä itsenäisesti suojan laajuus ja edellytykset voi käsittää myös tekijänoikeuden suojan poissulkemisen sellaisten mallien osalta, jotka täyttävät kyllä tekijänoikeuden suojalle asetetut edellytykset mutta joiden osalta teollisoikeudellinen mallisuoja oli lakannut ennen niiden säädösten voimaantulopäivää, joilla kansalliseen lainsäädäntöön sisällytettiin malleja koskeva tekijänoikeuden suoja, kun kolmas osapuoli — ilman kyseisten mallien tekijänoikeuden haltijan lupaa — on jo valmistanut ja myynyt jäsenvaltiossa kyseisten mallien mukaisesti valmistettuja tuotteita, jos tämä poissulkeminen on kestoltaan merkittävä (kymmenen vuotta)?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 153/30

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 14.5.2009 — Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs v. Axa UK Ltd

(Asia C-175/09)

2009/C 153/59

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs

Vastapuoli: Axa UK Ltd

Ennakkoratkaisukysymykset

1. Mitkä ovat arvonlisäverosta vapautetun palvelun, jolla ”siirretään varoja ja aiheutetaan oikeudellisia ja taloudellisia muutoksia”, tyypilliset piirteet? Erityisesti: (a) Sovelletaanko vapautusta palveluihin, joita minkään rahoituslaitoksen, joka (i) veloittaa yhtä tiliä, (ii) tekee vastaavan hyvityksen toiselle tilille tai (iii) suorittaa tehtävien (i) ja (ii) välillä tapahtuvan tehtävän, ei muuten tarvitsisi suorittaa? (b) Sovelletaanko vapautusta palveluihin, joihin ei sisälly yhden tilin veloituksen ja vastaavasti toisen tilin hyvityksen tekemistä koskevien tehtävien suorittamista mutta jonka voidaan, jos siitä seuraa varojen siirto, katsoa olleen tämän siirron syy?

2. Suorittaako elinkeinonharjoittaja (joka ei itse ole pankki), SDC-asian valossa 13 artiklan B kohdan d alakohdan 3 alakohdan perusteella arvonlisäverosta vapautetun palvelun, jos sen asiakkaansa hyväksi suorittamat tehtävät (1) käsittävät sellaisten rahojen keräämisen, käsittelyn ja edelleen maksamisen, jotka kolmas osapuoli on velvollinen maksamaan asiakkaalle, erityisesti, jos nämä tehtävät ovat (a) tietojen, joilla vaaditaan maksua kolmannen osapuolen pankkitililtä elinkeinonharjoittajan omalle pankkitilille, välittäminen kolmannen osapuolen pankille tämän kolmannen osapuolen pankille toistaiseksi antaman valtuutuksen perusteella (Direct Debit -järjestelmän mukaisesti); ja tämän jälkeen, jos pankki suorittaa maksun, (b) varojen siirtämistä sen tililtä asiakkaan pankkitilille koskevan kehotuksen antaminen omalle pankille mutta niihin (2) ei sisälly tehtäviä, jotka koskevat (a) veloituksen tekemistä yhdelle pankkitilille, (b) vastaavan hyvityksen tekemistä toiselle pankkitilille tai (c) minkään (a) ja (b) tehtävien välillä tapahtuvan tehtävän suorittamista?
3)

Komissio katsoo, että tämä tilanne synnyttää merkittäviä haittoja toiseksi suurimman matkapuhelinoperaattorin toimintojen kannalta. Niiltä osin kuin se ei ole saanut verkkonsa asentamista päätökseen, se voi tarjota käyttäjilleen täysimääräisen maantieteellisen peiton ainoastaan tukeutumalla ATIKin tukkuhinnoin tarjoamaan kansalliseen sijainnin seurantaa koskevaan palveluun (roaming). Tästä seuraa se, että toiseksi suurin operaattori on riippuvainen ATIKin kansallisesta sijainnin seurantaa koskevasta palvelusta siltä osin kuin kyse on 20 prosentista sen kokonaisliikenteestä. Koska toiseksi suurimman operaattorin oma verkko ei tarjoa täysimääräistä maantieteellistä peittoa, se on pakotettu suorittamaan sellaisia tosiasiallisia ulkopuolisia kustannuksia, joita sille aiheutuu ATIKin sijainnin seurantaa koskevan palvelun käyttämisestä, ja se on myös riippuvainen kyseisestä palvelusta.
—

yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu kuudes jaosto) yhdistetyissä asioissa T-254/00, T-270/00 ja T-277/00, Comitato Venezia vuole vivere vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 28.11.2008 antama tuomio, joka on annettu tiedoksi 3.12.2008, on kumottava, minkä lisäksi komission 25.11.1999 tekemä päätös 2000/394/EY (1) on kumottava; toissijaisesti mainitun päätöksen 5 artikla on kumottava siltä osin kuin siinä säädetään velvollisuudesta periä takaisin kyseessä olevat sosiaaliturvamaksuihin liittyvät tuet ja siltä osin kuin takaisinperittävään tukeen lisätään korko mainitulta ajalta
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 102/13

Valitus, jonka Compagnie des bateaux mouches SA on tehnyt 24.2.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-365/06, Bateaux mouches v. SMHV, 10.12.2008 antamasta tuomiosta

(Asia C-78/09 P)

2009/C 102/22

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Compagnie des bateaux mouches SA (edustaja: asianajaja G. Barbaut)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Jean-Noël Castanet

Vaatimukset

— Compagnie des bateaux mouches -nimisen yhtiön kanne on otettava tutkittavaksi

— Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-365/06 10.12.2008 antama tuomio on kumottava, ja

— Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja vetoaa valituksensa tueksi kahteen valitusperusteeseen.

Valittaja väittää ensimmäisessä valitusperusteessaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa. Valittaja moittii tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta ensimmäiseksi siitä, että se ei huomioinut tavaramerkillä alun perin ollutta luontaista erottamiskykyä. Toiseksi tämä erottamiskyky on jopa säilynyt ja vahvistunut ajan kuluessa, kun valittaja on käyttänyt tavaramerkkiä. Tavaramerkki ”BATEAUX MOUCHES” on painettu ainoastaan valittajan Seine-joen matkailuristeilyitä varten käyttämiin laivoihin, haku sanoilla ”bateaux mouches” internet-hakuohjelmissa ohjaa suoraan valittajan omalle sivustolle ja viimeksi mainittu on omaksunut tavaramerkkinsä aktiivista suojelua koskevan toimintaperiaatteen kaikkea väärinkäyttöä vastaan.

Valittaja moittii toisessa valitusperusteessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, että se on tulkinnut virheellisesti oikeuskäytäntöön liittyviä edellytyksiä, joilla osoitetaan tavaramerkin ”BATEAUX MOUCHES” käytössä hankittu erottamiskyky. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt analysoida ne tekijät, joilla voidaan osoittaa tavaramerkin erottamiskyky, kuten asianomaisella tavaramerkillä varustettujen tavaroiden tai palvelujen markkinaosuus, tavaramerkin käytön intensiivisyys, maantieteellinen laajuus ja kesto, yrityksen tavaramerkin tunnetuksi tekemiseen käyttämät varat, ja se, missä laajuudessa asianomaisessa kohderyhmässä tunnistetaan tämän tavaramerkin perusteella kyseinen tavara tai palvelu tietyn yrityksen tavaraksi, kokonaisvaltaisesti eikä osittain.

(1) EYVL 1994, L 11, s. 1.
1)

Onko Turkin kansalainen, joka kuuluu jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille ja tekee vakinaisesti toisen johdon alaisena tälle vastiketta vastaan suorituksia, joilla on taloudellista arvoa, ETY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 (päätös N:o 1/80) 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu työntekijä myös silloin, kun työn ajallinen kesto on vain noin 14 prosenttia sääntöjenmukaisen kokopäivätyön kestosta (tässä 5,5 tuntia viikoittaisesta 39 tunnin työajasta) ja kun yksinomaan tästä toiminnasta saadut tulot kattavat vain noin 25 prosenttia jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti laskettavista, elannon turvaamiseksi välttämättömistä varoista (tässä noin 175 euroa noin 715 eurosta)? Siltä varalta, että kysymykseen 1 vastataan myöntävästi:
1)

Onko toisen direktiivin (1) 11 artiklan 4 kohtaa ja kuudennen direktiivin (2) 17 artiklan 6 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltio, joka on halunnut käyttää näissä artikloissa annettua mahdollisuutta evätä (edelleen) vähennysoikeuden sellaisten kustannusluokkien osalta, joita kuvataan seuraavasti: — ruokien ja juomien tarjoaminen elinkeinonharjoittajan henkilöstölle, — liikelahjojen tai muunlaisten lahjoitusten antaminen henkilöille, joiden osalta on niin, että jos kyseisiä lahjoja tai lahjoituksia koskeva arvonlisävero laskutetaan tai laskutettaisiin heiltä, tätä ei oteta tai ei otettaisi kokonaisuudessaan tai pääasiallisesti huomioon vähennyskelpoisena, — asunnon hankkiminen elinkeinonharjoittajan henkilöstölle, — vapaa-ajan toiminnan tarjoaminen elinkeinonharjoittajan henkilöstölle, on täyttänyt edellytyksen, jonka mukaan tällaiset tavarat ja palvelut on mainittava riittävän täsmällisesti?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 82/14

Valitus, jonka Ranskan tasavalta on tehnyt 21.1.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-284/08, People's Mojahedin Organization of Iran v. Euroopan unionin neuvosto, 4.12.2008 antamasta tuomiosta

(Asia C-27/09 P)

(2009/C 82/26)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: E. Belliard, G. de Bergues, A.-L. During)

Muut osapuolet: People's Mojahedin Organization of Iran, Euroopan unionin neuvosto, Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-284/08, People's Mojahedin Organization of Iran vastaan neuvosto, 4.12.2008 antama tuomio on kumottava

— yhteisöjen tuomioistuimen on ratkaistava itse riita lopullisesti ja hylättävä OMPI:n kanne tai palautettava asia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ranskan hallitus katsoo, että valituksenalaisen tuomio on kumottava yhtäältä, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että neuvosto oli tehnyt päätöksen 2008/583/EY (1) loukkaamalla OMPI:n puolustautumisoikeuksia kyseisen päätöksen tekemiseen liittyviä erityisiä olosuhteita huomioon ottamatta; toisaalta koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että Ranskassa aloitettu tuomioistuinmenettely OMPI oletettuja jäseniä vastaan ei ollut erityistoimenpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi 27.12.2001 annetun yhteisen kannan 2001/931/YUTP 1 artiklan 4 kohdan määritelmän mukainen päätös, ja lopuksi koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että siitä, että neuvosto kieltäytyi antamasta tiedoksi sellaisen asiakirjan 3 kohdan a alakohtaan sisältyviä tietoja, joka on yksi niistä kolmesta asiakirjasta, jotka Ranskan viranomaiset toimittivat neuvostolle pyytääkseen OMPI:n sisällyttämistä päätöksellä 2008/583 käyttöön otettuun luetteloon, ja jonka neuvosto toimitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle asian selvittämistoimista 26.9.2008 annetun määräyksen johdosta, seurasi, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ollut mahdollista valvoa päätöksen 2008/583/EY laillisuutta, ja sillä loukattiin oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan.

(1) Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä päätöksen 2007/868/EY kumoamisesta 15.7.2008 tehty neuvoston päätös (EUVL L 18, s. 21).
1)

Onko pääoman hankintaa koskevista välillisistä veroista 17.7.1969 annettua neuvoston direktiiviä 69/335/ETY (1) (sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla neuvoston direktiivillä 85/303/ETY) tulkittava siten, että maksuja, jotka on suoritettava siitä, että virkamiehen asemassa toimiva notaari varmentaa oikeustoimen, joka kuuluu tämän direktiivin soveltamisalaan, on pidettävä direktiivissä tarkoitettuina veroina, kun sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaan yhtäältä notaareina voivat toimia myös virkamiehen asemassa toimivat notaarit ja notaarit ovat itse kyseessä olevien maksujen velkojia ja kun valtio ei yleisen saatavasta luopumisen johdosta saa osaakaan direktiivin soveltamisalaan kuuluvan toimen varmennuksesta perittävästä maksusta?
8.

Yritysten yhteenliittymään osallistuvalla yrityksellä — aivan kuten Euroopan unionin kansalaisella tai sellaisella yrityksellä, jonka kotipaikka on Euroopan unionissa — on oikeus saada tietoja asiakirjasta siinäkin tapauksessa, että asiakirjan sisältämät tiedot ovat luottamuksellisia sisäisen päätöksentekomenettelyn suojaamiseksi, jos asiakirjan luovuttamista puoltaa kuitenkin ylivoimainen yleinen etu. Kantajan mukaan MyTravelin esittämät näkökohdat osoittavat hyvinkin ilmeisesti tällaisen yleisen edun olemassaoloa eikä niitä voida sivuuttaa — kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt — pelkällä viittauksella kantajan yksityisiin etuihin. Kantajalla ei ole minkäänlaista velvollisuutta vedota mihinkään tällaiseen seikkaan tai näyttää sen olemassaoloa toteen; toimielinten asiana on varmistaa se, onko kyse ylivoimaisesta yleisestä edusta.
—

On todettava, että alueella ITB032228, Is Arenas, esiintyvien luontotyyppien ja lajien suhteen Narbolian kunnassa sijaitsevan Is Arenas -nimisen turistikeskushankkeen osalta — Italian tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 92/43/ETY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut ennen 19.7.2006 direktiivillä tarkoitetun suojelutavoitteen kannalta asianmukaisia suojelutoimenpiteitä suojellakseen sitä merkittävää ekologista intressiä kansallisella tasolla, joka on yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi ehdotetulla ITB032228, Is Arenas -alueella, erityisesti koska se ei ole kieltänyt alueeseen koskemista, joka voi vakavasti vaikuttaa alueen ekologisiin ominaisuuksiin — Italian tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole 19.7.2006 jälkeen toteuttanut tarpeellisia toimenpiteitä luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen heikentymisen sekä niitä lajeja koskevien häiriöiden estämiseksi, joita varten yhteisön tärkeänä pitämä alue on osoitettu
—

2/A ensisijaisesti: 2/A.1) valituksen kohteena oleva päätös on kumottava; 2/A.2) 18.7.2005 päivätty korvauslaskelma on kumottava tarvittavilta osin; 2/A.3) päätös, jolla hylättiin valitus, on kumottava tarvittavilta osin; 2/A.4) vastapuoli on velvoitettava suorittamaan täydentävänä korvauksena 100 prosenttiin asti eli siten, että valittaja saa 100-prosenttisen korvauksen hänelle aiheutuneista sairauskuluista, tai korvauksena vastapuolen sääntöjenvastaisesta toiminnasta aiheutuneesta vahingosta 89,56 euroa, tai yhteisöjen tuomioistuimen asianmukaiseksi ja kohtuulliseksi katsoma suurempi tai pienempi määrä; 2/A.5) vastapuoli on velvoitettava suorittamaan valittajalle viivästyskorkoa edellä tämän valituksen 2/A.4 kohdassa mainituille määrille, ja korko on laskettava asiaa koskevissa asiakirjoissa todettujen alkamis- ja päättymispäivien mukaisesti; 2/A.6) vastapuoli on velvoitettava korvaamaan valittajalle kaikki oikeudenkäyntikulut; tai
—

Onko direktiivi 2004/73/EY yhteensoveltuva puitedirektiivin 67/548/ETY ja erityisesti sen liitteessä VI olevan 4.2.3 kohdan kanssa siltä osin kuin siinä luokitellaan nPB ryhmään 2 kuuluvaksi, lisääntymiselle vaaralliseksi aineeksi (R 60) yhtäältä vaikka ei ole olemassa selvää näyttöä asianmukaisissa eläinkokeissa siitä, että myrkkyvaikutuksia on havaittu, jotta voidaan olettaa, että kun ihminen altistuu tällaiselle aineelle, siitä aiheutuu kehityshäiriöitä, ja toisaalta sellaisten kokeiden perusteella, jotka paljastavat myrkkyvaikutuksia ainoastaan elämissä, jotka on altistettu 250 ppm:n suuruiselle pitoisuudelle, joka on yksitoista kertaa nPB:n enimmäispitoisuus ja 40 kertaa se nPB:n keskiarvopitoisuus, jolle ihminen altistuu tuotetta käsitellessään?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 327/9

Kanne 17.9.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta

(Asia C-401/08)

(2008/C 327/15)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: B. Schima ja A. Sipos)

Vastaaja: Itävallan tasavalta

Vaatimukset

— On todettava, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta 9.12.1996 annetun neuvoston direktiivin 96/82/EY (1) 11 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska Itävallan toimivaltaiset viranomaiset eivät ole laatineet kaikkien kyseisen direktiivin 9 artiklassa tarkoitettujen tuotantolaitosten osalta ulkoisia pelastussuunnitelmia.

— Itävallan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Direktiivin 96/82/EY 11 artiklan 1 kohdan c alakohdassa edellytetään, että jäsenvaltiot varmistavat, että tähän tarkoitukseen nimetyt viranomaiset laativat kaikkien tämän direktiivin 9 artiklassa tarkoitettujen tuotantolaitosten osalta ulkoisen pelastussuunnitelman niistä toimista, joihin ryhdytään tuotantolaitoksen ulkopuolella. Näistä ulkoisista pelastussuunnitelmista on ilmettävä paitsi tuotantolaitoksen sisäisiä ja tuotantolaitoksen ulkopuolella tapahtuvia pelastustoimia koskevat tiedot, myös tiedot siitä, miten väestölle annetaan tarkkoja tietoja onnettomuudesta ja millaista käyttäytymistä väestön pitäisi noudattaa. Ulkoiseen pelastussuunnitelmaan on sisällyttävä myös esimerkiksi tiedot siitä, millä tavoin tiedotetaan muiden jäsenvaltioiden pelastusviranomaisille sellaisen suuronnettomuuden sattuessa, jolla voi olla vaikutuksia yli valtion rajojen.

Käsiteltävänä olevassa kanteessa vaaditaan sen toteamista, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 96/82/EY 11 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole laatinut kaikkien tämän direktiivin 9 artiklassa tarkoitettujen tuotantolaitosten osalta ulkoisia pelastussuunnitelmia.

(1) EYVL L 10, s. 13.
—

On todettava, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut järjestelmästä yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi 11.2.2004 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 280/2004/EY (1) 3 artiklan 2 kohdan, luettuna yhdessä järjestelmästä yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 280/2004/EY täytäntöönpanosäännöistä 10.2.2005 tehdyn komission päätöksen N:o 166/2005/EY (2) 8, 9, 10 ja 11 artiklan kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toimittanut päätöksen N:o 280/2004/EY 3 artiklan 2 kohdassa, luettuna yhdessä päätöksen N:o 166/2005/EY 8, 9, 10 ja 11 artiklan kanssa, edellytettyjä tietoja,
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 301/18

Valitus, jonka Audi AG on tehnyt 16.9.2008 (faksi 12.9.2008) ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-70/06, Audi AG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 9.7.2008 antamasta tuomiosta

(Asia C-398/08)

(2008/C 301/32)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Audi AG (edustajat: Rechtsanwalt S. O. Gillert ja Rechtsanwalt, tri F. Schwiek)

Muu osapuoli: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vaatimukset

— Valituksenalainen tuomio on kumottava

— Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston toisen valituslautakunnan 16.12.2005 tekemä päätös valitusasiassa R 237/2005-2 on kumottava siltä osin kuin tutkijan päätöksestä tehty valitus kumottiin osittain

— Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut yhteisöjen tuomioistuimesta ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimesta sekä kulut menettelystä valituslautakunnassa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin — kuten valituslautakuntakaan ennen sitä — ei ole todennut riittävällä tavalla kohdeyleisöä. Kun otetaan huomioon tavaroiden ja palvelujen, joita varten rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi haetaan, suuri lukumäärä, kokonaistarkastelu ei ollut hyväksyttävää.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut erottamiskyvyn arvioinnissa liian tiukkoja perusteita. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jättänyt huomioimatta sen, että myös mainoslauseet ovat sanamerkkejä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on kuitenkin yksin sen seikan perusteella, että sen käsityksen mukaan haettu tavaramerkki ”Vorsprung durch Technik” on mainoslause, asettanut erottamiskyvyn toteamiselle huomattavasti tiukemmat vaatimukset.

Neuvoston asetuksen N:o 40/94 63 artiklan rikkominen: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tyytynyt tarkastamaan valituslautakunnan päätöksen. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei saa hyväksyä eikä huomioida ratkaisussaan asianosaisten esittämiä uusia tosiseikkoja, jotka eivät ole olleet valituslautakunnan päätöksen kohteena. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on kuitenkin erottamiskyvyn arvioinnin yhteydessä viitannut erääseen vastaajan ensimmäistä kertaa vastineensa yhteydessä esittämään asiakirjaan. Ratkaisu, että haetulla yhteisön tavaramerkillä ”Vorsprung durch Technik” ei ole erottamiskykyä, perustuu ratkaisevasti tämän asiakirjan sisältöön ja ensimmäisen tuomioistuimen arviointiin tästä sisällöstä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 272/10

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Rejonowy w Kościanie (Puolan tasavalta) on esittänyt 24.7.2008 — Rikosoikeudenkäynti Tomasz Rubachia vastaan

(Asia C-344/08)

(2008/C 272/17)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Rejonowy w Kościanie

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Prokuratura Rejonowa w Kościanie

Vastaaja: Tomasz Rubach

Ennakkoratkaisukysymys

Mikä on luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä 9.12.1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 (1) 8 artiklan 5 kohdan oikea tulkinta sen osalta, miten liitteessä B mainittujen eläinten (muiden kuin sammakkoeläinten, matelijoiden, lintujen ja nisäkkäiden) omistaja voi yhteisön oikeuden mukaisesti tyydyttävällä tavalla todistaa, että hänen yksilönsä on hankittu tai tuotu yhteisöön luonnonvaraisia eläin- ja kasvilajeja koskevien säädösten mukaisesti, kun kansallisessa oikeudessa ei säännellä tällaisia kysymyksiä?

(1) EYVL L 61, 3.3.1997, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 247/6

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht München (Saksa) on esittänyt 8.6.2008 — Zino Davidoff SA v. Bundesfinanzdirektion Südost

(Asia C-302/08)

(2008/C 247/08)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht München

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Zino Davidoff S.A.

Vastaaja: Bundesfinanzdirektion Südost

Ennakkoratkaisukysymys

Kun otetaan huomioon Euroopan yhteisön liittyminen Madridin pöytäkirjaan, onko tulliviranomaisten toimenpiteistä epäiltäessä tavaroiden loukkaavan tiettyjä teollis- ja tekijänoikeuksia sekä tiettyjä teollis- ja tekijänoikeuksia loukkaavien tavaroiden suhteen toteutettavista toimenpiteistä 22.7.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1383/2003 (1) 5 artiklan 4 kohtaa tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluvat käsitteen ”yhteisön tavaramerkki” käytöstä huolimatta myös yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun asetuksen (EY) N:o 40/94, sellaisena kuin se on muutettuna 27.10.2003 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1992/2003, 146 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa tarkoitetut tavaramerkkien kansainväliset rekisteröinnit?

(1) EUVL L 196, s. 7.