Asia C-140/08

Rakvere Lihakombinaat AS

vastaan

Põllumajandusministeerium

ja Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

(Tallinna Halduskohusin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Yhteinen tullitariffi — Yhdistetty nimikkeistö — Tariffiluokittelu — Paloiteltu kananliha tai muut kananosat, jäädytetyt — Viron liittyminen — Siirtymätoimenpiteet — Maataloustuotteet — Ylijäämävarastot — Asetus (EY) N:o 1972/2003”

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.10.2009 I ‐ 10537

Tuomion tiivistelmä

(Komission asetukset N:o 1972/2003 ja N:o 230/2004)

(Komission asetuksen N:o 1972/2003 4 artiklan 2 kohta ja komission asetus N:o 230/2004)

(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 853/2004 liitteessä I oleva 1.14 kohta; neuvoston asetuksen N:o 2658/87 liite I; komission asetus N:o 1789/2003)

Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan 58 artikla estää sen, että sellaiseen yhteisön lainsäädäntöön sisältyviä velvoitteita, jota ei ole julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä uuden jäsenvaltion kielellä, vaikka kyseinen kieli on unionin virallinen kieli, voitaisiin soveltaa yksityisiin tässä jäsenvaltiossa, vaikka nämä olisivat voineet muilla keinoin saada tiedon tästä lainsäädännöstä. Se, että yhteisön asetukseen ei voida vedota yksityisiä vastaan jäsenvaltiossa, jonka kielellä sitä ei ole julkaistu, ei kuitenkaan vaikuta millään tavoin siihen seikkaan, että koska asetus on osa yhteisön säännöstöä (acquis communautaire), sen säännökset sitovat asianomaista jäsenvaltiota liittymisestä lukien. Näin ollen sillä, että jäsenvaltio antaa ennen liittymistä säädöksen, jolla pannaan täytäntöön yhteisön asetuksesta johtuvat velvoitteet, asetetaan yksityisille velvoitteita huolimatta siitä seikasta, että asetukseen ei voida vedota heitä vastaan ennen kuin heillä on ollut mahdollisuus saada se tietoonsa Euroopan unionin virallisessa lehdessä kyseisen jäsenvaltion kielellä suoritetun säännönmukaisen julkaisemisen kautta. Tällaisissa olosuhteissa kansalliseen säädökseen otettuihin asetuksen säännöksiin voidaan vedota yksityisiä vastaan. Sen sijaan sikäli kuin tiettyjä säännöksiä ei ole pantu täytäntöön kansallisella lainsäädännöllä, jäsenvaltio ei voi vedota niihin yksityisiä vastaan ennen asetuksen virallista julkaisemista tämän jäsenvaltion kielellä. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tutkia, onko, ja missä määrin, kyseessä olevat yhteisön säännökset otettu osaksi kansallista oikeutta. (ks. 31–35 kohta)

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annettua asetusta N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1789/2003, on tulkittava siten, että ihmisravinnoksi tarkoitetut tuotteet, jotka koostuvat jäädytetystä mekaanisesti erotetusta lihasta, joka on saatu kanojen mekaanisella luuttomaksi leikkaamisella, on luokiteltava yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 02071410. Tällaisia tuotteita ei voida luokitella alanimikkeeseen 02071499, koska niiden objektiivisesti todettavat ominaispiirteet ja ominaisuudet eivät ole tässä alanimikkeessä tarkoitettujen muiden eläimenosien objektiivisesti todettavia ominaispiirteitä ja ominaisuuksia, vaan ne ovat ennen jäädytystä eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä annetun asetuksen N:o 853/2004 liitteessä I olevassa 1.14 kohdassa olevan mekaanisesti luuttomaksi leikatun ja jäädytetyn siipikarjan lihan määritelmän mukaisen sellaisen seoksen muodossa, joka koostuu lihan ja pehmytkudoksen jäännöksistä ja joka on saatu jauhamalla liha luista mekaanisesti. (ks. 49, 50 ja 53 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

Maataloustuotteiden kaupan osalta toteutettavista siirtymätoimenpiteistä Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisen vuoksi annetun asetuksen N:o 1972/2003, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 230/2004, 4 artiklan 2 kohta ei estä kansallista säännöstä, jonka mukaan toimijan ylijäämävaraston määrä lasketaan vähentämällä 1.5.2004 tosiasiallisesti hallinnassa olleesta varastosta siirtovarasto, joka on määritelty 1. päivänä toukokuuta neljänä edeltävänä toimivuotena pidettyjen varastojen keskiarvoksi kerrottuna kyseisen jäsenvaltion maataloustuotteiden tuotannon kasvua samana ajanjaksona vastaavalla kertoimella 1,2. Tämän kertoimen käyttäminen mahdollistaa 1. päivänä toukokuuta vuosina 2000–2003 todettujen varastojen nykyarvon laskemisen tämän tason perusteella ja näin ollen siirtovaraston – ja tämän seurauksena ylijäämävaraston – määrittämisen niin, että ne ilmentävät oikeasuhteisella tavalla kyseessä olevan jäsenvaltion koko maatalousalalla ajanjakson – aikana todettua kasvua. Kertoimen avulla voidaan täten vertailla todettua varastoa varastojen keskiarvoon neljän edeltäneen vuoden 1. päivänä toukokuuta. Tällaisen kertoimen, joka on valittu sen harkintavallan nojalla, joka uusilla jäsenvaltioilla on merkityksellisen ajanjakson tai keskimäärin käytettävissä olevien varastojen laskutavan määrittämiseksi, käyttämisellä ei haitata asetuksen N:o 1972/2003 tavoitteiden saavuttamista eikä loukata suhteellisuusperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. (ks. 59–62 ja 64 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)