ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ympäristö - Jätteet - Jätteiden siirrosta annettu asetus N:o 259/93 - Aiotun siirron luokitteleminen ilmoituksen tekijän toimesta - Lähettävän viranomaisen toimivalta valvoa luokittelua (hyödyntäminen tai huolehtiminen) ja vastustaa siirtoa, joka perustuu virheellisen luokitteluun

(Neuvoston asetuksen N:o 259/93 2 artiklan c kohta, 7 artiklan 2 kohta, 26 artikla sekä 30 artiklan 1 kohta)

2. Ympäristö - Jätteet - Jätteistä annettu direktiivi 75/442/ETY - Liitteet II A ja II B - Hyödyntämis- ja huolehtimistoimien välinen ero - Jätteiden sijoittaminen käytöstä poistettuun kaivokseen - Tapauskohtainen luokittelu

(Neuvoston direktiivin 75/442/ETY liitteessä II A oleva D 12 kohta ja liite II B)

Tiivistelmä

1. Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta annetulla asetuksella N:o 259/93, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 98/368, ja erityisesti sen 26 artiklasta ja 30 artiklan 1 kohdasta seuraa, että asetuksen 2 artiklan c kohdassa tarkoitettu lähettävä toimivaltainen viranomainen on toimivaltainen tutkimaan, vastaako aiottu siirto, joka on luokiteltu ilmoituksessa "hyödynnettäväksi tarkoitettujen jätteiden siirroksi", todella tätä luokittelua, ja jos tämä luokittelu on virheellinen, kyseisen viranomaisen on vastustettava tätä siirtoa tähän luokitteluvirheeseen perustuvalla vastalauseella asetuksen 7 artiklan 2 kohdassa säädetyssä määräajassa.

( ks. 40, 41 ja 50 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta )

2. Jätteiden sijoittamista käytöstä poistettuun kaivokseen ei ole välttämättä pidettävä jätteistä annetun neuvoston direktiivin 75/442 liitteessä II A olevassa D 12 kohdassa tarkoitettuna huolehtimistoimena, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY ja päätöksellä 96/350/EY. Tämä sijoittaminen on arvioitava tapauskohtaisesti sen selvittämiseksi, onko kysymyksessä direktiivissä tarkoitettu huolehtimistoimi vai hyödyntämistoimi, koska samaa jätteen käsittelytoimea ei voida luokitella samanaikaisesti sekä huolehtimiseksi että hyödyntämiseksi. Tällainen sijoittaminen on hyödyntämistä, jos sen pääasiallinen tavoite on, että jätteillä on hyödyllinen tehtävä siten, että niillä korvataan sellaisten muiden materiaalien käyttö, joita olisi käytetty tämän tehtävän täyttämiseksi.

( ks. 63 ja 71 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen maatalouspolitiikka - Tiettyjä tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä - Tuen myöntämisen edellytyksenä on eläinten tunnistaminen ja rekisteröinti - Tuottajan pitämä eläinrekisteri - Tasaushyvitystä koskevan oikeuden epääminen - Edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 3508 5 artikla; komission asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 5 kohta ja 13 artikla; neuvoston direktiivi 92/102/ETY)

Tiivistelmä

$$Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen N:o 3508/92 5 artiklaa, luettuna yhdessä eläinten tunnistamisesta ja rekisteröinnistä annetun direktiivin 92/102/ETY kanssa, ja kyseisen yhdennetyn järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3887/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1648/95, 6 artiklan 5 kohtaa ja 13 artiklaa on tulkittava siten, että oikeus tasaushyvitykseen on evättävä, ylivoimaista estettä lukuun ottamatta, pelkästään sillä perusteella, että tuottaja ei ole tehnyt mitään merkintöjä eläinrekisteriinsä.

( ks. 33 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Rasva-ala - Öljysiemenistä maksettava korvaus - Lopullisten alueellisten viitemäärien arvojen vahvistamisesta tietyille öljykasveille annettu asetus

(Neuvoston asetus N:o 3766/91; komission asetus N:o 525/93)

2. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Perustelut - Perusteluvelvollisuuden laajuus - Lopullisten alueellisten viitemäärien arvojen vahvistamisesta tietyille öljykasveille annettu asetus

(EY:n perustamissopimuksen 190 artikla (josta on tullut EY 253 artikla); komission asetus N:o 525/93)

Tiivistelmä

1. Komissio ei ole tehnyt minkäänlaista ilmeistä virhettä, käyttänyt harkintavaltaansa väärin tai ylittänyt selvästi harkintavaltansa rajoja sen tukijärjestelmästä soijapapujen, rapsin-, rypsin- ja auringonkukansiementen tuottajille annetun asetuksen N:o 3766/91 yhteydessä, joka on ollut perustana lopullisten alueellisten viitemäärien arvon vahvistamisesta soijapapujen ja rapsin-, rypsin- ja auringonkukansiementen tuottajille annetulle asetukselle N:o 525/93, kun se todettujen viitehintojen ja ennakoitujen viitehintojen vertailukelpoisuuden varmistamiseksi on toisaalta tehnyt arvioita sellaisten termiinihintojen sisällyttämiseksi tähän laskelmaan, jotka niiden pidemmän laskenta-ajanjakson takia olivat vakaampia kuin käteishinnat, ja toisaalta jättänyt huomiotta hinnat, jotka niiden tapahtumien, joihin ne liittyivät, pienen määrän vuoksi eivät olleet tasapainohinnan kannalta edustavia koko markkinointivuoden 1992/1993 aikana.

( ks. 34 ja 37 kohta )

2. Perustamissopimuksen 190 artiklassa (josta on tullut EY 253 artikla) edellytetyt perustelut määräytyvät kyseisen toimenpiteen luonteen mukaan ja niistä on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä riidanalaisen toimenpiteen tehneen toimielimen päättely siten, että niille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt ja että yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia toimenpiteen laillisuuden. Perusteluissa ei kuitenkaan tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevia yksityiskohtia, sillä tutkittaessa sitä, täyttävätkö toimenpiteen perustelut perustamissopimuksen 190 artiklassa asetetut vaatimukset, on otettava huomioon päätöksen sanamuodon lisäksi myös asiayhteys ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt.

( ks. 42 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Sosiaalipolitiikka - Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu - Toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä annettu direktiivi 89/391/ETY - Vaarojen selvittäminen - Työnantajan velvollisuudet

(Neuvoston direktiivin N:o 89/391/ETY 6 artiklan 3 kohdan a alakohta)

2. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Direktiivit - Täytäntöönpano jäsenvaltioissa - Selkeän ja täsmällisen täytäntöönpanon vaatimus - Yksityisille taattu oikeusvarmuus

Tiivistelmä

1. Sekä toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä annetun direktiivin 89/391/ETY, jota sen 15. perustelukappaleen mukaan sovelletaan kaikkiin vaaroihin, tavoitteesta että sen 6 artiklan 3 kohdan a alakohdasta ilmenee, että työnantajilla on velvollisuus selvittää kaikki vaarat työntekijöiden turvallisuudelle ja terveydelle. Niitä työssä esiintyviä vaaroja, jotka työnantajien on selvitettävä, ei voida määrittää lopullisesti yhdellä kertaa, vaan ne ovat jatkuvassa kehitystilassa suhteessa muun muassa työolojen vaiheittaiseen kehitykseen ja työssä esiintyviä vaaroja koskeviin tieteellisiin tutkimuksiin.

( ks. 12-13 kohta )

2. Direktiivin saattaminen osaksi valtion sisäistä oikeutta ei vaadi välttämättä sen säännösten muodollista ja sanatarkkaa toistamista nimenomaisessa ja erityisessä lain tai asetuksen säännöksessä taikka hallinnollisessa määräyksessä, vaan yleinen oikeustila saattaa direktiivin sisällön huomioon ottaen olla tältä osin riittävä, mikäli sillä turvataan direktiivin täysimääräinen soveltaminen riittävän selvästi ja täsmällisesti. Oikeusvarmuutta koskevan vaatimuksen täyttämiseksi on erityisen tärkeää, että yksityisten oikeudellinen asema on selvä ja täsmällinen, jotta heillä on mahdollisuus tuntea kaikki oikeutensa ja tarvittaessa mahdollisuus vedota niihin kansallisissa tuomioistuimissa.

( ks. 21-22 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sosiaalipolitiikka - Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät - Mahdollisuus työhön ja työsuhteen ehdot - Tasa-arvoinen kohtelu - Direktiivi 76/207/ETY - Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu - Raskaana olevat, äskettäin synnyttäneet tai imettävät työntekijät - Direktiivi 92/85/ETY - Määräaikaisella työsopimuksella palvelukseen otettu työntekijä, joka työsopimusta tehdessään on tiennyt olevansa raskaana mutta joka on jättänyt ilmoittamatta raskaudestaan työnantajalleen - Raskaus, joka on estänyt työntekijää työskentelemästä huomattavan osan työsopimuksen kestosta - Työntekijän irtisanomista raskauden perusteella ei voida hyväksyä - Yrityksen koolla ja sillä, että yritys käyttää usein tilapäistä henkilöstöä, ei ole merkitystä

(Neuvoston direktiivin 76/207/ETY 5 artiklan 1 kohta ja neuvoston direktiivin 92/85/ETY 10 artikla)

Tiivistelmä

$$Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa annetun direktiivin 76/207/ETY 5 artiklan 1 kohtaa ja toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä annetun direktiivin 92/85/ETY 10 artiklaa on tulkittava siten, että niiden vastaista on työntekijän irtisanominen raskauden perusteella

- kun hänet on otettu palvelukseen määräaikaisella työsopimuksella

- kun hän on jättänyt ilmoittamatta raskaudestaan työnantajalleen, vaikka hän työsopimusta tehdessään tiesi olevansa raskaana

- ja kun hän on raskautensa takia kykenemätön työskentelemään huomattavan osan työsopimuksen kestosta.

Sillä, että työntekijä on otettu sellaisen erittäin suuren yrityksen palvelukseen, joka käyttää usein tilapäistä henkilöstöä, ei ole merkitystä direktiivin 76/207/ETY 5 artiklan 1 kohdan ja direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan tulkinnan kannalta.

( ks. 34 ja 39 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Teollisoikeudet ja kaupalliset oikeudet - Tavaramerkkioikeus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tavaramerkit - Direktiivi 89/104/ETY - Tavara, jonka tavaramerkin haltija tai hänen suostumuksellaan joku muu on laskenut liikkeeseen jäsenvaltiossa - Tuonti toiseen jäsenvaltioon uudelleen pakkaamisen ja tavaramerkin uudelleen kiinnittämisen jälkeen - Tavaramerkin haltijan esittämä kielto - Sallittavuus - Edellytys - Jäsenvaltioiden markkinoita ei ole keinotekoisesti eristetty toisistaan - Arviointiperusteet, kun kyse on lääkkeiden rinnakkaistuonnista

(EY 30 artikla; neuvoston direktiivin 89/104/ETY 7 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

$$Vaikka kahdessa jäsenvaltiossa samanaikaisesti suojattuna olevan tavaramerkin haltijalla on EY 30 artiklan ensimmäisen virkkeen ja ensimmäisen tavaramerkkidirektiivin 89/104/ETY 7 artiklan 2 kohdan nojalla oikeus kieltää se, että tavara, joka on lainmukaisesti varustettu tavaramerkillä toisessa näistä jäsenvaltioista, saatetaan markkinoille toisessa jäsenvaltiossa sen jälkeen, kun se on pakattu uuteen pakkaukseen, jonka kolmas on varustanut kyseisellä tavaramerkillä, tällainen kielto merkitsee kuitenkin EY 30 artiklan toisessa virkkeessä tarkoitettua jäsenvaltioiden välisen kaupan peiteltyä rajoittamista, jos näytetään toteen muun muassa, että tavaramerkin haltija käyttää tavaramerkkiin perustuvaa oikeuttaan siten, että se johtaa markkinoiden keinotekoiseen jakamiseen jäsenvaltioiden välillä, kun otetaan huomioon tavaramerkin haltijan soveltama myyntijärjestelmä. Rinnakkaistuonnilla tuotujen lääkkeiden osalta markkinoiden keinotekoisena jakamisena jäsenvaltioiden välillä on tiettyjen edellytysten täyttyessä pidettävä lääkkeiden uudelleen pakkaamisen kieltämistä, kun uudelleen pakkaaminen on välttämätöntä, jotta rinnakkaistuonnilla tuotua tavaraa voidaan myydä tuontijäsenvaltiossa.

Lääkkeiden uudelleen pakkaaminen siten, että pakkaukset korvataan toisilla sen sijaan, että näihin pakkauksiin pelkästään kiinnitettäisiin etikettejä, on objektiivisesti arvioiden välttämätöntä, jos ilman uudelleen pakkaamista tosiasiallisen pääsyn kyseisille markkinoille tai niiden merkittävälle osalle on katsottava estyvän sen takia, että merkittävä osuus kuluttajista tuntee voimakasta vastahakoisuutta uudelleen merkittyjä lääkkeitä kohtaan.

( ks. 23, 24 ja 33 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Pääomien vapaa liikkuvuus - Rajoitukset - Rajoitukset, jotka johtuvat sellaisista etuoikeuksista, joita jäsenvaltiot pitävät itsellään yksityistettyjen yritysten hallinnossa - Perustelut - Omistusoikeusjärjestelmiin ei voida vedota perusteluna rajoituksille

(EY:n perustamissopimuksen 222 artikla (josta on tullut EY 295 artikla))

2. Pääomien vapaa liikkuvuus - Rajoitukset - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään valtion erityisosakkeesta yhtiössä - Vastustamisoikeus tietyn strategisen omaisuuden kaikenlaisen luovutuksen, vakuudeksi antamisen, käyttötarkoituksen muuttamisen ja tiettyjen yhtiön johtamiseen liittyvien päätösten osalta - Perustelut - Energiatoimitusten turvaaminen kriisitilanteessa

(EY:n perustamissopimuksen 73 b artikla ja 73 d artiklan 1 kohdan b alakohta (joista on tullut EY 56 artikla ja EY 58 artiklan 1 kohdan b alakohta))

Tiivistelmä

1. Eräiden huolenaiheiden olemassaololla voidaan olosuhteista riippuen perustella se, että jäsenvaltiot säilyttävät tietyn määräysvallan alun perin julkisissa ja sittemmin yksityistetyissä yrityksissä silloin, kun kyseiset yritykset toimivat yleishyödyllisten palvelujen alalla tai strategisella alalla, mutta näiden huolenaiheiden perusteella ei kuitenkaan voida hyväksyä sitä, että jäsenvaltiot voisivat vedota perustamissopimuksen 222 artiklassa (josta on tullut EY 295 artikla) tarkoitettuihin omistusoikeusjärjestelmiinsä perustamissopimuksessa määrättyihin vapauksiin kohdistuvien sellaisten rajoitusten perustelemiseksi, jotka johtuvat sellaisista etuoikeuksista, joita ne liittävät asemaansa yksityistetyn yrityksen osakkaana. Kyseinen artikla ei merkitse sitä, että jäsenvaltioissa vallitsevia omistusoikeusjärjestelmiä eivät koskisi perustamissopimuksen perustavanlaatuiset määräykset.

( ks. 43 ja 44 kohta )

2. Jäsenvaltio ei ole jättänyt noudattamatta perustamissopimuksen 73 b artiklan (josta on tullut EY 56 artikla) mukaisia velvoitteitaan, kun se pitää voimassa kansallisen lainsäädännön, jossa säädetään tämän valtion eritysosakkeesta kahdessa kaasun kuljetus- ja jakeluyhtiössä ja jossa säädetään toisaalta siitä, että kyseisellä jäsenvaltiolla on vastustamisoikeus tietyn strategisen omaisuuden kaikenlaisen luovutuksen, vakuudeksi antamisen ja käyttötarkoituksen muuttamisen osalta, ja toisaalta siitä, että sillä on vastustamisoikeus yhtiön johtamiseen liittyvien sellaisten päätösten osalta, joita pidetään maan energiapolitiikan suuntaviivojen vastaisena.

Vaikka kyseisestä lainsäädännöstä johtuvat rajoitukset kuuluvat pääomien vapaan liikkuvuuden soveltamisalaan, kyseinen lainsäädäntö on perusteltu tavoitteella turvata energiatoimitukset kriisitilanteessa; tämä tavoite kuuluu sellaisiin yleiseen turvallisuuteen liittyviin syihin, joilla voidaan perustella perustamissopimuksen 73 d artiklan 1 kohdan b alakohdan (josta on tullut EY 58 artiklan 1 kohdan b alakohta) nojalla pääomien vapaan liikkuvuuden este, kunhan tämä rajoitus ei mene pidemmälle kuin mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

( ks. 40, 46, 48 ja 55 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Muutoksenhaku - Valitusperusteet - Tosiseikkojen virheellinen arviointi - Tutkimatta jättäminen - Yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu selvitysaineiston arviointi, paitsi jos se on otettu huomioon vääristyneellä tavalla

(EY 225 artiklan 1 kohta; EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artikla)

2. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - Rakennerahastojen interventio - Kansallisen toiminnan rahoittamiseksi myönnetty yhteisön rahoitus - Tukikelpoisten menojen määrittäminen - Komission harkintavalta

(Neuvoston asetuksen N:o 4253/88 15 artiklan 2 kohdan ensimmäinen ja toinen alakohta)

3. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Peruuttaminen - Lainvastaiset toimet - Edellytykset - Oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteen noudattaminen

Tiivistelmä

1. EY 225 artiklan 1 kohdan ja EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklan mukaan valituksessa saadaan tukeutua vain oikeussääntöjen rikkomista koskeviin perusteisiin. Yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa määrittää asian tosiseikastoa. Sillä ei myöskään lähtökohtaisesti ole toimivaltaa arvioida sitä selvitystä, johon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on asian tosiseikastoa määrittäessään tukeutunut. Ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida sille esitetyn selvityksen näyttöarvoa. Lukuun ottamatta sitä tapausta, että tuomioistuimelle esitetty selvitys on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tämä arviointi ei näin ollen ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin.

( ks. 59 kohta )

2. Rakennerahastojen toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta annetun asetuksen N:o 4253/88 15 artiklan 2 kohdan toisesta alakohdasta ilmenee selvästi, että sen tarkoituksena on antaa komissiolle harkintavaltaa. Kyseinen säännös on lisäksi poikkeus asetuksen N:o 4253/88 15 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa olevasta säännöstä, jonka mukaan menolle ei voida myöntää tukea, jos se on syntynyt ennen kuin komissio vastaanotti sitä koskevan hakemuksen. Tällaista poikkeusta on tulkittava suppeasti, ja tämän kanssa olisi ristiriidassa kyseisen asetuksen 15 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa olevan sanan "voidaan" laajentava tulkinta, jonka mukaan kyseessä olisi muu kuin pelkkä komissiolle annettu mahdollisuus tehdä poikkeus.

( ks. 68 kohta )

3. Hallinto voi peruuttaa taannehtivasti vastaanottajalle myönteisen lainvastaisen hallintopäätöksen oikeusvarmuuden periaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen noudattamista koskevin varauksin. Tämä mahdollisuus sallitaan silloinkin, kun toimen vastaanottaja ei ole vaikuttanut toimen lainvastaisuuteen, ja se on sitä suuremmalla syyllä sallittava silloin, kun lainvastaisuus johtuu vastaanottajasta.

( ks. 90 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Siipikarjanliha - Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa - Lisätullit - Määrittäminen cif-tuontihinnan perusteella - Tuojan velvollisuus tehdä hakemus - Määrittäminen edustavan hinnan perusteella - Pätemättömyys

(Neuvoston asetuksen N:o 1484/95 2 artiklan 1 kohta ja 3 artiklan 1 ja 3 kohta)

Tiivistelmä

$$Siipikarjanliha- ja muna-alan sekä ovalbumiinin tuonnissa sovellettavien lisätullien järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja asetuksen N:o 163/67/ETY kumoamisesta annetun asetuksen N:o 1484/95 3 artiklan 1 ja 3 kohta ovat pätemättömiä, koska niissä säädetään, että niissä tarkoitettu lisätulli määrätään lähtökohtaisesti asetuksen N:o 1484/95 2 artiklan 1 kohdassa säädetyn edustavan hinnan perusteella ja että tämä tulli määrätään kyseisen erän cif-tuontihinnan perusteella vain, jos tuoja tekee tästä hakemuksen.

( ks. 36 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Komission toimivaltuudet - Harkintavallan käyttäminen - Tuomioistuinvalvonnan rajat

(EY:n perustamissopimuksen 169 artikla (josta on tullut EY 226 artikla))

2. Liikenne - Lentoliikenne - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Rajoitukset - Kansallista lainsäädäntöä, jossa vahvistetaan eri suuruiset lentokenttämaksut kotimaan lennoille ja yhteisön sisäisille lennoille, ei voida hyväksyä

(EY:n perustamissopimuksen 59 artikla (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla); neuvoston asetuksen N:o 2408/92 3 artiklan 1 kohta))

Tiivistelmä

1. Niistä muista perustamissopimuksen mukaisista toimivaltuuksistaan huolimatta, joiden tarkoituksena on taata yhteisön oikeuden noudattaminen jäsenvaltioissa, komissio voi vapaasti arvioida, onko tarkoituksenmukaista vai ei aloittaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely ilman, että sen tarvitsisi perustella valintaansa, eikä tämän valinnan ratkaisevilla näkökohdilla ole vaikutusta kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiin. Yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä on ainoastaan tutkia, voidaanko valittua menettelyä periaatteensa puolesta käyttää väitettyä rikkomista vastaan.

( ks. 17 kohta )

2. Perustamissopimuksen 59 artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) ja yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen lentoliikenteen reiteille annetun asetuksen N:o 2408/92, jonka tarkoituksena on määritellä palvelujen tarjoamisen vapautta koskevan periaatteen soveltamista koskevat edellytykset lentoliikenteen alalla, 3 artiklan 1 kohdassa kiellettynä palvelujen tarjoamisen vapauden rajoituksena on pidettävä kansallista lainsäädäntöä, jonka mukaan yhteisön sisäisillä lennoilla peritään suurempaa matkustajapalvelumaksua kuin kotimaan lennoilla ja yhteisön sisäisillä lennoilla peritään suurempaa turvallisuusmaksua kuin tietyillä kotimaan lennoilla. Perustamissopimuksen 59 artiklassa nimittäin kielletään yhtenäismarkkinoiden toteuttamista silmällä pitäen muun muassa soveltamasta kaikenlaista sellaista kansallista lainsäädäntöä, jonka vaikutuksesta jäsenvaltioiden välinen palvelujen tarjoaminen muodostuu vaikeammaksi kuin puhtaasti jäsenvaltion sisäinen palvelujen tarjoaminen.

( ks. 22, 27 ja 38 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtoverot - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Veron peruste - Myynninedistämiskampanja, jossa myyntiluettelon mukaisesta hinnasta annetaan hyvitystä luovuttajan tarjoamana omarahoitteisena luottona - Veron peruste on myyntiluettelon mukainen täysi hinta, josta vähennetään vastaavasti hyvityksen määrä sillä hetkellä, kun hyvitys käytetään

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A kohdan 3 alakohdan b alakohta ja 11 artiklan C kohdan 1 alakohta)

Tiivistelmä

$$Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A kohdan 3 alakohdan b alakohtaa ja 11 artiklan C kohdan 1 alakohtaa on tulkittava siten, että postimyyntiluettelon perusteella postimyynnillä asiakkaalle tämän omaan käyttöön luovutettujen tavaroiden osalta silloin, kun luovuttaja myöntää asiakkaalle hyvitystä myyntiluettelon mukaisesta hinnasta ja erillistä tiliä hyvitetään asiakkaan hyväksi tämän hyvityksen määrällä sillä hetkellä, kun asiakas suorittaa luovuttajalle kuukausittaisia maksueriä, ja kun asiakas voi tällöin nostaa tai käyttää muulla tavalla välittömästi tämän hyvityksen, veron perusteena on asiakkaalle myytyjen tavaroiden myyntiluettelon mukainen täysi hinta, josta vähennetään vastaavasti tämän hyvityksen määrä sillä hetkellä, kun asiakas nostaa tai käyttää muulla tavalla tämän hyvityksen.

( ks. 36 kohta ja tuomiolauselma )
Tiivistelmä



Tiivistelmä

$$Yhteisen tullitariffin yhdistettyä nimikkeistöä, joka on tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna asetusten N:o 2886/89, N:o 2472/90 ja N:o 2587/91 liitteillä, on tulkittava siten, että satelliittivastaanottimet, jotka ovat laitteita, joiden tarkoitus on muuntaa satelliitin kautta ensivaiheessa lähetetyt signaalit, jotka on otettu vastaan antennilla ja muunnettu konvertterissa niiden visualisoimiseksi kuvaputkelle, kuuluivat vuosina 1990-1992 tariffinimikkeeseen 8528 (televisiovastaanottimet).

( ks. 21 ja 25 kohta sekä tuomiolauselma )