ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Jotta yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 34 artiklan 1 kohtaan perustuva aikaisemman kansallisen tavaramerkin aiemmuutta koskeva vaatimus voidaan hyväksyä yhteisön tavaramerkin rekisteröintihakemusta varten, kolmen edellytyksen on täytyttävä kumulatiivisesti: aikaisemman kansallisen tavaramerkin ja haetun yhteisön tavaramerkin on oltava samat, haetun yhteisön tavaramerkin kattamien tavaroiden tai palvelujen on oltava samat kuin aikaisemman kansallisen tavaramerkin kattamat tavarat tai palvelut tai niiden on sisällyttävä aikaisemman kansallisen tavaramerkin kattamiin tavaroihin tai palveluihin ja kyseisten tavaramerkkien haltijan on oltava sama.

Edellytystä, jonka mukaan merkin ja tavaramerkin on oltava samat, on tulkittava suppeasti tällaiseen samanlaisuuteen liittyvien seurausten vuoksi. Asetuksen N:o 207/2009 34 artiklan 2 kohdan mukaan yhteisön tavaramerkin haltija, jonka aikaisemman kansallisen tavaramerkin aiemmuutta koskeva vaatimus on hyväksytty, voi, jos hän luopuu aikaisemmasta tavaramerkistä tai antaa sen lakata, vaatia, että oikeudet pysyvät voimassa samoin, kuin jos aikaisempi tavaramerkki olisi edelleen rekisteröity.

(ks. 14 ja 17 kohta)
545

Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kanne, joka kohdistuu sellaiseen toimeen, jolla ainoastaan vahvistetaan aiemmin tehty päätös, josta on tullut lopullinen, on jätettävä tutkimatta. Toimi on pelkkä aiemman päätöksen vahvistava päätös, jos se ei sisällä aiempaan päätökseen verrattuna mitään uutta ja jos sen, jolle aiempi päätös on osoitettu, tilannetta ei ole tutkittu uudelleen ennen myöhemmän päätöksen tekemistä (tuomio 7.2.2001, Inpesca v. komissio, T-186/98, EU:T:2001:42, 44 kohta; tuomio 22.5.2012, Sviluppo Globale v. komissio, T-6/10, ei julkaistu, EU:T:2012:245, 22 kohta ja tuomio 2.10.2014, Euro-Link Consultants ja European Profiles v. komissio, T-199/12, ei julkaistu, EU:T:2014:848, 40 kohta).
345

Käsiteltävässä asiassa näin on etenkin siksi, että päätöksen on tehnyt jäsenvaltio, jolle yhteisen kannan 2001/931 1 artiklan 4 kohdassa ja asetuksen N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdassa luodaan terrorismin torjunnan osalta erityinen yhteistyömuoto neuvoston kanssa, minkä vuoksi kyseisellä toimielimellä on velvollisuus nojautua niin pitkälle kuin mahdollista toimivaltaisen kansallisen viranomaisen arviointiin (tuomio 23.10.2008, People’s Mojahedin Organization of Iran v. neuvosto, T‑256/07, EU:T:2008:461, 133 kohta ja tuomio 4.12.2008, People’s Mojahedin Organization of Iran v. neuvosto, T‑284/08, EU:T:2008:550, 53 kohta).
147

Myös kantajien vastauksessa esitetystä taulukosta, jossa mainitaan sakon prosenttiosuus kunkin kyseessä olevan yrityksen yhteenlasketuista myynneistä ja joka kantajien mukaan ilmentää eriarvoisuutta, on mainittava, ettei tällaisella vertailulla ole merkitystä. On nimittäin väärin olettaa, että myyntien kokonaismäärän ja sakon suhteen olisi oltava vakio kaikkien yhteen ja samaan kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneiden yritysten osalta, koska sakon lopullinen määrä ilmentää kullekin yritykselle ominaisia olosuhteita, kuten korottamista raskauttavien seikkojen perusteella tai alentamista lieventävien seikkojen, sakkojen enimmäismäärän, joka on 10 prosenttia liikevaihdosta, ylittämisen välttämisen tai sakoista vapauttamisen ja sakkojen lieventämisen perusteella. Se, että asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdassa säädetyn 10 prosentin enimmäismäärän soveltamisen seurauksena tietyt osatekijät kuten rikkomisen vakavuus ja kesto eivät vaikuta yhdelle kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneelle yritykselle määrättäviin sakkoihin poiketen muista osallistujista, joihin ei sovelleta mainittuun enimmäismäärään perustuvaa alennusta, on pelkästään seuraus siitä, että tätä enimmäismäärää sovelletaan määrätyn sakon lopulliseen määrään (tuomio 28.6.2005, Dansk Rørindustri ym. v. komissio, C–189/02 P, C–202/02 P, C–205/02 P–C–208/02 P ja C–213/02 P, Kok., EU:C:2005:408, 279 kohta).
137

Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska kantaja on hävinnyt asian ja komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, kantaja on velvoitettava korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.
106

Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska kantaja on hävinnyt asian kaikilta osin ja komissio on vaatinut, että kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, kantajan on vastattava omista kuluistaan, ja se on velvoitettava korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.
229

Komissiolla ei sen sijaan ole velvollisuutta laajentaa ensimmäiselle tytäryhtiölle, joka on esittänyt hakemuksen vuoden 2002 yhteistyötiedonannon nojalla, myönnettyä sakon alentamista kattamaan toista tytäryhtiötä (jäljempänä sisaryhtiö) ainoastaan siitä syystä, että ne kuuluvat yhdessä yhteisen emoyhtiönsä kanssa yhteen yritykseen edellä 62 ja 63 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla. Toisin kuin emoyhtiön vastuu, joka on edellä 228 kohdassa esiin tuoduissa olosuhteissa ymmärrettävä puhtaasti sen tytäryhtiön vastuusta johdetuksi ja riippuvaiseksi sekä tytäryhtiön vastuulle liitännäiseksi vastuuksi (ks. vastaavasti edellä 228 kohdassa mainittu asia komissio v. Tomkins, tuomion 39 kohta), tytäryhtiön vastuuta ei nimittäin voida johtaa sen sisaryhtiön vastuusta, koska tämä vastuu on seurausta sen omasta osallistumisesta kartelliin. Sisaryhtiö voi näin ollen hyötyä toisen samaan yritykseen kuuluvan tytäryhtiön sakon alentamisesta vain, kun yhtäältä sakon alentamista koskeva hakemus on esitetty tämän sisaryhtiön nimissä ja toisaalta sisaryhtiö on tehnyt tosiasiallista yhteistyötä komission kanssa. Tämä tilanne eroaa siis sellaisesta, jossa emoyhtiö esittää omissa nimissään ja tytäryhtiöidensä nimissä sakon alentamista koskevan hakemuksen, koska tällaisessa tilanteessa kaikilla yrityksen edellä 62 ja 63 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla muodostavilla yhtiöillä on velvollisuus tehdä yhteistyötä komission kanssa.
45

Kantaja huomauttaa, että riidanalainen päätös perustuu kokonaan tietoihin, jotka on saatu Mascon vuoden 2002 yhteistyötiedonannon nojalla esittämän pyynnön perusteella. Tämä tiedonanto on kantajan mukaan kuitenkin lainvastainen, koska mikään EY:n perustamissopimuksen tai asetuksen N:o 1/2003 sisältämä oikeusperusta ei salli komission myöntää epätyypillisen toimen nojalla täysimääräistä tai osittaista sakkoimmuniteettia yritykselle, joka on osallistunut kilpailusääntöjen rikkomiseen, jonka osalta muille yrityksille on määrätty sakkoja sen ilmiannon perusteella. Lisäksi tällaisen immuniteetin saaminen muiden yritysten toiminnan ilmiantamisen perusteella merkitsee yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista. Kantaja katsoo lisäksi, että koska ainoastaan unionin lainsäätäjä voi, samoin kuin tilanne on unionin jäsenvaltioissa, päättää ohjelmasta, jolla on tarkoitus palkita yritysten yhteistyö, antamalla vuoden 2002 yhteistyötiedonannon komissio loukkasi toimivallan jakamisen periaatetta samoin kuin Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettuja avoimuusperiaatetta ja hyvän hallinnon periaatetta (EUVL 2010, C 83, s. 389).
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.6.2012 – H.Eich vastaan SMHV – Arav (H.EICH)

(asia T-557/10)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin H.EICH rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi kansallinen kuviomerkki H SILVIAN HEACH – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkki H.EICH ja kuviomerkki H SILVIAN HEACH (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 21–23, 70 ja 91 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 9.9.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1411/2009-1), joka koskee Arav Holding Srl:n ja H.Eich Srl:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 9.9.2010 tekemä päätös (asia R 1411/2009-1) kumotaan.

2) SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan H.Eich Srl:lle unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä oikeudenkäynnistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

3) SMHV vastaa ensimmäisessä valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneista välttämättömistä oikeudenkäyntikuluista.
49

Näin ollen on todettava, että haetun tavaramerkin hallitseva osa on ilmaisu ”ella valley” kokonaisuutena – eikä, kuten valituslautakunta katsoo, pelkkä osa ”ella”. Tästä seuraa, että käsiteltävässä asiassa kyseisten tavaramerkkien välistä yhteyttä on arvioitava kokonaisuutena niiden ulkoasun, lausuntatavan tai merkityssisällön samankaltaisuuden osalta aikaisempien tavaramerkkien ja haetun tavaramerkin, jonka hallitseva osa on ilmaisu ”ella valley”, välillä, ilman että muut asiat olisivat merkityksettömiä.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 31.1.2012 – Cervecería Modelo vastaan SMHV – Plataforma Continental (LA VICTORIA DE MEXICO)

(asia T-205/10)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin LA VICTORIA DE MEXICO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi yhteisön kuviomerkki, jossa on sanaosa ”victoria” ja aikaisempi kansallinen sanamerkki VICTORIA – Rekisteröinnin osittainen hylkääminen – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Merkkien samankaltaisuus – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara aikaisemman tavaramerkin kanssa (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 31, 32, 81 ja 82 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 5.3.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 322/2009-2), joka koskee Plataforma Continental, SL:n ja Cervecería Modelo, SA de CV:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 6.10.2011 – medi vastaan SMHV – Deutsche Medien Center (deutschemedi.de)

(asia T-247/10)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin deutschemedi.de rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki World of medi, aikaisemmat kansalliset kuvio- ja sanamerkit medi.eu, medi welt, medi-Verband ja medi sekä aikaisempi kauppa- ja toiminimi medi – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22, 38, 44, 49 ja 53 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 16.3.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1366/2008-4), joka koskee Weihermüller & Voigtmann GmbH & Co. KG:n ja Deutsche Medi Präventions GmbH:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 16.3.2010 tekemä päätös (asia R 1366/2008-4) kumotaan.

2) SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan medi GmbH & Co. KG:n oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 15.6.2011 – Graf-Syteco vastaan SMHV – Teco Electric & Machinery (SYTECO)

(asia T-229/10)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin SYTECO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisemmat kansalliset tavaramerkit ja Benelux-kuviomerkit TECO – Suhteelliset hylkäysperusteet – Sekaannusvaaraa ei ole – Merkit eivät ole samankaltaisia – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta – Rekisteröinnin osittainen hylkääminen

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24–27 ja 41 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 18.2.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 230/2009-1), joka koskee Teco Electric & Machinery Co. Ltd:n ja Graf-Syteco GmbH & Co. KG:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Graf-Syteco GmbH & Co. KG Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki SYTOCO luokkiin 9, 37 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten – rekisteröintihakemus nro 5061494 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Teco Electric & Machinery Co. Ltd Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Neljä kansallista kuviomerkkiä, joissa on sanan osa ”TECO”, luokkiin 7, 9 ja 11 kuuluvia tavaroita varten Väiteosaston ratkaisu: Väitteen osittainen hyväksyminen Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 22.9.2011 – Espanja vastaan komissio

(asia T-67/10)

EMOTR – Ohjausosasto – Taloudellisen tuen alentaminen – Maataloustuotteiden jalostuksen ja markkinoille saattamisen tehostamiseen tähtäävälle toimenpideohjelmalle myönnetty taloudellinen tuki – Valvonnan tehokkuus – Oikeasuhtaisuus)

1. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus – Rakennerahastojen interventio – Yhteisön taloudellinen tuki – Jäsenvaltioiden velvollisuus perustaa hallinto- ja valvontajärjestelmiä – Hallinto- ja valvontajärjestelmissä olevat vakavat puutteet, jotka saattavat johtaa järjestelmällisiin väärinkäytöksiin – Seuraus – Välimaksujen maksatuksen keskeyttäminen (Neuvoston asetuksen N:o 1260/1999 38 artiklan 1 kohta, 39 artiklan 2 kohdan c alakohta ja 3 kohta; komission asetuksen N:o 438/2001 3, 4 ja 7 artikla) (ks. 23–25 kohta)

2. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus – Rakennerahastojen interventio – Yhteisön taloudellinen tuki – Päätös taloudellisen tuen alentamisesta sääntöjenvastaisuuksien vuoksi – Taloudelliset seuraukset, jotka eivät ole määritettävissä – Kiinteämääräinen korvaus – Suhteellisuusperiaatetta ei ole loukattu (Neuvoston asetuksen N:o 1260/1999 39 artiklan 3 kohta) (ks. 36–38 kohta)

Aihe

Vaatimus EMOTR:n ohjausosaston tuen, joka koskee toimenpideohjelmaa CCI 2000.ES.16.1.PO.007 (Espanja, Kastilia ja León) ja joka myönnettiin maataloustuotteiden jalostuksen ja markkinoille saattamisen tehostamiseen tähtäävänä toimenpiteenä, sovellettavista varainhoitoa koskevista oikaisuista 10.12.2009 tehdyn komission päätöksen K(2009) 9827 kumoamiseksi

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 27 kohta)
1.

Euroopan unionin julkiset hankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Hankintaviranomaisen velvollisuus sulkea tarjouskilpailun ulkopuolelle tarjoaja, joka on syyllistynyt ammattiaan harjoittaessaan vakavaan virheeseen — Tarjoaja, joka vetoaa vakavaan virheeseen, johon hankintasopimuksen tehneen konsortion jäsenyhtiön emoyhtiö on ammattiaan harjoittaessaan väitetysti syyllistynyt — Hankintaviranomaisen tarkastelu, joka koskee tosiseikkoja, joihin on vedottu, ja kysymystä tytäryhtiön joutumisesta vastuuseen emoyhtiönsä virheestä (Neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 93 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 41, 45 ja 46 kohta)
6.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki — Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin tuottaman suojan ulottaminen tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia — Todisteet, jotka haltijan on esitettävä — Tuleva vaara, joka ei ole hypoteettinen, epäoikeutetusta hyväksikäytöstä tai haitasta (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta) (ks. 54 kohta)
1.

Taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus — Rakennerahastojen interventio — Unionin maksama rahoitus — Tukikelpoiset menot — Arvonlisävero, jota ei voida periä takaisin — Käsite, joka on määritettävä kutakin rahastoa koskevien asetusten eikä kansallisen oikeuden mukaisesti — Käsite, jolla viitataan tuensaajan mahdollisuuteen vähentää mainittu vero (Neuvoston asetuksen N:o 1083/2006 56 artiklan 4 kohta ja neuvoston asetuksen N:o 1084/2006 3 artiklan e alakohta) (ks. 36–40 ja 50–55 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa

Avainsanat Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 31, 39 ja 40 kohta) Oikeudenkäynnin kohde Aihe Kanne, joka on nostettu SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 20.5.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 988/2009-1), joka koskee Luigi Panzerin ja Royal Trophy Srl:n välistä väitemenettelyä Päätöksen päätösosa Ratkaisu 1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 20.5.2010 tekemä päätös (asia R 988/2009‑1) kumotaan. 2) Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.5.2012 – Panzeri vastaan SMHV – Royal Trophy (Royal Veste e premia lo sport)

(asia T-348/10)

”Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin Royal Veste e premia lo sport rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi sanamerkiksi rekisteröity yhteisön tavaramerkki ja aikaisempi kansainvälinen sanamerkki veste lo sport — Aikaisempi rekisteröimätön kuviomerkki panzeri veste lo sport — Suhteelliset hylkäysperusteet — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 4 kohta”

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 31, 39 ja 40 kohta)

Aihe

Kanne, joka on nostettu SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 20.5.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 988/2009-1), joka koskee Luigi Panzerin ja Royal Trophy Srl:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 20.5.2010 tekemä päätös (asia R 988/2009-1) kumotaan.
Kilpailuasiassa sillä, että komissio antoi suuntaviivat asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta – siltä osin kuin se on pitäytynyt asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 ja 3 kohdassa vahvistetuissa oikeudellisissa puitteissa – on myötävaikutettu tähän säännökseen perustuvan komission harkintavallan rajojen täsmentämiseen eikä sillä ole loukattu nulla poena sine lege -periaatetta vaan on myötävaikutettu sen noudattamiseen.

Ensinnäkin sillä, että komissio antoi suuntaviivat, myötävaikutetaan nulla poena sine lege -periaatteen noudattamisen varmistamiseen. Suuntaviivoissa määritetään yleisesti ja abstraktisti menettelysäännöt, jotka komissio on asettanut itselleen sakkojen määrän vahvistamiseksi, ja taataan näin ollen yritysten oikeusvarmuus. Toiseksi suuntaviivojen 2 kohdasta ilmenee, että kyseiset suuntaviivat kuuluvat asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan – joka täyttää nulla poena sine lege ‑periaatteen ja oikeusvarmuuden periaatteen mukaiset vaatimukset – 2 ja 3 kohdassa vahvistettuun oikeudelliseen kehykseen. Kolmanneksi komissio ei ylittänyt sille asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 ja 3 kohdassa annetun harkintavallan rajoja, kun se antoi suuntaviivat.

(ks. 68–70, 78 ja 146 kohta)
Välityslausekkeen nojalla SEUT 272 artiklan mukaisesti nostettu kanne sellaista yhtiötä vastaan, joka kanteen nostamishetkellä ei ole oikeuskelpoinen eikä asianosaiskelpoinen, on jätettävä tutkimatta. Tältä osin sovellettava laki on kyseisen yhtiön perustamista sääntelevä laki.

Välityslausekkeen, jonka nojalla unionin ja kolmannen välisen riidan voi saattaa unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi, lisääminen sopimukseen ei ole vastoin SEUT 272 artiklassa asetettua vaatimusta, jonka mukaan tällaisen lausekkeen on oltava unionin tekemässä tai sen puolesta tehdyssä sopimuksessa. Kolmannen hyväksi tehtyä sopimusehtoa voidaan pitää unionin puolesta tehtynä sopimusehtona. Tätä SEUT 272 artiklan vaatimusta on toisaalta tulkittava siten, että se on esteenä sille, että unionin yleisen tuomioistuimen toimivalta ratkaista sopimusriita voisi perustua siihen unionin tahdon vastaisesti. Kun välityslauseke on tehty yksinomaan unionin hyväksi, siihen ei voida vedota sen tahdon vastaisesti.

Koska välityslauseke perustuu sopimukseen, mikään ei estä tarkastelemasta tällaisen lausekkeen olemassaoloa jäsenvaltioiden oikeusjärjestysten mukaisten sopimusoikeuden yleisten periaatteiden nojalla. Vaikka yhden näistä periaatteista mukaan sopimus sitoo vain sen osapuolia, tämä periaate ei estä kahta osapuolta antamasta kolmannen hyväksi tekemällään sopimusehdolla kolmannelle jotakin oikeutta. Sopimusoikeuden yleisistä periaatteista ilmenee, että kolmannen hyväksi tehty sopimusehto voi perustua sitoumuksen saajan ja sitoumuksen antajan nimenomaiseen sopimukseen, jolla kolmannelle annetaan jokin oikeus. Tällaisen kolmannen hyväksi tehdyn sopimusehdon olemassaolo voidaan päätellä myös sopimuksen tarkoituksesta tai asian olosuhteista.

Kolmannen hyväksi tehtyä sopimusehtoa koskevan sitoumuksen saaja ja sitoumuksen antaja voivat tosin tietyin edellytyksin poistaa kyseisen oikeuden antamista koskevan lausekkeen tai muuttaa sitä. Sopimusoikeuden yleisten periaatteiden mukaan tämä ei kuitenkaan ole enää mahdollista sen jälkeen, kun edunsaajana oleva kolmas osapuoli on ilmoittanut sitoumuksen antajalle tai sitoumuksen saajalle haluavansa käyttää oikeuttaan.

(ks. 134, 135, 138 ja 144 kohta)
Avainsanat



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

–

Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20, 24 ja 50

–

56 kohta)