ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
19

Riidanalaisen päätöksen päätösosan sanamuoto on seuraava: ”1 artikla Verosyrjintää tiettyjen kasinoiden hyväksi sisältävä valtiontuki, jonka Kreikka on saattanut voimaan soveltaen samanaikaisesti useita säännöksiä, joista osa on sitovia ja joissa: — vahvistetaan yhdenmukainen 80 prosentin vero pääsymaksuille ja — vahvistetaan pääsymaksuksi julkisessa omistuksessa oleville kasinoille 6 euroa ja yksityisomistuksessa oleville kasinoille 15 euroa, on saatettu voimaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti, ja se on sisämarkkinoille soveltumatonta tukea, koska se on tuottanut tuensaajina oleville kasinoille, Regency Casino Mont Parnès, Regency Casino Thessaloniki ja Korfun kasino (ottaen huomioon, että Rhodoksen kasino ei ollut tuensaajana enää huhtikuussa 1999), perusteetonta kilpailuetua. 2 artikla 1. Kreikan on perittävä takaisin tuensaajina olleilta kasinoilta edellä 1 artiklassa tarkoitettu sääntöjenvastainen tuki, jota on myönnetty 21 päivästä lokakuuta 1999 alkaen. 2. Takaisin perittäville määrille lasketaan korkoa siitä päivästä, jona ne on saatettu tuensaajien käyttöön tosiasialliseen takaisinperintäpäivään saakka. 3. Korolle lasketaan korkoa komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun mukaisesti. 4. Kreikan on poistettava kaikki merkittävä verosyrjintä, jota edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on aiheuttanut tämän päätöksen antamispäivästä alkaen. 3 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tehokkaasti. 2. Kreikan on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta. 4 artikla 1. Kreikan on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta seuraavat tiedot: a) luettelo tuensaajista, jotka ovat saaneet tukea edellä 1 artiklassa tarkoitetun järjestelyn perusteella, ja kunkin tuensaajan kiistanalaisen toimenpiteen perusteella vastaanottaman tuen kokonaismäärä, joka on laskettu tässä päätöksessä annettujen ohjeiden mukaisesti b) kultakin tuensaajalta perittävä kokonaismäärä (perusmäärä ja korko) c) yksityiskohtainen kuvaus tämän päätöksen noudattamiseksi jo toteutetuista ja toteutettavista toimenpiteistä d) asiakirjat, joilla osoitetaan, että tuensaaja on määrätty maksamaan tuki takaisin. 2. Kreikan on pidettävä komissio ajan tasalla tämän päätöksen noudattamiseksi toteutettujen kansallisten toimenpiteiden edistymisestä, kunnes edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on peritty takaisin kokonaisuudessaan. Komission pyynnöstä Kreikan on välittömästi toimitettava tietoja tämä päätöksen noudattamiseksi jo toteutetuista ja toteutettavista toimenpiteistä. Kreikan on myös toimitettava yksityiskohtaisia tietoja tuensaajilta jo takaisin perityistä määristä ja niille lasketuista koroista. 5 artikla Tämä päätös on osoitettu Helleenien tasavallalle.”
49

Toisin kuin komissio vaikuttaa kirjelmissään väittävän, on korostettava, että valinta, joka komission on tehtävä asetuksen N:o 1/2003 18 artiklan 2 kohdan mukaisen pelkän tietojensaantipyynnön ja asetuksen 18 artiklan 3 kohdan mukaisen tietojensaantipyyntöä koskevan päätöksen välillä kuuluu suhteellisuusperiaatteen noudattamisen valvonnan alaan. Tämä ilmenee välttämättä edellä 118 kohdassa esitetystä suhteellisuusperiaatteen määritelmästä itsessään, koska kyseisen määritelmän mukaan ”silloin, kun on mahdollista valita usean tarkoituksenmukaisen toimenpiteen välillä, on valittava vähiten rajoittava”. Voidaan myös todeta, että valinta, joka asetuksen N:o 1/2003 18 artiklan 1 kohdassa jätetään komission tehtäväksi, on tietyssä määrin analoginen suhteessa asetuksen N:o 17 14 artiklan ja asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan mukaiseen valintaan pelkän valtuutuksen nojalla tehtävän ja päätöksellä määrätyn tarkastuksen välillä. Tämän valinnan tekeminen kuuluu kuitenkin unionin tuomioistuinten harjoittaman suhteellisuusperiaatteen noudattamista koskevan valvonnan alaan (ks. asia 136/79, National Panasonic v. komissio, tuomio 26.6.1980, Kok., s. 2033, 29 kohta; asia C-94/00, Roquette Frères, tuomio 22.10.2002, 77 kohta ja asia T 340/04, France Télécom, tuomio 8.3.2007, Kok., s. II 573, 147 kohta).
115

Aivan aluksi on todettava, että kantaja väittää neljännessä kanneperusteessaan, että sen oikeutta tulla kuulluksi ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä on loukattu. Se väittää nimittäin, että mainittu päätös on perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu sille epäedullinen yksittäinen toimenpide. Sen väitteitä on tältä osin tarkasteltava ottaen huomioon myös puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaate, joka on unionin oikeuden yleinen periaate.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.9.2012 – TeamBank vastaan SMHV – Fercredit Servizi Finanziari (f@ir Credit)

(asia T-220/11)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Yhteisön kuviomerkkiä f@ir Credit koskeva hakemus – Aikaisempi yhteisön kuviomerkki FERCREDIT – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

1. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sekaannusvaaran arviointi – Perusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17–19, 24, 42 ja 45 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkit f@ir Credit ja FERCREDIT (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 21, 23 ja 43 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Kyseisten merkkien samankaltaisuus – Arviointiperusteet – Moniosainen tavaramerkki – Hallitsevan osan heikko erottamiskyky (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 26 kohta)

4. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kyseisten merkkien samankaltaisuus – Sanamerkin jakautuminen sanaosiin, joilla on konkreettinen merkitys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 38 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 3.2.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 719/2010-1), joka koskee Fercredit Servizi Finanziari SpA:n ja TeamBank AG Nürnbergin välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.6.2012 – Hotel Reservation Service Robert Ragge vastaan SMHV – Promotora Imperial (iHotel)

(asia T-277/11)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin iHotel rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi yhteisön kuviomerkki i-hotel – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 34, 42, 73, 93 ja 96 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 24.2.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 832/2010-1), joka koskee Promotora Imperial, SA:n ja Hotel Reservation Service Robert Ragge GmbH:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 2.5.2012 – Universal Display vastaan SMHV (UniversalPHOLED)

(asia T-435/11)

Yhteisön tavaramerkki – Kansainvälinen rekisteröinti, jossa on nimetty Euroopan yhteisö – Hakemus sanamerkin UniversalPHOLED rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Ehdoton hylkäysperuste – Kuvailevuus – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran ominaisuuksia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 20–26, 30, 31, 39 ja 40 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 18.5.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 215/2011‑2), joka koskee hakemusta sanamerkin UniversalPHOLED rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
6.

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Perustelut — Perusteluvelvollisuus — Ulottuvuus — Kilpailusääntöjen soveltamisesta tehty päätös — Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen ja määrätään sakko — Päätöksen sisäiset ristiriitaisuudet — Seuraukset — Kumoaminen — Edellytykset — Sen yrityksen puolustautumisoikeuksien loukkaaminen, jolle seuraamukset on määrätty — Unionin tuomioistuinten on mahdotonta harjoittaa valvontaa (SEUT 101 artiklan 1 kohta ja SEUT 296 artikla; ETA-sopimuksen 53 artikla; yhteisön ja Sveitsin lentoliikenteestä tehdyn sopimuksen 8 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 2 artikla) (ks. 60, 77–79, 85 ja 86 kohta)
Lähtökohtaisesti tapauksessa, jossa saman vahingon on voinut aiheuttaa useampi syy, voidaan soveltaa kahta syy-yhteysteoriaa, eli ekvivalenssiteoriaa ja adekvaattisen syy-yhteyden teoriaa. Unionin oikeudessa on taipumus tukeutua adekvaattisen syy-yhteyden teoriaan. Unionin voidaan nimittäin katsoa olevan vastuussa ainoastaan vahingosta, joka johtuu riittävän suoraan kyseisen toimielimen lainvastaisesta toiminnasta, ja kantajan on näytettävä, että ilman virhettä vahinkoa ei olisi tapahtunut ja että tämä virhe on ollut aiheutuneen vahingon määräävä syy.

Lisäksi kun toimielimen moitittu toiminta on osa laajempaa menettelyä, johon kolmannet osapuolet ovat osallistuneet, ja kun väitetyn vahingon välittömänä syynä on ollut yhden näistä kolmansista toteuttama toimenpide, tuomioistuimen on tutkittava, onko tämä toimenpide ollut väistämätön pelkästään moititun toiminnan vuoksi vai onko se sitä vastoin ilmentänyt itsenäistä tahtoa. Itsenäisen tahdon tapauksessa tuomioistuimen on todettava syy-yhteyden katkenneen. SEUT 340 artiklan toista kohtaa koskevassa oikeuskäytännössä unionin vastuu rajoitetaan vahinkoihin, jotka ovat suoraan tai riittävän suoraan seurausta kyseisen toimielimen lainvastaisesta menettelystä, minkä vuoksi kyseinen vastuu ei voi kattaa vahinkoja, jotka ovat vain etäistä seurausta tästä menettelystä. Saman logiikan mukaisesti pelkästään se seikka, että lainvastainen menettely on ollut välttämätön edellytys vahingon ilmenemiselle sillä tavoin, ettei vahinkoa olisi tapahtunut tämän menettelyn puuttuessa, ei riitä luomaan syy-yhteyttä.

Nämä oikeuskäytäntöön perustuvat periaatteet eivät kuitenkaan ole ehdoton este ekvivalenssiteorian soveltamiselle, ja niiden johdosta voidaan ainoastaan todeta, että jos toimielimen tuottamus on vahinkoon nähden etäinen ja tuomioistuin toteaa syy-yhteyden katkenneen, ekvivalenssiteoriaa ei voida soveltaa. Vastakkaispäätelmänä tilanteessa, jossa vahinko on suoraan tai riittävän suoraan seurausta toimielimen tuottamuksesta ja jossa tämä tuottamus ei siis ole vahinkoon nähden niin etäinen, että syy-yhteys katkeaisi, unionin tuomioistuimet voivat soveltaa ekvivalenssiteoriaa.

(ks. 64 ja 67–70 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 28–30 ja 68 kohta)
6.

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Perustelut — Perusteluvelvollisuus — Ulottuvuus — Kilpailusääntöjen soveltamisesta tehty päätös — Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen ja määrätään sakko — Päätöksen sisäiset ristiriitaisuudet — Seuraukset — Kumoaminen — Edellytykset — Sen yrityksen puolustautumisoikeuksien loukkaaminen, jolle seuraamukset on määrätty — Unionin tuomioistuinten on mahdotonta harjoittaa valvontaa (SEUT 101 artiklan 1 kohta ja SEUT 296 artikla; ETA-sopimuksen 53 artikla; yhteisön ja Sveitsin lentoliikenteestä tehdyn sopimuksen 8 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 2 artikla) (ks. 63, 79–81, 87 ja 88 kohta)
SEUT 263 artiklassa tarkoitettuja, kumoamiskanteen kohteeksi kelpaavia toimia ovat ainoastaan sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi; sen sijaan menettelyn kuluessa toteutetuilla toimenpiteillä, joilla valmistellaan lopullista päätöstä, ei ole tällaisia vaikutuksia. Sen määrittelemiseksi, onko kumottavaksi vaadittu toimenpide kannekelpoinen, tarkastelun kohteeksi on otettava tämän toimenpiteen asiasisältö, koska toimenpiteen oikeudellisella muodolla ei lähtökohtaisesti ole merkitystä.

Komission kirjeillä, joissa vaaditaan emoyhtiöitä maksamaan sakkoja, jotka niille on määrätty yhteisvastuullisesti maksettaviksi tytäryhtiöiden kanssa kilpailusääntöjen rikkomisen vuoksi, sen jälkeen, kun kyseisiä sakkoja on alennettu ja kun ne on osittain palautettu tytäryhtiölle, joka oli ne alun perin maksanut, on sitovia oikeusvaikutuksia, koska niissä vahvistetaan lopullisesti komission kanta ja ne saattavat olla pakkotäytäntöönpanon kohteena.

Tällaisista kirjeistä nostettu kumoamiskanne on kuitenkin jätettävä tutkimatta siltä osin kuin se koskee sakon pääoman määriä, koska emoyhtiöiden oikeudellinen tilanne pysyy tältä osin muuttumattomana. Sikäli kuin tällaisissa kirjeissä vaaditaan viivästyskorkojen maksamista, niillä kuitenkin muutetaan emoyhtiöiden oikeudellista tilannetta, sillä näiden velvollisuutena ei aiemmin ollut tällaisten korkojen maksaminen, koska niiden tytäryhtiö oli maksanut oikea-aikaisesti alkuperäisen sakon, jonka maksamisesta yhtiöt olivat yhteisvastuussa. Tällaiset kirjeet voivat näin ollen olla kumoamiskanteen kohteena.

(ks. 73, 74, 82, 83, 95, 96, 99 ja 101 kohta)
Tutkittaessa SEUT 107 artiklan 1 kohdan valossa kansallista toimenpidettä, joka on tarkoitettu edistämään ekosähkön tuotantoa takaamalla yhtäältä kullekin ekosähkön tuottajalle tämän sähkön kokonaismäärän ostaminen sähkön markkinahintaa korkeampaan kiinteään hintaan ja säätämällä toisaalta sähkönjakelijoille näin aiheutuneiden kustannusten siirtämisestä sähkönkuluttajille ekosähkön ostamiseen liittyvän pakollisen lisähinnan avulla, komissio ei ole tehnyt virhettä katsoessaan, että energiaintensiivisille yrityksille, joilla on oikeus siihen, että niiden hakemuksen johdosta niille myönnetään vapautus ekosähkön ostovelvollisuudesta, kun ne maksavat tasausmaksun, säädetty etu merkitsi valtion varojen käyttämistä, vaikka tätä tukimekanismia hallinnoi ekosähkön selvityskeskus, jonka tehtävien hoitamiseksi myönnettiin toimilupa yksityisoikeudelliselle osakeyhtiölle, jonka osakkeista 50,4 prosenttia on yksityisessä määräysvallassa olevien osakkeenomistajien hallussa.

Mainitun osakeyhtiön tehtävänä on kansallisen lain perusteella hallinnoida uusiutuvista lähteistä tuotetun sähkön tukijärjestelmää. Kyseisessä laissa säädetyn järjestelmän voidaan määritellä muodostavan valtion toimiluvan, koska kyseessä olevat varat maksetaan yksinomaan kansallisen lainsäätäjän määrittelemiä yleisen edun mukaisia tarkoituksia varten. Lisäksi ekosähkön ostamiseen liittyvä pakollinen lisähinta on rinnastettavissa sähköstä kannettavaan veron luonteiseen maksuun, jonka viranomaiset vahvistavat yleisen edun mukaisesti ja objektiivisen kriteerin perusteella. Näin ollen on mahdollista määritellä kyseessä olevien summien olevan siis varoja, jotka ovat peräisin valtiolta ja jotka ovat rinnastettavissa veronluonteiseen maksuun.

Vaikka pitääkin paikkansa, että elin, jonka tehtävänä on hallinnoida uusiutuvista lähteistä tuotetun sähkön tukijärjestelmää, toimii yksityisoikeudellisen osakeyhtiön muodossa, ekosähkön selvityskeskukselle kuuluvien tehtävien hoitamiseksi annetun toimiluvan yhteydessä tämän elimen toiminta ei kuitenkaan ole voittojen saamiseksi markkinoilla vapaasti toimivan taloudellisen yksikön toimintaa, vaan toimintaa, jota on rajoittanut kansallinen lainsäätäjä, joka on rajannut sitä kyseisen toimiluvan täytäntöönpanon osalta yksityiskohtaisesti. Tältä osin mainitun elimen toiminnan vastaavuutta laissa säädettyjen puitteiden kanssa koskevan, valtion eri instanssien useilla tasoilla suorittaman tiukan valvonnan olemassaolo tukee päätelmää siitä, ettei mainittu elin toimi omaan lukuunsa ja vapaasti, vaan valtion varoista myönnetyn tuen hallinnoijana, joka panee täytäntöön toimilupaa.

Näissä olosuhteissa komissio on perustellusti todennut, että energiaintensiivisten yritysten hyväksi säädetty etu aiheuttaa nyt käsiteltävässä asiassa valtiolle lisäkustannuksia siltä osin kuin maksun tason alentamisen sen maksamiseen velvoitettujen yritysten kohdalla voidaan katsoa johtaneen valtion tulojen menetykseen.

(ks. 67, 68, 70, 72, 75, 76 ja 83 kohta)
3.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 38, 39 ja 41 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15, 16, 21 ja 68 kohta)
3.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arvioiminen (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22 kohta)
3.

Yhteisön tavaramerkki — Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys — Suhteelliset mitättömyysperusteet — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun aikaisemman oikeuden olemassaolo — Kuviomerkki Baby Bambolina ja sanamerkki Bambolina (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta ja 53 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 73 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16–18 ja 31 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20–22 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Unionin tuomioistuimessa nostettu kanne – Unionin yleisen tuomioistuimen toimivalta – Tosiseikkojen tutkiminen uudelleen sellaisten todisteiden valossa, jotka esitetään ensimmäistä kertaa sen edessä, ei kuulu toimivaltaan (Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 135 artiklan 4 kohta; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 65 artikla) (ks. 13 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sekaannusvaaran arviointi – Kohdeyleisön määrittäminen (neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24 ja 25 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkki DISCO DESIGNER ja kuviomerkki DISCO (neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 26–28, 36, 37, 44, 45, 53–62, 64 ja 65 kohta)

4. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sekaannusvaaran arviointi – Yleisön tarkkaavaisuuden taso (neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 31 ja 32 kohta)

5. Yhteisön tavaramerkki – Viraston päätökset – Yhdenvertaisen kohtelun periaate – Hyvän hallinnon periaate – Viraston aiempi päätöskäytäntö (ks. 33 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 14.1.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 803/2010-2), joka koskee Distribuidora comercial del frio, SA:n ja Peter Yordanovin välistä väitemenettelyä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Peter Yordanov velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.