Lisäksi se seikka, että videot ovat lyhytkestoisia, ei saa aikaan sitä, ettei niiden voitaisi katsoa olevan ohjelmia. Samoin se, että internetin käyttäjällä on mahdollisuus katsella haluamansa video valitsemanaan ajankohtana ja yksittäin tilattavana verkkosanomalehden ylläpitäjän tekemän luettelon avulla, ei poista sitä, että samoin kuin televisio-ohjelma, videot on osoitettu suurelle yleisölle ja niillä voi olla selkeä vaikutus kyseiseen yleisöön direktiivin 2010/13 johdanto-osan 21 perustelukappaleessa tarkoitetulla tavalla. Lisäksi tällainen mahdollisuus vastaa direktiivin 2010/13 1 artiklan 1 kohdan g alakohtaan sisältyvässä tilattavaa audiovisuaalista mediapalvelua koskevassa määritelmässä nimenomaisesti säädettyä mahdollisuutta. Näin ollen kyseinen tapa, jolla videot valitaan, ei eroa tavasta, jolla tarjotaan tilattavia audiovisuaalisia mediapalveluja, jotka kuuluvat mainitun direktiivin soveltamisalaan.

Audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden tiettyjen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 2010/13 1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua ohjelman käsitettä on tulkittava siten, että se kattaa tilanteen, jossa sanomalehden verkkosivustolla olevalla alasivustolla asetetaan saataville lyhytkestoisia videoita, jotka ovat paikallistapahtumia, urheilua tai viihdytystä käsittelevistä uutisista koostuvia lyhyitä jaksoja. Mainitussa säännöksessä edellytetään näet sitä, että videopätkien on oltava muodoltaan ja sisällöltään verrattavissa televisiolähetyksiin, eikä sitä, että lyhyistä videoista koostuvan täydellisen kokoelman on oltava verrattavissa televisiolähetystoiminnan tarjoajien laatimaan täydelliseen ohjelma-aikatauluun tai ohjelmaluetteloon.

Audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden tiettyjen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 2010/13 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohtaa on tulkittava siten, että arvioitaessa palvelun, jossa sanomalehden sähköisen version yhteydessä asetetaan saataville videoita, pääasiallista tarkoitusta on selvitettävä, onko tällä palvelulla kyseisen verkkosivuston ylläpitäjän sanomalehtitoimintaan nähden itsenäinen sisältö ja tehtävä vai onko se pelkästään erottamaton osa tätä toimintaa erityisesti siksi, että audiovisuaalinen aineisto liittyy tekstitarjontaan. Tämän arvioinnin tekeminen on kansallisen tuomioistuimen asia.

Sanomalehden sähköisen version ei näet voida sen sisältämistä audiovisuaalisista elementeistä huolimatta katsoa olevan audiovisuaalinen palvelu, jos nämä audiovisuaaliset elementit ovat satunnaisia ja niillä ainoastaan täydennetään lehtiartikkelitarjontaa. Ei voida kuitenkaan katsoa, että direktiivissä tarkoitettaisiin, että audiovisuaalinen palvelu on järjestelmällisesti jätettävä kyseisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle pelkästään sillä perusteella, että verkkosivuston, jolle mainittu palvelu kuuluu, ylläpitäjä on verkkosanomalehden kustantaja. Tässä yhteydessä on suosittava aineellista lähestymistapaa, jonka nojalla on direktiivin 2010/13 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan sanamuodon mukaan tutkittava, onko kyseisen palvelun – sellaisenaan tarkasteltuna ja riippumatta siitä, missä yhteydessä sitä tarjotaan – pääasiallisena tarkoituksena tarjota ohjelmia tiedonvälitys-, viihdytys- tai valistustarkoituksessa yleisölle. Jos videoita sisältävällä alasivustolla tarjotun palvelun sisältö ja tehtävä ovat itsenäisiä verkkosanomalehden kustantajan lehtiartikkelitarjontaan nähden, se kuuluu direktiivin 2010/13 soveltamisalaan. Jos sitä vastoin kyseinen palvelu on erottamaton osa mainitun kustantajan sanomalehtitoimintaa erityisesti siksi, että audiovisuaalinen aineisto liittyy tekstitarjontaan, se ei kuulu mainitun direktiivin soveltamisalaan. Tätä selvitettäessä sillä seikalla, tarjotaanko riidanalaista audiovisuaalista aineistoa kyseisen verkkosivuston pää- vai alasivustolla ei ole ratkaisevaa merkitystä, koska muutoin avautuisi mahdollisuus direktiivin 2010/13 sääntöjen kiertämiseen siten, että kyseinen verkkosivusto voitaisiin suunnitella tätä tarkoitusta silmällä pitäen.

(ks. 26, 28, 33–35 ja 37 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)