Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Mischo 20 päivänä syyskuuta 2001. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta. - Jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönti - Ympäristö - Jätteet - Direktiivit 75/442/ETY, 91/689/ETY ja 94/62/EY - Jätehuoltosuunnitelmat. - Asia C-466/99.



Oikeustapauskokoelma 2002 sivu I-00851



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1. Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan (josta on tullut EY 226 artikla) nojalla kanteen, jonka alkuperäistä kohdetta se on vastauksen antamisvaiheessa supistanut ja jossa se vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut jätteistä huolehtimisen ja niiden hyödyntämisen turvaamiseksi 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY, jota muutettiin 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY, 7 artiklan, vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY, jota muutettiin 27.6.1994 annetulla neuvoston direktiivillä, 94/31/EY, 6 artiklan sekä pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY 14 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ilmoittanut komissiolle jätteiden ja vaarallisten jätteiden käsittelyä ja niistä huolehtimista koskevia suunnitelmia Sisilian ja Basilicatan alueiden osalta ja koska se ei ole ilmoittanut pakkausten ja pakkausjätteiden käsittelyä ja niistä huolehtimista koskevia suunnitelmia minkään Italian alueen osalta.

2. Direktiivin 75/442/ETY 7 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:

"1. Edellä 3, 4 ja 5 artiklassa mainittujen tavoitteiden toteuttamiseksi on 6 artiklassa tarkoitettua toimivaltaista viranomaista tai viranomaisia vaadittava laatimaan niin pian kuin mahdollista yksi tai useampia jätehuoltosuunnitelmia. - -

2. Jäsenvaltioiden on oltava tarvittaessa yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden ja komission kanssa tällaisten suunnitelmien laatimiseksi. Niiden on ilmoitettava näistä suunnitelmista komissiolle."

3. Direktiivin 91/156/ETY, jolla muutettiin direktiiviä 75/442/ETY, 2 artiklan 1 kohdassa pysytetään muuttumattomana ilmoittamisvelvollisuus ja säädetään, että jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1.4.1993.

4. Direktiivin 91/689/ETY 6 artiklassa säädetään seuraavaa:

"1. Toimivaltaisten viranomaisten on direktiivin 75/442/ETY 7 artiklan mukaisesti laadittava joko erillisinä tai osana yleisiä jätehuoltosuunnitelmia vaarallisten jätteiden kuljetusta ja käsittelyä koskevat suunnitelmat ja pidettävä ne yleisesti saatavilla.

2. Komissio suorittaa näiden suunnitelmien keskinäisen vertailun erityisesti huolehtimis- ja hyödyntämismenetelmien osalta. Komissio antaa pyynnöstä tietoja jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille."

5. Direktiivin 94/31/EY, jolla muutettiin direktiiviä 91/689/ETY, 1 artiklassa pysytetään muuttumattomana jäsenvaltioiden ilmoittamisvelvollisuus ja siinä säädetään, että jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 27.6.1995.

6. Direktiivin 94/62/EY 14 artiklassa säädetään seuraavaa:

"Jäsenvaltioiden on tässä direktiivissä tarkoitettujen tavoitteiden ja toimenpiteiden mukaisesti sisällytettävä direktiivin 75/442/ETY 7 artiklan mukaisesti laatimiinsa jätehuoltosuunnitelmiin erityinen luku pakkauksista ja pakkausjätteistä huolehtimisesta - - ."

7. Direktiivin 94/62/EY 22 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 30.6.1996 ja ilmoitettava tästä komissiolle.

8. Italian viranomaiset ovat lähettäneet komissiolle joukon alueellisia jätehuoltosuunnitelmia. Koska komissio ei saanut Sisilian ja Basilicatan alueita koskevia suunnitelmia eikä neljää Toscanan alueen maakuntaa (Firenze, Livorno, Pisa ja Lucca) koskevia suunnitelmia ja koska se totesi, että tietyt näistä suunnitelmista olivat epätäydellisiä, eikä mikään niistä koskenut pakkauksista ja pakkausjätteistä huolehtimista, se aloitti perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisen menettelyn ja osoitti 14.1.1998 Italian viranomaisille virallisen huomautuksen kehottaen heitä esittämään huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa.

9. Komissio osoitti 21.10.1998 Italian viranomaisille perustellun lausunnon, jossa se totesi, että Italia ei ollut noudattanut direktiivin 75/442/ETY 7 artiklan, direktiivin 91/689/ETY 6 artiklan ja direktiivin 94/62/EY 14 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ollut säädetyssä määräajassa toteuttanut niiden mukaisia toimenpiteitä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle.

10. Koska Italian hallitus ei reagoinut perusteltuun lausuntoon, komissio nosti nyt käsiteltävänä olevan laiminlyöntikanteen Italian tasavaltaa vastaan. Kanteessaan se ei enää vaatinut yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian hallitus ei ollut laatinut suunnitelmia, vaan toteamaan ainoastaan, että Italian hallitus ei ollut ilmoittanut komissiolle kyseisissä kolmessa direktiivissä säädettyjä suunnitelmia koskevia tietoja.

11. Komissio totesi kanteessaan, että vaikka direktiivin 91/689/ETY 6 artiklassa ja direktiivin 94/62/EY 14 artiklassa ei säädetäkään kirjaimellisesti jätehuoltosuunnitelmista ilmoittamisvelvollisuudesta, tällainen velvollisuus voidaan kuitenkin johtaa näiden artiklojen sisältämästä viittauksesta direktiivin 75/442/ETY 7 artiklaan.

12. Voin yhtyä tähän toteamukseen, vaikka direktiivin 91/689/ETY 6 artiklan osalta tämä ilmoittamisvelvollisuus näyttäisi pikemminkin seuraavan artiklan 2 kohdasta, jonka mukaan komission on suoritettava huoltosuunnitelmien keskinäinen vertailu, koska tätä vertailua ei tietenkään voida toteuttaa ennen kuin 1 kohdassa - johon komissio viittaa ja jossa säädetään, että suunnitelmat on pidettävä yleisesti saatavilla - tarkoitettu ilmoittaminen on tapahtunut.

13. Italian hallitus ei kuitenkaan perusta puolustustaan tähän. Vaikka Italian hallitus ei 27.3.2000 päivätyssä vastineessaan kiistäkään, että tilanteessa on kysymys yhteisön oikeuden noudattamatta jättämisestä, se riitauttaa kuitenkin sen, että komissio antaa kanteessaan ymmärtää - kuten se oli tehnyt myös perustellussa lausunnossa -, että sille ei ollut ilmoitettu mitään suunnitelmia, mikä ei vastaa todellista tilannetta.

14. Komissio myönsi, että tämä riitauttaminen on perusteltu, koska se vastauksessaan supisti kannettaan. Kuten jo totesin tämän ratkaisuehdotuksen 1 kohdassa, komissio pysyttää jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevat vaatimuksensa vain siltä osin kuin kysymys on direktiivin 75/442/ETY 7 artiklan ja direktiivin 91/689/ETY 6 artiklan säännöksistä Sisilian ja Basilicatan alueiden osalta. Direktiivin 94/62/EY (pakkaukset) 14 artiklan osalta se pysyttää vaatimuksensa kaikkien Italian alueiden osalta. Calabrian, Lazion, Lombardian, Puglian, Sardinian, Toscanan ja Veneton alueista, joiden osalta on toimitettu epätäydelliset suunnitelmat, komissio ilmoittaa aikovansa suorittaa erilliset tutkimukset.

15. Italian tasavalta viittasi istunnossa niihin kiireellisiin toimenpiteisiin, jotka on toteutettu kahdella edellä mainitulla alueella. Pakkauksien ja pakkausjätteiden osalta se kiinnitti yhteisöjen tuomioistuimen huomiota pakkausten tuottajien kansallisen ryhmittymän ja kansallisen kuntien yhteenliittymän välillä laadittuun puitesopimukseen. Tätä suunnitelmaa sovelletaan sen mukaan jo hyvin laajalti.

16. On kuitenkin kiistatonta, että perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä Italian tasavalta ei ollut vielä ilmoittanut komissiolle kaikkia direktiiveissä 75/442/ETY, 91/689/ETY ja 94/62/EY säädettyjä tietoja ja että pakkauksia koskevia uusia toimenpiteitä ei ollut sisällytetty toimivaltaisten viranomaisten eli alueiden huoltosuunnitelmiin. Komission vastauksessaan muotoilemat vaatimukset on siis hyväksyttävä.

17. Oikeudenkäyntikulujen osalta katson, että sen seikan, että komissio moitti kanteessaan Italiaa virheellisesti täydellisestä jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönnistä - minkä vuoksi se joutui itse asiassa peruuttamaan osan vaatimuksista vastauksessaan -, pitäisi johtaa siihen, että Italian tasavalta ei vastaa kaikista oikeudenkäyntikuluista. Voin kuitenkin vain todeta, että Italian tasavalta ei ole vaatinut oikeudenkäyntikulujen korvaamista. Näin ollen se ei voi välttyä kaikkien oikeudenkäyntikulujen korvaamiselta (yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 5 ja 2 kohta).

Ratkaisuehdotus

Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:

- Italian tasavalta ei ole noudattanut jätteistä huolehtimisen ja niiden hyödyntämisen turvaamiseksi 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY, jota muutettiin 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY, 7 artiklan, vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY, jota muutettiin 27.6.1994 annetulla neuvoston direktiivillä 94/31/EY, 6 artiklan sekä pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY 14 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ilmoittanut komissiolle jätteiden ja vaarallisten jätteiden käsittelyä ja niistä huolehtimista koskevia suunnitelmia Sisilian ja Basilicatan alueiden osalta ja koska se ei ole ilmoittanut pakkausten ja pakkausjätteiden käsittelyä ja niistä huolehtimista koskevia suunnitelmia minkään Italian alueen osalta.

- Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.