Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi siitä, onko kanne perusteltu - Huomioon otettava tilanne - Tilanne perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä

(EY 226 artikla)

2. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Kannekirjelmä - Väitteiden ja perusteiden esittäminen

(EY 226 artikla)

3. Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Hammaslääkärit - Tutkintotodistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen tunnustaminen - Direktiivi 78/686/ETY - Kansallisten säännösten yhteensovittaminen - Direktiivi 78/687/ETY - Hammaslääkärin ammattiin pätevöittävän toisen koulutusjärjestelmän voimassa pitämistä ei voida hyväksyä

(Neuvoston direktiivin 78/686/ETY 19 artikla ja neuvoston direktiivin 78/687/ETY 1 artikla)

4. Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Hammaslääkärit - Tutkintotodistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen tunnustaminen - Direktiivi 78/686/ETY - Kansallisten säännösten yhteensovittaminen - Direktiivi 78/687/ETY - Merkintää sekä lääkäri- että hammaslääkäriluetteloon ei voida hyväksyä - Jäsenvaltiolle myönnetyn poikkeuksen vaikutus

(Neuvoston direktiivin 78/686/ETY 19 artikla ja neuvoston direktiivi 78/687/ETY)

Tiivistelmä

1. Kun kyse on EY 226 artiklan nojalla nostetusta sellaisesta kanteesta, jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että jäsenvaltio on pitänyt voimassa yhteisön direktiivin vastaisen lainsäädännön, se, että riidanalaisia kansallisia säännöksiä ei jäsenvaltion mukaan voitu käytännössä pitää voimassa, koska ne annettiin kyseisen direktiivin antamisen jälkeen, ei heikennä kyseisen jäsenvaltion puolustautumismahdollisuuksia. Näin on ensinnäkin siksi, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen riippuu siitä, ovatko kansalliset toimet yhteisön oikeuden vastaisia komission perustellussa lausunnossa asettaman määräajan päättyessä, eikä siihen vaikuta päivämäärä, jona kyseessä olevat kansalliset säännökset on annettu. Toiseksi jäsenvaltion on katsottava pitävän yhteisön oikeuden vastaiset säännökset voimassa niiden voimaantulopäivästä siihen asti, kun niitä muutetaan tai ne kumotaan.

( ks. 11-12 kohta )

2. Komission on kaikissa EY 226 artiklan nojalla nostamissaan kanteissa ilmoitettava ne täsmälliset väitteet, joista yhteisöjen tuomioistuinta pyydetään lausumaan, sekä vähintään yhteenvedonomaisesti ilmoitettava ne oikeudelliset seikat ja tosiseikat, joihin väitteet perustuvat. Siltä osin kuin on erityisesti kyse komission velvollisuudesta ilmoittaa sellaiset oikeudelliset seikat, joihin sen esittämät väitteet perustuvat, ei riitä, että yhteisön oikeuden säännökseen, jota vastaajana olevan jäsenvaltion väitetään rikkoneen, vedotaan ainoastaan sellaisessa perustellun lausunnon tai kannekirjelmän osassa, joka koskee asiaa koskevia oikeussääntöjä ja jossa asioita käsitellään pelkästään kuvailevasti ilman pyrkimystä osoittaa mitään toteen.

Sitä vastoin silloin, kun komissio väittää kansallisen lainsäädännön olevan yhdenmukaistamisdirektiivin järjestelmän, rakenteen tai tarkoituksen vastainen ja kun tästä johtuvaa yhteisön oikeuden rikkomista ei voida yhdistää mihinkään tiettyyn direktiivin säännökseen, komission kannetta ei voida jättää tutkimatta vain tästä syystä. Yhteisöjen tuomioistuin voi tällaisessa tilanteessa tutkia kuitenkin vain, onko kansallinen lainsäädäntö tässä mielessä kyseisen direktiivin vastainen.

( ks. 20-21 ja 23 kohta )

3. Jäsenvaltio jättää noudattamatta hammaslääkärintointa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 78/687/ETY mukaisia velvoitteitaan, kun se sallii tämän direktiivin vastaisen sellaisen toisen, hammaslääkärin ammattiin pätevöittävän koulutusjärjestelmän, joka muodostuu lääkärin peruskoulutuksesta, jota täydennetään hammaslääketieteellisellä erikoistumisella.

Direktiivin 78/687/ETY 1 artiklan 2 kohdan mukainen koulutus on nimenomaan "hammaslääketieteellinen koulutus", ja tämän perusteella voidaan edellyttää, että kyseessä on hammaslääkäreiden koulutukseen erityisesti mukautettu koulutusohjelma. Toisesta koulutusjärjestelmästä saatava tutkintotodistus ei ole hammaslääkärin tutkintotodistus vaan lääkärin perustutkintotodistus, johon on yhdistetty hammaslääketieteellistä erikoistumista koskeva tutkintotodistus. Tällaisten tutkintotodistusten yhdistelmä ei vastaa direktiivin 78/687/ETY ja hammaslääkärin tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä toimenpiteistä sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi annetun direktiivin 78/686/ETY vaatimuksia; molemmat direktiivit koskevat vain yhtä tutkintotodistusta.

Tämän tulkinnan kanssa ei ole ristiriidassa direktiivin 78/686/ETY 19 artiklan toinen kohta, jossa sallitaan jäsenvaltiota koskevan erityissääntelyn yhteydessä se, että lääkärin perustutkintotodistus, johon on yhdistetty hammaslääketieteellistä erikoistumista koskeva tutkintotodistus, tunnustetaan hammaslääkärin ammatin harjoittamista varten. Jos yhteisön lainsäätäjä olisi nimittäin halunnut yleisesti sallia tällaisen koulutuksen vastavuoroisen tunnustamisen, se ei olisi säätänyt, että tällaisen koulutuksen saaneiden henkilöiden tutkinto voidaan tunnustaa ainoastaan poikkeuksellisesti ja väliaikaisesti ja vain sellaisten henkilöiden osalta, jotka ovat aloittaneet lääketieteelliset opintonsa 28.1.1980 mennessä.

( ks. 37-39 kohta ja tuomiolauselma )

4. Jos direktiivin 78/687/ETY mukaan, direktiivin 78/686/ETY 19 artiklassa tarkoitettua jäsenvaltiota koskevaa väliaikaista poikkeussääntelyä lukuun ottamatta, henkilö ei voi päästä kyseisissä direktiiveissä tarkoitettuun hammaslääkärintoimeen suoritettuaan kuusi vuotta lääketieteellistä koulutusta ja kolme vuotta hammaslääketieteen alan erikoistumista, tästä voidaan katsoa seuraavan, että myöskään henkilö, jolla on vain tällainen koulutus, ei voi tulla merkityksi samanaikaisesti sekä lääkäri- että hammaslääkäriluetteloon.

Vaikka on totta, että kyseisissä direktiiveissä tehdään selkeä ero hammaslääkärin ja lääkärin ammatin välillä, mikään ei kuitenkaan osoita, että näillä direktiiveillä käyttöön otetun yhdenmukaistetun sääntelyn tarkoituksena olisi myös estää direktiivin 78/686/ETY 19 artiklassa tarkoitettujen lääkäreiden merkintä lääkäriluetteloon.

Direktiivin 78/686/ETY 19 artiklalla on otettu käyttöön erityissääntely Italiassa tutkintotodistuksensa saanutta määrättyä lääkäreiden ryhmää varten, joka muodostuu lääkäreistä, jotka ovat toimineet Italiassa pääasiallisesti hammaslääkäreinä siitä huolimatta, että heillä on lääketieteen tutkintotodistus, ja tämän tarkoituksena on ollut tehdä helpommaksi siirtymäkausi, jonka aikana Italiassa luotiin kyseisissä direktiiveissä tarkoitettu hammaslääkärin ammatti. Tämän takia tässä artiklassa velvoitetaan muut jäsenvaltiot tunnustamaan tietyin edellytyksin tähän ryhmään kuuluvien lääkäreiden tutkintotodistukset hammaslääkärintoiminnan harjoittamiseksi.

Se, onko muiden jäsenvaltioiden tunnustettava tällaisten lääkäreiden tutkintotodistukset myös lääkärin ammatin harjoittamista varten siitä riippumatta, onko kyseiset lääkärit merkitty lääkäriluetteloon, on ratkaistava lääkäreiden tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen tunnustamista koskevan yhteisön lainsäädännön perusteella eikä hammaslääkäreitä koskevien direktiivien 78/686/ETY ja 78/687/ETY perusteella.

( ks. 48 ja 50-54 kohta )