YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)

17 päivänä heinäkuuta 1998

Asia T-28/97

Agnès Hubert

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Kumoamiskanne — Siirtäminen toisiin tehtäviin /Määrääminen uusiin tehtäviin — Yksikön etu — Perustelujen puuttuminen — Korvauskanne”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-1255

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan sen 27.3.1996 tehdyn komission päätöksen kumoamista, jolla kantaja määrättiin uusiin tehtäviin, sekä vahingonkorvausta tästä aiheutuneeksi väitetystä aineellisesta ja aineettomasta vahingosta.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Agnès Hubert työskentelee komission ”Työllisyys, työmarkkinasuhteet ja sosiaaliasiat” -nimisen pääosaston (PO V) ”Työllisyys ja työmarkkinat” -nimisen osaston A ”Naisten ja miesten yhtäläiset mahdollisuudet” -nimisen yksikön 3 (yksikkö V/A/3) päällikkönä.

Kantajan esimies ilmoitti tälle 25.1.1996, että tämä ja yksikkö V/A/3 siirretään pääosaston V ”Yhteiskunnallinen vuoropuhelu ja työvoiman vapaa liikkuvuus” -nimisen osaston D yhteyteen ja että tämä nimitetään neuvonantajan tehtävään pääosastossa V.

Lukuisten tapaamisten aikana pääosaston V pääjohtajan kanssa keskusteltiin ehdotuksesta nimittää kantaja suhteista valtioista riippumattomiin järjestöihin (NGO) vastaavaksi neuvonantajaksi. Näiden tapaamisten aikana kantaja toi esiin, että hän pitää siirtämistään pois yksikön V/A/3 päällikön tehtävistä perusteettomana toimenpiteenä. Hän myös esitti epäilyjä ehdotetun tehtävän toimenkuvan suhteen.

Pääosaston V pääjohtaja lähetti 15.2.1996 Henkilöstö j a hallintopääosaston (PO IX) pääjohtajalle kirjeen (15.2.1996 päivätty kirje) tarkoituksenaan muuttaa PO V:n organisaatiota yksikön edun nimissä muun muassa siirtämällä kantaja muihin tehtäviin 1.3.1996 alkaen.

Kantaja pyysi 19.2.1996 nimittävän viranomaisen ominaisuudessa toimivaa PO V:n pääjohtajaa perustelemaan tarkemmin päätöstä, jolla hänet siirrettiin pois yksikön päällikön tehtävistä.

PO V:n pääjohtaja ilmoitti 27.3.1996 kantajalle sisäisen postin välityksellä päätöksestä, jolla tämä määrättiin uusiin tehtäviin 1.4.1996 lukien (kumottavaksi vaadittu päätös).

Kantaja tapasi 18.4.1996 PO V:n ”Sosiaalipolitiikka ja sosiaalialan toiminta” -nimisen osaston E (osasto V/E) johtajan, joka selitti hänelle kyseisen tehtävän toimenkuvaa.

PO V:n pääjohtaja lähetti kantajalle 24.5.1996 ilmoituksen (24.5.1996 päivätty ilmoitus) ja kuvauksen kyseisen osaston neuvonantajan tehtävän toimenkuvasta. Kirjeessään 28.5.1996 kantaja korostaa saaneensa tuolloin ensi kertaa tiedon osaston V/E neuvonantajan toimenkuvasta sitten pääjohtajansa tekemän kumottavaksi vaaditun päätöksen, jolla hänet siirrettiin pois yksikön päällikön tehtävistä.

Kesäkuun 13. päivänä 1996 julkaistiin palkkaluokkaan A 5 tasolla 4 sijoitetun PO V:n osaston D ”Naisten ja miesten yhtäläiset mahdollisuudet” -nimisen yksikön 5 päällikön avointa virkaa koskeva ilmoitus KOM/065/96.

Kantaja teki 27.6.1996 Euroopan yhteisöjen virkamiehiä koskevien henkilöstösääntöjen (henkilöstösäännöt) 90 artiklan 2 kohdan mukaisen valituksen ja vaati esillä olevan päätöksen ja arvioinnin suorittajan muutoksenhaun johdosta 25.4.1996 tekemän päätöksen, jossa vahvistettiin häntä koskeva arviointikertomus vuosilta 1993-95, kumoamista sekä korvausta aiheutuneesta aineellisesta ja aineettomasta vahingosta. Komissio hylkäsi valituksen päätöksen kumoamista koskevilta osin 6.11.1996 tekemällään päätöksellä, jonka kantaja sai tiedoksi 11.11.1996.

Ratkaisu kumoamisen osalta

Henkilöstösääntöjen 4 ja 29 artiklan rikkomista koskeva kanneperuste

Henkilöstösääntöjen 4 ja 29 artiklaa voidaan soveltaa vain, kun on kyse näissä artikloissa tarkoitetusta ”avoimen viran täytöstä”. Tämän vuoksi virkamiehen määrääminen uusiin tehtäviin tilanteessa, jossa kyseessä ei ole tällainen avoin virka, ei merkitse kyseisissä artikloissa tarkoitettua siirtoa eikä näiden artiklojen mukaisia menettelyjä voida soveltaa (52 kohta).

Viittaukset: asia T-32/92, Rasmussen v. komissio, 6.7.1993 (Kok. 1993, s. II-765, 33 kohta).

Henkilöstösääntöjen 4 ja 29 artiklassa tarkoitetun avoimen viran täyttäminen edellyttää, ettei virka kuulu henkilöstösääntöjen 6 artiklan mukaisesti vakinaisten virkojen kokonaislukumäärän joukkoon toimielintä koskevan talousarvion kyseisen pääluokan liitteenä olevassa henkilöstötaulukossa, jossa vahvistetaan kunkin ura-alueen ja virkaryhmän osalta virkojen määrä palkkaryhmän kussakin palkkaluokassa (53 kohta).

Viittaukset: em. asia Rasmussen, 34 kohta.

Tässä tapauksessa kyseessä on siirtyminen viran kanssa eikä siirtyminen avoinna olevaan virkaan, sillä kantajan viran numero säilyy siirron jälkeen ennallaan, ja sitä virkaa, johon kantaja siirtyy, käytettiin kantajan seuraajan viran apuvirkana talousarviosta johtuvista syistä. Tämän vuoksi se kantajan väite on hylättävä, jonka mukaan siirto osastolla V/E olevaan neuvonantajan virkaan on siirto toisiin tehtäviin ja edellyttää viranhakuilmoituksen julkaisemista (54 kohta).

Kantajan väite, jonka mukaan siirryttäessä yksikön virasta toiseen syntyy toimenkuvan muuttumisen vuoksi uusi virka, minkä vuoksi viran tulo avoimeksi edellyttää viranhakuilmoituksen julkaisemista, on hylättävä. Vaikka yhteisöjen tuomioistuin onkin todennut, että uutta virkaa ei synny siirrettäessä virka sen toimenkuvaa asiallisesti muuttamatta, on se tuomion seuraavassa kohdassa selkeästi lausunut, että siirrettäessä virkamies virkansa kanssa ”avointa virkaa ei synny eikä silloin ole tarpeen ryhtyä [henkilöstösääntöjen 4 ja 29 artiklassa säädettyyn] menettelyyn” (57, 58 ja 61 kohta).

Viittaukset: Yhdistetyt asiat 161/80 ja 162/80, Carbognani ja Coda Zabetta v. komissio, 24.1.1981 (Kok. 1981, s. 543, 19 kohta); asia T-50/92, Fiorarli v. parlamentti, 8.6.1993 (Kok. 1993, s. II-555, 27 kohta); asia T-80/92, Turner v. komissio, 16.12.1993 (Kok. 1993, s. II-1465, 30 kohta) ja asia C-61/70, Vistosiv. komissio, 16.6.1971 (Kok. 1971, s. 535, 6 ja 7 kohta).

Henkilöstösääntöjen 7 artiklan 1 kohdan rikkomista koskeva kanneperuste

Toimielimillä on laaja harkintavalta yksiköidensä järjestämisessä niille annettujen tehtävien mukaisesti sekä näitä tehtäviä silmällä pitäen käytössään olevan henkilöstön sijoittamisessa, kunhan sijoittaminen tapahtuu yksikön edun mukaisesti ja virkojen samanarvoisuutta kunnioittaen. Tällainen harkintavalta on välttämätön työorganisaation tehokkuuden takaamiseksi ja jotta organisaatiota voidaan mukauttaa vaihteleviin taipeisiin. Yhteisöjen tuomioistuin on jopa nimenomaisesti hylännyt väitteen, jonka mukaan uusiin tehtäviin määräämistä ei voitaisi tavallisesti tehdä ilman asianomaisen suostumusta, koska tällainen lähestymistapa rajoittaisi kestämättömästi toimielinten vapautta järjestää yksikkönsä haluamallaan tavalla ja mukautua taipeiden muuttuessa. Virkamiehen lähdön entiselle yksikölleen mahdollisesti aiheuttamat ongelmat sekä siirtymisestä mahdollisesti uudelle yksikölle koituva hyöty ovat niin ikään tekijöitä, jotka kuuluvat saman harkintavallan piiriin. Yksikön edun arviointia koskevan kyseisen harkintavallan laajuus huomioon ottaen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valvonnan on rajoituttava sen tutkimiseen, onko nimittävä viranomainen toiminut oikein ja ettei se ole käyttänyt harkintavaltaansa ilmeisen väärin (76 kohta).

Viittaukset: em. asia Carbognanija Coda Zabettav. komissio, 28 kohta; asia T-108/89, Scheuer v. komissio, 12.7.1990 (Kok. 1990, s. II-411, 37 kohta) ja em. asia Turner v. komissio, 53 kohta.

Virkamiehen asiana on osoittaa, että häntä koskeva päätös on yksikön edun vastainen (77 kohta).

Viittaukset: asia 60/80, Kindermann v. komissio, 21.5.1981 (Kok. 1981, s. 1329, 17 kohta) ja em. asia Scheuer v. komissio, 48 kohta.

Koska kantaja ei ole esittänyt seikkoja, jotka osoittaisivat, että kumottavaksi vaadittu päätös on tehty yksikön edun vastaisia tarkoitusperiä varten, esillä oleva kanneperuste on hylättävä (84 kohta).

Perustelujen puuttumista koskeva kanneperuste

Kun otetaan huomioon nimittävän viranomaisen harkintavallan laajuus yksiköiden järjestämisen ja kumottavaksi vaaditun päätöksen taustalla vallinneen tilanteen osalta, kantajalle tapaamisissa esimiehensä ja PO V:n pääjohtajan kanssa ja näiden kanssa käydyssä kirjeenvaihdossa annetut selitykset täyttävät henkilöstösääntöjen 25 artiklan mukaisen perusteluvelvollisuuden asettamat vaatimukset, koska näiden avulla yhteisöjen tuomioistuinten on mahdollista valvoa kumottavaksi vaaditun päätöksen laillisuutta ja antaa asianomaiselle riittävä tieto siitä, onko päätös asianmukaisesti perusteltu. Koska arviointimenettely oli käynnissä samanaikaisesti, kantajalta ei ole myöskään voinut jäädä huomaamatta, että hänen esimiehensä oli eri mieltä hänen tavastaan järjestää yksikön V/A/3 toiminta. Näiden selitysten perusteella kantajan olisi pitänyt ymmärtää, että kumottavaksi vaadittu päätös tehtiin, jotta hänen kykynsä voitaisiin hyödyntää paremmin (93, 94, 95 ja 96 kohta).

Viittaukset: em. asiaTurnerv. komissio,62 kohtaja asia T-36/93, Ojha v. komissio, 6.7.1995 (Kok. H. 1995, s. II-497, 59 ja 60 kohta).

Ratkaisu:

Kanne hylätään.