Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kumoamiskanne - Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt - Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet - Asetus tiettyjen nimitysten kirjaamisesta "Suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin" - Tuotteita rekisteröinnin kohteena olevaa nimitystä käyttäen markkinoivan tuottajan nostama kanne - Tutkimatta jättäminen

(EY 230 artiklan neljäs kohta; komission asetus N:o 1338/2000)

2. Maatalous - Yhtenäinen lainsäädäntö - Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suoja - Asetus N:o 2081/92 - Rekisteröintihakemusta koskeva väitemenettely - Oikeutta tehokkaaseen muutoksenhakuun ei ole loukattu

(Neuvoston asetuksen N:o 2081/92 7 artikla)

Tiivistelmä

1. Luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi väittää, että luonteeltaan ja soveltamisalaltaan normatiivinen säädös koskee sitä erikseen ainoastaan, jos kyseinen säädös vaikuttaa siihen sille tunnusomaisten erityispiirteiden takia tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella se erottuu kaikista muista.Tässä tapauksessa asetus N:o 1338/2000 tiettyjen nimitysten kirjaamisesta asetuksessa N:o 2081/92 säädettyyn "Suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin" annetun asetuksen (EY) N:o 2400/96 liitteen täydentämisestä koskee valittajaa ainoastaan sen vuoksi, että se on objektiiviselta ominaisuudeltaan taloudellinen toimija, joka tuottaa ankanmaksaa kyseisellä maantieteellisellä alueella, sellaisena kuin se on rajattu rekisteröintihakemukseen liitetyssä eritelmässä, ja joka myy tästä tuotannosta saatuja tuotteita. Kyseessä on taloudellinen toiminta, jota milloin tahansa voi harjoittaa mikä tahansa yritys.

Se tosiseikka, että valittaja on asetuksen N:o 1338/2000 antamishetkellä ollut sellaisessa tilanteessa, että sen piti suorittaa muutoksia tuotantorakenteeseensa mainittujen edellytysten täyttämiseksi, ei ole riittävä, jotta asetuksen voitaisiin katsoa koskevan valittajaa erikseen samalla tavalla kuin sitä, jolle säädös tai päätös on osoitettu. Vaikka yhtäältä oletettaisiin, että asetusta N:o 1338/2000 annettaessa komission olisi pitänyt asetuksen N:o 2081/92 erityisen säännöksen perusteella ottaa huomioon suunnitellun toimenpiteen seuraukset tiettyjen yksityisten, kuten kantajan, tilanteen kannalta, tällainen vaatimus ei olisi lainkaan vapauttanut valittajaa velvollisuudesta näyttää toteen, että asetus N:o 1338/2000 vaikuttaa siihen sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella se erottuu kaikista muista. Toisaalta kyseessä olevaan rekisteröintihakemukseen liitetyn eritelmän mukaisen, ankkojen tuotannon enimmäisrajojen kanssa yhteensopivan tuotantorakenteen käyttöönottoa edellytetään myös kaikilta muilta taloudellisilta toimijoilta, jotka haluavat myydä ankoista saatuja tuotteita käyttäen suojattua maantieteellistä merkintää "canard à foie gras du Sud-Ouest".

( ks. 33-37 kohta )

2. Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun asetuksen N:o 2081/92 7 artiklassa säädetyn väitemenettelyn tarkoituksena ei ole selvittää rekisteröintiä hakeneen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen ja tässä jäsenvaltiossa asuvan luonnollisen henkilön tai tähän jäsenvaltioon sijoittuneen oikeushenkilön välisiä ristiriitoja. Tämä asetuksen N:o 2081/92 7 artiklan tulkinta ei ole vastoin kaikille kuuluvaa oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan tuomioistuimissa, sellaisena kuin se on taattu yhteisön oikeudessa yleisenä periaatteena, joka pohjautuu jäsenvaltioiden yhteiseen valtiosääntöperinteeseen ja on ilmaistu ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 ja 13 artiklassa. Itse asiassa tämän yhteisön oikeuden yleisen periaatteen mukaisesti kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on päättää jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen komissiolle esittämän nimitystä koskevan rekisteröintihakemuksen laillisuudesta soveltamalla samoja valvontaa koskevia edellytyksiä, joita ne soveltavat saman kansallisen viranomaisen tekemien kaikkien lopullisten toimien osalta, joilla saatetaan loukata kolmansien yhteisön oikeuteen perustuvia oikeuksia; näin ollen niiden on katsottava, että tätä koskeva kanne on otettava tutkittavaksi, vaikka valtion sisäisissä oikeudenkäyntisäännöissä ei säädetä tällä tavoin kyseisissä tapauksissa.

( ks. 45-47 kohta )