ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
34.

Näiden seikkojen merkitys voitaisiin tosin kiistää sillä perusteella, että pelkkä toimielinten käytäntö ei voi synnyttää poikkeusta perustamissopimuksen määräyksistä eikä siten luoda yhteisön toimielimiä sitovaa ennakkotapausta asianmukaisen oikeudellisen perustan valitsemisessa, ( 44 ) samoin kuin sillä perusteella, että toimen oikeudellinen perusta on määritettävä toimen oman tarkoituksen ja sisällön perusteella eikä sen perusteella, mitä oikeudellista perustaa on käytetty annettaessa muita yhteisön toimia, joilla mahdollisesti on samankaltaisia piirteitä. ( 45 ) Vaikkei siis pelkkä toimielinten käytäntö todellakaan voi syrjäyttää kysymyksessä olevan toimen tarkoituksen ja sisällön tarkastelun tulosta valittaessa oikeudellista perustaa, se voi kuitenkin olla toimen asiayhteyteen liittyvä tekijä, joka tukee sitä oikeudellisen perustan valintaa, johon toimen tarkoituksen ja sisällön tutkimisen perusteella on päädytty. Yhteisöjen tuomioistuin on juuri siten nimenomaisesti hyväksynyt vaarallisten kemikaalien viennistä ja tuonnista 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 304/2003 ( 46 ) kaksi oikeudellista perustaa, jotka olivat EY 133 ja EY 175 artikla, koska asetuksella pantiin yhteisön tasolla täytäntöön Rotterdamin yleissopimus, jolla olisi samana päivänä annetun tuomion ( 47 ) mukaan pitänyt myös olla samat kaksi oikeudellista perustaa, ja kun otetaan huomioon näihin kahteen toimeen sisältyvien säännösten ja määräysten ilmeinen sama tavoite. ( 48 ) Yhteisöjen tuomioistuin on samaten nimenomaisesti vahvistanut EY 95 artiklan valinnan erään direktiivin oikeudelliseksi perustaksi tuon direktiivin tarkoituksen ja sisällön tarkastelun tuloksen perusteella todeten, että direktiivillä muutettiin aikaisempaa direktiiviä, jonka oikeudellinen perusta oli sama perustamissopimuksen määräys. ( 49 ) Nyt käsiteltävässä asiassa onkin todettu, että kanteen kohteena olevan asetuksen tarkoituksena on Baselin yleissopimuksen täytäntöönpano ja että siinä hyvin suurelta osin toistetaan sillä korvattavan asetuksen N:o 259/93 säännösten sanamuoto.
64.

ETY:n perustamissopimuksen 67 artiklan 1 kohdasta (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 67 artiklan 1 kohta, joka on puolestaan kumottu Amsterdamin sopimuksella) ei seurannut se, että pääomanliikkeiden rajoitukset olisi poistettu siirtymäkauden kuluttua. ( 37 ) Rajoitukset nimittäin poistettiin neuvoston direktiiveillä, jotka perustuivat ETY:n perustamissopimuksen 69 artiklaan (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 69 artikla, joka on puolestaan kumottu Amsterdamin sopimuksella). ( 38 )
Itävalta on omaksunut samankaltaisen kannan, mutta Ruotsista poiketen se on ilmoittanut laativansa parhaillaan kansainvälisiä alueellisia talousjärjestöjä koskevaa lauseketta investointisopimustensa sopimusmallia varten. Sen mukaan kyseinen lauseke estää vahvistamasta sopimusta, jos sopimus on ristiriidassa yhteisön velvoitteen kanssa. Lauseketta sovelletaan kuitenkin ainoastaan tuleviin sopimuksiin. Nyt esillä olevan asian sisällön muodostavien sopimusten osalta Itävalta mainitsi ainoastaan, että Kiinan kanssa on määrä käydä neuvotteluja ”lähitulevaisuudessa” ja että Venäjän kanssa tehdyn sopimuksen uudelleenneuvottelut on aloitettu, mutta ne on toistaiseksi keskeytetty siihen asti, kunnes kansainvälisiä alueellisia talousjärjestöjä koskeva lauseke on valmis.
116.

Ottamatta kantaa tosiseikkoja koskevaan arviointiin katson, että tällainen päättely on perusteltavissa. Sitä ei kuitenkaan ole kokonaisuudessaan nimenomaisesti esitetty valituslautakunnan päätöksessä. Olen koonnut tämän päättelyn päätöksen eri osista, joista osa on nimenomaisia ja osa implisiittisiä. Lisäksi päätöksessä on puutteellisuuksia, joita ei voida paikata päätöksen itsensä avulla, eli on epäselvää, i) millä perusteella on katsottu, että kaikkia Sämannin tavaramerkkejä voidaan pitää keskenään niin samankaltaisina, että jonkin niistä saavuttama erottamiskyky kohdistuu niihin kaikkiin, ii) mihin tavaramerkkiin tai tavaramerkkeihin myyntilukuja ja mainoskuluja koskevat tiedot liittyivät, ja iii) millä perusteella valituslautakunta piti oikeutettuna lähestymistapaa, jossa saavutettu erottamiskyky ”siirretään” pitkäaikaista suojaa Italiassa saaneilta tavaramerkeiltä siluettimerkille, jonka yhteisön tavaramerkkiä koskeva rekisteröintihakemus oli vielä vireillä tosiseikkojen tapahtuma-aikaan, sen sijaan, että se olisi verrannut suoraan Aire Limpio -merkkiä aikaisempiin tavaramerkkeihin.
43.

Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin katsonut, että oman toimivaltaisuutensa arvioimiseksi sen on poikkeustapauksissa tutkittava ne olosuhteet, joiden vallitessa kansallinen tuomioistuin esitti ennakkoratkaisukysymyksen. Yhteisöjen tuomioistuin voi kieltäytyä vastaamasta kansallisen tuomioistuimen esittämään ennakkoratkaisukysymykseen vain, jos on ilmeistä, että yhteisön oikeuden tulkitsemisella, jota kansallinen tuomioistuin on pyytänyt, ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, tai jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen tai jos yhteisöjen tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin. ( 14 )
14.

Myöskään tältä osin en näe mitään syytä, joiden vuoksi tätä periaatetta ei voitaisi soveltaa nyt esillä olevan tilanteen kaltaisessa tapauksessa. Asiassa on selvästi mahdollista, että samat tappiot käytetään kahteen kertaan. Tämä vaara on lisäksi suurempi tilanteessa, jossa on kyse toimintaansa jatkavan kiinteän toimipaikan tappioista, kuin tilanteessa, jossa (kuten asiassa Marks & Spencer) tappioita on syntynyt tytäryhtiölle, joka on myyty kolmannelle osapuolelle tai jonka toiminta on lakannut. Jos tappiot voitaisiin ensin mainitussa tilanteessa käyttää jäsenvaltiossa, jossa yhtiö asuu, vaarana olisi, että kiinteän toimipaikan tultua jälleen voitolliseksi näihin tappioihin vedotaan uudelleen jäsenvaltiossa, jossa kyseinen toimipaikka sijaitsee, ilman että yhtiön asuinvaltiolla on mahdollisuutta periä takaisin yhtiön saamaa hyötyä. Vastauksesta, jonka Lidlin edustaja antoi esillä olevan asian istunnossa esittelevän tuomarin esittämään kysymykseen, ilmenee, että ennakkoratkaisun taustalla oleva tappio on sittemmin vähennetty Luxemburgissa syntyneestä voitosta. ( 13 ) Kuten yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa Marks & Spencer, jäsenvaltioiden on saatava estää vaaraa tappioiden käyttämisestä kahteen kertaan ja tämä vaara voidaan välttää säännöllä, jonka mukaan tappiontasausta ei voida tehdä tällaisten tappioiden osalta. ( 14 )
87.

Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaisi tribunal des affaires sociales de Paris’n esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti: Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin tämä on muutettuna 29.6.1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1606/98, 14 d artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että siinä edellytetään, että tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien työtuloista ja työtuloja korvaavista tuloista perittävien yleisen sosiaalimaksun ja sosiaaliturvajärjestelmän alijäämän kattamiseen käytettävän sosiaalimaksun kaltaisten maksujen määräytymisperuste vahvistetaan siten, että itsenäisen ammatinharjoittajan saamiin ammattituloihin sisällytetään tulot, jotka hän on saanut toisen kuin sen jäsenvaltion alueelta, jonka sosiaaliturvalainsäädäntöä sovelletaan, myös silloin, jos asianomaisia jäsenvaltioita sitovat kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tuloverotuksen alalla tehdyn sopimuksen määräykset, kuten Ranskan tasavallan ja Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan välillä 22.5.1968 kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi ja veron kiertämisen estämiseksi tuloverotuksen alalla tehdyn sopimuksen määräykset, ilman että asetuksen N:o 1408/71 8 artiklan edellytykset täyttyvät.
11.

Ranskan viranomaisten vuonna 2006 toteuttamilla toimilla on muutettu edellä esitettyä lainsäädäntöä perinpohjaisesti 1.1.2007 lähtien. Erityisesti toimiluvan saaneille keinosiemennysasemille annetun maantieteellisen yksinoikeuden järjestelmä on poistettu ja korvattu järjestelmällä, jossa sallitaan nautojen keinosiemennystoiminnan harjoittaminen yleisellä astutuksella toimivaltaiselle viranomaiselle tehdyn ilmoituksen jälkeen missä tahansa Ranskan alueen osassa toimijoille, joilla on terveystodistus (agrément) siitä, että ne toimivat siemennesteen keräämisasemana tai varastointiasemana, tai keinosiemennysteknikoille, joilla on maatalousministeriön nimeämän arviointiaseman antama todistus siitä, että he soveltuvat keinosiemennystehtäviin. ”Alueellisen suunnittelun edistämiseksi ja perimän monimuotoisuuden säilyttämiseksi” perustetaan siemennesteen jakelusta ja keinosiemennyksestä vastaava yleispalvelu, jota hoitavat tarjouskilpailulla valitut toimijat, joilla on tietyn ajan toimilupa yhdellä tai useammalla maantieteellisellä alueella. Kun toimiluvan saaneiden keinosiemennysasemien maantieteellinen yksinoikeus on poistettu, on poistettu myös velvollisuus toimittaa siemenneste alueellisesti toimivaltaiselle keinosiemennysasemalle ja säilyttää se siellä.
27.

Normaalitapauksessa, jossa kysymyksessä oleva palvelun suoritus on verollinen liiketoimi, palveluntarjoaja maksaa tuotantopanosostoista 60, josta arvonlisäveron osuus on 10, ja veloittaa palvelusta 120, josta arvonlisäveron osuus puolestaan on 20. Palveluntarjoaja vähentää 20:stä maksamansa veron osuuden 10 ja tilittää erotuksen veroviranomaiselle. Arvonlisäveron muodostama kokonaisrasitus 20 kohdistuu palveluntarjoajan asiakkaaseen, mikäli tämä on palvelun loppukuluttaja. Mikäli palvelun ostanut asiakas on kuitenkin itsekin verovelvollinen, jolle ostettu palvelu on yksi sen itsensä tarjoaman verollisen palvelun hinnan muodostavista osista, palvelun ostanut asiakas vähentää verorasituksen 20 omiin asiakkaisiinsa soveltamiinsa myyntihintoihin sisältyvästä verosta ja sille itselleen palvelun hankkimisesta aiheutuva kulu on pelkkä nettohinta 100.
ETY:n perustamissopimuksen 48 ja 52 artiklan (joista on tullut EY:n perustamissopimuksen 48 ja 52 artikla, joista on muutettuina tullut EY 39 ja EY 43 artikla), ETY:n perustamissopimuksen 67 artiklan (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 67 artikla, joka on kumottu Amsterdamin sopimuksella) sekä EY:n perustamissopimuksen 6 ja 8 a artiklan (joista on muutettuina tullut EY 12 ja EY 18 artikla) tulkinta – Direktiivi 90/364/ETY – Direktiivi 88/361/ETY – Perintövero – Rajat ylittävän taloudellisen toiminnan edellytys – Asuinvaltioon perustuvan syrjinnän kielto
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Léger 16 päivänä tammikuuta 2003. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 98/81/EY- Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti. - Asia C-333/01.



Oikeustapauskokoelma 2003 sivu I-02623



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Euroopan yhteisöjen komissio vaatii tällä kanteella yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä suljetuissa oloissa annetun direktiivin 90/219/ETY muuttamisesta 26 päivänä lokakuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/81/EY(1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle. Komissio vaatii lisäksi, että vastaaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

2 Arvioitaessa sitä, onko jäsenvaltio jättänyt jäsenyysvelvoitteitaan noudattamatta, kanteissa otetaan EY 226 artiklan mukaisten kanteiden osalta yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se on perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, eikä yhteisöjen tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia.(2)

3 Esillä olevassa asiassa esitetyistä asiakirjoista käy ilmi, että Espanjan kuningaskunta ei ollut antanut direktiivin 98/81/EY kattavan täytäntöönpanon edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä komission perustellussa lausunnossaan asettamassa määräajassa, joka päättyi 17.3.2001. Espanjan kuningaskunta ei kiistä näitä tosiseikkoja, vaikka se vaatiikin yhteisöjen tuomioistuinta hylkäämään kanteen.

Ratkaisuehdotus

4 Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että

1) Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä suljetuissa oloissa annetun direktiivin 90/219/ETY muuttamisesta 26 päivänä lokakuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/81/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä;

2) Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL L 330, s. 13.

(2) - Ks. erityisesti asia C-71/99, komissio v. Saksa, tuomio 11.9.2001 (Kok. 2001, s. I-5811, 29 kohta) ja asia C-110/00, komissio v. Itävalta, tuomio 11.10.2001 (Kok. 2001, s. I-7545, 13 kohta).
54.

On kuitenkin todettava, että niissä tuotteissa, joiden saattaminen markkinoille nimityksellä suklaa on Italiassa kiellettyä, noudatetaan direktiivissä 73/24 l/ETY säädettyjä kaakaovoin vähimmäispitoisuuksia. On siis kyse siitä, johtaako muiden kasvirasvojen lisääminen tuotteeseen, joka sisältää direktiivissä 73/241/ETY säädetyn vähimmäismäärän kaakaovoita, tämän tuotteen koostumuksen olennaiseen muuttumiseen. Tältä osin sen toteaminen, että kaakaovoi on direktiivin 73/241/ETY mukaan suklaatuotteiden olennainen ainesosa ja että kaakaovoita vastaavat tuotteet on myös katsottava olennaisiksi ainesosiksi, ei lopulta näytä olevan ratkaisevaa tässä esitetyn kysymyksen kannalta.
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Alber 11 päivänä joulukuuta 1997. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivin 94/2/EY täytäntöönpanon laiminlyönti. - Asia C-139/97.



Oikeustapauskokoelma 1998 sivu I-00605



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

A Johdanto

1 Esillä olevassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa asiassa komissio vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että

1) Italian tasavalta ei ole noudattanut neuvoston direktiivin 92/75/ETY(1) soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kotitalouksien sähkökäyttöisten jääkaappien ja pakastimien energiankulutuksen osoittamisen osalta 21 päivänä tammikuuta 1994 annetun komission direktiivin 94/2/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja koska se ei ainakaan ole ilmoittanut niistä komissiolle,

2) Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

B Kannanotto

2 Direktiivin 94/2/EY 4 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset viimeistään 31.12.1994. Komissiolle on ilmoitettava tästä viipymättä. Näitä säännöksiä oli sovellettava 1.1.1995 alkaen.

3 Asiassa on riidatonta, että edellä mainittuja säännöksiä ei ole annettu.

4 Italian hallitus esittää puolustuksenaan, että neuvoston 22.9.1992 antamaa perusdirektiiviä 92/75/ETY,(2) joka koskee kodinkoneiden energian ja muiden voimavarojen kulutuksen osoittamista merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin, ei ole vielä saatettu osaksi Italian oikeusjärjestystä, joten soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä ei voida vielä antaa.

5 Direktiivin 92/75/ETY 14 artiklan mukaan jäsenvaltioiden oli annettava 1.7.1993 mennessä direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset, jotta säännökset oli saatettu voimaan viimeistään 1.1.1994.

6 Perussäännökset sisältävän direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönnillä ei voida perustella asetuksen täytäntöönpanosäännöksiä koskevaa myöhempää jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä. Komission vaatimus on siten hyväksyttävä.

Oikeudenkäyntikulut

7 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.$

C Ratkaisuehdotus

8 Ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin:

1) toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut neuvoston direktiivin 92/75/ETY soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kotitalouksien sähkökäyttöisten jääkaappien, pakastimien ja näiden yhdistelmien energiankulutuksen osoittamisen osalta 21 päivänä tammikuuta 1994 annetun komission direktiivin 94/2/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä,

2) velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL L 45, s. 1.

(2) - EYVL L 297, s. 16.
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Jacobs 26 päivänä maaliskuuta 1998. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Belgian kuningaskunta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivin 94/57/EY täytäntöönpanon laiminlyönti. - Asia C-368/97.



Oikeustapauskokoelma 1998 sivu I-02967



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1 Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa komissio vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen ja alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista 22 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/57/EY(1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä eikä/tai ilmoittanut niitä komissiolle.

2 Direktiivin 16 artiklassa säädetään seuraavaa:

"1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 31 päivänä joulukuuta 1995.

- -

3. Jäsenvaltioiden on toimitettava viipymättä kaikki tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. Komissio antaa tästä tiedon muille jäsenvaltioille."

3 Belgian kuningaskunta ei ole kiistänyt sitä, että se on jättänyt direktiivin saattamatta osaksi kansallista oikeusjärjestystä ja se vetoaa siihen, että tarpeellisia toimenpiteitä ollaan parhaillaan valmistelemassa.

4 Näin ollen komission kanne on selvästi perusteltu.

Ratkaisuehdotus

5 Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin

1) toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen ja alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista 22 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/57/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, ja

2) velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL 1994, L 319, s. 20.
67.

Vaikka Tanskan viranomaisilla on harkintavaltaa kuittaussääntöjen soveltamisen kannalta, se ei mielestäni ole välttämättä lainvastaista sillä perusteella, jota komissio kuvaa jatkuvaksi syrjinnän riskiksi. Päätös käyttää kuittausta on todennäköisesti aina siinä mielessä harkinnanvaraista, että se on velkojan valinta, joka perustuu hänen näkemykseensä velallisen maksukyvystä. Poikkeukset verovelallisten henkilökohtaisten ominaisuuksien vuoksi tai sen perusteella, miten todennäköisenä heidän kykyään jatkaa toimintaansa pidetään, ovat myös pohjimmiltaan harkinnanvaraisia. Yhteisöjen tuomioistuin on yhtäältä kieltänyt sellaisten kansallisten oikeussääntöjen soveltamisen, jotka merkitsevät harkintavallan käyttöä sen osalta, onko luopuminen aiheettomasti tai sääntöjenvastaisesti myönnettyjen yhteisön varojen palautettaviksi vaatimisesta tarkoituksenmukaista ( 79 ) erityisesti taloudellisten perusteiden vuoksi. ( 80 ) Yhteisöjen tuomioistuin on toisaalta sallinut tällaisten summien takaisinperinnästä luopumisen henkilökohtaisista kohtuussyistä sellaisten kansallisten oikeussääntöjen perusteella, jotka eivät ole syrjiviä eivätkä heikennä kyseisen yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteita. ( 81 ) Yhteisöjen tuomioistuin on myös hyväksynyt sellaisten kansallisten oikeussääntöjen soveltamisen ilman syrjintää, joissa sallitaan kohtuussyistä liikaa maksettujen tullien palauttaminen kansallisessa lainsäädännössä normaalisti sovelletun määräajan jälkeen, jos tämä ei muuta asiaa koskevien yhteisön oikeussääntöjen vaikutusta. ( 82 ) Se, että katsotaan oikeaksi myöntää viljelijälle asetukseen perustuva korvaus sosiaalisista tai kohtuussyistä sen sijaan, että summa käytettäisiin kuittaukseen, ei selvästikään heikennä asetuksen toimivuutta. Sitä ei mielestäni voida verrata siihen, että luovutaan perimästä takaisin yhteisön varoista sääntöjenvastaisesti maksettuja summia. Se on paljon lähempänä asiaan Reichelt liittynyttä hyvin erilaista tilannetta, jossa kansallisten kohtuussäännösten mukainen harkinta sallittiin sellaisen kansallisen oikeussäännön vastapainoksi, jolla rajoitettiin maahantuojan mahdollisuutta vaatia takaisin liikaa maksettuja tulleja, vaikka hänellä oli siihen lähtökohtaisesti oikeus yhteisön oikeuden perusteella. Tästä syystä katson, että harkintavallan käyttö on myös kuittauksen osalta yleisemmin taloudellisin perustein sallittua. Tätä koskee kuitenkin syrjintäkieltoa koskeva sääntö. Jos joitakin vertailukelpoisia kansallisia tukia ei käytännössä koskaan käytetä kuittaukseen, jo pelkästään se, että asetuksen perusteella maksettavien korvausten kuittauksessa on edes mahdollisuus käyttää harkintaa, merkitsee sitä, ettei yhteisön oikeuden ja kansallisen oikeuden perusteella maksettavien korvausten yhdenvertaisen kohtelun edellytys täyty.
59.

Ensinnäkin kysymys on esitetty sen olettaman perusteella, että toinen tavaramerkeistä koostuu kuvion lisäksi tekstistä, kun taas toinen tavaramerkki koostuu pelkästään kuviosta, ja Bundesgerichtshof on todennut, että sen mielestä tämä ero ei sinänsä estä pitämästä näitä kahta tavaramerkkiä samankaltaisina tavaramerkkioikeudessa tarkoitetulla tavalla, koska ratkaisevana on pidettävä merkeistä saatavaa kokonaisvaikutelmaa. Vaikuttaa siltä, että jäsenvaltioissa tunnetaan yleisesti periaate, jonka mukaan on otettava huomioon tavaramerkeistä saatava kokonaisvaikutelma; itse asiassa tämä periaate on ehkä itsestään selvä. Koska olennaisena perusteena on sekaannusvaaran olemassaolo, on katsottava, että Bundesgerichtshof on oikeassa todetessaan, että ratkaisevaa on se, millainen kokonaisvaikutelma tavaramerkistä saadaan. Tämän vuoksi tekstin lisääminen toiseen kuviomerkeistä ei sinänsä riitä siihen, ettei voitaisi katsoa, että nämä kaksi merkkiä ovat siinä määrin samankaltaisia, että vaarana on näiden merkkien sekoittaminen toisiinsa. Kansallisen tuomioistuimen toimivaltaan kuuluvana tosiasiakysymyksenä on pidettävä olennaisilta osiltaan sen arvioimista, onko tietyssä yksittäistapauksessa niin, että tekstin lisääminen merkkiin riittää siihen, että vaarana ci ole enää näiden tavaramerkkien sekoittaminen toisiinsa niihin sisältyvien kuvioiden samankaltaisuuden vuoksi.