Komission puutteellinen assosiaatiosopimuksen asianmukaista soveltamista koskeva valvonta voi muodostaa erityistilanteen, joka ei osoita yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 239 artiklassa tarkoitettua asianomaisen vilpillistä menettelyä tai ilmeistä laiminlyöntiä. Vaikka komissiolla onkin harkintavaltaa kyseisen säännöksen soveltamisen suhteen, se ei voi sivuuttaa velvollisuuttaan tosiasiallisesti punnita keskenään yhtäältä unionin intressiä unionin tullisäännösten tai unionia sitovien tullisäännösten noudattamiseen ja toisaalta vilpittömässä mielessä toimineen maahantuojan intressiä sellaisen vahingon välttämiseen, joka ylittää tavanomaisen kaupalliseen toimintaan kuuluvan riskin. Tästä seuraa, että komissio ei voi tuontitullien palauttamista tai peruuttamista koskevaa hakemusta tutkiessaan pätevästi rajoittua arvioimaan ainoastaan maahantuojan ja viejän menettelyä tai toimintaa. Sen on valvontaa ja tarkkailua koskevien tehtäviensä yhteydessä otettava lisäksi huomioon muun muassa oman menettelynsä vaikutukset konkreettiseen tilanteeseen käsiteltävänä olevassa asiassa.

Komission on perussopimuksen ja sen nojalla tehtyjen sopimusten valvojana lisäksi varmistuttava siitä, että kolmas maa soveltaa asianmukaisesti velvoitteita, joihin se on sitoutunut unionin kanssa tekemässään sopimuksessa, sopimuksessa määrättyjen keinojen kautta tai sen nojalla tehdyillä päätöksillä. Tämä velvollisuus seuraa myös Euroopan yhteisöjen ja Liettuan tasavallan välisestä assosiaatiosopimuksesta ja siihen liitetyistä pöytäkirjoista. Tämän osalta komission tehtävänä on käyttää sille assosiaatiosopimuksen ja sen soveltamista koskevien päätösten nojalla kuuluvia oikeuksia koko laajuudessaan, jotta se ei laiminlöisi kyseisen sopimuksen asianmukaisen soveltamisen valvontaa ja tarkkailua koskevia velvollisuuksiaan. Tällainen oikeuksien käyttö on paikallaan erityisesti tilanteessa, jossa on olemassa viitteitä siitä, että kansalliset tulliviranomaiset ovat mahdollisesti osallistuneet tavaroiden alkuperän vahvistavien tavaratodistusten antamiseen. Tällaisessa tilanteessa komission on pyydettävä tarkempia tietoja kansallisten tulliviranomaisten asian tosiseikkojen selvittämiseksi suorittamista tutkimuksista.

Komissiolle kuuluva velvollisuus valvoa assosiaatiosopimuksen asianmukaista soveltamista edellyttää lisäksi, että komissiolla ja komission välityksellä jäsenvaltioiden tulliviranomaisilla on jatkuvasti käytössään kaikki sellaiset tiedot, joiden perusteella ne voivat harjoittaa tehokasta valvontaa ja joihin tullitoimipaikoissa käytettyjen leimasinten leimanäytteet ja allekirjoitusnäytteet kiistatta kuuluvat. Tämän osalta assosiaatiosopimuksen pöytäkirjassa N:o 3, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan yhteisön sekä Latvian tasavallan välisen assosiaationeuvoston tekemällä päätöksellä N:o 4/98, olevan 32 artiklan 3 kohdasta ilmenee, että viejävaltion tulliviranomaisilla on oikeus vaatia mitä tahansa todistusaineistoa ja tarkastaa viejän tilejä tai tehdä muita tarpeellisina pitämiään tarkastuksia. Kun asianomaiset tulliviranomaiset eivät ole antaneet tätä koskevia tietoja, komission on etenkin, jos leimoja ja allekirjoituksia ei ole mahdollista tutkia, tiedusteltava edellä mainituilta tulliviranomaisilta, onko tällaisia tarkastuksia tehty, ja ellei ole, miksi ei.

Tästä seuraa, että komissio laiminlyö assosiaatiosopimuksen asianmukaisen soveltamisen valvontaa koskevia velvoitteitaan, kun se olisi voinut selvittää varmemmin, olivatko tavaratodistukset aitoja vai vääriä, jos se olisi käyttänyt sille assosiaatiosopimuksen asianmukaisen soveltamisen valvonnassa kuuluvia oikeuksia koko laajuudessaan.

(ks. 43–45, 67, 68, 74, 75, 77, 80, 81, 83 ja 85 kohta)