Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisukysymykset – Unionin tuomioistuimen toimivalta – Rajat – Kansallisen tuomioistuimen toimivalta

(SEUT 267 artikla)

2. Ympäristö – Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistäminen – Direktiivi 2008/1 – Lupaehdot teollisuuslaitoksen rakentamiseksi ja toiminnan harjoittamiseksi sillä – Jäsenvaltioilla ei ole velvollisuutta ottaa luvan myöntämisehtoina huomioon direktiivissä 2001/81 säädettyjä rikkidioksidin ja typen oksidien kansallisia päästörajoja

(Neuvoston direktiivin 96/61, sellaisena kuin se on kodifioituna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2008/1, 9 artiklan 1, 3 ja 4 kohta)

3. Ympäristö – Ilman pilaantuminen – Direktiivi 2001/81 – Tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansalliset päästörajat – Jäsenvaltioiden pidättäytymisvelvollisuudet siirtymäkauden aikana

(SEU 4 artiklan 3 kohta; SEUT 288 artiklan kolmas kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/81 4 artikla)

4. Ympäristö – Ilman pilaantuminen – Direktiivi 2001/81 – Tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansalliset päästörajat – Jäsenvaltioiden pidättäytymisvelvollisuudet siirtymäkauden aikana

(SEU 4 artiklan 3 kohta; SEUT 288 artiklan kolmas kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/81 4 artikla)

5. Ympäristö – Ilman pilaantuminen – Direktiivi 2001/81 – Tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansalliset päästörajat – Jäsenvaltioiden toimintavelvollisuudet siirtymäkauden aikana

(SEUT 288 artiklan kolmas kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/81 4 ja 6 artikla, 7 artiklan 1 ja 2 kohta sekä 8 artiklan 1 ja 2 kohta)

6. Ympäristö – Ilman pilaantuminen – Direktiivi 2001/81 – Tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansalliset päästörajat – Jäsenvaltioiden velvollisuudet siirtymäkauden aikana

(SEUT 288 artiklan kolmas kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/81 4 artikla)

7. Ympäristö – Ilman pilaantuminen – Direktiivi 2001/81 – Välitön oikeusvaikutus siirtymäkauden aikana

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/81 4 ja 6 artikla)

Tiivistelmä

1. SEUT 267 artiklassa tarkoitetussa menettelyssä, joka perustuu kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen tehtävien selkeään jakoon, yksinomaan kansallinen tuomioistuin on toimivaltainen toteamaan sen ratkaistavaksi saatetun riita-asian tosiseikat ja arvioimaan niitä sekä tulkitsemaan ja soveltamaan kansallista lainsäädäntöä. Samalla tavoin yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkita, ovatko sen unionin tuomioistuimelle esittämät kysymykset tarpeellisia ja onko niillä merkitystä asian kannalta. Jos esitetyt kysymykset koskevat unionin oikeuden tulkintaa, unionin tuomioistuimen on siten lähtökohtaisesti ratkaistava ne.

(ks. 47 kohta)

2. Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annetun direktiivin 96/61 9 artiklan 1, 3 ja 4 kohtaa, sellaisena kuin kyseinen direktiivi oli alkuperäisessä muodossaan ja sellaisena kuin se on kodifioituna direktiivillä 2008/1, on tulkittava siten, että myöntäessään ympäristölupaa, joka koskee teollisuuslaitoksen rakentamista ja toiminnan harjoittamista sillä, jäsenvaltioiden ei ole otettava luvan myöntämisehtoina huomioon tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista annetussa direktiivissä 2001/81 säädettyjä rikkidioksidin ja typen oksidien kansallisia päästörajoja, mutta niiden on noudatettava mainitusta direktiivistä johtuvaa velvoitetta hyväksyä tai suunnitella kansallisten ohjelmien yhteydessä asiaankuuluvia ja johdonmukaisia politiikkoja ja toimenpiteitä, joilla voidaan kokonaisuutena vähentää erityisesti näiden epäpuhtauspäästöjen määriä siten, että vuoden 2010 loppuun mennessä direktiivin liitteessä I tarkoitettuja päästörajoja ei ylitetä.

(ks. 76 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

3. Tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista annetun direktiivin 2001/81 4 artiklassa säädettynä 27.11.2002 ja 31.12.2010 välisenä siirtymäkautena jäsenvaltioiden on SEU 4 artiklan 3 kohdan, SEUT 288 artiklan kolmannen kohdan ja direktiivin 2001/81 nojalla pidättäydyttävä toteuttamasta toimenpiteitä, jotka ovat omiaan vakavasti vaarantamaan kyseisessä direktiivissä säädetyn tuloksen saavuttamisen.

(ks. 78, 79 ja 91 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)

4. Tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista annetun direktiivin 2001/81 4 artiklassa säädettynä 27.11.2002 ja 31.12.2010 välisenä siirtymäkautena se, että jäsenvaltiot toteuttavat erityistoimenpiteen, joka koskee ainoastaan yhtä rikkidioksidin ja typen oksidien lähdettä, ei vaikuta sellaiselta toimenpiteeltä, joka voisi yksinään vakavasti vaarantaa kyseisessä direktiivissä säädetyn tuloksen saavuttamisen. Kansallisen tuomioistuimen on selvitettävä, onko näin sellaisten päätösten osalta, jotka koskevat ympäristöluvan myöntämistä teollisuuslaitoksen rakentamiseksi ja toiminnan harjoittamiseksi sillä.

(ks. 80–83 ja 91 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)

5. Tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista annetun direktiivin 2001/81 4 artiklassa säädettynä 27.11.2002 ja 31.12.2010 välisenä siirtymäkautena jäsenvaltioiden on SEUT 288 artiklan kolmannen kohdan ja direktiivin 2001/81 6 artiklan, 7 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 8 artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla yhtäältä laadittava ja tarvittaessa tarkistettava ja saatettava ajan tasalle rikkidioksidin ja typen oksidien kansallisten päästöjen asteittaista vähentämistä koskevat ohjelmat, jotka niiden on toimitettava yleisön ja asianomaisten organisaatioiden saataville antamalla selkeitä, ymmärrettäviä ja helposti saatavilla olevia tietoja ja jotka niiden on toimitettava Euroopan komissiolle säädetyssä määräajassa, ja toisaalta laadittava ja saatettava ajan tasalle vuosittain näitä päästöjä koskevat kansalliset päästökartoitukset ja vuoden 2010 kansalliset päästöennusteet, jotka niiden on toimitettava Euroopan komissiolle ja Euroopan ympäristökeskukselle säädetyssä määräajassa.

(ks. 87 ja 91 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)

6. Tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista annetun direktiivin 2001/81 4 artiklassa säädettynä 27.11.2002 ja 31.12.2010 välisenä siirtymäkautena jäsenvaltioilla ei ole SEUT 288 artiklan kolmannen kohdan ja itse direktiivin 2001/81 nojalla velvollisuutta kieltäytyä sellaisen ympäristöluvan, joka koskee teollisuuslaitoksen rakentamista ja toiminnan harjoittamista sillä, myöntämisestä tai asettaa sille rajoituksia, eikä velvollisuutta toteuttaa jokaisen tällaisen myönnetyn luvan osalta erityisiä kompensaatiotoimenpiteitä, ja näin on myös siinä tapauksessa, että rikkidioksidin ja typen oksidien kansalliset päästörajat ylittyvät tai uhkaavat ylittyä.

(ks. 90 ja 91 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)

7. Tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista annetun direktiivin 2001/81 4 artikla ei ole ehdoton ja riittävän täsmällinen, jotta yksityiset voisivat vedota siihen kansallisessa tuomioistuimessa ennen 31.12.2010.

Yksityisille, joita asia koskee suoraan, annetaan direktiivin 2001/81 6 artiklassa sitä vastoin oikeuksia, joihin voidaan vedota kansallisessa tuomioistuimessa ja joiden perusteella voidaan vaatia, että jäsenvaltioiden on 27.11.2002 ja 31.12.2010 välisenä siirtymäkautena kansallisten ohjelmien yhteydessä hyväksyttävä tai suunniteltava asiaankuuluvia ja johdonmukaisia politiikkoja ja toimenpiteitä, joilla voidaan kokonaisuutena vähentää kyseisiä epäpuhtauspäästöjä direktiivin liitteessä I säädettyjen kansallisten päästörajojen noudattamiseksi vuoden 2010 loppuun mennessä, ja että niiden on toimitettava tätä varten laaditut ohjelmat yleisön ja asianomaisten organisaatioiden saataville antamalla selkeitä, ymmärrettäviä ja helposti saatavilla olevia tietoja.

(ks. 98–104 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta)