JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

F. G. JACOBS

22 päivänä tammikuuta 2004 ( )

Asia C-332/01

Helleenien tasavalta

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio









1. Kreikka vaatii nyt käsiteltävässä asiassa yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan osittain Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 11 päivänä heinäkuuta 2001 tehdyn komission päätöksen 2001/557/EY (jäljempänä päätös tai riidanalainen päätös).( )

2. Kreikka riitauttaa erityisesti sen, että komissio on jättänyt yhteisörahoituksen ulkopuolelle puuvillan, oliiviöljyn, kuivattujen viinirypäleiden sekä uuhien ja vuohien sektoreihin liittyvät menot.

3. Ennen kuin käsittelen yksityiskohtaisesti Kreikan väitteet ja perustelut, on asianmukaista esittää yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamiseen ja EMOTR:n tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen sovellettavan lainsäädännön pääpiirteet.

Asiaa koskeva lainsäädäntö

Keskeinen yhteisön lainsäädäntö

4. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamisen perussäännöt vahvistetaan asetuksessa N:o 729/70,( ) jossa säädetään, että EMOTR:sta rahoitetaan yhteiset toimet, joista on päätetty EY 33 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määriteltyjen tavoitteiden toteuttamiseksi, mukaan lukien maatalousmarkkinoiden säätelemiseen tähtäävät interventiot, jotka toteutetaan yhteisön sääntöjen mukaisesti yhteisen maatalouden markkinajärjestelyn yhteydessä.( )

5. Asetuksen N:o 729/70 5 artiklassa säädetään EMOTR:sta rahoitettaviksi kelpoisia toimia koskevia menoja maksamaan hyväksyttyjen jäsenvaltioiden toimielinten (jäljempänä maksajana toimivat toimielimet) lähettämien tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä. Asetuksen 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäisessä alakohdassa edellytetään nimenomaisesti, että komissio jättää yhteisörahoituksen ulkopuolelle menot, joita ei ole suoritettu yhteisön sääntöjen mukaisesti.

6. Lisäksi 5 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädetään seuraavaa:

”Ennen rahoituksesta kieltäytymistä koskevan päätöksen tekemistä komission tarkastuksen tuloksista ja sen jäsenvaltion, jota asia koskee, antamista vastauksista on toimitettava kirjalliset tiedoksiannot, joiden perusteella molemmat osapuolet pyrkivät sopimukseen jatkotoimenpiteistä.

Jollei sopimukseen päästä, jäsenvaltio voi pyytää käynnistämään menettelyn, jossa pyritään molempien osapuolten kantojen yhteensovittamiseen neljän kuukauden määräajassa ja jonka tuloksista toimitetaan komissiolle kertomus, jonka se tutkii ennen rahoituksesta kieltäytymistä koskevan päätöksen tekemistä.

Komissio tekee ulkopuolelle jätettävistä menoista arvion erityisesti todetun epäyhdenmukaisuuden merkittävyyden perusteella. Komissio ottaa tällöin huomioon rikkomuksen laadun ja vakavuuden sekä yhteisölle aiheutetun taloudellisen vahingon.

Niiden menojen rahoituksesta, jotka on suoritettu aikaisemmin kuin 24 kuukautta ennen komission asianomaiselle jäsenvaltiolle toimittamaa tarkastusten tuloksia koskevaa kirjallista tiedoksiantoa, ei voida kieltäytyä. – – ”( )

7. Asetuksen N:o 729/70 8 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että jäsenvaltiot toteuttavat toimenpiteet, jotka ovat tarpeen rahastosta rahoitettavien toimien asianmukaisuuden varmistamiseksi, sääntöjenvastaisuuksien estämiseksi ja sellaisten summien takaisinperimiseksi, jotka on menetetty sääntöjenvastaisuuksien seurauksena. Useimmilla maatalouden sektoreilla erityisissä yhteisön toimenpiteissä vahvistetaan yksityiskohtaisesti, mitä toimenpiteitä jäsenvaltioiden on toteutettava täyttääkseen 8 artiklan 1 kohdan mukaiset yleiset velvoitteensa.( )

8. Komissiolla on asetuksen N:o 729/70 9 artiklan nojalla toimivalta toteuttaa erilaisia toimenpiteitä jäsenvaltioiden viranomaisten toimittamien tietojen ja asiakirjojen tarkistamiseksi ja täydentämiseksi. Se voi esimerkiksi suorittaa tarkastuksia paikalla, ja sillä on oltava pääsy kaikkiin tilikirjoihin ja muihin EMOTR:sta rahoitettaviin menoihin liittyviin asiakirjoihin sekä oikeus toteuttaa tai pyytää jäsenvaltioita toteuttamaan tarkastuksia tai selvityksiä.

9. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta annetun asetuksen N:o 1663/95( ) 8 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään nyt käsiteltävän asian kannalta merkityksellisin osin seuraavaa:

”Jos komissio tutkimuksen perusteella katsoo, että menoja ei ole toteutettu yhteisön sääntöjen mukaisesti, sen on annettava kyseiselle jäsenvaltiolle tiedoksi havaintonsa, tulevan sääntöjenmukaisuuden varmistamiseksi toteutettavat korjaustoimenpiteet sekä arvio menoista, jotka se mahdollisesti ehdottaa jätettäviksi asetuksen soveltamisen ulkopuolelle asetuksen (ETY) N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti. Tiedoksiannossa on viitattava tähän asetukseen. – – ”





Yhteisöjen tuomioistuimen tulkinta keskeisestä lainsäädännöstä

10. Yhteisöjen tuomioistuin on kehittänyt useita periaatteita, jotka ovat sovellettavissa kanteisiin, joita jäsenvaltiot nostavat komission suorittamien vähennysten laillisuudesta.

11. Ensinnäkin on selvää, että asetuksessa N:o 729/70 komissiolle annetaan mahdollisuus saattaa EMOTR:n vastattavaksi ainoastaan sellaiset määrät, jotka on suoritettu maatalouden eri sektoreilla vahvistettujen sääntöjen mukaisesti,( ) ja että siinä näin ollen velvoitetaan komissio kieltäytymään menojen rahoituksesta, kun se on todennut sääntöjenvastaisuuksien tapahtumisen:( ) EMOTR:n tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn tarkoitus, eli sen varmistaminen, että vientituet ja interventiot on toteutettu yhteisön sääntöjen mukaisesti, ja tällä tavoin samojen kilpailuedellytysten takaaminen taloudellisille toimijoille, nimittäin vaarantuisi, jos komissio voisi todettuaan kansallisen menettelyn sääntöjenvastaisuuden vedota harkintavaltaansa yhteisön rahoituksen hyväksymiseksi tai hylkäämiseksi sen EMOTR:oon kohdistuvien enemmän tai vähemmän vakavien taloudellisten vaikutusten perusteella.( ) Näin ollen jäsenvaltioiden vastattaviksi jätetään kaikki muut menot, erityisesti ne summat, jotka kansalliset viranomaiset ovat virheellisesti katsoneet olevansa oikeutettuja suorittamaan tämän yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä.( )

12. Erityisesti asetuksen N:o 729/70 8 artiklan 1 kohdassa jäsenvaltioille asetetaan yleinen velvollisuus toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että EMOTR:sta rahoitettavat toimet on todellisuudessa toteutettu sääntöjenmukaisesti, sekä sääntöjenvastaisuuksien estämiseksi ja niihin kohdistuvien seuraamusten toteuttamiseksi ja sellaisten summien takaisin perimiseksi, jotka on menetetty sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien seurauksena, vaikka yhteisön tietyssä yksittäisessä säädöksessä ei nimenomaisesti edellytettäisikään minkään tietyn valvontamenetelmän käyttöön ottamista. Kyseisestä säännöksestä, tarkasteltuna yhdessä EY 10 artiklassa luodun, lojaalia yhteistyötä komission kanssa koskevan velvoitteen kanssa, seuraa varsinkin yhteisön varojen asianmukaisen käytön osalta, että jäsenvaltioiden on järjestettävä sellainen hallinnollisten ja paikan päällä tapahtuvien tarkastusten kokonaisuus, jonka avulla voidaan varmistaa, että kyseisten tukien myöntämistä koskevia aineellisia ja muodollisia edellytyksiä on asianmukaisesti noudatettu. Tarkastusten on oltava sellaisia, että ei ole mitään epäilyksiä EMOTR:lta veloitettavien menojen sääntöjenmukaisuudesta.( ) Silloin, kun asetuksessa säädetään erityisistä valvontatoimenpiteistä, jäsenvaltioiden on noudatettava niitä, ja on tarpeetonta tutkia jäsenvaltioiden esittämien sellaisten väitteiden sisältöä, joiden mukaan toinen valvontajärjestelmä on tehokkaampi.( )

13. Todistustaakan osalta on todettava, että vaikka komission on esitettävä hyväksyttävät perustelut päätökselleen kieltäytyä hyväksymästä jäsenvaltion suorittamia menoja rahoitettavaksi EMOTR:sta esittämällä näyttöä siitä, että on syytä vakavasti epäillä kyseisen jäsenvaltion tarkastusten suorittamista tai tarkastusten asianmukaisuutta, sen ei kuitenkaan tarvitse näyttää tyhjentävästi tarkastusten riittämättömyyttä tai kansallisten viranomaisten esittämien lukujen sääntöjenvastaisuutta tai edes esittää yksityiskohtaisia tietoja tarkastusten riittämättömyydestä tai jäsenvaltion esittämien lukujen epätarkkuudesta: jäsenvaltio pystyy parhaiten keräämään ja tarkistamaan EMOTR:n tilien tarkastamiseksi ja hyväksymiseksi tarvittavat tiedot ja sen on siten esitettävä yksityiskohtaisempi ja täydellisempi näyttö näiden tarkastusten tai lukujen todenperäisyydestä ja tarvittaessa komission väitteiden paikkansapitämättömyydestä.( ) Asianomainen jäsenvaltio ei pysty kumoamaan komission päätelmiä pelkillä väitteillä, joiden tueksi se ei esitä selvitystä luotettavan ja toimivan valvontajärjestelmän olemassaolosta.( )

14. Lisäksi jäsenvaltion asiana on tarvittaessa osoittaa komission tehneen virheen arvioidessaan väitetyn rikkomisen rahoituksellisia seuraamuksia.( ) Komissio voi kieltäytyä hyväksymästä EMOTR:sta rahoitettavaksi mitään aiheutuneista menoista, jos se toteaa, että riittäviä valvontamenetelmiä ei ole.( ) Mikäli komissio on sen sijaan, että se olisi hylännyt kaikki menot, joita rikkominen koski, pyrkinyt luomaan sääntöjä, joilla otetaan käyttöön sääntöjenvastaisuuksien eriytetty kohtelu sen mukaan, mikä tarkastusten puutteiden taso ja EMOTR:lle aiheutuvan riskin aste on, jäsenvaltion on osoitettava, että kyseiset perusteet ovat mielivaltaisia ja kohtuuttomia.( )

15. Erityisesti tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen perusteluvelvollisuuden osalta päätöksen perusteluja on pidettävä riittävinä, kun se jäsenvaltio, jolle päätös on osoitettu, on osallistunut kiinteästi päätöksen valmisteluun ja näin ollen tietää – esimerkiksi yhteenvetokertomuksen tai komission kanssa käydyn kirjeenvaihdon perusteella – ne syyt, joiden vuoksi komissio ei ole katsonut riidanalaisen summan kuuluvan EMOTR:n vastattavaksi.( )

16. Asetuksen N:o 1663/95 8 artiklan 1 kohtaan ja asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohtaan perustuvien komission velvoitteiden osalta 8 artiklan 1 kohta täydentää 5 artiklan 2 kohdan c alakohtaa, jossa säädetään niistä vaatimuksista, jotka komission jäsenvaltiolle tarkastustensa tuloksista toimittaman kirjallisen tiedoksiannon on viimeksi mainitun säännöksen perusteella täytettävä.( ) Tiedoksiannossa on näin ollen todettava korjaavat toimenpiteet, jotka on toteutettava sääntöjen tulevan noudattamisen varmistamiseksi, ja siihen on sisällytettävä arvio menoista, jotka komissio mahdollisesti ehdottaa jätettäväksi yhteisörahoituksen ulkopuolelle; jäsenvaltiolle on annettava kaksi kuukautta aikaa vastata siihen.

17. Lainsäädännössä asetettujen vaatimusten tarkoituksena on antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle mahdollisuus määrittää tarkasti päivä, josta lähtien ajallinen rajoitus on laskettava; tämän yhteisörahoituksen ulkopuolelle jättämistä koskevan rajoituksen tarkoituksena on suojata jäsenvaltioita oikeusvarmuuden puuttumiselta, joka seuraisi, jos komissio voisi asettaa kyseenalaiseksi useita vuosia ennen sääntöjenmukaisuuspäätöksen tekemistä suoritetut menot.( ) Jäsenvaltio voi kuitenkin vedota rajoituksen tarjoamaan suojaan ainoastaan sikäli kuin se on itse noudattanut sille yhteisön lainsäädännössä asetettuja velvollisuuksiaan erityisesti valvonnan kannalta tarpeellisten tietojen oma-aloitteisen toimittamisen osalta. Näin ollen jäsenvaltio ei voi määrittäessään, onko kyseistä 24 kuukauden määräaikaa noudatettu, ottaa huomioon ainoastaan menojen suorittamispäivää huomioimatta lainkaan sitä päivää, jona se on toimittanut komissiolle näihin menoihin liittyvät asiaankuuluvat ja riittävät tiedot, joiden perusteella komissio on voinut tarkastaa ja hyväksyä tilit.( )

Komission suuntaviivat

18. Komission asiakirjassa VI/5330/97,( ) joka on päivätty 23.12.1997, vahvistetaan suuntaviivat, joita komissio aikoo noudattaa soveltaessaan rahoituskorjauksia EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan menettelyn yhteydessä.

19. Suuntaviivoissa todetaan, että mikäli komissio katsoo, että tietty menoerä ei ole yhteisön oikeussääntöjen mukainen, sen täytyy yleensä evätä rahoitus. Mikäli jäsenvaltio ei noudata yhteisön oikeussääntöjä, joissa edellytetään tukihakemusten tukikelpoisuuden tarkistamista, se, että komissio kieltäytyy rahoittamasta kaikkia asianomaisia menoja, merkitsisi sitä, että evätyt määrät todennäköisesti ylittävät joissain tapauksissa yhteisölle aiheutuneen taloudellisen vahingon. Sellaisissa tapauksissa on asianmukaista arvioida vahingon suuruus. Asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaan korjauksen suuruuden on selvästi liityttävä todennäköiseen vahinkoon. Nimenomaisten yhteisöjen oikeussääntöjen soveltamisessa on oltava merkittäviä puutteita, ja EMOTR:lle on tästä syystä aiheuduttava todellinen vahingon tai sääntöjenvastaisuuden uhka.

20. Liite 2 koskee niitä rahoituksellisia seuraamuksia, joita tällaisten tilien tarkastamiselle ja hyväksymiselle aiheutuu, mikäli jäsenvaltioiden toteuttama valvonta on ollut puutteellista. Tätä tarkoitusta varten suuntaviivoissa erotetaan toisistaan kaksi valvontaluokkaa seuraavasti:

– Olennaista valvontaa ovat ne fyysiset ja hallinnolliset tarkastukset, jotka on toteutettava olennaisten tekijöiden todentamiseksi, joita ovat erityisesti maksuvaatimuksen perusteen olemassaolo, määrä, laadulliset edellytykset annettujen määräaikojen noudattaminen mukaan luettuna, sadonkorjuuta koskevat vaatimukset, hallussapitoajat jne. Tarkastukset suoritetaan paikalla ja vertailemalla tietoja muihin erillisiin tietolähteisiin kuten maarekistereihin.

– Lisävalvontaa ovat ne hallinnolliset toimenpiteet, jotka ovat välttämättömiä vaatimusten asianmukaisen käsittelyn kannalta. Näitä toimenpiteitä ovat maksuvaatimusten jättöpäivien noudattamisen tarkastaminen, kaksinkertaisten maksuvaatimusten tunnistaminen, riskianalyysi, rangaistusseuraamusten soveltaminen sekä tuottajien valvonta.

21. Suuntaviivoissa todetaan, että kun yksi tai useampi olennainen tarkastus on jäänyt toteuttamatta tai ne on toteutettu niin puutteellisesti tai niin harvoin, että niiden perusteella ei voida määritellä maksuvaatimuksen tukikelpoisuutta tai ehkäistä sääntöjenvastaisuuksia, on perusteltua soveltaa 10 prosentin korjausta, koska on mahdollista todeta kohtuullisella varmuudella, että rahaston varoihin kohdistuva merkittävien tappioiden riski oli suuri. Kun kaikki olennaiset valvontatoimenpiteet on toteutettu, mutta niitä ei ole sovellettu lukumäärän, toistuvuuden tai perusteellisuuden osalta asetuksissa edellytetyllä tavalla, on perusteltua soveltaa 5 prosentin korjausta, koska on mahdollista todeta kohtuullisella varmuudella, että niiden perusteella ei saada riittävää varmuutta vaatimusten sääntöjenmukaisuudesta ja että rahastoon kohdistunut riski on ollut merkittävä. Kun jäsenvaltio on suorittanut olennaiset valvontatoimenpiteet asianmukaisesti, mutta on täysin laiminlyönyt yhden tai useamman lisävalvontatoimenpiteen toteuttamisen, on perusteltua soveltaa 2 prosentin korjausta ottaen huomioon, että rahastoon kohdistunut riski on vähäisempi ja sääntöjenvastaisuus ei ole ollut yhtä vakava. Jos jäsenvaltio ei sovella valvontajärjestelmää lainkaan tai valvontatoimenpiteitä sovelletaan huomattavan puutteellisesti ja on olemassa todisteita huomattavista sääntöjenvastaisuuksista sekä sääntöjenvastaisuuksiin ja vilpillisiin menettelyihin puuttuminen on laiminlyöty, on perusteltua soveltaa 25 prosentin korjausta, koska voidaan todeta kohtuullisella varmuudella, että vapaus esittää sääntöjenvastaisia maksuvaatimuksia ilman seuraamuksia aiheuttaa rahastolle erityisen korkean riskin.

22. Yhteisöjen tuomioistuin on tutkinut useaan kertaan komission suuntaviivoissa asetettujen kiinteämääräisten korjausten soveltamisperusteita. Kyseisen oikeuskäytännön perusteella on selvää, että yhteisöjen tuomioistuin pitää kyseisiä perusteita pätevinä.( )

Menettely

23. Nyt käsiteltävässä asiassa perustelut, joihin komissio nojautui kieltäytyessään korvaamasta menoja, esitettiin yhteenvetokertomuksessa (Rapport de synthèse), jonka komissio antoi 19.6.2001( ) asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdassa edellytetyn sovittelumenettelyn jälkeen.

Menojen epääminen puuvillasektorilla

Asiaa koskeva lainsäädäntö

24. Tosiseikkojen tapahtuma-aikana puuvillaa koskevaan tukijärjestelmään sovellettiin pääasiallisesti ensinnäkin puuvillan tukijärjestelmän yleisistä säännöistä ja asetuksen (ETY) N:o 2169/81 kumoamisesta annettua asetusta N:o 1554/95( ) ja toiseksi yksityiskohtaisista säännöistä puuvillan tukijärjestelmän soveltamisesta annettua asetusta N:o 1201/89.( )

25. Asetuksen N:o 1554/95 8 artiklassa säädetään seuraavaa:

”Ennen 1 päivää lokakuuta lasketaan – – satoarviot huomioon ottaen 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu puuvillan arvioitu tuotantomäärä.

Näiden arvioiden laatimiseksi otetaan käyttöön kylvettyjen alojen ilmoitusjärjestelmä.”

26. Asetuksen N:o 1201/89 8 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Jokaisen puuvillan tuottajan on jätettävä joka vuosi kylvettyjen alojen ilmoitus ennen kyseisen jäsenvaltion vahvistamaa päivää, ja lukuun ottamatta ylivoimaista estettä, viimeistään 1 päivänä heinäkuuta.

Vuoden 1996 osalta Kreikan tapauksessa korvataan määräpäivä 1 päivä heinäkuuta kuitenkin määräpäivällä 1 päivä elokuuta.”

27. Asetuksen N:o 1201/89 12 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään seuraavaa:

”Jäsenvaltion tähän tarkoitukseen nimeämän toimielimen on tarkistettava – – kylvettyjen alojen ilmoitusten paikkansapitävyys paikalla suoritettavilla tarkastuksilla, jotka kohdistuvat vähintään 5 prosenttiin ilmoituksista.”

28. Asetuksella N:o 1437/96( ) saatettiin voimaan asetuksen N:o 1201/89 8 artiklan 1 kohdan toinen alakohta, ja sen johdanto-osassa todetaan seuraavaa:

” – – asetuksen – – N:o 1201/89 – – 8 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jokaisen puuvillan tuottajan on jätettävä joka vuosi ilmoitus kylvetyistä aloista ennen kyseisen jäsenvaltion vahvistamaa päivää, ja lukuun ottamatta ylivoimaista estettä, viimeistään 1 päivänä heinäkuuta; julkisten alojen lakot Kreikassa ovat aiheuttaneet vakavia häiriöitä kyseisten ilmoitusten jättämisessä vuoden 1996 osalta, tämän vuoksi olisi Kreikan tapauksessa vahvistettava määräpäivä 1 päivän heinäkuuta jälkeen vuoden 1996 osalta, – – ”.( )

Komission toteamukset ja Kreikan kanneperusteet

29. Yhteenvetokertomuksessa todetaan, että i) Serrain ja Draman alueiden( ) kylvettyjen alojen ilmoituksia ei ollut tarkastettu paikalla markkinointivuodelta 1995/1996 henkilöstön vähyyden vuoksi ja että ii) Voiotian ja Imathian alueiden kylvettyjen alojen ilmoituksiin kohdistetut tarkastukset suoritettiin liian myöhään markkinointivuodelta 1996/1997 tarkastajien lakon vuoksi. Näin ollen asetuksen N:o 1201/89 12 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, jossa säädetään siitä, että tarkastusten on kohdistuttava vähintään 5 prosenttiin ilmoituksista, on rikottu. Tästä syystä komissio ehdotti 4 163 259 550 Kreikan drakman (GRD) korjausta, joka vastaa 10:tä prosenttia kaikista menoista, joiden osalta virheitä havaittiin.

30. Kreikka väittää, että päätös olisi kumottava siltä osin kuin siinä määrätään edellä mainituista vähennyksistä puuvillasektorilla, tai sitä olisi vaihtoehtoisesti muutettava siten, että vähennys olisi vain 2 prosenttia ilmoitetuista menoista.

Tarkastusten puuttuminen Serrain ja Draman alueilla

31. Vaikka Kreikka myöntää, että Serraissa ja Dramassa ei ole suoritettu tarkastuksia, se väittää komission tulkinnan asetuksen N:o 1201/89 12 artiklan 1 kohdan a alakohdasta olevan virheellinen. Komission yhteenvetokertomuksessa todettiin, että 12 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen tarkastusten on oltava edustavia, ja tästä syystä mitään aluetta ei voida jättää pois. Kreikka sitä vastoin väittää, että kyseisessä säännöksessä edellytetään ainoastaan sitä, että tarkastukset kohdistuvat 5 prosenttiin kylvettyjen alojen ilmoituksista. Markkinointivuodelta 1995/1996 saatiin 119 942 ilmoitusta ja suoritettiin 8 299 tarkastusta, mikä vastaa 6,9:ää prosenttia ilmoituksista. Vaikka Serraissa ja Dramassa ei suoritettu tarkastuksia, tarkastukset olivat näin ollen täysin edustavia. Lisäksi vaatimuksen tulkitseminen sillä tavoin, että sillä tarkoitetaan aluetta, olisi yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaista, koska muilla jäsenvaltioilla ei ole vastaavia kansallisia hallinnollisia yksiköitä. Vaikka pitäisi paikkansa, että 12 artiklan 1 kohdan a alakohdassa edellytetään tarkastusten kohdistuvan 5 prosenttiin tietystä hallinnollisesta yksiköstä, tämä yksikkö ei saisi olla tietty hallinnollinen alue vaan tietynsuuruinen alue tai maantieteellisesti määritelty yksikkö.

32. Lisäksi Kreikka väittää, että tarkastusten puuttuminen Serraissa ja Dramassa johtui olosuhteista, koska siellä oli tilapäistä puutetta henkilöstöstä, mikä ratkaistiin myöhemmin, joten tarkastuksia jatkettiin kyseisillä alueilla. Vilpittömän mielen periaatteesta ja suhteellisuusperiaatteesta seuraa, että komission määräämät ankarat korjaukset eivät voi olla perusteltavissa tällaisilla ohimenevillä olosuhteilla.

Voiotiassa ja Imathiassa liian myöhään suoritetut tarkastukset

33. Kreikka väittää, että asetuksessa N:o 1201/89 ei aseteta määräaikaa paikalla suoritettaville tarkastuksille; ainoa lainsäädäntöön perustuva vaatimus on se, että tarkastukset on suoritettava asianmukaiseen aikaan eli silloin, kun on varmaa, että tarkastettava ala on kylvetty. Tämä ajanjakso saattaa ulottua elokuusta huhtikuuhun, koska kylvetty ala voidaan määritellä maaperään jääneiden varsien perusteella senkin jälkeen kun puuvillasato on korjattu. Lähes kaikki tarkastukset suoritettiin syys-, loka- ja marraskuussa.

34. Vaihtoehtoisesti Kreikka myöntää, että tietyillä alueilla oli viivästyksiä, mutta väittää, että ne johtuivat ylivoimaisesta esteestä eli korpilakoista, joihin osallistui yli 95 prosenttia puuvilla-alan toimielimen työntekijöistä.

Arviointi

35. Serraissa ja Dramassa suoritettavien tarkastusten puuttumisen osalta olen Kreikan kanssa samaa mieltä siitä, että 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan sanamuodon perusteella toimielimen on valittava satunnaisotannalla vähintään 5 prosenttia kaikista saaduista ilmoituksista. Satunnaisuutta koskevalla edellytyksellä pyritään varmistamaan se, että ajan myötä kaikkiin alueisiin, jotka kuuluvat tietyn toimielimen toimivaltaan, kohdistuu todennäköisesti tarkastuksia. Vaihtoehtoiseen näkemykseen liittyy sekin haitta, että pitäisi päättää, mikä alueellinen yksikkö on merkityksellinen peruste; kuten Kreikka esittää, tämä saattaa olla epäoikeudenmukaista. Kyseisen 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan sanamuotoa voidaan verrata asetuksen N:o 2911/90( ) 6 artiklan 2 kohtaan, jossa säädetään nimenomaisesti siitä, että tarkastus koskee ”jokaisessa toimivaltaisessa hallinnollisessa yksikössä” jätettyjen hakemusten edustavaa prosenttiosuutta.

36. Yhteisöjen tuomioistuimelle toimitettujen asiakirjojen perusteella Kreikka ei kuitenkaan näytä soveltaneen järjestelmää hyväksyttävällä tavalla. Kannekirjelmässä esitetään taulukko, josta ilmenee, että Kreikan mainitsemiin 6,9 prosenttiin ilmoituksista, joihin tarkastukset kohdistettiin, sisältyy 1 101 ilmoitusta Serrain osalta (10 874:n yhteismäärästä) ja 325 ilmoitusta Draman osalta (3 222:n yhteismäärästä), ja nämä oli valittu satunnaisotannalla tarkastusta varten. Vaikuttaa siis siltä, että näiden kahden alueen osalta jätetyt ilmoitukset sisältyivät satunnaisotantaan. On kuitenkin ilmeisen kiistatonta, että yhtään näin valittuihin ilmoituksiin liittyvistä aloista ei todellisuudessa tarkastettu. Lainsäädännössä edellytetään, että jäsenvaltio kohdistaa tarkastukset tiettyyn prosenttiosuuteen kylvettyjen alojen ilmoituksista, joten on selvästi sen tarkoituksen vastaista, että tämä valitsee satunnaisotannalla ilmoitukset tarkastusta varten mutta jättää tarkastusmenettelyn ulkopuolelle kaikki näin valitut kylvettyjen alojen ilmoitukset kahden kokonaisen alueen osalta. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä seuraa, että asianomaisen jäsenvaltion on esitettävä yksityiskohtaisempi ja täydellisempi näyttö tarkastusten tai lukujen todenperäisyydestä ja että jäsenvaltio ei pysty kumoamaan komission päätelmiä pelkillä väitteillä, joiden tueksi se ei esitä selvitystä luotettavan ja toimivan valvontajärjestelmän olemassaolosta.( ) Olisi selvästi näiden periaatteiden vastaista, mikäli jäsenvaltio voisi vedota valikoiviin tarkastuksiin tilanteessa, jossa on säädetty satunnaisotannalla suoritettavista tarkastuksista.

37. Voiotian ja Imathian liian myöhään suoritettujen tarkastusten osalta ymmärrän jossain määrin Kreikan näkemystä siitä, että koska 12 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ei säädetä tarkastuksia koskevasta nimenomaisesta määräajasta, järkevä tulkinta on se, että tarkastukset on suoritettava silloin, kun on varmaa, että tarkastettava alue on kylvetty; tästä syystä tarkastuksia ei välttämättä tarvitse suorittaa ennen sadonkorjuuta (kuten komissio ilmeisesti ehdottaa), koska, kuten Kreikka esittää, sadonkorjuun jälkeen suoritettava tarkastus antaa saman tuloksen sillä edellytyksellä, että puuvillakasvien varret ovat jääneet maaperään.

38. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että komissio ei toistuvista pyynnöistä huolimatta ole saanut tietoja tai asiakirjoja, jotka osoittaisivat, että tarkastuksia olisi lainkaan suoritettu edes (sen tulkinnan mukaan) liian myöhään. Koska jäsenvaltio ei vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan pysty kumoamaan komission päätelmiä pelkillä väitteillä, joiden tueksi se ei esitä selvitystä luotettavan ja toimivan valvontajärjestelmän olemassaolosta,( ) Kreikan kanneperusteen tämä osa ei voi menestyä.

39. Ylivoimaista estettä koskevan perustelun osalta vaikuttaa siltä, että päivämäärien osalta vallitsee epäselvyyksiä. Kreikka on liittänyt kannekirjelmäänsä asiakirjoja, jotka ovat peräisin puuvilla-alan työntekijöiden liitolta ja jotka sen mukaan osoittavat, että on ollut ennalta ilmoitettu lakko, johon on osallistunut yli 95 prosenttia työntekijöistä yli viiden päivän ajan. Vaikuttaa siltä, että kyseiset asiakirjat ovat ainoa näyttö, joka komissiolle on esitetty Kreikan mainitsemista lakoista, ja sekin vasta kanteen nostamisen yhteydessä. Kaikki kyseisen liitteen asiakirjat on kuitenkin päivätty vuonna 1995, ja ne koskevat ajanjaksoa kyseisen vuoden elokuusta lokakuuhun, kun taas komission päätös koskee joulukuun 1996 ja helmi/maaliskuun 1997 välisenä aikana liian myöhään suoritettuja tarkastuksia. Siltä osin kuin kyse on vuoden 1996 lakosta, myös sillä saattaa olla merkitystä, että koko aikatauluun oli jo otettu hieman jouston varaa sen vaikutusten huomioon ottamiseksi: katso asetuksen N:o 1201/89 8 artiklan 1 kohdan toinen alakohta.( ) Joka tapauksessa ja riippumatta siitä, mikä sen merkitys ylivoimaisena esteenä sitten onkin (ensi arviolta ei kovin vakuuttava väite), on jälleen selvää, että Kreikka ei ole kyennyt kumoamaan komission toteamuksia riittävällä tavalla, joten sen kanneperusteen tämäkään osa ei voi menestyä.

Menojen epääminen oliiviöljysektorilla

Asiaa koskeva lainsäädäntö

40. Asetuksessa N:o 154/75 säädetään oliivirekisterin perustamisesta oliivia tuottavissa jäsenvaltioissa.( ) Kyseisen asetuksen 1 artiklan mukaan Kreikan piti 31.10.1988 mennessä perustaa kaikkia sen alueella sijaitsevia oliiviviljelmiä koskeva oliivirekisteri ja antaa tiettyjä yksilöityjä tietoja, jotka oli saatettava ajan tasalle säännöllisin väliajoin.

41. Tuen myöntämistä oliiviöljyn tuotannolle sekä tuottajajärjestöille koskevista yleisistä säännöistä annetun asetuksen N:o 2261/84( ) 16 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on perustettava ja pidettävä ajan tasalla pysyviä ATK-rekisterejä oliivien ja oliiviöljyn tuotantoa koskevista tiedoista. Tiedot, joita rekistereissä on oltava, luetellaan 16 artiklan 2 kohdassa.

42. Oliiviöljyn tuotantotukijärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3061/84( ) 11 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, että ATK-rekisterissä olevien kaikkien osien on oltava toimintakunnossa ennen 31 päivää lokakuuta 1990.

Komission toteamukset ja Kreikan kanneperusteet

43. Yhteenvetokertomuksen ja aikaisemman kirjeenvaihdon perusteella Kreikassa toukokuussa 1996 tehdyissä tarkastuksissa oli ilmennyt useita puutteita, erityisesti se, että lainsäädännössä edellytettyjä oliivirekisteriä ja ATK-rekistereitä ei ollut vieläkään perustettu. Tästä syystä komissio oli (aikaisemmissa päätöksissään) ehdottanut korjauksia markkinointivuosille 1992/1993, 1993/1994 ja 1994/1995. Markkinointivuosien 1995/1996 ja 1996/1997 osalta komissio oli Kreikan viranomaiset tavattuaan päätellyt, että vaikka valvontajärjestelmään oli tehty parannuksia, kyseinen olennainen ongelma oli edelleen olemassa. Näin ollen komissio esitti päätöksessä 5 prosentin eli yhteensä 17 308 535 972 GRD:n suuruista korjausta Kreikan kyseisiltä vuosilta ilmoittamiin menoihin.

44. Kreikan ensimmäisen ensisijaisen kanneperusteen mukaan riidanalainen päätös pitäisi kumota sen vuoksi, että komissio on tulkinnut ja soveltanut asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan neljättä alakohtaa( ) ja suuntaviivoja( ) virheellisellä tavalla. Kreikan mukaan komissio on tehnyt kaksi virhettä.

45. Komissio on ensinnäkin perustanut korjauksensa Kreikassa vuonna 1996 tehtyihin tarkastuksiin, joihin jo edellisiä vuosia koskeneet korjaukset olivat perustuneet. Komissio on siten olettanut, että päätelmät, joita se oli tuolloin tehnyt, pysyivät pätevinä seuraavina vuosina ja myös tarkastusten jälkeisinä markkinointivuosina. Korjausten tekeminen tällaisella perusteella ei ole hyväksyttävää erityisesti sen vuoksi, että yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että mikäli valvontajärjestelmää ei objektiivisista syistä voida soveltaa tietyssä jäsenvaltiossa, tämä puute voidaan korjata käyttämällä luotettavaa vaihtoehtoista järjestelmää. Lisäksi komission lähestymistapa merkitsee sitä, että oliivirekisterin perustamisen viivästymisestä määrätään seuraamus, mihin komissiolla ei 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan nojalla ole toimivaltaa; mikäli se halusi määrätä Kreikalle seuraamuksen rekisterin perustamisen viivästymisestä, asianmukainen menettelytapa olisi ollut jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely.

46. Toiseksi komissio on määrännyt korjauksen tehtäväksi kaikilta vuosilta, joina menoja ilmoitettiin asianomaisen sektorin osalta, yksinomaan sillä perusteella, että valvontajärjestelmää ei sovellettu täysimääräisesti, ilman että se olisi esittänyt näyttöä yhteisölle aiheutuneesta taloudellisesta vahingosta, kuten 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan neljännessä alakohdassa edellytetään. Erityisesti suuntaviivoissa todetaan, että ”jos puute on aiheutunut siitä, että jäsenvaltio ei sovella asianmukaista valvontajärjestelmää, korjausta olisi sovellettava niihin menoihin kokonaisuudessaan, joiden osalta kyseistä valvontajärjestelmää edellytetään”. Kreikka katsoo, että ”menot kokonaisuudessaan” tarkoittavat välttämättä kaikkia kyseisen markkinointivuoden ja tarkastuksen kohteena olleen ajanjakson menoja. Muissa tulkinnoissa ei otettaisi huomioon parannuksia, joita jäsenvaltio tekee tiettyyn järjestelmään. Vaikka komissio on nyt käsiteltävässä asiassa myöntänyt, että Kreikan valvontajärjestelmää oli huomattavasti parannettu vuoden 1996 tarkastuksen jälkeisinä vuosina, se on siitä huolimatta soveltanut samaa korjauskerrointa kuin edellisinä vuosina.

47. Kreikan toinen ensisijainen kanneperuste on se, että riidanalaisen päätöksen tukemiseksi ei EY 253 artiklan vastaisesti ole esitetty perusteluja tai perustelut ovat riittämättömiä. Kreikka pyrkii ilmeisesti konkretisoimaan tätä perustettaan arvostelemalla komissiota siitä, että tämä ei ole ottanut asianmukaisella tavalla huomioon järjestelmään tehtyjä eri parannuksia, joista Kreikan viranomaiset olivat sille ilmoittaneet; mikäli se olisi ottanut ne huomioon, sen olisi pitänyt myöntää se, että EMOTR:n varoille ei ollut aiheutunut vaaraa, eikä korjauksia olisi määrätty. Kreikka mainitsee useita parannuksia, joista yksikään ei kuitenkaan vaikuta sellaiselta, että sillä olisi saatettu oliivirekisteri tai ATK-rekisterit valmiiksi. Kreikka päättelee, että mitään osaa sen menoista oliiviöljysektorilla ei saisi hylätä; joka tapauksessa jäljellä olevat puutteet ovat yksinomaan yksittäisiä teknisiä ongelmia, eivätkä ne suhteellisuusperiaatteen mukaisesti voi olla hyväksyttävä peruste yli 2 prosentin korjaukselle. Koska komissio on katsonut asiaa toisin, se on arvioinut virheellisesti sille ilmoitettuja tosiseikkoja ja laiminlyönyt EY 253 artiklassa vahvistetun perusteluvelvollisuuden.

Arviointi

48. Myönnän, että ensi arviolta Kreikan väite, jonka mukaan komissio ei olisi saanut soveltaa korjausta asianomaisia menoja edeltäneiden tarkastusten perusteella, saattaisi olla jossain määrin hyväksyttävissä. Se ei kuitenkaan mielestäni voi menestyä nyt käsiteltävässä asiassa seuraavassa esitetyistä syistä; näin ollen en käsittele tarkemmin tätä väitettä puoltavia yleisiä seikkoja.

49. Sillä, että Kreikka on laiminlyönyt lainsäädännössä edellytettyjen oliivirekisterin ja ATK-rekistereiden perustamisen, on pitkä historia: se velvoitettiin perustamaan oliivirekisteri vuonna 1988 ja ATK-rekisterit vuonna 1990. Julkisasiamies Fennelly kuvasi Kreikan viranomaisten asennetta rekistereiden perustamiseen ”välinpitämättömäksi” asiassa, jossa Kreikka riitautti menestyksettä päätöksen, jonka komissio oli tehnyt vuonna 1993 vuoden 1990 menoista maksetun tuen määrän vähentämisestä.( ) Yhteisöjen tuomioistuin hylkäsi toisessa asiassa, jossa Kreikka oli niin ikään riitauttanut menestyksettä myöhemmän vuonna 1994 tehdyn päätöksen, jolla vähennettiin vuoden 1991 menoista maksetun tuen määrää, toistamiseen Kreikan väitteen, jonka mukaan oliivirekisterin perustaminen oli mahdotonta vaadittuun päivämäärään mennessä, ja totesi, että ATK-rekisterien perustamisen viivästymistä ei voitu perustella Kreikan esittämällä tavalla.( ) Yhteisöjen tuomioistuin hylkäsi äskettäin tilanteissa, joissa Kreikka riitautti menestyksettä vuosina 1996 ja 1997 tehdyt päätökset, joilla vuosien 1992 ja 1993 menoista maksetun tuen määrää vähennettiin, jälleen kerran Kreikan väitteen, jonka mukaan rekistereiden perustamiseen liittyvän lainsäädännön vaatimusten noudattaminen oli sille mahdotonta.( )

50. On huomattava, että Kreikka ei vetoa siihen, että se olisi nyttemmin perustanut oliivirekisterin ja vaadittavat ATK-rekisterit. Näin ollen se ei voi valittaa siitä, että komissio ei toistanut tarkastuksia, joissa oli alun perin todettu niiden puuttuminen. On muistettava, että komission ei tarvitse näyttää tyhjentävästi väittämiään sääntöjenvastaisuuksia, kunhan se esittää näytön vakavasta ja perustellusta epäilyksestä näiden suhteen.( ) Sen perustelun osalta, jonka mukaan korjausten tekeminen kuvatussa tilanteessa merkitsisi sellaisen seuraamuksen määräämistä, joka ei kuulu komission toimivaltaan, on viitattava asiassa Kreikka vastaan komissio annettuun tuomioon,( ) jossa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että komissiolla on velvollisuus tehdä rahoitusta koskeva korjaus, jos niitä menoja, joiden rahoitusta on haettu, ei ole suoritettu yhteisön sääntöjen mukaisesti, sillä tällaisen korjauksen tarkoituksena on estää se, että EMOTR:n vastattaviksi tulisi menoja, joita ei käytetä yhteisön kyseisessä lainsäädännössä asetetun tavoitteen rahoittamiseen, joten sitä ei voida pitää seuraamuksena. Näin ollen Kreikan ensimmäinen peruste ei voi menestyä.

51. Sen väitteen osalta, jonka mukaan komissiolla ei olisi ollut oikeutta määrätä korjausta kaikilta niiltä vuosilta, joilta menoja ilmoitettiin, koska yhteisölle aiheutuneesta taloudellisesta vahingosta ei ole näyttöä, viittaan jälleen oikeuskäytäntöön, jonka perusteella on selvää, että asianomaisen jäsenvaltion on esitettävä yksityiskohtainen ja täydellinen näyttö komission väitteiden paikkansapitämättömyydestä.( ) Kuten komissio esittää, niin kauan kuin kahta tärkeintä valvonnan tukivälinettä eli oliivirekisteriä tai ATK-rekistereitä ei ole perustettu täysimääräisesti, yhteisölle aiheutuvien tappioiden riski on edelleen suuri. Komission suuntaviivoissa, joihin Kreikka vetoaa, joka tapauksessa todetaan, että 10 prosentin korjaus on perusteltu, ”kun yksi tai useampi olennainen tarkastus on jäänyt toteuttamatta”. Tästä näyttäisi seuraavan, että 10 prosentin korjaus olisi asianmukainen vähennys silloin, kun kahta olennaista valvontajärjestelmän osatekijää ei ole perustettu oliivisektorilla vielä senkään jälkeen, kun asianomainen määräaika on kulunut jo ajat sitten; komissio otti kuitenkin huomioon tiettyjä parannuksia ja ilmeisesti alensi alun perin ehdottamansa 10 prosentin korjauksen 5 prosentiksi. Näin ollen Kreikan ensimmäisen kanneperusteen toinenkaan osa ei voi menestyä.

52. Kreikan väitteeseen, jonka mukaan päätöksessä ei EY 253 artiklan vastaisesti ole esitetty lainkaan perusteluja tai ne ovat olleet riittämättömiä, on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan päätöksen perusteluja on pidettävä riittävinä, kun se jäsenvaltio, jolle päätös on osoitettu, on osallistunut kiinteästi päätöksen valmisteluun ja näin ollen tietää syyt, joiden vuoksi komissio ei ole katsonut riidanalaisen summan kuuluvan EMOTR:n vastattavaksi.( ) Koska komissio ei ole salannut syitä, joiden vuoksi se on enemmän tai vähemmän jatkuvasti soveltanut korjauksia menoihin vuodesta 1990 lähtien, on röyhkeää, että Kreikka vetoaa tässä vaiheessa tietämättömyyteensä. Sen väitteen osalta, jonka mukaan sen järjestelmään tehdyt parannukset tarkoittavat sitä, että EMOTR:n varoille ei aiheutunut vaaraa, yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että silloin, kun asetuksessa säädetään erityisistä valvontatoimenpiteistä, on tarpeetonta tutkia jäsenvaltioiden esittämien sellaisten väitteiden sisältöä, joiden mukaan toinen valvontajärjestelmä on tehokkaampi – tai varsinkaan yhtä tehokas.( ) Lopuksi totean tämän jakson osalta, että olen edellisessä jaksossa käsitellyt riittävästi Kreikan väitettä, jonka mukaan puutteet tällä sektorilla olisivat ainoastaan yksittäisiä teknisiä ongelmia. Myöskään Kreikan toinen kanneperuste ei voi näin ollen menestyä.

Menojen epääminen kuivattujen viinirypäleiden sektorilla

Asiaa koskeva lainsäädäntö

53. Yhteisön viinitilarekisterin perustamisesta annetun asetuksen N:o 2392/86( ) 1 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että jäsenvaltiot, joissa tuotetaan viinirypäleitä avomaalla, perustavat niiden aluetta koskevan yhteisön viinitilarekisterin. Kyseisen asetuksen 4 artiklan 4 kohdassa säädetään, että viinitilarekisterin perustamisen määräaika on Kreikassa 31.12.2000.

54. Kuivattavaksi tarkoitettujen tiettyjen viinirypälelajikkeiden viljelyyn myönnettävän tuen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 2911/90( ) 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään seuraavaa:

”Tuottajan on jätettävä viljelyilmoitus sen jäsenvaltion, jonka alueella pinta-alat sijaitsevat, nimeämälle toimivaltaiselle viranomaiselle viimeistään kunkin vuoden huhtikuun 30 päivänä seuraavan markkinointivuoden osalta.”

55. Asetuksen N:o 2911/90 3 artiklan 2 kohdassa edellytetään, että tukihakemukseen on sisällyttävä ainakin muun muassa seuraavat merkinnät:

”b) viinitilojen käytössä oleva viljelyala, jossa viljellään kyseistä tuotetta tai tuotteita (hehtaareina ja aareina( )) ja viljelysten maarekisterinumero tai alueiden valvonnasta vastaavan elimen hyväksymä vastaava merkintä;

c) käytetty rypälelajike ja sultanarypäleen osalta maininta, onko viiniviljelmä viinikirvan vahingoittama tai onko sitä uudelleenistutettu viimeksi kuluneiden viiden vuoden aikana;

d) tuottajan ilmoitus, että kyseiset alueet tai niiltä korjattavat tuotteet eivät ole tukihakemusten kohteena muiden säännösten – – perusteella;

e) arvio korjattavasta sadosta”.

56. Asetuksen N:o 2911/90 6 artiklassa säädetään nyt käsiteltävän asian kannalta merkityksellisin osin seuraavaa:

”1. Jäsenvaltioiden on kyselyin ja itse paikalla toteutettavin tarkastuksin varmistettava viljelyilmoitusten ja tukihakemusten tueksi toimitettujen tietojen paikkansapitävyys erityisesti seuraavilta osin:

– kuivattaviksi tarkoitettujen rypäleiden viljelyaloiksi ilmoitetut pinta-alat,

– tukihakemuksessa olevien tuotosten todenmukaisuus,

– kyseisiltä pinta-aloilta korjatun tuoreiden rypäleiden tuotannon päätyminen vähintään 90-prosenttisesti – – tosiasiallisesti kuivattavaksi, – –

Jäsenvaltion on tarkistettava tuottajien toimittamat tiedot vertailemalla niitä – – viinitilarekisterin tietoihin – –.

2. Jäsenvaltioiden on suoritettava 3 kohdan mukaisesti paikan päällä tarkastuksia, jotka koskevat jokaisessa toimivaltaisessa hallinnollisessa yksikössä jätettyjen hakemusten edustavaa prosenttiosuutta. – –

3. Kun viljelyilmoitus on valittu tarkastettavaksi, kaikki siihen kuuluvat kuivattavaksi tarkoitettujen viinirypäleiden viljelyalat joutuvat tarkastuksen kohteeksi. Tarkastuksessa mitataan ilmoitetut alat ja varmistetaan niillä viljeltäviksi hyväksytyt rypälelajikkeet. – –

Jokaisesta tarkastuksesta laaditaan seloste, jossa ilmoitetaan erityisesti tutkitut ja mitatut viljelmät ja palstat, käytetyt mittausvälineet ja tehdyt huomiot.”

57. Asetuksen N:o 1663/95( ) 1 artiklassa säädetään niiden kansallisten maksajina toimivien toimielinten hyväksymisestä, joilla on toimivalta suorittaa menoja EMOTR:sta rahoitettavaksi hyväksyttävien toimien osalta. Asetuksen 1 artiklan 3 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Ennen maksajana toimivan toimielimen hyväksymistä toimivaltaisen viranomaisen on varmistuttava siitä, että kyseisen elimen hallintoa ja tilejä koskevat järjestelyt antavat asetuksen (ETY) N:o 729/70 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut takeet. Jäsenvaltion on vahvistettava hyväksymisen perusteet, ja toimivaltaisen viranomaisen on sovellettava niitä ottaen huomioon komission asettamat, liitteessä esitetyt suuntaviivat näille perusteille. – – ”

58. Liitteessä vahvistetaan useita täsmällisiä ohjeita tällaisten perusteiden osalta ja todetaan, että nimeämisen perusteet ovat ne, että maksajana toimivan toimielimen on esitettävä riittävät takeet hallinnollisen organisaationsa ja sisäisen valvontansa asianmukaisesta toiminnasta.

59. Kuivattujen viinirypäleiden tuotantoon tarkoitettujen tiettyjen viinirypälelajikkeiden viljelyyn myönnettävän tuen vahvistamisesta markkinointivuodeksi 1997/98 annetun asetuksen N:o 1456/97( ) 1 artiklan 2 kohdassa säädetään, että tukea ei makseta kuivattujen viinirypäleiden viljelystä aloilla, joiden tuotos hehtaaria kohti alittaa tietyt rajat. Asetuksen 1 artiklan 3 kohdassa edellytetään, että jäsenvaltiot toteuttavat kaikki tarpeelliset toimenpiteet tämän vähimmäistuotannon valvomiseksi.

60. Viinin yhteisestä markkinajärjestelystä annetussa asetuksessa N:o 1493/1999,( ) jota on sovellettu 1 päivästä elokuuta 2000,( ) rohkaistaan viinintuotantokykyä koskevan jäsenvaltio- tai aluekohtaisen selvityksen laatimiseen.( ) Kyseisessä asetuksessa säädetyt lainvastaisesti istutettujen alojen tilanteen säännönmukaistaminen, istutusoikeuksien lisäys ja uudelleenjärjestely- ja rakenneuudistustuki edellyttävät tällaisen selvityksen laatimista. Asetuksen 16 artiklan 2 kohdassa säädetään, että mikäli jäsenvaltio säätää tuotantokykyä koskevan selvityksen laatimisesta aluekohtaisesti, kaikki tällaiset selvitykset on laadittava 31 päivään joulukuuta 2001 mennessä.

61. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä tiettyjen kuivattujen viinirypälelajikkeiden tuotantoon tarkoitettujen viinirypäleiden viljelyyn myönnettävän tuen osalta annetun asetuksen N:o 1621/1999( ) 2 artiklan 3 kohdassa säädetään, että tukijärjestelmän hallinnoimiseksi perustetaan aakkosnumeerinen atk-tietokanta, johon sisältyy määrättyjä tietoja. Asetuksen 13 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että jäsenvaltiot saavat tietokannan luoduksi ennen markkinointivuoden 2002/2003 alkua. Siinä säädetään siirtymäkauden velvoitteesta, jonka mukaan tietokantaan merkitsemistä koskeva hakemus on toimitettava markkinointivuosina 1999/2000, 2000/2001 ja 2001/2002, ja sen perusteella pinta-alaa ja viljelylohkojen tunnistamista koskevat viittaukset on tehtävä maarekisterinumeroilla ”tai muilla valvonnasta vastaavan toimielimen vastaavaksi tunnustamilla merkinnöillä”. Asetuksen 16 artiklan toisessa kohdassa säädetään, että asetusta sovelletaan markkinointivuodesta 1999/2000.

Komission toteamukset ja Kreikan kanneperusteet

62. Yhteenvetokertomuksessa todetaan, että Heraklionin (Kreeta) alueella vuonna 1998 paikalla suoritetuissa tarkastuksissa ilmeni sääntöjenvastaisuuksia ensinnäkin alojen ja hyväksyttävien rypälelajikkeiden valvonnassa, toiseksi hyväksyttävien rypälelajikkeiden vähimmäistuotannon valvonnassa ja kolmanneksi valvontajärjestelmien käyttöönotossa ja soveltamisessa.

63. Komissio ehdotti 5 prosentin vähennystä kyseisellä sektorilla vuodelta 1997 (markkinointivuodelta 1996/1997) ilmoitettuihin menoihin, vuodelta 1998 (markkinointivuodelta 1997/1998) ja vuodelta 1999 (markkinointivuodelta 1998/1999) Heraklionin alueen osalta kahdella ensin mainitulla perusteella ja 2 prosentin vähennystä kyseisellä sektorilla vuosilta 1997, 1998 ja 1999 (edellä mainituilta markkinointivuosilta) ilmoitettuihin menoihin koko Kreikan alueen osalta kolmannella perusteella. Vähennyksen kokonaismäärä on 3 144 838 970 GRD.

Sääntöjenvastaisuudet alojen ja hyväksyttävien rypälelajikkeiden valvonnassa

64. Yhteenvetokertomuksen mukaan asetusta N:o 2911/90 rikottiin usealla tavalla. Paikalla suoritetuissa tarkastuksissa ilmeni muun muassa, että tiedot aloista tarkastuskertomuksissa, viljelyilmoitukset, tukihakemukset ja tukilaskelmat eivät vastanneet todellista tilannetta paikan päällä. Koska paikalla ei ollut merkkejä, jotka olisivat helpottaneet tarkastuskertomuksissa mainittujen alojen yksilöimistä, oli mahdotonta yksilöidä maalohkoja ilman tuensaajan apua. Myöskään asiakirjoja, joissa olisi yksilöity mitatuiksi väitettyjen lohkojen muoto tai mittaustulokset tai -menetelmä, ei ollut. Lisäksi mainittiin yksittäisiä ongelmia kansallisten tarkastajien kanssa: yksi tarkastaja muun muassa käytti neliömittausta, vaikka lohkot eivät olleet neliön tai suorakulmion muotoisia, kun ne mitattiin uudelleen; joillain tarkastajilla ei ollut tietoa heidän työtään koskevista ohjeista; osa tarkastuksista suoritettiin epärealistisen nopeasti (ilmeisesti 27 eri lohkoa tarkastettu yhden päivän aikana); ja kaksi tarkastetuista lohkoista oli kesannolla. Yleisemmin arvioiden paikalla suoritetuista hyväksyttäviä rypälelajikkeita ja tauteja koskevista tarkastuksista ei ollut asiakirjoja, tarkastuskertomukset oli päivätty sen jälkeen kun rypäleet oli toimitettu ja kansallisten tarkastajien laatimat tarkastuskertomukset vastasivat täydellisesti tuensaajien ilmoituksia, kun komission edustajien läsnä ollessa tehdyissä tarkastuksissa sitä vastoin ilmeni poikkeamia kaikilla lohkoilla, jotka mitattiin kullakin kolmella tarkastetulla tilalla. Tehokkaita ristiintarkistuksia, joilla vältettäisiin se, että sama maalohko ilmoitetaan tukea varten useammin kuin kerran, ei myöskään ollut tehty.

65. Kreikka väittää komission tulkinneen ja soveltaneen virheellisellä tavalla asetuksen N:o 1621/1999 2 artiklaa ja 13 artiklan 1 kohtaa sekä asetuksen N:o 1493/1999 16 artiklan toista kohtaa yhdessä luettuina ja esittäneen päätökselle puutteelliset perustelut sen vuoksi, että se on arvioinut tosiseikkoja virheellisesti, mistä syystä riidanalainen päätös on kumottava.

66. Alojen ja hyväksyttävien rypälelajikkeiden tarkastusten väitetysti puutteellisten tarkastusten osalta on todettava, että asetuksen N:o 1493/1999 16 artiklan toisessa kohdassa säädetään viinintuotantokykyä koskevan selvityksen laatimisen määräajaksi 31.12.2001 ja asetuksen N:o 2392/86 4 artiklan 4 kohdassa säädetään Kreikan osalta yhteisön viinitilarekisterin perustamisen määräajaksi 31.12.2000. Asetuksen N:o 1621/1999 2 artiklan 3 kohdassa ja 13 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että jäsenvaltiot perustavat tukijärjestelmän hallinnoimiseksi aakkosnumeerisen atk-tietokannan ennen markkinointivuoden 2002/2003 alkamista. Kyseisen asetuksen 13 artiklan 1 kohdassa myönnetään nimenomaisesti, että jäsenvaltiot saavat käyttää tarkastusta varten ”muita merkintöjä”. Kreikka on menetellyt nimenomaan tällä tavoin ja käyttänyt tietoja, joita on pidetty 12 vuoden ajan maaseudun kehittämisestä vastaavien toimielinten hallussa, ja ilmoituksia, joita tuottajat ovat toimittaneet vuodesta 1987 lähtien kyseisille toimielimille ja joihin sisältyy vastaavia tietoja, joiden perusteella lohkot voidaan yksilöidä. Järjestelmä takaa sen, että yhteisön varoja suojellaan tyydyttävällä tavalla. Tästä syystä perustelut, joihin komissio on nojautunut vähennysten määräämisestä tekemässään päätöksessä, ovat ilmeisen virheellisiä, koska Kreikalla ei ollut velvollisuutta perustaa rekisteriä kyseiseen ajankohtaan mennessä.

67. Missään tapauksessa mahdolliset hallinnolliset tai menettelylliset puutteet, kuten mittauksia tai lohkojen muotoa tukevien asiakirjojen puuttuminen, eivät ole tosiasiallisesti vaarantaneet EMOTR:n varoja, ja niitä on lisäksi tutkittava sittemmin tehtyjen muutosten ja parannusten valossa. Eroavaisuudet tiedoissa, jotka liittyvät tarkastuskertomuksissa, viljelyilmoituksissa ja tukihakemuksissa mainittuihin aloihin, ovat yksittäistapauksia, joissa on sattunut ilmeinen virhe pinnanmuodostuksesta ja epäselvistä omistusoikeuksista johtuen. Paikalliset tarkastajat kykenevät yksilöimään maalohkot; paikalliset asukkaat tuntevat joka tapauksessa alueellisen nimistön. Käytetty mittausmenetelmä on käytössä koko maassa ilman alueellisia poikkeamia, joten sen määrittäminen ei ollut tarpeen; epäasianmukaista neliömittausta koskenut tilanne oli yksittäistapaus, ja ongelma on joka tapauksessa sittemmin hoidettu. Tarkastusten nopeuden, joka on niin ikään yksittäistapaus, selittää se, että tarkastuskertomukset laaditaan yleensä paikalla suoritettujen tarkastusten jälkeen, ja ne merkitään päiväkirjoihin, jotka arkistoidaan paikalliseen rekisteriin ja nyttemmin toimitetaan komissiolle. Hyväksyttäviä rypälelajikkeita ja tauteja tarkastetaan useilla tavoin, myös paikalla suoritettavin tarkastuksin, ja sen lisäksi on olemassa järjestelmä, joka tarkistaa tuensaajien henkilökortit.

Sääntöjenvastaisuudet hyväksyttävien rypälelajikkeiden vähimmäistuotannon tarkastuksissa

68. Yhteenvetokertomuksessa huomautetaan, että paikalla suoritetuissa tarkastuksissa ilmeni, että asetuksen N:o 2911/90 3 artiklan 2 kohdan e alakohtaa ja asetuksen N:o 1456/97 1 artiklan 2 ja 3 kohtaa oli rikottu. Tuensaajat olivat tarkemmin sanoen laiminlyöneet satoarvioiden toimittamisen, ja tarkastukset olivat riittämättömiä sen varmistamiseksi, että tukea ei maksettaisi, mikäli kullekin hyväksyttävälle rypälelajikkeelle asetettua vähimmäistuotantokynnystä ei saavutettaisi, ja että tämän tuotannon vähentyminen johtui epäedullisista ilmasto-olosuhteista. Tuottajien satoarvioiden puuttuessa viranomaiset eivät kyenneet osoittamaan, että ne olivat arvioineet tuotannon kunkin hyväksyttävän lajikkeen osalta siten, että näiden tietojen puuttuminen kompensoitaisiin. Kreikan viranomaiset eivät ole myöskään esittäneet näyttöä siitä, että rypäleet kuivattiin ja että niitä ei käytetty muihin tarkoituksiin.

69. Kreikka väittää, että komissio on arvioinut tosiseikkoja virheellisesti ja rikkonut EY 253 artiklaa, koska se ei ole perustellut riidanalaista päätöstä riittävällä tavalla. Asetuksen N:o 2911/90 3 artiklan 1 kohdassa edellytetään tuottajien toimittavan satoilmoitukset satoarvioineen kunakin vuonna 30 päivään huhtikuuta mennessä. Tämä päivämäärä on kuitenkin liian varhainen, jotta tällainen arvio olisi mahdollinen. Tästä syystä ristiintarkastuksia tehtiin kolmessa vaiheessa. Siten hyväksyttyjen lajikkeiden vähimmäistuotannon noudattaminen varmistettiin, ja kun komissio tekee toisenlaisen päätelmän, se on arvioinut tosiseikkoja virheellisesti. Tästä syystä riidanalainen päätös pitäisi kumota.

Puutteet valvontajärjestelmien käyttöön ottamisessa ja soveltamisessa

70. Yhteenvetokertomuksessa huomautetaan, että paikalla tehdyissä tarkastuksissa ilmeni useita erillisiä valvontajärjestelmän käyttöön ottamista ja soveltamista koskevien asetuksen N:o 2911/90 ja asetuksen N:o 1663/95( ) liitteen rikkomisia. Komissio katsoo, että nämä puutteet voidaan laajentaa koskemaan koko Kreikkaa, koska samaa järjestelmää sovelletaan sen koko alueella.

71. Kreikka väittää, että komission arviointi perustuu virheellisiin tosiseikkoihin. Puutteilla väitettiin olevan yleisiä vaikutuksia maksajana toimivan toimielimen (GEDIDAGEP) toteuttaman sisäisen valvonnan koko järjestelmään eikä yksinomaan kuivattujen rypäleiden sektoriin. Komission olisi näin ollen pitänyt tarkastaa kyseinen virasto eikä päätellä kuivattujen rypäleiden sektoria koskevan tukijärjestelmän tarkastuksen perusteella, että asetuksen N:o 1663/95 liitettä ei ollut miltään osin sovellettu. Komissio on kuitenkin tehnyt viime vuosina satoja tukien tarkistuksia kaikilla sektoreilla eikä ole koskaan väittänyt havainneensa nyt esitettyjä puutteita kuivattujen rypäleiden sektorilla. Tukijärjestelmään on joka tapauksessa tehty parannuksia kyseisellä sektorilla. Tästä syystä riidanalainen päätös pitäisi kumota sillä perusteella, että komissio on arvioinut kaikkia päätöksen perustana olleita tarvittavia tietoja ilmeisen virheellisesti.

Arviointi

Sääntöjenvastaisuudet alojen ja hyväksyttävien rypälelajikkeiden valvonnassa

72. Vaikka yhteenvetokertomuksessa mainitaan asetuksen N:o 2911/90 rikkomiset, komissio esittää vastinekirjelmässään, oletettavasti vastauksena Kreikan esittämiin väitteisiin,( ) että korjaukset liittyvät siihen, että lohkot on yksilöity ja mitattu asetuksen N:o 1621/1999 13 artiklan vastaisella tavalla.

73. On kuitenkin selvää, että kyseiset sääntöjenvastaisuudet eivät sellaisenaan voi merkitä asetuksen N:o 1621/1999 rikkomista, koska kyseistä asetusta sovelletaan vasta markkinointivuodesta 1999/2000 alkaen,( ) kun riidanalainen päätös puolestaan liittyy markkinointivuosien 1996/1997, 1997/1998 ja 1998/1999 menoihin. Korjauksen laillisuus on tästä syystä määriteltävä muilla perusteilla kuin sillä, onko Kreikka noudattanut asetusta N:o 1621/1999.

74. Sen lisäksi, että kyseisessä asetuksessa edellytetään jäsenvaltioiden perustavan tietokannan, johon sisältyvät määrätyt tiedot yksittäisistä tuottajista, tuottajajärjestöistä ja jalostajista, sillä kumotaan ja korvataan asetus N:o 2911/90. Kuten yhteenvetokertomuksesta selvästi ilmenee, viimeksi mainitussa asetuksessa säädettiin näin ollen riidanalaisten seikkojen tapahtuma-aikana vaatimuksista, jotka koskivat viljelyilmoituksiin sisällytettäviä tietoja, ja jäsenvaltioiden velvoitteesta tarkastaa näiden tietojen paikkansapitävyys. Erityisesti asetuksen N:o 2911/90 3 artiklan 2 kohdassa säädetään, että viljelyilmoitukseen on sisällyttävä ”viinitilojen käytössä oleva viljelyala, jossa viljellään kyseistä tuotetta tai tuotteita – – ja viljelysten maarekisterinumero tai alueiden valvonnasta vastaavan elimen hyväksymä vastaava merkintä”.

75. Kreikan pääasiallinen väite on se, että sen kuvaamalla valvontajärjestelmällä taataan yhteisön varojen riittävä suoja. Komission paikalla suorittamien tarkastusten tulokset, sellaisina kuin ne on esitetty yhteenvetokertomuksessa, osoittavat kuitenkin sen, että on olemassa vakavia epäilyjä suoritettujen tarkastusten todenperäisyydestä tai asianmukaisuudesta. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella on selvää, että tällaisessa tilanteessa asianomaisen jäsenvaltion on esitettävä yksityiskohtaisempi ja täydellisempi näyttö tarkastusten tai lukujen todenperäisyydestä; se ei pysty kumoamaan komission päätelmiä pelkillä väitteillä, joiden tueksi se ei esitä selvitystä luotettavan ja toimivan valvontajärjestelmän olemassaolosta.( ) Koska Kreikka ei ole esittänyt tällaista selvitystä, sen kanneperusteen tämä osa on hylättävä.

Sääntöjenvastaisuudet hyväksyttävien rypälelajikkeiden vähimmäistuotannon tarkastuksissa

76. Huomautettakoon aluksi, että asetusta N:o 1456/97( ) sovelletaan ainoastaan (kuten sen nimikkeessä tehdään selväksi) markkinointivuoteen 1997/1998, vaikka sen sisältö toistettiin vuotta myöhemmin kuivattujen viinirypäleiden tuotantoon tarkoitettujen tiettyjen viinirypälelajikkeiden viljelyyn myönnettävän tuen vahvistamisesta markkinointivuodeksi 1998/99 23 päivänä heinäkuuta 1998 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1594/98.( ) Soveltamisalaansa kuuluvan ajanjakson osalta asetuksen N:o 1456/97 1 artiklan 3 kohdassa edellytettiin kuitenkin jäsenvaltioiden toteuttavan kaikki tarpeelliset toimenpiteet tiettyjen kuivattujen rypälelajikkeiden osalta säädetyn vähimmäistuotannon noudattamisen valvomiseksi. Koko kyseisen ajanjakson osalta asetuksen N:o 2911/90 3 artiklan 2 kohdan e alakohdassa edellytettiin lisäksi, että viljelyilmoituksiin sisältyy arvio korjattavasta sadosta. Kreikka ei kiistä sitä, että tuensaajat eivät ole toimittaneet tällaista arviota, vaan väittää yksinomaan, että satoa ei ollut mahdollista arvioida siihen aikaan, kun viljelyilmoitukset piti toimittaa, ja toteaa, että ristiintarkastuksia tehtiin. Toistan kuitenkin, että jäsenvaltio ei pysty kumoamaan komission päätelmiä pelkillä väitteillä, joiden tueksi se ei esitä selvitystä luotettavan ja toimivan valvontajärjestelmän olemassaolosta.( ) Koska Kreikka ei ole tässäkään tapauksessa esittänyt tällaista selvitystä, sen kanneperusteen tämä osa on hylättävä.

Puutteet valvontajärjestelmien käyttöön ottamisessa ja soveltamisessa

77. Kreikan pääasiallinen väite näyttää perustuvan siihen väärinymmärrykseen, että vähennystä olisi sovellettu muihinkin sektoreihin kuin kuivattujen rypäleiden sektoriin. Se ilmeisesti katsoo, että komissio on olettanut kuivattujen rypäleiden sektorilla havaittujen asetuksen N:o 1663/95 liitteen rikkomisten perusteella, että samat rikkomiset on tehty kaikilla muillakin sektoreilla, kun komissio sitä vastoin toteaa olettaneensa yhdellä alueella (Heraklion) kuivattujen rypäleiden sektorilla havaittujen liitteen rikkomisten perusteella, että samat rikkomiset on tehty kyseisellä sektorilla koko Kreikassa. Komission perustelu on se, että rikkomiset koskevat kansallisesti sovellettavan valvontajärjestelmän käyttöön ottamista ja soveltamista. Sen mukaan on näin ollen kohtuullista olettaa, että Heraklionissa havaitut rikkomiset toistetaan muuallakin.

78. Tämä näkemys on mielestäni täysin järkevä. Kreikka ei myöskään tosiasiassa kiistä rikkomisia; päinvastoin se vetoaa järjestelmän parannuksiin, joista useimmat on tehty markkinointivuoden 1998/1999 jälkeen, joten se implisiittisesti myöntää, että järjestelmä oli puutteellinen. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltio ei pysty kumoamaan komission päätelmiä pelkillä väitteillä, joiden tueksi se ei esitä selvitystä luotettavan ja toimivan valvontajärjestelmän olemassaolosta.( ) Näin ollen Kreikan kanneperusteen tämä osa on hylättävä.

Lihasektorin menojen hylkääminen – uuhia ja vuohia koskeva palkkiojärjestelmä

Asiaa koskeva lainsäädäntö

79. Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3887/92( ) 5 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että pinta-alatukihakemuksissa on oltava kaikki tarvittavat tiedot ja erityisesti tiettyjä täsmennettyjä tietoja, joihin kuuluu ”tarvittaessa tuottajan sitoumus eläinten [joiden osalta tukea haetaan] pysymisestä tilalla pitoaikana ja ilmoitus paikasta tai paikoista, joissa eläimet ovat tämän ajan – – ”.

80. Asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että hallinnolliset ja paikalla tehtävät tarkastukset on tehtävä siten, että varmistetaan tukien ja palkkioiden myöntämistä koskevien edellytysten noudattaminen. Asetuksen 6 artiklan 3 kohdassa vaaditaan, että paikalla tehtävät tarkastukset koskevat ”merkittävää otosta hakemuksista, [ja otoksen on oltava] vähintään 10 prosenttia eläintukihakemuksista”. Lisäksi 6 artiklan 4 kohdassa edellytetään, että toimivaltaisen viranomaisen on määritettävä hakemukset, joita paikalla tehtävät tarkastukset koskevat, erityisesti riskinarvioinnin perusteella, ja riskinarvioinnissa on otettava huomioon useita erikseen mainittuja tekijöitä.

81. Asetuksen N:o 3887/92 10 artiklan 5 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Jos tuottaja ei voi karjaa koskevien luonnollisten olosuhteiden vuoksi noudattaa velvollisuuttaan pitää palkkiota varten ilmoitettuja eläimiä hallussaan pakollisen ajan, tuottaja säilyttää oikeutensa palkkioon niiden palkkioon oikeutettujen eläinten osalta, jotka on pidetty hallussa pakollisen ajan, jos tuottaja ilmoittaa siitä kirjallisesti toimivaltaiselle viranomaiselle 10 työpäivän kuluessa siitä, kun eläinten vähennys on todettu.”

82. Asetuksen N:o 3887/92 12 artiklan ensimmäisessä kohdassa säädetään, että jokainen tarkastuskäynti on merkittävä kertomukseen, jossa ilmoitetaan tiettyjä yksilöityjä tietoja. Kyseisen 12 artiklan toisessa kohdassa säädetään seuraavaa:

”Tuottajalla tai hänen edustajallaan on oltava mahdollisuus allekirjoittaa kertomus.”

83. Lampaan- ja vuohenlihan tuottajapalkkiota koskevista yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä annetun asetuksen N:o 2700/93( ) 1 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään eläinten pitämisajasta, jonka kuluessa tuottaja sitoutuu pitämään tilallaan sen määrän uuhia ja/tai vuohia, jolle palkkiota on haettu. Toisessa alakohdassa säädetään seuraavaa:

”Ennen kuin se uuhien ja/tai vuohien määrä, jolle palkkiota on haettu, on kokonaisuudessaan tai osittain annettu hoitoon eläinten pitämisaikana, eläimet on yksilöitävä. – – ”

84. Asetuksen N:o 2700/93 4 artiklan 1 kohdassa edellytetään jäsenvaltioiden ottavan käyttöön katraan liikkeiden jatkuvan rekisteröintijärjestelmän markkinointivuodesta 1994 alkaen, mutta siinä säädetään siirtymäkauden toimenpiteestä, jolla sallitaan jäsenvaltioiden ottavan käyttöön kustannuksiltaan edullisemman rekisteröintijärjestelmän vain markkinointivuodelle 1994. Asetuksen 4 artiklan 2 kohdassa vaaditaan, että jäsenvaltioiden on laadittava kustakin markkinointivuodesta arvio tuottajista, jotka pitävät kaupan uuhen maitoa tai siitä saatavia maitotuotteita.

Komission esittämä arvostelu

85. Yhteenvetokertomuksen mukaan komissio teki vuosina 1997 ja 1998 uuhia ja vuohia koskevaan palkkiojärjestelmään liittyviä tarkastuksia ja myös paikalla suoritettavia tarkastuksia, joissa ilmeni useita vakavia ongelmia. Huhtikuussa 2000 tehdyssä toisessa tarkastuksessa ilmeni, että Kreikan viranomaiset eivät olleet tehneet juuri mitään tilanteen korjaamiseksi. Pääasialliset ongelmat olivat lyhyesti ilmaistuna seuraavat: asetuksen N:o 2700/93 4 artiklan 1 kohdan vastaisesti katraan liikkeiden rekistereitä ei ollut otettu käyttöön; asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 3 kohdan vastaisesti paikalla tehtäviä tarkastuksia oli tehty hyvin vähän tai ei lainkaan; tarkastuksia koskevat tilastot olivat epäluotettavia, sillä jotkut tarkastajat suorittivat ilmeisesti 25–30 tarkastusta päivässä eivätkä tarkastuskertomukset asetuksen N:o 3887/92 12 artiklan vastaisesti olleet tuottajan allekirjoittamia; riskinarviointi puuttui asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 4 kohdan vastaisesti, eläinten pitopaikkaa koskeva ilmoitus oli asetuksen N:o 3887/92 5 artiklan 1 kohdan vastaisesti epätäsmällinen; eläimiä ei asetuksen N:o 2700/93 1 artiklan 3 kohdan vastaisesti ollut merkitty; asetuksen N:o 3887/92 10 artiklan 5 kohdan vastaisesti suulliset ilmoitukset menetyksistä oli hyväksytty (kirjallisten sijasta); asetuksen N:o 2700/93 4 artiklan 2 kohdan vastaisesti painavien karitsojen tuottajien maidontuotantoa ei ollut tarkastettu eivätkä ennakkomaksuja ja loppumaksuja saaneiden uuhien ja vuohien määrät vastanneet toisiaan.

86. Tarkemmin sanoen yhteenvetokertomuksesta ilmenee, että komission henkilöstö piti tilannetta Rethymnonissa siinä mielessä täysin sääntöjenvastaisena, että siellä ei ollut asetuksessa N:o 3887/92 vaadittua vastaavaa valvontajärjestelmää: vuosina 1995, 1996 ja 1997 tarkastuksia ei käytännössä ollut. Välittömästi komission vuonna 1997 suorittamien tarkastusten jälkeen Kreikan viranomaiset keskeyttivät maksut yksipuolisesti ja myöhemmin, sen jälkeen kun 99,6 prosenttia Rethymnonin tuottajista oli tarkastettu vuonna 1998, kyseiset viranomaiset hylkäsivät huomattavan osan palkkioista, ja hylkäysten määrä kasvoi jyrkästi edellisestä vuodesta.

87. Komissio sovelsi 5 prosentin vähennystä vuosilta 1995, 1996 ja 1997 ilmoitettuihin kansallisiin menoihin, jolloin viimeksi mainittuihin menoihin sisältyi tiettyjä vuoteen 1997 liittyneitä mutta vasta vuonna 1999 ilmoitettuja menoja. Tiettyjen sellaisten alueiden osalta, joita koskevat tilastot osoittivat tarkastusten riittämättömyyden tai joita koskevat komission paikalla suorittamat tarkastukset osoittivat erilaisen kohtelun olevan perusteltua, se sovelsi 10 prosentin korjausta ja Rethymnonin alueen osalta 25 prosentin korjausta. Vähennysten kokonaismäärä oli 11 863 933 000 GRD.

Rethymnonia koskeviin menoihin sovellettu 25 prosentin korjaus

88. Kreikka väittää komission loukanneen suhteellisuusperiaatetta, ylittäneen harkintavaltansa rajat ja esittäneen riittämättömiä perusteluja. Suuntaviivoissa( ) 25 prosentin vähennyksen määräämiselle asetetut lailliset edellytykset eivät selvästikään täyty: komissio nojautui yhteen ainoaan vertailukohtaan eli hylkäysten määrään vuonna 1998, joka oli suurempi kuin vuonna 1997. Lisäksi Kreikan viranomaiset ryhtyivät heti toimenpiteisiin kaikkien maksujen keskeyttämiseksi ja tarkastivat 99,6 prosenttia kaikista tuottajista Rethymnonissa. Kreikka väittää, että 25 prosentin vähennys pitäisi kumota tai se pitäisi vaihtoehtoisesti korvata 2 prosentin vähennyksellä.

89. Huomautettakoon aluksi, että komissio voi kieltäytyä hyväksymästä EMOTR:sta rahoitettavaksi mitään aiheutuneista menoista, jos se toteaa, että riittäviä valvontamenetelmiä ei ole.( ) Mikäli komissio on sen sijaan, että se olisi hylännyt kaikki menot, joita rikkominen koski, pyrkinyt luomaan sääntöjä, joilla otetaan käyttöön sääntöjenvastaisuuksien eriytetty kohtelu sen mukaan, mikä tarkastusten puutteiden taso ja EMOTR:lle aiheutuvan riskin aste on, jäsenvaltion on osoitettava, että kyseiset perusteet ovat mielivaltaisia ja kohtuuttomia.( )

90. Kreikka ei mielestäni ole täyttänyt todistustaakkaansa. Komission suuntaviivoissa määrätään 25 prosentin vähennyksestä, jos jäsenvaltio ei sovella valvontajärjestelmää lainkaan tai valvontatoimenpiteitä sovelletaan huomattavan puutteellisesti ja on olemassa todisteita huomattavista sääntöjenvastaisuuksista sekä sääntöjenvastaisuuksiin ja vilpillisiin menettelyihin puuttuminen on laiminlyöty. Se, että hylkäysten määrä yhtäkkiä lisääntyi vuonna 1998, kun Kreikan viranomaiset tarkastivat lähes kaikki tuottajat, vuodesta 1997, jonka osalta lienee kiistatonta, että tarkastuksia ei käytännössä suoritettu, viittaa vahvasti siihen, että palkkiot maksettiin vuonna 1997 virheellisin perustein. Joka tapauksessa se, että tarkastuksia suoritettiin niin vähän vuosina 1995–1997, merkitsee jo sellaisenaan vakavaa puutetta valvontajärjestelmän täytäntöönpanossa ja viittaa siihen, että sääntöjenvastaisuuksiin ja vilpillisiin menettelyihin puuttuminen on laiminlyöty, vaikka tämä on viime kädessä tarkistuksia koskevan vaatimuksen tarkoituksena. Näin ollen Kreikan kanneperusteen tämä osa on hylättävä.

Tietyillä muilla alueilla suoritettuihin menoihin sovellettu 10 prosentin vähennys

91. Kreikka väittää komission tulkinneen ja soveltaneen virheellisesti asetuksen N:o 3887/92 5 artiklan 1 kohtaa, 6 artiklan 3 kohtaa ja 12 artiklaa, asetuksen N:o 2700/93 1 artiklan 3 kohtaa ja asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan viidettä alakohtaa.( ) Kreikan mielestä 10 prosentin vähennys pitäisi kumota tai joissain tapauksissa vaihtoehtoisesti alentaa 2 prosentiksi.

92. Kreikka väittää ensinnäkin, että paikalla suoritettavien tarkastusten osalta ei ollut viitteitä siitä, että komissio olisi ottanut huomioon sen, että tiettyjen alueiden osalta tiedot, joita ei ollut tallennettu asianmukaisesti tietokoneiden käyttöönottoon liittyneiden alkuhankaluuksien vuoksi, oli tarkastettu uudelleen ja toimitettu komissiolle. Kyseiset tiedot osoittivat, että paikalla suoritettavia tarkastuksia oli suoritettu yli 10 prosenttiin tukihakemuksista vuosina 1995 ja 1996. Joka tapauksessa 10 prosentin korjaus on selvästi suhteellisuusperiaatteen vastainen.

93. Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetystä kirjeenvaihdosta ilmenee, että komissio pyysi kesä- tai heinäkuussa 1997 päivätyssä kirjeessään( ) Kreikan viranomaisia toimittamaan täydelliset ja oikaistut tilastot vuosilta 1995 ja 1996. Joulukuussa 1999 komissio suostui hyväksymään oikaistut tarkastustilastot vuosilta 1995 ja 1996 sillä edellytyksellä, että tiedot olisivat selkeitä, levykkeellä tai muulla tavoin tallennettuina ja niihin liittyisi täydellisiä ja asianmukaisesti täytettyjä tarkastuskertomuksia, jotka Kreikan viranomaiset olisivat jo tarkastaneet. On epäselvää, täyttivätkö Kreikan viranomaisten sittemmin toimittamat oikaistut tilastot nämä vaatimukset, mutta niistä ilmeni, että vuosien 1995 ja 1996 osalta alun perin toimitetut tilastot olivat olleet virheellisiä ja että useiden alueiden osalta alun perin esitettyjen paikalla suoritettujen tarkastusten prosenttiosuuksien (0 prosenttia, 8,6 prosenttia, 7,48 prosenttia, 8,88 prosenttia, 8,57 prosenttia ja 7,74 prosenttia) olisi todellisuudessa pitänyt olla suurempia (23,41 prosenttia, 10,25 prosenttia, 20,65 prosenttia, 10,15 prosenttia, 11,23 prosenttia ja 10,13 prosenttia). Kreikka ei ole osoittanut, että oikaistut tilastot olisivat olleet selvitys luotettavan ja toimivan valvontajärjestelmän olemassaolosta.

94. Suhteellisuusperiaatteen osalta Kreikan väite koostuu ainoastaan toteamuksesta, jonka mukaan komission soveltama vähennysprosentti on erittäin suuri ja selvästi kyseisen periaatteen vastainen. Näin ympäripyöreää väitettä ei voida hyväksyä, kun sen tueksi ei ole esitetty tarkempia perusteluja.

95. Toiseksi Kreikka toteaa tietyillä muilla alueilla suoritettuihin menoihin sovelletusta 10 prosentin vähennyksestä, että velvoitetta kohdistaa paikalla suoritettavat tarkastukset vähintään 10 prosenttiin tukihakemuksista asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti sovelletaan kansallisella tasolla, ei erikseen kullakin alueella, jolla vuohia ja uuhia kasvatetaan.

96. On muistettava, että sama seikka tuli esiin puuvillan yhteydessä.( ) Uuhia ja vuohia koskevan palkkiojärjestelmän osalta asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 4 kohdassa edellytetään puhtaan satunnaisotannan sijasta hakemusten valitsemista sellaisen riskinarvioinnin perusteella, jossa otetaan huomioon useita yksilöityjä tekijöitä. Näin ollen ymmärrän Kreikan kantaa jossain määrin tältä osin. Komissio kuitenkin huomauttaa myös, että Kreikka itse vaati paikalla suoritettavien tarkastusten kohdistamista vähintään 10 prosenttiin hakemuksista kullakin alueella; Kreikka ei kiistä tämän toteamuksen paikkansapitävyyttä. Tällä perusteella en voi hyväksyä sitä, että komission suorittama vähennys olisi ollut epäasianmukainen.

97. Kreikka väittää kolmanneksi, että tapaus, jossa 30 tarkastusta suoritettiin ilmeisesti samana päivänä, on yksittäistapaus; joka tapauksessa tarkastukset ulottuivat todellisuudessa useille päiville, mutta kertomukset oli päivätty ja allekirjoitettu viimeisenä päivänä. Tapaukset, joissa tuottajat eivät ole allekirjoittaneet kertomusta, selittyvät sillä, että tietyt tuottajat ovat pelokkaita tai haluttomia allekirjoittamaan; asetuksen N:o 3887/92 12 artiklassa säädetään ainoastaan mahdollisuudesta allekirjoittaa.

98. Pitää todellakin paikkansa, että 12 artiklassa ei edellytetä maanviljelijän allekirjoittavan tarkastuskertomuksia. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että kokonaistilanteessa, jossa komissio on tarkastuksissaan löytänyt puutteita, se on esittänyt näytön siitä, että Kreikassa toteutettujen tarkastusten todenperäisyydestä tai asianmukaisuudesta on vakavia ja järkeviä epäilyjä; näin ollen yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan asianomaisen jäsenvaltion on esitettävä yksityiskohtaisempi ja täydellisempi näyttö tarkastusten todenperäisyydestä.( ) Kreikka ei selvästikään ole menetellyt näin.

99. Neljänneksi Kreikka väittää velvoitteesta ottaa käyttöön katraan liikkeitä koskevia rekistereitä, että 1.1.1997 päättynyt jakso oli ensimmäinen vaihe järjestelmien käyttöönotossa. Oli väistämätöntä, että tiettyjä ongelmia syntyisi, koska vuohia ja uuhia kasvatetaan vuoristoalueilla ja saarilla, joten niiden tuottajat ovat hajallaan eikä heille ole helppo ilmoittaa uudesta järjestelmästä. Väitetystä riskinarvioinnin puuttumisesta se toteaa, että vaikka arviointi ei ole tietokoneella, se tehdään kirjallisesti kaikilla alueilla; vaikka otos valittaisiinkin ilman tietokoneella tehtyä riskinarviointia, tehokkaita tarkastuksia on näin ollen suoritettu eikä yhteisön varoille ole aiheutunut vaaraa. Väitetyistä viivästyksistä tietojen tuottamisesta se toteaa niin ikään, että vaikka kaikilla tasoilla ei (tietokoneiden riittämättömyyden vuoksi) käytettykään tietokonetta, valvonta oli tehokasta. Menetysten suullisen ilmoittamisen hyväksyminen on saattanut olla aikaisemmin mahdollista yksittäistapauksissa, joissa tuottajat ovat asuneet vaikeapääsyisillä vuoristoalueilla.

100. Kreikka näyttää siis myöntävän sen, että sääntöjenvastaisuuksia on ollut siltä osin kuin kyseessä ovat velvoite ottaa käyttöön katraiden liikkeitä koskevat rekisterit ja menetyksiä koskevien suullisten ilmoitusten hyväksyminen. Erityisesti ensin mainittujen osalta on huomautettava, että rekisterien käyttöönottoa koskeva velvoite perustuu vuonna 1993 annettuun lainsäädäntöön,( ) joka oli pantava täytäntöön – tarvittaessa rekisterillä, joka ei täyttäisi kaikkia vaatimuksia ensimmäisenä vuonna – markkinointivuodesta 1994 alkaen. Kahden vuoden lisäaikaa ei voida hyväksyä.

101. Väitetystä riskinarvioinnin puuttumisesta ja viivästyksistä tietojen tuottamisessa toistettakoon, että jäsenvaltio ei pysty kumoamaan komission päätelmiä pelkillä väitteillä, joiden tueksi se ei esitä selvitystä luotettavan ja toimivan valvontajärjestelmän olemassaolosta.( ) Ei ole mitään viitteitä siitä, että Kreikka olisi esittänyt tällaisen selvityksen.

102. Viidenneksi väitteestä, jonka mukaan asetuksen N:o 3887/92 5 artiklan 1 kohdassa edellytetty ilmoitus pitopaikasta olisi annettu hyvin epätäsmällisesti, Kreikka toteaa, että paikka ilmoitettiin nimen perusteella, mikäli tarkempaa yksilöintiperustetta ei ollut (koska Kreikassa ei ole maarekisteriä). Lainsäädännössä edellytetään vain paikan ilmoittamista, ei yksityiskohtaista kuvausta.

103. Komission tarkastajat eivät kuitenkaan selvästikään vaatineet yksityiskohtaista kuvausta vaan pelkästään selkeää ilmoitusta pitopaikasta, jota tukihakemuksessa ei annettu. Kreikan väitettä ei tässäkään tapauksessa voida hyväksyä, kun vastakkaista näyttöä ei ole annettu.

104. Kuudenneksi eläinten merkintöjen puuttumisen osalta Kreikka väittää, että tapaukset koskivat tilannetta, jossa eri omistajille kuuluvaa karjaa kasvatettiin yhdessä ja jonka osalta asetuksen N:o 2700/93 1 artiklan 3 kohdassa ei edellytetä merkitsemistä.

105. Kyseisessä 1 artiklan 3 kohdassa edellytetään, että ennen kuin se uuhien ja/tai vuohien määrä, jolle palkkiota on haettu, on annettu hoitoon, eläimet on yksilöitävä. En ymmärrä, miksi tämä edellytys ei koskisi eri omistajille kuuluvaa karjaa; kuten komissio huomauttaa, voidaan ajatella, että yhteiskarjaan liittyy juuri niitä yksilöimisongelmia, joita 1 artiklan 3 kohdassa pyritään ratkaisemaan. Kreikan väite on näin ollen hylättävä.

106. Seitsemänneksi Kreikka väittää, että komission tarkastukset tehtiin vuosina 1997 ja 1998 ja kirjallinen tiedoksianto tuloksista vuonna 1998; näin ollen asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan viidennessä alakohdassa tarkoitettu 24 kuukauden määräaika alkoi kulua vuonna 1996, kun vähennys koskee myös vuonna 1995 suoritettuja menoja. Lisäksi komissio teki virheen katsoessaan, että vuonna 1995 suoritetut ja vuonna 1996 ilmoitetut menot kuuluivat 24 kuukauden määräaikaan: ratkaiseva tekijä on menojen todellinen suorituspäivä tai se hetki, jona oikeus tukeen syntyi, eikä ilmoitus.

107. Komissio väittää, että sen tarkastajien huomautukset koskevat varainhoitovuosia 1995, 1996 ja 1997; Kreikan viranomaiset saivat kirjallisen tiedoksiannon 22.7.1997 päivätyllä kirjeellä eli 24 kuukauden kuluessa.

108. Kyseisestä yhteisöjen tuomioistuimelle esitetystä kirjeestä( ) ilmenee, että ainakin vuonna 1997 suoritettujen tarkastusten tulokset annettiin Kreikalle tiedoksi kesä- tai heinäkuussa 1997.( ) Kirjeessä, joka on otsikoitu ”EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastaminen ja hyväksyminen vuosina 1996 ja 1997 lihasektorin osalta”, viitataan vuonna 1997 paikalla suoritettuun tarkastukseen, ja siinä tehdään yhteenveto useista esiin tulleista ongelmista (erityisesti siitä, että katraan liikkeitä koskevia rekistereitä ei ole otettu käyttöön, paikalla tehtäviä tarkastuksia on ollut hyvin vähän tai ei lainkaan, riskinarviointia ei ole tehty, menetyksiä koskevat ilmoitukset on hyväksytty suullisina ja painavien karitsojen tuottajien maidontuotantoa ei ole valvottu), ja siinä todetaan lopuksi seuraavaa:

”Tämän tutkimuksen tulosten ilmoittamisen yhteydessä viitataan komission asetuksen N:o 1663/95 8 artiklaan. Komission yksiköt katsovat, että Kreikan viranomaiset eivät ole kaikilta osin täyttäneet asetusten N:o 3887/92 ja N:o 2700/93 vaatimuksia tässä kirjeessä 1, 2, 3 ja 4 kohdassa esitetyistä syistä. Komission yksiköt katsovat, että korjaavia toimenpiteitä ja menettelytapoja koskevia parannuksia olisi otettava käyttöön seuraavilla alueilla – – .

Koska tulokset ovat vakavia, komission yksiköt aikovat ehdottaa, että osa komission asetuksen N:o 296/96( ) 7 artiklan 1 kohdan nojalla ilmoitetuista menoista jätettäisiin yhteisörahoituksen ulkopuolelle enintään niiden 24 kuukauden ajaksi, jotka edeltävät tämän kirjeen virallista vastaanottamispäivää (kreikankielisenä). Tähän kirjeeseen antamanne vastauksen perusteella yhteisörahoituksen ulkopuolelle jäävien menojen osuus määritellään neuvoston asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan asiaa koskevien säännösten perusteella. Kuten komission asetuksen N:o 1663/95 8 artiklassa säädetään, teidän pitäisi vastata tähän kirjeeseen kahden kuukauden kuluessa siitä, kun tämä kirje on virallisesti vastaanotettu (kreikankielisenä). Tämän määräajan päätyttyä ja sen jälkeen kun tämän määräajan kuluessa mahdollisesti saatu vastaus on tutkittu, ehdotetaan kahdenvälistä neuvottelua ennen kuin komission yksiköt antavat päätelmänsä virallisesti tiedoksi.”

109. Tämä kirje täyttää mielestäni täysin lainsäädännössä asetetut edellytykset, siten kuin yhteisöjen tuomioistuin on niitä tulkinnut: siinä tehdään täysin selväksi, että kyseessä on asetuksen N:o 1663/95 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tiedoksianto, minkä lisäksi siinä mainitaan nimenomaisesti 24 kuukauden määräajan alkamisesta.

110. Kreikka väittää, että vuodelle 1997 päivätty komission kirje koskee ainoastaan markkinointivuosia 1996 ja 1997 eikä markkinointivuotta 1995. Tämä on kuitenkin selvästi virheellinen käsitys: kirjeessä viitataan useaan kertaan markkinointivuosiin 1995 ja 1996; vaikka se on otsikoitu ”EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastaminen ja hyväksyminen vuosina 1996 ja 1997 lihasektorin osalta”, tämä oletettavasti johtuu normaalista käytännöstä, jonka mukaan viitataan sekä varainhoitovuoteen, johon tilit liittyvät (EMOTR:n varainhoitovuosi on 16.10.–15.10.), että kyseisen sektorin markkinointivuoteen (lampaan- ja vuohenlihan osalta markkinointivuosi alkaa tammikuun ensimmäisenä maanantaina ja päättyy seuraavana vuonna kyseistä päivää edeltävänä päivänä).( )

111. Koska menojen suorittamispäivä ratkaisee, Kreikan väite, jonka mukaan vuoden 1995 menoihin tehdyt korjaukset ovat vanhentuneita, saattaisi menestyä. Kreikka ei kuitenkaan voi ottaa huomioon yksinomaan menojen suorittamispäivää, vaan sen on otettava huomioon myös päivä, jona se on antanut komissiolle tällaisista menoista asianmukaiset ja riittävät tiedot, joiden perusteella komissio voi tarkastaa ja hyväksyä tilit. Jäsenvaltio voi vaatia 24 kuukauden määräaikaa edukseen vain siltä osin kuin se täyttää omat yhteisön lainsäädäntöön perustuvat velvoitteensa ja erityisesti velvoitteen, jonka mukaan tarkastuksia varten vaaditut tiedot on annettava oma-aloitteisesti.( ) Kyseisen kirjeen perusteella on selvää, että siinä vaiheessa kun se kirjoitettiin (kesä- tai heinäkuussa 1997), Kreikka ei ollut toimittanut tyydyttäviä tilastoja paikalla suoritetuista tarkastuksista, koska ainoa merkityksellinen ilmaistu valitus koski markkinointivuotta 1995. Näin ollen Kreikka ei voi vaatia hyväkseen 24 kuukauden määräajan suojaa.

112. Edellä esitetyistä syistä yhtäkään Kreikan perusteista, jotka koskevat uuhi- ja vuohialan menoihin sovellettavaa 10 prosentin vähennystä tietyillä muilla alueilla kuin Rethymnonissa, ei voida hyväksyä.

Ratkaisuehdotus

113. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin

1) hylkää kanteen ja

2) velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.