Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Asetus N:o 139/2004 – Valvontamenettely – Asetuksen 21 artiklan 4 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettu yleinen etu – Komission toimivalta tehdä päätös, joka koskee kansallisilla toimenpiteillä suojatun yleisen edun hyväksymistä – Rajat

(Neuvoston asetuksen N:o 139/2004 8 artikla ja 21 artiklan 4 kohta)

2. Kumoamiskanne – Kannekelpoiset toimet – Käsite – Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia – Komission päätös olla jatkamatta yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 139/2004 21 artiklan 4 kohdan nojalla aloitettua menettelyä sen jälkeen, kun keskittymähankkeesta on luovuttu – Luonteeltaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely – Päätös ei ole kannekelpoinen toimi

(EY 86 artiklan 3 kohta, EY 226 ja EY 230 artikla; neuvoston asetuksen N:o 139/2004 21 artiklan 4 kohta)

Tiivistelmä

1. Silloin, kun jäsenvaltio on ilmoittanut jostakin muusta kuin yrityskeskittymien valvonnasta annetussa asetuksessa N:o 139/2004 huomioidusta yleisestä edusta, jonka suojelemisen se haluaa taata, komissio aloittaa asetuksen 21 artiklan 4 kohdan kolmannessa alakohdassa säädetyn valvontamenettelyn. Se on velvollinen tutkimaan, onko kyseinen etu sopusoinnussa yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden ja muiden yhteisön sääntöjen kanssa, ennen kuin se ilmoittaa päätöksestään asianomaiselle jäsenvaltiolle 25 työpäivän kuluessa mainitusta ilmoituksesta, millä vältetään mahdollisimman hyvin se, että kyseinen päätös tehtäisiin vasta sen jälkeen, kun suunnitellun keskittymän syntymistä on jo lopullisesti haitattu kansallisilla toimenpiteillä. Tällaisessa tapauksessa komissio on velvollinen – voidakseen taata asetuksen N:o 139/2004 8 artiklan nojalla tekemänsä päätöksen tehokkuuden – tekemään asianomaiseen jäsenvaltioon nähden päätöksen, jossa se joko hyväksyy kyseessä olevan edun sen vuoksi, että se on sopusoinnussa yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden ja muiden yhteisön sääntöjen kanssa, tai jättää tämän edun hyväksymättä sen vuoksi, että se ei ole sopusoinnussa näiden periaatteiden ja sääntöjen kanssa.

Koska asetuksen N:o 139/2004 21 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu menettely liittyy asetuksessa tarkoitettuun komission toteuttamaan konkreettisten yrityskeskittymien valvontaan, komission toimivalta tehdä päätöksiä asetuksen N:o 139/2004 nojalla riippuu kuitenkin keskittymää koskevan sopimuksen tekemisestä. Tästä syystä – ja samalla tavalla kuin komissio ei ole toimivaltainen tekemään päätöstä asetuksen N:o 139/2004 nojalla ennen keskittymää koskevan sopimuksen tekemistä – se lakkaa olemasta toimivaltainen heti kun sopimus purkautuu, vaikka asianomaiset yritykset jatkaisivat neuvottelujaan sopimuksen tekemiseksi ”toisessa muodossa”.

Näin ollen keskittymähankkeesta luovuttaessa komissio ei ole enää toimivaltainen lopettamaan asetuksen N:o 139/2004 21 artiklan 4 kohdan nojalla aloitettua menettelyä päätöksellä, joka koskee kyseessä olevilla kansallisilla toimenpiteillä suojatun yleisen edun hyväksymistä.

(ks. 112 ja 115–117 kohta)

2. Kirjeellä, jolla komissio ilmoittaa jäsenvaltiolle päätöksestään olla jatkamatta yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 139/2004 21 artiklan 4 kohdan nojalla aloitettua menettelyä, ei ole sellaisia sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajana olevan, sellaiseen keskittymähankkeeseen osallistuneen yrityksen etuihin, josta on luovuttu, muuttamalla selvästi tämän oikeusasemaa. Tällainen päätös ei näin ollen voi olla kannekelpoinen.

Näin on siksi, että jatkamalla asetuksen N:o 139/2004 21 artiklan 4 kohdan nojalla aloittamaansa menettelyä sen jälkeen, kun asianomaiset yritykset ovat luopuneet keskittymähankkeesta, komissio ei ole enää tekemässä kyseisillä kansallisilla toimenpiteillä suojatun yleisen edun hyväksymistä koskevaa päätöstä vaan pikemminkin päätöstä, jossa todetaan, että kyseinen jäsenvaltio on rikkonut mainitun asetuksen 21 artiklaa.

Näin tehdessään komissio ei enää toimi asetuksen N:o 139/2004 21 artiklan 4 kohdan nojalla aloitetun menettelyn puitteissa jatkaessaan menettelyä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevana menettelynä, sellaisena kuin siitä on määrätty EY 226 artiklassa tai EY 86 artiklan 3 kohdassa. Komissiolla on kuitenkin harkintavaltaa EY 226 artiklan ja EY 86 artiklan 3 kohdan mukaisten jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevien menettelyjen aloittamisen osalta.

(ks. 120, 124 ja 125 kohta)