33

Ensimmäisen uudelleenkäsiteltävän tuomion 38–46 kohdassa todetaan seuraavaa: ”38 Ensimmäiseksi on muistutettava, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan peruste, joka koskee ratkaisukokoonpanon sääntöjenvastaisuutta, on oikeusjärjestyksen perusteisiin kuuluva peruste, joka muutoksenhakutuomioistuimen on tutkittava viran puolesta silloinkin, kun tähän sääntöjenvastaisuuteen ei ole vedottu ensimmäisessä oikeusasteessa (ks. vastaavasti tuomio 1.7.2008, Chronopost ja La Poste v. UFEX ym., C-341/06 P ja C-342/06 P, EU:C:2008:375, 44–50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). 39 Toiseksi on myös muistutettava, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin tuomioistuimet eivät lähtökohtaisesti voi perustaa ratkaisuaan oikeudelliseen perusteeseen, joka otetaan huomioon omasta aloitteesta, vaikka se olisikin oikeusjärjestyksen perusteisiin kuuluva peruste, jolleivät ne ole kehottaneet asianosaisia ensin esittämään huomautuksensa kyseisestä perusteesta (tuomio 17.12.2009, uudelleenkäsittely M v. lääkevirasto, C-197/09 RX-II, EU:C:2009:804, 57 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). 40 Kolmanneksi on todettava, että unionin yleinen tuomioistuin totesi 23.1.2018 annetussa tuomiossa FV v. neuvosto (T-639/16 P, EU:T:2018:22) käsitellessään ratkaisukokoonpanon sääntöjenvastaisuutta koskevaa valitusperustetta, jonka valittaja oli esittänyt sillä perusteella, että yhden tähän kokoonpanoon kuuluneen tuomarin nimittämismenettely oli ollut sääntöjenvastainen, seuraavaa. 41 Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin totesi, että kun virkamiestuomioistuin (toinen jaosto) antoi 28.6.2016 tuomion FV v. neuvosto (F-40/15, EU:F:2016:137), sen kokoonpanoon kuuluivat tuomarit K. Bradley, J. Sant’Anna ja A. Kornezov. Unionin yleinen tuomioistuin totesi myös, että [päätöksen 2016/454] päätösosan ja johdanto-osan viidennen perustelukappaleen mukaan neuvosto oli nimittänyt virkamiestuomioistuimen tuomareiksi S. Van Raepenbuschin, J. Sant’Annan ja A. Kornezovin. Unionin yleinen tuomioistuin totesi näin ollen, että tuomari Bradleyta ei ollut nimitetty virkamiestuomioistuimen tuomariksi päätöksellä 2016/454, joten hän ei voinut olla tuomari, jota edellä 40 kohdassa mainittu peruste koski, mutta että tuomarit Sant’Anna ja Kornezov oli sitä vastoin nimitetty virkamiestuomioistuimen tuomareiksi tällä päätöksellä. 42 Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin tutki perusteen, joka koski nimittämismenettelyn virheellisyyttä sillä perusteella, että neuvosto oli nimittänyt [kolmanteen paikkaan] tuomarin valitsemalla ehdokkaan luettelosta, joka oli laadittu [3.12.2013] julkaistun viranhakuilmoituksen perusteella tuomari Van Raepenbuschilta ja tuomari Kreppeliltä vapautuvien paikkojen täyttämiseksi virkamiestuomioistuimessa, vaikka tätä luetteloa ei ollut laadittu tuomarin nimittämiseksi [kolmanteen] paikkaan. Tältä osin unionin yleinen tuomioistuin katsoi 23.1.2018 antamansa tuomion FV v. neuvosto (T-639/16 P, EU:T:2018:22) 51 kohdassa, että käyttäessään kolmannen paikan – – täyttämiseksi luetteloa, joka oli laadittu 3.12.2013 julkaistun viranhakuilmoituksen perusteella, neuvosto ei ollut noudattanut 3.12.2013 julkaistussa viranhakuilmoituksessa vahvistettua oikeudellista kehystä. Muistutettuaan, että päätöksen 2016/454 päätösosan ja johdanto-osan viidennen perustelukappaleen mukaan neuvosto oli nimittänyt virkamiestuomioistuimen tuomareiksi ensinnäkin Van Raepenbuschin, toiseksi Sant’Annan ja kolmanneksi Kornezovin, unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että tällä toimielimellä oli oikeus käyttää kyseistä luetteloa kahdessa ensimmäisessä nimityksessä mutta ei kolmannessa nimityksessä. 43 Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin totesi 23.1.2018 antamansa tuomion FV v. neuvosto (T-639/16 P, EU:T:2018:22) 78 kohdassa, että kun otetaan huomioon tuomarin nimittämistä koskevien sääntöjen noudattamisen tärkeys sen luottamuksen kannalta, joka yksityisillä ja yleisöllä on tuomioistuinten riippumattomuuteen ja puolueettomuuteen, kyseessä olevaa tuomioistuinta ei voida pitää [perusoikeuskirjan] 47 artiklan toisen kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettuna laillisesti perustettuna tuomioistuimena, minkä vuoksi unionin yleinen tuomioistuin kumosi 28.6.2016 annetun tuomion FV v. neuvosto (F-40/15, EU:F:2016:137) kokonaisuudessaan. 44 Käsiteltävässä asiassa riittää, kun todetaan, että [24.6.2016 annetun] määräyksen [Simpson v. neuvosto (F-142/11 RENV, EU:F:2016:136)] oli antanut virkamiestuomioistuin (toinen jaosto), johon kuuluivat tuomarit Bradley, Sant’Anna ja Kornezov, eli sama ratkaisukokoonpano, joka oli antanut 28.6.2016 tuomion FV v. neuvosto (F-40/15, EU:F:2016:137) ja jota 23.1.2018 annetussa tuomiossa FV v. neuvosto (T-639/16 P, EU:T:2018:22) pidettiin sääntöjenvastaisesti muodostettuna. 45 Näin ollen on otettava viran puolesta huomioon tuomioistuimen ratkaisukokoonpanon sääntöjenvastaisuutta koskeva peruste, joka unionin tuomioistuimen edellä 38 kohdassa viitatun vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on oikeusjärjestyksen perusteisiin kuuluva peruste, joka muutoksenhakutuomioistuimen on tutkittava viran puolesta silloinkin, kun tähän sääntöjenvastaisuuteen ei ole vedottu ensimmäisessä oikeusasteessa (ks. vastaavasti tuomio 1.7.2008, Chronopost ja La Poste v. UFEX ym., C‑341/06 P ja C-342/06 P, EU:C:2008:375, 44–50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), ja asianosaisten kuulemisen jälkeen sovellettava tässä asiassa periaatteita, joista unionin yleinen tuomioistuin on muistuttanut 23.1.2018 antamassaan tuomiossa FV v. neuvosto (T-639/16 P, EU:T:2018:22). 46 Valituksenalainen määräys on sen vuoksi kumottava kokonaisuudessaan, koska se on [perusoikeuskirjan] 47 artiklan toisen kohdan ensimmäisessä virkkeessä vahvistetun laillisen tuomioistuimen periaatteen vastainen, eikä valittajan esittämiä muita valitusperusteita ole tarpeen tutkia.”