YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)

9 päivänä tammikuuta 1996

Asia T-368/94

Pierre Blanchard

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstösäännöt — Henkilöstökomitea — Vaalit — Ammattiyhdistysten tai ammatillisten järjestöjen oikeus esittää useita listoja”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-1

Aihe:

Kanne, jossa kantaja vaatii toisaalta niiden vaalitoimikunnan päätösten kumoamista, jotka sisältyvät tämän vaalitoimikunnan puheenjohtajan 3.11.1994 ja 8.11.1994 päivättyihin kirjallisiin ilmoituksiin, jotka hän oli osoittanut kantajalle Union syndicalen poliittisena sihteerinä, sekä vaalitoimikunnan puheenjohtajan 8.11.1994 tekemän sen suullisen päätöksen kumoamista, jolla tämä oli kieltäytynyt hyväksymästä henkilöstökomitean paikallisjaoston vaaleihin listan ”Research/Union syndicale” 27 ehdokasparista koostuvaa listaa toisen nimisenä siten, että siinä ei viitattu Union syndicalen nimeen ja toisaalta kantajan kärsimäkseen väittämän aineettoman vahingon korvaamista.

Lopputulos:

Vaalitoimikunnan kahden 8.11.1994 tekemän päätöksen kumoaminen. Muilta osin hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Komission henkilöstökomitean Brysselin paikallisjaoston uudelleen valitsemiseksi 22.-24.11.1994 toimitettavien vaalien johdosta esitettiin 18.10.1994 kaksi 27 ehdokasparia sisältävää listaa Union syndicalen nimissä; toisen niistä, Halskovin (L. Schubertin puolesta) jättämän listan nimi oli ”Union syndicale” ja sen ensimmäiseksi ehdokkaaksi oli asetettu Union syndicalen varapuheenjohtaja L. Schubert, toisen listan nimi oli ”Research/Union syndicale” ja sen ensimmäiseksi ehdokkaaksi oli asetettu Union syndicalen puheenjohtaja P. Blanchard, joka jätti myös listan (9 ja 10 kohta).

Vaalitoimikunta hyväksyi 19.10.1994 pitämässään kokouksessa sille esitetyt seitsemän listaa mukaan lukien Union syndicalen nimissä esitetyt kaksi listaa (11 kohta).

Fédération de la fonction publique européenne (FFPE), Association of Independent Officials for the Defense of the European Civil Service/Association des fonctionnaires indépendants pour la défense de la fonction publique européenne (TAOAFI) valittivat kumpikin erikseen vaalitoimikunnalle Union syndicalen kahden listan hyväksymisestä; valitukset jätettiin 20.10.1994 ja 24.10.1994 (12 kohta).

Vaalitoimikunta ilmoitti 3.11.1994 Union syndicalelle, että se katsoi komission oikeudellisen yksikön lausunnon perusteella, että sama yhteisöjen toimielinten virkamiehiä edustava ammattiyhdistys tai ammatillinen järjestö oli esittänyt vaalisäännön vastaisesti kaksi listaa, ja vaati tästä syystä Union syndicalea vetämään pois toisen näistä listoista. Union syndicale suostui 7.11.1994 vetämään pois ”Research/Union syndicale” nimisen listan ja esittämään sen uudelleen toisen nimisenä sillä ehdolla, että vaalitoimikunta takaa, että se hyväksyy molemmat listat (13 ja 14 kohta).

Vaalitoimikunta ilmoitti 8.11.1994 Union syndicalelle, että se ei ollut hyväksynyt Union syndicalen asettamia ehtoja, jotka koskivat listan ”Research/Union syndicale” nimen muuttamista, ja että täten se hylkäsi tämän listan. Kantaja vaati samana päivänä vaalitoimikuntaa myös hyväksymään ”Research/Union syndicale” nimisen listan toisen nimisenä siten, ettei uudessa nimessä viitata Union syndicaleen, mutta vaalitoimikunnan puheenjohtaja hylkäsi tämän vaatimuksen (15 ja 16 kohta).

Kantaja valitti 10.11.1994 Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (henkilöstösäännöt) 90 artiklan 2 kohdan nojalla kaikista näistä päätöksistä. Komissio hylkäsi valituksen 24.2.1995 (17 kohta).

Kantaja nosti 11.11.1994 henkilöstösääntöjen 91 artiklan 4 kohdan mukaisesti yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen, jossa hän vaatii näiden päätösten kumoamista ja hänelle niistä aiheutuvan vahingon korvaamista; samalla kantaja esitti välitoimia koskevan hakemuksen, jossa hän vaatii vaalien siirtämistä ja niiden keskeyttämistä (18 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti antoi 21.11.1994 määräyksen, jossa määrättiin lykkäämään vaalit ja asettamaan uusi määräaika sellaisten uusien ehdokaslistojen esittämistä varten, joiden nimiä ei voitu sekoittaa vaalitoimikunnan jo hyväksymien tai ammattiyhdistysten tai ammatillisten järjestöjen esittämien listojen nimien kanssa, ja jossa kantajalle annettiin mahdollisuus asettua ehdokkaaksi samojen ehtojen mukaisesti kuin kaikki muut ehdokkaat (asia T-368/94 R, Blanchard v. komissio, Kok. 1994, s. II-1099). Vaalien ajankohdaksi vahvistettiin 31.1. ja 1.-2.2.1995. Kantaja jätti ”Together for Research” nimisen listan, jonka ensimmäinen ehdokas oli kantaja. ”Eri listoille annettujen henkilökohtaisten äänien perusteella” tämä lista sai kaksi paikkaa, joista toinen annettiin kantajalle (19 ja 20 kohta).

Union syndicale-Bruxelles jätti 24.3.1995 väliintulohakemuksen, jossa se pyysi saada osallistua oikeudenkäyntiin tukeakseen kantajan vaatimuksia.

Tutkittavaksi ottaminen

Komissio on — tekemättä kuitenkaan muodollisesti oikeudenkäyntiväitettä —asettanut kyseenalaiseksi sen, onko kantajalla yhä kumoamis — ja vahingonkorvauskanteen edellyttämää oikeussuojan tarvetta, koska kantaja pystyi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin 21.11.1994 antaman määräyksen perusteella asettumaan ehdokkaaksi ja jättämään valintansa äänestäjien päätettäväksi ja tulla lisäksi valituksi. Koska riidanalaiset päätökset eivät enää ole kantajalle vastaisia, niiden perusteella ei ole enää olemassa tällä hetkellä oikeussuojan tarvetta (29 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että kumoamista koskevat vaatimukset on otettava tutkittavaksi; samoin vahingonkorvausvaatimukset on otettava tutkittavaksi ottaen huomioon se, että ne ovat läheisesti sidoksissa kumoamisvaatimuksiin. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa, että jokaisella äänestäjällä on perusteltu intressi siihen, että hänen yhteisönsä edustajat valitaan säännöissä määrätyllä tavalla ja sellaisen vaalijärjestelmän perusteella, joka on niiden sääntöjen mukainen, joiden soveltamisalaan kyseinen vaalimenettely kuuluu, ja että virkamiehellä on pelkästään äänestäjänä riittävä intressi siihen, että hänen kanteensa otetaan tutkittavaksi (35 ja 38 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat 146/85 ja 431/85, Diezler ym. v. TSK, yhteisöjen tuomioistuin 27.10.1987 (Kok. 1987, s. 4283, 9 kohta).

Jo se, että kantaja on äänestäjä, riippumatta siitä, onko hänet valittu henkilöstökomitean jäseneksi vai ei, riittää myös osoittamaan, että hän ei hae oikeusturvaa ainoastaan yleensä oikeuskysymysten ratkaisemisen takia tai toimielimen intressissä. Lisäksi kantaja ei vetoa kanteensa tueksi tuleviin tai hypoteettisiin intresseihin ja hänellä on oikeus esittää asiassa omia vaatimuksia äänestäjänä ja ammattiyhdistyksen tai ammatillisen järjestön jäsenenä (37 kohta).

Pääasia

Kumoamis vaatimukset

1. Vaalisäännön 7 ja 18 artiklan rikkomista koskeva kanneperuste

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa aluksi, että vaalisäännön 7 artiklan toisessa kohdassa kielletään ehdokasta omasta aloitteestaan tai sen ammattiyhdistyksen tai ammatillisen järjestön kehotuksesta, jonka listalla hän on ehdokkaana, peruuttamasta ehdokkuuttaan sen jälkeen, kun hänen ehdokkuutensa sisältävä ehdokaslista on jätetty vaalitoimikunnalle, mutta siinä ei kielletä vetämästä pois listaa silloin kun poisvetäminen liittyy vaalitoimikunnan päätöksen täytäntöönpanoon (50 kohta).

Yhteisöjen tuomioistuin katsoo toiseksi, että vaalitoimikunta voi omasta aloitteestaan tai sen, jota asia koskee, huomautusten johdosta peruuttaa ehdokaslistojen jättämistä koskevan päätöksensä rikkomatta vaalisäännön 18 artiklaa. Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa tarkoitettu menettely ei millään tavoin estä ketään, jota asia koskee, esittämästä päätöksen tekijälle haluamiansa huomautuksia, jotka koskevat etenkin päätöksen laillisuutta, ja vaikuttamasta täten päätöksen tekijän kantaan ilman, että tällä menettelyllä loukattaisiin oikeusvarmuutta, erityisesti, jos tällainen muutos tehdään kohtuullisessa ajassa, koska kaikkia näin syntyneitä uusia päätöksiä voidaan samoilla edellytyksillä muuttaa tai jopa peruuttaa, ja niistä voidaan valittaa henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin korostaa, että vaalisäännön 18 artiklan soveltamisalaa ei voida rajoittaa pelkästään äänestysmenettelyyn (52 ja 57 kohta).

2. Vaalisäännön, jossa ei nimenomaisesti tai epäsuorasti kielletä ammattiyhdistystä tai ammatillista järjestöä esittämästä useita ehdokaslistoja, rikkomista koskeva kanneperuste

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että vaalisäännön 9 artiklan sanamuodosta käy ilmi, että jokainen ammattiyhdistys tai ammatillinen järjestö saa esittää ainoastaan yhden ehdokaslistan, mikä ei ole ristiriidassa vaalisäännön 6 artiklan sanamuodon kanssa (69 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin korostaa kuitenkin, että asianosaiset eivät ole kiistäneet sitä, että vaalisäännön voimassa olevan version mukaan jokainen vaalikelpoinen virkamies tai muuhun henkilöstöön kuuluva henkilö voi asettua ehdokkaaksi vaaleissa riippumattomalla ehdokaslistalla, vaikka hän on ammattiyhdistyksen tai ammatillisen järjestön jäsen, tai jopa silloin, kun hän on tällaisen järjestön päättävän toimielimen jäsen tai kenties sen puheenjohtaja, ja että komissio myöntää myös, että ehdokas voi julkisesti vedota jäsenyyteensä ammattiyhdistyksessä tai ammatillisessa järjestössä ja niissä hoitamiinsa tehtäviin sekä että tällaisella riippumattomalla ehdokaslistalla voidaan kannattaa tai tukea tietyn ammattiyhdistyksen tai ammatillisen järjestön ajamia asioita ja ohjelmia ja listan ehdokkaat voivat suullisesti tai kirjallisesti ilmaista kannatuksensa tai tukensa tällaisille asioille ja ohjelmille ilman, että kysymyksessä oleva lista lakkaisi olemasta vaalisäännössä tarkoitettu riippumaton lista (70 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että missään vaalisäännön määräyksissä ei kielletä viittaamasta yhden tai useamman riippumattoman listan nimessä myös sellaisen ammattiyhdistyksen tai ammatillisen järjestön nimeen, joka myös osallistuu itse vaaleihin, jos tämä ammattiyhdistys tai ammatillinen järjestö ei ole vastustanut nimen käyttöä, koska vaaraa, että erehtyy listojen luonteesta on päinvastoin vähennetty toimimalla tällä tavoin. Useiden sellaisten riippumattomien listojen esiintyminen, joiden nimissä viitataan ammattiyhdistyksen tai ammattijärjestön nimeen, ei ole omiaan vaikuttamaan haitallisesti ehdokaslistojen ja itse ehdokkaiden väliseen yhdenvertaiseen kohteluun, joiden väliset suhteet ovat ainoita, joista voidaan olettaa, että niiden välillä on vaalisäännön perusteella turvattava tasavertainen kohtelu. Kuitenkin kun riippumattoman listan nimessä viitataan ammattiyhdistyksen tai ammatillisen järjestön nimeen, viittauksessa ei voida pelkästään yksinkertaisesti toistaa sellaisen kysymyksessä olevan ammattiyhdistyksen tai ammatillisen järjestön sitä nimeä, jolla se osallistuu itse vaaleihin, vaikka riippumattomaan listaan olisi mahdollisesti lisätty numero erottamaan se tämän ammattiyhdistyksen tai ammatillisen järjestön ”virallisesta listasta”; tällä tavoin rikottaisiin vaalisääntöä, jossa kielletään ammattiyhdistystä tai ammatillista järjestöä jättämästä useita ehdokaslistoja henkilöstökomitean vaaleissa (77 kohta).

Lopuksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että sitä, että riippumattoman listan nimessä on viittaus ammattiyhdistyksen tai ammatillisen järjestön nimeen, ei voida katsoa tämän yhdistyksen tai järjestön yritykseksi kiertää sääntöä, jonka mukaan listalle voidaan asettaa enintään 27 varsinaisesta ja varajäsenestä koostuvaa ehdokasparia silloin kun ammattiyhdistys tai ammatillinen järjestö ei ole jättänyt listaa, ja että ammattiyhdistyksen tai ammatillisen järjestön nimeä käytettäessä noudatetaan aiemmin esitettyjä vaatimuksia (79 kohta).

Koska tässä tapauksessa Union syndicale on esittänyt 18.10.1994”Research/Union syndicale” ja ”Union syndicale” nimiset listat, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että vaalitoimikunnan 3.11.1994 tekemällä päätöksellä, jossa Union syndicalea vaadittiin esittämään nimissään ainoastaan yksi lista näistä kahdesta listasta, ei rikota vaalisääntöä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo sitä vastoin, että kun Union syndicalen 7.11.1994 päivätystä kirjeestä ilmenevästä ehdotuksesta käy ilmi, että se sitoutuu noudattamaan vaalisäännön määräyksiä siten, että se esittää ainoastaan yhden ehdokaslistan ja pyytää alun perin ”Research/Union syndicale” nimisellä listalla esiintyneitä ehdokkaita asettumaan ehdokkaaksi vain yhdellä, uudelleen nimetyllä listalla, Union syndicalen ehdotus vastaa vaalisäännön määräyksiä, joten vaalitoimikunta on — tehdessään 8.11.1994 päätöksen ja kieltäessään puheenjohtajansa toimenpiteellä samana päivänä kantajaa jättämästä listaa, vaikka se ei enää sisältänyt viittausta Union syndicalen nimeen — rikkonut vaalisäännön määräyksiä (82 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tarkentaa kuitenkin, että nämä rikkomiset eivät vaikuta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin 21.11.1994 antaman väliaikaismääräyksen seurauksena aloitetun vaalimenettelyn pätevyyteen eikä 31.1.1995 ja 1.-2.2.1995 toimitettujen vaalien tulokseen, minkä kantajaja väliintulija ovat hyväksyneet suullisessa käsittelyssä (84 kohta).

Ottaen huomioon näiden kahden 8.11.1994 tehdyn päätöksen kumoaminen ja ammattiyhdistystä ja ammatillista järjestöä koskeva kielto, jonka mukaan ne eivät saa jättää useita ehdokaslistoja, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että kantajan esittämät muut kanneperusteet on arvioitava tutkittaessa kantajan toissijaisesti tekemää väitettä vaalisäännön lainvastaisuudesta (86 kohta).

3. Kanneperuste, joka koskee vaalisäännön lainvastaisuuteen johtavaa vapauden ja demokratian tai yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että koska 3.11.1994 tehdyn päätöksen tavoitteena oli ainoastaan estää Union syndicalea esittämästä kahta listaa omalla tunnuksellaan, eikä sen tarkoituksena ollut estää ”Research/Union syndicale” listalla olevia ehdokkaita asettumasta ehdokkaaksi vaaleihin, ja koska jokaisella virkamiehellä tai muuhun henkilökuntaan kuuluvalla, riippumatta siitä, kuuluuko hän ammattijärjestöön vai ei, on oikeus olla ehdokkaana vaaleissa asettumalla ehdokkaaksi joko ammattiyhdistyksen tai ammatillisen järjestön suostumuksella sen jättämälle listalle tai riippumattomalle listalle, jolloin hän säilyttää oikeuden viitata julkisesti mahdolliseen jäsenyyteensä ammattiyhdistyksessä tai ammatillisessa järjestössä ja kannattaa ja tukea suullisesti tai kirjallisesti tällaisen yhdistyksen tai järjestön ohjelmia ja viitata riippumattoman listan, jossa hän on ehdokkaana, nimessä ammattiyhdistyksen tai ammatillisen järjestön nimeen, vaalitoimikunnan 3.11.1994 tekemä päätös ei ole omiaan loukkaamaan virkamiehen tai muuhun henkilökuntaan kuuluvan henkilön oikeutta mila valituksi, olla äänestäjä ja äänestää jotakin ehdokaslistaa (94 ja 95 kohta).

Päätös ei vaikuta myöskään Union syndicalen oikeuteen jättää yhtä ehdokaslistaa. Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin korostaa, että kielto, jolla ammattiyhdistystä tai ammatillista järjestöä estetään jättämästä useita ehdokaslistoja, ei ole omiaan vähentämään ehdokaslistojen välistä yhdenvertaista kohtelua (97 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo vielä, että kiellolla, jolla ammattiyhdistystä tai ammatillista järjestöä estetään jättämästä useita ehdokaslistoja, ei syrjitä millään tavoin ehdokkaita ammattijärjestön jäsenyyden takia, joten vaalisäännössä ei loukata vapauden ja demokratian tai yhdenvertaisen kohtelun periaatetta (99 kohta).

4. Kanneperuste, joka koskee vaalisäännön lainvastaisuuteen johtavaa edustettavuuden periaatteen ja/tai sen periaatteen loukkaamista, jonka mukaan henkilökunnalla on oltava mahdollisuus tulla esille ja ilmaista mielipiteensä

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin korostaa ensinnäkin, että kielto, jolla ammattiyhdistystä tai ammatillista järjestöä estetään jättämästä useita listoja, ei loukkaa sitä tavoitetta, joka on vakiinnutettu henkilöstösääntöjen 9 artiklan 3 kohdassa, henkilöstösääntöjen liitteen II 1 artiklan neljännessä kohdassa ja komission 27.4.1988 antaman säännön 6 artiklassa ja jonka mukaan henkilöstöllä on oikeus tulla esille ja ilmaista mielipiteensä. Lisäksi nämä kolme määräystä eivät anna jokaiselle ammattiyhdistykselle ja ammatilliselle järjestölle oikeutta siihen, että ne ovat edustettuina henkilöstökomiteassa. Vaikka se, että sama ammattiyhdistys tai ammatillinen järjestö jättää useita aluekohtaisia listoja, on periaatteessa edellä mainittujen määräysten sisältämän tavoitteen mukaista, se ei ole kuitenkaan ainoa tapa, jolla tämä tavoite voidaan saavuttaa. Lopuksi todetaan, että vaikka oletettaisiin, että kielto, jolla ammattiyhdistystä tai ammatillista järjestöä estetään jättämästä useita ehdokaslistoja, vaikuttaa edellä esitettyjen määräysten sisältämän tavoitteen saavuttamiseen, tässä kiellossa sovelletaan edustettavuuden periaatetta ja tämä soveltaminen perustuu virkamiesten henkilöstökokouksen päätökseen, jossa henkilöstön kaikki ura-alueet ja virkaryhmät ovat edustettuina ( 108, 110, 111 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo toiseksi yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella, että vaalisäännön 8 ja 12 artiklat koskevat kaikkia henkilöstön virkaryhmiä, joihin kuuluvat myös tieteelliset ja tekniset virkamiehet, joihin ”Research/Union syndicale” listalla olevat ehdokkaat ilmoittavat kuuluvansa, koska henkilöstösäännöissä perustetaan virkaryhmiä (kieliin liittyviä tehtäviä hoitava virkaryhmä, tieteelliset ja tekniset virkamiehet), ja että henkilöstösääntöjen mukaan on mahdollista perustaa muita virkaryhmiä, joihin sijoitetaan sellaiset virkamiehet, jotka hoitavat erityisominaisuuksia vaativia erikoistehtäviä, jotta näiden virkamiesten urat voivat kehittyä erikseen tavalla, jossa otetaan nämä erikoisuudet huomioon (112 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat 269/84 ja 292/84, Fabbro ym. v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 21.10.1986 (Kok. 1986, s. 2983); asia T-50/91, De Persio v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 9.10.1992 (Kok. 1992, s. II-2365).

5. Kanneperuste, joka koskee vaalisäännön lainvastaisuuteen johtavaa järjestäytymisvapauden periaatteen ja sen periaatteen, jónica mukaan kaikki virkamiehet ovat vaalikelpoisia, loukkaamista

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että koska henkilöstösääntöjen 24 a artiklassa määritelty yhdistymisvapaus ei merkitse sitä, että ammattiyhdistyksellä tai ammatillisella järjestöllä olisi vaalijärjestelmässä samat oikeudet kuin virkamiehellä, ammattiyhdistys tai ammatillinen järjestö ei voi vedota henkilöstösääntöjen 24 a artiklaan vaatiakseen samanlaisia oikeuksia kuin virkamiehille itselleen on annettu silloin, kun he ovat ehdokkaina henkilöstökomitean vaaleissa (119 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin täsmentää, että kantajan esiintyminen toisella Union syndicalen 18.10.1994 esittämistä listoista johtuu Union syndicalen sisäisestä päätöksestä, joten kantaja ei voi näin ollen moittia ketään muuta kuin Union syndicalea niistä seurauksista, jotka kantajan listan poisvetämisestä ovat aiheutuneet. Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin korostaa, että virkamies, joka on ammattiyhdistyksen tai ammatillisen yhdistyksen jäsen, saa jatkaa jäsenyyttään ammattiyhdistyksessä ja ammatillisessa järjestössä ja asettua samalla ehdokkaaksi muulla kuin tämän ammattiyhdistyksen tai ammatillisen järjestön listalla (120 ja 121 kohta).

Vahingonkorvausvaatimus

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti, että vaikka vaalitoimikunnan 8.11.1994 tekemät päätökset, joilla on rikottu vaalisäännön määräyksiä, ovat voineet aiheuttaa kantajalle jonkinlaista aineetonta vahinkoa, kantaja ei ole väittänyt, että hänelle olisi aiheutunut riidanalaisista päätöksistä jotakin sellaista vahinkoa, jota ei voitaisi korvata asianmukaisella tavalla kumoamalla nämä päätökset (126 kohta).

Viittaukset: asia T-158/89, Van Hecken v. TSK, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 28.11.1991(Kok.l991, s. II-1341.37 kohta); asia T-52/90, Volgerv. parlamentti, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 12.2.1992 (Kok. 1992, s. II-121,46 kohta).

Ratkaisu:

Vaalitoimikunnan kaksi 8.11.1994 tekemää päätöstä kumotaan kuitenkin siten, että niiden kumoaminen ei vaikuta 31.1. ja 1.-2.2.1995 toimitettujen henkilöstökomitean vaalien tulokseen. Kumoamiskanne hylätään muilta osin.

Vahingonkorvausta koskevat vaatimukset hylätään.

Asia T-368/94

Pierre Blanchard

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstösäännöt — Henkilöstökomitea — Vaalit — Ammattiyhdistysten tai ammatillisten järjestöjen oikeus esittää useita listoja”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) 9 päivänä tammikuuta 1996 antama tuomio II-44

Tuomion tiivistelmä

Henkilöstö – Kanne – Henkilöstökomitean vaaleja koskeva oikeudenkäynti – Äänestäjän oikeussuojan tarve (Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla) Henkilöstö – Edustus – Henkilöstökomitea – Vuonna 1994 toimitetussa komission Brysselin henkilöstökomitean vaalitoimituksessa sovellettu vaalimenettely – Ammattiyhdistyksiä tai ammatillisia järjestöjä koskeva kielto esittää useita ehdokaslistoja – Kiellon ulottuvuus ja laillisuus – Vaalitoimikunnan suorittama kiellon täytäntöönpano (Henkilöstösääntöjen 9 artiklan 2 ja 3 kohtaja 24 a artikla; liitteen II 1 artiklan neljäs kohta) Henkilöstö – Kanne – Vahingonkorvauskanne – Riitautetun lainvastaisen toimen kumoaminen – Aineettoman vahingon asianmukainen korvaaminen (Henkilöstösääntöjen 91 artikla)