ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 260/30

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 28.6.2013 — International Stem Cell Corporation v. Comptroller General of Patents

(Asia C-364/13)

2013/C 260/54

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: International Stem Cell Corporation

Vastapuoli: Comptroller General of Patents

Ennakkoratkaisukysymys

Kuuluvatko ihmisen hedelmöittymättömät munasolut, jotka on saatu jakautumaan ja kehittymään partenogeneesin avulla ja jotka — päinvastoin kuin hedelmöittyneet munasolut — sisältävät ainoastaan pluripotentteja soluja eivätkä kykene kehittymään ihmisiksi, bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta annetun direktiivin 98/44/EY (1) 6 artiklan 2 kohdan c alakohdassa olevaan ”ihmisalkioiden” käsitteeseen?

(1) Bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta 6.7.1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/44/EY (EYVL L 213, s. 13).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 252/20

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Centrale Raad van Beroep (Alankomaat) on esittänyt 7.6.2013 — O. Tümer v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

(Asia C-311/13)

2013/C 252/31

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Centrale Raad van Beroep

Pääasian asianosaiset

Valittaja: O. Tümer

Vastapuoli: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

Ennakkoratkaisukysymys

Onko maksukyvyttömyysdirektiiviä, (1) kun otetaan huomioon sen EY 137 artiklan 2 kohtaan (sittemmin SEUT 153 artiklan 2 kohta) sisältyvä perusta, ja erityisesti sen 2, 3 ja 4 artiklaa tulkittava siten, että niiden kanssa on ristiriidassa WW:n 3 §:n 3 momentin ja 61 §:n kaltainen kansallinen säännöstö, jonka perusteella työntekijänä ei pidetä ulkomaalaista, joka on kolmannen maan kansalainen ja joka ei oleskele Alankomaissa laillisesti vuoden 2000 ulkomaalaislain 8 §:n a–e ja l kohdassa tarkoitetulla tavalla, nyt tarkasteltavan kaltaisessakaan tilanteessa, jossa valittajaa, joka on hakenut maksukyvyttömyyskorvausta, on siviilioikeuden mukaan pidettävä työntekijänä ja jossa hän täyttää muut korvauksen myöntämiselle asetetut vaatimukset?

(1) Työntekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa 22.10.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/94/EY (kodifioitu toisinto) (EUVL L 283, s. 36).
1)

Mikä sisältö on maassa laittomasti oleskelevan ulkomaalaisen, joka on kolmannen maan kansalainen ja johon on kohdistettava palauttamispäätös, oikeudella tulla kuulluksi, joka määritellään Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa? Sisältyykö tähän oikeuteen erityisesti oikeus saada mahdollisuus tarkastella kaikkia seikkoja, joihin häntä vastaan vedotaan hänen oleskeluoikeutensa osalta, oikeus lausua niistä suullisesti tai kirjallisesti riittävän harkinta-ajan jälkeen ja oikeus käyttää apunaan valitsemaansa avustajaa?
—

yhtenäisen patenttisuojan luomiseksi toteutettavan tiiviimmän yhteistyön täytäntöönpanoon sovellettavista käännösjärjestelyistä 17.12.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1260/2012 (1) on kumottava ja neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut
—

On todettava, että yhtenäisen patenttisuojan luomiseksi toteutettavasta tiiviimmästä yhteistyöstä 17.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1257/2012 (1) on pätemätön, ja — toissijaisesti — se on kumottava kokonaisuudessaan
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 114/27

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbetsdomstolen (Ruotsi) on esittänyt 19.2.2013 — Fonnship A/S ja Svenska Transportarbetarförbundet v. Svenska Transportarbetarförbundet, Fonnship A/S ja Facket för Service och Kommunikation (SEKO)

(Asia C-83/13)

2013/C 114/42

Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Arbetsdomstolen

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Fonnship A/S ja Svenska Transportarbetarförbundet

Vastaajat: Svenska Transportarbetarförbundet, Fonnship A/S ja Facket för Service och Kommunikation (SEKO)

Ennakkoratkaisukysymys

Voidaanko palvelujen, meriliikennepalvelujen, vapaata liikkuvuutta koskevia ETA-sopimuksen määräyksiä — joita vastaavat määräykset sisältyvät EY:n perustamissopimukseen — soveltaa yhtiöön, jonka kotipaikka on EFTA-valtiossa, siltä osin kuin kyse on sen toiminnasta, joka muodostuu aluksella, joka on rekisteröity EY:n alueen/ETA-alueen ulkopuolella sijaitsevassa kolmannessa valtiossa eli joka on laitettu purjehtimaan tällaisen kolmannen valtion lipun alla, EY:n jäsenvaltioon tai EFTA-valtioon suoritettavista liikennepalveluista?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 129/11

Kanne 11.3.2013 — Euroopan komissio v. Unkari

(Asia C-115/13)

2013/C 129/20

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Barslev ja A. Sipos)

Vastaaja: Unkari

Vaatimukset

Komissio vaatii unionin tuomioistuinta toteamaan, että

— Unkari ei ole noudattanut direktiivin 92/83/ETY (1) 19–21 artiklan, 22 artiklan 7 kohdan ja direktiivin 92/84/ETY (2) 3 artiklan 1 kohdan noudattamisen edellyttämiä velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa säännöksiä, joiden mukaan näissä kansallisissa säännöksissä määritellyissä tilanteissa — yksityisen asiakkaan tilauksesta tislaamossa valmistetun etyylialkoholin valmisteveroksi on vahvistettu 0 HUF — yksityisten valmistama etyylialkoholi vapautetaan valmisteverosta

— Unkari on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19.10.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/83/ETY 109 artiklan mukaan Unkari on velvollinen soveltamaan tislattuihin alkoholeihin erillistä direktiivin ja erityisesti sen 21 artiklan mukaisesti vahvistetun veron määrää ja pitämään voimassa kansallisen sääntelyn, joka on artiklan vaatimusten mukainen. Direktiivin 22 artiklassa on säännökset niitä tilanteita varten, joissa jäsenvaltiot voivat soveltaa kansalliseen verokantaan nähden alennettuja veroja.

Valmisteveroista ja valmisteverojen alaisten tuotteiden myyntiä koskevista erillisistä säännöksistä vuonna 2003 annetun Unkarin lain nro CXXVII (a jövedéki adóról és a jövedéki termékek forgalmazásának különös szabályairól szóló 2003. évi CXXII. Törveny) 64 §:n 3 momentin mukaan yksityisten raaka-aineen tuottajien lukuun yksityisen toimittamasta raaka-aineesta tislaamalla valmistetusta alkoholista kannetaan 0 HUF suuruinen valmistevero aina 50 litran vuotuiseen määrään saakka.. Direktiivissä ei kuitenkaan sallita alennettua valmisteveroa, joka on yli 50 prosenttia alhaisempi kuin normaali valmisteverokanta.

Lisäksi tässä kansallisessa laissa säädetään, että yksityisten tislaamalla valmistama etyylialkoholi vapautetaan valmisteverosta 50 litran osalta vuodessa. Direktiivissä 92/83/ETY ei ole säännöksiä tällaisen kotona valmistetun etyylialkoholin vapauttamisesta valmisteverosta, minkä vuoksi komissio katsoo, ettei kansallisella tasolla voida ottaa käyttöön vapautusta direktiivin säännöksiä rikkomatta. Jos unionin lainsäätäjä oli halunnut tarjota tämän mahdollisuuden, tästä olisi direktiivissä nimenomainen säännös. Direktiivissä sallitaan vapautus valmisteverosta ainoastaan yksityisten käyttämällä valmistaman oluen, viinin tai muiden tällä tavoin valmistettujen kuohumattomien tai kuohuvien juomien osalta.

(1) Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19.10.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/83/ETY (EYVL L 316, s. 21).

(2) Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen määrien lähentämisestä 19.10.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/84/ETY (EYVL L 316, s. 29).
7)

Onko unionin oikeudessa voimassa olevia yleisiä periaatteita, oikeusvarmuuden periaatetta, luottamuksensuojan periaatetta, asianosaisten prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatetta, tehokkaan oikeussuojan periaatetta, oikeutta saada asiansa käsitellyksi puolueettomassa tuomioistuimessa, ja yleisemminkin oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, jotka taataan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 2 kohdassa (sellaisena kuin se on muutettuna Lissabonin sopimuksen 1.8 artiklalla ja johon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 46 artiklassa viitataan) — yhdessä Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan määräysten ja Nizzassa 7.12.2000 julistetun Euroopan unionin perusoikeuskirjan 46 ja 47 artiklan sekä 52 artiklan 3 kohdan kanssa, sellaisina kuin ne on otettu Lissabonin sopimukseen —, tulkittava siten, että ne ovat direktiiviä 1999/70/EY sovellettaessa esteenä sille, että Italian valtio säätää kohtuullisen pitkän ajan kuluttua (kolme vuotta ja kuusi kuukautta) 13.5.2011 annetun asetuksen nro 70, joka on muunnettu laiksi 12.7.2011 annetulla lailla nro 106, 9 §:n, jolla asetuksen nro 368/01 10 §:ään on lisätty 4-bis momentti, kaltaisen säännöksen, joka on omiaan muuttamaan vireillä olevien menettelyjen seurauksia vahingoittaen näin välittömästi työntekijää työnantajan hyväksi ja jolla poistetaan kansalliseen oikeusjärjestykseen sisältyvä mahdollisuus määrätä seuraamuksia lainvastaisesta määräaikaisten sopimusten ketjuttamisesta?
2)

asiassa on rikottu unionin oikeutta tulkitsemalla ja soveltamalla sitä virheellisesti saattamatta vanhan yhteisön maatalouspolitiikan kiinteämääräisiä oikaisuja koskevia suuntaa-antavia periaatteita ajan tasalle uudessa yhteisön maatalouspolitiikassa siltä osin kuin kyse on eron tekemisestä olennaisten tarkastusten ja toissijaisten tarkastusten välille, perustelut ovat puutteelliset ja asiassa on loukattu suhteellisuusperiaatetta ja oikeusvarmuuden periaatetta, jonka erityinen ilmentymä on taannehtivuuskiellon periaate, koska kiinteämääräisten oikaisujen prosenttimäärät koskivat eri tarkastusjärjestelmää ja edellä mainittujen suuntaa-antavien periaatteiden edellytetty ajan tasalle saattaminen tapahtui kesäkuussa 2006, joten niitä ei ollut mahdollista soveltaa ilmoitusten jättövuonna 2006.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 141/10

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Úřad průmyslového vlastnictví (Tšekin tasavalta) on esittänyt 29.1.2013 — MF 7 a.s. v. MAFRA, a.s.

(Asia C-49/13)

2013/C 141/16

Oikeudenkäyntikieli: tšekki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Úřad průmyslového vlastnictví

Pääasian asianosaiset

Hakija: MF 7 a.s.

Vastapuoli: MAFRA, a.s.

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko direktiivin (1) 3 artiklan 2 kohdan d alakohtaa tulkittava siten, että arvioitaessa, onko tavaramerkin hakija toiminut vilpittömässä mielessä, huomioon otetaan ainoastaan olosuhteet, jotka ovat ilmenneet ennen tavaramerkkihakemuksen jättämispäivää tai tavaramerkkihakemuksen jättämispäivänä, vai voidaanko myös hakemuksen jättämispäivän jälkeen ilmenneisiin olosuhteisiin vedota näyttönä hakijan vilpittömästä mielestä?

2) Onko yhdistetyissä asioissa C-414/99–C-416/99 (2) annettua tuomiota sovellettava yleisesti kaikissa asioissa, joissa on selvitettävä, onko tavaramerkin haltija hyväksynyt toiminnan, joka voi johtaa sen yksinoikeuksien heikkenemiseen tai rajoittumiseen?

3) Voidaanko myöhemmän tavaramerkin rekisteröimisen hakijan vilpitön mieli päätellä siitä seikasta, että aiemman tavaramerkin haltija on tehnyt ensin mainitun kanssa sopimuksia, joiden nojalla tavaramerkin haltija antoi luvan sellaisen säännöllisesti ilmestyvän painetun materiaalin julkaisemiseen, jonka kuvaus oli samankaltainen kuin myöhemmin haetun tavaramerkin, salli myöhemmän tavaramerkin rekisteröimisen hakijan rekisteröidä mainitun painetun materiaalin ja tarjosi tälle hakijalle tukea julkaisussa, vaikka kyseessä olevilla sopimuksilla ei nimenomaisesti määrätty immateriaalioikeuksista?

4) Mikäli myös tavaramerkkihakemuksen jättämisen jälkeen ilmenneillä olosuhteilla voi olla merkitystä tavaramerkin hakijan vilpittömän mielen arvioimisessa, voidaanko hakijan vilpitön mieli vaihtoehtoisesti päätellä siitä seikasta, että aiemman tavaramerkin haltija on tietoisesti hyväksynyt riidanalaisen tavaramerkin olemassaolon ainakin kymmenen vuoden ajan?

(1) Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä (kodifioitu toisinto) 22.10.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/95/EY (EUVL L 299, s. 25).

(2) Kok., s. I-08691.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 9/33

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 5.11.2012 — Eli Lilly and Company Ltd v. Human Genome Sciences Inc

(Asia C-493/12)

2013/C 9/55

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (Chancery Division)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Eli Lilly and Company Ltd

Vastaaja: Human Genome Sciences Inc

Ennakkoratkaisukysymykset

a) Minkä kriteerien perusteella päätetään, suojaako tuotetta voimassa oleva peruspatentti asetuksen (EY) N:o 469/2009 (1) 3 artiklan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla?

b) Sovelletaanko eri kriteerejä, jos kyseessä ei ole yhdistelmätuote, ja jos sovelletaan, mitkä nämä kriteerit ovat?

c) Kun vaatimus koskee vasta-ainetta tai vasta-aineluokkaa, riittääkö, että vasta-aine tai vasta-aineet määritellään kohdeproteiiniin sitoutumista koskevien ominaisuuksien osalta, vai onko tarpeen esittää kyseessä olevan yhden tai useamman vasta-aineen rakenteellinen määritelmä, ja jos on, niin missä määrin?

(1) Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 469/2009 (kodifioitu toisinto) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EUVL L 152, s. 1).
1)

Onko kuudennen direktiivin 77/388/ETY (1) 13 artiklan B kohdan d alakohdan [5] alakohtaan (josta on tullut 1.1.2007 lukien kahdeksannen direktiivin 2006/112/EY, (2) sellaisena kuin se on muutettuna, 135 artiklan 1 kohdan f alakohta) sisältyvää ilmaisua ’muita arvopapereita’ tulkittava siten, että sillä tarkoitetaan Grantoncard-kortteja, koska kyseessä ovat kortit, jotka voidaan luovuttaa edelleen ja joita käytetään (osittaisena) maksuna tavaroista ja palveluista, ja mikäli näin on, onko tällaisten korttien jakelu ja myynti näin ollen vapautettu arvonlisäverosta?
—

Euroopan komission 20.4.2011 tekemä päätös, jolla todetaan, ettei jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä sillä perusteella, että julkisia hankintoja koskevia yhteisön oikeuden periaatteita on loukattu ja yhteisön direktiivejä sekä ”Practical Guide to contract procedures financed from the General Budget of the European Communities in the context of external actions”iä on rikottu, koskevaa menettelyä Romaniaa vastaan ole tarpeen aloittaa
C 331/14

Valitus, jonka Transports Schiocchet — Excursions on tehnyt 28.8.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-203/11, Schiocchet v. neuvosto ja komissio, 18.6.2012 antamasta määräyksestä

(Asia C-397/12 P)

(2012/C 331/22)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Transports Schiocchet — Excursions (edustaja: asianajaja E. Deshoulières)

Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio

Vaatimukset

— unionin yleisen tuomioistuimen 18.6.2012 asiassa T-203/11 antama määräys, jolla kanne on jätetty tutkimatta, on kumottava kokonaisuudessaan

— kantajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset on hyväksyttävä eli — Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan yhteisvastuullisesti SARL Transport Schiocchet — Excursions –yritykselle sille aiheutettu 8 372 483 euron vahinko — maksettavalle summalle on tuomittava maksettavaksi laillista korkoa vahingonkorvauskanteen Euroopan komissiolle tiedoksi antamisesta lukien

— Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio on unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan nojalla velvoitettava korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja esittää neljä väitettä unionin yleisen tuomioistuimen määräystä vastaan, jolla unionin yleinen tuomioistuin on jättänyt valittajan kärsimäksi väitetyn vahingon korvaamista koskeneen kanteen selvästi täysin oikeudellisesti perusteettomana tutkimatta.

Ensinnäkin valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on ottanut kantaa unionin toimielinten tekemän virheen vakavuuteen, vaikka unionin toimielimen virheellisen menettelyn täyttymiseksi riittää jo se, että unionin toimielin rikkoo ylemmänasteista oikeusnormia, ja ettei unionin yleinen tuomioistuin voi kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä tarkastellessaan ottaa kantaa virheen vakavuuteen vaan ainoastaan siihen, että virheellistä menettelyä ei selvästikään ole tapahtunut.

Toiseksi valittaja katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole vastannut kaikkiin sen perusteluihin. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin on erityisesti jättänyt tekemättä asianmukaiset johtopäätökset siitä, ettei asetuksessa N:o 684/92 (1) ole säädetty minkäänlaisista seuraamuksista jäsenvaltioille, jotka eivät noudata asetuksella käyttöön otettua lupamenettelyä.

Kolmanneksi valittaja kiistää unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun, jolla unionin yleinen tuomioistuin on katsonut, että valittajan oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin on turvattu asetuksella N:o 684/92 perustetussa järjestelmässä.

Lopuksi valittaja arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta siitä, ettei kyseinen tuomioistuin ole ratkaisussaan vahvistanut komission vastuuta, vaikka se on todennut komission syyllistyneen laiminlyönteihin. Valittajan mukaan komissio ei ole laatinut asetuksessa N:o 684/92 säädettyä seurantakertomusta ja se on SEUT 94 artiklan vastaisesti jättänyt ottamatta huomioon talouden toimijoiden tilanteen.

(1) Yhteisistä säännöistä harjoitettaessa kansainvälistä henkilöliikennettä linja-autoilla 16.3.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 684/92 (EYVL L 74, s. 1).
C 331/16

Valitus, jonka medi GmbH & Co. KG on tehnyt 7.9.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-470/09, medi GmbH & Co. KG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 12.7.2012 antamasta tuomiosta

(Asia C-410/12 P)

(2012/C 331/26)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: medi GmbH & Co. KG (edustaja: Rechtsanwalt D. Terheggen)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vaatimukset

— Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-470/09 12.7.2012 antama valituksenalainen tuomio on kumottava kokonaisuudessaan

— ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt vaatimukset on hyväksyttävä kokonaisuudessaan unionin yleiseen tuomioistuimeen jätetyn kannekirjelmän ja 2.5.2012 järjestetyssä istunnossa tehtyjen, istuntopöytäkirjasta ilmenevien muutosten mukaisesti.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Nyt käsiteltävä valitus koskee unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-470/09 12.7.2012 antamaa tuomiota, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi medi GmbH & Co. KG:n nostaman kanteen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston neljännen valituslautakunnan 1.10.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 692/2008-4), joka koski hakemusta sanamerkin ”medi” rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

Valittaja nojautuu valituksessaan pääasiallisesti seuraaviin perusteisiin:

Unionin yleinen tuomioistuin on soveltanut oikeudellisesti virheellisellä tavalla yhteisön tavaramerkkiasetuksen (1) 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, koska se on lähtenyt siitä, ettei sanamerkillä ”medi” ole vaadittavaa vähimmäiserottamiskykyä. Tämä ei pidä paikkaansa, koska kyseinen sanamerkki ei ole merkitykselliselle englanninkieliselle keskivertokuluttajalle yleinen lyhennys sanasta ”medicine”.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).
—

Unionin yleisen tuomioistuimen 19.6.2012 antama tuomio on kokonaisuudessaan kumottava, ja SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 9.9.2010 tekemä päätös on vahvistettava, koska se on täysin tavaramerkistä annetun asetuksen (1) ja etenkin sen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukainen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 295/20

Valitus, jonka sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) on tehnyt 16.7.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-416/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 8.5.2012 antamasta tuomiosta

(Asia C-340/12 P)

2012/C 295/36

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

Muut osapuolet: Yoshida Metal Industry Co. Ltd sekä Pi-Design AG, Bodum France ja Bodum Logistics A/S

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— hyväksyy valituksen kokonaisuudessaan

— kumoaa valituksenalaisen tuomion

— velvoittaa Yoshida Metal Industry Co. Ltd:n korvaamaan viraston oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin ei perustellut valituksenalaista tuomiota siltä osin kuin se jätti lausumatta viraston argumentista, joka mainitaan valituksenalaisen tuomion 18 kohdassa.

Valittaja väittää niin ikään, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohtaa. Sen olisi pitänyt todeta, että kaksiulotteista merkkiä voidaan sekä käyttää kolmiulotteisessa kohteessa että sisällyttää siihen. Yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdan soveltaminen edellyttää näin ollen sitä, että otetaan huomioon kaikki mahdolliset tavat, joilla hakemuksen tekopäivänä on kuviteltavissa, että asianomainen merkki voidaan liittää kolmiulotteiseen kohteeseen. Unionin yleinen tuomioistuin vääristi todisteita, kun se katsoi, että valituslautakunta oli perustanut tutkimuksensa yksinomaan tosiasiallisesti markkinoituihin tavaroihin. Valituslautakunta teki itse asiassa selväksi, että sen toteamukset perustuivat ensisijaisesti Pi-Designin esittämiin patentteihin. Lisämateriaaliin, patentit ja tosiasiallisesti markkinoidut tavarat mukaan lukien, viittaamista ei missään tapauksessa tule kieltää, kun tällainen materiaali vahvistaa päätelmän siitä, että kyseessä olevan merkin, sellaisena kuin sitä on haettu, ominaispiirteillä voidaan saavuttaa tekninen tulos, kun se on sisällytetty kolmiulotteiseen kohteeseen. Ainoastaan tällä lähestymistavalla voidaan turvata oikeusvarmuus ja yleinen etu, jotka ovat yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdan taustalla.
1)

Onko seuraava terveysväite ”Valmiste sisältää myös kalsiumia ja D3-vitamiinia, jotka auttavat vähentämään osteoporoosin ja murtumien kehittymisriskiä” elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä 20.12.2006 annetun asetuksen (EY) N:o 1924/2006 (1), sellaisena kuin se on muutettuna 9.2.2010 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 116/2010 (2), 2 artiklan 2 kohdan 6 alakohdassa tarkoitettu sairauden riskin vähentämistä koskeva väite, vaikka tässä väitteessä ei nimenomaisesti väitetä, että kyseessä olevan valmisteen nauttiminen vähentäisi merkitsevästi mainitun sairauden kehittymisriskiä?
—

Slovakian tasavalta on velvoitettava SEUT 260 artiklan 3 kohdan mukaisesti maksamaan uhkasakko, jonka määrä on 17 136 euroa päivässä tässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä lukien, koska se on jättänyt noudattamatta velvoitettaan ilmoittaa direktiivin 2008/98/EY täytäntöönpanotoimista