FI Euroopan unionin virallinen lehti C 55/10

Valitus, jonka Agrar-Invest-Tatschl GmbH on tehnyt 12.12.2008 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-51/07, Agrar-Invest-Tatschl GmbH v. Euroopan yhteisöjen komissio, 8.10.2008 antamasta tuomiosta

(Asia C-552/08 P)

(2009/C 55/16)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Agrar-Invest-Tatschl GmbH (edustajat: asianajajat U. Schrömbges ja O. Wenzlaff)

Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-51/07, Agrar-Invest-Tatschl GmbH v. komissio, 8.10.2008 antama riidanalainen tuomio on kumottava

— Euroopan komission 4.12.2006 tekemän päätöksen K(2006) 5789 lopullinen (REC 05/05) 1 artiklan 2 ja 3 kohta on Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-51/07 esitetyn, 22.2.2007 päivätyn kannekirjelmän vaatimuksen 1 mukaisesti kumottava.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Käsiteltävänä oleva valitus koskee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiota, jolla hylättiin valittajan kanne komission 4.12.2006 tekemää päätöstä K (2006) 5789, joka koskee valittajan Kroatiasta peräisin olevan sokerin viennistä maksettavien vientimaksujen jälkikäteistä tileihin kirjaamista, vastaan.

Tuomioistuin perusteli valittajan kanteen hylkäämistä vilpittömän mielen, joka on yksi neljästä edellytyksestä, joiden on täytyttävä, jotta vientimaksut jätetään jälkikäteisesti kirjaamatta tileihin, puuttumisella. Tuomioistuin totesi, että yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (jäljempänä tullikoodeksi) 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan 5 alakohdan mukaan velan maksamisesta vastuussa oleva henkilö ei voi vedota vilpittömään mieleensä, jos komissio, kuten käsiteltävänä olevassa tapauksessa, on virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella ilmoittanut tuojille siitä, että on perusteltua aihetta epäillä, ettei edunsaajamaa ole soveltanut etuuskohtelujärjestelmää moitteettomasti. Se ei myöskään katsonut, että valittaja olisi ollut vilpittömässä mielessä silloin, kun tavaratodistusten aitoutta ja paikkansapitävyyttä tarkastettiin, sillä vientien tapahtumisaikaan se ei joka tapauksessa ollut vilpittömässä mielessä.

Valittaja vetoaa valituksensa tueksi siihen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tulkitsi väärin tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan 5 alakohdan säännöstä. Tuomioistuimen tulkinnassa on oikeudellinen virhe, koska komission virallisessa lehdessä julkaisemalla ilmoituksella, joka koskee epäilystä siitä, ettei edunsaajamaa ole soveltanut etuuskohtelujärjestelmää moitteettomasti, on vilpittömän mielen poissulkeva vaikutus vasta sitten, kun kyseessä olevat tullietuustodistukset on, kuten käsiteltävänä olevassa tapauksessa, varoituksen julkaisemisen jälkeen asetettu tarkastusmenettelyyn, jossa tullietuustodistusten aitous ja paikkansapitävyys vahvistetaan.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei havaitse, että tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan 5 alakohdassa säädettyä varoituksen vaikutusta rajoittaa periaate, jonka mukaan kolmansien maiden tulliviranomaisten hallinnollisen yhteistyön järjestelmän puitteissa tekemät päätökset tunnustetaan. Kyseessä oleva tullikoodeksin säännös liittyy oikeudelliseen oletukseen vilpillisestä mielestä, joka, kuten käsiteltävänä olevassa asiassa, on kumottavissa tarkastusmenettelyn suorittamisella. Valittajan vilpitön mieli palautetaan siis tavaratodistusten aitouden ja paikkansapitävyyden jälkikäteisellä vahvistamisella, mikä tarkoittaa sitä, että tämä saattoi luottaa siihen, että perusteltu epäilys, jonka vuoksi komissio julkaisi varoituksen, poistuisi tarkastusmenettelyssä. Valittajan vilpitön mieli ei siten riipu siitä, että Kroatian tulliviranomaiset antavat asianmukaisesti kyseessä olevat tavaratodistukset, vaan siitä, että tulliviranomaiset asianmukaisesti tarkastavat nämä tavaratodistukset siitä syystä, että komissio on julkaisemalla varoituksen tiedottanut tämän antamisen asianmukaisuutta koskevasta epäilyksestä.