JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

L. A. GEELHOED

17 päivänä maaliskuuta 2005 ( )

Asia C-244/03

Ranskan tasavalta

vastaan

Euroopan parlamentti

ja

Euroopan unionin neuvosto

(Suorat kanteet – Euroopan parlamentin ja neuvoston 27.2.2003 annetun direktiivin 2003/15/EY (EUVL 2003, L 66, s. 26) 1 artiklan 2 kohdan kumoaminen siltä osin kuin sillä lisätään uusi 4 a artikla kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annettuun neuvoston direktiiviin 76/768/ETY (EYVL 1976, L 53, s. 30))

I Johdanto

1. Käsiteltävänä olevassa asiassa Ranskan tasavalta vaatii EY 230 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan Euroopan parlamentin ja neuvoston 27.2.2003 annetun direktiivin 2003/15/EY 1 artiklan 2 kohdan siltä osin kuin sillä lisätään uusi 4 a artikla kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annettuun neuvoston direktiiviin 76/768/ETY.( )

II Asiaa koskevat oikeussäännöt

A EY:n kosmetiikkalainsäädäntö ja riidanalainen säännös

Lainsäädännön historia

2. Kosmeettisia valmisteita koskevat kansalliset lait yhdenmukaistettiin direktiivillä 76/768, jonka tavoitteena oli päättää ”yhteisön tasolla niistä säännöksistä, joita on noudatettava kosmeettisten valmisteiden koostumuksen, merkintöjen ja pakkaamisen osalta”. Kyseiseen direktiiviin ei alun perin sisältynyt mitään eläinkokeita koskevaa säännöstä.( )

3. Direktiivillä 93/35/ETY lisättiin direktiiviin 76/768 uusi 4 artiklan ensimmäisen kohdan i alakohta, jolla jäsenvaltiot velvoitettiin kieltämään 1.1.1998 lukien tämän direktiivin vaatimusten täyttämiseksi sellaisten kosmeettisten valmisteiden markkinoille saattaminen, jotka sisälsivät eläinkokeilla testattuja ainesosia.( ) Kyseistä määräaikaa lykättiin myöhemmin 30.6.2000 saakka ja sen jälkeen 30.6.2002 saakka, koska riittävästi vaihtoehtoisia koemenetelmiä ei ollut tieteellisesti validoitu.( )

4. Lainsäädäntömenettely, joka huipentui riidanalaisen säännöksen antamiseen, oli seuraavanlainen.

5. Komissio antoi huhtikuussa vuonna 2000 ehdotuksen direktiivin 76/768 muuttamiseksi seitsemännen kerran.( ) Koska tämän ehdotuksen oikeudellinen perusta oli EY 95 artikla, lainsäädäntömenettelyssä noudatettiin EY 251 artiklassa määrättyä yhteispäätösmenettelyä.

6. Ehdotuksessaan komissio esitti muun muassa, että valmiiden kosmeettisten valmisteiden testaaminen eläinkokein kielletään pysyvästi ja lopullisesti Euroopan unionin jäsenvaltioiden alueella. Lisäksi komissio ehdotti kaupan pitämistä koskevan kiellon poistamista direktiivistä.

7. Ehdotettua muutosta koskevassa helmikuussa 2002 vahvistetussa yhteisessä kannassaan neuvosto palautti kosmeettisten valmisteiden kaupanpitämiskiellon, jos lopullinen tuote tai sen ainesosat oli testattu eläinkokein, samalla kun se saattoi kaupanpitämiskiellon täytäntöönpanon riippuvaiseksi OECD:n puitteissa ja yhteisön tasolla hyväksytyistä vaihtoehtoisista testausmenetelmistä. Yhteiseen kantaan ei sisältynyt määräaikoja kaupan pitämistä koskevan kiellon täytäntöönpanolle.( )

8. Kesäkuussa 2002 parlamentti hyväksyi neuvoston yhteistä kantaa koskevan kantansa. Parlamentin ehdottamien tarkistusten joukossa oli kaupan pitämistä koskevan kiellon käyttöönotto silloin kun vaihtoehtoja on käytettävissä, sekä lopullinen päivämäärä, jonka jälkeen mitään eläimillä testattuja tuotteita ei saa saattaa markkinoille riippumatta siitä, oliko kyseisenä ajankohtana validoituja vaihtoehtoja.( )

9. Heinäkuussa 2002 komissio antoi parlamentin ehdottamia tarkistuksia neuvoston yhteiseen kantaan koskevan lausuntonsa, jossa se hylkäsi parlamentin ehdottaman kaupan pitämistä koskevan kiellon palauttamisen.( )

10. Koska neuvosto ei voinut täysin hyväksyä parlamentin ehdottamia tarkistuksia neuvoston yhteiseen kantaan, neuvoston ja parlamentin sovittelukomitea kutsuttiin kokoon lokakuussa 2002. Riidanalaisesta säännöksestä päästiin yhteisymmärrykseen sovittelukomitean toisessa kokouksessa marraskuussa 2002 ensimmäisen kokouksen jälkeen, jossa yritykset sopimukseen pääsemiseksi eivät tuottaneet tulosta.( ) Neuvosto ja parlamentti hyväksyivät myöhemmin yhteisen tekstin, joka oli kompromissi näiden kahden toimielimen kantojen välillä.

Riidanalainen säännös

11. Testausta ja kaupan pitämistä koskeva kielto. Direktiivin 2003/15 1 artiklan 2 kohdalla muutetaan direktiiviä 76/768 muun muassa lisäämällä uusi 4 a artikla, jossa säädetään eläinkokeilla testattujen kosmeettisten valmisteiden ja ainesosien testausta ja kaupan pitämistä koskevasta kiellosta, joka tulee voimaan tietyn määräajan kuluttua. Tämän kiellon teksti sisältyy 4 a artiklan 1 kohtaan:

”Jollei 2 artiklasta johtuvista yleisistä velvoitteista muuta johdu, jäsenvaltioiden on kiellettävä:

a) sellaisten kosmeettisten valmisteiden kaupan pitäminen, joiden lopullinen muoto on tässä direktiivissä säädettyjen vaatimusten täyttämiseksi testattu eläinkokeella, jossa on käytetty muuta kuin vaihtoehtoista menetelmää sen jälkeen kun tällainen vaihtoehtoinen menetelmä on yhteisön tasolla validoitu ja hyväksytty OECD:n puitteissa tapahtuvan validoimisen aiheellisella tavalla huomioon ottaen;

b) sellaisten kosmeettisten valmisteiden kaupan pitäminen, jotka sisältävät ainesosia tai ainesosien yhdistelmiä, jotka on tässä direktiivissä säädettyjen vaatimusten täyttämiseksi testattu eläinkokeella, jossa on käytetty muuta kuin vaihtoehtoista menetelmää sen jälkeen kun tällainen vaihtoehtoinen menetelmä on yhteisön tasolla validoitu ja hyväksytty OECD:n puitteissa tapahtuvan validoimisen aiheellisella tavalla huomioon ottaen;

c) valmiiden kosmeettisten valmisteiden( ) testaaminen eläinkokein alueellaan tässä direktiivissä säädettyjen vaatimusten täyttämiseksi;

d) ainesosien tai ainesosien yhdistelmien testaaminen eläinkokein alueellaan tässä direktiivissä säädettyjen vaatimusten täyttämiseksi viimeistään ajankohtana, jona tällaiset kokeet on korvattava yhdellä tai useammalla – – 27 kesäkuuta 1967 annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY liitteessä V tai tämän direktiivin liitteessä IX esitetyllä validoidulla vaih

toehtoisella menetelmällä.”( )

12. Direktiivin 76/768 2 artikla, sellaisena kuin siihen viitataan riidanalaisessa säännöksessä, sisältää yhden direktiivin perusperiaatteista: ”Yhteisössä markkinoille saatetut kosmeettiset valmisteet eivät saa normaalisti käytettyinä olla omiaan aiheuttamaan haittaa ihmisten terveydelle.”

13. Lyhyesti sanoen 4 a artiklassa säädetään testaamista ja kaupan pitämistä koskevasta kiellosta, joka tulee voimaan kuuden vuoden kuluttua direktiivin voimaantulosta useimpien koemenetelmien osalta, sekä siitä, että komissio laatii aikataulut erityyppisten kokeiden lopettamiseksi asteittain viimeistään vuoteen 2009 mennessä. Vaihtoehtoisten koemenetelmien validointi ja vahvistaminen toteutetaan yhteisön tasolla OECD:n puitteissa tapahtunut kehitys huomioon ottaen.

14. Aikataulut. Direktiivin 4 a artiklan 2 kohdassa säädetään, että komissio vahvistaa aikataulut, jotka koskevat 4 a artiklan 1 kohdan a, b ja d alakohdan säännösten täytäntöönpanoa ja jotka asetetaan yleisön saataville viimeistään 11.9.2004. Nämä aikataulut oli vahvistettava sen jälkeen kun komissio oli kuullut kosmetiikan ja kuluttajille tarkoitettujen muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden tiedekomiteaa (SCCNFP) ja Euroopan vaihtoehtoisten tutkimusmenetelmien keskusta (ECVAM) ja OECD:n puitteissa tapahtuvan validoimisen huomioon ottaen.( ) Direktiivin 4 a artiklan 1 kohdan c alakohta, jossa kielletään valmiiden kosmeettisten valmisteiden testaaminen eläinkokein, oli pantava täytäntöön 11.9.2004 mennessä, kun taas 4 a artiklan 1 kohdan a, b ja d alakohta on pantava täytäntöön maaliskuuhun 2009 mennessä. Toistetun annostuksen toksisuutta, lisääntymistoksisuutta ja toksikokinetiikkaa mittaavien kokeiden osalta, joiden vaihtoehtoja ei vielä tutkita, 4 a artiklan 1 kohdan a ja b alakohta on pantava täytäntöön vuoteen 2013 mennessä.( )

15. Direktiivin 4 a artiklan 2 kohdan 2 alakohdassa säädetään, että komissio tutkii, mitä mahdollisia teknisiä vaikeuksia kokeita koskevan kiellon noudattamiseen liittyy kokeiden osalta, joiden vaihtoehtoja ei vielä tutkita. Näiden tutkimusten alustavia ja lopullisia tuloksia koskevien tietojen on sisällyttävä komission Euroopan parlamentille ja neuvostolle annettaviin vuosittaisiin kertomuksiin.( ) Lisäksi näiden vuosittaisten kertomusten pohjalta 2 kohdan mukaisesti vahvistettuja aikatauluja voidaan mukauttaa asianomaisen enimmäisajan (eli kuuden tai kymmenen vuoden) puitteissa. Aikatauluja voidaan muuttaa ainoastaan sen jälkeen, kun on kuultu SCCNFP:tä ja ECVAM:ää.

16. Kyseisen 4 a artiklan 2.3 kohdan mukaan siinä tapauksessa, että komission tutkimukset osoittavat viimeistään maaliskuuhun 2007 mennessä, että yhden tai useamman 2.1 kohdassa tarkoitetun vaihtoehtoisen tutkimusmenetelmän kehittelyä ja validointia ei teknisistä syistä saada päätökseen maaliskuuhun 2009 mennessä, se ilmoittaa tästä Euroopan parlamentille ja neuvostolle ja esittää lainsäädäntöehdotuksen perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisesti.

17. Poikkeusmenettely. Direktiivin 4 a artiklan 2.4 kohdassa säädetään, että poikkeuksellisissa olosuhteissa, kun ”ilmenee vakavaa huolta olemassa olevan kosmeettisen ainesosan turvallisuudesta”, jäsenvaltio voi pyytää komissiota myöntämään poikkeuksen 4 a artiklan 1 kohdasta. Komissio voi kosmetiikan ja kuluttajille tarkoitettujen muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden tiedekomiteaa kuultuaan ja perustellulla päätöksellä hyväksyä poikkeuksen direktiivin 76/768 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.( ) Päätös, joka koskee poikkeuksen myöntämistä, siihen liittyviä edellytyksiä ja saavutettua lopullista tulosta, sisältyy osana komission vuosittaiseen kertomukseen.

18. Direktiivin 2003/15 muut säännökset. Riidanalaisen säännöksen lisäksi direktiivissä 2003/15 säädetään myös muun muassa a) direktiivin 76/768 4 artiklan 1 kohdan i alakohdan (jossa säädettiin erillisestä kiellosta, joka koski eläinkokeilla testattuja ainesosia sisältävien kosmeettisten valmisteiden markkinoille saattamista) kumoamisesta taannehtivasti 1.7.2002 lukien;( ) b) syöpää aiheuttavien, perimää vaurioittavien ja lisääntymiselle vaarallisten aineiden käytön kieltämisestä kosmeettisissa valmisteissa;( ) ja c) vähimmäissäilyvyysajan ja ainesosia koskevan luettelon pakollisesta merkitsemisestä tiettyihin kosmeettisiin valmisteisiin.( )

19. Direktiivin 2003/15 3 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot saattavat voimaan täytäntöönpanolainsäädännön ennen 11.9.2004.( )

B Yhteisön muu lainsäädäntö

20. Edellä mainittujen sääntöjen lisäksi, joita sovelletaan yksinomaan kosmeettisiin valmisteisiin, on olemassa joukko yleisesti sovellettavia eläinkokeita koskevia yhteisön sääntöjä myös kosmetiikka-alan ulkopuolella.

21. Tältä osin yhteiset säännöt, jotka koskevat eläinten käyttöä koetarkoituksiin yhteisössä, vahvistettiin neuvoston direktiivissä 86/609, sellaisena kuin se on muutettuna.( ) Kyseisessä direktiivissä säädetään edellytyksistä, joilla tällaiset kokeet on toteutettava jäsenvaltioiden alueella. Erityisesti kyseisen direktiivin 7 artiklassa edellytetään, että eläinkokeet korvataan vaihtoehtoisilla menetelmillä, kun tällaisia menetelmiä on olemassa ja ne ovat tieteellisesti luotettavia. Tämä direktiivi ei kuitenkaan sisällä määräaikaa eläinkokeiden korvaamiselle.

22. Lisäksi Amsterdamin sopimuksella liitettiin pöytäkirja eläinten suojelusta ja hyvinvoinnista Euroopan yhteisön perustamissopimukseen. Tämän pöytäkirjan mukaan sopimuspuolet

”haluavat varmistaa, että eläinten suojelua parannetaan ja niiden hyvinvointi tuntevina olentoina otetaan huomioon [, ja] laatiessaan ja pannessaan täytäntöön yhteisön maatalous‑ ja liikennepolitiikkaa, sisämarkkinoita ja tutkimuspolitiikkaa yhteisö ja jäsenvaltiot ottavat eläinten hyvinvoinnin vaatimukset täysimääräisesti huomioon kunnioittaen samalla erityisesti uskonnollisiin rituaaleihin, kulttuuriperinteeseen ja alueelliseen perintöön liittyviä jäsenvaltioiden lakeja ja hallinnollisia määräyksiä ja tapoja”.

C GATT-sopimuksen III artiklan 4 kohta ja XX artiklan b alakohta

23. GATT-sopimuksen III artiklan 4 kohtaan sisältyy seuraava periaate, jonka mukaan tuontituotteita ei saa syrjiä kansallisilla säännöksillä:

”Kun sopimuspuolen alueelta peräisin olevia tuotteita tuodaan toisen sopimuspuolen alueelle, niille täytyy suoda yhtä suopea kohtelu kuin vastaaville tämän alueen omille tuotteille kaikkien lakien, säädöksien ja vaatimusten suhteen, jotka koskevat niiden sisäistä kauppaa, kaupaksi tarjoamista, ostoa, kuljetusta, jakelua tai käyttöä – –.”

24. GATT-sopimuksen XX artiklan b alakohdassa, luettuna yhdessä XX artiklan johdannonkanssa, määrätään seuraava poikkeus GATT:sta:

”Sillä ehdolla, että tällaisia toimenpiteitä ei käytetä tavalla, joka tekisi niistä välikappaleen mielivaltaisen ja epäoikeutetun diskriminoinnin käytölle sellaisiin maihin nähden, joissa vallitsee samanlaiset olosuhteet, tai joka merkitsisi kansainvälisen kaupan naamioitua rajoittamista, mitään kohtaa tässä sopimuksessa ei saa tulkita siten, että se estäisi jotakin sopimuspuolta valitsemasta tai toteuttamasta toimenpiteitä, – – jotka ovat välttämättömiä ihmisten, eläinten tai kasvien elämän ja terveyden suojelemiseksi”.

25. Tältä osin välttämättömyyden käsitteen on tulkittu tarkoittavan, että toimenpide ei voi olla oikeutettu tässä määräyksessä tarkoitetussa merkityksessä, jos käytettävissä olisi kohtuudella ollut muu toimenpide, joka oli vähemmän ristiriidassa GATT-sääntöjen kanssa.( )

III Oikeudenkäyntimenettely yhteisöjen tuomioistuimessa

26. Ranskan hallitus nosti nyt käsiteltävänä olevan kumoamiskanteen yhteisöjen tuomioistuimeen 10.6.2003 jättämällään kannekirjelmällä. Tämän jälkeen neuvosto ja Euroopan parlamentti jättivät vastineensa, Ranskan hallitus vastauksensa ja vastaajat siihen antamansa vastauksen.

27. Yhteisöjen tuomioistuin pyysi 15.11.2004 päivätyssä kirjeessään asianosaisia kehittelemään kirjallisessa vastauksessa väitteitään, jotka koskivat direktiivin 76/768 4 a artiklan yhteensoveltuvuutta WTO:n sääntöjen kanssa, tämän kuitenkaan rajoittamatta niiden kantoja siitä, voidaanko WTO:n sääntöihin vedota käsiteltävänä olevassa asiassa. Näiden kirjallisten vastausten jättämisen jälkeen kirjallinen käsittely päätettiin.

28. Suullinen käsittely, johon kaikki asianosaiset osallistuivat, pidettiin 18.1.2004.

IV Asianosaisten huomautukset

A Ranskan hallitus

29. Aluksi Ranskan hallitus väittää, että sen kanne täyttää tutkittavaksi ottamisen edellytykset. Vastauksena vastaajien väitteisiin, joiden mukaan direktiivin 2003/15 osittainen kumoaminen ei ole mahdollista, koska 1 artiklan 2 kohta ei ole erotettavissa 1 artiklan 1 kohdasta, Ranskan hallitus myöntää, että vaaditun osittaisen kumoamisen seurauksena kosmetiikan testaaminen eläinkokein ei olisi enää kiellettyä. Sen mukaan tämä ei kuitenkaan vaikuta 1 artiklan 2 kohdan erotettavuuteen, koska direktiivin muilla säännöksillä ”olisi edelleen oikeusvaikutuksia” ja koska näiden kahden kohdan välillä ei ole välttämätöntä oikeudellista yhteyttä.

30. Tältä osin Ranskan hallitus nojautuu yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Saksa vastaan Euroopan parlamentti ja neuvosto antamaan tuomioon( ) ja väittää, että yhteisön lainsäätäjän subjektiivinen tarkoitus sen suhteen, olisiko se antanut direktiivin ilman kyseessä olevaa säännöstä, on merkityksetön; merkityksellinen kysymys sitä vastoin on se, vaikuttaisiko osittainen kumoaminen direktiivin pääsisältöön. Ranskan hallituksen käsityksen mukaan näin ei tässä tapauksessa ole. Se väittää lisäksi, että eläinten suojelun tavoitetta kunnioitettaisiin edelleen direktiivissä 86/609 ja että olisi ollut epäloogista sen osalta sisällyttää käsiteltävänä olevaan kanteeseen vaatimus 1 artiklan 1 kohdan kumoamisesta, koska tämä olisi palauttanut direktiivin 76/768 4 artiklan 1 kohdan i alakohdan, jossa vahvistettiin 30.6.2002 aikarajaksi eläinkokeilla testatun kosmetiikan kaupan pitämistä koskevalle kiellolle.

31. Ranskan hallitus esittää pääasiassa viisi väitettä kanteensa tueksi.

32. Ensiksi se väittää, että riidanalaisella säännöksellä loukataan oikeusvarmuuden periaatetta. Sen mukaan a) 4 a artiklan sanamuoto, jossa kielletään kokeiden suorittaminen ”tässä direktiivissä säädettyjen vaatimusten täyttämiseksi”, on epäselvä siltä osin, ettei direktiivin sanamuodosta käy varmuudella ilmi, sovelletaanko kieltoa kokeisiin, jotka on suoritettu muun lainsäädännön noudattamiseksi. Näin ollen on epäselvää, voidaanko sellaisilla kokeilla saavutettuja tuloksia, jotka on suoritettu muun lainsäädännön noudattamiseksi, käyttää myös kosmetiikkateollisuudessa; b) on epäselvää, koskeeko kielto uusia kosmeettisia valmisteita, joita ei ole testattu eläinkokein mutta joissa käytetään jo olemassa olevien kokeiden tuloksia; c) on epäselvää, ovatko eläinkokeet jäsenvaltion alueella kiellettyjä, jos tarkoituksena on täyttää kolmannen maan lainsäädännön vaatimukset tai jos valmisteet on tarkoitettu vientiin; ja d) on epäselvää, voidaanko ainesosia ja valmisteita, jotka on mahdollisesti testattu eläinkokein Euroopan unionin ulkopuolella, pitää kaupan EU:ssa, koska näitä kokeita ei olisi suoritettu kyseisessä direktiivissä ”säädettyjen vaatimusten täyttämiseksi”. Vaikka Ranskan hallitus myöntää, että neuvoston ja parlamentin argumenteissaan antamat tulkinnat ovat mahdollisia ja joissakin tapauksissa todennäköisimpiä, ne eivät Ranskan hallituksen mukaan ole riittävän selviä täyttääkseen oikeusvarmuuden vaatimukset.

33. Ranskan hallituksen mukaan nämä epävarmuudet merkitsevät sitä, että jäsenvaltiot voivat saattaa direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöä hyvin eri tavoin ja että tuloksena voi kosmetiikkayhtiöiden osalta olla oikeusvarmuuden puute, jota on mahdoton hyväksyä. Tältä osin Ranskan hallitus kiinnittää huomiota siihen tosiseikkaan, että ranskalaiset kosmetiikkayhtiöt, jotka johtavat yhteisön kosmetiikka-alaa, saavat keskimäärin yli puolet liikevaihdostaan viennistä. Lisäksi tärkeimmät maat, jotka tuovat maahan yhteisön kosmetiikkaa, mukaan lukien Kiina, Japani, Korea ja jossain määrin Yhdysvallat, edellyttävät, että kosmetiikkayhtiöt todistavat, että niiden tuotteet ovat turvallisia eläimille, ennen kuin myyntilupa myönnetään. Ranskan hallitus väittää, että tämän johdosta edellytetään oikeusvarmuutta Euroopan kosmetiikkateollisuuden kilpailuaseman säilyttämiseksi. Riidanalainen säännös merkitsee sitä, että kosmetiikka-alalla käytettävien aineiden joukko vähenee jatkuvasti.

34. Toiseksi Ranskan hallitus väittää, että direktiivillä loukataan ammattitoiminnan harjoittamisen vapautta koskevaa periaatetta.( ) Sen mukaan eläinten suojelu ei ole sellainen yhteisön yleisen edun mukainen tavoite, jolla voitaisiin riittävästi perustella tämän vapauden rajoittamista. Ranskan hallitus väittää lisäksi, että vaikka eläinten suojelu olisi tässä suhteessa tavoiteltava hyväksyttävä päämäärä, kyseisen vapauden rajoittaminen, jota 4 a artikla merkitsee, ei ole oikeassa suhteessa tavoiteltuun päämäärään nähden. Erityisesti väitetään, että riidanalainen säännös saattaa Euroopan teollisuuden perusteettomasti epäedulliseen asemaan muista kuin EU:n jäsenvaltioista tuleviin kilpailijoihinsa nähden. Ranskan hallitus väittää, että siinä tapauksessa, että edellä oletettuja epävarmuustilanteita tulkittaisiin ankarasti, tämä pakottaisi kosmetiikkayhtiöt siirtämään tutkimuskeskuksensa yhteisön ulkopuolelle, mikä osoittautuisi hyvin vaikeaksi toimenpiteeksi monille pienille ja keskisuurille yrityksille.

35. Kolmanneksi Ranskan hallitus väittää, että direktiivillä loukataan suhteellisuusperiaatetta sikäli, että direktiivin säännöksen täytäntöönpanon aiheuttamat kielteiset vaikutukset eivät ole oikeassa suhteessa sen päämäärään nähden. Tämän väitteen tueksi Ranskan hallitus katsoo, että riidanalaisesta säännöksestä eläimille aiheutuva hyöty on erittäin rajoitettu, koska ainoastaan 0,3 prosenttia eläinkokeista toteutetaan kosmeettisia tuotteita varten. Ranskan hallituksen mukaan tämä ei riitä perusteeksi rajoituksille, joita direktiivi tuo mukanaan edellä kuvatun ammatillisen sijoittautumisen vapauden osalta ja ihmisten terveydelle aiheutuvien riskien osalta, jotka johtuvat siitä, ettei vaihtoehtoisia menetelmiä tällä hetkellä ole.

36. Ranskan hallitus väittää lisäksi, että 4 a artiklan 2.4 kohdassa säädetty poikkeuslauseke ei riitä poistamaan näitä ihmisten terveyteen kohdistuvia riskejä, koska poikkeuksen ankarien edellytysten vuoksi lausekkeen vaikutus alkaa liian myöhään, jotta sillä olisi mahdollisuus vastata kunnolla tarpeeseen ehkäistä ihmisten terveyteen kohdistuvat riskit.

37. Neljänneksi Ranskan hallitus katsoo, että riidanalaisella säännöksellä loukataan ennalta varautumisen periaatetta. Ranskan hallitus vetoaa erityisesti yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa Pfizer antamaan tuomioon( ) ja väittää, että direktiivi tuo mukanaan ihmisten terveyteen kohdistuvia riskejä, joita on mahdoton hyväksyä edellä suhteellisuusperiaatteen yhteydessä esitetyistä syistä. Ranskan hallitus katsoo erityisesti, että yhteisön lainsäätäjä teki ilmeisen arviointivirheen jättäessään ottamatta huomioon SCCNFP:n ja ECVAM:n tieteelliset raportit, joiden mukaan kaikki vaihtoehtoiset menetelmät eivät olisi käytettävissä direktiivissä säädettyihin määräaikoihin eli vuosiin 2009 ja 2013 mennessä.

38. Viidenneksi Ranskan hallitus väittää, että 4 a artiklalla loukataan syrjintäkiellon periaatetta. Sen näkemyksen mukaan siinä tapauksessa, että oikeusvarmuutta koskevat oletukset, jotka se on esittänyt väitteissään, olisivat direktiivin päteviä tulkintoja, tämä voisi merkitä syrjintää seuraavien tahojen välillä: a) yhtiöt, jotka toimivat ainoastaan kosmetiikka-alalla, ja yhtiöt, jotka toimivat muilla aloilla, siltä osin kuin viimeksi mainitut voivat käyttää kosmetiikassaan ainesosia, jotka on testattu eläinkokein, muiden säännösten mukaiseen tarkoitukseen; b) yhtiöt, jotka vievät kosmetiikkaansa maasta, ja yhtiöt, jotka eivät harjoita vientiä, siinä tapauksessa, että direktiiviä tulkittaisiin niin, että siinä sallitaan eläinkokeet valmisteille, jotka on tarkoitettu vientiin; tai c) yhtiöt, joiden kaikki toiminnot tapahtuvat yhteisössä, ja yhtiöt, jotka toimivat myös kolmansissa maissa, siinä tapauksessa, että direktiiviä tulkittaisiin niin, että siinä sallitaan kolmansien maiden säännösten ja määräysten noudattamiseksi toteutetut eläinkokeet joko yhteisössä tai sen ulkopuolella.

39. Lopuksi vastauksena yhteisöjen tuomioistuimen pyyntöön, että asianosaiset selventäisivät riidanalaisen säännöksen yhteensoveltuvuuteen WTO:n sääntöjen kanssa liittyviä väitteitään, Ranskan hallitus huomauttaa, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan yhteisön toimielinten toimien laillisuutta ei voida tarkastella uudelleen siltä osin, ovatko ne WTO-sopimuksen tai sen liitteiden mukaisia, kyseisen sopimuksen luonteen vuoksi. Lisäksi Ranskan hallitus katsoo, että riidanalainen säännös ei kuulu niiden kahden poikkeuksen soveltamisalaan, jotka yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut tästä periaatteesta.( )

40. Ranskan hallitus pyytää kuitenkin yhteisöjen tuomioistuinta ottamaan huomioon GATT-sääntöjen merkityksen käsiteltävänä olevassa asiassa yhteensoveltuvan tulkinnan periaatteen mukaisesti, siis periaatteen, jonka mukaan ”yhteisön tekemien kansainvälisten sopimusten ensisijaisuus yhteisön johdetun oikeuden teksteihin nähden edellyttää, että jälkimmäisille on annettava mahdollisuuksien mukaan näiden sopimusten kanssa yhteensoveltuva tulkinta”.( ) Tältä osin Ranskan hallitus viittaa siihen, että komissio rajoitti alkuperäisen ehdotuksensa eläinkokeiden suorittamisen kieltämiseen jäsenvaltioiden alueella WTO-sääntöjen noudattamiseksi. Tämän perusteella Ranskan hallitus väittää, että riidanalainen säännös ja erityisesti kaupan pitämistä koskeva kielto on ristiriidassa GATT-sääntöjen kanssa seuraavista syistä.

41. Ensinnäkin se väittää, että kaupan pitämistä koskeva kielto on ristiriidassa GATT-sopimuksen III artiklan 4 kohdan kanssa, koska a) kielto on toimenpide, joka vaikuttaa kosmeettisten valmisteiden kauppaan III artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä; b) kosmeettiset valmisteet tai ainesosat, jotka on testattu yhteisön tasolla validoiduilla vaihtoehtoisilla menetelmillä, ja ne, jotka on testattu muilla menetelmillä, ovat ”vastaavia” tuotteita kyseisessä artiklassa tarkoitetussa merkityksessä, kun otetaan huomioon niiden fyysiset ominaisuudet, niiden lopullinen käyttö, kuluttajien tottumukset ja mieltymykset ja niiden tariffiluokitus; ja c) direktiivin nojalla tuontitavarat saavat osakseen epäedullisemman kohtelun kuin yhteisön tuotteet siltä osin kuin direktiivin 4 a artiklassa sallitaan kosmeettisten valmisteiden kaupan pitäminen ainoastaan, jos testauksessa on käytetty ”vaihtoehtoista menetelmää sen jälkeen kun tällainen vaihtoehtoinen menetelmä on yhteisön tasolla validoitu ja hyväksytty – – ”.

42. Lisäksi Ranskan hallitus kiistää, että GATT-sopimuksen XX artiklan b alakohdassa mainittu poikkeus koskisi riidanalaista säännöstä. Vaikka se myöntääkin, että kaupan pitämistä koskeva kielto on menettelytapa, jolla pyritään suojelemaan eläinten elämää ja terveyttä, sen näkemyksen mukaan kielto ei ole välttämätön kyseisen päämäärän saavuttamiseksi, koska muilla toimenpiteillä olisi saavutettu sama päämäärä toimimatta WTO-oikeuden vastaisesti.( ) Ranskan hallitus väittää edelleen, että kaupan pitämistä koskeva kielto ei täytä GATT-sopimuksen XX artiklan johdantolauseiden vaatimuksia siltä osin, että se merkitsee taloudellista pakotetta, jonka tarkoituksena on saada muut jäsenet hyväksymään pohjimmiltaan samat yleiset säännökset ja määräykset yhteisön alueella määritellyn tavoitteen saavuttamiseksi.( ) Ranskan hallitus väittää, että tällainen alueen ulkopuolelle ulottuva tavoite voidaan selvästi havaita parlamentin ja komission välisestä sananvaihdosta ja että se on tosiasiassa ”tärkein perustelu kaupan pitämistä koskevalle kiellolle yhteisön alueella”.

43. Näiden argumenttien pohjalta Ranskan hallitus päättelee, että riidanalaiseen säännökseen sisältyvä kaupan pitämistä koskeva kielto on ristiriidassa WTO-sääntöjen kanssa.

B Euroopan unionin neuvosto

44. Neuvosto esittää vastineessaan seuraavat argumentit.

45. Tutkittavaksi ottamisen osalta neuvosto ilmoitti yhteisöjen tuomioistuimessa pidetyssä suullisessa käsittelyssä yhtyvänsä parlamentin väitteeseen, jonka mukaan käsiteltävänä olevaa kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi sillä perusteella, että on mahdotonta erottaa 1 artiklan 2 kohta 1 artiklan 1 kohdasta.( ) Neuvoston käsityksen mukaan tällaisen osittaisen kumoamisen tuloksena olisi täysin erilainen teksti ja se poistaisi direktiiviltä 2003/15 sen pääsisällön.

46. Oikeusvarmuuden periaatteen väitetyn loukkaamisen osalta neuvosto katsoo, että ilmaisu ”tässä direktiivissä säädettyjen vaatimusten täyttämiseksi” riidanalaisessa direktiivissä viittaa ainoastaan direktiivin 76/768 tavoitteeseen eli kansanterveyden suojeluun. Neuvoston mukaan riidanalainen säännös selvästi tarkoittaa, että vain vaihtoehtoisia menetelmiä, joissa ei turvauduta eläinkokeisiin, voidaan käyttää osoittamaan, että kosmeettinen ainesosa tai valmiste on turvallinen ihmisten terveydelle. Tämän vuoksi neuvosto päättelee, että vientiin tarkoitettujen kosmeettisten valmisteiden tai ainesosien testaaminen eläinkokeilla EU:ssa on selvästi kielletty. ”Kaupan pitämistä” koskeva kielto ulottuu kyseisten valmisteiden tai ainesosien saattamiseen kolmansien osapuolten saataville, mukaan lukien vienti ja tuonti, ja kaupan pitämistä koskeva kielto ulottuu kosmeettisiin valmisteisiin, joiden osalta eläinkokeita on käytetty yhteisön ulkopuolella kolmannen maan lainsäädännön vaatimusten täyttämiseksi. Tämän vuoksi neuvosto katsoo, että Ranskan hallituksen väitteet oikeudellisesta epävarmuudesta ovat perusteettomia.

47. Mitä ammattitoiminnan harjoittamisen vapautta koskevan periaatteen väitettyyn loukkaamiseen tulee, neuvosto huomauttaa, että kaupan pitämistä koskeva kielto yhteisössä ei ulotu ainoastaan valmisteisiin, joita on testattu eläinkokeilla yhteisössä vaan myös valmisteisiin, joita on testattu eläinkokein yhteisön ulkopuolella. Neuvoston mukaan olisi ennenaikaista olettaa, että vaihtoehtoisia menetelmiä ei hyväksytä yhteisön tasolla riidanalaisessa säännöksessä säädetyissä aikarajoissa tai että kolmannet maat kieltäytyvät tunnustamasta kyseisiä vaihtoehtoisia menetelmiä. Olisi yhtä lailla ennenaikaista olettaa, että Euroopan teollisuus joutuu epäedulliseen asemaan verrattuna kolmansiin maihin sijoittautuneisiin kilpailijoihinsa.( ) Joka tapauksessa ammattitoiminnan harjoittamisen vapautta koskevan periaatteen mikä tahansa rajoitus olisi neuvoston mukaan perusteltu yhteisön tärkeän edun eli eläinten hyvinvoinnin vuoksi.

48. Suhteellisuusperiaatteen loukkaamista koskevien väitteiden osalta neuvosto kiistää, että riidanalainen säännös olisi selvästi epätarkoituksenmukainen tavoitteeseensa nähden. Erityisesti se väittää, että kielto ei voi johtaa siihen, että liikkeellä on tuotteita, jotka sisältävät vakavan riskin ihmisten terveydelle, koska kaikkien yhteisössä markkinoitavien tuotteiden on kuitenkin täytettävä direktiivissä 76/768 säädetyt yleistä turvallisuutta koskevat vaatimukset.

49. Mitä ennalta varautumisen periaatteen väitettyyn loukkaamiseen tulee, neuvosto katsoo, että riidanalaista säännöstä ei voida luonnehtia ilmeiseksi arviointivirheeksi. Se on päinvastoin osa kompromissia, joka hyväksyttiin kaikkien niiden tieteellisten todisteiden monimutkaisen arvioinnin jälkeen, jotka olivat yhteisön lainsäätäjän saatavilla säännöksen hyväksymisen ajankohtana.

50. Lisäksi neuvosto kiistää Ranskan hallituksen väitteen, jonka mukaan riidanalainen säännös merkitsee lainvastaista syrjintää kosmetiikka-alan yhtiöiden välillä, samoilla perusteilla kuin ne, joihin on vedottu oikeudellista epävarmuutta koskevan väitteen osalta. Toisin sanoen, koska kaupan pitämistä koskeva kielto yhteisössä koskee kaikkia kosmetiikkayhtiöitä riippumatta niiden sijoittautumispaikasta tai eläinkokeiden toteuttamispaikasta, syrjintää koskeva väite on hylättävä.

51. Mitä lopuksi tulee Ranskan hallituksen esittämiin argumentteihin, jotka koskevat WTO-sääntöjen merkitystä käsiteltävänä olevassa asiassa, neuvosto väittää, että muutoin kuin eläinkokeilla testatut kosmeettiset valmisteet eivät ole ”vastaavia” kuin eläimillä testatut kosmeettiset valmisteet GATT-sopimuksen III artiklan 4 kohdan mukaan, mikä johtuu erilaisista kuluttajamieltymyksistä kunkin kategorian osalta. Neuvosto toistaa GATT-sopimuksen XX artiklan b alakohdan osalta, että kaupan pitämistä koskeva kielto koskee kaikkia yhteisössä myytäviä eläimillä testattuja kosmeettisia valmisteita ilman alkuperään perustuvaa syrjintää. Lisäksi mitään vaihtoehtoisia toimenpiteitä, jotka olisivat vähemmän rajoittavia GATT-sääntöjen mukaan, ei ole. Tämä menettelytapa ei ole myöskään joustamaton, toisin kuin menettelytapa, josta on kysymys asiassa US-Shrimp, johon Ranskan hallitus nojautuu, koska tässä jätetään sopimuspuolille vapaus valita, miten ne täyttävät vaatimuksen, jonka mukaan kosmeettisia valmisteita ei pitäisi testata eläinkokein. Neuvosto huomauttaa, että direktiivin mukaan komissio ja yhteisön jäsenvaltiot toteuttavat aiheellisia toimenpiteitä helpottaakseen yhteisön validoimien vaihtoehtoisten menetelmien hyväksymistä OECD:n puitteissa.

C Euroopan parlamentti

52. Parlamentti toistaa monet argumenteista, jotka on esitetty neuvoston vastineessa. Lisäksi on tuotu esiin seuraavat seikat.

53. Tutkittavaksi ottamisen osalta parlamentti kiistää esityksen, jonka mukaan riidanalainen säännös olisi erotettavissa direktiivin 2003/15 1 artiklan 1 kohdasta. Parlamentti huomauttaa, että tämän direktiivin osalta neuvottelut sovittelukomiteassa olivat ”erityisen vaikeita ja arkaluontoisia” ja että lopullinen teksti on ”kokonaisvaltainen kompromissi”, johon COREPER, parlamentti ja komissio päätyivät, ja että olisi mahdotonta erottaa direktiivin 1 artiklan 1 ja 2 kohtaa toisistaan.( ) Ranskan tasavallan vaatima osittainen kumoaminen merkitsisi ”yritystä säätää lakeja tuomioistuinteitse”, koska lainsäätäjä ei olisi koskaan hyväksynyt 1 artiklan 1 kohtaa ilman 1 artiklan 2 kohdan samanaikaista hyväksymistä.

54. Parlamentin näkemyksen mukaan tämä asia on täysin erilainen kuin asia C-376/98, Saksa vastaan parlamentti ja neuvosto, koska siinä komissio myönsi, että kyseessä oleva säännös oli erotettavissa, mutta kiisti osittaista kumoamista koskevan kanteen perusteen pelkästään sillä perusteella, että se ei olisi antanut kyseessä olevaa direktiiviä ilman kyseistä säännöstä. Lisäksi parlamentti osoittaa vääräksi Ranskan hallituksen väitteen, jonka mukaan päätös tutkimatta jättämisestä merkitsisi oikeussuojan epäämistä, sillä perusteella, että Ranska olisi voinut saattaa kyseenalaiseksi direktiivin 93/95, joka sisälsi samanlaisia ilmaisuja kuin ne, joista direktiivin 2003/15 osalta valitettiin.

55. Pääasiassa parlamentti väittää ensinnäkin oikeusvarmuuden osalta, että oikeusvarmuuden periaate ei voi sinänsä saada aikaan yhteisön toimen kumoamista, koska luottamuksensuojan periaatetta ei ole loukattu.

56. Toiseksi parlamentti asettaa kyseenalaiseksi Ranskan hallituksen oikeusvarmuutta koskevien väitteiden todellisen tavoitteen ja esittää, että tämä saattaa tosiasiassa olla edullisen (toisin sanoen rajoittavan) tulkinnan saaminen direktiiville direktiivin kumoamiskanteen kautta. Parlamentin näkemyksen mukaan tämä olisi oikeudenkäynnin väärinkäyttöä.

57. Kolmanneksi parlamentti torjuu väitteen, jonka mukaan direktiivi olisi Euroopan kosmetiikkateollisuuden kannalta tuhoisa, ja viittaa huomattavaan joukkoon kosmetiikkayhtiöitä, jotka olivat jo toteuttaneet direktiivin mukaiset menettelytavat ennen sen antamista.

58. Mitä lopuksi tulee WTO-sääntöjen merkitykseen käsiteltävänä olevassa asiassa, parlamentti toistaa neuvoston argumentin, jonka mukaan muutoin kuin eläimillä testattu ja eläimillä testattu kosmetiikka eivät ole ”vastaavia” WTO-oikeudessa tarkoitetussa merkityksessä. Edelleen parlamentti torjuu viittauksen siitä, että yhteisön lainsäätäjä olisi yrittänyt kätkeä protektionistisen politiikan direktiivin taakse, ja huomauttaa, että yhteisön kosmetiikkateollisuudella on volyymillä mitattuna suurempi osuus maailman kosmetiikkamarkkinoista kuin Yhdysvalloilla tai Japanilla. Se katsoo, että tämä on ristiriidassa sen väitteen kanssa, jonka mukaan direktiivi johtaa GATT-sopimuksen III artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun epäedullisempaan kohteluun, sekä sen väitteen kanssa, jonka mukaan direktiivi on syrjivä GATT-sopimuksen XX artiklassa tarkoitetussa merkityksessä.

V Analyysi

Tutkittavaksi ottaminen

59. Ensin on tarkasteltava kysymystä, olisiko nyt käsiteltävänä oleva osittaista kumoamista koskeva kanne jätettävä tutkimatta sillä perusteella, että riidanalaista säännöstä ei voida erottaa direktiivin 2003/15 1 artiklan 1 kohdasta, jonka kumoamista Ranskan hallitus ei tavoittele. Kuten hyvin tiedetään, lainsäädäntötoimen tai päätöksen osittainen kumoaminen on mahdollista ainoastaan, jos osat, joiden kumoamista vaaditaan, voidaan erottaa säädöksen tai päätöksen jäljelle jäävästä osasta.( )

60. Arvioitaessa tätä kysymystä on asianmukaista palauttaa mieleen yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö, joka koskee lainsäädäntötoimen säännösten erotettavuuden arviointia, kun kyseessä on osittaista kumoamista koskeva kanne. Kolme tapausta nimenomaan ovat mielestäni erityisen merkityksellisiä.

61. Ensimmäinen näistä on asia Saksa vastaan komissio, joka koski erityisistä markkinoiden tukitoimenpiteistä naudanliha-alalla annetun asetuksen N:o 690/2001 5 artiklan 5 kohdan kumoamista siltä osin kuin tässä säännöksessä jokainen kyseessä oleva jäsenvaltio velvoitettiin rahoittamaan 30 prosenttia tämän asetuksen nojalla ostetun lihan hinnasta.( ) Kyseisessä asiassa yhteisöjen tuomioistuin pyysi asianosaisia ilmaisemaan kantansa kanteen tutkittavaksi ottamisesta suhteessa siihen periaatteeseen, jonka mukaan yhteisön säädöksen osittainen kumoaminen on mahdollista vain silloin, kun osat, joiden kumoamista on vaadittu, ovat sellaisia, että ne voidaan erottaa muusta säädöksestä. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että riidanalainen säännös voitiin erottaa asetuksen muusta osasta, ”koska tämän säännöksen kumoaminen ei muuttaisi riidanalaisen asetuksen pääsisältöä”.( ) Se päätteli, että koska riidanalaisen asetuksen pääsisältönä oli naudanlihan erityisostojärjestelmän perustaminen BSE-taudin aiheuttamasta kriisistä selviytymiseksi, sen säännöksen kumoaminen, jossa velvoitetaan jokainen kyseeseen tuleva jäsenvaltio rahoittamaan 30 prosenttia ostetun lihan hinnasta, ”ei vaikuttaisi mitenkään asetuksen pääsisältöön, kun otetaan huomioon, että osittainen kumoaminen johtaisi ainoastaan yhteisön ja kyseessä olevien jäsenvaltioiden väliseen rahoitusta koskevaan tasaamiseen”.( ) Hylätessään komission väitteen siitä, että ilman riidanalaista säännöstä se ei luultavastikaan olisi antanut riidanalaisen asetuksen muita säännöksiä niiden nykyisessä muodossa – eikä varsinkaan säännöstä, jonka mukaan asetuksen mukaisesti myydyistä tuotteista saatujen tuottojen olisi kuuluttava asianomaiselle jäsenvaltiolle( ) – yhteisöjen tuomioistuin totesi, että kysymys siitä, ”muuttaisiko osittainen kumoaminen riidanalaisen säädöksen pääsisältöä, muodostaa objektiivisen edellytyksen eikä subjektiivista, riidanalaisen säädöksen hyväksyneen toimielimen poliittiseen tahtoon liittyvää edellytystä”.

62. Julkisasiamies Fennelly tarkasteli kysymystä myös asiassa Saksa vastaan parlamentti ja neuvosto (ns. tupakkamainonta-tapaus).( ) Kyseinen asia koski direktiiviin 98/43/EY, jonka tarkoituksena oli kieltää kaikenlainen tupakkamainonta ja sponsorointi, kohdistuvaa kumoamiskannetta. Tehtyään sen päätelmän, että yhteisön lainsäätäjä ei ollut toimivaltainen antamaan direktiiviä esitetyillä perusteilla siltä osin kuin se koski mainontaa mainosvälineissä, jotka sisälsivät ainoastaan tupakkamainontaa, mutta olisi ollut toimivaltainen tekemään niin suhteessa mainosvälineisiin, joilla on muu itsenäinen sisältö ja joissa on erillinen palveluun tai kauppaan liittyvä tekijä (kuten sanomalehdet tai radiolähetykset), julkisasiamies Fennelly tarkasteli sitä, voisiko yhteisöjen tuomioistuin harkita direktiivin osittaista kumoamista. Viitaten yhteisöjen tuomioistuimen tuomioihin asioissa, jotka koskivat työaika-tapausta ja kanteita komission päätösten osittaiseksi kumoamiseksi kilpailumenettelyissä, ( ) hän huomautti seuraavaa:

”Yhteisöjen tuomioistuin ei ole vahvistanut mitään yleisiä ohjeita lainsäädäntötoimen pätevien ja pätemättömien osien erottelua koskevasta kysymyksestä. Kuitenkin katson, että se on valinnut osittaisen kumoamisen seuraavien kahden edellytyksen täyttyessä: ensiksi kun tietty säännös on irrallinen ja siten erotettavissa muuttamatta jäljelle jäävää tekstiä, ja toiseksi kun kyseisen säännöksen kumoaminen ei vaikuta sen koko säädöksen yhdenmukaisuuteen, jonka osa se on.”( )

63. Hän päätteli, että osittainen kumoaminen ei ollut käypä vaihtoehto sillä perusteella, että koska direktiivissä ei eroteltu yksinomaan tupakkamainontaa sisältäviä mainosvälineitä ja itsenäisiä palveluihin liittyviä mainosvälineitä, tuon erottelun sisällyttäminen merkitsisi yhteisöjen tuomioistuimen osalta direktiivin luovaa uudelleen laatimista. Hän huomautti erityisesti, että ”jäljelle jääneet osat edustaisivat vain osaa sellaisen kiellon asiasisällöstä, jonka yhteisön lainsäätäjä on selkeästi laatinut yleisin käsittein. Yhteisöjen tuomioistuin kaataisi puun mutta sallisi tiettyjen oksien jäädä eloon – –”.( )

64. Viimeinen tapaus, jolla on merkitystä, on asia komissio vastaan neuvosto, jossa komissio vaati kumoamaan osittain neuvoston päätöksen, jolla oli hyväksytty Euroopan atomienergiayhteisön liittyminen ydinturvallisuutta koskevaan yleissopimukseen.( ) Komissio vaati erityisesti kyseiseen päätökseen liitetyn Euratomin ilmoituksen viimeisen kohdan kumoamista, jossa mainittiin yhteisön toimivallan laajuus yleissopimuksen alueella, sillä perusteella, että tiettyjä yhteisön toimivallan alueita ei ollut mainittu kyseisessä ilmoituksessa. Hylätessään neuvoston oikeudenkäyntiväitteen, joka perustui siihen, ettei kyseinen kohta ollut erotettavissa, yhteisöjen tuomioistuin päätteli, että vaadittu osittainen kumoaminen ”ei – – muuttaisi riidanalaisen päätöksen pääsisältöä”, koska se ”ei vaikuttaisi mitenkään niiden määräysten oikeudelliseen ulottuvuuteen, joihin neuvosto on jo ottanut kantaa” (ilmeisesti: yhteisön toimivaltaan nähden).( ) Kyseistä asiaa koskevassa ratkaisuehdotuksessaan julkisasiamies Jacobs vertaili kyseessä olevia tosiseikkoja ja muiden kuin lainsäädännöllisten kilpailualalla tehtyjen päätösten osittaista kumoamista koskevia kanteita, kuten asiassa Transocean Marine Paint ja asiassa Kali und Salz,( ) joissa päätösten riidanalaisten ehtojen kumoaminen ”olisi saattanut vaikuttaa itse päätöksen luonteeseen”.( )

65. Edellä mainittu oikeuskäytäntö osoittaa käsitykseni mukaan, että lainsäädäntötoimen osittaista kumoamista koskevaa kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi, jos riidanalaisen säännöksen kumoaminen kyseessä olevat lainsäädännölliset perustavoitteet huomioon ottaen merkitsisi sitä, että lainsäädännön rakenne menettää olennaisen osansa. Näin siinäkin tapauksessa, että puhtaasti muodollisesta, loogisesta näkökulmasta riidanalaista säännöstä voidaan tarkastella muusta lainsäädännöstä erillisenä (esimerkiksi nimenomaisten ristiinviittausten puuttuessa riidanalaisen säännöksen ja säädöksen muun osan väliltä). Muuhun tulokseen päätyminen horjuttaisi yhteisön lainsäätäjän objektiivista päämäärää ja johtaisi sellaisten lainsäännösten itsenäiseen voimassapitoon, jotka on tarkoitettu pelkästään liitännäisiksi. On ajateltavissa, että itsenäisesti tarkasteltuina nämä liitännäiset säännökset voisivat joissakin tapauksissa vahingoittaa lainsäädännön alkuperäistä päämäärää.

66. Sovellettaessa tätä periaatetta käsiteltävänä olevaan asiaan muun muassa direktiivin 2003/15 johdanto-osasta käy ilmi, että yksi sen hallitsevista tavoitteista on kosmeettisten valmisteiden testaukseen käytettävien eläinkokeiden lopettaminen. Näin ollen esimerkiksi direktiivin johdanto-osan 4 perustelukappaleen mukaan ”on tärkeää, että tavoitteeksi asetettu kosmeettisten valmisteiden testaukseen käytettävien eläinkokeiden lopettaminen pyritään toteuttamaan ja että tällaisia kokeita koskeva kielto tulee voimaan jäsenvaltioiden alueella”. Johdanto-osan 1–11 perustelukappale koskevat tätä tavoitetta.

67. Jos Ranskan hallituksen osittaista kumoamista koskeva kanne menestyisi, tuloksena olisi, kuten se nimenomaisesti myöntää, että direktiivin 76/768 4 artiklan 1 kohdan i alakohdan( ) poistamisen kautta eläinkokeilla testattujen kosmeettisten valmisteiden kaupan pitäminen yhteisössä olisi sallittua ehdoitta.

68. Edellä esitetystä seuraa, että tällainen tulos olisi tosiasiassa yhteisön lainsäätäjän objektiivisen päämäärän ja direktiivin olennaisen osan vastakohta. On selvää, että 1 artiklan 1 kohdan tarkoitus oli puhtaasti liitännäinen riidanalaiseen säännökseen nähden: direktiivin 76/768 4 a artiklan, joka lisättiin riidanalaisella säännöksellä, tarkoitus oli nimittäin korvata direktiivin 76/768 4 artiklan 1 kohdan i alakohta. Osittaisen kumoamisen vaikutus olisi näin ollen päinvastainen siihen nähden, mitä ilmeisesti tarkoitettiin.

69. Lisäksi huomautan, että lainsäätäjä näyttää myös ymmärtäneen direktiivin 2003/15 muut säännökset ja erityisesti sen 1 artiklan 7 kohdan 1 artiklan 2 kohdan valossa.

70. Näillä perusteilla olen sitä mieltä, että direktiivin 2003/15 1 artiklan 2 kohta ei ole erotettavissa muusta direktiivistä ja erityisesti 1 artiklan 1 kohdasta ja että käsiteltävänä olevaa kannetta ei tulisi ottaa tutkittavaksi. Siirryn nyt kuitenkin tarkastelemaan sitä, ovatko asianosaisten pääasiassa esittämät väitteet perusteltuja, olettaen, että yhteisöjen tuomioistuin päätyisi päinvastaiseen ratkaisuun.

Pääasia

A Oikeusvarmuus

71. Ranskan hallitus katsoo, että riidanalainen säännös olisi kumottava, koska se ei ole riittävän selvä ja täsmällinen. Se väittää, että uutta 4 a artiklaa voidaan tulkita eri tavoin, mikä merkitsee sitä, että se voidaan panna täytäntöön eri jäsenvaltioissa eri tavoin, mikä saattaa johtaa oikeudelliseen epävarmuuteen yhtiöiden osalta.

72. Aluksi huomautan, että vaikka asianosaiset viittaavat argumenteissaan ”oikeusvarmuuden periaatteeseen”, tämä käsite voi olla hämmentävä sikäli, että sitä käytetään usein viittaamaan erilaisten, vaikkakin läheisten oikeudellisten käsitteiden valikoimaan. Näitä ovat yhteisön lainsäädäntöä koskeva taannehtivuuskiellon periaate, luottamuksensuojan periaate, jolla tarkoitetaan yhteisön toimielimen toimenpiteeseen tai esitykseen perustuvaa perusteltua odotusta, ja käsite yhteisön säännöstön velvoittavuuden huomioon ottamisesta.( ) Käsiteltävänä olevassa asiassa Ranskan hallituksen argumentit rajoittuvat väitettyyn riidanalaisen säännöksen sanamuodon ja vaikutusten selkeyden puutteeseen eivätkä ulotu mihinkään edellä luetelluista merkityksistä.

73. Ennen näiden argumenttien aineellisen sisällön tarkastelua on mielestäni tärkeää tarkastella periaatteellisena kysymyksenä olosuhteita, joissa direktiivin sanamuodon epäselvä tai epämääräinen luonne sinänsä voi olla peruste sen kumoamiselle.

74. Ensimmäinen seikka, joka on tässä suhteessa huomattava, on se, että mielestäni olisi erittäin epätavallista löytää yhteisön yleisesti sovellettava lainsäädäntötoimi, jota voidaan tulkita ainoastaan yhdellä yksiselitteisellä tavalla. Kaikkien tällaisten toimien ja erityisesti sellaisen toimen, josta on sovittu yhteisön lainsäädäntöjärjestelmän korkeimmalla tasolla, luonteeseen kuuluu, ettei jokaista käytettyä termiä voida tai pitäisi määritellä tyhjentävästi ja ehdottomasti itse säädöksessä. Tällaiseen tyhjentävään määrittelyyn pyrkiminen olisi useimmissa tapauksissa yksinkertaisesti epäkäytännöllistä ja monissa tapauksissa mahdotonta ja epäasianmukaista. Tämä ei johdu pelkästään siitä, että on vaikeaa ottaa huomioon etukäteen kaikki mahdolliset skenaariot, joissa direktiiviä voidaan soveltaa, vaan myös yleisemmin lain kielellisestä epämääräisyydestä.( )

75. Sen vuoksi yhteisön ja jäsenvaltioiden lait vilisevät lainsäädännöllisiä käsitteitä, joiden yksityiskohdat ja soveltaminen on tarkoituksellisesti jätetty tuomioistuinlaitokselle tai hallinnolle. Ilmeisiin esimerkkeihin yhteisön johdetussa oikeudessa sisältyisivät direktiivin 76/207 2 artiklassa säädetyt poikkeukset yhdenvertaisen kohtelun periaatteesta, asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohtaan sisältyvä ”sosiaalisen edun” käsite, sekä yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen sekä kansanterveyteen liittyvät poikkeukset vapaata liikkuvuutta koskevasta oikeudesta, jotka sisältyivät aikaisemmin direktiiviin 64/221, joka on korvattu direktiivillä 2004/38.( )

76. Tästä seuraa, että jos oikeudenkäynnissä syntyy tilanne, jota ei ole sovellettavassa lainsäädännössä nimenomaisesti otettu huomioon, tuomioistuinten tehtävänä on tulkita ja soveltaa tätä lainsäädäntöä kyseiseen tapaukseen. Yhteisön oikeudessa esimerkiksi periaate, jonka mukaan lainsäädännön tulkinta ja soveltaminen muodostavat osan yhteisöjen tuomioistuimen ydintehtävistä, kuvastuu EY 220 artiklan sanamuodossa. Tätä tehtävää suorittaessaan yhteisöjen tuomioistuimen on pidettävä mielessä, että yhteisön normien vaikutuksen tulisi olla selvä ja ennustettavissa niiden osalta, joihin se kohdistuu.( ) Tämä tekijä on ollut ratkaiseva monissa tapauksissa, joissa yhteisöjen tuomioistuinta on pyydetty tulkitsemaan tai soveltamaan yhteisön oikeutta.( )

77. Vaikka tämä huomio pitää paikkansa kaikkien yhteisön yleisesti sovellettavien lainsäädäntötoimien osalta, se on erityisen merkityksellinen, kun kysymys on direktiiveistä. Mielestäni julkisasiamies Jacobsin perustelut asiassa Alankomaat vastaan parlamentti ja neuvosto, ovat tässä suhteessa erityisen kiinnostavat.( ) Hylätessään Alankomaiden hallituksen väitteen, jonka mukaan bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta annettu direktiivi 98/44/EY olisi kumottava oikeusvarmuuden loukkaamisen perusteella, julkisasiamies Jacobs huomautti, että EY 249 artiklassa määrätään, että direktiivi velvoittaa jokaista jäsenvaltiota saavutettavaan tulokseen nähden mutta jättää kansallisten viranomaisten valittavaksi muodon ja keinot. Hän jatkoi seuraavasti:

”Direktiiveillä ei siis lähtökohtaisesti ole tarkoituskaan säännellä tyhjentävästi niiden soveltamisalaan kuuluvia asioita. Vaikka tämä ei tietenkään tarkoita sitä, että epäselvä asioiden esittämistapa olisi asianmukainen, se tarkoittaa kuitenkin sitä, että pelkästään se seikka, että direktiivissä jätetään jäsenvaltioille hieman harkintavaltaa, ei sellaisenaan ole peruste direktiivin kumoamiselle. Siinäkään tapauksessa, että direktiivin säännöstä voidaan tulkita eri tavoin, kuten Alankomaat väittää nyt käsiteltävässä asiassa, tämä ei voi mielestäni olla kumoamisen perusteena. Viime aikoina ratkaistuissa asioissa, joissa yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että jäsenvaltio pannessaan epätäsmällisesti muotoillun direktiivin säännöksen virheellisellä tavalla täytäntöön oli tulkinnut säännöstä tavalla, joka oli kohtuudella hyväksyttävissä, ei ole esitetty, että direktiiviä (tai säännöstäkään) olisi pidettävä pätemättömänä vain sen vuoksi, että se on epätäsmällinen ja että sitä siten voidaan tulkita useammalla kuin yhdellä tavalla.

Samalla tavoin yhteisöjen tuomioistuin vahvistaessaan periaatteen, jonka mukaan ainoastaan sellaisilla direktiivin säännöksillä, jotka ovat selviä ja yksiselitteisiä, voi olla välitön vaikutus, ei tietääkseni ole esittänyt, että kaikki säännökset, jotka eivät ole niin täsmällisiä ja yksiselitteisiä, olisivat tästä syystä pätemättömiä.”( )

78. Yhtyisin kunnioittaen tähän perusteluun. Vaikka onkin totta, kuten on jo huomattu ja kuten Ranskan hallitus on väittänyt, että yhteisön normien vaikutuksen olisi oltava selvä ja ennustettavissa niille, joihin se kohdistuu, tämä ei johda eikä sen tulisi johtaa siihen päätelmään, että mikä tahansa lainsäädäntö, jota voidaan tulkita useammalla kuin yhdellä tavalla, on kumottava. Edellä esitetyistä syistä selkeyden puute muodostaa mielestäni yhteisön lainsäädännön tai sen osan kumoamisperusteen ainoastaan niissä äärimmäisissä tapauksissa, joissa lainsäädäntö on sisäisesti selvästi epäjohdonmukaista tai joissa kyseessä olevalle säännökselle ei voida antaa mitään loogista merkitystä.( )

79. Sovellettaessa näitä näkökohtia käsiteltävään asiaan on todettava, että Ranskan hallituksen oikeudellista epävarmuutta koskevat argumentit keskittyvät sen käsitteen ympärille, jonka mukaan vain eläinkokeet, jotka on toteutettu ”direktiivissä säädettyjen vaatimusten täyttämiseksi”, kuuluvat siinä olevien kieltojen piiriin. Tämä ilmaisu esiintyy jokaisessa direktiiviin sisältyvässä neljäntyyppisessä kiellossa.

80. En ole vakuuttunut näistä argumenteista. Käsitykseni mukaan direktiivi täyttää edellä huomautuksissani esitetyt oikeudellisen selkeyden ja ennustettavuuden vaatimukset seuraavista syistä.

81. Kuten neuvosto on huomauttanut, ilmaisu ”tässä direktiivissä säädettyjen vaatimusten täyttämiseksi” on luettava yhteydessä direktiivin 76/768 ensisijaiseen tavoitteeseen, nimittäin kansanterveyden suojeluun, jonka alainen 4 a artikla nimenomaan on. Kuten edellä on havaittu, tämä periaate on ilmaistu direktiivin 2 artiklassa: ”Yhteisössä markkinoille saatetut kosmeettiset valmisteet eivät saa normaalisti käytettyinä olla omiaan aiheuttamaan haittaa ihmisten terveydelle”.

82. Mielestäni on selvää, että kyseessä olevasta ilmaisusta käy näin ollen ilmi lainsäätäjän tarkoitus, jonka mukaan eläinkokeiden, joihin kieltoja sovelletaan, tavoitteena on oltava direktiivissä 76/768 asetettujen kansanterveyttä koskevien vaatimusten täyttäminen kosmetiikan osalta. Lisäksi minusta näyttää perustellulta olettaa, että kosmetiikka-alalla käytännöllisesti katsoen kaikki eläinkokeet toteutettaisiin tätä tarkoitusta varten, eikä Ranskan hallitus ole kiistänyt tätä. Tässä suhteessa on syytä mainita, että kyseinen ilmaisu ilmestyi ensin direktiivin 76/768 4 artiklaan direktiivillä 93/35 käyttöön otetun muutoksen seurauksena. Vaikka tämän säännöksen voimaantuloa lykättiin, kuten edellä on kuvattu, Ranskan hallitus ei näytä tuona aikana vastustaneen sen muotoilua eikä väittäneen, ettei se ole selkeä.

83. Tässä valossa nähtynä kaikki Ranskan hallituksen esille tuomat väitetyt epävarmuudet vaikuttavat kuvitelluilta.

84. Ensiksikin näyttää selvältä, että eläinkokeita koskevaa kieltoa sovelletaan samalla tavoin kokeisiin, jotka on toteutettu muun lainsäädännön vaatimusten noudattamiseksi, sikäli kuin aineita, jotka ovat olleet tällaisten kokeiden kohteena, ei saa käyttää kosmeettisina valmisteina tai kosmeettisissa valmisteissa. Tämä tulkinta vaikuttaa tarpeelliselta direktiivin tehokkaan vaikutuksen vuoksi, ja se on direktiivin antamiseen johtaneissa valmistelevissa asiakirjoissa ilmaistun tarkoituksen mukainen.( )

85. Toiseksi riidanalaisen säännöksen sanamuodosta mielestäni seuraa, että sitä sovelletaan kosmeettisia valmisteita tai ainesosia koskevien eläinkokeiden toteuttamiseen jäsenvaltion alueella riippumatta siitä, tehdäänkö nämä kokeet vientiin tarkoitetuille valmisteille. Tähän tulkintaan viittaa myös direktiivin 2003/15 1 artiklan 7 kohta.( )

86. Kolmanneksi tästä sanamuodosta seuraa samalla tavoin, että kaupan pitämistä koskeva kielto koskee kosmeettisia valmisteita ja ainesosia, joita on testattu eläinkokein yhteisön ulkopuolella. Tällaiset kokeet olisi luonteensa puolesta toteutettu kansanterveyttä koskevien vaatimusten täyttämiseksi ja ne kuuluisivat sen vuoksi kiellon piiriin.( )

87. Tämän vuoksi riidanalaisen säännöksen tarjoama oikeusvarmuuden taso ei käsitykseni mukaan ole sellainen, että sitä olisi mahdoton hyväksyä kosmetiikkayritysten kannalta. Lisäisin vielä, että siinä tapauksessa, että tulkintakysymyksiä syntyy, tällaiset yritykset voivat nostaa kanteen kansallisissa tuomioistuimissaan, jotka puolestaan voivat saattaa nämä kysymykset yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi EY 234 artiklan nojalla.

B Suhteellisuus

88. Kuten hyvin tiedetään, suhteellisuusperiaate edellyttää, että yhteisön oikeuden säännöksen tavoitteet ovat toteutettavissa siinä säädettyjen keinojen avulla ja että näillä keinoilla ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.( ) Näin ollen silloin kun on mahdollista valita usean tarkoituksenmukaisen toimenpiteen välillä, on valittava vähiten rajoittava.( )

89. Haluan tehdä joukon alustavia huomioita valvonnan tasosta, jota yhteisöjen tuomioistuimen on sovellettava käsiteltävänä olevan asian kaltaisissa tilanteissa.

90. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan monitahoisten poliittisten valintojen alueella, jolla yhteisöjen lainsäätäjällä on laaja harkintavalta, tuomioistuimen harjoittama lainsäädäntötoimien aineellinen valvonta on rajoitettua. Tällaisissa tapauksissa lainsäädäntötoimi pitäisi kumota ainoastaan, jos toimi selvästi on ylittänyt lainsäätäjän toimivallan rajat.( ) Näin ollen asiassa, jossa oli kysymys suussa käytettäväksi tarkoitettua tupakkaa koskevasta yhteisön kiellosta, yhteisöjen tuomioistuin totesi, että

”yhteisön lainsäätäjällä on laaja harkintavalta – – alalla, jolla siltä edellytetään poliittisten, taloudellisten ja sosiaalisten valintojen tekemistä ja jolla sen on suoritettava monitahoisia arviointeja. Näin ollen tähän alaan kuuluva toimenpide voidaan katsoa lainvastaiseksi ainoastaan, jos kyseinen toimenpide on ilmeisen soveltumaton toimivaltaisen toimielimen tavoittelemien päämäärien saavuttamiseen”.( )

91. Kuten on ilmeistä, tällaisten lainsäädäntötoimien aineelliseen puoleen kohdistuvan tuomioistuinvalvonnan rajoitettu luonne johtuu pääasiassa toimielinten tasapainoa koskevasta perustavanlaatuisesta periaatteesta ja toimivallanjaosta. Tähän tasapainoon kuuluu, että yhteisöjen tuomioistuimen olisi kunnioitettava poliittista vastuuta,( ) joka perustamissopimuksella on annettu yhteisön lainsäätäjälle, ja sen olisi pidättäydyttävä puuttumasta tuomiollaan tällaisiin poliittisluonteisiin asioihin.( )

92. Mielestäni kyseisestä toimielinten tasapainoa koskevasta periaatteesta, kuten demokratian periaatteesta sinänsä, seuraa, että yhteisöjen tuomioistuimen pitäisi olla erityisen varovainen valvoessaan sellaisen lainsäädäntötoimen lainmukaisuutta, jonka neuvosto ja parlamentti ovat antaneet yhdessä noudattaen yhteispäätösmenettelyä. Yhteisöjen tuomioistuimen pitäisi olla erityisen hidas kumoamaan aineellisilla perusteilla yhteisön kansalaisia edustavan, suoraan ja demokraattisesti valitun elimen lainsäädäntöpoliittisia päätöksiä. Lisäisin vielä, että tämä huoli demokraattisten periaatteiden mahdollisimman suuresta kunnioittamisesta on ollut luonteenomaista yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännölle lukuisissa muissa tapauksissa.( )

93. Sovellettaessa näitä näkökohtia käsiteltävään tapaukseen on selvää, että eläinkokeita koskeva kielto kosmeettisten valmisteiden ja ainesosien osalta on huomattavan arkaluonteinen poliittinen päätös, joka edellytti komission, neuvoston ja parlamentin tarkkaa ja yleistä analyysiä suunnitellun järjestelmän eduista ja haitoista. Kuten edellä on kerrottu, direktiivistä päästiin yhteisymmärrykseen pitkällisen ja monimutkaisen yhteispäätösmenettelyn jälkeen, mukaan lukien monet kolmenkeskiset neuvottelut komission kanssa ja nähtävästi lukuisat sellaisten kolmansien osapuolten kuulemiset, joita asia koskee.( ) Lopullinen yhteisymmärrys saavutettiin vasta sovittelukomitean kokoon kutsumisen kautta.

94. On huomionarvoista, että kuten edellä on esitetty, lainsäädäntömenettelyn aikana voimakas sysäys aikarajan käyttöönottamiseksi kosmetiikan testaamista eläinkokeilla koskevalle kiellolle tuli parlamentilta.( ) Parlamentti kuvailee direktiivin olevan ”lähes kymmenen vuotta kestäneen lainsäädäntömenettelyn tulos, joka on erittäin merkittävä ja poliittisesti erittäin arkaluonteinen lainsäädäntötoimi”.( )

95. Sen vuoksi tuomioistuimen suorittaman valvonnan, joka koskee riidanalaisen säännöksen aineellista lainmukaisuutta ja nyt käsiteltävässä asiassa sen suhteellisuusperiaatteen mukaisuutta, pitäisi periaatteessa olla erityisen rajoitettua.

96. Tämän valvonnan toteuttamiseksi on ensin tarpeen yksilöidä riidanalaisen säännöksen tavoite. Tämä on nimenomaisesti esitetty direktiivin 2003/15 johdanto-osassa, jossa säädetään, että ”jotta eläinten suojelu olisi mahdollisimman korkeatasoista, olisi vahvistettava määräaika, johon mennessä lopullisen kiellon on tultava voimaan”.( ) Näin ollen komissio totesi ehdotuksessa direktiiviksi, että

”kaikkien asiaan liittyvien osapuolten yhteisenä tavoitteena on myös vähentää eläimille kokeissa aiheutuvia kärsimyksiä ja kokeiden lukumäärää sekä poistaa tällaiset kärsimykset kokonaan aina kun se on mahdollista ja niin pian kuin mahdollista. Tämä tavoite on elämän kunnioittamista koskevien eettisten vaatimusten sekä yleisen mielipiteen ja Euroopan parlamentin nimenomaisten toiveiden mukainen. Kyseinen tavoite sisältyy myös kokeisiin ja muihin tieteellisiin tarkoituksiin käytettävien eläinten suojelusta annettuun direktiiviin 86/609/ETY”.

97. Ei ole epäilystä siitä, että tämä on yhteisön lainsäädännön hyväksyttävä tavoite. Tämä vahvistetaan EY:n perustamissopimuksen liitteenä olevassa pöytäkirjassa eläinten hyvinvoinnista.( ) Toisin kuin Ranskan hallitus väittää, yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Jippes antama tuomio ei mielestäni johda vastakkaiseen päätelmään.( ) Päinvastoin kyseisessä tapauksessa sen tutkiminen, oliko yhteisön lainsäätäjä ottanut täysin huomioon eläinten hyvinvointia koskevat vaatimukset, muodosti tärkeän vaiheen yhteisöjen tuomioistuimen arvioidessa, oliko yhteisön kyseessä oleva politiikka oikeasuhteista.( )

98. Toinen vaihe suhteellisuuden tarkastelussa edellyttää analyysiä siitä, onko riidanalainen säännös asianmukainen keino kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi. Käsiteltävänä olevassa asiassa on vaikea esittää tätä vastaan, että ehdottoman kiellon asettaminen kosmeettisten valmisteiden ja ainesosien testaamiselle eläinkokeilla yhteisössä ei ole keino eläinten hyvinvoinnin edistämiseksi, eikä Ranskan hallitus yritäkään tehdä niin.

99. Kolmas vaihe suhteellisuuden tarkastelussa on sen arviointi, ylitetäänkö riidanalaisella säännöksellä se, mikä on tarpeen sen tavoitteen saavuttamiseksi. Juuri tässä vaiheessa tuomioistuimen suorittaman valvonnan rajoitettu luonne tulee erittäin merkitykselliseksi.

100. Lainsäädäntömenettelyn kuluessa tuotetuista asiakirjoista käy ilmi, että muotoillessaan riidanalaista säännöstä yhteisön lainsäätäjä pyrki saavuttamaan hienosäätöisen tasapainon eläinten suojelua koskevien vaatimusten ja muiden kysymyksessä olevien intressien välillä, mukaan lukien kansanterveys ja tarve noudattaa kansainvälisiä sitoumuksia. Lukuisten vaihtoehtojen harkinnan jälkeen – mukaan lukien komission esittämä ehdotus, johon ei sisältynyt kaupan pitämistä koskevaa kieltoa – riidanalainen säännös valittiin asianmukaisimpana kompromissina kiihkeiden keskustelujen jälkeen.( ) Näin ollen neuvosto huomautti yhteisessä kannassaan seuraavaa:

”Neuvosto on yhtä mieltä siitä, että tavoitteena on poistaa kosmeettisten valmisteiden ainesosien testaaminen eläinkokein mahdollisimman pian, mutta katsoo, että tähän tavoitteeseen olisi pyrittävä vaarantamatta kuluttajien terveyttä ja turvallisuutta.”( )

101. Riidanalaisessa säännöksessä ja direktiivissä 2003/15 kokonaisuutena on lukuisia esimerkkejä huolesta, joka koskee tämän tasapainon saavuttamista, ja lopullinen teksti edustaa tähän tähtäävää huolellisesti laadittua kompromissia.

102. Ensisijainen huoli yleisen turvallisuuden turvaamisesta ja kuluttajien suojelusta käy selvästi ilmi esimerkiksi direktiivin 4 a artiklan 1 kohdasta, jossa säädetään, että siihen sisältyvät kiellot on toteutettava, jollei 2 artiklasta johtuvista yleisistä yleistä turvallisuutta koskevista velvoitteista muuta johdu.( ) Huoli yleisen turvallisuuden säilyttämisestä näkyy todellakin kauttaaltaan direktiivissä 2003/15, mukaan lukien säännös, joka koskee kiellosta poikkeamista, jos erityinen ihmisen terveyttä koskeva ongelma on näytetty toteen;( ) komission mahdollisuus esittää lainsäädäntöehdotus, jos vaihtoehtoisia tutkimusmenetelmiä ei ole validoitu riittävästi;( ) erityissäännös pidennetyistä määräajoista toistetun annostuksen toksisuutta, lisääntymistoksisuutta ja toksikokinetiikkaa mittaavien kokeiden osalta;( ) ja johdanto-osan toteamus, jonka mukaan komission on laadittava jäsenvaltioita kuullen yleiset ohjeet, joilla varmistetaan, että väittämien, joiden mukaan kosmeettisia valmisteita ei ole testattu eläinkokein, arviointiin sovelletaan yhteisiä perusteita, ettei kuluttajia johdeta harhaan.( )

103. Samalla tavoin direktiivissä ilmaistaan selvä huoli kosmetiikkayritysten intressien huomioon ottamisesta sen eläinten suojelua ja yleistä turvallisuutta koskevien tavoitteiden yhteydessä. Esimerkiksi direktiivin 76/768 9 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna, säädetään, että komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain kertomuksen komission edistymisestä pyrkimyksissään saada OECD:n hyväksyntä yhteisön tasolla validoiduille vaihtoehtoisille menetelmille ja edistää yhteisössä vaihtoehtoisilla menetelmillä tehtyjen kokeiden tulosten tunnustamista kolmansissa maissa, sekä ”pienten ja keskisuurten yritysten erityistarpeiden huomioon ottamisesta”. Lisäksi yhteisön tasolla validoidut tai hyväksytyt vaihtoehtoiset menetelmät on julkaistava viipymättä.( ) Kyseisten säännösten tavoitteena on selvästikin helpottaa yhteisön yrityksiä ja lisätä avoimuutta.

104. Lisäksi vastauksena Ranskan hallituksen väitteeseen, joka koskee käytettävissä olevien vaihtoehtoisten menetelmien väitettyä riittämättömyyttä, on riittävää todeta, että kaikkien tietojen mukaan lainsäätäjä oli hyvin selvillä vaihtoehtoisten menetelmien kehityksen tilasta ja otti tämän täysin huomioon lopullisessa kompromississaan.( )

105. Edellä esitetystä ilmenee, että riidanalainen säännös on yhteisön lainsäätäjän suorittaman kyseessä olevien intressien huolellisen ja harkitun vertailun tuloksena syntynyt kompromissi. Mielestäni ja kun otetaan erityisesti huomioon, että tällaisessa tapauksessa asianmukainen tuomioistuinvalvonta on luonteeltaan rajoitettua, tämä riittää Ranskan hallituksen väitteen, jonka mukaan riidanalainen säännös olisi kumottava suhteellisuusperiaatteen loukkaamisen vuoksi, hylkäämiseen.

C Ennalta varautumisen periaate

106. Kuten muistutin äskettäin asiassa Arnold André esittämässäni ratkaisuehdotuksessa, yhteisöjen tuomioistuin on tehnyt ennalta varautumisen periaatteesta seuraavan yhteenvedon:

”jos sen vuoksi, että suoritetut tutkimukset eivät ole riittäviä, vakuuttavia tai selviä, osoittautuu mahdottomaksi määritellä varmasti, onko väitetty riski olemassa ja kuinka merkittävä se on, mutta jos todellinen vahinko kansanterveydelle on todennäköinen siinä tilanteessa, että riski toteutuisi, ennalta varautumisen periaatteen nojalla on oikeus toteuttaa rajoittavia toimenpiteitä”.( )

107. Jotta ennalta varautumisen periaatteen soveltamista voitaisiin perustella, on erityisesti osoitettava, että väitetty riski ei ole vain hypoteettinen.( )

108. Käsiteltävänä olevassa asiassa Ranskan hallitus yrittää vedota periaatteeseen saattaakseen kyseenalaiseksi riidanalaisen säännöksen sillä perusteella, että se aiheuttaa riskin kansanterveydelle sikäli, että ei ole varmaa, kehitetäänkö riittäviä vaihtoehtoisia menetelmiä aikavälillä, johon säädetyissä määräajoissa on tähdätty.

109. Kuten olen jo selittänyt, yleisen turvallisuuden täydellinen huomioon ottaminen kuuluu kuitenkin luonnostaan direktiiviin 2003/15 sekä direktiiviin 76/768. Erityisesti 4 a artiklassa säädettyjä kieltoja koskee nimenomaan jäsenvaltioiden yleinen velvollisuus varmistaa, että yhteisössä markkinoille saatettu kosmetiikka ei normaalisti käytettynä ole omiaan aiheuttamaan haittaa ihmisten terveydelle. Tämän vuoksi yleistä turvallisuutta koskeva tavoite on selvästi turvattu, kuten edellä 100–102 kohdassa on esitetty. Koska Ranskan hallitus ei ole esittänyt mitään todisteita siitä, että kansanterveyteen kohdistuisi ”enemmän kuin hypoteettinen” riski, tämä väite voidaan hylätä.

D Syrjintäkielto

110. Ranskan hallituksen kaikki syrjintäkieltoa koskevat väitteet lähtevät siitä, että sen hypoteesit, joiden esittämisen tarkoituksena on osoittaa, että riidanalainen säännös joutuu vastakkain oikeusvarmuuden vaatimusten kanssa, pitävät paikkansa. Olen tarkastellut kyseisiä hypoteeseja edellä ja tullut siihen tulokseen, että ne perustuvat riidanalaisen säännöksen virheellisiin tulkintoihin.( ) Syrjintäkieltoa koskevat väitteet olisi samoista syistä hylättävä.

E Ammatin harjoittamisen vapauden rajoittaminen

111. Yhteisöjen tuomioistuin teki yhteenvedon ammatin harjoittamisen vapautta koskevasta yhteisön oikeuden periaatteesta asiassa MetronomeMusik:

”Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ammatin harjoittamisen vapaus, samoin kuin myös omistusoikeuden suoja, on yhteisön oikeuden yleinen periaate. Nämä periaatteet eivät kuitenkaan takaa ehdottomia oikeuksia, vaan niitä on arvioitava sen tehtävän perusteella, joka niillä on yhteiskunnassa. Tämän vuoksi ammatin harjoittamisen vapautta, samoin kuin omistusoikeuden käyttämistä, voidaan rajoittaa sillä edellytyksellä, että nämä rajoitukset ovat todellisuudessa yleisen edun mukaisten Euroopan yhteisön tavoitteiden mukaisia ja että ne eivät merkitse suhteetonta ja sietämätöntä puuttumista, jolla vahingoitettaisiin tällä tavoin taattujen oikeuksien keskeistä sisältöä.”( )

112. Kuten edellä olevasta otteesta ilmenee, ammatin harjoittamisen vapautta koskevien rajoitusten analyysi on luonteeltaan vastaava kuin analyysi, joka suoritetaan arvioitaessa suhteellisuusperiaatteen noudattamista.( )

113. Tämän vuoksi katson, että käsiteltävänä olevassa asiassa edellytetty rajoittaminen ei merkitse suhteetonta puuttumista ammatin harjoittamisen oikeuteen, vaikka onkin selvää, että mikä tahansa tuotteen testaamista tai markkinointia koskeva kielto hyvin todennäköisesti rajoittaa ammatin harjoittamisen vapautta jossain mielessä edellä yksityiskohtaisesti esitetyistä syistä.( )

F WTO-oikeuden merkitys

114. Mitä tulee esitettyihin argumentteihin, jotka koskevat riidanalaisen säännöksen yhteensoveltuvuutta WTO-oikeuden kanssa, ensimmäinen ratkaistava kysymys on se, missä laajuudessa tällaiset argumentit voidaan ottaa huomioon tarkasteltaessa riidanalaisen säännöksen lainmukaisuutta.

115. Ranskan hallitus on myöntänyt sen, että yhteisöjen tuomioistuimen näkemyksen mukaan WTO-sopimus ja sen liitteet eivät luonteensa ja rakenteensa vuoksi periaatteessa kuulu niihin sääntöihin, joihin nähden yhteisöjen tuomioistuin valvoo yhteisön toimielinten toimenpiteitä.( ) Lisäksi tunnustetaan, että käsiteltävänä oleva asia ei kuulu kummankaan tätä periaatetta koskevan poikkeuksen alaisuuteen, jotka yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut, eli sellaisen tilanteen piiriin, jossa yhteisön tarkoituksena on ollut panna täytäntöön WTO:n yhteydessä hyväksymänsä erityinen velvoite taikka jossa kyseisessä yhteisön toimenpiteessä nimenomaisesti viitataan WTO-sopimusten tiettyihin määräyksiin.( )

116. Käsiteltävänä olevassa asiassa Ranskan hallitus kuitenkin pyytää osana vaatimustaan, jonka mukaan riidanalainen säännös olisi kumottava, yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että siihen sisältyvä kaupan pitämistä koskeva kielto on ristiriidassa GATT-sopimuksen kanssa. Ranskan hallitus pyytää yhteisöjen tuomioistuinta tekemään kyseisen ratkaisun niin sanotun ”yhteensoveltuvan tulkinnan” periaatteen perusteella, kuten asia on ilmaistu yhteisön oikeuskäytännössä. Tämä periaate edellyttää alkuperäisessä muodossaan, että ”yhteisön tekemien kansainvälisten sopimusten ensisijaisuus yhteisön johdetun oikeuden teksteihin nähden edellyttää, että jälkimmäisille on annettava mahdollisuuksien mukaan näiden sopimusten kanssa yhteensoveltuva tulkinta”.( ) Kuten on ilmeistä, tämä kuvastaa periaatetta, että silloin kun yhteisön johdetun lainsäädännön sanamuotoa voidaan tulkita useammalla kuin yhdellä tavalla, etusija olisi annettava, mikäli mahdollista, tulkinnalle, jonka mukaan säännös on yhteensoveltuva perustamissopimuksen kanssa.( ) Tämän vuoksi yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että koska yhteisö on TRIPS-sopimuksen sopimuspuoli, sen velvollisuus on tulkita tavaramerkkilainsäädäntöään, mikäli mahdollista, kyseisen sopimuksen sanamuodon ja tarkoituksen mukaisesti.( )

117. Käsiteltävässä asiassa Ranskan hallitus väittää, että syy, jonka vuoksi kyseinen säännös ei ole GATT-sopimuksen mukainen, on nimenomaan sen luonne kaupan pitämistä koskevana kieltona, joka koskee kaikkia eläinkokeilla testattuja kosmeettisia valmisteita, joissa on käytetty ”muuta kuin vaihtoehtoista menetelmää sen jälkeen kun tällainen vaihtoehtoinen menetelmä on yhteisön tasolla validoitu ja hyväksytty”.( ) Ranskan hallitus katsoo, että tämä merkitsee GATT-sopimuksen III artiklan 4 kohdassa tarkoitettua epäedullisempaa kohtelua siltä osin, että yhteisöön tavaraa tuovien on saatava vaihtoehtoinen menetelmänsä validoiduksi yhteisön tasolla.

118. Tämä on kuitenkin direktiivin nimenomainen sanamuoto. Esimerkiksi minkään loogisen tulkinnan mukaan ei ole mitään mahdollisuuksia tulkita tämän tarkoittavan, että OECD:n tasolla hyväksytyt vaihtoehtoiset menetelmät myös riittäisivät, kuten neuvostokin on huomauttanut. Tämän vuoksi tämä ei mielestäni ole tapaus, jossa vaihtoehtoinen, väitetysti ”enemmän GATT-sopimuksen mukainen” tulkinta voidaan nähdä säännöksessä. Yhteensoveltuvan tulkinnan periaatteen olennainen osa on, kuten edellä on todettu, että sitä voidaan soveltaa ainoastaan ”mikäli mahdollista” kyseessä olevan lainsäädännön nimenomainen sanamuoto huomioon ottaen. Lisäisin vielä, että tosiasiassa Ranskan hallitus ei mielestäni vaadi tulkitsemaan direktiiviä 2003/15 vaan kumoamaan sen. Huomautan, että se ei esitä mitään sellaista mahdollista tulkintaa kaupan pitämistä koskevasta kiellosta, joka johtaisi sen mukaan yhteensoveltuvuuteen GATT-sopimuksen kanssa.

119. Edelleen en ole lainkaan vakuuttunut käsiteltävänä olevassa asiassa esitettyjen väitteiden perusteella, että riidanalainen säännös on ristiriidassa GATT-sopimuksen kanssa. Koska Ranskan hallituksen argumentteja ei ole kehitelty tältä osin riittävästi, jotta kysymyksen monipuolinen arviointi olisi mahdollista, rajoitun esittämään seuraavat huomiot.

120. GATT-sopimuksen III artiklan 4 kohdan osalta on todettava, että vaikka mielestäni onkin todennäköistä, että markkinoiden kehityksen nykyisessä tilanteessa kosmetiikka, joka on testattu eläinkokeilla, ja kosmetiikka, jota ei ole testattu eläinkokeilla, määritellään ”vastaaviksi” tuotteiksi kuluttajan näkökulmasta niiden nykyisen kilpailusuhteen valossa,( ) pidän kyseenalaisena sitä, että vaatimus, jonka mukaan vaihtoehtoiset menetelmät on validoitava yhteisön tasolla, johtaisi maahantuotujen kosmeettisten valmisteiden epäedullisempaan kohteluun. Kun on selvää, että tämä vaatimus ei ole oikeudellisesti syrjivä, koska sitä sovelletaan erotuksetta yhteisön ja kolmansien maiden tuottajiin, samalla tavoin minulle ei ole täysin selvää, että tällaisen vaatimuksen vaikutus merkitsisi käytännössä suurempaa kilpailurasitusta kolmansien maiden tuottajille kuin EU:n yrityksille.( ) Tämä vaatimus koskee kaikkia kosmetiikka-alan yrityksiä ennakkoehtona niiden tuotteiden markkinoinnille saattamiselle EU:ssa. En ymmärrä, miksi menettely hyväksymisen saamiseksi tietylle vaihtoehtoiselle menetelmälle olisi vaikeampi EU:n ulkopuolisille yrityksille (verrattuna esimerkiksi kyseisen hyväksynnän saamiseen OECD:n tasolla), eikä Ranskan hallituskaan ole esittänyt mitään argumentteja siitä, miksi näin olisi.

121. Lisäksi on mielestäni painavia argumentteja sen puolesta, että vaatimus vaihtoehtoisten menetelmien validoinnista EU-tasolla on perusteltu GATT-sopimuksen XX artiklan b alakohdan nojalla. Minusta näyttää erityisesti siltä, että tämä vaatimus täyttää välttämättömyyden kriteerin kyseisessä määräyksessä tarkoitetussa merkityksessä. Käytettävissäni olevien tietojen perusteella on vaikea nähdä, että EU:n käytettävissä olisi kohtuudella ollut jokin muu toimenpide, jonka voitaisiin määritellä olevan ”vähemmän ristiriidassa” GATT-sopimuksen kanssa, GATT-sopimusta koskevassa oikeuskäytännössä tarkoitetussa merkityksessä.( )

122. Vaikka Ranskan hallitus väittää, että vaatimus, jonka mukaan vaihtoehtoiset menetelmät olisi validoitava OECD:n tasolla, olisi tällainen toimenpide, on selvää, että yhteisön lainsäätäjä oli tietoinen tästä mahdollisuudesta ja hylkäsi sen, koska se ei ollut riittävän tehokas direktiivin tavoitteen saavuttamiseksi, eli perusteilla, jotka näyttäisivät olevan hyväksyttäviä. Näin ollen komissio korostaa vuoden 2000 ehdotuksessaan tarvetta hyväksyä vaihtoehtoiset menetelmät yhteisön tasolla:

”Komission on luonnollisesti pyrittävä saamaan OECD:n hyväksyntä ECVAM:n validoimille vaihtoehtoisille menetelmille, mutta kokemus on osoittanut, että joskus voi kestää useita vuosia ennen kuin kaikki OECD:n jäsenet ovat hyväksyneet jonkin käytettävissä olevan menetelmän. Tässä tilanteessa ei kuitenkaan voida odottaa OECD:n hyväksyntää, koska eläinten hyvinvoinnilla on suuri moraalinen merkitys. Yhteisön on toimittava, koska on jo olemassa sellaisia vaihtoehtoisia menetelmiä, jotka ECVAM on validoinut tai hyväksynyt tieteellisesti päteviksi ja jotka sen neuvoa-antava tiedekomitea on vahvistanut. Sen vuoksi direktiiviehdotuksessa ehdotetaan uutta lähestymistapaa, jonka mukaan yhteisössä annettu oikeudellinen hyväksyntä riittää oikeuttamaan säädösehdotusten antamisen kosmeettisten valmisteiden testauksesta Euroopan unionissa.”

123. Samoista syistä olen sitä mieltä, että vaatimus EU-tason hyväksynnästä täyttää edellytykset, jotka on asetettu XX artiklan johdannossa, sikäli, että se ei merkitse mielivaltaista tai perusteetonta syrjintää tai kansainvälisen kaupan peiteltyä rajoittamista. Tässä suhteessa, toisin kuin Ranskan hallitus katsoo, käsiteltävänä oleva asia on mielestäni erotettavissa Shrimp-tapauksesta, jossa valituselin katsoi, että vaatimus, jonka mukaan muiden maiden oli hyväksyttävä erityinen sääntelyohjelma, joka oli pohjimmiltaan sama kuin jäsenen oma ohjelma, ottamatta selvää, oliko se asianmukainen kyseisten maiden edellytyksiin nähden, merkitsisi mielivaltaista ja perusteetonta syrjintää.( ) Käsiteltävänä olevassa asiassa kuitenkin vaatimus EU-tason hyväksynnästä on, kuten edellä on selitetty, hyväksytty vilpittömässä mielessä, ja se oli yhteisön lainsäätäjän näkemyksen mukaan ainoa keino saavuttaa tehokkaasti eläinten suojelua koskeva direktiivin päämäärä, ja sen nimenomaisena tavoitteena oli maksimoida EU-tasolla hyväksyttyjen vaihtoehtoisten menetelmien hyväksyntä OECD:n tasolla.( )

124. Näillä perusteilla Ranskan hallituksen väitteet, jotka perustuvat väitettyyn yhteensoveltumattomuuteen GATT-sopimuksen kanssa, olisi mielestäni hylättävä.

VI Ratkaisuehdotus

125. Edellä esitettyjen seikkojen perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin

1) hylkää kanteen, jonka Ranskan tasavalta on nostanut Euroopan parlamentin ja neuvoston 27.2.2003 annetun direktiivin 2003/15/EY 1 artiklan 2 kohdan kumoamiseksi siltä osin kuin sillä lisätään kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annettuun direktiiviin 76/768/ETY uusi 4 a artikla,

2) velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.