FI Euroopan unionin virallinen lehti C 370/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 25.10.2011 (Bundesgerichtshofin (Saksa) ja Tribunal de grande instance de Paris’n (Ranska) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — eDate Advertising GmbH v. X sekä Olivier Martinez ja Robert Martinez v. MGN Limited

(Yhdistetyt asiat C-509/09 ja C-161/10) (1)

(Asetus (EY) N:o 44/2001 - Tuomioistuimen toimivalta ja tuomioiden täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Toimivalta sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa - Direktiivi 2000/31/EY - Tietojen julkaiseminen internetsivuilla - Henkilöllisten oikeushyvien loukkaaminen - Paikkakunta, missä vahinko sattui tai saattaa sattua - Tietoyhteiskunnan palveluihin sovellettava lainsäädäntö)

2011/C 370/13

Oikeudenkäyntikielet: saksa ja ranska

Ennakkoratkaisuja pyytäneet tuomioistuimet

Bundesgerichtshof ja Tribunal de grande instance de Paris

Pääasian asianosaiset

Kantajat: eDate Advertising GmbH sekä Olivier Martinez ja Robert Martinez

Vastaajat: X ja MGN Limited

Oikeudenkäynnin kohde

(C-509/09)

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL L 12, s. 1) 5 artiklan 3 kohdan sekä tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (EYVL L 178, s. 1) 3 artiklan 1 ja 2 kohdan tulkinta — Tuomioistuimen toimivallan määrittäminen ja sen määrittäminen, minkä maan lakia on sovellettava kanteeseen, jossa on kyse siitä, että internetsivuilla julkaistut tiedot ovat saattaneet merkitä henkilöllisten oikeushyvien loukkaamista — Perusteet ”sen paikkakunnan, missä vahinko sattui tai saattaa sattua” määrittämiseksi

(C-161/10)

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal de grande instance de Paris — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2001 L 12, s. 1) 2 artiklan ja 5 artiklan 3 kohdan tulkinta — Tuomioistuin, jolla on toimivalta ratkaista asia, jossa laittamalla tietoja ja valokuvia internetsivustolle, jonka levitys tapahtuu muussa kuin oikeuden loukkaamiseen vedonneen henkilön kotipaikan jäsenvaltiossa sijaitsevalta palvelimelta, on loukattu yksityiselämän suojaa ja oikeutta valokuvaan — Vahinkotapahtuman paikan määrittäminen — Onko riidanalaisen internetsivuston käyttömäärällä siitä jäsenvaltiosta käsin, jossa oikeudenloukkaukseen vetoavalla on kotipaikka, tämän henkilön kansalaisuudella tai mahdollisesti kielellä, jolla riidanalaiset tiedot on saatettu levitykseen, merkitystä vahinkotapahtuman paikan määrityksen kannalta?

Tuomiolauselma

1) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohtaa on tulkittava siten, että silloin, kun henkilöllisiä oikeushyviä väitetään loukatun internetsivulla julkaistuilla tiedoilla, henkilö, joka katsoo oikeuksiaan loukatun, voi nostaa vahinkoa kokonaisuudessaan koskevan korvauskanteen joko sen jäsenvaltion tuomioistuimissa, minne tietojen levittäjä on sijoittautunut, tai sen jäsenvaltion tuomioistuimissa, missä hänen intressiensä keskus sijaitsee. Asianomainen henkilö voi vahinkoa kokonaisuudessaan koskevan kanteen sijasta myös nostaa kanteen jokaisen sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimissa, jonka alueella internetissä julkaistuihin tietoihin voidaan tai on voitu tutustua. Kyseisillä tuomioistuimilla on toimivalta ratkaista vain asiaa käsittelevän tuomioistuimen jäsenvaltion alueella aiheutettua vahinkoa koskevat asiat.

2) Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (Direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) 3 artiklaa on tulkittava siten, ettei siinä edellytetä sen saattamista kansallisen oikeusjärjestyksen osaksi erityisenä lainvalintasääntönä. Yhteensovitetulla alalla jäsenvaltioiden on kuitenkin varmistettava, että jollei direktiivin 3 artiklan 4 kohdan mukaisin edellytyksin sallituista poikkeuksista muuta johdu, sähköisen kaupankäynnin palvelun tarjoajaan ei sovelleta tiukempia vaatimuksia kuin palvelun tarjoajan sijoittautumisjäsenvaltiossa voimassa olevan aineellisen oikeuden mukaiset vaatimukset.

(1) EUVL C 134, 22.5.2010

EUVL L 148, 5.6.2010.