ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 175/22

Kanne 17.3.2014 – Euroopan komissio v. Italian tasavalta

(Asia C-124/14)

2014/C 175/27

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Cattabriga ja M. van Beek)

Vastaaja: Italian tasavalta

Vaatimukset

— On todettava, että Italian tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 2003/88/EY (1) 3 ja 6 artiklan sekä 17 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on jättänyt kansallisen terveyspalvelun ”johtavassa asemassa olevan” henkilökunnan (eli lääkärit) 48 tunnin viikoittaisen keskimääräisen enimmäistyöajan ulkopuolelle sekä sulkenut pois saman terveyspalvelun kaikelta henkilökunnalta oikeuden 11 tunnin yhtäjaksoiseen päivittäiseen lepoaikaan varmistamatta, että viimeksi mainituille myönnetään vastaavanlainen korvaava lepoaika

— Italian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Direktiivin 2003/88/EY 3 ja 6 artiklassa velvoitetaan jäsenvaltiot toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että yhtäältä jokainen työntekijä saa vähintään 11 tunnin yhtäjaksoisen lepoajan jokaista 24 tunnin jaksoa kohden ja toisaalta, että keskimääräinen työaika jokaisena seitsemän päivän jaksona, ylityö mukaan lukien, on enintään 48 tuntia. Vaikka poikkeukset näistä säännöksistä eivät ole kokonaan poissuljettuja, niille on kuitenkin asetettu täsmällisiä edellytyksiä.

Kantaja väittää, että Italian lainsäätäjä on pannessaan täytäntöön direktiivin 2003/88 rikkonut mainittuja säännöksiä, koska se on jättänyt kansallisen terveyspalvelun ”johtavassa asemassa olevat” lääkärit viikoittaisen keskimääräisen enimmäistyöajan soveltamisalan ulkopuolelle sekä saman terveyspalvelun koko henkilökunnan päivittäistä lepoaikaa koskevien sääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle.

Komissio huomauttaa erityisesti, että ensinnäkin Italian lainsäädännössä ja kansallista terveyspalvelua koskevissa työehtosopimuksissa on luokiteltu virallisesti kaikki kansallisen terveyspalvelun palveluksessa työskentelevät lääkärit ”johtavassa asemassa olevaksi” henkilökunnaksi, ilman että heille välttämättä myönnetään johtavaan asemaan liittyviä etuoikeuksia tai itsenäisyyttä työaikansa osalta. Toiseksi Italian viranomaiset eivät ole kyenneet osoittamaan, että vaikka kansallisen terveyspalvelun henkilökunnalta on suljettu pois oikeus 11 tunnin yhtäjaksoiseen päivittäiseen lepoaikaan, heillä on kuitenkin välittömästi työjakson päätyttyä oikeus asianmukaiseen yhtäjaksoiseen korvaavaan lepoaikaan.

(1) Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/88/EY (EUVL L 299, s. 9).
1.

Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio on oikeudellisesti virheellinen ja se on kumottava, sillä siinä sivuutetaan se, että valituksen vastapuoli on sakkomenettelyssä loukannut valittajien olennaisia prosessuaalisia oikeuksia, kuten oikeutta tulla kuulluksi. Hyväksymällä vastapuolen esittämän arvioinnin unionin yleinen tuomioistuin loukkaa myös suhteellisuusperiaatetta ja ennenaikaisen todisteharkinnan kieltoa.
6)

Voidaanko direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua näennäisesti puolueettoman käytännön käsitettä soveltaa CEZ Razpredelenie Bulgaria AD:n menettelyyn, jossa sähkömittareita asennetaan kuudesta seitsemään metrin korkeudelle? Miten näennäisyyden käsitettä on tulkittava? Onko sitä tulkittava siten, että käytäntö on ilmeisesti puolueeton, vai siten, että se vaikuttaa puolueettomalta vain ensi näkemältä eli on puolueettomalta vaikuttava?
3)

Onko luottolaitosten omien varojen riittävyydestä joulukuussa 2006 annetun asetuksen nro 99 120 §:n kaltainen kansallinen oikeussääntö ristiriidassa unionin oikeudessa voimassa olevan yksityiselle kuuluvien oikeuksien tehokkaan oikeussuojan periaatteen kanssa, sellaisena kuin se on taattu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa, kun siinä todetaan täytäntöönpanokelpoiseksi pankkiluottosopimus, joka on tehty yksityisellä asiakirjalla antamatta mahdollisuutta sopimusehtojen neuvottelemiseen velallisen kanssa, ja kun sen mukaan ulosottoviranomainen voi ryhtyä sopimuksen perusteella velallisen omaisuuden pakkotäytäntöönpanoon summaarisen tarkastuksen perusteella ja saatuaan luvan pakkotäytäntöönpanoon menettelyssä, joka ei ole kontradiktorinen, jolloin tuomioistuimella on rajalliset mahdollisuudet arvioida luoton määrää?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 85/17

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Ranska) on esittänyt 20.1.2014 — Beaudout Père et Fils SARL v. Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française ja Fédération Générale Agroalimentaire — CFDT ym.

(Asia C-26/14)

2014/C 85/31

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d'État

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Beaudout Père et Fils SARL

Vastapuolet: Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française ja Fédération Générale Agroalimentaire — CFDT ym.

Ennakkoratkaisukysymys

Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 56 artiklaan perustuvan avoimuusvelvoitteen noudattaminen välttämätön ennakkoedellytys sille, että jäsenvaltio määrää yleissitovaksi kaikille tietyn alan yrityksille työehtosopimuksen, jossa palkansaajia varten perustetun pakollisen täydentävän sosiaalisen vakuutusturvajärjestelmän hoitaminen uskotaan yhdelle ainoalle työmarkkinaosapuolten valitsemalle toimijalle?
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: a) Riippuuko erioikeuden myöntäminen kolmannelle siitä, että geneeristen lääkkeiden valmistaja, jolle kolmas on toimittanut aineen, käyttää sen käyttöön annettua ainetta tosiasiallisesti erioikeuden piiriin kuuluviin tutkimuksiin direktiivin 2001/83/EY 10 artiklan 6 kohdassa tarkoitetulla tavalla? Jääkö aine patenttisuojan ulkopuolelle tällaisessa tapauksessa myös silloin, kun kolmas ei ole tietoinen siitä, että sen ostaja käyttää ainetta erioikeuden piiriin kuuluviin tarkoituksiin, eikä se ole myöskään varmistanut asiaa tämän osalta? Vai riippuuko erioikeuden myöntäminen kolmannelle siitä, että kolmas saa käyttöönantamistoimiensa ajankohtana lähteä kokonaisolosuhteiden (esim. sen yrityksen toimiala, jolle aine on toimitettu, käyttöön annetun aineen vähäinen määrä, kyseessä olevan aineen patenttisuojan voimassaoloajan päättyminen lähiaikoina, kokemukset myyjän luotettavuudesta) nojalla perustellusti siitä, että geneerisiä lääkkeitä valmistava yritys, jolle aine on toimitettu, käyttää sen käyttöön annettua ainetta yksinomaan erioikeuden piiriin kuuluviin tutkimuksiin markkinoille saattamista koskevan luvan yhteydessä? b) Onko kolmannen käyttöönantamistoimiin ryhtyessään varmistettava omin varotoimenpitein, että sen ostajan käyttää ainetta tosiasiallisesti ainoastaan erioikeuden piiriin kuuluviin tutkimuksiin, ja eroavatko varotoimenpiteet, joihin sen on ryhdyttävä, sen mukaan, onko kyse ainoastaan patentoidun aineen tarjoamisesta vai myös sen toimittamisesta tämän jälkeen?
2)

Onko neuvoston asetus (EY) N:o 1472/2006 pätemätön siltä osin kuin se on polkumyyntiä koskevan perusasetuksen [neuvoston asetus (EY) N:o 384/96] 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan vastainen, koska komissio ei toteuttanut määrittämistä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun aloitettiin Kiinassa ja Vietnamissa vientiä harjoittavien tuottajien, joita ei valittu otokseen polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti, markkinatalouskohtelua koskevia vaatimuksia koskeva tutkinta?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/29

Valitus, jonka Melkveebedrijf Overenk BV on tehnyt 4.12.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-540/11, Melkveebedrijf Overrenk ym. v. komissio, 11.9.2013 antamasta määräyksestä

(Asia C-643/13 P)

2014/C 52/53

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Asianosaiset

Valittajat: Melkveebedrijf Overenk BV, Maatschap Veehouderij Kwakernaak, Mulders Agro vof, Melkveebedrijf Engelen vof, Melkveebedrijf De Peel BV, M.H.H.M. Moonen Melkbedrijf Overenk BV (edustajat: advocat P. E. Mazel ja advocat A van Beelen)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat, että unionin tuomioistuin kumoaa valituksenalaisen määräyksen ja palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Lopputuloksena on, että määräys on kumottava menettelyssä tapahtuneiden sellaisten virheiden takia, joilla on aiheutettu vahinkoa valittajien intresseille sekä siksi, että yleinen tuomioistuin on rikkonut unionin oikeutta
2)

Mikäli kysymykseen 1 vastataan myöntävästi: 2.1 Voidaanko asetuksen (EY) N:o 469/2009 3 artiklan a ja b alakohdan mukaan antaa lisäsuojatodistus peruspatentin suojaamalle aineelle (esillä olevassa asiassa proteiini D:lle), jos sillä on itsenäinen terapeuttinen vaikutus (esillä olevassa asiassa rokotteena Haemophilus influenzae -bakteereja vastaan) mutta lääkkeelle annettu lupa ei koske tätä vaikutusta? 2.2 Voidaanko asetuksen (EY) N:o 469/2009 3 artiklan a ja b alakohdan mukaan antaa lisäsuojatodistus peruspatentin suojaamalle aineelle (esillä olevassa asiassa proteiini D:lle), jos tätä ainetta kuvataan luvassa varsinaisten vaikuttavien aineiden (esillä olevassa asiassa pneumokokkipolysakkaridien) ”kantoaineena” ja jos se ”adjuvanttina” vahvistaa näiden aineiden vaikutusta mutta tätä vaikutusta ei nimenomaisesti mainita lääkkeelle annetussa luvassa?
1)

Valituksenalainen tuomio on kumottava siltä osin kuin — Repsol Petróleo, SA ja Repsol YPF, SA (nykyisin Repsol, SA) on katsottu yhteisvastuullisiksi — vuodet 1998–2002 on otettu virheellisesti huomioon sakon määrän laskemisessa — unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti ottanut huomioon komission määräämän sakon perusmäärän täyden harkintavaltansa ja suhteellisuusperiaatteen sivuuttaen
1)

Onko direktiivejä 2004/83/EY, (1) 2005/85/EY (2) ja 2003/9/EY (3) tulkittava siten, että ne velvoittavat jäsenvaltion, joka on säätänyt, että ”ulkomaalaisella, joka kärsii sairaudesta, josta voi aiheutua tosiasiallinen hengenvaara tai epäinhimillisen tai halventavan kohtelun vaara siinä tapauksessa, ettei hänen kotimaassaan kyetä tarjoamaan sairauden edellyttämää hoitoa” on oikeus direktiivin 2004/83/EY 15 artiklan b alakohdassa tarkoitettuun toissijaiseen suojeluun, — säätämään, että muutoksenhaulla päätökseen, jolla oleskeluoikeus ja/tai toissijainen suojeluasema on evätty ja jolla henkilö on määrätty poistumaan maasta, on lykkäävä vaikutus — huolehtimaan sosiaalisia tukia tai vastaanottopalveluja koskevassa järjestelmässään hakijan muista perustarpeista, sairaanhoitoa lukuun ottamatta, siihen asti, kunnes tähän hallintopäätöksen kohdistettu muutoksenhaku on ratkaistu?
2)

Mikäli unionin tuomioistuin vastaa ensimmäiseen kysymykseen kieltävästi, onko direktiivin 2004/18 45 artiklan 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa ja erityisesti kyseisen säännöksen c ja d alakohtaa tulkittava siten, että julkista sopimusta koskevasta hankintamenettelystä on suljettava pois jokainen talouden toimija, joka on tehnyt rikoksen, jonka hallinto- tai lainkäyttöviranomainen on todennut kilpailuoikeudellisessa menettelyssä, joka on pantu vireille sen liike- tai ammattitoiminnan vuoksi, ja kun kyseiseen talouden toimijaan on sovellettu kyseisen rikoksen vuoksi kilpailuoikeudellisia seuraamuksia?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 359/3

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 30.8.2013 — Walter Jubin v. easyJet Airline Co. Ltd

(Asia C-475/13)

2013/C 359/03

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Walter Jubin

Vastaaja: easyJet Airline Co. Ltd

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Voidaanko kansallisen oikeuden perusteella myönnetty vahingonkorvaus, jolla on tarkoitus korvata varatun lennon peruuttamisesta aiheutuneet ylimääräiset matkakustannukset, vähentää asetuksen (1) 7 artiklaan perustuvasta korvauksesta, jos lentoliikenteen harjoittaja on täyttänyt asetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaiset velvollisuutensa?

2) Jos vähentäminen on mahdollista, päteekö tämä myös korvaavasta kuljetuksesta lennon lopulliseen määräpaikkaan aiheutuneisiin kustannuksiin?

3) Siltä osin kuin vähentäminen on mahdollista, voiko lentoliikenteen harjoittaja suorittaa vähennyksen aina vai riippuuko vähennyksen suorittaminen siitä, missä määrin se sallitaan kansallisessa oikeudessa tai tuomioistuin pitää sitä kohtuullisena?

4) Siltä osin kuin kansallisella oikeudella on merkitystä tai tuomioistuimen on tehtävä päätös harkintavaltaansa käyttäen, onko asetuksen 7 artiklan mukaisella korvauksella tarkoitus korvata ainoastaan matkustajille peruuttamisesta aiheutunut haitta ja ajanmenetys vai kattaako se myös aineelliset vahingot?

(1) Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL L 46, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/49

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 16.9.2013 — Agrooikosystimata EPE v. Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon ja Perifereia Thessalias (Perifereiaki Enotita Magnisias)

(Asia C-498/13)

2013/C 344/85

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Symvoulio tis Epikrateias

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Agrooikosystimata EPE

Vastapuolet: Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon (talous- ja valtiovarainministeri), Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon (maanviljelyn kehittämisen ja elintarvikeasiain ministeri) ja Perifereia Thessalias (Perifereiaki Enotita Magnisias) (Thessalian alue, Magnisian alueyksikkö)

Ennakkoratkaisukysymys

Onko asetuksen (ETY) N:o 2078/92 (1) ja asetuksen (EY) N:o 746/96 (2) järjestelmän mukaiseen maatalousmaan pitkäaikaisen viljelykäytöstä poistamisen ohjelmaan pääsyyn oikeutettujen oltava maanviljelijöitä vai riittääkö se, että heillä on taloudellinen riski ohjelman piiriin kuuluvasta maatilasta, jonka hoitamisesta he ovat vastuussa?

(1) Ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuisista maatalouden tuotantomenetelmistä 30.6.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2078/92 (EYVL L 215, s. 85).

(2) Ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuisista maatalouden tuotantomenetelmistä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2078/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 24.4.1996 annettu komission asetus (EY) N:o 746/96 (EYVL L 102, s. 19).
Ensimmäinen valitusperuste: valituksenalaisessa tuomiossa ei valittajan mukaan otettu huomioon Vossin unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämää toista kanneperustetta eli sitä, että todistustaakka oli valituslautakunnassa käännetty. Unionin yleinen tuomioistuin ei valittajan mukaan arvioinut sitä, oliko valituslautakunta tehnyt oikeudellisen virheen todistustaakkaa koskevan menettelykysymyksen osalta. Valittajan mukaan tällä valitusperusteella on itsenäinen merkitys koko yhteisön tavaramerkkioikeudessa. Sen mukaan tällainen käännetty todistustaakka, joka on yleisten oikeusperiaatteiden vastainen, voi vakiintua osaksi merkityksellistä oikeuskäytäntöä. Valituslautakunnan päätös ja valituksenalainen tuomio on valittajan mukaan pelkästään tästä syystä kumottava.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 336/6

Kanne 31.7.2013 — Euroopan komissio v. Slovakian tasavalta

(Asia C-433/13)

2013/C 336/15

Oikeudenkäyntikieli: slovakki

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Tokár ja F. Schatz)

Vastaaja: Slovakian tasavalta

Vaatimukset

Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin

— toteaa, että Slovakian tasavalta on jättänyt noudattamatta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 48 artiklan ja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 (1) 7 ja 21 artiklan mukaisia velvoitteitaan kieltäytymällä myöntämästä muussa jäsenvaltiossa kuin Slovakian tasavallassa asuville etuudensaajille laissa nro 447/2008 tarkoitettuja kotihoitoetuutta, hoitoavustusta ja ylimääräisten kustannusten korvausta

— velvoittaa Slovakian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Komissio esittää, että laissa nro 447/2008 säädetyt kotihoitoetuus, hoitoavustus ja ylimääräisten kustannusten korvaus ovat asetuksen (EY) N:o 883/2994 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja sairausetuuksia, jotka on maksettava myös sellaisille etuudensaajille, jotka eivät asu asianomaisessa jäsenvaltiossa (tässä asiassa Slovakian tasavallassa). Kansallisella oikeudella ei voida rajoittaa muualla kuin Slovakian tasavallassa asuvien etuudensaajien oikeutta näihin avustuksiin. Slovakian oikeus, jossa säädetään tällaisesta rajoituksesta, ei siis ole SEUT 48 artiklan eikä asetuksen (EY) N:o 883/2004 7 ja 21 artiklan mukainen.

(1) EUVL L 166, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 313/9

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 26.7.2013 — Ministero dell’Economia e delle Finanze ja AAMS v. Yesmoke Tobacco

(Asia C-428/13)

2013/C 313/16

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)

Vastapuoli: Yesmoke Tobacco Spa

Ennakkoratkaisukysymys

Ovatko 27.12.1995 annetun direktiivin 95/59/EY (1) 8 artiklan 2 kohta ja 21.6.2011 annetun direktiivin 2011/64/EU (2) 7 artiklan 2 kohta, joissa säädetään, että suhteellisen valmisteveron kannan ja arvon perusteella kannettavan valmisteveron verokannan sekä erityisvalmisteveron määrän ”on oltava samansuuruiset kaikille savukkeille”, esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle kuin 26.10.1995 annetun asetuksen (decreto legislativo) nro 504 39 octies §:n 4 momentti (sellaisena kuin se on muutettuna 31.5.2010 annetun asetuksen (decreto legge) nro 78, joka on muutettuna muutettu laiksi 30.7.2010 annetulla lailla nro 122, 55 §:n 2 bis momentin [c] alakohdalla), jossa säädetään, että niistä savukkeista, joiden vähittäismyyntihinta on kysytyimmän hintaluokan savukkeiden vähittäismyyntihintaa alempi, kannettava valmistevero on 115 prosenttia perusmäärästä, minkä seurauksena alemman vähittäismyyntihinnan omaaville savukkeille säädetään valmistevero, jolla on erityinen kiinteä vähimmäisverokanta, eikä siis savukkeiden kaikkia hintaluokkia koskevaa valmisteveron vähimmäismäärää, joka sallitaan edellä mainitun direktiivin 95/59/EY 16 artiklan 7 kohdassa ja edellä mainitun direktiivin 2011/64/EU 14 artiklan 2 kohdassa?

(1) Muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista 27.11.1995 annettu neuvoston direktiivi 95/59/EY (EYVL L 291, s. 40).

(2) Valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteesta ja verokannoista 21.6.2011 annettu neuvoston direktiivi 2011/64/EU (EUVL L 176, s. 24).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 313/10

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Handelsgericht Wien (Itävalta) on esittänyt 5.8.2013 — Pez Hejduk v. EnergieAgentur.NRW GmbH

(Asia C-441/13)

2013/C 313/18

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Handelsgericht Wien

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Pez Hejduk

Vastaaja: EnergieAgentur.NRW GmbH

Ennakkoratkaisukysymys

Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) 5 artiklan 3 alakohtaa tulkittava siten, että asiassa, joka koskee tekijänoikeuden lähioikeuksien loukkaamista sillä tavoin, että valokuvaa on pidetty katsottavissa internetsivulla, jota ylläpidetään muun kuin sen jäsenvaltion, jossa oikeudenhaltijan kotipaikka on, ylätason verkkotunnuksen alla, toimivalta on vain

— siinä jäsenvaltiossa perusteltu, jossa väitetyn loukkaajan toimipaikka on, sekä

— siinä jäsenvaltiossa, johon internetsivu sisältönsä puolesta on suunnattu?

(1) EYVL 2001, L 12, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 298/3

Valitus, jonka Reber Holding GmbH & Co. KG on tehnyt 22.7.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-530/10, Reber Holding GmbH & Co. KG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) 16.5.2013 antamasta tuomiosta

(Asia C-414/13 P)

2013/C 298/05

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Reber Holding GmbH & Co. KG (edustajat: Rechtsanwalt O. Spuhler ja Rechtsanwalt M. Geitz)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Anna Klusmeier

Vaatimukset

— unionin yleisen tuomioistuimen 16.5.2013 antama tuomio asiassa T-530/10 on kumottava ja SMHV:n neljännen valituslautakunnan 14.9.2010 tekemä päätös asiassa R 363/2008-4 on kumottava

— toissijaisesti edellisessä luetelmakohdassa mainittu tuomio on kumottava ja asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen

— vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valituksellaan valittaja vetoaa yhteisön aineellisen oikeuden rikkomiseen sekä tosiseikkojen puutteelliseen tarkasteluun ja arviointiin. Se väittää, että unionin yleinen tuomioistuin arvioi puutteellisesti asian tosiseikkoja. Tämä on oikeudellinen virhe (asia C-51/09 P, Becker v. Harman International Industries (1)). Tähän voidaan vedota unionin tuomioistuimessa muutoksenhaussa (ks. asia C-317/10 P, Union Investment Privatfonds v. UniCredito Italiano (2)).

Valituksenalaisessa tuomiossa unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että valan asemesta esitetyssä lausunnossa ei mainita muita esitettyjä todisteita. Tämä väite ei pidä paikkansa. Lausunnosta ilmenee selvästi, että siinä mainitaan liitteenä olevat lisätodisteet. Unionin yleinen tuomioistuin ei siis tarkastellut ja arvioinut lausuntoa täysimääräisesti. Tämä on näin ollen oikeudellinen virhe valituksenalaisessa tuomiossa, ja siihen voidaan vedota muutoksenhaussa.

Jos unionin yleinen tuomioistuin olisi tarkastellut ja arvioinut täysimääräisesti sille esitettyjä todisteita, sen olisi pitänyt katsoa kumpaakin väitteessä mainittua tavaramerkkiä käytetyn tosiasiallisen yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (3) 42 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen ja 42 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Valituksenalaisella tuomiolla rikotaan näin ollen myös yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 42 artiklan 2 kohdan ensimmäistä virkettä ja 42 artiklan 3 kohtaa.

Valituksenalaisella tuomiolla rikotaan myös yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 15 artiklan 1 kohtaa ja 2 artiklan a alakohtaa. Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että väitteessä mainittua tavaramerkkiä W. Amadeus Mozart nro 1 151 678 ei käytetä tavaramerkkinä.

(1) Kok. 2010, s. I-5805

(2) Kok. 2011, s. I-5471

(3) Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994 L 11, s. 1)