ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Rekisteröinnin epääminen, kun olemassa on suhteellinen hylkäysperuste, vaikka se rajoittuu unionin yhteen osaan (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 36 kohta)
Hallinnollinen valitus ja sen nimenomainen tai implisiittinen hylkääminen ovat olennainen osa monitahoista menettelyä ja ne ovat vain edellytys sille, että asia voidaan saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi. Vaikka kanne koskee muodollisesti hallinnollisen valituksen hylkäämistä, se vaikuttaa näin ollen siten, että asianomaiselle vastainen toimi, josta hallinnollinen valitus oli tehty, saatetaan tuomioistuimen käsiteltäväksi, paitsi jos hallinnollisen valituksen hylkäämisestä tehdyn päätöksen ulottuvuus poikkeaa kyseisen valituksen kohteena olleen toimen ulottuvuudesta. Valituksen hylkäämistä koskeva nimenomainen päätös ei nimittäin voi sen sisältö huomioon ottaen olla luonteeltaan kantajan riitauttaman toimen vahvistava päätös. Näin on silloin, kun valituksen hylkäämisestä tehdyssä päätöksessä tutkitaan kantajan tilanne uudelleen uusien oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen perusteella tai kun sillä muutetaan tai täydennetään alkuperäistä päätöstä. Näissä tapauksissa valituksen hylkääminen on tuomioistuinvalvonnan piiriin kuuluva toimi, jonka tuomioistuin ottaa huomioon arvioidessaan riitautetun toimen laillisuutta tai jota se jopa pitää virkamiehelle vastaisena toimena, joka on korvannut riitautetun toimen.

Tavoite, jolla pyritään siihen, että asianomainen ja hallinto voisivat ratkaista riidan oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä, ei kuitenkaan merkitse, että virkamiehellä on kaikissa olosuhteissa oikeus riitauttaa oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä kaikki uudet perusteet, joihin hallinto on hallinnollisessa menettelyssä vedonnut.

Vaikka työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen ei ole velvollinen perustelemaan ylennyspäätöstä sille, jolle päätös on osoitettu, tai ylentämättä jääneille virkamiehille, sillä on sitä vastoin velvollisuus perustella ylentämättä jääneen ehdokkaan henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti tekemän valituksen hylkäämistä koskeva päätös, koska tämän hylkäämispäätöksen perusteluiden on tarkoitus vastata sen päätöksen perusteluita, jota valitus koskee. Perustelut on esitettävä viimeistään valituksen hylkäämisen yhteydessä.

Vastaavasti kyseisellä viranomaisella ei ole velvollisuutta vastata hallinnolliseen valitukseen nimenomaisesti, kun alkuperäinen päätös itsessään on perusteltu.

(ks. 41 ja 42 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 188/73, Grassi v. neuvosto, 30.10.1974 (Kok., s. 1099, 13 kohta); asia 111/86, Delauche v. komissio, 16.12.1987 (Kok., s. 5345, 13 kohta); asia C-343/87, Culin v. komissio, 7.2.1990 (Kok., s. I-225, 13 kohta) ja asia C-115/92 P, parlamentti v. Volger, 9.12.1993 (Kok., s. I-6549, 23 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-52/90, Volger v. parlamentti, 12.2.1992 (Kok., s. II-121, 36 kohta); yhdistetyt asiat T-112/96 ja T-115/96, Séché v. komissio, 6.7.1999 (Kok. H., s. I-A-115 ja II-623, 76 kohta); asia T-117/01, Roman Parra v. komissio, 20.2.2002 (Kok. H., s. I-A-27 ja II-121, 26 kohta); yhdistetyt asiat T-338/00 ja T-376/00, Morello v. komissio, 12.12.2002 (Kok. H., s. I-A-301 ja II-1457, 48 kohta) ja asia T-132/03, Casini v. komissio, 15.9.2005 (Kok. H., s. I-A-253 ja II-1169, 32 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arvioiminen — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 14 ja 39 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 58–60 kohta)
1)

Euroopan komissio velvoitetaan suorittamaan ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichaniasille summat, joiden maksaminen oli keskeytetty eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamista ja innovointia tukevassa Euroopan yhteisön kuudennessa tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn puiteohjelmassa (2002–2006) tehdyn Persona -hankkeeseen liittyvän sopimuksen liitteeseen otettujen yleisten sopimusehtojen II.28 kohdan 8 kohdan kolmannen alakohdan perusteella, eikä tämä suoritus vaikuta ANKO Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichaniasin ilmoittamien kulujen tukikelpoisuuteen eikä komission suorittaman tarkastuksen 11-BA134-011 loppuraportissa omaksuttujen päätelmien toimeenpanoon. Suoritettavat summat eivät voi ylittää maksujen keskeyttämishetkellä jäljellä olleen taloudellisen tuen määrää, ja niihin on lisättävä viivästyskorot, jotka alkavat kerääntyä kultakin jaksolta sen 45 päivän mittaisen maksuajan päätyttyä, joka alkaa kulua raporttien hyväksymisestä komissiossa, ja viimeistään 90 päivän kuluttua siitä, kun komissio on vastaanottanut raportit. Korkoihin sovelletaan korotusta, joka on voimassa maksun erääntymiskuukauden ensimmäisenä päivänä ja sen suuruisena kuin se on julkaistu Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa.
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24, 25 ja 46 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arviointi — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18–22, 49, 58 ja 59 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 27–29 kohta)
155

Kuten valittajat väittävät, tietyille Alessandro Missir Mamachin neljälle lapselle maksettaville korvauksille on toki asetettu tulevaisuuteen kohdistuvia edellytyksiä, joiden mukaan heidän on oltava edelleen huollettavina ja jatkettava opintojaan siihen saakka, kunnes he täyttävät 26 vuotta, ja jotka yksi, kaksi, kolme tai jopa neljä lasta saattaa jättää täyttämättä. Kuten valittajat niin ikään väittävät, voi myös osoittautua, että kaikki neljä lasta päättävät yliopisto-opintonsa ennen kuin he täyttävät 26 vuotta. Näissä tilanteissa on niin, että jos todellisuudessa maksetut henkilöstösääntöjen mukaiset korvaukset eivät yltäisi 3 miljoonaan euroon, komission olisi kuitenkin maksettava tarvittava erotus tämän summan saavuttamiseksi, koska aiheutunut aineellinen vahinko vastaa tätä korvausta. Korvaussummien maksaminen tilanteessa, jossa nämä neljä lasta ovat edelleen huollettavina ja jatkavat opintojaan, kunnes he täyttävät 26 vuotta, tai päättävät ne sitä ennen, on keino, jolla komission on täytettävä korvausvelvollisuutensa, sillä aiheutuneesta aineellisesta vahingosta korvattava 3 miljoonan euron summa on vahvistettu lopullisesti. [– –]
21

Komissio esitti istunnossa asiakirjan nimeltä ”Corrigendum to Report of works of the Evaluation Committee evaluating offers submitted in response to the call for tenders No 10340 lot 1” (oikaisu kertomukseen arviointikomitean työskentelystä tarjouspyyntömenettelyssä nro [AO] 10340, osa 1, esitettyjen tarjousten arvioimiseksi), eivätkä kantajat vastustaneet asiakirjan sisällyttämistä oikeudenkäyntiaineistoon.
75

Tätä säännöstä on luettava [SEUT 101] ja [SEUT 102] artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta ja asetusten (ETY) N:o 1017/68, (ETY) N:o 2988/74, (ETY) N:o 4056/86 ja (ETY) N:o 3975/87 muuttamisesta annetun neuvoston asetusehdotuksen (EYVL 2000, C 365, s. 284) perustelujen valossa. Asetuksen 7 artiklan perustelujen mukaan tässä säännöksessä selvennetään, että ”komissiolla on valta tehdä päätös, jossa se toteaa rikkomisen tapahtuneen ja määrää sen lopetettavaksi tai määrää sakon, minkä lisäksi se voi tehdä vastaavan päätöksen myös aiempien rikkomisten suhteen määräämättä kuitenkaan sakkoa[;] yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti komission valtuudet tehdä kyseisissä olosuhteissa päätös, jossa todetaan rikkominen, on kuitenkin rajattu tapauksiin, joihin liittyy komission oikeutettu etu[;] näin voi olla, jos on olemassa vaara, että päätöksen kohteena olevat yritykset toistavat rikkomisen, tai jos asiaan liittyy uusia kysymyksiä, joiden selventäminen on yleisen edun mukaista”.
39

Riidanalaisen päätöksen päätösosassa säädetään seuraavaa: ”1 artikla 1. Korvauksilla rahoitetut toimenpiteet eivät ole valtiontukea. 2. BSE-[seulonta]testien rahoittaminen valtion varoista 1 päivän tammikuuta 2001 ja 31 päivän joulukuuta 2002 sekä 1 päivän heinäkuuta 2004 ja 31 päivän joulukuuta 2005 välisenä aikana on sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea sellaisille maataloustuottajille, teurastamoille ja muille yrityksille, jotka jalostavat, käsittelevät, myyvät tai pitävät kaupan asiaa koskevan lainsäädännön nojalla BSE-testattaviksi määrättyjen nautaeläinten lihasta valmistettuja tuotteita. 3. BSE-[seulonta]testien rahoittaminen valtion varoista 1 päivän tammikuuta 2003 ja 30 päivän kesäkuuta 2004 välisenä aikana on 40 euron enimmäismäärään asti testiä kohden sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea sellaisille maataloustuottajille, teurastamoille ja muille yrityksille, jotka jalostavat, käsittelevät, myyvät tai pitävät kaupan asiaa koskevan lainsäädännön nojalla BSE-testattaviksi määrättyjen nautaeläinten lihasta valmistettuja tuotteita. Se osa tuesta, joka ylittää 40 euroa testiä kohden, on sisämarkkinoille soveltumatonta, ja se on perittävä takaisin, lukuun ottamatta erityisiin hankkeisiin myönnettyjä tukia, jotka tukien myöntämishetkellä täyttivät kaikki tukiin sovellettavassa vähämerkityksisestä tuesta annetussa asetuksessa vahvistetut edellytykset. 4. Belgia on myöntänyt BSE-[seulonta]testien rahoittamiseen osoitetun tuen sääntöjenvastaisesti ja rikkonut SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa 1 päivän tammikuuta 2001 ja 30 päivän kesäkuuta 2004 välisenä aikana. 2 artikla 1. Belgian on toteutettava tarvittavat toimenpiteet 1 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen sääntöjenvastaisten ja sisämarkkinoille soveltumattomien tukien perimiseksi takaisin tuensaajilta. – – 3 artikla Edellä 1 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tehokkaasti. Belgian on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta. 4 artikla 1. Belgian on toimitettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta komissiolle seuraavat tiedot: a) luettelo tuensaajista, jotka ovat saaneet 1 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettua tukea, ja kunkin tuensaajan tukiohjelman nojalla saaman tuen kokonaismäärä; b) tuensaajilta takaisinperittävän tuen kokonaismäärä (tuki ja takaisinperintään sovellettava korko); – – 5 artikla Tämä päätös on osoitettu Belgian kuningaskunnalle.”
43

Kantajat arvostelevat unionin toimielimiä siitä, etteivät nämä ottaneet huomioon kantajien huomautuksia. Väitetyllä huomautusten huomiotta jättämisellä ei kuitenkaan loukata kantajien puolustautumisoikeuksia tai oikeutta tulla kuulluksi. On nimittäin todettava, että vaikka näiden oikeuksien kunnioittaminen edellyttää, että unionin toimielinten on annettava kantajille mahdollisuus esittää tehokkaasti kantansa, se ei voi tarkoittaa, että toimielinten on yhdyttävä tähän kantaan. Se, että kantajat esittävät kantansa tehokkaasti, edellyttää vain, että kanta on voitu esittää niin ajoissa, että unionin toimielimet pystyvät saamaan sen tietoonsa ja arvioimaan vaaditulla huolellisuudella, mikä on sen merkitys toteutettavan toimen sisällölle (ks. vastaavasti tuomio 1.10.2009, Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware v. neuvosto, C‑141/08 P, Kok., EU:C:2009:598, 97, 98 ja 102 kohta ja edellä 38 kohdassa mainittu tuomio Sopropé, EU:C:2008:746, 49 ja 50 kohta).
84

Tässä tapauksessa on todettava, että komissio on varmistanut, että Saksan liittotasavallan esittämässä vastustuksessa viitattiin asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1–3 kohdassa säädettyihin aineellisiin poikkeuksiin ja että vastustus oli tältä osin asianmukaisesti perusteltu. Lisäksi komissio on aivan ensimmäiseksi todennut, että Saksan viranomaiset olivat vastustaneet riidanalaisen asiakirjan ilmaisemista vetoamalla kyseisen asetuksen 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädettyyn poikkeukseen, joka koski tutkintatoimien tarkoitusten suojaa. Tältä osin komissio on jopa esittänyt suoran lainauksen Saksan liittotasavallan vastauksen sanamuodosta. Sen jälkeen komissio on todennut, että Saksan liittotasavallan selitykset vaikuttivat ensi näkemältä perustelluilta, kuten unionin tuomioistuin oli komission mukaan edellyttänyt edellä mainitussa asiassa Ruotsi v. komissio antamassaan tuomiossa. Lopuksi komissio on vastannut perusteluihin, jotka kantajat olivat 27.9.2011 tekemässään uudistetussa hakemuksessa (ks. edellä 19 kohta) esittäneet huomautuksena Saksan viranomaisten kuulemisen johdosta.
299

On kuitenkin todettava, että tässä 16.4.2010 päivätyssä kirjeessä on REA:n ylätunniste, ja sen on allekirjoittanut REA:n – joka on oikeushenkilö – yksikönpäällikkö. Ei ole myöskään kiistetty, että tämä kirje kuuluu REA:n toimialaan, johon kuuluvat hallinnointitehtävät ja talousarvion toteuttamistehtävät ja erityisesti avustusten myöntämiseen ja sopimusten tekemiseen liittyvät tehtävät. Sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun osalta REA:n on korvattava sen tai sen henkilöstön tehtäviä hoitaessaan aiheuttamat vahingot (edellä 296 kohta).
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 9.10.2012 – Bial Portela vastaan SMHV – Isdin (ZEBEXIR)

(asia T-366/11)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin ZEBEXIR rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ZEBINIX – Suhteelliset hylkäysperusteet – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

1. Yhteisön tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Kanne unionin tuomioistuimissa – Unionin yleisen tuomioistuimen toimivalta – Virastolle osoitettu määräys ei kuulu unionin yleisen tuomioistuimen toimivaltaan) (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan 6 kohta) (ks. 14 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sekaannusvaaran arvioiminen – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17 ja 38 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkit ZEBEXIR ja ZEBINIX (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18, 19, 37 ja 40 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 6.4.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 1212/2009-1), joka koskee Bial-Portela & C a , SA:n ja Isdin, SA:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 6.4.2011 tekemä päätös (asia R 1212/2009-1) kumotaan.

2) SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Bial-Portela & Ca, SA:n oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 7.2.2012 – Run2Day Franchise vastaan SMHV – Runners Point (Run²)

(asia T-64/11)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus kuviomerkin Run² rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisemmat yhteisön sana- ja kuviomerkit RUN2DAY – Benelux-tavaramerkiksi rekisteröity aikaisempi kuviomerkki RUN2DATE – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Merkkien samankaltaisuus – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23 ja 45–51 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.11.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 349/2010‑1), joka koskee Run2Day Franchise BV:n ja Runners Point Warenhandels GmbH:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 11.11.2010 tekemä päätös (asia R 349/2010‑1) kumotaan.
6.

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Perustelut — Perusteluvelvollisuus — Ulottuvuus — Kilpailusääntöjen soveltamisesta tehty päätös — Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen ja määrätään sakko — Päätöksen sisäiset ristiriitaisuudet — Seuraukset — Kumoaminen — Edellytykset — Sen yrityksen puolustautumisoikeuksien loukkaaminen, jolle seuraamukset on määrätty — Unionin tuomioistuinten on mahdotonta harjoittaa valvontaa (SEUT 101 artiklan 1 kohta ja SEUT 296 artikla; ETA-sopimuksen 53 artikla; yhteisön ja Sveitsin lentoliikenteestä tehdyn sopimuksen 8 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 2 artikla) (ks. 60, 76–78, 84 ja 85 kohta)
Erityistä intressiä, johon oikeutta tutustua itseään koskeviin asiakirjoihin pyytävä henkilö saattaa vedota, ei voida ottaa huomioon arvioitaessa, onko asiassa kyse Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan viimeisessä lauseessa tarkoitetusta ylivoimaisesta yleisestä edusta. Lisäksi on niin, että siltä osin kuin kyse on siitä, että hakija vetoaa tarpeeseen saada oikeus tutustua riidanalaiseen asiakirjaan, jotta se voi vedota tehokkaasti oikeuksiinsa kontradiktorisessa tilintarkastusmenettelyssä, on todettava, että vaikka oletettaisiin, että on olemassa oikeus saada tutustua kyseiseen asiakirjaan, tällaista oikeutta ei voida käyttää nimenomaisesti turvautumalla asetuksella N:o 1049/2001 käyttöön otettuihin menetelmiin, joilla yleisö saa oikeuden tutustua asiakirjoihin.

(ks. 75 ja 76 kohta)
Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen on unionin oikeuden perustavanlaatuinen periaate, jonka erottamaton osa on oikeus tulla kuulluksi, jota sovelletaan kaikkiin.

Erityisesti polkumyyntiä koskevien tutkimusmenettelyjen yhteydessä puolustautumisoikeuksien ja kuulluksi tulemista koskevan oikeuden kunnioittamisella on näissä menettelyissä ensiarvoisen tärkeä merkitys. Näiden oikeuksien kunnioittaminen edellyttää muun muassa, että asianomaisille yrityksille on hallinnollisen menettelyn aikana annettava mahdollisuus esittää tehokkaasti kantansa väitettyjen tosiseikkojen ja olosuhteiden paikkansapitävyydestä ja merkityksellisyydestä ja niistä todisteista, joita komissio käyttää polkumyynnin ja siitä aiheutuvan vahingon olemassaoloa koskevan väitteensä tukena.

Sitä vastoin näiden oikeuksien kunnioittaminen ei voi tarkoittaa, että unionin toimielinten on yhdyttävä asianomaisten yritysten kantaan. Se, että asianomaiset yritykset esittävät kantansa tehokkaasti, edellyttää nimittäin vain, että kanta on voitu esittää niin ajoissa, että unionin toimielimet pystyvät saamaan sen tietoonsa ja arvioimaan vaaditulla huolellisuudella, mikä on sen merkitys toteutettavan toimen sisällölle.

(ks. 38, 40, 41 ja 43 kohta)
Unionin toimielimillä on laaja harkintavalta ihmisten terveyden suojelemiseksi toteutettavien toimenpiteiden täytäntöönpanossa, erityisesti kun ne asettavat tavoitteet ja valitsevat asianmukaiset keinot niiden toteuttamiseksi. Toimielinten laajan harkintavallan vuoksi unionin tuomioistuinten harjoittama valvonta on suppeaa. Tästä harkintavallasta nimittäin seuraa, että tuomioistuinten asiakysymyksiin kohdistama valvonta rajoittuu vain sen tutkimiseen, etteivät toimielimet ole käyttäneet toimivaltaansa ilmeisen virheellisellä tavalla, ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin ja etteivät toimielimet ole selvästi ylittäneet harkintavaltansa rajoja.

Sen osoittamiseksi, että toimielin on arvioinut monitahoisia tosiseikkoja ilmeisen virheellisesti siten, että kyseinen toimi on kumottava, kantajan on esitettävä riittävästi näyttöä siitä, ettei toimeen sisältyvä tosiseikkoja koskeva arviointi ole ollut uskottava. Unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä ei ole korvata kyseisen päätöksen tekijän monitahoisista tosiseikoista tekemää arviointia omalla arvioinnillaan, jollei tästä uskottavuutta koskevasta tutkinnasta muuta seuraa. Se, että unionin tuomioistuinten valvontavaltaa on rajoitettu, ei kuitenkaan vaikuta niiden velvollisuuteen tutkia esitettyjen todisteiden aineellinen paikkansapitävyys, luotettavuus ja johdonmukaisuus sekä tarkistaa, sisältävätkö nämä todisteet kaikki merkitykselliset tiedot, jotka on otettava huomioon arvioitaessa monitahoista tilannetta, ja voivatko kyseiset todisteet tukea päätelmiä, jotka niistä on tehty.

(ks. 30–33 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15, 16, 21 ja 62 kohta)