Asia T-317/02

Fédération des industries condimentaires de France (FICF) ym.

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Yhteinen kauppapolitiikka − Maailman kauppajärjestö (WTO) − Asetus (EY) N:o 3286/94 − Kaupan esteet − Valmistettu sinappi − Kaupan esteitä koskevan tutkimusmenettelyn päättäminen − Yhteisön etu

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (laajennettu ensimmäinen jaosto) 14.12.2004

Tuomion tiivistelmä

1. Yhteinen kauppapolitiikka – Kaupan esteiltä suojautuminen – Yritysten yhteenliittymän tekemä valitus kansainvälisen kaupan sääntöjen perusteella – Komission päätös tutkimusmenettelyn päättämisestä – Tuomioistuinvalvonta

(Neuvoston asetuksen N:o 3286/94 4 artikla)

2. Yhteinen kauppapolitiikka – Kaupan esteiltä suojautuminen – Yhteisön toimien aloittaminen – Edellytykset – Kumulatiiviset edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 1 ja 4 kohta ja 4 artiklan 2 kohta)

3. Yhteinen kauppapolitiikka – Kaupan esteiltä suojautuminen – Yhteisön toimien aloittaminen – Edellytykset – Kaupan este – Edellytyksen merkitys

(Neuvoston asetuksen N:o 3286/94 4 artikla)

4. Yhteinen kauppapolitiikka – Kaupan esteiltä suojautuminen – Yhteisön toimien aloittaminen – Edellytykset – Epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten laajuus

(Neuvoston asetuksen N:o 3286/94 4 artikla)

5. Yhteinen kauppapolitiikka – Kaupan esteiltä suojautuminen – Yhteisön toimien aloittaminen – Edellytykset – Yhteisön etu – Komission harkintavalta – Monitahoisten taloudellisten tilanteiden arviointi – Tuomioistuinvalvonnan rajat

(Neuvoston asetus N:o 3286/94)

6. Yhteinen kauppapolitiikka – Kaupan esteiltä suojautuminen – Yhteisön toimien aloittaminen – Edellytykset – Yhteisön etu – Komission harkintavalta – Arviointi, joka tehdään tutkimusmenettely aloitettaessa, ei vaikuta menettelyn päätteeksi tehtävään arviointiin

(Neuvoston asetus N:o 3286/94)

7. Yhteinen kauppapolitiikka – Kaupan esteiltä suojautuminen – Yhteisön toimien aloittaminen – Edellytykset – Epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten on kohdistuttava valittajaan, vaikka kyseessä olisi yhteisön yleinen etu – Komission harkintavalta

(Neuvoston asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohta)

8. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Päätös kaupan esteitä koskevan tutkimusmenettelyn päättämisestä

(EY 253 artikla; neuvoston asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohta)

9. Yhteinen kauppapolitiikka – Kaupan esteiltä suojautuminen – Tutkimusmenettely – Toimielinten tietojenantovelvollisuuden laajuus

(Neuvoston asetuksen N:o 3286/94 8 artiklan 4 kohta)

10. Yhteinen kauppapolitiikka – Kaupan esteiltä suojautuminen – Tutkimusmenettely – Kertomuksen antamisen määräaika, kun on kyse yksinkertaisesta tai normaalista tutkimuksesta – Määräajan pidennys, kun on kyse monimutkaisesta tutkimuksesta – Puhtaasti ohjeellinen määräaika – Määräajan ylittämisen sallittavuus – Edellytys – Kohtuullinen aika

(Neuvoston asetuksen N:o 3286/94 8 artiklan 8 kohta)

11. Yhteinen kauppapolitiikka – Kaupan esteiltä suojautuminen – Tutkimusmenettely – Määräaika menettelyn päättämistä koskevan päätöksen tekemiseen neuvoa-antavan komitean lausunnon jälkeen – Komission harkintavallan rajat – Kohtuullinen aika

(Neuvoston asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohta)

1. Yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen, erityisesti Maailman kauppajärjestössä (WTO) käyttöön otettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi annetun asetuksen N:o 3286/94 4 artiklassa on tarkoitus sallia erityisesti se, että jokainen sellainen yhteenliittymä, joka toimii yhden tai useamman yhteisön yrityksen puolesta, voi vedota siihen, että sillä on oikeus turvautua monenkeskisessä tai useammankeskisessä kauppasopimuksessa oleviin kansainvälisen kaupan sääntöihin valituksessa, jonka se tekee komissiolle, niiden edellytysten mukaisesti, jotka täsmennetään kyseisessä asetuksessa, sekä turvautua tässä samassa asetuksessa säädettyihin menettelyllisiin takeisiin. Kaikki nämä takeet merkitsevät sitä, että kyseisen asetuksen 4 artiklassa tarkoitetulla valituksen tekijällä on oikeus saattaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tutkittavaksi komission päätös, jolla päätetään kyseisen valituksen tekijän tekemän valituksen johdosta aloitettu tutkimusmenettely.

(ks. 41 kohta)

2. Jotta yhteisö aloittaa kansainvälisten kaupallisten sääntöjen nojalla toimet sellaista kolmannen maan käyttöön ottamaa tai harjoittamaa kaupan estettä vastaan, joka vaikuttaa kyseisen kolmannen maan markkinoihin, yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi annetun asetuksen N:o 3286/94 mukaan vaaditaan vähintään kolmen kumulatiivisen edellytyksen täyttymistä eli edellytetään kaupan esteen olemassaoloa, sellaisena kuin se on määritelty asetuksessa, kyseisestä kaupan esteestä aiheutuvia epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia ja tarvetta ryhtyä toimiin yhteisön etujen vuoksi. Kun komissio toteaa asetuksen N:o 3286/94 mukaisesti aloitetun tutkimusmenettelyn päätteeksi, että yksi näistä edellä mainituista edellytyksistä ei täyty, yhteisön toimielimillä on oikeus katsoa, ettei ole syytä ryhtyä kyseisiin toimiin.

(ks. 48 kohta)

3. Niitä kahta tekijää, joista yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi annetussa asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitettu kaupan esteen määritelmä koostuu ja jotka ovat ”kaikki kolmannen maan käyttöön ottamat tai harjoittamat kaupalliset käytännöt” ja ”oikeus ryhtyä toimiin”, ei voida jakaa keinotekoisesti. Kaupan esteeltä, jonka olemassaoloon voidaan kyseisen asetuksen soveltamiseksi vedota, edellytetään, että kansainväliset kaupalliset säännöt antavat oikeuden ryhtyä toimiin. Muunlaisesta tulkinnasta olisi seurauksena, että kolmannen valtion käyttöön ottamaa tai harjoittamaa kaupallista käytäntöä voitaisiin pitää kaupan esteenä, vaikkei edellä mainituissa säännöissä annettaisi minkäänlaista oikeutta ryhtyä toimiin.

(ks. 49 ja 53 kohta)

4. Yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi annetun asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 4 kohdassa vahvistetusta epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten määritelmästä ilmenee, että asetuksessa on haluttu säilyttää syy-yhteys nykyisten (aiheuttaa) tai potentiaalisten (uhkaa aiheuttaa) epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten ja asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitetun kaupan esteen, sellaisena kuin se yksilöidään kunkin yksittäisen tapauksen erityisolosuhteissa, välillä.

Tämä tulkinta saa tukea asetuksen seitsemännestä perustelukappaleesta, jossa todetaan, että tällä asetuksella luodun järjestelmän tarkoituksena on mahdollistaa se, että yhteisön toimielimiä pyydetään vastustamaan kolmansien maiden asettamia kaupan esteitä, jotka aiheuttavat epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia, sekä kyseisen asetuksen 4 artiklan 2 kohdasta, joka koskee valituksen sisältöä ja jonka mukaan valituksessa on oltava riittävät todisteet kaupan esteiden olemassaolosta sekä niistä aiheutuvista epäsuotuisista kaupallisista vaikutuksista. Lisäksi asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitetuilla epäsuotuisilla kaupallisilla vaikutuksilla on oltava merkittävä vaikutus yhteisön tai yhteisön jonkin alueen talouteen tai johonkin talouden alaan.

(ks. 65 kohta)

5. Kun yhteisöjen tuomioistuinten käsiteltävänä on komission sellaista päätöstä koskeva kumoamiskanne, jolla on päätetty kaupan esteitä koskeva tutkimusmenettely yhteisön edun puuttumista koskevasta syystä yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi annetun asetuksen N:o 3286/94 nojalla, monitahoisten taloudellisten tilanteiden arviointia koskevassa tuomioistuinvalvonnassa sen selvittämiseksi, edellyttääkö yhteisön etu ryhtymistä toimiin, on rajoituttava tarkistamaan, että menettelysääntöjä on noudatettu, että riitautetun valinnan perustaksi hyväksytyt tosiseikat ovat aineellisesti paikkansapitäviä, että näitä tosiseikkoja arvioitaessa ei ole tehty ilmeistä virhettä ja että harkintavaltaa ei ole käytetty väärin. Tuomioistuinvalvonta käsittää myös sen tutkimisen, ettei ole tehty oikeudellisia virheitä.

(ks. 94 kohta)

6. Yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi annetussa asetuksessa N:o 3286/94 säädetty yhteisön edun arviointi tutkimusmenettelyn aloittamisvaiheessa on luonteeltaan valmistelevaa. Sitä ei voida näin ollen rinnastaa arviointiin, joka on tehtävä myöhemmässä vaiheessa eli tutkimusmenettelyn päätteeksi, ratkaistaessa, edellyttävätkö yhteisön edut toimiin ryhtymistä.

Muunlaisesta tulkinnasta olisi nimittäin seurauksena se, että jos komissio päättää aloittaa tutkimusmenettelyn, se olisi yhteisön mahdollisia toimia koskevassa päätöksentekovaiheessa automaattisesti velvollinen pitämään näitä toimia välttämättöminä, mikäli muut asetuksen N:o 3286/94 soveltamisen oikeudelliset edellytykset − eli se, että on olemassa kaupan este ja että siitä aiheutuu epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia − täyttyvät, mikä merkitsisi sitä, että komissiolta riistettäisiin asiassa harkintavalta.

(ks. 97 ja 98 kohta)

7. Komissio ei riko yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi annetun asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohtaa, kun se vaatii, että yhteisön mahdollisten toimien on liityttävä tutkimusmenettelyn perustana oleviin tosiseikkoihin ja oikeudellisiin syihin, ja kun se päättää lopettaa tutkimusmenettelyn, vaikka on olemassa yleinen ja pitkän tähtäimen etu toimia tulevaisuudessa sellaisia mahdollisia rikkomisia vastaan, jotka voivat johtua kolmannen maan omaksumien ”valikoivien pakotteiden” käytännöstä.

(ks. 120 kohta)

8. Yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi annetun asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kyseisessä asetuksessa säädetyn tutkimusmenettelyn päättävän päätöksen perustelut voivat rajoittua siihen, että muistutetaan tutkimuskertomukseen sisällytetyistä pääasiallisista päätelmistä viittaamalla tähän kertomukseen, eikä tässä päätöksessä ole tarpeen toistaa − kun otetaan huomioon se yhteys, johon tämä päätös liittyy − kaikkia tässä kertomuksessa kehiteltyjä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja.

(ks. 132 kohta)

9. Yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi annetussa asetuksessa N:o 3286/94 annetaan valituksen tehneille sekä kyseisille viejille ja tuojille sekä kyseisen maan tai kyseisten maiden edustajille oikeus saada asetuksen N:o 3286/94 8 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdan mukaisten edellytysten täyttyessä tietoja, jolloin tämä oikeus on sovitettava yhteen erityisesti liikesalaisuuden kunnioittamista koskevan yhteisön toimielinten velvollisuuden kanssa. Nämä samat henkilöt voivat pyytää tietoja tärkeimmistä tosiasioista ja seikoista, jotka johtuvat tutkimusmenettelystä.

Yksikään asetuksen N:o 3286/94 säännös ei kuitenkaan velvoita komissiota lähettämään luonnosta tutkimuskertomukseksi asetuksen 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuille henkilöille ennen sen antamista neuvoa-antavalle komitealle, jotta kyseiset henkilöt voisivat antaa mahdolliset huomautuksensa toimielimelle, eikä myöskään ilmoittamaan näille henkilöille viran puolesta tärkeimpiä tosiasioita eikä seikkoja, jotka johtuvat tutkimusmenettelystä.

Asetuksen N:o 3286/94 8 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdassa velvoitetaan päinvastoin tässä säännöksessä tarkoitetut henkilöt esittämään tietojen saantia koskeva pyyntö komissiolle. Se seikka, että edellytyksenä − joita on vain tämä yksi − oikeudelle saada tietoja tärkeimmistä tosiasioista ja seikoista, jotka johtuvat tutkimusmenettelystä, on, että kantajat esittävät komissiolle tätä koskevan pyynnön, ei sellaisenaan ole kantajien etujen puolustamista loukkaava eikä tältä pyynnöltä vaadita myöskään mitään erityistä muotoa.

(ks. 173, 175, 176 ja 178 kohta)

10. Kun pakottavan määräajan ylittämisestä aiheutuu tämän määräajan ulkopuolella hyväksytyn toimen kumottavuus, pelkästään ohjeellisen määräajan ylittämisestä ei periaatteessa voi olla seurauksena määräajan ulkopuolella hyväksytyn toimen kumoaminen.

Yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi annetun asetuksen N:o 3286/94 8 artiklan 8 kohdassa tutkimuskertomuksen antamiselle säädetty viiden kuukauden määräaika on luonteeltaan ohjeellinen.

Seitsemän kuukauden määräaika, johon samassa artiklassa viitataan, on ainoastaan alkuperäisen yksinkertaista tai normaalia tutkimusta varten säädetyn viiden kuukauden määräajan pidennys sitä tilannetta varten, että kyseessä on niin sanottu monimutkainen tutkimus. Tästä seuraa, että koska määräaika antaa tutkimuskertomus on luonteeltaan yksinkertaiseksi tai normaaliksi luonnehditun tutkimuksen tapauksessa ainoastaan ohjeellinen, se ei voi olla erilainen monimutkaiseksi kutsutun tutkimuksen tapauksessa, koska kyseessä on ainoastaan alkuperäisen määräajan pidennys.

Komissio ei kuitenkaan voi viivyttää tutkimuskertomuksen antamista niin, ettei sitä anneta kohtuullisessa ajassa, koska tämä seikka voi todella myötävaikuttaa siihen, että päätöksen tekeminen tutkimusmenettelyn päättämisestä viivästyy.

(ks. 187−190 kohta)

11. Se, että yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi annetussa asetuksessa N:o 3286/94 vaietaan määräajasta, jonka kuluessa päätös tutkimusmenettelyn päättämisestä on tehtävä kyseisen asetuksen 7 artiklassa tarkoitetun komitean kuulemisen jälkeen, on tulkittavissa yhteisön lainsäätäjän haluksi jättää komissiolle tietty harkintavalta sen ajankohdan suhteen, jolloin tällainen päätös on syytä tehdä, kun otetaan huomioon kaikki kutakin tapausta koskevat seikat, muun muassa mahdolliset toimenpiteet, joihin komissio aikoisi ryhtyä kyseessä olevan kolmannen maan viranomaisten suhteen ennen tutkimusmenettelyn päättämistä.

Tällaisen harkintavallan hyväksyminen ei kuitenkaan voi merkitä sitä, että komissiolla on oikeus viivyttää asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohdan nojalla tapahtuvan päätöksen tekemistä yli kohtuullisen ajan, joka on arvioitava kunkin tapauksen erityisolosuhteiden perusteella. Tällaisella rajoituksella on nimittäin tarkoitus tyydyttää komissiolle kuuluvan huolellisuusvelvollisuuden ja hyvän hallinnon periaatteen noudattamista koskeva vaatimus.

(ks. 198 ja 199 kohta)

YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (laajennettu ensimmäinen jaosto)

14 päivänä joulukuuta 2004 ( )

Yhteinen kauppapolitiikka – Maailman kauppajärjestö (WTO) – Asetus (EY) N:o 3286/94 – Kaupan esteet – Valmistettu sinappi – Kaupan esteitä koskevan tutkimusmenettelyn päättäminen – Yhteisön etu

Asiassa T-317/02,

Fédération des industries condimentaires de France (FICF), kotipaikka Pariisi (Ranska),

Confédération générale des producteurs de lait de brebis et des industriels de Roquefort, kotipaikka Millau (Ranska),

Comité économique agricole régional ”fruits et légumes de la région Bretagne” (Cerafel), kotipaikka Morlaix (Ranska),

ja

Comité national interprofessionnel des palmipèdes à foie gras (CIFOG), kotipaikka Pariisi (Ranska),

edustajinaan asianajajat O. Prost ja M.-J. Jacquot,

kantajina,

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään P-J. Kuijper ja G. Boudot, prosessiosoite Luxemburgissa,

vastaajana,

jossa kantajat vaativat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan neuvoston asetuksessa (EY) N:o 3286/94 tarkoitettujen Yhdysvaltojen ylläpitämien valmistetun sinapin tuontiin liittyvien kaupallisten käytäntöjen muodostamien kaupan esteiden tutkimusmenettelyjen päättämisestä 9 päivänä heinäkuuta 2002 tehdyn komission päätöksen 2002/604/EY (EYVL L 195, s. 72),





EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (laajennettu ensimmäinen jaosto),

toimien kokoonpanossa: presidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit P. Mengozzi, M. E. Martins Ribeiro, F. Dehousse ja I. Labucka,

kirjaaja: H. Jung,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 14.9.2004 pidetyssä suullisessa istunnossa esitetyn,

on antanut seuraavan

tuomion

Asiaa koskevat oikeussäännöt

1 Yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen, erityisesti Maailman kauppajärjestössä (WTO) käyttöön otettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi 22 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3286/94 (EYVL L 349, s. 71), sellaisena kuin se on muutettuna 20.2.1995 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 356/95 (EYVL L 41, s. 3) (jäljempänä asetus N:o 3286/94), 1 artiklassa säädetään seuraavaa:

”Tällä asetuksella perustetaan yhteisön yhteisen kauppapolitiikan menettelyt, joiden perusteella yhteisö voi käyttää kansainvälisen kaupan säännöissä, erityisesti Maailman kauppajärjestön säännöissä sille annettuja oikeuksia, jollei kansainvälisten velvoitteiden ja menettelyjen noudattamisesta muuta johdu:

– –

b) vastustaa kolmannen maan markkinoihin vaikuttavia kaupan esteitä niistä johtuvien epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten poistamiseksi;

Näitä menettelyjä sovelletaan erityisesti kansainvälisten riitojen kansainvälisten sovittelumenettelyjen aloittamiseen, kulkuun ja päättymiseen yhteisessä kauppapolitiikassa.”

2 Asetuksen N:o 3286/94 2 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan ’kaupan esteellä’ kaikkia kolmannen maan käyttöön ottamia tai harjoittamia kaupallisia käytäntöjä, [joihin nähden kansainväliset kaupalliset säännöt antavat oikeuden ryhtyä toimiin].?( ) Sellainen oikeus on voimassa silloin, kun kansainvälisillä kaupallisilla säännöillä kielletään nimenomaisesti jokin käytäntö tai myönnetään vahinkoa kärsineelle osapuolelle oikeus pyrkiä poistamaan kyseisen käytännön vaikutukset.

2. Jollei 8 kohdasta muuta johdu, tässä asetuksessa tarkoitetaan ’yhteisön oikeuksilla’ kansainvälisiä kaupallisia oikeuksia, joihin yhteisö voi turvautua kansainvälisten kaupallisten sääntöjen nojalla. Tässä yhteydessä ’kansainvälisillä kaupallisilla säännöillä’ tarkoitetaan WTO:n vahvistamia sääntöjä, jotka esitetään WTO-sopimuksen liitteissä, mutta kyseessä voivat olla myös toisen sellaisen sopimuksen säännöt, jossa yhteisö on osapuolena ja joka säätelee yhteisön ja kolmansien maiden välistä kauppaa.

– –

4. Tässä asetuksessa tarkoitetaan ’epäsuotuisilla kaupallisilla vaikutuksilla’ vaikutuksia, joita kaupan este aiheuttaa tai uhkaa aiheuttaa jonkin tuotteen tai palvelun osalta yhteisön yrityksille kolmannen maan markkinoilla ja joilla on merkittävä vaikutus yhteisön tai yhteisön jonkin alueen talouteen tai johonkin talouden alaan. Yhteisön toimielinten toiminnan aloittamiseksi ei sinänsä riitä, että valituksen tehnyt kärsii epäsuotuisista vaikutuksista.

– – ”

3 Asetuksen N:o 3286/94 4 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Yhteisön yritys tai [yhteenliittymä], joka on tai ei ole oikeushenkilö [ja] joka toimii yhteisön yhden tai useamman yrityksen puolesta ja joka katsoo, että nämä yritykset ovat kärsineet kaupan esteiden aiheuttamista, kolmannen maan markkinoille vaikuttavista epäsuotuisista kaupallisista vaikutteista, voi tehdä asiasta kirjallisen valituksen. Tämä valitus voidaan ottaa vastaan vain, jos syyksi ilmoitettu kaupan este kuuluu monenvälisessä kauppasopimuksessa olevien kansainvälisen kaupan sääntöjen soveltamisalaan.

2. Valituksessa on oltava riittävät todisteet kaupan esteiden olemassaolosta sekä niistä aiheutuvista epäsuotuisista kaupallisista vaikutuksista. Todisteet epäsuotuisista kaupallisista vaikutuksista on esitettävä, mikäli mahdollista, 10 artiklassa tarkoitettujen tekijöiden esimerkeistä tehdyn luettelon perusteella.”

4 Asetuksen N:o 3286/94 5 artikla, jonka otsikkona on ”Menettelyt valitusten esittämiseksi”, kuuluu seuraavasti:

”1. Valitus osoitetaan komissiolle, joka toimittaa siitä jäljennöksen jäsenvaltioille.

2. Valitus voidaan perua, jolloin menettely voidaan päättää, jollei menettelyn päättäminen ole yhteisöjen etujen [vastaista].

3. Jos kuulemisen jälkeen vaikuttaa siltä, että valituksessa ei esitetä riittävästi todisteita, jotka oikeuttaisivat aloittamaan tutkimuksen, valituksen tehneelle on ilmoitettava asiasta.

4. Komissio päättää mahdollisimman pian yhteisön tutkimusmenettelyn aloittamisesta 3 tai 4 artiklan mukaisesti esitetyn valituksen johdosta, ja tavallisesti valituksen esittämistä seuraavan neljänkymmenenviiden päivän kuluessa. Määräaikaa voidaan lykätä valituksen tehneen pyynnöstä tai suostumuksella, jotta voitaisiin kerätä valituksen tehneen asiakirjojen luotettavuuden täydelliseksi arvioimiseksi tarvittavina pidettävät täydentävät tiedot.”

5 Asetuksen N:o 3286/94 7 artiklan 1 kohdassa todetaan seuraavaa:

”1. Tässä asetuksessa tarkoitettuja neuvotteluja varten perustetaan neuvoa-antava komitea, jäljempänä ’komitea’, joka muodostuu kunkin jäsenvaltion edustajista ja jonka puheenjohtajana toimii komission edustaja.”

6 Asetuksen N:o 3286/94 8 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Jos komissiosta kuulemisen päätyttyä vaikuttaa siltä, että on olemassa riittävästi todisteita, jotka oikeuttavat aloittamaan tutkimusmenettelyn, ja jos tämä on tarpeen yhteisön etujen kannalta, komissio toimii seuraavasti:

a) se ilmoittaa tutkimusmenettelyn aloittamisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä; tässä ilmoituksessa osoitetaan tuote tai palvelu ja kyseiset maat, siinä on tiivistelmä saaduista tiedoista ja siinä täsmennetään, että kaikki tarvittavat tiedot on toimitettava komissiolle; siinä vahvistetaan määräaika, jonka kuluessa osapuolet, joita asia koskee, voivat ilmoittaa kirjallisesti näkemyksistään ja pyytää, että komissio kuulee heitä suullisesti 5 kohdan mukaisesti;

b) se ilmoittaa virallisesti menettelyn kohteena olevan maan tai olevien maiden edustajille, joiden kanssa voidaan tarvittaessa neuvotella;

c) se suorittaa tutkimuksen yhteisön tasolla yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.

– –

4. a) Valituksen tehneet sekä kyseiset viejät ja tuojat sekä kyseisen maan tai kyseisten maiden edustajat voivat tutustua kaikkiin komissiolle toimitettuihin tietoihin, lukuun ottamatta komission ja hallinnon sisäiseen käyttöön tarkoitettuja asiakirjoja, jos nämä tiedot liittyvät heidän etujensa puolustamiseen eivätkä ne ole 9 artiklassa tarkoitettua luottamuksellista tietoa ja jos komissio käyttää niitä tutkimusmenettelyssään. Kyseiset henkilöt osoittavat kirjallisena komissiolle perustellun pyynnön, jossa osoitetaan, mitä tietoa pyydetään.

b) Valituksen tehneet sekä kyseiset viejät ja tuojat sekä kyseisen maan tai kyseisten maiden edustajat voivat pyytää tietoja tärkeimmistä tosiasioista ja seikoista, jotka johtuvat tutkimusmenettelystä.

5. Komissio voi kuulla asianomaisia osapuolia. Se voi kuulla niitä, jos ne ovat pyytäneet tätä kirjallisesti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä vahvistetussa määräajassa ja jos pyynnössä on osoitettu, että kyseisen menettelyn tulos todella koskee heitä.

– –

8. Päätettyään tutkimuksen komissio antaa komitealle kertomuksen. Tämä kertomus on tavallisesti esitettävä viiden kuukauden kuluessa menettelyn aloittamisesta, jollei tutkimuksen monimutkaisuus edellytä sitä, että komissio pidentää tätä aikaa seitsemään kuukauteen.”

7 Asetuksen N:o 3286/94 10 artiklassa, joka koskee todisteiden tarkastelua, säädetään seuraavaa:

” – –

4. Jos väitetään, että kyseessä ovat epäsuotuisat kaupalliset vaikutukset, komissio tutkii niiden todellista tai mahdollista vaikutusta yhteisön tai yhteisön alueen talouteen tai siellä toteutettavan taloudellisen toiminnan alueelle. Tässä tarkoituksessa komissio voi tarvittaessa ottaa huomioon 1 ja 2 kohdassa lueteltujen tekijöiden kaltaiset tekijät. Epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia voi esiintyä erityisesti, jos kaupan este joko estää, haittaa tai vääristää jonkun tuotteen tai palvelun kaupan virtauksia, tai vahingoittaa vakavasti yhteisön yritysten suorittamia hankintoja (esimerkiksi kappaleiden tai osien tai raaka-aineiden). Kun on todettu epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten uhka, komission tehtävänä on arvioida, onko uhan toteutuminen selvästi todennäköinen vai ei.

5. Komissio ottaa [epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia koskevien todisteiden] tutkimuksessaan huomioon myös [– –] 2 artiklan 1 kohdassa esitettyjen kansainvälisen kaupan sääntöjen mukaisen toiminnan harjoittamisen oikeutta säätelev[ät] [– –] säännöks[et], periaatte[et] tai käytän[nöt].

– – ”

8 Asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Jos tutkimusmenettelyn tuloksena on, että yhteisön edut eivät edellytä toimia, menettelyn päättämisestä päätetään 14 artiklan säännöksiä noudattaen.”

9 Asetuksen N:o 3286/94 12 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Jos tutkimusmenettely osoittaa, että yhteisön etujen vuoksi on ryhdyttävä toimiin sen varmistamiseksi, että kansainvälisen oikeuden yhteisölle antamia oikeuksia käytetään täysimääräisesti kolmansien maiden toteuttamien kaupan esteiden aiheuttam[ien] – – epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten poistamiseksi, aiheellisista toimenpiteistä päätetään 13 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jollei tosiasiallinen tai oikeudellinen tilanne ole sellainen, ettei tutkimusmenettelyä tarvita.

– – ”

10 Asetuksen N:o 3286/94 14 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa komitean käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja.

2. Komission edustaja tekee ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea käsittelee asiaa määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan.

3. Komissio tekee päätöksen, josta se ilmoittaa jäsenvaltioille ja jota sovelletaan kymmenen päivän kuluttua, jollei yksikään jäsenvaltio ole tänä aikana saattanut asiaa neuvoston käsiteltäväksi.

4. Jäsenvaltion pyynnöstä neuvosto voi määräenemmistöllä muuttaa komission päätöstä.

5. Komission päätöstä sovelletaan kolmenkymmenen päivän kuluttua laskettuna siitä ajasta, jolloin asia saatettiin neuvoston käsiteltäväksi, jollei neuvosto ole tehnyt päätöstä tässä ajassa.”

Riitaa edeltävät vaiheet

11 Neuvosto antoi vuosina 1981–1996 useita direktiivejä, joilla se pyrki torjumaan tiettyjen hormonaalista vaikutusta omaavien aineiden käytön eläinten ruokinnassa muun muassa ihmisten terveyden suojelemiseksi.

12 Amerikan yhdysvallat (jäljempänä Yhdysvallat) käynnisti WTO:n elimissä riitojenratkaisumenettelyn riitauttaakseen yhteisön säännösten yhteensoveltuvuuden WTO:n sääntöjen kanssa.

13 Paneeli totesi 18.8.1997, että kyseinen yhteisön sääntely on WTO:n sääntöjen vastainen.

14 Valituselin antoi 16.1.1998 raportin, jolla kyseinen päätös vahvistettiin.

15 Sen jälkeen kun riitojenratkaisuelin oli 13.2.1998 hyväksynyt tämän raportin, välitystuomiolla vahvistettiin määräpäiväksi, johon mennessä yhteisön sääntely tuli saattaa WTO:n sääntöjen mukaiseksi, 13.5.1999.

16 Koska Euroopan yhteisö ei muuttanut sääntelyään asetetussa määräajassa, Yhdysvallat pyysi 3.6.1999 riitojenratkaisuelimeltä WTO:n perustamissopimuksen liitteenä olevan riitojen ratkaisusta annettuja sääntöjä ja menettelyjä koskevan sopimuksen (jäljempänä riitojen ratkaisusta tehty sopimus) 22 artiklan 2 kohdan mukaisesti lupaa tullimyönnytysten keskeyttämiseen 202 miljoonan Yhdysvaltain dollarin (USD) suuruisella vuotuisella määrällä. Samalla Yhdysvallat esitti luettelon niistä tuotteista, joihin tullimyönnytysten keskeyttäminen voi kohdistua ja joihin kuului valmistettu sinappi.

17 Sen jälkeen kun 12.7.1999 oli annettu välitystuomio, joka koski tullimyönnytysten keskeyttämisen kokonaismäärää, riitojenratkaisuelin oikeutti Yhdysvallat 26.7.1999 keskeyttämään kyseiset myönnytykset 116,8 miljoonan USD:n suuruisella vuotuisella määrällä ja asettamaan 100 prosentin lisätullin joillekin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tuleville tuotteille, joihin kuului myös valmistettu sinappi. Yhdysvallat päätti kuitenkin, ettei se sovella tullimyönnytysten keskeyttämistä Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin oleviin tuotteisiin.

18 Fédération des industries condimentaires de France (jäljempänä FICF tai valituksen tekijä), johon kuuluvat Ranskan tärkeimmät valmistetun sinapin tuottajat, teki 7.6.2001 asetuksen N:o 3286/94 4 artiklan mukaisesti valituksen Euroopan komissiolle.

19 Tässä valituksessa todettiin erityisesti, että Yhdysvaltojen vastatoimien selektiivinen käyttö oli ristiriidassa riitojen ratkaisusta tehdyn sopimuksen 22 artiklan kanssa, koska riitojenratkaisuelimen oikeuttamia tullimyönnytysten keskeyttämistoimenpiteitä voidaan soveltaa vain aikaisemmin tuomittuun ”asianomaiseen jäseneen” nähden eli tässä tapauksessa Euroopan yhteisöön kokonaisuudessaan eikä ainoastaan tiettyihin jäsenvaltioihin nähden. Valituksessa todettiin myös, että Yhdysvaltojen luomasta kaupan esteestä aiheutui asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitettuja epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia FICF:n jäsenyritysten valmistetun sinapin viennille ja että oli yhteisön etujen mukaista aloittaa Yhdysvaltojen toimenpiteiden vastainen menettely asetuksen N:o 3286/94 mukaisesti.

20 Valituksen tekijän toimittamien todisteiden valossa komissio julkaisi 1.8.2001 asetuksen N:o 3286/94 8 artiklan mukaisesti ilmoituksen kaupan estettä koskevan tutkimusmenettelyn aloittamisesta Yhdysvaltojen valmistetun sinapin tuonnissa harjoittamien kauppakäytäntöjen osalta (EYVL C 215, s. 2).

21 Tämän ilmoituksen 2 kohdassa todetaan, että ”komission aloittama tarkastelu voi koskea myös muita sellaisia tuotteita, joihin tuntuu kohdistuneen samankaltaisia vaikutuksia kuin valmistettuun sinappiin, ja erityisesti niitä tuotteita, joiden osalta [kolmenkymmenen päivän määräajan kuluessa ilmoituksen julkaisemisesta] ilmoittautuneet asianomaiset osapuolet esittävät näyttöä väitettyjen käytäntöjen soveltamisesta”.

22 Useat toimialajärjestöt, joihin kuuluivat Comité national interprofessionnel des palmipèdes à foie gras, Conféderation générale des producteurs de lait de brebis et des industriels de Roquefort ja Comité économique agricole régional ”fruits et légumes de la région Bretagne”, ilmoittautuivat komissiolle asetetussa määräajassa. Näiden järjestöjen ilmaistua kiinnostuksensa komissio päätti aloittamisilmoituksen 2 kohdan mukaisesti ulottaa tutkimusmenettelyn foie gras’han, roquefort-sinihomejuustoon ja salottisipuleihin.

23 Tutkimuksen päätettyään komissio ilmoitti 6.3.2002 asetuksen N:o 3286/94 7 artiklassa tarkoitetulle komitealle tutkimuksensa päätelmistä ja luovutti sille tämän jälkeen 27.3.2002 tutkimuskertomuksen. Tässä kertomuksessa ehdotettiin, että menettely päätetään.

24 Komissio lähetti 23.4.2002 FICF:n neuvonantajalle tutkimuskertomuksesta version, joka ei sisältänyt luottamuksellisia tietoja. Komissio totesi kirjeessään, että asetuksen N:o 3286/94 7 artiklassa tarkoitettu komitea oli hyväksynyt menettelyn päättämistä koskevan ehdotuksen ja että näin ollen tätä tarkoittava päätös julkaistaisiin lähiaikoina Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

25 Yksi FICF:n neuvonantajista ilmoitti 17.5.2002 päivätyllä kirjeellään vastaanottaneensa tutkimuskertomuksen. Hän esitti tässä kirjeessään ihmetyksensä sen ajan pituudesta, jonka komissio tarvitsi kertomuksen hänelle lähettämiseen ja tulevan päätöksen tekemiseen asiassa. Hän oli pannut merkille komission 23.4.2002 päivätyssä kirjeessä olleen ilmoituksen, jonka mukaan päätös tehtäisiin lähiaikoina, minkä perusteella hän päätteli, että komissio ei antanut valituksen tekijälle vastaamisoikeutta, mikä vaikutti hänestä puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen vastaiselta käytännöltä.

26 Komissio korosti tähän kirjeeseen antamassaan 4.6.2002 päivätyssä vastauskirjeessään, että se oli noudattanut täysin asetuksen N:o 3286/94 säännöksiä, muun muassa sen 8 artiklan 4 ja 8 kohtaa. Komissio totesi tältä osin, ettei valituksen tekijä ollut milloinkaan osoittanut sille asetuksen N:o 3286/94 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua pyyntöä. Komissio muistutti valituksen tekijälle myös, että valituksen tekijälle oli säännöllisesti annettu tietoja asian edistymisestä ja että se oli selvillä tutkimusmenettelyn lopputuloksesta paljon ennen tutkimuskertomuksen virallista luovuttamispäivää.

27 Comité économique agricole régional ”fruits et légumes de la région Bretagne” lähetti 6.6.2002 komissiolle kirjeen, jossa se esitti ihmetyksensä ensinnäkin siitä, että se ei ollut saanut suoraan tutkimuskertomusta, vaan tämä kertomus oli toimitettu sille sen neuvonantajien välityksellä. Se totesi seuraavaksi olevansa eri mieltä ilmoituksesta, jonka mukaan tutkimusmenettely on tarkoitus päättää, ja totesi lopuksi, että ilmoitus, jonka mukaan lähiaikoina tehtäisiin päätös tutkimusmenettelyn päättämisestä, merkitsee sitä, ettei se voinut käyttää oikeuttaan vastata tutkimuskertomuksessa esitettyihin päätelmiin.

28 Confédération générale des producteurs de lait de brebis et des industriels de Roquefort lähetti 7.6.2002 komissiolle kirjeen, joka oli pääasiallisesti samansisältöinen kuin Comité économique agricole régional ”fruits et légumes de la région Bretagnen” lähettämä kirje.

29 Komissio lähetti 14.6.2002 päivätyillä kirjeillään tutkimuskertomuksesta version, joka ei sisältänyt luottamuksellisia tietoja, Confédération générale des producteurs de lait de brebis et des industriels de Roquefort’lle ja Comité économique agricole régional ”fruits et légumes de la région Bretagnelle” ja muistutti, että nämä toimialajärjestöt olivat osallistuneet tutkimusmenettelyyn ainoastaan asianomaisina osapuolina, minkä vuoksi komissio oli katsonut, ettei sillä ollut velvollisuutta lähettää niille suoraan tutkimuskertomusta, joka sitä paitsi oli julkinen asiakirja. Komissio totesi kirjeissään lisäksi, että se oli joka tapauksessa noudattanut asetuksen N:o 3286/94 8 artiklan 8 kohdan säännöksiä ja että molempien järjestöjen neuvonantajille oli säännöllisesti ilmoitettu asian edistymisestä ja että he olivat tietoisia tutkimusmenettelyn lopputuloksesta paljon ennen tutkimuskertomuksen virallista lähettämispäivää. Lopuksi komissio korosti, että päätös tutkimusmenettelyn päättämisestä tehtäisiin lähiaikoina.

30 Komissio teki 9.7.2002 päätöksen 2002/604/EY asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitettujen Yhdysvaltojen ylläpitämien valmistetun sinapin tuontiin liittyvien kaupallisten käytäntöjen muodostamien kaupan esteiden tutkimusmenettelyjen päättämisestä (EYVL L 195, s. 72; jäljempänä riidanalainen päätös). Riidanalainen päätös julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 27.7.2002.

31 Komissio toteaa riidanalaisen päätöksen kuudennessa perustelukappaleessa seuraavaa:

”Tutkimusmenettely johti päätelmään, että väitetyt epäsuotuisat kaupalliset vaikutukset eivät näytä johtuvan valituksessa väitetystä kaupan esteestä eli Yhdysvaltojen käytännöstä soveltaa myönnytysten keskeyttämistä valikoiden joihinkin mutta ei kaikkiin jäsenvaltioihin (’valikoivat pakotteet’). Tutkimuksessa ei saatu mitään näyttöä siitä, että myönnytysten soveltamisen keskeyttäminen myös Yhdistyneen kuningaskunnan osalta johtaisi valituksen tekijän valmistetun sinapin Yhdysvaltoihin viennin mahdollisuuksien laajenemiseen. Tämän vuoksi valituksessa väitetystä kaupan esteestä ei voida katsoa johtuvan muita asetuksessa määriteltyjä epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia kuin ne, jotka johtuvat myönnytysten keskeyttämisestä, mihin Yhdysvalloilla on WTO-sopimuksen mukaan lupa ja joita se soveltaa sääntöjen mukaisesti. Näin ollen tutkimusmenettely on asetuksen [N:o 3286/94] 11 artiklan mukaisesti osoittanut, että yhteisön edut eivät edellytä toimia väitettyä asetuksessa tarkoitettua kaupan estettä vastaan.”

32 Tämän vuoksi komissio päätti riidanalaisen päätöksen ainoassa artiklassa, että 1.8.2001 aloitettu tutkimusmenettely päätetään.

Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset

33 FICF, Confédération générale des producteurs de lait de brebis et des industriels de Roquefort, Comité national interprofessionnel des palmipèdes à foie gras ja Comité économique agricole régional ”fruits et légumes de la région Bretagne” (jäljempänä kantajat) nostivat 16.10.2002 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen toimittamallaan kannekirjelmällä nyt käsiteltävänä olevan kanteen.

34 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 14 artiklan nojalla ja ensimmäisen jaoston ehdotuksesta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti asianosaisia edellä mainitun työjärjestyksen 51 artiklan mukaisesti kuultuaan siirtää asian laajennetun jaoston käsiteltäväksi.

35 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu ensimmäinen jaosto) päätti esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella aloittaa suullisen käsittelyn ja pyysi prosessinjohtotoimenpiteinä asianosaisia vastaamaan tiettyihin kysymyksiin sekä esittämään tiettyjä asiakirjoja.

36 Asianosaisten lausumat ja niiden vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin kuultiin 14.9.2004 pidetyssä istunnossa.

37 Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

– kumoaa riidanalaisen päätöksen

– velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

38 Komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

– hylkää kanteen

– velvoittaa kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Tutkittavaksi ottaminen

39 Esittämättä väitettä siitä, että asiaa ei voida ottaa tutkittavaksi, komissio kuitenkin rajoitti kirjelmissään tarkastelunsa FICF:ään eli ainoaan komissiolle asetuksen N:o 3286/94 4 artiklan mukaisesti valituksen tehneeseen järjestöön ja jätti ottamatta huomioon niiden muiden toimialajärjestöjen tilanteen, jotka olivat esiintyneet tutkimusmenettelyssä asianomaisina osapuolina.

40 Tältä osin on todettava, että kantajat ovat jättäneet vain yhden ja saman kannekirjelmän. Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä seuraa kuitenkin, että jos yhdestä ja samasta kanteesta todetaan, että se voidaan ottaa tutkittavaksi yhden ainoan kantajan osalta, ei ole tarpeen tutkia, onko muilla kantajilla asiavaltuus, koska riittää, että ainakin yksi kantajista täyttää EY 230 artiklassa määrätyt edellytykset (ks. vastaavasti asia C‑313/90, CIRFS ym. v. komissio, tuomio 24.3.1993, Kok. 1993, s. I‑1125, Kok. Ep. XIV, s. 95, 31 kohta; asia T‑12/93, CCE de Vittel ym. v. komissio, tuomio 27.4.1995, Kok. 1995, s. II‑1247, 44 kohta ja yhdistetyt asiat T‑374/94, T‑375/94, T‑384/94 ja T‑388/94, European Night Services ym. v. komissio, tuomio 15.9.1998, Kok. 1998, s. II‑3141, 61 kohta).

41 On kuitenkin syytä täsmentää, että asetuksen N:o 3286/94 4 artiklassa on tarkoitus sallia erityisesti se, että jokainen sellainen yhteenliittymä, joka toimii yhden tai useamman yhteisön yrityksen puolesta, kuten tässä tapauksessa FICF valmistetun sinapin ranskalaisten valmistajien puolesta, voi vedota siihen, että sillä on oikeus turvautua monenkeskisessä tai useammankeskisessä kauppasopimuksessa oleviin kansainvälisen kaupan sääntöihin valituksessa, jonka se tekee komissiolle, niiden edellytysten mukaisesti, jotka täsmennetään kyseisessä asetuksessa, sekä turvautua tässä samassa asetuksessa säädettyihin menettelyllisiin takeisiin. Kaikki nämä takeet merkitsevät sitä, että asetuksen N:o 3286/94 4 artiklassa tarkoitetulla valituksen tekijällä on oikeus saattaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tutkittavaksi komission päätös, jolla päätetään kyseisen valituksen tekijän tekemän valituksen johdosta aloitettu tutkimusmenettely.

42 Tästä seuraa, että FICF:llä, joka on tehnyt komissiolle valituksen asetuksen N:o 3286/94 4 artiklan nojalla, on oikeus nostaa kanne riidanalaisesta päätöksestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja että tämän vuoksi, koska kyseessä on yksi ja sama kanne, ei ole tarpeen tutkia, onko muilla kantajilla asiavaltuus.

Pääasia

43 Kantajat vetoavat kanteensa tueksi kahdeksaan kanneperusteeseen. Ensimmäinen kanneperuste koskee asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 1 kohdan rikkomista; toinen kanneperuste koskee asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 4 kohdan rikkomista; kolmannen kanneperusteen mukaan asetuksen N:o 3286/94 10 artiklan 5 kohtaa on rikottu; neljäs kanneperuste koskee asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohdan rikkomista; viidennen kanneperusteen mukaan riidanalaisen päätöksen perustelut ovat puutteelliset; kuudes kanneperuste koskee tosiseikkojen ilmeisiä arviointivirheitä ja asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 4 kohdan ja 11 artiklan 1 kohdan rikkomista; seitsemännen kanneperusteen mukaan puolustautumisoikeuksia on loukattu; lopuksi kahdeksas kanneperuste koskee asetuksen N:o 3286/94 8 artiklan 8 kohdan rikkomista ja komission huolellisuusvelvollisuuden laiminlyöntiä.

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 1 kohdan rikkomista

Asianosaisten lausumat

44 Kantajien mukaan ”kaupan esteen” määritelmä, sellaisena kuin se ilmenee asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 1 kohdasta, nojautuu kahteen selvästi yksilöitävissä olevaan seikkaan, joita ei voida erottaa toisistaan, eli tarkemmin sanoen aineelliseen seikkaan (”kolmannen maan käyttöön ottamia tai harjoittamia kaupallisia käytäntöjä”) ja ”lainvastaisuutta koskevaan seikkaan” (Euroopan yhteisölle annettu ”oikeus ryhtyä toimiin”). Kantajat katsovat, että riidanalaisessa päätöksessä tämä määritelmä rajoitettiin käsittämään vain lainvastaisuutta koskevan seikan eli sen, että Yhdysvallat sovelsi ”valikoivasti” tullimyönnytysten keskeyttämistä. Kantajien mukaan komission omaksumalla lähestymistavalla ei ainoastaan rikota asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 1 kohtaa vaan myös vääristetään FICF:n tekemän valituksen ulottuvuutta ja ilmoitusta tutkimusmenettelyn aloittamisesta. Toisin kuin komissio näyttää väittävän, toimenpiteitä, joihin Yhdysvallat ryhtyi tullimyönnytysten keskeyttämiseksi, ei voida jakaa toisaalta riitojenratkaisuelimen sallimiin ja Yhdysvaltojen soveltamiin toimenpiteisiin, ja toisaalta valituksen tekijän väittämään kaupan esteeseen eli kyseisten toimenpiteiden valikoivaan soveltamiseen. Kantajien mukaan riitojenratkaisuelimen antama lupa vastatoimiin ei tee Yhdysvaltojen tavasta soveltaa näitä toimenpiteitä ”laillista”, kuten komissio katsoo.

45 Komissio muistuttaa aluksi, että asetuksella N:o 3286/94 on tarkoitus luoda yhteisön yhteisen kauppapolitiikan alalla menettelyt, joiden mukaisesti yhteisö voi käyttää oikeuksia, jotka WTO tunnustaa sillä olevan. Komission mukaan asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 1 kohdassa määritellään kaupan este tässä tarkoituksessa kolmannen maan käyttöön ottamina tai harjoittamina kaupallisina käytäntöinä, joiden nähden kansainväliset kaupalliset säännöt antavat oikeuden ryhtyä toimiin.

46 Tämän jälkeen komissio kiistää kantajien esittämän tulkinnan asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 1 kohdasta. Komission mukaan ei riitä, että on olemassa kaupan este, jotta riitojenratkaisumenettelyyn mahdollisesti ryhdyttäisiin. Vaaditaan ennen kaikkea, että osoitetaan olevan olemassa epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia. Kaupan esteen käsitettä ei asetusta N:o 3286/94 sovellettaessa voida näin ollen irrottaa ”epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten” käsitteestä. Jotta asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitettu kaupan este olisi siis olemassa, yritysten on näytettävä, että ne kärsivät asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista ”epäsuotuisista kaupallisista vaikutuksista”. Päinvastaisesta tulkinnasta olisi komission mukaan seurauksena se, että yhteisön yritysten eduksi luotaisiin tosiasiallisesti yleinen kanneoikeus (actio popularis).

47 Komission mukaan ”kaupan esteestä” sovellettiin tätä käsitystä käsiteltävänä olevassa tapauksessa sekä tutkimuskertomusta laadittaessa että riidanalaista päätöstä tehtäessä. Tällainen käsitys ei näin ollen ole kantajille uusi. Komissio viittaa tältä osin riidanalaiseen päätökseen, jonka mukaan tutkimuksella ei voitu osoittaa, että Yhdysvaltojen päätöksestä soveltaa tullimyönnytysten keskeyttämistoimenpiteitä valikoivasti olisi aiheutunut valituksen tekijälle muita epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia kuin ne, jotka johtuivat näiden myönnytysten keskeyttämisestä, johon ”Yhdysvalloilla o[li] WTO sopimuksen mukaan lupa ja [jota] se sovel[si] sääntöjen mukaisesti”. Komissio päättelee tämän perusteella, että Yhdysvaltojen toimenpiteet tehtiin WTO:n edellyttämiä periaatteita noudattaen ja että toisin kuin kantajat väittävät, asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitettua ”kaupan estettä” ei ole olemassa, koska valituksen tekijä ei ollut kyennyt osoittamaan minkäänlaisia epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

48 Aluksi on syytä huomata, että jotta yhteisö aloittaa kansainvälisten kaupallisten sääntöjen nojalla toimet sellaista kolmannen maan käyttöön ottamaa tai harjoittamaa kaupan estettä vastaan, joka vaikuttaa kyseisen kolmannen maan markkinoihin, asetuksen N:o 3286/94 mukaan vaaditaan vähintään kolmen kumulatiivisen edellytyksen täyttymistä, eli edellytetään kaupan esteen olemassaoloa, sellaisena kuin se on määritelty asetuksessa, kyseisestä kaupan esteestä aiheutuvia epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia ja tarvetta ryhtyä toimiin yhteisön etujen vuoksi. Kun komissio toteaa asetuksen N:o 3286/94 mukaisesti aloitetun tutkimusmenettelyn päätteeksi, että yksi näistä edellä mainituista edellytyksistä ei täyty, yhteisön toimielimillä on oikeus katsoa, ettei ole syytä ryhtyä kyseisiin toimiin.

49 Kaupan esteen käsitteestä on syytä muistaa, että asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 1 kohta kuuluu seuraavasti:

”Tässä asetuksessa tarkoitetaan ’kaupan esteellä’ kaikkia kolmannen maan käyttöön ottamia tai harjoittamia kaupallisia käytäntöjä, [joihin nähden kansainväliset kaupalliset säännöt antavat oikeuden ryhtyä toimiin]. Sellainen oikeus on voimassa silloin, kun kansainvälisillä kaupallisilla säännöillä kielletään nimenomaisesti jokin käytäntö tai myönnetään vahinkoa kärsineelle osapuolelle oikeus pyrkiä poistamaan kyseisen käytännön vaikutukset.”

50 Käsiteltävänä olevassa tapauksessa on selvää, että komissio katsoo riidanalaisessa päätöksessä FICF:n valittaneen kaupan esteestä, joka aiheutui siitä, että Yhdysvallat keskeytti tullimyönnytykset siten, että keskeytys kohdistui yhteisön jäsenvaltioiden valmistetun sinapin viejiin, mutta ei Yhdistyneen kuningaskunnan viejiin, minkä vuoksi pakotetta luonnehditaan riidanalaisessa päätöksessä ”valikoivaksi”.

51 Kantajien mukaan komissio näin toimiessaan tulkitsi väärin asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua kaupan esteen määritelmää, koska se otti käsiteltävänä olevassa tapauksessa huomioon vain kyseisen määritelmän ”lainvastaisuutta” koskevan seikan.

52 Tällä väitteellä ei ole mahdollisuuksia menestyä.

53 Aluksi on todettava, ettei niitä tekijöitä, joista asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitettu kaupan esteen määritelmä koostuu, voida jakaa keinotekoisesti kantajien ehdottamalla tavalla. Kaupan esteeltä, jonka olemassaoloon voidaan asetuksen N:o 3286/94 soveltamiseksi vedota, edellytetään, että kansainväliset kaupalliset säännöt antavat oikeuden ryhtyä toimiin. Tämä tulkinta johtuu erityisesti asetuksen N:o 3286/94 1 artiklan 1 kohdassa olevasta viittauksesta ”kansainvälisten velvoitteiden ja menettelyjen noudattamiseen”. Se saa tukea asetuksen N:o 3286/94 seitsemännestä perustelukappaleesta, jossa todetaan, että asetuksella toteutetun ”järjestelmän tarkoituksena on luoda menettely, jolla pyydetään yhteisön toimielimiä vastustamaan kolmansien maiden asettamia kaupan esteitä – – jos on olemassa oikeus toimintaan tällaisten esteiden suhteen kansainvälisen kaupan säännöissä”. Muunlaisesta tulkinnasta olisi seurauksena, että kolmannen valtion käyttöön ottamaa tai harjoittamaa kaupallista käytäntöä voitaisiin pitää kaupan esteenä, vaikkei kansainvälisen kaupan säännöissä annettaisi minkäänlaista oikeutta ryhtyä toimiin.

54 Kantajien väitteestä, jonka mukaan komission omaksumassa tulkinnassa jätetään ottamatta huomioon FICF:n komissiolle tekemän valituksen ulottuvuus, on syytä todeta, ettei valituksen tekijä väittänyt, että Yhdysvaltojen 116,8 miljoonan USD:n suuruisten tullimyönnytysten keskeyttämistä koskevat toimenpiteet, jotka kohdistuivat tiettyihin yhteisöstä peräisin oleviin tuotteisiin, olisivat kuuluneet ”kaupan esteen” luonnehdintaan, toisin kuin kantajat ovat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittäneet. Valituksessa nimittäin myönnettiin, että riitojenratkaisuelin oli 26.7.1999 antanut luvan näihin toimenpiteisiin. Kun valituksen tekijä kehitteli asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitetun ”kaupan esteen” luonnehdintaa (valituksen IV kohta) Yhdysvaltojen käyttöön ottamien toimenpiteiden osalta, se sen sijaan katsoi, että WTO:n sääntöjä oli rikottu, koska ”Yhdysvallat ei voinut laillisesti päättää, että se soveltaa vastatoimia tiettyihin Euroopan unionin jäsenvaltioihin, muttei toisiin” (valituksen IV.1 kohta, s. 8) ja että ”Yhdysvaltojen toteuttamien vastatoimien valikoivalla soveltamisella asetetaan kyseenalaiseksi se, että välimiehet ovat vahvistaneet myönnytysten keskeyttämistason, (valituksen IV.2 kohta, s. 11). Lisäksi valituksen tekijä myönsi, että ”paneelin ja valituselimen päätelmät ja suositukset kohdistuivat ’Euroopan yhteisöihin’ [ja että] Yhdysvaltojen täytyi näin ollen soveltaa toimenpiteitään ’Euroopan yhteisöihin’ ilman, että se voi tehdä eroa eri jäsenvaltioiden välillä, jotka ovat kaikki soveltaneet riitautettuja yhteisön toimenpiteitä” (valituksen s. 13). Lopuksi valituksen tekijä muistutti, että ”Yhdysvaltojen asenne vaikutti perustamissopimuksessa tarkoitetun yhteisön kauppapolitiikan toteutumatta jäämiseen”, koska vastatoimet koskivat vain neljäätoista viidestätoista jäsenvaltiosta (valituksen s. 14).

55 Edellä esitetystä seuraa, että valituksessa ilmoitetulla kaupan esteellä tarkoitettiin yksinomaan Yhdysvaltojen tullimyönnytysten keskeyttämistä koskevien toimenpiteiden valikoivaa soveltamista, ilman että komissio olisi vääristänyt valituksen ulottuvuutta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa vielä, että kun otetaan huomioon edellä 53 kohdassa täsmennetty kaupan esteen määritelmä, asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitettu kaupan este voi esillä olevassa tapauksessa tarkoittaa vain Yhdysvaltojen tullimyönnytysten keskeyttämistä koskevien toimenpiteiden valikoivaa soveltamista. Koska ainoastaan kaupan esteet, joihin nähden kansainväliset kaupalliset säännöt antavat oikeuden ryhtyä toimiin, kuuluvat asetuksen N:o 3286/94 soveltamisalaan, tämän asetuksen nojalla ei voitu aloittaa menettelyä niitä Yhdysvaltojen tullimyönnytysten keskeyttämistä koskevia toimenpiteitä vastaan, jotka riitojenratkaisuelin oli hyväksynyt, koska niiden nähden ei periaatteessa ollut olemassa yhteisölle kansainvälisissä kaupallisissa säännöissä annettua oikeutta toimia. Tämän vuoksi edellä 20 kohdassa mainitun tutkimusmenettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen 4 kohdassa todettiin, että valituksessa väitetty kaupan este muodostui siitä, että pidettiin ”kauppaa koskevat toimenpiteet voimassa koko yhteisön sijasta ainoastaan tiettyjä jäsenvaltioita vastaan”, ja että FICF katsoi, ilman että tällaisen arvioinnin totuudenperäisyyttä on kiistetty ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, että ”käytännöllä, jolla pyydetään toimenpiteitä kaikkia jäsenvaltioita vastaan ja pannaan ne täytäntöön ainoastaan eräiden osalta, heikennetään riitojenratkaisumekanismin – – ennustettavuutta”. Lisäksi on syytä vielä täsmentää, että komission laatiman tutkimuskertomuksen 1.4 kohdassa, jonka otsakkeena on ”The obstacle to trade” (Kaupan este), todetaan seuraavaa:

” – – on tärkeää huomata, että tässä tutkimuksessa kyseessä oleva kaupan este ei muodostu siitä, että Amerikan yhdysvallat keskeytti niin kutsutun hormonitapauksen vuoksi tullimyönnytykset, vaan se muodostuu siitä tavasta, jolla Yhdysvallat toteutti tämän keskeyttämisen. Valituksen tekijä ei näin ollen kiistä Yhdysvaltojen oikeutta keskeyttää edellä mainitut myönnytykset riitojen ratkaisusta WTO:n puitteissa tehdyn sopimuksen nojalla, vaan ainoastaan sen oikeuden keskeyttää ne tiettyjen jäsenvaltioiden, mutta ei joidenkin toisten, osalta.”

56 Siltä osin kuin riidanalaisen päätöksen kolmannen ja kuudennen perustelukappaleen mukaan valituksessa yksilöidyllä kaupan esteellä tarkoitettiin Yhdysvaltojen toimenpiteiden valikoivaa soveltamista yhteisön jäsenvaltioihin nähden, näitä perustelukappaleita on, toisin kuin kantajat väittävät, pidettävä yhteensopivina sekä asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ”kaupan esteen” määritelmän että sen luonnehdinnan kanssa, joka esillä olevassa tapauksessa oli seurausta valituksesta ja joka vahvistettiin menettelyn aloittamisilmoituksessa ja tutkimuskertomuksessa.

57 Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että toisin kuin kantajat väittävät, komissio ei esillä olevassa tapauksessa tarkastellut yksinomaan kaupan esteen määritelmän ”lainvastaisuutta” koskevaa tekijää, vaan se otti huomioon kaikki ne tekijät, jotka toisistaan erottamattomalla tavalla muodostavat kaupan esteen käsitteen, sellaisena kuin tämä käsite on määritelty asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 1 kohdassa.

58 Näin ollen ensimmäinen kanneperuste hylätään.

Toinen kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 4 kohdan rikkomista

Asianosaisten lausumat

59 Kantajat katsovat, että sellainen suppea käsitys kaupan esteestä, joka on hyväksytty riidanalaisessa päätöksessä, johtaa myös – ja väistämättä – asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen ”epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten” virheelliseen arviointiin, millä rikotaan kyseistä säännöstä. Kantajien mukaan komission olisi pitänyt arvioida ne epäsuotuisat kaupalliset vaikutukset, jotka aiheutuivat heinäkuusta 1999 lähtien laittomasti käyttöön otetuista arvolle lasketuista (ad valorem) 100 prosentin lisätulleista, jotka kantajat kiistivät, eikä ainoastaan sen seikan vaikutuksia, jonka vuoksi Yhdysvaltojen toimenpiteet olivat lainvastaisia, nimittäin kyseisten toimenpiteiden valikoivaa soveltamista.

60 Kantajat katsovat lisäksi, että riidanalaisessa päätöksessä on tehty ilmeinen virhe arvioitaessa tutkimuskertomukseen sisältyneitä tietoja. Päätelmä, johon komissio päätyi riidanalaisessa päätöksessä ja jonka mukaan kyseisessä kertomuksessa ”ei saatu mitään näyttöä siitä, että [tulli]myönnytysten soveltamisen keskeyttäminen myös Yhdistyneen kuningaskunnan osalta johtaisi valituksen tekijän valmistetun sinapin Yhdysvaltoihin viennin mahdollisuuksien laajenemiseen”, ei pidä paikkaansa, kun otetaan huomioon tutkimuskertomuksesta ilmenevät tiedot, jotka koskevat toisaalta muista jäsenvaltioista kuin Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevan sinapin tuonnin laskua ja toisaalta tästä viimeksi mainitusta jäsenvaltiosta peräisin olevan tuonnin kasvua.

61 Komissio toteaa, että se arvioi oikein niiden kaupallisten vaikutusten luonteen, jotka aiheutuivat Yhdysvaltojen käyttöön ottamasta tullimyönnytysten keskeyttämisestä valmistetun sinapin osalta.

62 Komissio toteaa, ettei tutkimuskertomuksen päätelmissä tullut esiin minkäänlaista seurannaisvaikutusta valituksen tekijän Yhdysvaltoihin tapahtuvan viennin pienenemisen ja Yhdistyneen kuningaskunnan viennin merkittävän ja pitkällä aikavälillä tapahtuvan kasvun välillä. Tutkimuskertomuksen sisältämät tiedot osoittavat komission mukaan, että Yhdysvaltojen päätös jättää Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevat tuotteet tullimyönnytysten keskeyttämisen ulkopuolelle ei edistänyt sinapin vientiä Yhdistyneestä kuningaskunnasta tähän maahan eikä siitä aiheutunut valituksen tekijälle epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia. Valituksen tekijälle olisi aiheutunut asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitettuja epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia vain, jos tutkimusmenettelyllä olisi kyetty osoittamaan, että toimenpiteiden valikoivuudesta aiheutuu valmistetun sinapin markkinoilla Euroopassa pysyviä ja merkittäviä seurauksia. Komissio muistuttaa kuitenkin vielä, että asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 4 kohdassa ”epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten” käsite on määritelty tarkasti ja että niillä tarkoitetaan vaikutuksia, joita kaupan esteet aiheuttavat ja joilla on merkittävä vaikutus yhteisön tai yhteisön jonkin alueen talouteen tai johonkin taloudenalaan. Komission mukaan ”yhteisön toimielinten toiminnan aloittamiseksi ei sinänsä pidetä riittävänä sitä, että valituksen tehnyt kärsii epäsuotuisista vaikutuksista”.

63 Lopuksi riidanalaisessa päätöksessä todetaan komission mukaan selvästi, että tutkimuksella ei voitu osoittaa, että Yhdysvaltojen vastatoimien valikoivuus aiheutti asetuksen N:o 3286/94 arviointiperusteiden mukaisia epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

64 Aluksi on syytä palauttaa mieliin, että asetuksen N:o 3286/94 2 artiklan 4 kohta kuuluu seuraavasti:

”Tässä asetuksessa tarkoitetaan ’epäsuotuisilla kaupallisilla vaikutuksilla’ vaikutuksia, joita kaupan este aiheuttaa tai uhkaa aiheuttaa jonkin tuotteen tai palvelun osalta yhteisön yrityksille kolmannen maan markkinoilla ja joilla on merkittävä vaikutus yhteisön tai yhteisön jonkin alueen talouteen tai johonkin talouden alaan. Yhteisön toimielinten toiminnan aloittamiseksi ei sinänsä riitä, että valituksen tehnyt kärsii epäsuotuisista vaikutuksista.”

65 Tästä määritelmästä ilmenee, että asetuksessa N:o 3286/94 on haluttu säilyttää syy-yhteys nykyisten (”aiheuttaa”) tai potentiaalisten (”uhkaa aiheuttaa”) kaupallisten vaikutusten ja asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitetun kaupan esteen, sellaisena kuin se yksilöidään kunkin yksittäisen tapauksen erityisolosuhteissa, välillä. Tämä tulkinta saa tukea asetuksen N:o 3286/94 seitsemännestä perustelukappaleesta, jossa todetaan, että tällä asetuksella luodun järjestelmän tarkoituksena on mahdollistaa se, että yhteisön toimielimiä pyydetään vastustamaan kolmansien maiden asettamia kaupan esteitä, ”jotka aiheuttavat” epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia, sekä kyseisen asetuksen 4 artiklan 2 kohdasta, joka koskee valituksen sisältöä ja jonka mukaan valituksessa on oltava riittävät todisteet kaupan esteiden olemassaolosta sekä ”niistä aiheutuvista” epäsuotuisista kaupallisista vaikutuksista. Lisäksi asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitetuilla epäsuotuisilla kaupallisilla vaikutuksilla on oltava merkittävä vaikutus yhteisön tai yhteisön jonkin alueen talouteen tai johonkin talouden alaan.

66 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo tältä osin, että kantajien väite, jonka mukaan komission ei olisi pitänyt rajoittaa epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten arviointiaan niihin vaikutuksiin, jotka aiheutuivat tullimyönnytysten keskeyttämisen valikoivasta soveltamisesta, on hylättävä, kun otetaan huomioon edellä ensimmäiseen kanneperusteeseen annettu vastaus ja syy-yhteys, jonka on oltava olemassa ”kaupan esteen” ja ”epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten” välillä siinä merkityksessä kuin asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitetaan. Koska asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitettu ”kaupan este”, josta esillä olevassa asiassa oli tehty valitus, koski tullimyönnytysten keskeyttämisen valikoivaa soveltamista Yhdysvaltoihin tapahtuvaan valmistetun sinapin vientiin nähden, komission tuli rajoittaa ”epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia” koskeva arviointinsa niihin vaikutuksiin, jotka olivat syy-yhteydessä kyseiseen esteeseen.

67 Tämän vuoksi on syytä tutkia, onko komissio tehnyt – kuten kantajat väittävät – ilmeisen virheen arvioidessaan tutkimuskertomuksesta ilmeneviä tietoja, kun se päätteli riidanalaisen päätöksen kuudennessa perustelukappaleessa, että ”tutkimuksessa ei saatu mitään näyttöä siitä, että [tulli]myönnytysten soveltamisen keskeyttäminen myös Yhdistyneen kuningaskunnan osalta johtaisi valituksen tekijän valmistetun sinapin Yhdysvaltoihin viennin mahdollisuuksien laajenemiseen”.

68 Tältä osin on syytä panna aluksi merkille, että edellä mainittu riidanalaisen päätöksen kuudennen perustelukappaleen kohta poikkeaa ranskankielisessä versiossa sanamuodoltaan siitä, mitä se on suurimmassa osassa muita kieliversioita. Toisin kuin ranskankielisessä tekstissä, jossa käytetään adverbiä ”davantage” (enemmän, l. enemmän sinappia), suurimmassa osassa muita kieliversioita viitataan ”suurempiin” tai ”parempiin vientimahdollisuuksiin”. Asianlaita on näin edellä mainitun kohdan englanninkielisen (” – – would result in greater export opportunities – – ”), saksankielisen (” – – für den Antragsteller zu besseren Ausfuhrmöglichkeiten für Senf – – ”), tanskankielisen (” – – at klageren ville få større muligheder for at eksportere – – ”), espanjankielisen (” – – traería consigo majores oportunidades para el denunciante de exportar – – ”), suomenkielisen (” – – valituksen tekijän – – viennin mahdollisuuksien laajenemiseen – – ”), italiankielisen (” – – comporterebbe per il denunziante maggiori opportunità di esportazione – – ”), portugalinkielisen (” – – se traduziria, par o autor da denúncia, em maiores oportunidades de exportação – – ”) ja ruotsinkielisen (” – – bättre utsiker för den klagande att exportera – – ”) version osalta.

69 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että näiden edellä mainittua kohtaa koskevien erikielisten versioiden välittämä ajatus, jolla on merkitystä tutkittaessa väitettyä ilmeistä arviointivirhettä, sisältää ensinnäkin ajatuksen vähemmän ehdottomasta vuorovaikutuksesta kuin se ajatus, joka on ilmaistu ranskankielisessä versiossa, jossa on käytetty adverbia ”davantage”, neljästätoista yhteisön jäsenvaltiosta peräisin olevan valmistetun sinapin Yhdysvaltoihin viennin laskun ja Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevan tämän tuotteen Yhdysvaltoihin viennin kasvun välillä ja toiseksi ajatuksen ajallisesta vaikutuksesta valmistetun sinapin Yhdysvaltoihin viennin tasoon.

70 Tämän jälkeen on syytä huomata, että kantajat eivät kiistä tutkimuskertomuksessa olevia tietoja, jotka koskevat toisaalta muista yhteisön jäsenvaltioista kuin Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja toisaalta Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevan valmistetun sinapin vientiä Yhdysvaltoihin. Kantajat eivät myöskään kyseenalaista menetelmää, jota käytettiin tutkimuskertomuksessa kaupan esteen, sellaisena kuin se on yksilöity tutkimuskertomuksen 1.4 kohdassa ja esitetty edellä 55 kohdassa, aiheuttamien epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten määrittämiseksi.

71 Sekä tutkimuskertomukseen sisällytetyistä tiedoista että siinä toteutetusta arvioinnista seuraa näin ollen, että päätelmä, johon komissio päätyi riidanalaisen päätöksen kuudennessa perustelukappaleessa, ei ole ilmeisen virheellinen.

72 On nimittäin todettava, että viennin keskimääräisten tasojen välillä vuosina 1996–1998 ja vuonna 2000 Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevan valmistetun sinapin Yhdysvaltoihin viennin lisäys edusti sekä arvoltaan että määrältään äärimmäisen vähäistä osaa ja osuutta yhteisön muista jäsenvaltioista peräisin olleen valmistetun sinapin vientiin verrattuna. Niinpä vaikka oletettaisiin, että muiden jäsenvaltioiden kuin Yhdistyneen kuningaskunnan viejät olisivat itse hyötyneet tästä lisäyksestä, mikäli Yhdysvaltojen vastatoimet olisi ulotettu Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevaan valmistettuun sinappiin – mitä kantajat eivät ole näyttäneet toteen – nämä viejät eivät olisi voineet hyötyä suuremmista vientimahdollisuuksista.

73 Komission tutkimusmenettelyn aikana käyttämistä tiedoista ilmenee, että valmistetun sinapin yhdysvaltalaiset maahantuojat etsivät yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia toimittajia, jotka hyötyivät suuressa määrin siitä, että Yhdysvaltojen viranomaiset keskeyttivät jäsenvaltioista peräisin olevaa valmistettua sinappia koskevat tullimyönnytykset.

74 Tästä seuraa, että toinen kanneperuste on hylättävä.

Kolmas kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 3286/94 10 artiklan 5 kohdan rikkomista

Asianosaisten lausumat

75 Kantajat toteavat aluksi, että asetuksen N:o 3286/94 10 artiklan 5 kohdan ranskankielisessä versiossa on välimerkkivirhe. Ne tukeutuvat tämän säännöksen ”korjattuun versioon” ja katsovat, että asetuksen N:o 3286/94 10 artiklan 5 kohdassa edellytetään, että komissio ottaa epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia tutkiessaan huomioon säännökset, periaatteet tai käytännöt, joilla säädellään oikeutta ryhtyä toimiin sovellettavien kansainvälisen kaupan sääntöjen nojalla. Vaikka komissio tutkimuskertomusvaiheessa arvioi Yhdysvaltojen toimenpiteiden soveltuvuuden WTO-sääntöjen valossa, se ei kantajien mukaan tehnyt vastaavaa arviointia riidanalaisessa päätöksessä, millä käsiteltävänä olevassa tapauksessa rikotaan asetuksen N:o 3286/94 10 artiklan 5 kohtaa. Lisäksi kantajat katsovat, että riidanalaisen päätöksen perustelut ovat puutteelliset, koska komissio ei ole selittänyt syitä, joiden vuoksi ilmoitetun kaupan esteen oikeudellista arviointia, jonka se teki tutkimuskertomuksessa, ei esitetä riidanalaisessa päätöksessä.

76 Komissio, joka ei kiistä sitä, että asetuksen N:o 3286/94 10 artiklan 5 kohdan ranskankielinen versio sisältää kantajien esiin tuoman virheen, väittää, että tämä kolmas kanneperuste on perusteeton.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

77 Asetuksen N:o 3286/94 10 artiklan 5 kohdan ranskankielisessä versiossa säädetään, että ”[l]a Commission tient compte aussi, dans son examen, des éléments de preuve concernant les effets commerciaux défavorables, des dispositions, principes ou pratiques qui régissent le droit d’engager une action au titre des règles de commerce internationales applicables évoquées à l’article 2, paragraphe 1”.

78 Kuten kantajat ovat kirjelmissään perustellusti väittäneet, ilman että komissio on tältä osin kiistänyt kantajien väitettä, tässä versiossa, jossa on sanan ”examen” jälkeen pilkku, on tältä osin lauseopillinen virhe. Sekä asetuksen N:o 3286/94 10 artiklan 5 kohdan rakenne, jossa edellytettäisiin rinnastuskonjunktion ”et” lisäämistä adjektiivin ”défavorables” jälkeen, mikäli tällä pilkulla olisi merkitystä, että tämän kohdan sijainti kyseisessä artiklassa, jossa sääntelyn kohteena on ”examen des éléments de preuve”, johtavat siihen päätelmään, että sanan ”examen” jälkeen ei pitäisi olla pilkkua. Lisäksi asetuksen N:o 3286/94 10 artiklan 5 kohtaa koskevissa muissa kieliversioissa viitataan tämän päättelyn mukaisesti ”epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia koskevien todisteiden tutkimiseen”.

79 Näin ollen on syytä katsoa, että asetuksen N:o 3286/94 10 artiklan 5 kohta kuuluu seuraavasti: ”la Commission tient compte aussi, dans son examen des éléments de preuve concernant les effets commerciaux défavorables, des dispositions, principes ou pratiques qui régissent le droit d’engager une action au titre des règles de commerce internationales applicables évoquées à l’article 2, paragraphe 1.”

80 Sen sijaan kun kantajat väittävät, että asetuksen N:o 3286/94 10 artiklan 5 kohdassa komissio velvoitetaan tutkimaan riidanalaisessa päätöksessä ilmoitetun kaupan esteen yhteensoveltuvuus WTO:n puitteissa hyväksyttyjen sopimusten määräysten kanssa, ne tulkitsevat tätä säännöstä virheellisesti.

81 Koska komissio totesi esillä olevassa tapauksessa perustellusti, että sen tutkimuskertomuksessa tarkastelemien määrää koskevien todisteiden perusteella ei voitu päätellä, että asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitettuja epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia olisi aiheutunut, se ei sen valossa, mitä aluksi edellä 48 kohdassa huomautettiin, ollut velvollinen ottamaan huomioon säännöksiä, periaatteita tai käytäntöjä, joilla säädellään oikeutta ryhtyä toimiin kansainvälisen kaupan sääntöjen nojalla.

82 Riidanalaisen päätöksen perustelujen puutteellisuutta koskevasta väitteestä on syytä todeta, että koska komissio katsoi perustellusti, että asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitettuja epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia ei aiheutunut, sen ei tarvinnut ryhtyä tutkimaan kyseisen asetuksen 10 artiklan 5 kohdassa mainittuja muita seikkoja eikä myöskään perustella riidanalaista päätöstä tältä osin.

83 Näin ollen kolmas kanneperuste hylätään.

Neljäs kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohdan rikkomista

Asianosaisten lausumat

84 Kantajat väittävät, että riidanalaisessa päätöksessä on sekoitettu keskenään asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ”yhteisön etu” ja valituksen tekijän etu. Kantajien mukaan tällainen menettely ei ole ainoastaan tämän säännöksen vastaista, vaan sillä jätetään myös ottamasta esillä olevassa tapauksessa huomioon se, että muita osapuolia on osallistunut tutkimusmenettelyyn ja se, että kun tämän menettelyn aloittamisesta ilmoitettiin 1.8.2001, komissio myönsi, että oli yhteisön edun mukaista ”puuttua Yhdysvaltojen käytäntöihin, jotka voivat merkitä systeemistä uhkaa yhteisön asemalle WTO:ssa ja vaikuttaa vakavasti [yhteisön] yhteenkuuluvuuteen ja yhteisvastuullisuuteen, koska yhden jäsenvaltion rajaaminen kauppamyönnytysten keskeyttämisen ulkopuolelle merkitsee vääjäämättä lisääntynyttä taakkaa muille jäsenvaltioille”.

85 Lisäksi kantajat katsovat, että komission oikeudenkäyntivaiheessa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämät huomautukset, joiden mukaan valituksen tekijän edun arviointi on ennakkoedellytys yhteisön edun arvioinnille, ovat ristiriidassa riidanalaisen päätöksen kanssa, koska komissio tukeutui tutkimusmenettelyn päättämiseksi yhteisön edun puuttumiseen eikä valituksen tekijän edun puuttumiseen. Kantajien mukaan se, että komissio tunnusti kirjallisen käsittelyn kuluessa, että valituksen tekijän edun ja yhteisön edun välillä on ero, vahvistaa joka tapauksessa niiden väitteen, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä rikotaan käsiteltävänä olevassa tapauksessa asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohtaa.

86 Komissio toteaa, että ”yhteisön edun” käsitettä ei määritellä asetuksessa N:o 3286/94 ja että komissiolla on tältä osin hyvin laaja harkintavalta. Komission mukaan tästä huolimatta on kuitenkin niin, että kun otetaan huomioon asetuksen N:o 3286/94 systematiikka, tällä käsitteellä on hyvinkin täsmällinen tehtävä, joka on sen mahdollisuuden poissulkeminen, että toimiin ryhdytään periaatteellisista syistä tai yleisellä tasolla (in abstracto). Komissio katsoo toisin sanoen, että valituksen tekijä ei voi vedota asetukseen N:o 3286/94 rohkaistakseen yhteisöä ryhtymään periaatteellisiin toimiin yhteisön yleisen edun puolustamiseksi, mikäli kyseinen valituksen tekijä ei ole itse kärsinyt epäsuotuisista kaupallisista vaikutuksista. Koska valituksen tekijä ei esillä olevassa tapauksessa kärsinyt tällaisista vaikutuksista enempää kuin mitä Yhdysvaltain vastatoimista saattoi (laillisesti) aiheutua, ennakkoedellytys sen tutkimiseksi, edellyttikö yhteisön etu toimiin ryhtymistä, ei täyttynyt. Tutkimuskertomuksen päätelmät osoittavat komission mukaan lisäksi selvästi, ettei kantajilla olisi ollut minkäänlaista etua siitä, että Yhdysvaltojen toimenpiteitä olisi sovellettu yhdenmukaisesti kaikkiin yhteisön jäsenvaltioihin nähden.

87 Komissio täsmensi kantajien vastauskirjelmän johdosta antamassaan vastauksessa myös, että se otti huomioon kaikki kyseeseen tulevat edut, niiden yritysten edut mukaan lukien, jotka osallistuivat tutkimusmenettelyyn, kuten käy ilmi tutkimuskertomuksesta, jonka päätelmiä noudatettiin täysin riidanalaisessa päätöksessä. Komission mukaan Yhdysvaltojen toimenpiteiden valikoivuus koskee joka tapauksessa pääasiallisesti valmistettua sinappia, koska esillä olevassa tapauksessa Yhdistyneestä kuningaskunnasta vietiin ainoastaan tätä tuotetta ja viennin ulkopuolelle jäivät siten roquefort, foie gras ja salottisipulit.

88 Lopuksi komissio katsoo arvioineensa täysin oikein, että tutkimuskertomuksen päätelmien valossa menettelyn jatkaminen ei ollut yhteisön etujen mukaista.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

– Alustavia huomautuksia

89 On todettava, että asetuksessa N:o 3286/94 ei ole määritelty käsitettä ”yhteisön etu” eikä siinä täsmennetä sääntöjä, joiden perusteella tutkitaan, onko tällainen etu olemassa. Useissa asetuksen N:o 3286/94 säännöksissä tukeudutaan kuitenkin tähän käsitteeseen.

90 Niinpä asetuksen N:o 3286/94 8 artiklan 1 kohdan mukaan komissio aloittaa tutkimusmenettelyn ”jos komissiosta kuulemisen päätyttyä vaikuttaa siltä, että on olemassa riittävästi todisteita, jotka oikeuttavat aloittamaan tutkimusmenettelyn, ja jos tämä on tarpeen yhteisön etujen kannalta”.

91 Lisäksi asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohdassa todetaan, että ”jos tutkimusmenettelyn tuloksena on, että yhteisön edut eivät edellytä toimia, menettelyn päättämisestä päätetään 14 artiklan säännöksiä noudattaen”.

92 Lisäksi asetuksen N:o 3286/94 12 artiklan 1 kohdassa todetaan, että ”jos tutkimusmenettely osoittaa, että yhteisön etujen vuoksi on ryhdyttävä toimiin sen varmistamiseksi, että kansainvälisen oikeuden yhteisölle antamia oikeuksia käytetään täysimääräisesti kolmansien maiden toteuttamien kaupan esteiden aiheuttamien – – epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten poistamiseksi, aiheellisista toimenpiteistä päätetään – – , jollei tosiasiallinen tai oikeudellinen tilanne ole sellainen, ettei tutkimusmenettelyä tarvita”.

93 Näitä säännöksiä on luettava asetuksen N:o 3286/94 15 perustelukappaleen valossa, jonka mukaan ”kolmansien maiden asettamien kaupan esteiden osalta komissio – – toimi[i] yhteisön kansainvälisten oikeuksien ja velvollisuuksien mukaisesti vain silloin, kun yhteisön edut vaativat asiaan puuttumista; näitä etuja arvioidessaan komissio – – otta[a] huomioon kaikkien asianomaisten osapuolten ilmaisemat mielipiteet”.

94 Selvitettäessä, edellyttääkö yhteisön etu ryhtymistä toimiin, on arvioitava monitahoisia taloudellisia tilanteita ja tällaista arviota koskevassa tuomioistuinvalvonnassa on rajoituttava tarkistamaan, että menettelysääntöjä on noudatettu, että riitautetun valinnan perustaksi hyväksytyt tosiseikat ovat aineellisesti paikkansapitäviä, että näitä tosiseikkoja arvioitaessa ei ole tehty ilmeistä virhettä ja että harkintavaltaa ei ole käytetty väärin (ks. vastaavasti asia C‑179/87, Sharp Corporation v. neuvosto, tuomio 10.3.1992, Kok. 1992, s. I‑1635, 58 kohta ja asia T‑2/95, Industrie des poudres sphériques v. neuvosto, tuomio 15.10.1998, Kok. 1998, s. II‑3939, 292 kohta). Kun yhteisöjen tuomioistuinten käsiteltävänä on komission sellaista päätöstä koskeva kumoamiskanne, jolla on päätetty kaupan esteitä koskeva tutkimusmenettely yhteisön edun puuttumista koskevista syistä asetuksen N:o 3286/94 nojalla, tuomioistuinvalvonta käsittää myös sen tutkimisen, ettei ole tehty oikeudellisia virheitä (ks. analogisesti asia T‑132/01, Euroalliages ym. v. komissio, tuomio 8.7.2003, 49 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Tällainen tuomioistuinvalvonnan rajaus, joka on voimassa polkumyyntitoimenpiteitä tutkittaessa, soveltuu sitäkin suuremmalla syyllä menettelyyn, joka on ulottuvuudeltaan paljon yleisempi ja joka voi tilanteen mukaan johtaa kansainvälisen valituksen tekemiseen.

95 Näiden näkökohtien valossa on syytä tarkistaa ensinnäkin, onko yhteisön etu ryhtyä valituksessa ilmoitetun kaupan esteen vastaisiin toimiin tutkittu ja todettu lopullisesti jo tutkimusmenettelyn aloittamista koskevassa ilmoitusvaiheessa, ja toiseksi, onko komissio rinnastanut yhteisön edun valituksen tekijän yksilölliseen etuun tai supistanut sen merkityksen valituksen tekijän yksilölliseksi eduksi ottamatta huomioon niiden muiden osapuolten etua, joita asia koskee, kuten kantajat väittävät.

– Yhteisön edun arviointi tutkimusmenettelyn aloittamista koskevassa ilmoitusvaiheessa

96 Komissio totesi tutkimusmenettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen 6 kohdassa seuraavaa:

”On yhteisön edun mukaista puuttua Yhdysvaltojen käytäntöihin, jotka voivat merkitä systeemistä uhkaa yhteisön asemalle WTO:ssa ja vaikuttaa vakavasti [yhteisön] yhteenkuuluvuuteen ja yhteisvastuullisuuteen, koska yhden jäsenvaltion rajaaminen kauppamyönnytysten suspendoimisen ulkopuolelle merkitsee vääjäämättä lisääntynyttä taakkaa muille jäsenvaltioille. Tämän vuoksi tutkimusmenettelyn aloittamista pidetään yhteisön edun mukaisena.”

97 Yleisesti ottaen on syytä katsoa, että yhteisön edun arviointi tutkimusmenettelyn aloittamisvaiheessa on luonteeltaan valmistelevaa. Sitä ei voida näin ollen rinnastaa arviointiin, joka on tehtävä myöhemmässä vaiheessa eli tutkimusmenettelyn päätteeksi, ratkaistaessa, edellyttävätkö yhteisön edut toimiin ryhtymistä.

98 Muunlaisesta tulkinnasta olisi nimittäin seurauksena se, että jos komissio päättää aloittaa tutkimusmenettelyn, se olisi yhteisön mahdollisia toimia koskevassa päätöksentekovaiheessa automaattisesti velvollinen pitämään näitä toimia välttämättöminä, mikäli muut asetuksen N:o 3286/94 soveltamisen oikeudelliset edellytykset – eli se, että on olemassa kaupan este ja että siitä aiheutuu epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia – täyttyvät, mikä merkitsisi sitä, että komissiolta riistettäisiin asiassa harkintavalta.

99 Tutkimusmenettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen 6 kohdan yleisen muotoilun ei voitu esillä olevassa tapauksessa tulkita merkitsevän sitä, että komissio olisi luopunut oikeudesta todeta tutkimusmenettelyn päätteeksi, edellyttikö yhteisön etu toimia kyseisessä asiassa. Onkin riittävää, kun todetaan, että aloittamisilmoituksen 6 kohdassa katsotaan ainoastaan, että ”tutkimusmenettelyn aloittamista” pidetään yhteisön edun mukaisena.

100 Näin ollen on syytä hylätä kantajien ensimmäinen väite.

– Yhteisön edun rinnastaminen valituksen tekijän yksilölliseen etuun tai sen supistaminen valituksen tekijän yksilölliseksi eduksi ja laiminlyönti ottaa huomioon niiden muiden osapuolten edut, joita asia koskee

101 Käsiteltävänä oleva väite nojautuu pääasiallisesti seuraaviin kahteen moitteeseen eli ensinnäkin siihen, että niiden osapuolten etua, joita asia koskee, ei ole valituksen tekijää lukuun ottamatta otettu huomioon, ja toiseksi siihen, että komissio on rinnastanut yhteisön edun valituksen tekijän etuun tai supistanut sen valituksen tekijän eduksi.

102 Ensimmäisen moitteen osalta on syytä todeta, että riidanalaisessa päätöksessä ei viitata kyseisiin osapuoliin.

103 Tämä seikka ei esillä olevassa tapauksessa kuitenkaan merkitse sitä, että asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohtaa olisi rikottu.

104 Kuten edellä olevista 91 ja 93 kohdasta ilmenee, asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohdassa, sellaisena kuin sitä on tulkittava kyseisen asetuksen 15 perustelukappaleen valossa, taataan, että yhteisön etua tutkimusmenettelyn yhteydessä arvioitaessa kaikkien asianomaisten osapuolten ilmaisemat mielipiteet otetaan huomioon. Tästä seuraa, että yhteisön edun arviointi edellyttää, että varsinkin tutkimusmenettelyn yhteydessä verrataan keskenään niiden eri osapuolten etuja, joita asia koskee, ja yleistä etua (ks. analogisesti, em. asia Euroalliages ym. v. komissio).

105 Esillä olevassa tapauksessa on riidatonta, että osapuolet, joita asia koskee, ovat tutkimusmenettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen julkaisemisen jälkeen ilmoittaneet komissiolle, että niillä oli intressi liittyä kukin omien tuotteittensa osalta menettelyyn, jonka valituksen tekijä oli saattanut vireille ilmoittamaansa kaupan estettä vastaan. Tutkimuskertomuksessa arvioitiin näiden asianomaisten osapuolten tuotteiden osalta valmistetun sinapin viennistä Yhdysvaltoihin tehdyn tutkimuksen tapaan, aiheuttiko valituksessa ilmoitettu kaupan este epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia. Tämän arvioinnin päätteeksi tutkimuskertomuksessa todettiin samalla tavalla kuin valituksen tekijän osalta, että ne kaupalliset vaikutukset, joista nämä asianomaiset osapuolet kärsivät, eivät johtuneet Yhdysvaltojen valikoivista toimenpiteistä, sekä että nämä osapuolet eivät olleet Yhdysvaltojen markkinoilla kilpailutilanteessa Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevien tuotteiden viennin kanssa. Lopuksi tutkimuskertomuksen 4 kohdassa todettiin yhteisön edun tutkimisen yhteydessä erityisesti, että ”kuten edellä on todettu, menettelyn aloittamisella WTO:n elimissä ei voida poistaa tai pienentää valituksen tekijöiden kohtaamia taloudellisia ongelmia”. Vaikka tässä tutkimuskertomuksen 4 kohdan tekstissä nimetään virheellisesti kaikki osapuolet valituksen tekijöiksi, siitä käy ilmi, että näiden menettelyyn asianomaisina osapuolina osallistuneiden etu otettiin huomioon, kun arvioitiin yhteisön etua tutkimuskertomuksen yhteydessä.

106 Lisäksi kantajat eivät ole kirjallisen käsittelyn aikana milloinkaan väittäneet, että osapuolilla, joita asia koskee, olisi sellaisia valituksen tekijän eduista poikkeavia etuja, joita komissio ei olisi ottanut huomioon tutkimusmenettelyn yhteydessä.

107 Kantajat totesivat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kantajille tältä osin istunnossa esittämiin kysymyksiin, että osapuolilla, joita asia koskee, ei ole intressiä pyytää, että Yhdysvaltojen vastatoimet ulotettaisiin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, koska on selvää, ettei roquefortia, foie gras’ta eikä salottisipuleitakaan tuoteta Yhdistyneessä kuningaskunnassa, mutta että sen sijaan näiden osapuolten etujen mukaista oli, että yhteisö tekisi Yhdysvaltojen toimenpiteiden valikoivasta soveltamisesta ilmoituksen WTO:n elimille, mikä – mikäli Yhdysvallat tuomittaisiin – merkitsisi kantajien mukaan sitä, että niiden tuotteet poistettaisiin riitojenratkaisuelimen hyväksymästä luettelosta. On kuitenkin syytä todeta, että vaikka tällaisen edun oletettaisiin poikkeavan valituksen tekijän edusta, komissio otti mainitunlaisen argumentaation huomioon tutkimuksensa yhteydessä toteamalla, että kantajien esittämä mahdollisuus on hypoteettinen erityisesti siitä syystä, että Yhdysvaltojen viranomaisilla on yksinomainen toimivalta määrittää luettelo niistä tuotteista, joihin tullimyönnytysten keskeyttämistä sovelletaan. Komissio on näin ollen kyllä ottanut huomioon tämän edun.

108 Sitä seikkaa, että riidanalaisessa päätöksessä ei valituksen tekijän lisäksi mainita muita osapuolia, joita asia koskee ja jotka ovat kantajia käsiteltävänä olevassa asiassa, ei voida sinänsä tulkita siten, että on rikottu asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohtaa, kun tätä kohtaa luetaan tämän asetuksen 15 perustelukappaleen valossa.

109 Näin ollen on syytä hylätä moite, jonka mukaan valituksen tekijän etuja lukuun ottamatta niiden muiden osapuolten etuja, joita asia koskee, ei ole otettu huomioon.

110 Sen moitteen osalta, joka koskee väitettyä yhteisön edun rinnastamista valituksen tekijän etuun, on syytä tukeutua aluksi riidanalaisen päätöksen kuudenteen ja seitsemänteen perustelukappaleeseen.

111 Riidanalaisen päätöksen kuudennessa perustelukappaleessa komissio toteaa ensin, että ”tutkimuksessa ei saatu mitään näyttöä siitä, että [tulli]myönnytysten keskeyttäminen myös Yhdistyneen kuningaskunnan osalta johtaisi valituksen tekijän valmistetun sinapin Yhdysvaltoihin viennin mahdollisuuksien laajenemiseen”, minkä jälkeen se täsmentää, että ”tämän vuoksi valituksessa väitetystä kaupan esteestä ei voida katsoa johtuvan – – asetuksessa määriteltyjä epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia”, ja päättelee lopuksi, että ”näin ollen tutkimusmenettely on asetuksen [N:o 3286/94] 11 artiklan mukaisesti osoittanut, että yhteisön edut eivät edellytä toimia väitettyä asetuksessa tarkoitettua kaupan estettä vastaan”.

112 Riidanalaisen päätöksen seitsemännessä perustelukappaleessa komissio päätteli, että ”tutkimusmenettelyssä ei saatu riittävää näyttöä siitä, että yhteisön edut edellyttäisivät asetuksen mukaisia toimia” ja että ”tämän vuoksi tutkimusmenettely päätetään”.

113 Ilmauksen ”näin ollen” käyttö riidanalaisen päätöksen kuudennen perustelukappaleen viimeisessä virkkeessä osoittaa, että komission käsityksen mukaan se, että yhteisön etu ei edellyttänyt toimia, johtuu ainakin epäsuorasti toteamuksesta, jonka mukaan valituksen tekijällä ei ollut minkäänlaista intressiä siihen, että tullimyönnytysten keskeyttäminen ulotetaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, koska se ei kärsinyt Yhdysvaltojen toimenpiteiden valikoivasta soveltamisesta johtuvista epäsuotuisista kaupallisista vaikutuksista.

114 On syytä todeta, että komissio on kirjelmissään lisäksi vahvistanut, että on tarpeen osoittaa ensin, että on olemassa valituksen tekijän etu, jotta itse yhteisön etu voisi tulla kyseeseen. Komissio nimittäin puolusti näkemystä, jonka mukaan valituksen tekijä ei voi vedota asetukseen N:o 3286/94 rohkaistakseen yhteisöä ryhtymään periaatteellisiin toimiin yhteisön yleisen edun puolustamiseksi, ilman että valituksen tekijä on itse kärsinyt epäsuotuisista kaupallisista vaikutuksista.

115 Komission kirjallisen käsittelyn vaiheessa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kehittelemä argumentaatio ei tämän vuoksi ole ristiriidassa riidanalaisen päätöksen perustelujen kanssa, toisin kuin kantajat väittävät.

116 Tämän jälkeen on syytä viitata asian kannalta merkityksellisiin tutkimuskertomuksen kohtiin. Komissio toteaa tämän kertomuksen 4 kohdassa (jonka otsakkeena on ”Yhteisön etu”) seuraavaa:

”Tutkimuksen tulokset osoittivat, ettei tässä asiassa ole olemassa väitetystä kaupan esteestä valituksen tekijälle aiheutuneita epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia. Jo nämä tulokset merkitsevät sitä, että menettelyltä puuttuu perusedellytys tämän toimen jatkamiseksi pitemmälle asetuksen nojalla. Komissio tutki kuitenkin, onko olemassa muita toimintatapoja, joita yhteisö voisi ottaa käyttöön reagoidakseen tässä kertomuksessa yksilöityihin mahdollisiin rikkomisiin ja kaupallisiin vaikutuksiin.”

117 Seuraavaksi komissio palautti mieliin seuraavaa:

”Menettelyn aloittaminen WTO:n elimissä ei voi poistaa tai vähentää niitä taloudellisia ongelmia, joita valituksen tekijät kohtaavat. Sitä vastoin Yhdysvaltojen soveltamien käytäntöjen oikeudellista ja taloudellista vaikutusta voidaan tuskin aliarvioida. Yhdysvallat näyttää omaksuneen ’valikoivien pakotteiden’ käytännön kaupallisena ’aseena’ heikentääkseen yhteisön sisäistä yhteenkuuluvuutta ja vaikuttaakseen tämän seurauksena suhteisiinsa tärkeimmän kauppakumppaninsa kanssa. Lopuksi komissio on sitä mieltä, että yhteisön laajemmat ja pitkän tähtäimen edut edellyttäisivät tointa, jonka tavoitteena olisi estää se, että Yhdysvaltojen käytäntö, jolla myönnytykset keskeytetään tiettyihin, mutta ei kaikkiin, jäsenvaltioihin nähden (eli ’valikoivat pakotteet’), toistuu tulevaisuudessa. Komissio jatkaa tässä tarkoituksessa keskustelujaan molemminpuolisesti tyydyttävän ratkaisun löytämiseksi niin sanotussa hormoniasiassa ja keskustelee tässä kertomuksessa esitetyistä koko järjestelmää koskevista ongelmista Yhdysvaltojen viranomaisten kanssa.”

118 Komissio muistutti ensin tutkimuskertomuksen 6 kohdassa, jonka otsikkona on ”Suunniteltu toimintatapa”, kolmesta välttämättömästä edellytyksestä, joiden on toteuduttava, jotta yhteisö aloittaa toimet (eli a) että yhteisöllä on oikeus kansainvälistä kauppaa sääntelevien sääntöjen nojalla, b) että on olemassa väitetyn kaupan esteen aiheuttamia epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia ja c) että toimet ovat tarpeellisia yhteisön edun vuoksi) ja korosti tämän jälkeen, että ”edellä esitettyjen tutkimuksen ja päätelmien – erityisesti niiden, jotka koskevat epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten puuttumista – perusteella tutkimusmenettely tässä asiassa ehdotetaan päätettäväksi” ja että ”asianmukaisin tapa käsitellä valituksen tekijän kohtaamia ongelmia olisi jatkaa keskusteluja Yhdysvaltojen viranomaisten kanssa molemminpuolisesti tyydyttävän ratkaisun löytämiseksi niin kutsutussa hormoniasiassa”.

119 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että tutkimusmenettelyssä ei suljettu pois yhteisön yleistä ja pitkän tähtäimen etua ryhtyä tulevaisuudessa toimiin tutkimuskertomuksessa arvioituja mahdollisia rikkomisia vastaan; sitä vastoin koska menettelyn aloittamisella WTO:n puitteissa ei voitu poistaa tai pienentää niitä taloudellisia ongelmia, joita valituksen tekijät kohtasivat, tutkimusmenettely ehdotettiin päätettäväksi erityisesti asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitettujen epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten puuttumisen vuoksi.

120 Komissio ei kuitenkaan riko asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohtaa, kun se vaatii, että yhteisön mahdollisten toimien on liityttävä tutkimusmenettelyn perustana oleviin tosiseikkoihin ja oikeudellisiin syihin, ja kun se päättää lopettaa tutkimusmenettelyn, vaikka on olemassa yleinen ja pitkän tähtäimen etu toimia tulevaisuudessa sellaisia mahdollisia rikkomisia vastaan, jotka voivat johtua Yhdysvaltojen omaksumien ”valikoivien pakotteiden” käytännöstä, sellaisina kuin ne on yksilöity tutkimuskertomuksessa.

121 Asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohtaa on luettava tämän asetuksen kuudennen perustelukappaleen valossa, jonka mukaan asetuksella N:o 3286/94 perustetun oikeudellisen järjestelmän tulee ”ta[ata se], että päätös vedota yhteisön oikeuksiin kansainvälisen kaupan sääntöjen mukaisesti perustuu tosiasioihin ja oikeudelliseen analyysiin”. Tästä seuraa, että jos tutkimusmenettelyn päätyttyä mahdollista päätöstä vedota yhteisön oikeuksiin ei voida perustaa tämän menettelyn perustana olleisiin tosiseikkoihin ja oikeudellisiin seikkoihin erityisesti siitä syystä, että jokin asetuksen N:o 3286/94 soveltamiseksi vaadittavista oikeudellisista edellytyksistä – tässä tapauksessa väitetystä kaupan esteestä aiheutuvien epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten olemassaoloa koskeva edellytys – ei täyty, komissiolla on toimivalta todeta, että kaikki asetuksessa N:o 3286/94 vaaditut edellytykset eivät täyty.

122 Tämä tulkinta saa tukea myös asetuksen N:o 3286/94 12 artiklan 1 kohdasta. On syytä muistaa, että tämän säännöksen mukaan ”jos tutkimusmenettely osoittaa, että yhteisön etujen vuoksi on ryhdyttävä toimiin sen varmistamiseksi, että kansainvälisen oikeuden yhteisölle antamia oikeuksia käytetään täysimääräisesti kolmansien maiden toteuttamien kaupan esteiden aiheuttamien – – epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten poistamiseksi, aiheellisista toimenpiteistä päätetään – – ”. Asetuksen N:o 3286/94 12 artiklan 1 kohdan sanamuodosta ilmenee selvästi, että yhteisön toimien tavoitteena on oltava kaupan esteen aiheuttamien epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten lakkauttaminen ja että niin ollen näihin toimiin ei voida ryhtyä, mikäli se ei tapahdu tähän päämäärään pääsemiseksi. Valituksen tekijä ei toisin sanoen voi asetuksen N:o 3286/94 12 artiklan 1 kohdan nojalla vedota asetukseen saadakseen yhteisön ryhtymään toimiin yhteisön yleisen edun puolustamiseksi, jollei se ole itse kärsinyt epäsuotuisista kaupallisista vaikutuksista. Joka tapauksessa edes tässäkään tilanteessa tällaisen epäsuotuisan kaupallisen vaikutuksen toteaminen ei riitä, jotta yhteisön olisi aloitettava asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitetut toimet, sillä komissiolla on laaja harkintavalta, jonka perusteella se arvioi yhteisön kaikkia kaupallisia etuja.

123 Se, että komissio käsiteltävänä olevassa tapauksessa katsoi hyödylliseksi arvioida tutkimusmenettelyn yhteydessä ylimääräisenä seikkana, voisiko mahdollisesti olla olemassa yhteisön yleisempi ja pitemmän tähtäimen etu, ei voi merkitä sitä, että komission olisi pakko päätellä tutkimusmenettelyn seurauksena, että yhteisön edut edellyttävät ryhtymistä toimiin. Komission tällainen menettelytapa johtuu erityisesti vaatimuksesta vastata kaikkiin väitteisiin, jotka valituksen tekijä ja/tai ne osapuolet, joita asia koskee, ovat esittäneet, ja se on osa hyvän hallinnon periaatetta. Sitä ei voida kuitenkaan käyttää komissiota vastaan sen toteamiseksi, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohtaa.

124 Toisin kuin kantajat väittävät, komissio ei ole näin ollen rajoittanut yhteisön etua valituksen tekijän etuun eikä rikkonut asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohtaa.

125 Kaikista edellä esitetyistä syistä neljäs kanneperuste on syytä hylätä kokonaisuudessaan.

Viides kanneperuste, joka koskee riidanalaisen päätöksen perustelujen puutteellisuutta

126 Tämä kanneperuste jakautuu kahteen osaan eli puutteellisiin perusteluihin kaupan esteen arvioinnin osalta ja puutteellisiin perusteluihin siltä osin kuin kyseessä on yhteisön etu ryhtyä toimiin.

Viidennen kanneperusteen ensimmäinen osa, joka koskee puutteellisia perusteluja kaupan esteen arvioinnin osalta

– Asianosaisten lausumat

127 Kantajat katsovat, että komissio on rikkonut EY 253 artiklasta johtuvaa perusteluvelvollisuutta, koska se ei ole esittänyt riidanalaisessa päätöksessä oikeudellista arviointia valituksessa väitetystä kaupan esteestä.

128 Komissio palauttaa mieliin oikeuskäytännössä vakiintuneet periaatteet, jotka koskevat yhteisön toimielinten toimien perustelemista. Komission mukaan riidanalaisen päätöksen perustelut ovat esillä olevassa tapauksessa kaikkien näiden oikeuskäytännössä asetettujen vaatimusten mukaisia. Riidanalainen päätös, jossa toistetaan olennaisilta osiltaan päätelmät, jotka on esitetty tutkimuskertomuksessa, jota riidanalaisen päätöksen kuudes perustelukappale nimenomaisesti koskee, täyttää nimittäin täysin komission perusteluvelvollisuudelle asetetut vaatimukset, varsinkin kun tutkimuskertomus laadittiin sellaisen kontradiktorisen menettelyn päätteeksi, jonka kuluessa kantajilla oli tilaisuus ilmaista näkökantansa. Komission mukaan kantajat voivat näin ollen saada tietoonsa tehdyn toimenpiteen syyt ja yhteisöjen tuomioistuimet voivat valvoa kyseisen toimenpiteen laillisuutta.

– Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

129 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 253 artiklassa edellytetyistä perusteluista on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä riidanalaisen toimenpiteen tehneen yhteisön toimielimen päättely siten, että niille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt, jotta he voivat puolustaa oikeuksiansa, ja että yhteisöjen tuomioistuimet voivat valvoa toimenpiteen laillisuutta (asia 203/85, Nicolet Instrument, tuomio 26.6.1986, Kok. 1986, s. 2049, 10 kohta; asia 240/84, NTN Toyo Bearing ym. v. neuvosto, tuomio 7.5.1987, Kok. 1987, s. 1809, Kok. Ep. IX, s. 75, 31 kohta; asia 255/84, Nachi Fujikoshi v. neuvosto, tuomio 7.5.1987, Kok. 1987, s. 1861, 39 kohta ja asia C‑76/00 P, Petrotub ja Republica v. neuvosto, tuomio 9.1.2003, Kok. 2003, s. I‑79, 81 kohta). Lisäksi perusteluvelvollisuuden täyttymistä arvioitaessa on otettava huomioon kunkin tapauksen olosuhteet, muun muassa toimenpiteen sisältö, esitettyjen perustelujen luonne ja se tarve, jota niillä, joille päätös on osoitettu tai joita toimi koskee suoraan ja erikseen, voi olla saada selvennystä tilanteeseen. Perusteluissa ei tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, sillä tutkittaessa sitä, ovatko säädöksen tai päätöksen perustelut EY 253 artiklan vaatimusten mukaisia, on otettava huomioon säädöksen tai päätöksen sanamuodon lisäksi myös asiayhteys, johon perustelut liittyvät, ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt (ks. mm. asia C‑367/95 P, komissio v. Sytraval ja Brink’s France, tuomio 2.4.1998, Kok. 1998, s. I‑1719, 63 kohta ja em. asia Petrotub ja Republica v. neuvosto, tuomion 81 kohta). Jos riitautetusta päätöksestä siis ilmenee, mihin tavoitteeseen toimielin pääasiallisesti pyrkii, on tarpeetonta vaatia erityisiä perusteluja jokaisesta sen tekemästä teknisestä valinnasta (asia C‑122/94, komissio v. neuvosto, tuomio 29.2.1996, Kok. 1996, s. I‑881, 29 kohta).

130 Esillä olevassa asiassa on syytä todeta, että komissio yksilöi riidanalaisessa päätöksessä ensinnäkin valituksessa ilmoitetun kaupan esteen, joka ”oli Yhdysvaltojen päätös keskeyttää valmistetun sinapin kaupallisten myönnytysten soveltaminen hormonitapauksen vuoksi ainoastaan tietyistä yhteisön jäsenvaltioista peräisin olevassa viennissä (ei koske Yhdistynyttä kuningaskuntaa)” (riidanalaisen päätöksen kolmas perustelukappale). Toiseksi komissio totesi riidanalaisen päätöksen kuudennessa perustelukappaleessa, että ”tutkimusmenettely johti päätelmään, että väitetyt epäsuotuisat kaupalliset vaikutukset eivät näytä johtuvan valituksessa väitetystä kaupan esteestä eli Yhdysvaltojen käytännöstä soveltaa myönnytysten keskeyttämistä valikoiden joihinkin mutta ei kaikkiin jäsenvaltioihin (’valikoivat pakotteet’)”.

131 Kun otetaan huomioon se yhteys, johon tämä asia liittyy, nämä toteamukset täyttävät EY 253 artiklan mukaiset vaatimukset.

132 Aluksi on nimittäin syytä muistaa, että asetuksen N:o 3286/94 11 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”jos tutkimusmenettelyn tuloksena on, että – – eivät edellytä toimia, menettelyn päättämisestä päätetään”. Tästä säännöksestä ilmenee, että tutkimusmenettelyn päättävän päätöksen perustelut voivat rajoittua siihen, että muistutetaan tutkimuskertomukseen sisällytetyistä pääasiallisista päätelmistä viittaamalla tähän kertomukseen, eikä tässä päätöksessä ole tarpeen toistaa – kun otetaan huomioon se yhteys, johon tämä päätös liittyy – kaikkia tässä kertomuksessa kehiteltyjä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja.

133 Tämän jälkeen on syytä muistuttaa, että tutkimuskertomuksen versio, joka ei sisällä luottamuksellisia tietoja, on julkinen asiakirja ja että esillä olevassa tapauksessa tutkimuskertomus lähetettiin etukäteen ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä kantajille. Kantajat saattoivat näin ollen tutustua riittävästi riidanalaisen päätöksen perusteluihin ja muun muassa syihin, joiden vuoksi kaupan esteen oikeudellinen arviointi riidanalaisessa päätöksessä ei tämän esteen ja asetuksessa N:o 3286/94 tarkoitettujen epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten välisen syy-yhteyden puuttumisen johdosta ollut tarpeen siitäkään huolimatta, että tutkimuskertomuksessa oli tuotu esiin joitakin seikkoja valituksen tekijän ilmoittaman kaupan esteen soveltumattomuudesta WTO:n puitteissa tehtyjen sopimusten sääntöjen valossa.

134 Lopuksi on todettava, että kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin edellä 48–58 ja 64–74 kohdassa tutki ensimmäisen ja toisen kanneperusteen, osoittautui, että tuomioistuin pystyi harjoittamaan valvontaansa.

135 Näin ollen on syytä hylätä viidennen kanneperusteen ensimmäinen osa.

Viidennen kanneperusteen toinen osa, joka koskee puutteellisia perusteluja siltä osin kuin kyseessä on yhteisön etu ryhtyä toimiin

– Asianosaisten lausumat

136 Kantajat katsovat ensinnäkin, että koska komissio ratkaisi yhteisön etua koskevan kantansa viittaamalla ainoastaan valituksen tekijän etuihin, tutkimusmenettelyyn osallistuneet osapuolet, joita asia koskee ja jotka ovat itse kantajia tässä asiassa, eivät voi riidanalaisen päätöksen perusteella saada tietää niitä syitä, joihin riidanalaisen päätöksen tekeminen perustuu, eivätkä tuomioistuimet voi harjoittaa valvontaansa.

137 Toiseksi kantajat katsovat, ettei komissio vastannut kaikkiin niihin valituksessa esitettyihin väitteisiin, jotka koskevat yhteisön etua ryhtyä toimiin. Kantajat huomauttavat ensinnäkin, että riidanalaisessa päätöksessä vaietaan siitä yhteisön edusta, joka mainitaan tutkimuskertomuksessa ja joka edellyttää sen välttämistä, että Yhdysvallat loukkaa yhteisen kauppapolitiikan yhtenäisyyttä käyttämällä ainoastaan tiettyihin jäsenvaltioihin sovellettavia ”valikoivia” pakotteita. Toiseksi kantajat korostavat, että valituksessa todettiin, ettei voitu sulkea pois sitä mahdollisuutta, että Yhdysvallat ulottaa yhteisön toimien seurauksena vastatoimensa yhteisön kaikkiin jäsenvaltioihin ja poistaa valmistetun sinapin kyseisten vastatoimien kohteena olevien tuotteiden luettelosta. Koska tullimyönnytysten keskeyttäminen ei voinut ylittää 116,8 miljoonan USD:n vuotuista määrää, Yhdysvaltojen olisi kantajien mukaan ollut pakko poistaa luettelosta joitakin tuotteita, joihin valmistettu sinappi mahdollisesti olisi kuulunut. Vaikka kantajat myöntävät, että tätä seikkaa käsiteltiin tutkimuskertomuksessa, ne toteavat kuitenkin, että riidanalaisessa päätöksessä siitä ei mainita mitään, minkä vuoksi perustelut ovat kantajien mielestä puutteelliset. Kolmanneksi kantajat moittivat komissiota siitä, että se jätti riidanalaisessa päätöksessä vastaamatta valituksessa esitettyyn väitteeseen, jonka mukaan yhteisöllä oli aivan yhtä suuri intress