ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.

Neljäs kanneperuste koskee yksikön edun noudattamatta jättämistä ja ilmeistä arviointivirhettä sillä perusteella, että hollanninkielen osaamista ei testattu, vaikka kyseessä oli hollanninkielen yksikkö. Kantaja esittää tältä osin SEUT 277 artiklaan perustuvan lainvastaisuusväitteen toimielimen sisäisestä avointa virkaa koskevasta ilmoituksesta henkilöstösääntöjen 7 artiklan perusteella. Ilmoitus oli kantajan mukaan henkilöstösääntöjen 7 artiklan vastainen, koska siinä ei vaadittu hollanninkielen täydellistä osaamista. Niinpä kantaja vaatii, että ilmoituksen lainvastaisuus todetaan liitännäisenä seikkana tässä oikeudenkäynnissä. Kantaja esittää vielä, että toimielinten muilla käännösyksiköillä hollanninkielen yksikköä lukuunottamatta on yksikön kieltä täydellisesti osaava päällikkö. Hollanninkieltä kohdellaan siten muista kielistä poikkeavasti, mikä on asetuksen N:o 1/1958 1 artiklan, jossa kaikille kielille annetaan samanarvoinen asema, vastaista.
—

Asetuksen N:o 207/2009 85 artiklaa ja asetuksen N:o 2868/95 94 artiklaa on rikottu.
—

Asetuksen N:o 207/2009 1 artiklaa on rikottu ja autonomiaa koskevaa periaatetta on loukattu.
1)

Irtisanominen, joka on suullinen ja jota ei ole perusteltu, on ristiriidassa henkilöstösääntöjen 25 artiklan kanssa, jonka mukaan ”any decision relating to a specific individual under Staff Regulation shall at once be communicated in writing to the agent concerned. Any decision adversely affecting an agent shall state the grounds on wich is based – –”; työntekijälle annetulla kirjallisella ilmoituksella varmistetaan, että ilmoitus on annettu työntekijän työsuhdetta koskevista päätöksistä tietoisena.
—

Asetusta N:o 207/2009 on rikottu siltä osin kuin kyse on väitteen perustana olevista aikaisemmista oikeuksista, aikaisempien tavaramerkkien tosiasiallista käyttöä koskevien todisteiden tutkimisesta ja sekaannusvaaran kokonaisarvioinnista.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalaiset toimet ovat lainvastaisia ja sisältävät lainvastaisuuksia siltä osin kuin — ne eivät sisällä yhtäkään keskeistä seikkaa, joista säädetään 11.9.2013 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) N:o 883/2013 eli toisin sanoen niissä ei ole mainintaa menettelyllisistä takeista, tutkimuksessa mukana olleista henkilöistä eikä kantajan oikeudellisten edustajien kuulemisesta ja niissä laiminlyödään alustavaa oikeudellista arviointia koskeva velvollisuus, — niissä suljetaan ilman perusteluita ja ristiriitaisella tavalla pois toimivaltaisten viranomaisten vastuu, — OLAF ei ole noudattanut velvollisuuttaan suorittaa tutkimuksensa objektiivisesti ja puolueettomasti, syyttömyysolettaman periaatetta noudattaen, — kertomuksessa ja loppuraportissa on virheellistä tietoa alustavan tutkimuksen puuttumisen tai sen puutteiden vuoksi, — polkumyyntitulleja koskevaa yhteisön lainsäädäntöä on rikottu ja sovellettu virheellisesti, — yhteisön lainsäädäntöä ja Taiwanin lainsäädäntöä, jotka koskevat Taiwanin BOFT:lle [Bureau of foreign trade] asetettua velvollisuutta, jonka mukaan sen on osoitettava niiden tavaroiden alkuperä, joille se antaa todistuksen, on rikottu ja sovellettu virheellisesti, — yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 220 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on rikottu ja sovellettu virheellisesti, — perustamissopimuksia ja niiden soveltamista koskevia oikeussääntöjä sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjaa, muun muassa sen 41 artiklaa on rikottu.
—

ensisijaisesti kumoamaan Euroopan komission 2.2.2017 tekemän päätöksen, joka koskee tukiohjelmaa SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), jonka Ranska on toteuttanut Ile-de-Francen alueen linja-autoliikenteen yritysten hyväksi, siltä osin kuin sen 1 artiklassa todetaan, että tukijärjestelmä on pantu täytäntöön ”lainvastaisesti”, vaikka kyse oli voimassa olevasta tukijärjestelmästä
—

Asetuksen N:o 207/2009 63 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä 58 ja 59 artiklan kanssa, on rikottu, ja asetuksen N:o 207/2009 63 artiklan 2 kohtaa on rikottu ja tällä tavoin puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaatetta on loukattu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 213/37

Kanne 9.5.2017 – GE.CO.P. v. komissio

(Asia T-280/17)

(2017/C 213/51)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: GE.CO.P General Costruzioni e Progettazioni SpA (Rooma, Italia) (edustaja: asianajaja G. Naticchioni)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että vahvistettuaan ensin, että Euroopan komissio – infrastruktuuri- ja logistiikkatoimisto (Luxemburg) – teki lainvastaisesti 7.3.2017 päätöksen, jossa kantaja GE.CO.P. S.p.A. suljetaan kahdeksi vuodeksi EU:n tarjouspyyntömenettelyistä ja jonka mukaan tämä päätös julkaistaan, unionin yleinen tuomioistuin kumoaa kyseisen päätöksen ja kaikki sitä seuraavat tai edeltäneet toimet, myös ne, jotka eivät ole GE.CO.P:n tiedossa. Vastaajan on korvattava tästä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Riidanalaisen päätöksen perustana on se, että komissio irtisanoi viran puolesta 5.8.2015 GE.CO.P:lle annetun hankintasopimuksen nro 09bis/2012/OIL – erä 1, joka koski kahden Luxemburgissa sijaitsevan Foyer européen -nimisen rakennuksen kunnostamista.

Kantaja esittää kanteensa tueksi, että unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 muuttamisesta 28.10.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2015/1929 (EUVL 2015 L 286, s. 1) 8 artiklaa on rikottu, minkä lisäksi Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklaa on rikottu.

Riidanalaista päätöstä ei edeltänyt sääntöjenmukainen kontradiktorinen menettely. Kantaja väittää, että sille ei ilmoitettu poissulkemismenettelyn alkamisesta, joten sillä ei ollut mahdollisuutta puolustautua menettelyssä eikä esittää puolustuksekseen perusteita viranomaiselle.

Jos kantajalle olisi annettu mahdollisuus puolustautua, se olisi esittänyt puolustuksekseen väitteitä, jotka olisivat todennäköisesti voineet johtaa viranomaisen tekemään toisenlaiseen ratkaisuun asiassa ja koko menettelyssä toiseen, GE.CO.P:n kannalta edullisempaan lopputulokseen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 195/41

Kanne 25.4.2017 – Puola v. komissio

(Asia T-241/17)

(2017/C 195/55)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Asianosaiset

Kantaja: Puolan tasavalta (asiamies: B. Majczyna)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 14.2.2017 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/264 siltä osin kuin siinä suljetaan Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle Puolan tasavallan hyväksymän maksajaviraston maksamat menot, joiden suuruus on 25 708 035,13 euroa

— velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa siihen, että asetuksen N:o 1306/2013 (1) 52 artiklan 1 kohtaa on rikottu, koska Puolan viranomaisten korvauksena vuoden 2011 sadon korjaamatta jättämistä koskevista toimista, jotka liittyivät hedelmä- ja vihannesalan väliaikaisiin poikkeuksellisiin tukitoimenpiteisiin, joista säädettiin asetuksella N:o 585/2011 (2), maksamiin menoihin on tehty rahoitusoikaisu virheellisen laintulkinnan perusteella siitä huolimatta, että Puolan viranomaiset toteuttivat menot EU-lainsäädännön mukaisesti ja erityisesti eivät rikkoneet asetuksen N:o 543/2011 (3) 85 artiklaa.

(1) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549).

(2) Hedelmä- ja vihannesalan väliaikaisesta poikkeuksellisesta tukitoimenpiteestä 17.6.2011 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 585/2011 (EUVL 2011, L 160, s. 71).

(3) Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta 7.6.2011 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 543/2011 (EUVL 2011 L, 157, s. 1).
5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan 26.1.2017 annetussa riidanalaisessa asetuksessa virheellisesti vahvistetaan kantajaan sovellettava polkumyyntitulli perusasetuksen säännösten mukaisesti, joissa käytetään poikkeuksellista vertailumaamenetelmää Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan tuonnin normaaliarvon laskemiseksi, vaikka Euroopan unionin oikeus soveltaa tällaista poikkeuksellista kohtelua päättyi 11.12.2016. — Euroopan unioni on sitoutunut noudattamaan Kiinan liittymistä WTO:hon koskevan pöytäkirjan erityisiä ehtoja neuvoston päätöksessä, jossa kyseinen liittyminen hyväksytään. Euroopan unionin toimielimenä komission on toimivaltaansa käyttäessään noudatettava unionin tekemiä kansainvälisiä sitoumuksia. — Riidanalainen asetus ei myöskään sovi yhteen unionin sen velvollisuuden kanssa, jonka mukaan sen on tulkittava polkumyynnin vastaisia sääntöjään kansainvälisen oikeuden mukaisesti erityisesti silloin, kun sen säännöksillä on nimenomaisesti tarkoitus toteuttaa unionin tekemää kansainvälistä sopimusta.
—

Asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 2 kohdan c alakohtaa on rikottu.
—

Kumoaa Euroopan investointipankin (EIP) 6.1.2011 päivättyyn kirjeeseen sisältyneen päätöksen, jolla kantajalle ilmoitettiin hänen tarjouskilpailuun OP-1304, jonka otsikkona on ”Metropolitan area network and wide area network communication services for the European Investment Bank Group”, toimittamansa tarjouksen hylkäämisestä sekä päätöksestä valita sopimuspuoleksi muu tarjoaja;
—

kumoamaan valtiontukia SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2011 CP), jotka Belgia on toteuttanut Dufercon hyväksi, koskevan 20.1.2016 annetun komission päätöksen 1 artiklan a, b ja c alakohdan sekä 2 artiklan
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan käsitteitä ”edunsaaja” ja ”kolmas osapuoli” on tulkittu tavalla, joka on sekä virheellinen että ristiriidassa Grant Agreementin (GA) ja General Agreementin liitteessä II olevien General Conditionsien (GC) kanssa. — Kantaja väittää tältä osin, että yhteenliittymä ei ole yksi yksikkö vaan pikemminkin yritysten ryhmä tai ”kollektiivinen yksikkö” ja että GA:ssa ja niiden liitteessä II olevassa GC:ssa ei vahvisteta, että yritys, joka on osa yhteenliittymää, on kolmas osapuoli GA:n edunsaajaan nähden mikäli kahdella henkilöllä on eri oikeushenkilöllisyys.
2)

Toinen kanneperuste: kantaja väittää, että päätökset on tehty menettelyssä, jossa on loukattu Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa vahvistettua oikeusvarmuuden periaatetta ja oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, muun muassa seuraavalla tavalla: sama taho on suorittanut tutkinnan ja näytön arvioinnin ja on antanut päätökset (eli inkvisitorisessa järjestelmässä). Päätöksissä ei selosteta täsmällisesti tekoja, joista kantajaa syytetään. Kantaja väittää, että hänellä ei ole ollut mahdollisuutta saada tietoonsa, mistä häntä syytetään konkreettisesti, eikä hänelle ole annettu mahdollisuutta vastata esitettyihin syytöksiin. Kantajalla itsellään tai hänen edustajallaan ei ole ollut mahdollisuutta esittää kysymyksiä henkilöille, jotka syyttävät häntä, tai salaisille todistajille. Hänellä ei ole ollut riittävästi aikaa valmisteluun. Euroopan parlamentti ei ole ottanut kantaa kantajan perusteisiin ja näyttöön, eikä ole näyttänyt toteen henkilöstösääntöjen rikkomista.
—

Kumoamaan 15.4.2016 julkaistun päätöksen, jolla muutetaan virkamiesten, väliaikaisten toimihenkilöiden ja sopimussuhteisten toimihenkilöiden oikeuksia ja velvollisuuksia koulutuslisän osalta (”education allowances”) (”Rights and obligations of officials, temporary and contract agents: Education Allowances”)
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja 7 artiklan 3 kohtaa on rikottu.
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan 4 kohdan a alakohdan rikkomiseen sillä perusteella, että rahoitusoikaisu on laskettu menoista, jotka on toteutettu yli 24 kuukautta ennen kuin komissio on antanut tarkastustensa tulokset kirjallisina tiedoksi asianomaiselle jäsenvaltiolle. — Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaan rahoituksen epääminen ei voi koskea menoja, jotka on toteutettu yli 24 kuukautta ennen kuin komissio antaa tarkastustensa tulokset kirjallisina tiedoksi asianomaiselle jäsenvaltiolle.
1.

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on laiminlyönyt ratkaisun tekemisen SEUT 265 artiklassa tarkoitetulla tavalla sellaisen valtiontuen osalta, joka on myönnetty niihin muihin kuin kaupallisiin rautatiemaksuihin, jotka Tanskan kansallisen rautatieoperaattorin DSB:n on maksettava kyseessä olevalle kolmannelle osapuolelle kiinteän yhteyden käytöstä, mahdollisesti sisältyvän liiallisen korvauksen muodossa (rakennusvaihe).
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa ja 2 kohtaa on rikottu.
—

kumoaa Syyriaan kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP muuttamisesta 27.5.2016 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2016/850 ja and Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 27.5.2016 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 2016/840 niiltä osin kuin se koskee ja/tai siinä viitataan kantajaan
—

kumoaa riidanalaisen päätöksen sillä perusteella, että se on asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan vastainen siltä osin kuin sillä hylätään valitus R0608/2015-1 ja vahvistetaan Euroopan unionin tavaramerkiksi numerolla 3065182 rekisteröidyn kuviomerkin Parilla, jonka haltija IAME SpA on kaikkien luokkiin 7 ja 41 kuuluvien tavaroiden ja palvelujen osalta, menettäminen sillä perusteella, että kyseistä tavaramerkkiä ei ole käytetty ja näin ollen
1.

Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen ja ilmeisen arviointivirheen kun se on todennut väitetyn tukitoimenpiteen olemassaolon ja luokitellessaan sen tukijärjestelmäksi neuvoston asetuksen N:o 2015/1589 (1) 1 artiklan d alakohdan ja SEUT 107 artiklan mukaiseksi tukijärjestelmäksi.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa, 2 kohtaa ja 3 kohtaa sekä asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja, niiden soveltamista koskevia oikeussääntöjä on rikottu.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b, c tai d alakohtaa on rikottu.
1.

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (EUVL 2005, L 209, s. 1) 31 artiklan 1 kohdan ja 32 artiklan rikkomiseen sillä perusteella, että komissio ei ole osoittanut, että belgialaisen maksajaviraston toteuttama meno ei ole yhteisön oikeuden mukainen ja että takaisin perimättä jättäminen tai väärinkäytös on perustunut väärinkäytökseen tai laiminlyöntiin, josta Bureau d’intervention et de restitution belge (BIRB) on vastuussa.
—

on tulkinnut asetuksen N:o 16/2003 11 artiklan 3 kohtaa virheellisesti siten, että sitä sovelletaan hankkeeseen, koska riippumatta siitä, ovatko arvonlisäverokustannukset korvauskelpoisia, tällainen tulkinta ei ole yhdenmukainen asetuksen N:o 16/2003 11 artiklan 1 kohdan kanssa; se ei ole myöskään oikeudellisesti johdonmukainen eikä sitä voida soveltaa käytännössä koheesiorahaston hankkeiden rahoittamisen yhteydessä;
—

kumoamaan valtiontuesta SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), jonka Saksa on myöntänyt yrityksille Flugplatz Altenburg-Nobitz GmbH ja Ryanair Ltd, 15.10.2014 annetun Euroopan komission päätöksen (EU) 2016/287 (EUVL 2016, L 59, s. 22) 1 artiklan 4 kohdan ja 2-4 artiklan ja
—

kumoamaan Euroopan komission 23.12.2015 antaman päätöksen C(2015) 9526 final, joka on annettu tiedoksi samana päivänä ja joka koskee valtiontukea SA.39451 (2015/C) (ex 2015/NN), jonka Italia on suorittanut BANCA TERCASin (Cassa di Risparmio della Provincia di Teramo SpA) hyväksi
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 118/37

Valitus, jonka Carlo De Nicola on tehnyt 17.2.2016 virkamiestuomioistuimen asiassa F-82/12, De Nicola v. EIP, 18.12.2015 antamasta tuomiosta

(Asia T-71/16 P)

(2016/C 118/42)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Valittaja: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (edustaja: asianajaja G. Ferabecoli)

Muu osapuoli: Euroopan investointipankki

Vaatimukset

Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— hyväksymään valituksen ja muuttamaan valituksen kohteena olevaa tuomiota osittain siten, että se kumoaa tuomiolauselman 2 ja 3 kohdan sekä tuomion 68–75 kohdan

— tämän seurauksena velvoittamaan EIP:n korvaamaan De Nicolalle aiheutuneen vahingon siten kuin virkamiestuomioistuimessa vaadittiin tai toissijaisesti palauttamaan asian virkamiestuomioistuimen jollekin toiselle jaostolle, jotta se ratkaisee kumotut kohdat uudelleen

— velvoittamaan EIP:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Nyt käsiteltävä valitus koskee virkamiestuomioistuimen (yhden tuomarin kokoonpano) asiassa F-82/12, De Nicola v. Euroopan investointipankki, 18.12.2015 antamaa tuomiota.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaiset kuin asiassa T-55/16 P, De Nicola v. Euroopan investointipankki.

Valittaja vetoaa erityisesti siihen, että asiassa F-82/12 ja asiassa F-55/08 annettuihin tuomioihin liittyvät vahingonkorvausvaatimukset on virheellisesti rinnastettu toisiinsa, ja on virheellisesti katsottu, että tietyistä vahingonkorvausvaatimuksista on jo annettu lainvoimainen ratkaisu.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdan virheelliseen soveltamiseen, koska komissio on katsonut, että siirtohinnoittelua koskeva ennakkosopimus (”Advanced Pricing Agreement”; APA) on luonteeltaan valikoiva. — Ensinnäkin komissio ei ole näyttänyt riittävästi eikä selvästi toteen, että valikoivuutta koskeva peruste täyttyi. — Toiseksi komissio on käyttänyt perusteettomasti viitekehyksenä Alankomaiden yhtiöverotusta koskevaa yleistä järjestelmää. Asianmukainen viitekehys APA:lle on yhtiöverolain (Wet op de Vennootschapsbelasting) 8b §:n 1 momentti ja siirtohinnasta tehty päätös (Verrekenprijsbesluit). APA:ssa on ainoastaan sovellettu tätä viitekehystä.
—

Asetuksen N:o 207/2009 60 artiklaa ja asetuksen N:o 2868/95 49 säännön 1 kohtaa on rikottu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 429/28

Kanne 22.10.2015 – CEVA v. komissio

(Asia T-601/15)

(2015/C 429/36)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) (Pleubian, Ranska) (edustaja: asianajaja E. De Boissieu)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— velvoittamaan komission maksamaan CEVAlle 59 103,21 euroa Grant Agreementin mukaisesti

— velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja vaatii kanteellaan, että komissio velvoitetaan maksamaan alaan ”kestävällä vesiviljelyllä tuotetut levät biohajoavien biomuovien raaka-aineena” liittyvää teknistä tutkimus- ja kehityshanketta koskevan SEABIOPLAS-sopimuksen ja siihen liittyvän avustussopimuksen (Grant Agreement) täyttämiseksi myönnetty ensimmäinen rahoitusosuuserä, jonka komissio on omasta aloitteestaan kuitannut periäkseen takaisin saman rahamäärän PROTOP-sopimuksen yhteydessä kantajalle maksettuja määriä koskeneen Euroopan petostentorjuntaviraston tekemän rahoitustarkastuksen lopputulosten perusteella.

Kantaja vetoaa kanteensa tueksi pääasiallisesti yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka perustuu komission tekemiin virheisiin, jotka liittyvät komission kantajalle maksamia rahamääriä koskevien saatavien takaisinperintään kuittaamalla. Kantaja vetoaa tältä osin lähinnä siihen, etteivät kuittauksen edellytykset täyty. Ensinnäkään komission saatava kantajalta ei ole varma eikä erääntynyt. Toiseksi komissio ei ole noudattanut unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 soveltamissäännöistä 29.10.2012 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 87 artiklan 2 kohtaa, joka koskee saatavan perintää kuittaamalla, ja sen 88 artiklaa, joka koskee perintämenettelyä silloin, kun maksua ei suoriteta vapaaehtoisesti. Lopuksi kantaja katsoo, ettei komissiolla ole kantajaan kohdistuvaa sopimusperusteista vaadetta. Sen varalta, että unionin yleinen tuomioistuin katsoisi kuittauksen olevan perusteltu, kantaja vetoaa toissijaisesti siihen, että sen saaman avustuksen periminen takaisin kokonaisuudessaan on suhteellisuusperiaatteen vastaista ja merkitsisi komission saamaa perusteetonta etua.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen arvioidessaan hakemuksen CY/PDO/0005/01243 asetuksen (EU) N:o 1151/2012 mukaisuutta. — Hakemus CY/PDO/0005/01243 poikkeaa CYS 94 (1 ja 2 osa) 1985 -standardista ”Halloumin” valmistusmenettelyssä käytetyn maitopitoisuuden osalta. — Hakemus CY/PDO/0005/01243 on asetuksen (EU) N:o 1151/2012 7 artiklan vastainen.
—

Tässä yhteydessä väitetään, että arvo, jonka komissio on ottanut huomioon asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdassa säädetyn 10 prosentin rajan laskemiseksi, on ilmeisen virheellinen siltä osin kuin — se sisältää CCPL-konsernin koko liikevaihdon, vaikkei komissio ole ollenkaan osoittanut konsernin emoyhtiön vastuuta (ns. parental liability) — se sisältää sellaisten yksiköiden liikevaihdon, jotka eivät enää kuuluneet CCPL-konserniin päätöksen tekemisen ajankohtana — siinä ei oteta mitenkään huomioon mitään liikevaihdon, joka CCPL-konsernilla katsottiin olevan, koostumukseen liittyviä erityisiä olosuhteita
8)

Kahdeksas kanneperuste, joka perustuu kantajan menettelyllisten oikeuksien loukkaamiseen, kun on päätetty, että varallisuuserän myynti ei ole uutta valtiontukea Tässä yhteydessä kantaja väittää, että komissio on loukannut kantajan menettelyllisiä oikeuksia tai olennaisia menettelymääräyksiä, koska se on kantajan muodollisesta valituksesta huolimatta päättänyt, ettei tarjousmenettelyn päätteeksi myydyn varallisuuserän myyntiä luokitella valtiontueksi. Tällä päätöksellä se on implisiittisesti torjunut muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen. Jättäessään perusteettomasti aloittamatta muodollisen tutkintamenettelyn, komissio on loukannut kantajan oikeutta esittää huomautuksensa.
—

kumoamaan Euroopan rautatieviraston päätöksen, jonka resurssit ja tuki -yksikön päällikkö antoi kantajille tiedoksi 8.5.2015 päivätyllä kirjeellä ja jolla ERA asetti toiselle sijalle kantajien tarjouksen yhdestä kolmesta yksittäisestä osasta ja erityisesti osasta 1 ”On-site time and means infromation system development, support and assistance” avoimen hankintamenettelyn nro 2015/S 019-029728, jonka otsikko on ”ERA/2015/01/OP ESPEISD 5 – External Service Provision for ERA Information System”, yhteydessä