Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisukysymykset – Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta – Rajat

(EY 234 artikla)

2. Ennakkoratkaisukysymykset – Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta – Rajat

(EY 234 artikla)

3. Euroopan unioni – Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Pöytäkirja Schengenin säännöstön sisällyttämisestä osaksi Euroopan unionia – Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus – Ne bis in idem -periaate

(Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artikla)

4. Euroopan unioni – Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Pöytäkirja Schengenin säännöstön sisällyttämisestä osaksi Euroopan unionia – Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus – Ne bis in idem -periaate

(Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artikla)

Tiivistelmä

1. EY 234 artiklassa määrätyssä yhteisöjen tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välisessä yhteistyössä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Jos esitetyt kysymykset koskevat yhteisön oikeuden tulkintaa, yhteisöjen tuomioistuin on siten lähtökohtaisesti velvollinen ratkaisemaan ne.

Yhteisöjen tuomioistuin voi kieltäytyä vastaamasta kansallisen tuomioistuimen esittämään ennakkoratkaisukysymykseen vain, jos on ilmeistä, että kansallisen tuomioistuimen pyytämällä yhteisön oikeuden tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, jos ongelma on luonteeltaan hypoteettinen tai jos yhteisöjen tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin.

(ks. 33 ja 34 kohta)

2. Vaikka yhteisöjen tuomioistuimella ei EY 234 artiklan mukaan ole toimivaltaa soveltaa yhteisön oikeussääntöä määrättyyn riitaan eikä siis toimivaltaa luokitella kansallista oikeussäännöstä yhteisön oikeussääntöön nähden, se voi kuitenkin tässä artiklassa määrätyssä tuomioistuinten välisessä yhteistyössä asiakirjoista ilmenevien seikkojen perusteella esittää kansalliselle tuomioistuimelle sellaisia yhteisön oikeuden tulkintaan liittyviä seikkoja, jotka voivat olla kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllisiä sen arvioidessa kyseisen oikeussäännöksen vaikutuksia.

(ks. 37 kohta)

3. Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artiklaa on tulkittava siten, että kyseisen artiklan soveltamisen kannalta merkityksellisenä kriteerinä on tapahtuneiden tekojen identtisyyttä koskeva kriteeri, jolla tarkoitetaan sitä, että kyse on joukosta toisiinsa erottamattomasti liittyviä tekoja, riippumatta näiden tekojen oikeudellisesta luonnehdinnasta tai suojatusta oikeushyvästä.

Huumausainerikosten osalta ei edellytetä, että molemmissa kyseessä olevissa sopimusvaltioissa kyseessä olevat huumemäärät tai henkilöt, joiden väitetään osallistuneen tekoihin molemmissa valtioissa, olisivat samat. Ei siis ole mahdotonta, että tilanteessa, jossa tällainen identtisyys puuttuu, on kyse joukosta sellaisia tekoja, jotka jo luonteensa takia liittyvät erottamattomasti toisiinsa. Toisaalta rangaistavat teot, jotka ovat samojen huumausaineiden maastavienti ja maahantuonti ja joista nostetaan syyte kyseisen yleissopimuksen eri sopimusvaltioissa, on lähtökohtaisesti katsottava kyseisessä 54 artiklassa tarkoitetuksi ”samaksi teoksi”, mutta tätä koskeva lopullinen arviointi kuuluu toimivaltaisille kansallisille tuomioistuimille.

(ks. 48–51 ja 53 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

4. Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artiklaan, jonka tarkoituksena on estää se, että henkilöä voitaisiin syyttää samoista teoista useiden sopimusvaltioiden alueella, koska hän käyttää oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, sisältyvää ne bis in idem ‑periaatetta sovelletaan sellaiseen sopimusvaltion lainkäyttöviranomaisten antamaan ratkaisuun, jolla syytetty vapautetaan lainvoimaisesti syytteestä puutteellisen näytön takia.

Kyseisen yleissopimuksen 54 artiklan muodostavaan ainoaan virkkeeseen sisältyvässä päälauseessa nimittäin ei viitata mitenkään lainvoimaiseksi tulleen ratkaisun sisältöön. Vasta 54 artiklan sivulauseessa viitataan syylliseksi tuomitsemisen tilanteeseen, jonka osalta rikossyytteiden kiellolle asetetaan erityisedellytys. Jos päälauseessa määrättyä yleissääntöä olisi sovellettava pelkästään niihin ratkaisuihin, joissa syytetty tuomitaan syylliseksi, olisi turhaa täsmentää, että erityissääntöä on sovellettava syylliseksi tuomitsemisen tilanteessa.

Jos kyseistä 54 artiklaa ei sovellettaisi sellaiseen lainvoimaiseen ratkaisuun, jolla syytetty vapautetaan syytteestä puutteellisen näytön takia, vapaata liikkuvuutta koskevan oikeuden käyttäminen vaarantuisi.

Rikosasian vireillepano toisessa sopimusvaltiossa samasta teosta loukkaisi silloin, kun syytetty on puutteellisen näytön takia vapautettu lopullisesti syytteestä, oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita. Syytetty nimittäin joutuisi pelkäämään uusia rikossyytteitä toisessa sopimusvaltiossa, vaikka sama teko on jo ratkaistu lainvoimaisesti.

(ks. 56–59 ja 61 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)