Jäsenten, jotka muodostavat tällaisen elimen, riippumattomuudesta on todettava, että koska ratkaiseva äänivalta on sen niillä jäsenillä, jotka nauttivat tuomareina erityistä suojaa erottamista vastaan, kyseisen elimen riippumattomuutta ei voida missään tapauksessa kyseenalaistaa sen perusteella, etteivät elimen asiantuntijajäsenet saa samaa suojaa.

Klagenævnet for Udbud (tanskalainen julkisten hankintojen valituslautakunta) täyttää nämä kriteerit riippumattomuutta koskeva kriteeri mukaan lukien, joten se on katsottava SEUT 267 artiklassa tarkoitetuksi ”tuomioistuimeksi”. Riippumattomuutta koskevasta kriteeristä on nimittäin aluksi todettava, että kyseinen elin on ulkopuolinen oikeusriidan asianosaisiin ja erityisesti siinä riitautetun päätöksen tehneeseen viranomaiseen nähden. Tätä toteamusta ei voida kyseenalaistaa sillä perusteella, että tämän elimen sihteeristö toimii elinkeino- ja kasvuministeriön yhteydessä. Edellä mainittu elin huolehtii tehtävistään lisäksi itsenäisesti olematta hierarkkisessa suhteessa mihinkään tahoon ja ottamatta vastaan ohjeita miltään taholta.

Vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 2004/17 10 artiklassa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 51 artiklan kanssa, olevaa talouden toimijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on tulkittava siten, että hankintayksikkö ei loukkaa kyseistä periaatetta, kun se sallii, että toinen sellaiseen ryhmittymään, jota se on pyytänyt esittämään sellaisenaan tarjouksen, kuuluneesta kahdesta talouden toimijasta tulee tämän ryhmittymän tilalle ryhmittymän hajoamisen jälkeen ja osallistuu omissa nimissään julkista hankintaa koskevan sopimuksen sopimuspuolen valitsemiseksi käytävään neuvottelumenettelyyn, mikäli osoitetaan ensinnäkin, että kyseinen talouden toimija täyttää yksinään edellä mainitun yksikön määrittämät vaatimukset, ja toiseksi, että sillä, että se jatkaa osallistumistaan edellä mainittuun menettelyyn, ei heikennetä muiden tarjoajien kilpailuasemaa.

Yhdenvertaisen kohtelun periaate ja avoimuusvelvollisuus merkitsevät tältä osin erityisesti sitä, että tarjoajilla on oltava yhdenvertaiset mahdollisuudet sekä silloin, kun ne laativat tarjouksiaan, että silloin, kun hankintaviranomainen arvioi niiden tekemiä tarjouksia, ja ne muodostavat julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyistä annettujen unionin sääntöjen perustan. Lisäksi tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun periaate, jonka tavoitteena on julkiseen hankintaan osallistuvien yritysten välisen terveen ja toimivan kilpailun kehittymisen edistäminen, edellyttää sitä, että kaikilla tarjoajilla on samat mahdollisuudet tarjoustensa ehtojen laatimisessa, ja se tarkoittaa näin ollen sitä, että kaikkien kilpailijoiden tarjouksiin sovelletaan samoja edellytyksiä. Tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun periaatteen tiukalla soveltamisella, sellaisena kuin tämä periaate on ilmaistu direktiivin 2004/17 10 artiklassa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 51 artiklan kanssa, päädyttäisiin siihen, että pelkästään sellaiset talouden toimijat, jotka on valittu esivalinnassa sellaisinaan, voivat esittää tarjouksia ja tulla valituiksi sopimuspuoliksi.

Kuitenkin vaatimusta, jonka mukaan esivalinnassa valittujen talouden toimijoiden ja tarjouksia esittävien talouden toimijoiden on oltava oikeudellisesti ja asiallisesti samat, voidaan lieventää riittävän kilpailun varmistamiseksi neuvottelumenettelyssä, kuten direktiivin 2004/17 54 artiklan 3 kohdassa vaaditaan. Lisäksi vaaditaan, että se, että talouden toimija jatkaa osallistumista neuvottelumenettelyyn omissa nimissään sellaisen ryhmittymän, johon se kuului ja jonka hankintayksikkö oli valinnut esivalinnassa, hajottua, tapahtuu sellaisissa olosuhteissa, joissa ei loukata tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

(ks. 37‐39, 41, 43 ja 48 kohta sekä tuomiolauselma)