Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne — Komission on osoitettava, että jäsenvaltio ei ole noudattanut jäsenyysvelvoitteitaan — Olettamia ei voida hyväksyä — (EY 226 artikla)

2. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Direktiivit — Täytäntöönpano jäsenvaltioissa — Kattavan täytäntöönpanon vaatimus — Kansallisten oikeussääntöjen olemassaolo, joka tekee erityisillä laeilla tai asetuksilla tapahtuvan täytäntöönpanon tarpeettomaksi — Sallittavuuden edellytykset

3. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne — Päätöksestä tai direktiivistä johtuvien velvoitteiden noudattamatta jättäminen — Puolustautumiskeinot — Päätöksen tai direktiivin laillisuuden riitauttaminen — Tutkimatta jättäminen — (EY 230 artikla)

Tiivistelmä

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä komission on näytettävä toteen väitteensä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä. Sen tehtävänä on toimittaa yhteisöjen tuomioistuimelle tarvittavat tiedot, jotta tämä voi todeta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen, eikä komissio tällöin voi nojautua minkäänlaisiin olettamiin.

Kun on kyse yhteisön lainsäädännössä säädetyn jätteiden luokittelujärjestelmän kanssa yhteensopivasta kansallisesta luokittelujärjestelmästä, komissio ei täytä tätä velvollisuutta silloin kun se vain viittaa kahden järjestelmän välisiin eroavaisuuksiin ja väittää, että jäsenvaltio on saattanut tämän lainsäädännön virheellisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä, osoittamatta, että todetut eroavaisuudet olisivat luonteeltaan sellaisia, että niillä loukataan niiden toimijoiden etuja, joita asia koskee, ja oikeusvarmuuden periaatetta.

(ks. 34, 47 ja 48 kohta)

2. Jokaisella jäsenvaltiolla, jolle direktiivi on osoitettu, on velvollisuus toteuttaa kansallisessa oikeusjärjestyksessään ja direktiivissä asetettujen tavoitteiden mukaisesti kaikki direktiivin täysimääräisen vaikutuksen varmistamiseksi tarvittavat toimenpiteet.

Direktiivin tavoitteen mukaista, sen täysimääräisen tehokkuuden takaamista koskevaa velvollisuutta ei voida tulkita siten, että jäsenvaltioiden ei tarvitse antaa täytäntöönpanosäädöksiä silloin kun ne katsovat, että niiden kansalliset säädökset ovat tasokkaampia kuin kyseessä olevat yhteisön säädökset ja että kansallisilla oikeussäännöillä taataan tästä syystä paremmin direktiivin tavoitteen toteutuminen. Kansallisten oikeussääntöjen olemassaolo voi tehdä erityisillä laeilla tai asetuksella tapahtuvan täytäntöönpanon tarpeettomaksi vain sillä edellytyksellä, että näillä oikeussäännöillä todellakin taataan, että kansalliset hallintoviranomaiset soveltavat direktiiviä täysimääräisesti, ja että siinä tapauksessa, että kyseessä olevalla direktiivin säännöksellä on tarkoitus luoda oikeuksia yksityisille, kyseisistä kansallisista oikeussäännöistä johtuva oikeudellinen tilanne on riittävän täsmällinen ja selkeä ja että ne, joiden eduista on kysymys, pystyvät selvittämään kaikki oikeutensa ja velvollisuutensa ja tarvittaessa vetoamaan niihin kansallisissa tuomioistuimissa.

(ks. 38 ja 39 kohta)

3. Jäsenvaltio ei voi perustellusti vedota sille osoitetun direktiivin tai päätöksen lainvastaisuuteen puolustautuakseen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa, kyseisen päätöksen täytäntöönpanon laiminlyöntiin tai direktiivin noudattamatta jättämiseen perustuvaa kannetta vastaan.

(ks. 41 kohta)