Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 114 artiklan 4 kohdasta, luettuna kyseisen työjärjestyksen 2 artiklan 2 kohdan ja 18 ja 19 artiklan valossa, ilmenee yhtäältä, että unionin yleisen tuomioistuimen tuomarin nimeäminen julkisasiamieheksi on valinnanvaraista silloin, kun unionin yleinen tuomioistuin kokoontuu jaostossa, ja toisaalta, että kyseisen työjärjestyksen viittauksia julkisasiamieheen sovelletaan ainoastaan tapauksiin, joissa on tosiasiallisesti nimetty tuomari julkisasiamieheksi. Kun unionin yleinen tuomioistuin ei nimeä julkisasiamiestä kanteen käsittelemiseksi, julkisasiamiehen kuulemiseen ennen sen toteamista työjärjestyksen 113 artiklan nojalla, että lausunnon antaminen asiassa raukeaa, ei ole velvollisuutta.

Mainitun määräyksen mukaisesti on niin, että jos asianosaista pyydetään lausumaan kirjallisesti riidanalaisen asetuksen antamisesta tehtävistä päätelmistä, erityisesti kanteen kohteen kannalta, asianosainen voi odottaa, että jos unionin yleinen tuomioistuin katsoo kanteen menettäneen kohteensa, se antaa ratkaisun määräyksellä, koska kyseessä on yksi niistä mainitussa 113 artiklassa tarkoitetuista tilanteista, joissa unionin yleinen tuomioistuin voi milloin tahansa antaa ratkaisun. Niinpä kyse ei voi olla perusoikeuskirjan 47 artiklassa taatun oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden loukkaamisesta silloin, kun unionin yleinen tuomioistuin on pyytänyt asianosaista lausumaan kanteen kohteen säilymisestä.

Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 113 artiklan soveltaminen ei takaa suullisen käsittelyn aloittamista, koska unionin yleinen tuomioistuin voi työjärjestyksensä 114 artiklan 3 kohdan, johon työjärjestyksen 113 artiklassa viitataan, mukaisesti tehdä asiassa ratkaisun pelkästään kirjallisen käsittelyn päätteeksi. Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 113 artiklan mukaan kyseisen tuomioistuimen on kuitenkin kuultava asianosaisia ennen kuin se ratkaisee, onko asia jätettävä tutkimatta ehdottoman prosessinedellytyksen puuttumisen vuoksi, tai toteaa, että kanne on menettänyt kohteensa ja lausunnon antaminen asiassa raukeaa.

Kantajan oikeussuojan tarpeen on, kun otetaan huomioon kanteen kohde, oltava olemassa kannetta nostettaessa, tai muuten kanne jätetään tutkimatta. Tämän oikeudenkäynnin kohteen on oikeussuojan tarpeen tavoin oltava olemassa tuomioistuimen ratkaisun julistamiseen saakka sillä uhalla, että lausunnon antaminen asiassa raukeaa, mikä edellyttää sitä, että kanteen lopputulos voi tuottaa kantajalle etua. Tässä yhteydessä kantajan oikeussuojan tarpeen jatkumista on arvioitava konkreettisesti ottamalla muun muassa huomioon väitetyn lainvastaisuuden seuraukset ja väitetyn vahingon luonne.

Kun kyse on vaatimuksesta kumota tuomioistuimessa komission asetus, jolla kantajan nimi on merkitty luetteloon henkilöistä ja yhteisöistä, jotka ovat tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistettujen rajoittavien toimenpiteiden kohteena, se, että riidanalaisen toimen vaikutukset ovat lakanneet kanteen nostamisen jälkeen siltä osin kuin kantajan nimi on poistettu kyseisestä luettelosta, ei estä sitä, että kantajalla on edelleen intressi vaatia tuomioistuimessa riidanalaisen toimen kumoamista silloin, kun väitetyn lainvastaisuuden tunnustaminen voi tuottaa kantajalle etua. Näin on silloin, kun kantajaan kohdistetuilla rajoittavilla toimenpiteillä on ollut merkittäviä kielteisiä seurauksia kantajan oikeuksille ja vapauksille ja niihin huomattava vaikutus. Paitsi vaikutuksiltaan laaja varojen jäädyttäminen, joka mullistaa sen kohteena olevien henkilöiden sekä työ- että perhe-elämän ja haittaa monien oikeustoimien tekemistä, on otettava huomioon myös voimakas paheksunta ja epäluottamus, jotka liittyvät siihen, että kyseessä olevat henkilöt nimetään julkisesti terroristijärjestöä lähellä oleviksi henkilöiksi.

Niinpä kantajan oikeussuojan tarve jatkuu siltä osin kuin kyse on riidanalaisen toimen vaikutuksista sen voimaantulon ja sen lainsäädännöllä toteutetun kumoamisen välisenä ajanjaksona sen toteamiseksi unionin tuomioistuimissa, ettei kantajaa olisi pitänyt merkitä kyseiseen luetteloon tai ettei kantajaa olisi pitänyt merkitä siihen unionin toimielinten noudattaman menettelyn mukaisesti. On nimittäin niin, että vaikkei riidanalaisen toimen lainvastaisuuden toteaminen voi sinänsä korjata aineellista vahinkoa tai yksityiselämän loukkausta, se voi kuitenkin palauttaa kantajan maineen tai olla tietynlainen korvaus kantajalle lainvastaisuudesta aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä, mikä voi siten olla peruste kantajan oikeussuojan tarpeen jatkumiselle. Tässä yhteydessä intressi saada toimi kumotuksi tuomioistuimessa säilyy, vaikkei vastaajana olevan toimielimen tarvitsisikaan tai vaikka sille olisi konkreettisesti mahdotonta toteuttaa SEUT 266 artiklaan perustuvia toimenpiteitä kumoamistuomion panemiseksi täytäntöön.

(ks. 61, 65, 70–72, 79, 80 ja 82 kohta)