ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Rajavalvonta, turvapaikka ja maahanmuutto – Maahanmuuttopolitiikka – Laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen – Direktiivi 2008/115 – Muutoksenhaku palauttamispäätökseen – Kansallinen lainsäädäntö, jossa ei anneta lykkäävää vaikutusta muutoksenhaulle, jonka kolmannen maan kansalainen, joka on vakavasti sairas, tekee tällaisesta palauttamispäätöksestä, joka häneen on kohdistettu sen jälkeen, kun toimivaltainen viranomainen on poistanut hänen pakolaisasemansa – Sitä, että mainitun päätöksen täytäntöönpano saattaa altistaa kyseisen kansalaisen, joka on vakavasti sairas, vakavalle vaaralle siitä, että hänen terveydentilansa heikkenee vakavasti ja peruuttamattomasti, ei voida hyväksyä – Sitä, että tälle kansalaiselle ei myönnetä väliaikaista oleskeluoikeutta eikä hänen perustarpeistaan huolehdita muutoksenhakuun annettavaan ratkaisuun asti, ei voida hyväksyä – Muutoksenhausta seuraa suoraan lain nojalla mainitun päätöksen täytäntöönpanon lykkääminen tuomioistuimessa – Kansallisen tuomioistuimen velvollisuudet – Ulottuvuus (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 19 artiklan 2 kohta ja 47 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115 3 artiklan 4, 5 ja 13 alakohta sekä 14 artiklan 1 kohdan b alakohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/95 11 artikla) (ks. 26–29 ja 32 kohta sekä tuomiolauselma)
2.

Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen ja selvitysaineiston virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Unionin tuomioistuimen harjoittama tosiseikkojen ja selvitysaineiston arvioinnin valvonta – Tutkimatta jättäminen selvitysaineiston vääristämistä lukuun ottamatta – Valitusperuste, joka koskee selvitysaineiston ottamista huomioon vääristyneellä tavalla – Seikat, jotka on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, on ilmoitettava täsmällisesti, ja tähän vääristämiseen johtaneet analyysivirheet on osoitettava (SEUT 256 artikla; unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan 1 kohta) (ks. 4 ja 5 kohta)
Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 28.5.2020 – DER Touristik

(asia C-153/19) ( 1 )

Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Lentoliikenne – Asetus (EY) N:o 261/2004 – 12 artikla – Matkapaketti – Lennon pitkäaikainen viivästyminen – Matkustajille annettava korvaus – Lisäkorvaus – Matkustajan oikeus matkan hinnan alennukseen

1. Ennakkoratkaisukysymykset – Vastaus, joka on selvästi johdettavissa oikeuskäytännöstä – Työjärjestyksen 99 artiklan soveltaminen (SEUT 267 artikla; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla) (ks. 25 ja 26 kohta)

2. Liikenne – Lentoliikenne – Asetus N:o 261/2004 – Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevat yhteiset säännöt – Oikeus korvaukseen viivästymisen vuoksi – Lisäkorvauksen käsite – Oikeus matkan hinnan alennukseen – Soveltamisalaan kuuluminen – Edellytykset – Kansallisen tuomioistuimen varmistuminen asiasta (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 261/2004 1 artiklan 1 kohta, 7 ja 12 artikla) (ks. 27, 29, 32, 33 ja 36 kohta sekä tuomiolauselma)

Ratkaisu

Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 12 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että matkustaja, joka on jo saanut korvauksen kyseisen asetuksen 7 artiklan nojalla, voi saada korvauksen kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä säädetyn, matkustajalla matkanjärjestäjää kohtaan olevan matkan hinnan alennusta koskevan oikeuden nojalla, jos tämä jälkimmäinen korvaus myönnetään jostakin kyseisen asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa säädetyistä tilanteista aiheutuneen yksilöllisen vahingon perusteella, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä.

( 1 ) EUVL C 182, 27.5.2019.
25

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa, että yhteisöjen tuomioistuin on katsonut 15.1.2002 antamassaan tuomiossa Gottardo (C‑55/00, EU:C:2002:16), että jäsenvaltion toimivaltaisten sosiaaliturvaviranomaisten on EY 39 artiklaan (josta on tullut SEUT 45 artikla) perustuvien velvoitteidensa mukaisesti otettava vanhuusetuuksia koskevaa oikeutta määrittäessään huomioon vakuutuskaudet, jotka toisen jäsenvaltion kansalainen on täyttänyt kolmannessa maassa, kun kyseiset toimivaltaiset viranomaiset ottavat samojen vakuutusmaksuedellytysten täyttyessä huomioon ensin mainitun jäsenvaltion ja tämän kolmannen maan välillä tehdyn kahdenvälisen kansainvälisen sosiaaliturvasopimuksen perusteella vakuutuskaudet, jotka niiden oman valtion kansalaiset ovat täyttäneet.
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäämisperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 5 ja 6 kohta)
117

Tästä on heti aluksi todettava, että tässä määräyksessä vahvistetaan jo 27.7.2017 annetussa määräyksessä komissio v. Puola (C‑441/17 R, ei julkaistu, EU:C:2017:622) määrätyt välitoimet ja että se on osa menettelyä, jossa määrättyjen välitoimien noudattaminen on välttämätöntä, jotta kyseessä olevalle alueelle ei aiheudu vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa, ja että näiden välitoimien myöntämisestä päätettiin muun muassa esillä olevien intressien vertailun perusteella. Puolan tasavallalta edellytetään vielä, että se keskeyttää kyseessä olevat aktiivisen metsänhoidon toimenpiteet, joten näiden välitoimien tehokkuus on sidoksissa niiden välittömään toteuttamiseen. Jos oletetaan, että tämän määräyksen täytäntöönpano synnyttää Puolan tasavallassa tulkintaa koskevia epäilyksiä, ne on selvitettävä yhteisymmärryksessä komission kanssa vilpittömän yhteistyön yleistä velvoitetta noudattaen.
15

Tällaisessa tilanteessa Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte on päättänyt lykätä kummakin asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen: ”Ovatko [perusoikeuskirjan] 47 artiklan 2 kohdassa ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan 1 kappaleessa vahvistettu periaate, jonka mukaan jokaisella on oikeus kohtuullisen ajan kuluessa oikeudenkäyntiin puolueettomassa tuomioistuimessa – periaate, joka on tullut osaksi unionin oikeutta SEU 6 artiklan 3 kohdan nojalla, kun se luetaan yhdessä SEUT 67 artiklasta johtuvan periaatteen kanssa, jonka mukaan unioni muodostaa yhteisen oikeusalueen, jolla kunnioitetaan perusoikeuksia – sekä SEUT 81 ja 82 artiklasta johdettavissa oleva periaate, jonka mukaan unioni kehittää tuomioistuinratkaisujen ja muiden päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteeseen perustuvaa oikeudellista yhteistyötä yksityisoikeudellisissa ja rikosoikeudellisissa asioissa, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia, esteenä Italian lain 89/2001 5 sexies §:ään sisältyvän sääntelyn kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, kun siinä henkilöt, joilla on jo vahvistettu olevan Italian valtiolta saatavia tuomioistuinmenettelyn kohtuuttoman keston vuoksi maksettavan kohtuullisen korvauksen muodossa, velvoitetaan täyttämään erilaisia velvoitteita saadakseen vastaavan maksun ja odottamaan edellä mainitussa lain 89/2001 5 sexies §:n 5 momentissa säädetyn määräajan päättymistä ilman, että heillä on tällä välin mahdollisuutta ryhtyä mihinkään oikeudellisiin täytäntöönpanotoimiin, ja ilman, että he voivat myöhemmin vedota viivästyneeseen maksuun perustuvaan vahinkoon, kun näin on myös sellaisissa tapauksissa, joissa kyseinen kohtuullinen korvaus on vahvistettu vaikutuksiltaan rajatylittävän yksityisoikeudellisen menettelyn kohtuuttoman keston perusteella tai muutoin asiassa, joka kuuluu unionin toimivallan alaan, ja/tai asiassa, jonka osalta unionissa on säädetty tuomioistuinratkaisujen vastavuoroisesta tunnustamisesta?”
Kiireellisyysedellytyksestä on todettava, että välitoimimenettelyn tarkoituksena on varmistaa tulevan lopullisen ratkaisun täysi tehokkuus, jotta vältetään aukot unionin tuomioistuimen takaamassa oikeussuojassa. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi kiireellisyyttä on arvioitava siihen nähden, onko asiassa tarpeen antaa väliaikainen ratkaisu, jotta vältytään siltä, että väliaikaista oikeussuojaa pyytäneelle asianosaiselle aiheutuu vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa.

Tällaiseen vahinkoon vetoavan asianosaisen on näytettävä sen olemassaolo. Vaikka tältä osin ei vaaditakaan ehdotonta varmuutta siitä, että vahinko syntyy, ja riittävä todennäköisyys sen syntymiseen on riittävää, kantajan on kuitenkin näytettävä toteen ne tosiseikat, joihin tällaisen oletetun vahingon syntyminen voi perustua.

Puolaa vastaan nostetun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen yhteydessä tehdystä komission välitoimihakemuksesta on todettava, että kiireellisyysedellytyksen täyttyminen on osoitettu, koska aktiivisen metsänhoidon toimenpiteet Białowieżan metsässä, joka on yhteisön tärkeänä pitämä alue ja lintujen erityinen suojelualue, voivat aiheuttaa vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa ympäristölle. Puiden raivaamisesta ja poistamisesta aiheutuvan vahingon tapahduttua sitä ei nimittäin voida enää myöhemmin korjata, jos Puolan todetaan komission moitteiden mukaisesti jättäneen noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan. Sen vahingon, johon komissio vetoaa, vakavuudesta on lisäksi osoituksena se, että nämä toimet, kun otetaan huomioon myös niiden laajuus ja voimaperäisyys, uhkaavat jatkuessaan aiheuttaa pinta-alaltaan huomattavan luonnontilaisen metsäalueen peruuttamattoman muuttumisen talousmetsäksi, mikä voi johtaa harvinaisten lajien elinympäristöjen häviämiseen.

(ks. 43–45, 59 ja 61 kohta)
20

Ensimmäisen valitusperusteensa osalta valittaja väittää, että – toisin kuin unionin yleinen tuomioistuin on katsonut valituksenalaisen tuomion 47–52 kohdassa – liittymisasiakirjan 36 artiklassa, luettuna yhdessä liittymisasiakirjan liitteen VII kanssa, määrätään nimenomaisista Kroatian tasavaltaa sitovista sitoumuksista, joiden täyttämättä jättäminen on merkinnyt sitä, että komissiolle on syntynyt velvollisuus toimia kyseisen artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Unionin yleinen tuomioistuin on näin ollen valittajan mukaan virheellisesti katsonut yhtäältä, ettei komission voida nyt käsiteltävässä asiassa katsoa loukanneen luottamuksensuojan periaatetta, ja toisaalta, ettei mainittu toimielin ole rikkonut SEU 17 artiklaa.
1)

Muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista 22.9.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1829/2003 34 artiklaa, luettuna yhdessä elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28.1.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 53 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että Euroopan komissio ei ole velvollinen toteuttamaan tässä viimeksi mainitussa artiklassa tarkoitettuja hätätoimenpiteitä silloin, kun jäsenvaltio antaa sille tämän viimeksi mainitun asetuksen 54 artiklan 1 kohdan mukaisesti virallisesti tiedoksi arviointinsa, jonka mukaan tällaisten toimenpiteiden toteuttaminen on tarpeellista, kun ei ole ilmeistä, että asetuksella N:o 1829/2003 tai sen mukaisesti sallittuun tuotteeseen saattaa liittyä ihmisten terveyteen, eläinten terveyteen tai ympäristöön kohdistuva vakava vaara.
Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 3.7.2019 – Bankia

(asia C-486/16) ( 1 )

(Ennakkoratkaisupyyntö – Kuluttajansuoja – Direktiivi 93/13/CEE – 6 ja 7 artikla – Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot – Kiinnelainasopimuksen ennenaikaista erääntymistä koskeva sopimusehto – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Samanlainen kysymys kuin kysymys, johon unionin tuomioistuin on jo antanut ratkaisun, tai kysymys, johon annettava vastaus on selvästi johdettavissa oikeuskäytännöstä – Kansallisen tuomioistuimen toimivalta, kun kyse on kohtuuttomaksi todetusta ehdosta – Kohtuuttoman ehdon korvaaminen kansallisen oikeuden säännöksellä – Tehokkuusperiaate – Menettelyllistä itsemääräämisoikeutta koskeva periaate)

1. Euroopan unionin oikeus – Välitön oikeusvaikutus – Kansalliset menettelysäännöt – Soveltamisen edellytykset – Vastaavuusperiaatteen ja tehokkuusperiaatteen noudattaminen (ks. 37 ja 39 kohta)

2. Kuluttajansuoja – Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot – Direktiivi 93/13 – Kiinnitetyn kiinteistön ulosmittausmenettely – Kansallisen toisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaisu, jossa on määrätty täytäntöönpanomenettelyn aloittamisesta kiinnelainasopimukseen perustuvien velvollisuuksien noudattamatta jättämisen vuoksi ja joka velvoittaa kansallista ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta – Sellaisen sopimusehdon sisältävä sopimus, joka on todettu kohtuuttomaksi aikaisemmassa lopullisessa tuomioistuinratkaisussa, joka ei ole oikeusvoimainen – Hyväksyttävyys – Yhdenmukaisuus tehokkuusperiaatteen kanssa (Neuvoston direktiivin 93/13 7 artiklan 1 kohta) (ks. 44–50 kohta ja määräysosa)

Ratkaisu

Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 7 artiklan 1 kohtaa ja tehokkuusperiaatetta on pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että kansallista ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta sitoo sellainen ylemmän oikeusasteen tuomioistuimen ratkaisu, jossa määrätään ulosmittausmenettelyn vireille panemisesta siten, että kuluttajalle kiinnelainsopimuksesta johtuvien velvoitteiden laiminlyönnin vakavuusaste otetaan huomioon, vaikka tähän sopimukseen sisältyy sopimusehto, joka on todettu kohtuuttomaksi aikaisemmassa tuomioistuinratkaisussa, josta on tullut lainvoimainen, mutta joka ei ole kansallisessa oikeusjärjestyksessä oikeusvoimainen.

( 1 ) EUVL C 441, 28.11.2016.
Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 24.10.2017 – Hitachi Rail Italy Investments ja Finmeccanica

(yhdistetyt asiat C-655/16 ja C-656/16) ( 1 )

(Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Yhtiöoikeus – Direktiivi 2004/25/EY – Julkiset ostotarjoukset – 5 artiklan 4 kohdan toinen alakohta – Mahdollisuus tarjotun hinnan muuttamiseen selkeästi määriteltyjen olosuhteiden vallitessa ja selkeästi määriteltyjen perusteiden mukaisesti – Kansallinen säännöstö, jossa säädetään valvontaviranomaisen mahdollisuudesta korottaa julkista ostotarjousta, jos tarjouksen tekijä ja myyjä ovat toimineet salaisessa yhteistyössä)

Sijoittautumisvapaus–Yhtiöt–Direktiivi 2004/25–Julkiset ostotarjoukset–Vähemmistöosakkaiden suoja, pakollinen tarjous ja käypä hinta–Jäsenvaltioiden mahdollisuus antaa valvontaviranomaisilleen oikeus tarjotun hinnan muuttamiseen selkeästi määriteltyjen olosuhteiden vallitessa ja selkeästi määriteltyjen perusteiden mukaisesti–Kansallinen säännöstö, jonka mukaan julkista ostotarjousta voidaan korottaa, jos tarjouksen tekijä tai sen kanssa yhdessä toimivat henkilöt ovat harjoittaneet salaista yhteistyötä yhden tai useamman myyjän kanssa–Salaisen yhteistyön käsitteellä tarkoitettuja erityisiä menettelytapoja koskevien täsmennysten puuttuminen–Sallittavuus–Edellytys–Käsite on johdettavissa kyseessä olevasta säännöstöstä riittävän selkeällä, täsmällisellä ja ennustettavalla tavalla

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/25 5 artiklan 4 kohdan toinen alakohta)

(ks. 23 kohta ja määräysosa)

Ratkaisu

Julkisista ostotarjouksista 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/25/EY 5 artiklan 4 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka perusteella kansallisella valvontaviranomaisella on oikeus korottaa julkisessa ostotarjouksessa tarjottua hintaa salaisen yhteistyön vuoksi mutta jossa ei täsmennetä erityisiä menettelytapoja, joita tällä käsitteellä tarkoitetaan, edellyttäen kuitenkin, että tämän käsitteen tulkinta on johdettavissa kyseessä olevasta säännöstöstä riittävän selkeällä, täsmällisellä ja ennustettavalla tavalla käyttäen kansallisessa oikeudessa hyväksyttyjä tulkintamenetelmiä.

( 1 ) EUVL C 121, 18.4.2017.
Asia C-497/16

Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana

on

Juraj Sokáč

(Ennakkoratkaisupyyntö – Nejvyšší soud)

Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Huumausaineiden lähtöaineet – Asetus (EY) N:o 273/2004 – 2 artiklan a alakohta – ”Luokitellun aineen” käsite – Lääkkeiden jättäminen käsitteen ulkopuolelle – Direktiivi 2001/83/EY – 1 artiklan 2 alakohta – ”Lääkkeen” käsite – Efedriiniä tai pseudoefedriiniä sisältävä lääke – Asetus (EY) N:o 111/2005 – 2 artiklan a alakohta – ”Luokitellun aineen” käsite – Liite – Efedriiniä tai pseudoefedriiniä sisältävien lääkkeiden sisällyttäminen liitteeseen – Tällä ei ole vaikutusta asetuksen (EY) N:o 273/2004 soveltamisalaan

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 2.3.2017

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Huumausaineiden lähtöaineiden kaupan valvonta – Asetus N:o 273/2004 ja asetus N:o 111/2005 – Soveltamisala – Luokitellut aineet – Käsite – Direktiivissä 2001/83 tarkoitetut lääkkeet – Lääkkeiden jääminen asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle

(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 273/2004, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen N:o 1258/2013 2 artiklan a alakohdalla ja asetuksella N:o 1259/2013; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2004/27, 1 artiklan 2 alakohta)

Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/27/EY, 1 artiklan 2 alakohdassa tarkoitetut ”lääkkeet”, jotka koostuvat huumausaineiden lähtöaineista 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 273/2004, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1258/2013, 2 artiklan a alakohdassa tarkoitetuista ”luokitelluista aineista”, kuten efedriinistä ja pseudoefedriinistä, jäävät edelleen viimeksi mainitun asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle asetuksen N:o 1258/2013 ja unionin ja kolmansien maiden välisen huumausaineiden lähtöaineiden kaupan valvontaa koskevista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 111/2005 muuttamisesta 20.11.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1259/2013 voimaantulon jälkeen.

(ks. 35 kohta ja tuomiolauselma)
Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 27.4.2017 – Bachman

(asia C‑535/16) ( 1 )

(Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Kuluttajansuoja – Direktiivi 93/13/ETY – 2 artiklan b alakohta – Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot – Kuluttajan käsite – Luonnollinen henkilö, joka on tehnyt uudistamissopimuksen luottolaitoksen kanssa täyttääkseen alun perin yhtiölle myönnettyjen lainojen takaisinmaksua tälle luottolaitokselle koskevan velvoitteen)

Kuluttajansuoja–Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot–Direktiivi 93/13–Kuluttajan käsite–Luonnollinen henkilö, joka on tehnyt uudistamissopimuksen luottolaitoksen kanssa täyttääkseen alun perin yhtiölle myönnettyjen lainojen takaisinmaksua tälle luottolaitokselle koskevan velvoitteen–Soveltamisalaan kuulumisen edellytykset

(Neuvoston direktiivin 93/13 johdanto-osan kymmenes perustelukappale ja 2 artiklan b alakohta)

(ks. 32–38 ja 41 kohta sekä määräysosa)

Ratkaisu

Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 2 artiklan b alakohtaa on tulkittava siten, että luonnollinen henkilö, joka on uudistamissopimuksella antanut luottolaitokselle sitoumuksen, jonka mukaan hän täyttää alun perin yhtiölle sen toimintaa varten myönnettyjen lainojen takaisinmaksua koskevan velvoitteen, voidaan katsoa tässä säännöksessä tarkoitetuksi kuluttajaksi, mikäli tällä luonnollisella henkilöllä ei ole mitään ilmeistä sidosta kyseiseen yhtiöön ja mikäli hän on toiminut tällä tavoin sellaisten ammatillisen toimintansa ulkopuolelle jäävien sidosten perusteella, joita hänellä on henkilöön, jonka määräysvallassa kyseinen yhtiö oli, sekä henkilöön, joka allekirjoitti alkuperäisiin luottosopimuksiin liittyvät sopimukset (takaussopimukset tai kiinteistövakuus-/kiinteistökiinnityssopimukset).

( 1 ) EUVL C 38, 6.2.2017.
15

Tässä tilanteessa Bezirksgericht Linz (Linzin alioikeus, Itävalta) on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko SEUT 18 artiklassa vahvistettua syrjintäkiellon periaatetta tulkittava siten, että jos jäsenvaltio on sisällyttänyt oikeusjärjestykseensä Saksan liittotasavallan perustuslain 16 §:n 2 momentin kaltaisen säännöksen, jossa kielletään omien kansalaisten luovuttaminen kolmansiin maihin, tätä säännöstä on sovellettava myös muiden jäsenvaltioiden kansalaisiin, jotka oleskelevat kyseisessä jäsenvaltiossa? 2) Onko [perusoikeuskirjan] 19 artiklan 2 kohtaa ja 47 artiklaa tulkittava siten, että – – unionin jäsenvaltion on evättävä kolmannen maan luovutuspyyntö, joka koskee kyseisen jäsenvaltion alueella oleskelevaa unionin kansalaista, mikäli luovutuspyynnön perustana oleva rikosoikeudenkäynti ja syytetyn poissa ollessa kolmannessa maassa annettu tuomio eivät olleet kansainvälisen oikeuden vähimmäisvaatimusten sekä unionin oikeusjärjestyksen perusteita (ordre public) koskevien pakottavien periaatteiden ja oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin periaatteen mukaisia? 3) Onko [perusoikeuskirjan] 50 artiklassa ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä suojattua ne bis in idem ‑periaatetta tulkittava siten, että jos ensimmäinen tuomio on annettu kolmannessa maassa ja sen jälkeen on päätetty prosessi unionin jäsenvaltiossa, koska tosiasiallista perustetta sen jatkamiselle – – ei ole, kolmas maa on estynyt ryhtymästä muihin syytetoimiin? 4) Jos ensimmäiseen, toiseen tai kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko erityisesti [perusoikeuskirjan] 6 artiklaa (”Oikeus vapauteen”) tulkittava siten, että jos kolmas maa on tehnyt unionin kansalaisesta luovutuspyynnön, kyseistä unionin kansalaista ei saa myöskään ottaa säilöön luovutusta varten?”
47

Nyt käsiteltävässä asiassa on huomattava, että – kuten unionin tuomioistuimelle esitetystä asiakirja-aineistosta ilmenee – laissa nro 53/2003 on säännöksiä, joiden tavoitteena on puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdan a–c alakohdassa lueteltujen eri toimenpiteiden kumulatiivinen soveltaminen. Tästä poikkeuksena asetuksessa nro 42/2004 sallitaan kuitenkin eläinlääkinnällisen valvonnan alalla se, että palvelukseen otetaan työntekijöitä perättäisillä määräaikaisilla työsopimuksilla, mutta siinä ei mitenkään rajoiteta tällaisten sopimusten kestoa tai niiden uudistamisten lukumäärää siten kuin kyseisen lausekkeen 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetaan.