ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 282/37

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 2.10.2009 — Kypros v. komissio

(Yhdistetyt asiat T-300/05 ja T-316/05) (1)

(Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Siirtymätoimenpiteet, jotka on toteutettava uusien jäsenvaltioiden liittymisen johdosta - Sokerialalla sovellettavista siirtymätoimenpiteistä annettu asetus (EY) N:o 651/2005 - Kumoamiskanne - Kanteen nostamisen määräaika - Alkamisajankohta - Kanteen nostaminen myöhässä - Asetuksen säännöksen muuttaminen - Kanteen nostaminen uudelleen tästä säännöksestä ja kaikista muista säännöksistä, jotka muodostavat sen kanssa kokonaisuuden - Tutkimatta jättäminen - Sokerialalla sovellettavista siirtymätoimenpiteistä annettu asetus (EY) N:o 832/2005 - Lainvastaisuusväite - Toimivalta - Syrjintäkiellon periaate - Perusteltu luottamus - Kumoamiskanne - Oikeasuhteisuus - Perustelut - Taannehtivuuskielto - Kolleginen päätöksenteko)

2009/C 282/68

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Asianosaiset

Kantaja: Kyproksen tasavalta (asiamiehet: P. Kliridis, K. Lykourgos ja A. Pantazi-Lamprou)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: aluksi L. Visaggio ja H. Tserepa-Lacombe, sittemmin T. van Rijn ja H. Tserepa-Lacombe)

Väliintulijat, jotka tukevat kantajan vaatimuksia: Viron tasavalta (asia T-316/05) (asiamies: L. Uibo) ja Latvian tasavalta (asiamies: E. Balode-Buraka)

Oikeudenkäynnin kohde

Asiassa T-300/05 sokerialalla sovellettavista siirtymätoimenpiteistä Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian unioniin liittymisen vuoksi annetun asetuksen (EY) N:o 60/2004 muuttamisesta 28.4.2005 annetun komission asetuksen (EY) N:o 651/2005 (EUVL L 108, s. 3) kumoamisvaatimus ja asiassa T-316/2005 sokerin, isoglukoosin ja fruktoosin ylijäämämäärien määrittämisestä Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian osalta 31.5.2005 annetun komission asetuksen (EY) N:o 832/2005 (EUVL L 138, s. 3) kumoamisvaatimus

Tuomiolauselma

1) Kanteet hylätään.

2) Kyproksen tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

3) Viron tasavalta ja Latvian tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 271, 29.10.2005.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 193/16

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 30.6.2009 — Danjaq, LLC v. SMHV — Mission Productions (Dr. No)

(Asia T-435/05) (1)

(Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin Dr. No rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Rekisteröimättömien sanamerkkien ja merkkien Dr. No ja Dr. NO haltijan esittämä väite - Aikaisempia tavaramerkkejä koskevan edellytyksen puuttuminen - Elinkeinotoiminnassa käytetyn erottamiskykyisen merkin puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta, 2 kohdan c alakohta ja 4 kohta (joista on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta, 2 kohdan c alakohta ja 4 kohta) - Perusteluvelvollisuus - Asetuksen N:o 40/94 73 artikla (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla))

2009/C 193/22

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Danjaq, LLC (Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: G. Hobbs, QC, barrister G. Hollingworth, solicitor S. Skrein ja solicitor L. Berg)

Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Folliard Monguiral)

Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: Mission Productions Gesellschaft für Film-, Fernseh- und Veranstaltungsproduktion mbH (München, Saksa) (edustaja: asianajaja K. Lewinsky)

Oikeudenkäynnin kohde

Kanne, joka on nostettu SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 21.9.2005 tekemästä päätöksestä (asia R 1118/2004 1), joka koskee Danjaq, LLC:n ja Mission Productions Gesellschaft für Film, Fernseh und Veranstaltungsproduktion mbH:n välistä väitemenettelyä

Tuomiolauselma

1) Kanne hylätään.

2) Danjaq, LLC velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 60, 11.3.2006.
—

seuraavat päätökset: nimittävän viranomaisen päätös, jolla kantajalle myönnettiin yhteensä 19 pistettä vuoden 2003 ylenemiskierroksella; palkkaluokkaan A 6 kuuluvien virkamiesten ansioluettelo vuodelta 2003, joka on julkaistu 13.11.2003 ilmestyneessä hallinnollisessa tiedotteessa N:o 69-2003; palkkaluokkaan A 5 ylennettyjen virkamiesten luettelo vuodelta 2003, joka on julkaistu 27.11.2003 ilmestyneessä hallinnollisessa tiedotteessa N:o 73-2003 ja joka tapauksessa päätös siitä, että kantajan nimeä ei ole kyseisissä luetteloissa
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 32/25

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 17.12.2008 — HEG ja Graphite India v. komissio

(Asia T-462/04) (1)

(Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyyntitullit - Tasoitustullit - Tiettyjen Intiasta peräisin olevien grafiittielektrodijärjestelmien tuonti - Puolustautumisoikeudet - Yhdenvertainen kohtelu - Vahingon määrittäminen - Syy-yhteys)

(2009/C 32/46)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: HEG Ltd (New Delhi, Intia) et Graphite India Ltd (Kalkutta, Intia) (edustajat: aluksi asianajaja K. Adamantopoulos ja solicitor J. Branton, sittemmin J. Branton)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamies: J.-P. Hix, avustajanaan asianajaja G. Berrish)

Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään: T. Scharf ja K. TalabérRitz)

Oikeudenkäynnin kohde

Lopullisen tasoitustullin käyttöön ottamisesta tiettyjen Intiasta peräisin olevien grafiittielektrodijärjestelmien tuonnissa ja niiden tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 13.9.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1628/2004 (EUVL L 295, s. 4) ja lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Intiasta peräisin olevien grafiittielektrodijärjestelmien tuonnissa ja niiden tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 13.9.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1629/2004 (EUVL L 295, s. 10) kumoamisvaatimus

Tuomiolauselma

1) Kanne hylätään.

2) HEG Ltd ja Graphite India Ltd vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan neuvoston oikeudenkäyntikulut.

3) Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 69, 19.3.2005.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 209/43

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 9.7.2008 — Trubowest Handel ja Makarov v. neuvosto ja komissio

(Asia T-429/04) (1)

(Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Polkumyyntitullit - Polkumyyntiasetus (EY) N:o 2320/97 - Kansallisella tasolla syntyneet asianajokulut - Tutkimatta jättäminen - Aineellinen vahinko ja aineeton vahinko - Syy-yhteys)

(2008/C 209/74)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Trubowest Handel GmbH (Köln, Saksa) ja Viktor Makarov (Köln) (edustajat: asianajajat K. Adamantopoulos ja E. Petritsi)

Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto (asiamies: J.-P. Hix, avustajanaan asianajaja G. Berrisch) ja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: N. Khan ja T. Scharf)

Oikeudenkäynnin kohde

EY 288 artiklaan perustuva vahingonkorvauskanne, jolla vaaditaan korvausta väitetystä vahingosta, joka on aiheutunut lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottamisesta tiettyjen Unkarista, Puolasta, Venäjältä, Tsekin tasavallasta, Romaniasta ja Slovakian tasavallasta peräisin olevien raudasta tai seostamattomasta teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonnissa, asetuksen (ETY) N:o 1189/93 kumoamisesta ja kyseistä Kroatian tasavallasta peräisin olevaa tuontia koskevan menettelyn päättämisestä 17.11.1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2320/97 (EYVL L 322, s. 1) antamisesta.

Tuomiolauselma

1) Kanne hylätään.

2) Trubowest Handel GmbH ja Victor Makarov vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ja heidät velvoitetaan korvaamaan neuvoston ja komission oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 31, 5.2.2005.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu arviointivirheeseen ja on kolmeosainen. Kantaja väittää, ettei neuvoston näyttö miltään osin täytä unionin oikeuskäytännössä asetettuja näytön standardeja ja laatua koskevia edellytyksiä. Neuvosto ei ole perusteluissaan osoittanut sitä, että kantaja on johtava liike-elämän edustaja, vaan esittänyt vain kategorisen väitteen. Vaikka neuvostolle on ilmoitettu, että kantaja ei enää toimi johtavassa asemassa, hänet on pysytetty pakotteiden kohteena olevien henkilöiden luettelossa.
1)

Perusteluvelvollisuuden loukkaaminen, ilmeinen arviointivirhe ja moitteettoman varainhoidon periaatteen loukkaaminen. — Kantaja on loukannut perusteluvelvollisuuttaan, tehnyt ilmeisen arviointivirheen ja jättänyt noudattamatta moitteettoman varainhoidon vaatimusta, kun se on perustanut 9.8.2022 annetun komission päätöksen C(2022) 5863 final, jolla kantajan velvoitettiin maksamaan 27 726,44 euroa korkoineen, seuraaviin seikkoihin: — pienistä ja keskisuurista yrityksistä vastaavan toimeenpanoviraston (jäljempänä EASME) 25.4.2018 laatima ensimmäinen tarkistettu vuosikertomus, joka hyväksyttiin katselmuksessa maaliskuussa 2018. — 15.6.2018 päivätty EASME:n kirjelmä, jossa tämä ilmoitti ensimmäisen kerran aikomuksestaan lopettaa sen ja kantajan välillä tehty avustussopimus, jonka viitenumero on 739280 ELECTRIC_AXLE, ja tämän kirjelmän perustelut, — 8.10.2018 päivätty EASME:n kirjelmä, jolla avustussopimus tosiasiallisesti lopetettiin, ja tämän kirjelmän perustelut, sekä — 31.7.2019 päivätty EASME:n loppuraportti.
1.

Ensimmäinen kanneperuste koskee Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 806/2014 (6), neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/81 (7) ja EUT-sopimuksen rikkomista siitä syystä, että kantaja velvoitettiin suorittamaan maksuja rahastoon. — Vastaaja asetti kantajalle maksuvelvollisuuden virheellisesti, koska asetuksessa N:o 806/2014 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa 2014/59/EU (8) ei säädetä kriisinratkaisumenettelyssä olevien laitosten maksuvelvollisuudesta. — Lainsäätäjä ei olisi voinut pitää maksuvelvollisuuden perusteena SEUT 114 artiklaa, koska yhteys sisämarkkinoihin puuttuu. Unioninlaajuisesti yhtenäistetty maksuvelvollisuutta koskeva sääntely ei helpota perusvapauksien käyttämistä eikä poista huomattavia kilpailunrajoituksia markkinoilta poistuvien laitosten osalta. — Vastaaja katsoi kantajan maksuvelvolliseksi virheellisesti, koska laitos ei ole riskialtis, koska asetuksen N:o 806/2014 mukainen kriisinratkaisu on poissuljettu ja koska laitoksella ei ole merkitystä finanssijärjestelmän vakauden kannalta. — Komission delegoitu asetus (EU) 2015/63 (9) on SEUT 114 artiklan sekä keskeisen säädöksen eli direktiivin 2014/59/EU (SEUT 290 artiklan 1 kohdan toinen alakohta) 103 artiklan 7 kohdan vastainen.
3.

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä on useita aineellisia virheitä. Yksi näistä virheistä on asetuksen N:o 806/2014 (2) 18 artiklan mukaisten edellytysten täyttymättä jääminen.
C 424/37

Kanne 16.8.2022 – Vleuten Insects and New Generation Nutrition v. komissio

(Asia T-500/22)

(2022/C 424/48)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Vleuten Insects vof (Hoogeloon, Alankomaat) ja New Generation Nutrition BV (Helvoirt, Alankomaat) (edustaja: asianajaja N. Carbonnelle)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan Alphitobius diaperinus larvan markkinoille saattamista uuselintarvikkeena ilman unionin uuselintarvikkeiden luettelon päivittämistä koskevan lupamenettelyn päättämisestä 2.6.2022 tehdyn komission täytäntöönpanopäätöksen; (1)

— velvoittaa komission vastaamaan oikeudenkäyntikuluista.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu komission täytäntöönpanoasetuksen 2017/2469 (2) 6 artiklan 3 kohdan rikkomiseen siltä osin kuin päätös tehtiin ilman kyseisessä säännöksessä asetettuja menettelyllisiä vaatimuksia ja takeita ja oli näin ollen lainvastainen.

2) Toinen kanneperuste, joka perustuu hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen ja Euroopan ihmisoikeuskirjan 41 artiklan rikkomiseen, muun muassa — menettelyllisen lojaalisuusvelvollisuuden laiminlyöntiin sekä oikeusvarmuuden ja oikeutettujen odotusten periaatteiden loukkaamiseen (toisen kanneperusteen ensimmäinen osa) — sovellettavien menettelyllisten vaatimusten noudattamatta jättämiseen sekä pätevien ja oikeudellisesti hyväksyttävien perusteluiden toimittamista koskevan velvollisuuden laiminlyöntiin (toisen kanneperusteen toinen osa), ja — suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen (toisen kanneperusteen kolmas osa).

3) Kolmas kanneperuste, joka esitetään toissijaisesti siinä tapauksessa, että ensimmäinen ja toinen kanneperuste hylätään ja joka perustuu asetuksen 2015/2283 (3) 10 artiklan 6 kohdan ja komission täytäntöönpanoasetuksen 2017/2469 6 artiklan lainvastaisuuteen SEUT 277 artiklan kannalta, ja jonka mukaan kyseiset säännökset ovat mitättömiä, koska niillä loukataan oikeusvarmuuden periaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

(1) Asiakirjan viite: C(2022)3478.

(2) Uuselintarvikkeista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2015/2283 10 artiklassa tarkoitettuja hakemuksia koskevista hallinnollisista ja tieteellisistä vaatimuksista 20.12.2017 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/2469 (EUVL L 351, s. 64).

(3) Uuselintarvikkeista, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 258/97 ja komission asetuksen (EY) N:o 1852/2001 kumoamisesta 25.11.2015 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2015/2283 (EUVL 2015 L 327, s. 1).
2)

Toisen kanneperusteen mukaan puolustautumisoikeuksia on loukattu. Kantaja vetoaa erityisesti oikeuteen tulla kuulluksi siltä osin kuin tutkinta- ja kurinpitotoimiston (IDOC) virkamiehet, joille on delegoitu nimittävän viranomaisen (AIPN) toimivaltuuksia menettelyn aikana ja jotka ovat laatineet tutkintakertomuksen, jonka päätelmät kurinpitolautakunta on kyseenalaistanut, ovat olleet tämän jälkeen ratkaisevassa roolissa, kun kolmijäseninen nimittävä viranomainen teki päätöksen tavalla, joka ei ole avoin.
—

Neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 60 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja 8 artiklan 4 kohtaa on rikottu.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu yhteisen kriisinratkaisuneuvoston lainvastaiseen toimintaan, joka on perustunut uhkakuvia maalaileviin julkisiin lausuntoihin ja toimiin (erityisesti vuotoihin), jotka merkitsevät vastuutonta toimintaa ja joista on aiheutunut Banco Popular Español SA:n osakekurssin välitön romahdus, joka on vauhdittanut kyseisen pankin joutumista kriisinratkaisutoimien kohteeksi.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen. — Neuvosto ei ole osoittanut tapaa, jolla kantaja hyötyy Lukashenkan hallinnosta tai tukee sitä. Tämän vuoksi neuvosto ei ole näyttänyt toteen, että kantaja hyötyy Lukashenkan hallinnosta tai tukee sitä. — Neuvosto ei ole osoittanut tapaa, jolla kantaja on vastuussa kansalaisyhteiskunnan tukahduttamisesta. Tämän vuoksi neuvosto ei ole näyttänyt toteen, että kantaja on vastuussa kansalaisyhteiskunnan tukahduttamisesta. — Suurin osa neuvoston esittämästä näytöstä on epäluotettavaa, epätarkkaa taikka se ei liity kantajaan tai luetteloon merkitsemistä koskeviin syihin.
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan asetuksen (EU) N:o 806/2014 (2) 70 artiklan 2 kohdan 2 alakohdan, luettuna yhdessä direktiivin 2014/59/EU (3) 103 artiklan 7 kohdan kanssa, mukaista suhteellisuusperiaatetta on loukattu, koska päätöksessä määrätään huomattavasti suuremmasta pankeilta perittävästä maksusta ainoastaan niiden riskittömien varainhoitoon liittyvien velkojen perusteella, jotka on merkitty kantajan taseeseen. Päätös ei ole asianmukainen eikä tarpeellinen pankeilta perittävää maksua koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi, eikä päätöksestä aiheutuvat haitat ole oikeassa suhteessa tavoitteisiin nähden.
2.

Toinen ja toissijainen kanneperuste perustuu siihen, että kantajan mukaan kasvinsuojeluaineasetuksen 17 artiklaa ei tule soveltaa SEUT 277 artiklan perusteella, koska se on varovaisuusperiaatteen, SEUT 9, SEUT 11, SEUT 168 ja SEUT 191 artiklan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 35 ja 37 artiklan vastainen. — Kantaja väittää, että jos unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että riidanalainen päätös (ja komission täytäntöönpanoasetus) perustuu kasvinsuojeluaineasetuksen 17 artiklan pätevään tulkintaan, tämä säännös tulisi jättää huomiotta nyt käsiteltävässä asiassa SEUT 277 artiklan perusteella, koska se on varovaisuusperiaatteen, SEUT 9, SEUT 11, SEUT 168 ja SEUT 191 artiklan sekä perusoikeuskirjan 35 ja 37 artiklan vastainen. Kyseinen 17 artikla ei täten voi olla asianmukainen oikeudellinen perusta riidanalaiselle päätökselle, joka on näin ollen kumottava.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komission päätös, joka annettiin tiedoksi kantajalle 1.4.2022 päivätyllä kirjeellä, on kumottava. Kantaja esitti komissiolle pyynnön 15.12.2021 päivätyllä kirjeellä. Vastatessaan kantajan pyyntöön komissio totesi edellä mainitussa kirjeessään, että kantajan pyyntö jätetään tutkimatta. Kantaja toteaa, että komission päätös on tältä osin täysin virheellinen ja että sillä rikotaan unionin ympäristöoikeutta, kansainvälistä ympäristöoikeutta ja perussopimuksia. Kantaja toteaa, että komissio on laiminlyönyt perussopimusten mukaiset positiiviset velvoitteensa sekä kansainvälisen oikeuden, mukaan lukien Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan yleissopimuksen (Århusin yleissopimus) 3, 6 ja 7 artikla, mukaiset velvoitteensa. Kantaja väittää myös, että komission riidanalaisella päätöksellä on rikottu unionin johdettua oikeutta mukaan lukien Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1367/2006 (2) 9 ja 10 artikla. Kantaja väittää, että komission päätöksellä loukataan kantajan oikeutta Århusin yleissopimuksen ja asetuksen N:o 1367/2006 mukaiseen oikeuden saatavuuteen. Kantaja toteaa myös, että komission hallintotoimi, sellaisena kuin se määritellään asetuksessa N:o 1367/2006, merkitsee perussopimusten rikkomista.
1.

Ensimmäisessä kanneperusteessa kantaja vaatii SEUT 268 artiklan, SEUT 340 artiklan 2 kohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 3 kohdan perusteella, että sille on maksettava korvausta korkoineen vahingosta, jota sille on aiheutunut, koska komissio on kieltäytynyt maksamasta Intelille viivästyskorkoa sakon pääomalle, joka on maksettu takaisin sen jälkeen, kun asiassa T-286/09 RENV, ECLI:EU:T:2022:19 annetulla tuomilla oli kumottu komission asiassa COMP/C-3/37.990 Intel 13.5.2009 antaman päätöksen C(2009) 3726 final 2 artikla. Kantaja vetoaa tässä yhteydessä SEUT 266 artiklaan perustuvaan vaatimukseen toteuttaa sakon kumoamisen johdosta tarvittavat toimenpiteet, mikä käsittää viivästyskoron maksamisen. Komissio on väärässä väittäessään, että sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevan vaatimuksen osalta kyseinen aika alkaa kulua sakon alustavan maksamisen ajankohdasta.
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan arviointiperuste, joka koskee ”johtavia venäläisiä liike-elämän edustajia, jotka toimivat sellaisilla talouden aloilla, jotka muodostavat merkittävän tulonlähteen Venäjän federaation hallitukselle, joka on vastuussa Krimin liittämisestä ja Ukrainan vakauden horjuttamisesta”, on lainvastainen, koska sillä loukataan suhteellisuusperiaatetta kahdella tavalla. Kantaja katsoo ensinnäkin, että neuvoston esittämä arviointiperuste on tavoiteltuun päämäärään nähden ilmeisen epäasianmukainen, ja toiseksi, että olisi ollut mahdollista käyttää vähemmän rajoittavia keinoja.
Kanne 19.4.2022 – Puola v. komissio

(Asia T-200/22)

(2022/C 237/75)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Asianosaiset

Kantaja: Puolan tasavalta (asiamies: B. Majczyna)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan Euroopan komission päätökset, jotka sisältyvät kirjeisiin, jotka on päivätty 7.2.2022, 8.2.2022, 16.3.2022 ja 31.3.2022, ja jotka koskevat päiväsakkojen, jotka unionin tuomioistuimen varapresidentti asetti 20.9.2021 antamallaan määräyksellä (Tšekin tasavalta v. Puola, C-121/21 R, EU:C:2021:752), rahamäärien kuittaamista ajanjakson 20.9.2021–17.1.2022 osalta;

— velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

1. Ensimmäisen kanneperuste koskee komission toimivallan puuttumista ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (UE, Euratom) 2018/1046 (1) 101 ja 102 artiklan rikkomista soveltamalla takaisinperintämenettelyä kuittaamalla, huolimatta siitä tosiseikasta, että rahamäärien saaminen päättyi. Kantaja väittää, ettei komissiolla ollut oikeusperustaa antaa riidanalaisia päätöksiä, koska 20.9.2021 annetun määräyksen vaikutukset lakkasivat olemasta voimassa takautuvasti Puolan ja Tšekin hallitusten välillä tehdyn sovintoratkaisun tuloksena, molemmat osapuolet luopuivat vaatimuksista, ja asia C-121/21 (2) poistettiin unionin tuomioistuimen rekisteristä.

2. Toinen kanneperuste, jonka mukaan SEUT 296 artiklaa sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 42 artiklan 2 kohdan c alakohtaa ja 47 artiklaa on rikottu, koska riidanalaiset päätökset on perusteltu riittämättömästi. Kantaja väittää, kun komissio antoi riidanalaiset päätökset, se ei esittänyt perussopimuksessa ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä vaadittuja perusteluja näiden päätösten avulla toteutetun perintämenettelyn oikeusperustan osalta.

(1) Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 18.7.2018 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 2018/1046 (EUVL 2018, L 193, s. 1).

(2) Määräys 4.2.2022, Tšekin tasavalta v. Puolan tasavalta (Turówin ruskohiilikaivos), C-121/21, ei julkaistu, EU:C:2022:82.