Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17 päivänä syyskuuta 1997. - Provincia autonoma di Trento ja Ufficio del medico provinciale di Trento vastaan Dega di Depretto Gino SNC. - Ennakkoratkaisupyyntö: Corte suprema di Cassazione - Italie. - Kuluttajansuoja - Elintarvikkeiden merkinnät - Neuvoston direktiivi 79/112/ETY. - Asia C-83/96.



Oikeustapauskokoelma 1997 sivu I-05001



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Elintarvikkeiden merkinnät ja esillepano - Direktiivi 79/112/ETY - Velvollisuus merkitä ainakin yhden sellaisen toimijan yhteystiedot, joka on vastuussa elintarvikkeen valmistuksesta tai markkinoille saattamisesta - Velvollisuus ilmoittaa vain yhteisöön sijoittautunut myyjä

(Neuvoston direktiivin 79/112/ETY 3 artiklan 1 kohdan 6 alakohta)

Tiivistelmä

Kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 79/112/ETY 3 artiklan 1 kohdan 6 alakohtaa, jossa säädetään, että elintarvikkeisiin on merkittävä "valmistajan, pakkaajan tai yhteisöön sijoittautuneen myyjän nimi tai toiminimi ja osoite", koskevista eri kieliversioista ja kyseisen direktiivin yleisestä rakenteesta ja tarkoituksesta ilmenee, että ilmaisulla "yhteisöön sijoittautuneen" viitataan ainoastaan myyjään eikä valmistajaan tai pakkaajaan, joiden yhteystiedot voidaan ilmoittaa siitä riippumatta, ovatko ne sijoittautuneet yhteisöön.

Asianosaiset

Asiassa C-83/96,

jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa

Provincia autonoma di Trento ja Ufficio del medico provinciale di Trento

vastaan

Dega di Depretto Gino Snc

ennakkoratkaisun kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/112/ETY (EYVL 1979, L 33, s. 1) 3 artiklan 1 kohdan 6 alakohdan tulkinnasta,

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN

(ensimmäinen jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja L. Sevón sekä tuomarit P. Jann ja M. Wathelet (esittelevä tuomari),

julkisasiamies: P. Léger,

kirjaaja: hallintovirkamies L. Hewlett,

ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet

- Italian hallitus, asiamiehenään ulkoasiainministeriön diplomaattisten riita-asioiden osaston osastopäällikkö, professori Umberto Leanza, avustajanaan valtionasiamies Danilo Del Gaizo,

- Kreikan hallitus, asiamiehinään valtion oikeudellisen neuvoston avustava oikeudellinen neuvonantaja Kontolaimos Vasileios ja saman neuvoston oikeudellinen asiamies Maria Basdeki,

- Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellisen yksikön virkamiehet Antonio Aresu ja Paolo Stancanelli,

ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,

kuultuaan Ranskan hallituksen, asiamiehenään ulkoasiainministeriön oikeudellisen osaston lähetystöneuvos Régine Loosli-Surrans, Italian hallituksen, asiamiehenään Danilo Del Gaizo, Kreikan hallituksen, asiamiehenään Kontolaimos Vasileios ja komission, asiamiehenään Paolo Stancanelli, 17.4.1997 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset,

kuultuaan julkisasiamiehen 29.5.1997 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

1 Corte suprema di cassazione on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 4.12.1995 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 18.3.1996, ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla ennakkoratkaisukysymyksen kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/112/ETY (EYVL 1979, L 33, s. 1, jäljempänä direktiivi) 3 artiklan 1 kohdan 6 alakohdan tulkinnasta.

2 Tämä kysymys on esitetty asiassa, jossa kantajina ovat Provincia autonoma di Trento (Trenton autonominen maakunta) ja Ufficio del medico provinciale di Trento (Trenton maakunnan lääkintäviranomainen) (jäljempänä Trenton maakunnan hallintoviranomaiset) ja vastaajana avoin yhtiö Dega di Depretto Gino (jäljempänä Dega), ja jossa on kysymys siitä, ettei vastaaja ole noudattanut merkintöjä koskevaa Italian lainsäädäntöä.

3 Dega markkinoi Italiassa ananasvalmisteita, joiden pakkausmerkinnöissä mainitaan ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen tuottaja-pakkaajan nimi ja osoite.

4 Degalle määrättiin 13.6.1988 hallinnollinen seuraamusmaksu, koska näistä pakkausmerkinnöistä ei ilmennyt yhteisöön sijoittautuneen taloudellisen toimijan yhteystietoja.

5 Tämä Trenton maakunnan hallintoviranomaisten tekemä päätös perustui 18.5.1982 annetun tasavallan presidentin asetuksen nro 322 (GURI nro 156, 9.6.1982, s. 4167, jäljempänä asetus nro 322) 3 §:n h kohtaan, jonka mukaan elintarvikkeiden merkinnöistä on ilmettävä erityisesti "valmistajan, pakkaajan tai Euroopan talousyhteisöön sijoittautuneen myyjän nimi tai toiminimi taikka tavaramerkki ja toimipaikka".

6 Tällä säännöksellä pannaan Italian oikeudessa täytäntöön direktiivin 3 artiklan 1 kohdan 6 alakohta, jonka ranskankielinen versio on seuraavanlainen:

"1. L'étiquetage des denrées alimentaires comporte, dans les conditions et sous réserve des dérogations prévues aux articles 4 à 14, les seules mentions obligatoires suivantes:

- -

6) le nom ou la raison sociale et l'adresse du fabricant ou du conditionneur, ou d'un vendeur établi à l'intérieur de la Communauté.

- - ".

("1. Ainoastaan seuraavat tiedot on pakollisesti merkittävä elintarvikkeisiin edellytyksin, joista säädetään 4-14 artiklassa, ja jollei sanotuista artikloista muuta johdu:

- -

6) valmistajan, pakkaajan tai yhteisöön sijoittautuneen myyjän nimi tai toiminimi ja osoite.

- - ".)

Toisin kuin ranskankielisessä tekstissä, italiankielisessä versiossa ei sanan "conditionneur" ja ilmaisun "ou d'un vendeur établi à l'intérieur de la Communauté" välissä ole pilkkua.

7 Pretore di Rovereto hyväksyi 20.11.1990 antamallaan päätöksellä kanteen, jonka Dega oli nostanut hallintoviranomaisten tekemää päätöstä vastaan ja kumosi hallinnollisen seuraamusmaksun. Se katsoi, että asetuksen nro 322 3 §:n h kohdassa käytetty ilmaisu "Euroopan talousyhteisöön sijoittautuneen" koski ainoastaan myyjien ryhmää ja että tästä syystä yhteisön ulkopuoliseen maahan sijoittautuneen tuottaja-pakkaajan osalta riitti, että sen nimi ja osoite mainittiin, kuten nyt esillä olevassa asiassa oli tapahtunut.

8 Trenton autonomisen maakunnan hallintoviranomaiset tekivät 3.6.1992 Pretore di Rovereton päätöksestä kassaatiovalituksen. Ne väittivät, että loppukuluttajan suoja voitiin täysin taata vain, jos tuotteen merkinnöissä oli mainittu vähintään yhden yhteisöön sijoittautuneen toimijan yhteystiedot, olipa tämä toimija sitten tuottaja, pakkaaja tai myyjä.

9 Koska kyseisen kansallisen säännöksen sanamuoto oli lähes samansisältöinen kuin direktiivin 3 artiklan 1 kohdan 6 alakohta, Corte suprema di cassazione piti tarpeellisena esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:

"Onko kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/112/ETY 3 artiklan 1 kohdan 6 alakohtaa tulkittava siten, että siinä käytetyn ilmaisun 'yhteisöön sijoittautuneen' on katsottava viittaavan ainoastaan myyjään, vai voiko se viitata myös valmistajaan ja/tai pakkaajaan, jos yhteisöön sijoittautunutta myyjää ei ole? Onko tässä säännöksessä siis katsottava edellytettävän, että valmistaja ja/tai pakkaaja on sijoittautunut yhteisöön, jos yhteisöön sijoittautunutta myyjää ei ole?"

10 Italian ja Kreikan hallitukset katsovat, että direktiivissä tarkoitettujen tuotteiden pakkausmerkinnöissä on aina ilmoitettava jonkin yhteisöön sijoittautuneen taloudellisen toimijan yhteystiedot, olivatpa nämä sitten tuottajan, pakkaajan tai myyjän yhteystietoja. Termillä "sijoittautuneen" voidaan näet viitata samalla tavalla mihin tahansa direktiivissä tarkoitettuun toimijaan.

11 Tämä tulkinta on lisäksi Italian ja Kreikan hallitusten mukaan direktiivillä olevien, kuluttajien valistamista ja suojaamista koskevien tavoitteiden mukainen. Direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa pyritään yksilöimään se toimija, joka mahdollisesti vastaa väärinkäytöksistä, elintarvikkeiden aiheuttamista myrkytyksistä tai muista tuotteen aiheuttamista vahingoista, jotta seuraamusten määrääminen ja korvausvaateiden toteuttaminen helpottuisi. Jos tuotteen pakkauksessa ei mainita yhteisöön sijoittautunutta fyysistä henkilöä tai oikeushenkilöä, kuluttajansuoja vaarantuu tältä osin vakavasti.

12 Tätä tulkintaa ei voida hyväksyä.

13 Ensinnäkin direktiivin ranskan-, tanskan-, englannin-, saksan- ja hollanninkielisistä versioista käy selkeästi ilmi, että ilmaisulla "yhteisöön sijoittautuneen" viitataan ainoastaan myyjään. Ranskan-, tanskan- ja englanninkielisissä versioissa myyjät erotetaan näet pilkulla kahdesta muusta taloudellisesta toimijasta. Myyjän erottamista vahvistaa englanninkielisessä versiossa se, että sanaa "seller" edeltää epämääräinen artikkeli "a", kun taas sanoja "manufacturer" ja "packager" edeltää määräinen artikkeli "the". Saksan ja hollannin kielen lauseopillisten erityispiirteiden nojalla voidaan vielä selvemmin havaita, että ilmaisulla "yhteisöön sijoittautuneen" viitataan vain myyjään ("den Namen oder die Firma und die Anschrift des Herstellers, des Verpackers oder eines in der Gemeinschaft niedergelassenen Verkäufers", "de naam of de handelsnaam en het adres van de fabrikant of van de verpakker of van een in de Gemeenschap gevestigde verkoper").

14 Toiseksi on todettava, että direktiivin lopullinen versio ei ole sen pilkuttamista koskevan ehdotuksen mukainen, jota talous- ja sosiaalikomitea esitti direktiiviehdotuksen perusteella antamassaan lausunnossa (EYVL 1976, C 285, s. 3, 2.7.1 kohta) ja jolla pyrittiin juuri siihen, että yhteisöön sijoittautumista koskevaa edellytystä olisi sovellettu jokaiseen kyseisessä säännöksessä mainittuun taloudelliseen toimijaan.

15 Kolmanneksi direktiivin 3 artiklan 1 kohdan 6 alakohtaa tulkittaessa on otettava huomioon sen säädöksen yleinen rakenne ja tarkoitus, jonka osa säännös on (asia 100/84, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomio 28.3.1985, Kok. 1985, s. 1169, 17 kohta; asia C-449/93, Rockfon, tuomio 7.12.1995, Kok. 1995, s. I-4291, 28 kohta ja asia C-72/95, Kraaijeveld ym., tuomio 24.10.1996, Kok. 1996, s. I-5403, 28 kohta).

16 Tältä osin direktiivin kuudennesta perustelukappaleesta ja 2 artiklasta ilmenee, että direktiivi on annettu, jotta elintarvikkeiden loppukuluttajaa valistettaisiin ja suojattaisiin erityisesti näiden tuotteiden luonteen, yksilöllisyyden, ominaisuuksien, koostumuksen, määrän, säilyvyyden, alkuperän tai valmistus- taikka tuotantomenetelmän osalta.

17 Direktiivin 3 artiklan 1 kohdan 6 alakohdan "pääasiallisena tavoitteena on mahdollistaa se, että kuluttaja voi saada yhteyden johonkin niistä toimijoista, jotka vastaavat elintarvikkeen tuotannosta tai markkinoinnista, jotta kuluttaja voi tarvittaessa ilmoittaa tälle ostamaansa tuotetta koskevat myönteiset ja kielteiset seikat" (komission kirjalliseen kysymykseen 28.7.1995 antama vastaus nro E-2170/95, EYVL C 340, s. 19).

18 Tämä tavoite voidaan saavuttaa vain, jos loppukuluttaja voi vaivatta yksilöidä tuotteesta vastuussa olevan toimijan. Tuottaja ja pakkaaja eroavat tässä suhteessa myyjistä. Ensin mainitut ovat periaatteessa vakaita ja vaivattomasti yksilöitävissä olevia toimijoita, eikä niiden mahdollinen paikallistaminen yhteisön ulkopuolella aiheuta ongelmia. Myyjät ovat sitä vastoin yleensä pienempiä toimijoita, ja niiden yksilöiminen on vaikeampaa erityisesti, jos ne ovat sijoittautuneet yhteisön ulkopuolelle.

19 Tämän vuoksi yhteisön lainsäätäjä on elintarvikkeiden merkintöjä koskevissa säännöissä määrännyt, että eri toimijoihin sovelletaan eri sääntöjä sen mukaan, ovatko nämä toimijat valmistajia tai pakkaajia vai myyjiä. Ensin mainittujen osalta voidaan pakkausmerkinnöissä ilmoittaa joko valmistajan tai pakkaajan yhteystiedot siitä riippumatta, ovatko ne sijoittautuneet yhteisöön, kun taas myyjien osalta merkinnöissä voidaan mainita vain yhteisöön sijoittautuneen myyjän yhteystiedot.

20 Edellä esitettyjen seikkojen perusteella ennakkoratkaisukysymykseen on siis vastattava siten, että direktiivin 3 artiklan 1 kohdan 6 alakohtaa on tulkittava siten, että siinä olevalla ilmaisulla "yhteisöön sijoittautuneen" viitataan ainoastaan myyjään.

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Oikeudenkäyntikulut

21 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Italian, Kreikan ja Ranskan hallituksille ja Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN

(ensimmäinen jaosto)

on ratkaissut Corte suprema di cassazionen 4.12.1995 tekemällään päätöksellä esittämän kysymyksen seuraavasti:

Kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/112/ETY 3 artiklan 1 kohdan 6 alakohtaa on tulkittava siten, että siinä olevalla ilmaisulla "yhteisöön sijoittautuneen" viitataan ainoastaan myyjään.