ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet – Varojen jäädyttämisestä tehty päätös – Päätöksen tekemisen tai pysyttämisen hyväksyttävyys kolmannen valtion viranomaisten julkisten varojen väärinkäyttöä koskevassa asiassa toimittaman tuomioistuinmenettelyn perusteella – Edellytys – Kansallinen päätös on tehty puolustautumisoikeuksia ja oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan kunnioittaen – Neuvostolle kuuluva tarkistamisvelvollisuus – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Se, että kolmas valtio on liittynyt Euroopan ihmisoikeussopimukseen, ei ole merkityksellinen tämän kannalta (SEU 6 artiklan 3 kohta; neuvoston päätös 2014/119/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä (YUTP) 2019/354; neuvoston asetukset N:o 208/2014 ja N:o 2019/352) (ks. 75–80 kohta)
9.

Euroopan unioni – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Kongon demokraattista tasavaltaa koskevat rajoittavat toimenpiteet – Valvonnan laajuus – Rajoitettu valvonta yleisten sääntöjen osalta – Rajoittavien toimenpiteiden toteuttamisperusteet – Yhteisymmärrykseen perustuvan ja rauhanomaisen ratkaisun, jolla pyritään vaalien järjestämiseen, estäminen muun muassa väkivaltaisuuksilla, sortotoimilla tai väkivaltaan yllyttämällä taikka horjuttamalla oikeusvaltiota – Ulottuvuus – Oikeusvarmuuden periaatteen, joka edellyttää oikeussääntöjen vaikutusten selkeyttä, täsmällisyyttä ja ennakoitavuutta, noudattaminen (SEU 3 artiklan 5 kohta ja SEU 21 artiklan 2 kohdan b ja c alakohta; SEUT 275 artiklan toinen kohta; neuvoston päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä (YUTP) 2018/1940, 3 artiklan 2 kohdan b alakohta ja neuvoston päätöksen (YUTP) 2016/2231 johdanto-osan kolmas ja neljäs perustelukappale; neuvoston asetus N:o 1183/2005) (ks. 167, 168 ja 170–177 kohta)
3.

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Syyrian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistettavat erityiset rajoittavat toimenpiteet – Päätös 2013/255/YUTP ja asetus N:o 36/2012 – Rajoittavien toimenpiteiden toteuttamisperusteet – Merkittävät Syyriassa toimivat liike-elämän edustajat – Käsite (SEU 29 artikla; neuvoston päätöksen 2013/255/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksillä (YUTP) 2015/1836, (YUTP) 2019/806 ja (YUTP) 2020/719, 27 artiklan 2 kohdan a alakohta ja 28 artiklan 2 kohdan a alakohta; neuvoston asetuksen N:o 36/2012 15 artiklan 1 a kohdan a alakohta ja neuvoston asetukset 2015/1828, 2019/798 ja 2020/716) (ks. 68 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 18.11.2020 – Dermavita vastaan EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)

(asia T-643/19)

”EU-tavaramerkki – Menettämismenettely – EU-sanamerkki JUVEDERM ULTRA – Tavaramerkin tosiasiallinen käyttäminen – Käyttäminen niitä tavaroita varten, joita varten tavaramerkki on rekisteröity – Käyttäminen siinä muodossa, jossa tavaramerkki on rekisteröity – Käyttäminen tavaramerkin haltijan suostumuksella – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta))”

1. EU-tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Menettämisperusteet – Tavaramerkkiä ei ole käytetty tosiasiallisesti – Todisteet käyttämisestä – Tosiasiallinen käyttäminen – Käsite – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta ja 51 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 21 ja 22 kohta)

2. EU-tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Menettämisperusteet – Tavaramerkkiä ei ole käytetty tosiasiallisesti – Sanamerkki JUVEDERM ULTRA (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta ja 51 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 31–33 ja 40 kohta)

3. EU-tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Menettämisperusteet – Tavaramerkkiä ei ole käytetty tosiasiallisesti – Kolmas henkilö on käyttänyt tavaramerkkiä tavaramerkin haltijan suostumuksella (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 2 kohta) (ks. 38 ja 39 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 18.7.2019 tekemästä päätöksestä (yhdistetyt asiat R 1655/2018-4 ja R 1723/2018-4), joka koskee Dermavita Co:n ja Allergan Holdings Francen välistä väitemenettelyä.

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Dermavita Co. Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut.
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 38, 39 ja 41 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24, 79 ja 80 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 12.2.2020 – Bilde vastaan parlamentti

(asia T-248/19)

(Erioikeudet ja vapaudet – Euroopan parlamentin jäsen – Päätös pidättää parlamentaarinen koskemattomuus – Ilmeinen arviointivirhe – Electa una via – Non bis in idem –periaate – Harkintavallan väärinkäyttö)

1. Euroopan unionin erioikeudet ja vapaudet – Euroopan parlamentin jäsenet – Koskemattomuus – Koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö – Parlamentin harkintavalta – Tuomioistuinvalvonta – Ulottuvuus (Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 9 artikla) (ks. 19 ja 20 kohta)

2. Euroopan unionin erioikeudet ja vapaudet – Euroopan parlamentin jäsenet – Koskemattomuus – Koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö – Parlamentin valiokunnan antama tiedonanto sen jäsenten erioikeuksia ja vapauksia koskevasta käytännöstä – Oikeusvaikutukset (Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 9 artikla) (ks. 23 ja 24 kohta)

3. Euroopan parlamentti – Hallinnollinen menettely – Parlamentin päätös, jolla parlamentin jäsenen avustajan osalta perusteettomasti suoritetut summat määrätään perittäviksi takaisin – Periaatteita electa una via ja ne bis in idem ei ole loukattu (Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeista tehdyn parlamentin puhemiehistön päätöksen 68 artikla) (ks. 38, 39 ja 41–43 kohta)

Aihe

SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota Euroopan parlamentin 12.3.2019 tekemä päätös P8_TA(2019)0137, jolla kantajalta pidätettiin parlamentaarinen koskemattomuus

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23, 24, 44 ja 81 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18, 19 ja 46 kohta)
51

Kantaja väittää kyseisten säännösten, joiden mukaan komissio voi määrätä samalle henkilölle toisen sakon niiden samojen tosiseikkojen perusteella, joista on jo määrätty seuraamus sellaisen toisen säännöksen nojalla, jolla suojataan samaa oikeudellista intressiä (asetuksen N:o 139/2004 7 artiklan 1 kohta, luettuna yhdessä 14 artiklan 2 kohdan b alakohdan kanssa), loukkaavan Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 50 artiklassa sekä Roomassa 4.11.1950 tehdyn ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen (jäljempänä Euroopan ihmisoikeussopimus) seitsemännen lisäpöytäkirjan 4 artiklan 1 kappaleessa vahvistettua ne bis in idem ‑periaatetta, perusoikeuskirjan 49 artiklan 3 kohdassa vahvistettua suhteellisuusperiaatetta ja jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksille yhteisiin lainkonkurrenssia koskeviin yleisiin periaatteisiin perustuvaa kahdenkertaisen seuraamuksen kieltoa. Kantajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin on myöntänyt 26.10.2017 antamassaan tuomiossa Marine Harvest v. komissio (T-704/14, EU:T:2017:753), että nykyinen oikeudellinen kehys oli ”epätavanomainen” ja siitä olisi voinut esittää lainvastaisuusväitteen kyseisen tuomion taustalla olleessa asiassa. Tämä poikkeavuus johtuu asetuksen N:o 139/2004 antamisesta, sillä asetuksessa ei säädetä enää velvollisuudesta ilmoittaa yrityskeskittymistä viimeistään viikon kuluessa sopimuksen tekemisestä, julkisen ostotarjouksen julkaisemisesta tai määräysvallan tuottavan osuuden hankkimisesta, kuten säädettiin yrityskeskittymien valvonnasta 21.12.1989 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 4064/89 (EYVL 1989, L 395, s. 1). Kyseisessä asetuksessa säädettiin kahdesta erillisestä velvollisuudesta (4 artiklan 1 kohdassa säädettiin muodollisesta velvollisuudesta ilmoittaa yrityskeskittymästä viikon kuluessa ja 7 artiklan 1 kohdassa säädettiin aineellisesta velvollisuudesta olla toteuttamatta keskittymää ennen kuin siitä on ilmoitettu ja se on hyväksytty), joista molemmista voitiin määrätä hyvin erisuuruiset sakot. Yritys, joka ilmoitti keskittymästä myöhemmin kuin viikon kuluessa sopimuksen tekemisestä mutta joka odotti komission hyväksyntää ennen keskittymän toteuttamista, rikkoi ainoastaan asetuksen N:o 4064/89 4 artiklan 1 kohtaa, ei sen 7 artiklan 1 kohtaa. Tilanne hankaloitui asetuksen N:o 139/2004 14 artiklan 2 kohdan a alakohdan tultua voimaan, sillä siinä säädetään, että jollei keskittymästä ilmoiteta 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti, voidaan määrätä lisäksi sakko, jonka suuruus on enintään 10 prosenttia keskittymään osallistuvan yrityksen liikevaihdosta. Asetuksen N:o 139/2004 4 artiklan 1 kohta ja 14 artiklan 2 kohdan a alakohta ovat siten päällekkäiset. Riidanalaisen päätöksen 2 ja 4 artikla olisi siis kumottava.
411

Ensimmäisen kriteerin osalta on todettava, ettei käsiteltävässä asiassa ole kiistetty sitä, että Engie on käyttänyt yksityisoikeudellisia muotoja, jotka hyväksyttiin kiistanalaisissa veropäätöksissä. Kuten edellä 34 kohdassa on todettu, kiistanalaisissa veropäätöksissä viitataan useiden konsernin sisäisten transaktioiden muodostamaan kokonaisuuteen, jolla toteutettiin yksi ainoa operaatio eli nesteytettyyn maakaasuun liittyvien toimintojen sekä rahoitus- ja varainhoitotoiminnan konsernin sisäinen siirto LNG Supplylle ja GSTM:lle; myös näiden siirtojen rahoitus järjestettiin konserninsisäisesti. Näiden transaktioiden on alusta alkaen suunniteltu tapahtuvan kolmessa peräkkäisessä mutta toisistaan riippuvaisessa vaiheessa, joihin holdingyhtiöt, välittäjäyhtiöt ja tytäryhtiöt osallistuvat.
104

Aluksi on hylättävä tämän kanneperusteen ensimmäinen osa, jonka mukaan komissio on todellisuudessa arvioinut kunkin riidanalaisessa täytäntöönpanoasetuksessa tarkoitetun laitoksen yksilöllistä käyttäytymistä asetuksen N:o 854/2004 12 artiklan 4 kohdan c alakohdan vastaisesti (ks. edellä 97 kohta). Kuten edellä 82–87 kohdasta ilmenee, mainitun täytäntöönpanoasetuksen johdanto-osan perustelukappaleissa oleva viittaus seikkoihin, jotka liittyvät kantajille kuuluviin ja riidanalaisista luetteloista poistettuihin laitoksiin, on tehty ainoastaan siltä osin kuin tämä on tarpeen niiden syiden selittämiseksi, joiden vuoksi komissio yhdessä kyseessä olevan kolmannen maan viranomaisten käyttäytymisen tai niiden tekemien ilmoitusten kanssa katsoo, etteivät viimeksi mainitut anna enää asetuksen N:o 854/2004 12 artiklan 2 kohdassa vaadittuja takeita. Muilta osin tämä viittaus selittyy myös komission tarpeella edetä huolella ja puolueettomasti, mikä merkitsee sitä, että sen täytyy tutkia asia täydellisesti ja yksityiskohtaisesti. Näin ollen – toisin kuin kantajat väittävät – se, ettei komissio ole poistanut riidanalaisista luetteloista kaikkia brasilialaisia laitoksia, ei merkitse sitä, että tosiasiassa se on perustanut päätöksensä yksinomaan kyseessä olevien laitosten käyttäytymiseen tai suorituksiin ottamatta huomioon Brasilian viranomaisten suorituksia, jotka vaikuttavat niiden takeiden, jotka niiden on annettava, luotettavuuteen.
84

Tätä tulkintaa tukee päätöksen 2010/788, sellaisena kuin se on muutettuna riidanalaisella päätöksellä, 9 artiklan 2 kohdan toinen virke, jonka mukaan kyseisten rajoittavien toimenpiteiden voimassaoloa jatketaan tai niitä muutetaan tarvittaessa, jos neuvosto katsoo, ettei niiden tavoitteita ole saavutettu. Jotta tämä säännös ei menettäisi tehokasta vaikutustaan, on katsottava, että siinä mahdollistetaan sellaisten henkilöiden ja yhteisöjen nimien säilyttäminen riidanalaisessa luettelossa, jotka eivät ole tehneet mitään uusia ihmisoikeusrikkomuksia neuvoston suorittamaa uudelleentarkastelua edeltävällä kaudella, jos niiden säilyttäminen luettelossa on perusteltua kaikkien asian kannalta merkityksellisten seikkojen perusteella ja erityisesti siksi, että rajoittavien toimenpiteiden tavoitteita ei ole saavutettu (ks. analogisesti tuomio 23.10.2008, People’s Mojahedin Organization of Iran v. neuvosto, T-256/07, EU:T:2008:461, 108 kohta).
75

CdT väittää, että se on esittänyt kanneperusteet kanteensa tueksi. Se on nimittäin todennut, että päätökset irtisanoa yksipuolisesti osapuolten välinen suhde ja julkaista tarjouspyyntö on tehty asetuksen N:o 2965/94 ja asetuksen 2017/1001 vastaisesti. Tämän vuoksi kaikki myöhemmät päätökset, mukaan lukien sopimusosapuolen valintaa koskeva päätös ja tällä perusteella tehdyt sopimukset, ovat myös olleet lainvastaisia ja vailla oikeudellista perustaa. Väite siitä, että kun unionin yleinen tuomioistuin kieltää EUIPO:ta allekirjoittamasta tarjouspyynnön perusteella tehtyjä tulevia sopimuksia, se asettaa velvollisuuden ”olla tekemättä”, on CdT:n mukaan tehoton. Kyse on nimittäin ainoastaan tarjouskilpailun peruuttamisen loogisesta seurauksesta.
29

On muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa määrätyn kaltainen edellytys, jonka mukaan kanteen kohteena olevan päätöksen on koskettava luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä suoraan, edellyttää kahden kumulatiivisen edellytyksen täyttymistä, nimittäin, että riidanalaisella toimenpiteellä on yhtäältä välittömiä vaikutuksia kantajan oikeusasemaan, ja toisaalta, ettei se jätä niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen toimeenpano, ollenkaan harkintavaltaa, jolloin toimeenpano on täysin automaattista ja perustuu yksinomaan unionin lainsäädäntöön eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista (määräys 8.10.2015, Agrotikos Synetairismos Profitis Ilias v. neuvosto, T‑731/14, ei julkaistu, EU:T:2015:821, 26 kohta ja tuomio 13.9.2018, Almaz-Antey v. neuvosto, T‑515/15, ei julkaistu, EU:T:2018:545, 62 kohta).
246

Kantaja katsoo, että käsiteltävässä asiassa Yhdysvaltojen viranomaiset eivät ole kunnioittaneet sen prosessuaalisia oikeuksia. Se ei ole nimittäin saanut mitään tietoja Yhdysvalloissa siihen kohdistetusta päätöksestä, vaikka kyseinen tiedoksianto oli täysin mahdollinen, koska se on ”läsnä” Damaskoksessa (Syyria) ja Gazassa. Sitä on näin ollen estetty esittämästä huomautuksiaan ja käyttämästä muutoksenhakuoikeuttaan. Vaikka Yhdysvaltojen lainsäädännössä säädetään muutoksenhausta tuomioistuimessa, tiedoksiannon ja perustelujen puuttuminen on loukannut sen oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan. Neuvoston on sen mielestä vähintäänkin näytettävä toteen, että Yhdysvaltojen hallitus on yrittänyt ilmoittaa kantajalle ja että tämä yritys on epäonnistunut.
70

Oikeuskäytännöstä ilmenee lisäksi, että vaikka kellojen ja vaatteiden välillä ei voida todeta täydentävyyttä sen osoittamiseksi, että kyseiset tavarat ovat samankaltaisia, yhtä selvää on, että kyseisille tavaroille on yhteistä niiden merkitys henkilön ulkonäön kannalta, joten syynä niiden ostamiseen voi vähintään osittain olla niiden henkilöstä antama vaikutelma, jopa tietyn ”esteettisen täydentävyyden” etsiminen (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 9.7.2015, CMT v. SMHV – Camomilla (Camomilla), T-98/13 ja T-99/13, ei julkaistu, EU:T:2015:480, 75 kohta ja tuomio 28.9.2016, The Art Company B & S v. EUIPO – G-Star Raw (THE ART OF RAW), T-593/15, ei julkaistu, EU:T:2016:572, 42 kohta).
2.

Talous- ja rahapolitiikka – Talouspolitiikka – Unionin finanssialan valvonta – Yhteinen valvontamekanismi – Luottolaitosryhmittymien vakavaraisuuden konsolidoitu valvonta – Omia varoja koskevat vaatimukset – Euroopan keskuspankin suorittaman valvonnan ja arvioinnin ulottuvuus – Velvollisuus suorittaa tapauskohtainen vakavaraisuusarviointi (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 575/2013 92 artiklan 3 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1024/2013 4 artiklan 1 kohdan f alakohta ja 16 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 2 kohdan d alakohta) (ks. 51 ja 65–72 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 33, 34, 41, 70 ja 77 kohta)
7.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki le Sac 11 ja sanamerkit ja kuviomerkit LESAC ja lesac (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 41, 74, 82–84, 88, 92 ja 99 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sekaannusvaaran arvioiminen – Kohdeyleisön määrittäminen – Yleisön tarkkaavaisuusaste (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 12.9.2019 – Manéa vastaan CdT

(asia T-225/18)

(Henkilöstö – Väliaikaiset toimihenkilöt – Määräaikainen työsopimus – Kantajan työsopimuksen uusimatta jättämättä koskeva päätös – Päätös on peruutettu ja on tehty työsopimuksen uusimatta jättämistä koskeva uusi päätös, joka on voimassa ensimmäisen päätöksen tekemisajankohdasta lukien – Vastuu)

1. Virkamiehet – Väliaikaiset toimihenkilöt – Palvelukseen ottaminen – Määräaikaisen työsopimuksen uusimatta jättäminen – Päätöksen tekeminen ilman, että asianomaiselle on ennalta annettu mahdollisuus esittää huomautuksensa – Kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaaminen – Seuraukset (ks. 31–34 kohta)

2. Virkamiehet – Yksikköjen organisointi – Henkilöstön asemapaikkojen määrääminen – Hallinnon harkintavalta – Vapaus suunnitella hallinnollisten yksikköjen rakenteet – Ulottuvuus (Henkilöstösääntöjen 5 artiklan 3 kohta) (ks. 62 kohta)

3. Virkamiehet – Väliaikaiset toimihenkilöt – Palvelukseen ottaminen – Määräaikaisen työsopimuksen uusiminen – Hallinnon harkintavalta – Tuomioistuinvalvonta – Rajat – Ilmeinen arviointivirhe – Käsite – Todistustaakka (Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan a kohta, 8 artiklan ensimmäinen kohta ja 47 artiklan b kohta) (ks. 63 ja 64 kohta)

4. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Peruuttaminen – Lainvastaiset toimet – Edellytykset – Vaikutukset (ks. 79 ja 80 kohta)

5. Virkamiehet – Sopimussuhteen ulkopuolinen toimielinten vastuu – Vastuun syntymisen edellytykset – Lainvastaisuus – Vahinko – Syy-yhteys (ks. 112 ja 119–122 kohta)

6. Henkilöstökanne – Kumoamisvaatimukseen liittyvä vahingonkorvausvaatimus – Kumoamisvaatimuksen hylkääminen, josta aiheutuu vahingonkorvausvaatimuksen hylkääminen (Henkilöstösääntöjen 91 artikla) (ks. 113 kohta)

Aihe

SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus, jossa vaaditaan ensiksi, että CdT:n 29.5.2017 tekemä päätös kantajan työsopimuksen uusimatta jättämisestä kumotaan, toiseksi, että CdT määrätään ottamaan kantaja uudelleen palvelukseen, ja kolmanneksi korvausta aineellisesta vahingosta ja henkisestä kärsimyksestä, jotka kantajalle ovat aiheutuneet yhtäältä toistaiseksi voimassa olevan työsopimuksen menettämisestä ja toisaalta CdT:n 12.11.2015 tekemästä päätöksestä jättää kantajan työsopimus uusimatta.

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19–21 kohta)
3.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23 ja 24 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22, 84 ja 88 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Aikaisempi tavaramerkki, joka on EU-tavaramerkki – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19 kohta)