Asia T‑221/08

(julkaistu otteina)

Guido Strack

vastaan

Euroopan komissio

”Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — OLAFin tutkimusta koskevaan asiakirja-aineistoon liittyvät asiakirjat — Kumoamiskanne — Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden implisiittiset ja nimenomaiset epäämiset — Yksityiselämän ja yksilön koskemattomuuden suojaa koskeva poikkeus — Kolmannen taloudellisten etujen suojaa koskeva poikkeus — Päätöksentekomenettelyn suojaa koskeva poikkeus — Perusteluvelvollisuus — Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu”

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 26.4.2016

Euroopan unionin toimielimet – Yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin – Asetus N:o 1049/2001 – Asiakirjan käsite – Ulottuvuus – Sen huomioonottaminen, mikä intressi hakijalla on tietojen ilmaisemiseen, ei kuulu sen piiriin

(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 1073/1999 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 1 artiklan a alakohta)

(SEUT 324 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1073/1999 8 artiklan 2 kohta ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohdan. toinen alakohta)

Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun asetuksen N:o 1049/2001 tarkoituksena on saattaa toimielinten asiakirjat yleisesti yleisön tutustuttaviksi, ja kyseisen asetuksen nojalla luovutetut asiakirjat tulevat julkisiksi. Tältä osin tämän asetuksen perusteella tehty päätös asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epäämisestä estää pitämästä asiakirjapyynnössä tarkoitettuja asiakirjoja julkisina. Tästä seuraa, että se, että hakijalla on jo hallussaan ne asiakirjat, jotka olivat hänen esittämänsä asiakirjapyynnön kohteena, ja että pyynnön tarkoituksena ei siten ollut mahdollistaa hakijalle tutustumista näiden asiakirjojen sisältöön vaan sen tarkoituksena oli pikemminkin ilmaista niiden sisältämät tiedot kolmansille, on yhdentekevää etenkin siksi, että niillä syillä, joiden perusteella hakija on päättänyt esittää tällaisen pyynnön, ei ole merkitystä, koska asetuksessa N:o 1049/2001 ei säädetä, että sen, jota asia koskee, pitäisi perustella pyyntönsä saada tutustua asiakirjoihin ja että tällaisen pyynnön perustelemiseksi esitetyillä syillä voisi olla merkitystä pyynnön hyväksymisen tai hylkäämisen kannalta. Näin ollen se toimielin, jolle on esitetty tällainen asiakirjapyyntö, ei voi yksistään sen seikan perusteella, että tutustumisoikeuden hakijalla on jo tai hänellä on oletettava olevan hallussaan pyydetyt asiakirjat mutta jonkin toisen perusteen perusteella, kieltäytyä tutkimasta tutustumispyyntöä asetuksen N:o 1049/2001 perusteella. (ks. 128, 131, 132 ja 135 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 148 kohta)

Sellaisen yleisen olettaman, jonka mukaan tietynlaisten asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaiseminen vahingoittaisi lähtökohtaisesti jonkin Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklassa luetellun edun suojaa, hyväksyminen mahdollistaa sen, että asianomainen toimielin käsittelee kokonaisvaltaista pyyntöä ja vastaa siihen vastaavasti. (ks. 150 kohta)

Sen asiakirjapyynnön osalta, jossa pyydettiin tietoja Euroopan petoksentorjuntavirastossa (OLAF) tutkimuksesta vastuussa olevien tutkijoiden laatimista muistioista, joihin sisältyy heidän tutkimusten toteuttamisen ja linjaamisen osalta sekä asiakysymyksistä että hallinnollisista kysymyksistä suorittama päättely ja niitä koskeva analysointi, on todettava, että komissiota ei voida moittia siitä, että se on evännyt Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan perusteella oikeuden tutustua tällaisiin asiakirjoihin. Yleisön oikeus tutustua tällaisiin asiakirjoihin vaikuttaa nimittäin erityisen haitallisesti komission ja etenkin OLAFin kykyyn täyttää sen tehtävä petosten torjumisesta yleisen edun nimissä. Kyseisten asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaisemisella haitattaisiin merkittävästi komission ja OLAFin päätöksentekomenettelyä, sillä sillä vaarannettaisiin vakavasti OLAFin tulevien tutkimusten täysi itsenäisyys ja niiden tavoitteet paljastamalla OLAFin strategia ja työmetodit ja vähentämällä OLAFin mahdollisuutta saada työntekijöiltään itsenäisiä arvioita ja konsultoida komission yksiköitä hyvin arkaluonteisista aiheista. Siinä olisi myös vaarana se, että se vähentäisi yksityisten halukkuutta lähettää tietoja mahdollisista petoksista, ja se estäisi täten OLAFia ja komissiota saamasta unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi tehtävien tutkimusten vireille panemiseksi tarvittavia tietoja. Tähän johtopäätökseen on päädyttävä sitä suuremmalla syyllä siksi, että erityisesti asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklassa säädettyjä poikkeuksia asiakirjoihin tutustumista koskevasta oikeudesta ei voida, kun asianomaiset asiakirjat kuuluvat unionin oikeuden tietyn alan piiriin, tulkita ottamatta huomioon erityissäännöksiä, joilla säännellään oikeutta tutustua näihin asiakirjoihin. Kun otetaan huomioon erityinen luottamuksellisuus, joka koskee OLAFin suorittamaan tutkimukseen liittyviä asiakirjoja Euroopan petoksentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista annetun asetuksen N:o 1073/1999 nojalla, tästä seuraa, että OLAFin kyseisen asetuksen nojalla suorittamien sisäisten tutkintamenettelyiden osalta saatetaan erityisesti tämän asetuksen säännöksistä johtaa yleinen olettama, jonka mukaan ei ole oikeutta tutustua tutkimukseen liittyviin asiakirjoihin, etenkään sellaisia mielipiteitä sisältäviin asiakirjoihin, jotka on tarkoitettu sisäiseen käyttöön OLAFin neuvotteluiden ja alustavien keskusteluiden yhteydessä., Kyseinen olettama, joka on oikeutettu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun päätöksentekomenettelylle aiheutuvan vakavan vahingon vaaran välttämiseksi, pätee siitä riippumatta, koskeeko asiakirjapyyntö jo päättynyttä vai vielä vireillä olevaa menettelyä.. (ks. 151, 153, 154, 157, 160, 162,ja 169 kohta)

Koska Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetussa asetuksessa N:o 1049/2001 ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1073/1999 ei ole säännöstä, jossa säädettäisiin nimenomaisesti jommankumman asetuksen ensisijaisuudesta toiseen nähden, on taattava näiden kummankin asetuksen sellainen soveltaminen, joka soveltuu yhteen niistä toisen soveltamisen kanssa ja joka mahdollistaa siten niiden johdonmukaisen soveltamisen. Sitä paitsi asetus N:o 1049/2001 on sovellettavissa OLAFiin, koska sen on tunnustettu kuuluvan asetuksen soveltamista varten osaksi komissiota, joka on mainittu edellä mainitun asetuksen 1 artiklan a alakohdassa niiden toimielinten joukossa, joihin asetusta sovelletaan. (ks. 158 ja 164 kohta)

Ks. tuomion teksti. . (ks.167 kohta)

Ks. tuomion teksti. . (ks. 168 kohta)

Asiankirjoihin tutustumista koskevan oikeuden alalla sellaisten henkilötietojen, jotka koskevat yksinomaan kyseessä olevaa tutustumisoikeuden hakijaa, ilmaisemista ei voida kieltää sillä perusteella, että se vaarantaa yksityiselämän ja yksilön koskemattomuuden. (ks. 198 kohta)

Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun asetuksen N:o 1049/2001 3 artiklan a alakohdassa oleva laaja käsitteen ”asiakirja” määritelmä perustuu lähinnä siihen, että on olemassa säilytetty sisältö, joka voidaan jäljentää tai johon voidaan tutustua sen tuottamisen jälkeen, ja on täsmennettävä yhtäältä, että tallennusvälineellä, tallennetun sisällön tyypillä ja laadulla samoin kuin sisällön koolla, pituudella, merkittävyydellä tai esitystavalla ei ole merkitystä sen kysymyksen kannalta, kuuluuko kyseinen sisältö määritelmän piiriin, ja toisaalta, että ainoa sisältöön, jota tämä määritelmä voi koskea, liittyvä rajoitus on ehto, jonka mukaan kyseisen sisällön on koskettava kyseisen toimielimen vastuualueeseen kuuluvaa politiikkaa, toimintaa tai päätöksiä. Sitä paitsi on niin, että koska tutustumisoikeuden hakijan ei pidä perustella asiakirjoihin tutustumisesta esittämäänsä pyyntöä, asetuksen N:o 1049/2001 kannalta on myös yhdentekevää, mikä tosiasiallinen intressi hakijalla voi olla kyseisten asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaisemiseen. (ks. 249, 250 ja 252 kohta)