Käsite pari, jolla on mahdollisuus solmia laillinen avioliitto, on henkilöstösääntöjen oma käsite ja sitä on tulkittava itsenäisesti. Se vastaa myös lainsäätäjän asettamaa tavoitetta, sellaisena kuin se käy ilmi henkilöstösääntöjen kyseessä olevasta versiosta annetun asetuksen N:o 723/2004 johdanto-osan kahdeksannesta perustelukappaleesta, ja jonka mukaan virkamiehille, jotka elävät jäsenvaltiossa vakiintuneeksi tunnustetussa muussa parisuhteessa kuin avioliitossa ja joilla ei ole mahdollisuutta solmia avioliittoa, olisi myönnettävä sama oikeuksien valikoima kuin aviopareille.

Henkilöstösääntöjen 1 d artiklassa oleva käsite muu parisuhde kuin avioliitto on luonteeltaan itsenäinen käsite, eikä kyseessä olevassa henkilöstösääntöjen artiklassa viitata tapauskohtaisesti sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä vahvistettuihin edellytyksiin, vaan siinä luodaan erillinen oikeudellinen järjestelmä niiden edellytysten avulla, joista tältä osin säädetään liitteessä VII olevan 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa.

Kun on kyse väitetystä syrjinnästä, joka on seurausta erilaisesta kohtelusta kotitalouslisän myöntämisessä yhtäältä sellaisten virkamiesten, jotka ovat rekisteröineet samaa sukupuolta olevan henkilön kanssa muun parisuhteen kuin avioliiton ja joilla ei sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaan ole mahdollisuutta solmia avioliittoa, ja toisaalta sellaisten virkamiesten välillä, joilla on mahdollisuus solmia laillinen avioliitto, koska he ovat eri sukupuolta, mutta jotka ovat mieluummin solmineet muun vakiintuneen parisuhteen kuin avioliiton, on todettava, että vertailu on virheellinen, koska henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa ei oteta käyttöön eikä siinä voida ottaa käyttöön itsenäistä sääntelyä, joka saattaa olla ristiriidassa niiden säännösten kanssa, joilla jokaisessa unionin jäsenvaltiossa säädellään oikeuksista ja velvollisuuksista, jotka ovat ominaisia niiden lainsäädännöissä säädetyille mahdollisille aviosuhteiden tai niiden kaltaisten suhteiden luokille, tai jolla voidaan ylittää nämä kansalliset säännökset. Juuri näiden erilaisten kansallisten lainsäädäntöjen vuoksi tässä artiklassa sitä vastoin vain rajoitutaan vahvistamaan virkamiehille, jotka ovat solmineet jäsenvaltion lainsäädännössä tunnustetun parisuhteen ja jotka hakevat kotitalouslisää, erityinen edellytys, joka on, että parilla – eikä siis vain yksin virkamiehellä – ole mahdollisuutta solmia avioliittoa. Tämä edellytys riippuu parisuhteen solmineen virkamiehen sukupuolen tai sukupuolisen suuntautumisen osalta yksinomaan siitä oikeudellisesta järjestelmästä, joka kunkin jäsenvaltion lainsäädännössä tunnustetaan mainituille muille parisuhteille kuin avioliitoille. Tämä edellytys on siis henkilöstösääntöjen kannalta täysin neutraali.

Lisäksi kun otetaan huomioon asiaa koskevat eri kansalliset lainsäädännöt, joita koskeva toimivalta kuuluu vain jäsenvaltioille, edellytys, ettei parilla ole mahdollisuutta solmia laillista avioliittoa, ei johda epäsuoraan syrjintään, sillä avioliitto on kaikista mahdollista erilaisista oikeudellisesti tunnustetuista ihmissuhteista tällä hetkellä ainoa laillisesti tunnustetun parisuhteen muoto, joka on yhteinen kaikissa unionin jäsenvaltioissa, mikä ei sitä vastoin ole asian laita rekisteröidyn parisuhteen osalta.

Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 1 artiklan 2 kohdan c alakohdan iv alakohdan säännöksissä säädetään objektiivisesti erilaisesta kohtelusta näiden kahden virkamiesten luokan välillä. Jos kuitenkin oletetaan, että nämä kaksi henkilöluokkaa asetetaan kotitalouslisän tavoitteen kannalta verrattavissa olevaan tilanteeseen, tällaista erilaista kohtelua olisi pidettävä objektiivisesti perusteltuna, koska unionin lainsäätäjä on nimittäin halunnut, että virkamiehille, jotka ovat solmineet sellaisen muun parisuhteen kuin avioliiton, joka on tunnustettu jäsenvaltiossa vakiintuneeksi parisuhteeksi ja joilla ei ole mahdollisuutta solmia avioliittoa, myönnetään samat etuudet kuin aviopareille.

(ks. 27–29, 31 ja 32 kohta)