Asia C-92/03

Euroopan yhteisöjen komissio

vastaan

Portugalin tasavalta





Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktiivi 75/439/ETY – Jäteöljyhuolto – Etusija uudistamalla tapahtuvalle käsittelylle

Julkisasiamies A. Tizzanon ratkaisuehdotus 28.10.2004

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 27.1.2005

Tuomion tiivistelmä

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Jäteöljyhuolto – Direktiivi 75/439 – Jäsenvaltioiden velvollisuus antaa etusija jäteöljyjen uudistamalla tapahtuvalle käsittelylle – Rajat – Tekniset, taloudelliset tai järjestelyihin liittyvät pakottavat syyt – Käsite

(Neuvoston direktiivin 75/439 3 artiklan 1 kohta)

Jäteöljyhuollosta annetun direktiivin 75/439, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 87/101, 3 artiklan 1 kohdasta ilmenee, että viittaus mainitussa artiklassa tarkoitettuihin ”teknisiin, taloudellisiin tai järjestelyihin liittyviin pakottaviin syihin” on osa säännöstä, jossa ilmaistaan yleisesti jäsenvaltioille asetettu velvollisuus, ja että yhteisön lainsäätäjä ei ole tarkoittanut tällä ilmaisulla säätää rajoitettuja poikkeuksia yleisesti sovellettavaan sääntöön vaan määritellä etusijan antamisesta jäteöljyjen uudistamalla tapahtuvalle käsittelylle koostuvan positiivisen velvollisuuden soveltamisalan ja sisällön.

Siitä, että katsottaisiin, että jossakin jäsenvaltiossa vallitsevasta teknisestä, taloudellisesta ja järjestelyihin liittyvästä tilanteesta johtuvat seikat ovat väistämättä sellaisia pakottavia syitä, jotka ovat esteenä mainitussa säännöksessä tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttamiselle, seuraisi, että tämä säännös menettäisi kokonaan tehokkaan vaikutuksensa, koska jäsenvaltioille asetettua velvollisuutta rajoittaisi vallitsevan tilanteen säilyttäminen ennallaan, mistä seuraisi, ettei olisi mitään todellista velvollisuutta toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä jäteöljyjen käsittelemiseksi ensisijaisesti uudistamalla.

(ks. 35 ja 36 kohta)

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)

27 päivänä tammikuuta 2005 ( )

Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktiivi 75/439/ETY – Jäteöljyhuolto – Etusija uudistamalla tapahtuvalle käsittelylle

Asiassa C-92/03,

jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 28.2.2003,

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään A. Caeiros ja M. Konstantinidis, prosessiosoite Luxemburgissa,

kantajana,

vastaan

Portugalin tasavalta, asiamiehinään L. Fernandes ja M. Lois, prosessiosoite Luxemburgissa,

vastaajana,

jota tukee

Suomen tasavalta, asiamiehenään A. Guimaraes-Purokoski, prosessiosoite Luxemburgissa,

väliintulijana,

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit R. Silva de Lapuerta (esittelevä tuomari), C. Gulmann, R. Schintgen ja J. Klučka,

julkisasiamies: A. Tizzano,

kirjaaja: R. Grass,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,

kuultuaan julkisasiamiehen 28.10.2004 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,

on antanut seuraavan

tuomion

1 Euroopan yhteisöjen komissio vaatii kanteellaan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut jäteöljyhuollosta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/439/ETY (EYVL L 194, s. 23), sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.1986 annetulla neuvoston direktiivillä 87/101/ETY (EYVL 1987, L 42, s. 43; jäljempänä direktiivi), 3 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että jäteöljyjen käsittelyssä annetaan etusija uudistamiselle, kun se on teknisesti, taloudellisesti ja järjestelyjen kannalta mahdollista.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Yhteisön säännökset

2 Direktiivin tavoitteena on ympäristön suojeleminen jäteöljyjen päästön ja käsittelyn haitallisilta vaikutuksilta. Sen 3 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Jos se on teknisesti, taloudellisesti ja järjestelyjen kannalta mahdollista, on jäsenvaltioiden toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jäteöljyjen käsittelyssä annetaan etusija uudistamiselle.

2. Jos jäteöljyjä ei uudisteta 1 kohdassa mainituista pakottavista syistä, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jäteöljyjen polttaminen tapahtuu ympäristön kannalta hyväksyttävin edellytyksin tämän direktiivin säännösten mukaisesti, edellyttäen, että tällainen polttaminen on teknisesti, taloudellisesti ja järjestelyjen kannalta järkevää.

3. Jos jäteöljyjä ei uudisteta eikä polteta 1 ja 2 kohdassa esitetyistä pakottavista syistä, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne hävitetään turvallisesti taikka niiden varastointia tai kaatopaikalle sijoittamista valvotaan.”

3 Direktiivin 87/101 2 artiklan mukaan jäsenvaltioiden oli toteutettava tämän direktiivin mukaisten velvoitteidensa noudattamisen edellyttämät toimenpiteet 1.1.1990 lukien.

Kansalliset säännökset

4 Kansallinen jäteöljyhuoltoa koskeva lainsäädäntö muodostuu seuraavista osista:

– 23.2.1991 annettu asetus nro 88/91, jossa säädetään jäteöljyihin liittyvistä toiminnoista

– jäteöljyjen keräily-, varastointi-, esikäsittely-, uudistamis-, hyödyntämis-, polttoaineena käyttö- ja polttotoimintoihin myönnettäviä lupia koskevien sääntöjen hyväksymisestä 25.3.1992 tehty ministeriön päätös nro 240/92

– 5.11.1992 tehty ministeriön päätös nro 1028/92, jossa säädetään jäteöljyjen kuljetuksen turvallisuus- ja tunnistusnormit

– 18.5.1993 tehty teollisuusministerin ja ympäristöministerin yhteinen päätös, joka koskee jäteöljyhuollon lupien myöntämistä koskevien sääntöjen soveltamista.

5 Portugalin viranomaiset ovat hyväksyneet 19.3.2001 asiakirjan nimeltä ”Uusi kansallinen jäteöljyhuoltostrategia” mainitun lainsäädännön muuttamista silmällä pitäen.

Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely

6 Komissio pyysi 18.7.2000 Portugalin viranomaisia toimittamaan sille tiedot muun muassa vuosina 1995–1997 uudistettujen öljyjen määristä.

7 Portugalin viranomaiset vastasivat 4.10.2000, että jäteöljyjen uudistamisprosessia ei ollut vielä otettu käyttöön mutta että meneillään oli sen analysointi, onko näiden öljyjen uudistamisyksiköiden perustamiselle tekniset, taloudelliset ja rahoitukselliset edellytykset. Mainitut viranomaiset toimittivat komissiolle 7.5.2002 selvityksen direktiivin soveltamisesta vuosina 1998–2000 sekä ”Uusi kansallinen jäteöljyhuoltostrategia” -asiakirjan.

8 Komissio osoitti 11.4.2001 Portugalin tasavallalle virallisen huomautuksen, jossa se totesi, että viimeksi mainittu ei ollut toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että jäteöljyjen käsittelyssä annetaan etusija uudistamiselle, ja näin ollen tämä jäsenvaltio ei ollut noudattanut velvoitteita, jotka sillä direktiivin 3 artiklan 1 kohdan mukaan oli, vaikka näiden toimenpiteiden toteuttaminen oli mahdollista teknisesti, taloudellisesti ja järjestelyjen kannalta.

9 Portugalin viranomaiset vastasivat 18.10.2001 ja ilmoittivat, että valmisteltavassa lakiehdotuksessa annettiin etusija jäteöljyjen uudistamiselle ja että ne talouden toimijat, joita asia koski, olivat valmiita perustamaan yhdessä uudistamisyksikön.

10 Koska komissio ei ollut tyytyväinen mainittuun vastaukseen, se osoitti Portugalin tasavallalle 24.10.2001 perustellun lausunnon, jossa se pitäytyi kannassaan, jonka mukaan viimeksi mainittu ei ollut toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että jäteöljyjen käsittelyssä annetaan etusija uudistamiselle, vaikka se oli mahdollista teknisesti, taloudellisesti ja järjestelyjen kannalta. Komissio lähetti 20.12.2001 mainitulle jäsenvaltiolle täydentävän perustellun lausunnon, jossa se totesi, että direktiivin 3 artiklan 1 kohdan säännösten mukaisia jäsenyysvelvoitteita ei ollut annetuista selityksistä huolimatta edelleenkään noudatettu.

11 Portugalin viranomaiset vastasivat mainittuihin perusteltuihin lausuntoihin 7.3.2002 korostaen sitä, että teknisesti, taloudellisesti ja järjestelyjen kannalta ei ollut edelleenkään mahdollista antaa uudistamiselle etusijaa jäteöljyhuollossa.

12 Mainitussa vastauksessa Portugalin viranomaiset selittivät myös, että syy siihen, että kansallisen jäteöljyjä koskevan lainsäädännön välittömänä konkreettisena ilmentymänä ei ollut ollut uudistamisyksikön rakentaminen asianomaisen valtion alueelle, oli se, että Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93 (EYVL L 30, s. 1) mukaan toimivaltaisilla viranomaisilla ei ollut oikeutta estää energiana hyödynnettäväksi tarkoitettujen jätteiden viemistä maasta.

13 Koska komissio katsoi, että Portugalissa ei ollut vielä vahvistettu etusijaa uudistamiselle jäteöljyjen käsittelyssä, se päätti nostaa käsiteltävänä olevan kanteen.

14 Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 11.9.2003 antamalla määräyksellä Suomen tasavalta on hyväksytty väliintulijaksi tukemaan Portugalin tasavallan vaatimuksia.

Kanne

Asianosaisten ja väliintulijan lausumat

15 Komissio tuo esiin, että missään niistä säädöksistä ja määräyksistä, joihin Portugalin viranomaiset ovat vedonneet, ei anneta etusijaa uudistamiselle jäteöljyjen käsittelyssä.

16 Komissio huomauttaa Portugalin tasavallan asetukseen N:o 259/93 liittyvistä väitteistä, että tämän asetuksen säännökset antavat toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuuden estää energiana hyödynnettäväksi tarkoitettujen jätteiden maasta vieminen. Portugalin viranomaiset olisivat jo pitkään voineet esittää perusteltuja vastalauseita sitä vastaan, että jäteöljyjä siirretään muihin jäsenvaltioihin energiana hyödynnettäväksi, jos ne olisivat, kuten direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädetään, direktiivissä asetetussa määräajassa toteuttaneet tarvittavat toimenpiteet etusijan vahvistamiseksi uudistamiselle jäteöljyjen käsittelyssä Portugalissa.

17 Komissio lisää, että jos Portugalin lainsäädännössä olisi otettu käyttöön tällainen etusija, vastalauseet vientiä vastaan olisivat voineet perustua siihen, että jäteöljyjen siirtojen tarkoituksena oli niiden polttaminen. Yhteisön lainsäätäjä on komission mukaan nimittäin säätänyt, että lähetysviranomaiset voivat esittää perusteltuja vastalauseita erityisesti muihin jäsenvaltioihin tapahtuvaa jätteiden siirtoa vastaan jonkin asetuksen N:o 259/93 7 artiklan 4 kohdan a alakohdassa esitetyn syyn perusteella. Se päättelee tästä, että tähän asetukseen ei voida vedota esteenä direktiivin edellyttämän uudistamiselle annettavan etusijan vahvistamiselle.

18 Komissio toteaa, että kaksitoista vuotta direktiivin 87/101 2 artiklassa direktiivin toimeenpanolle asetetun määräajan päättymisen jälkeen Portugalin viranomaiset eivät vieläkään ole toteuttaneet tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että jäteöljyjen käsittelyssä todellakin annetaan etusija uudistamiselle. Tässä tapauksessa oikeudelliset ja käytännölliset puutteet, erityisesti jäteöljyjen määränpään ja niiden keräilyn valvonnassa Portugalissa, ovat komission mukaan olennaisesti vaikuttaneet siihen, että tämän käsittelyn etusijan vahvistamiseksi ei ole edellytyksiä, ja estäneet erityisesti vähintään yhden näiden öljyjen uudistamisyksikön perustamisen tämän jäsenvaltion alueelle.

19 Lopuksi komissio katsoo, että ”Uusi kansallinen jäteöljyhuoltostrategia” -nimisen asiakirjan julkaiseminen ei liity asiaan. Sama koskee sen mukaan muitakin Portugalin viranomaisten ilmoittamia toimenpideohjelmia.

20 Portugalin hallitus korostaa, että se, ettei normatiivisia tekstejä ole, ei ole riittävää sen toteamiseksi, että direktiivin 3 artiklan 1 kohdan mukaisia jäsenyysvelvoitteita ei ole noudatettu, koska teoreettiselta kannalta katsoen tämän säännöksen tavoitetta ei käytännössä toteuteta välttämättä kansallisella lainsäädännöllä. Kansallisessa lainsäädännössä määritetään kuitenkin jäteöljyjen uudistamistoiminnan edellytykset siten, että direktiivin tavoitteiden toteutuminen ei vaarannu.

21 Mainittu hallitus väittää, että kerätyt jäteöljymäärät, erityisesti hyvälaatuisen jäteöljyn määrät, alittavat taloudellisen kannattavuuden vähimmäisrajan. Lisäksi sen mukaan on mahdotonta kieltää jäteöljyjen vienti energiana hyödynnettäväksi ja tämä mahdottomuus vähentää mahdollisten sijoittajien halukkuutta sijoittaa uudistamisyksikköön mainitun valtion alueella, koska niillä ei olisi takeita siitä, että kerätyt jäteöljyt lähetettäisiin tähän laitokseen.

22 Jäteöljyjen viennistä Portugalin hallitus toteaa, että asetuksen N:o 259/93 7 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaiset toimivaltaisten viranomaisten mahdollisuudet puuttua siihen eivät ole sellainen keino, joka soveltuisi energiana hyödynnettäviksi tarkoitettujen jäteöljyjen viennin estämiseen, vaikka kansallisella tasolla olisikin riittävä uudistamiskapasiteetti. Mainittu säännös ei nimittäin anna jäsenvaltiolle mahdollisuutta perustella energiana hyödynnettäväksi tarkoitettujen jäteöljyjen viennin rajoituksia näiden öljyjen kansallisen uudistamisteollisuuden suojatoimenpiteillä.

23 Portugalin hallitus katsoo, että vaikka rahoitukseen, tekniikkaan ja järjestelyihin liittyviä pakottavia syitä ei oteta huomioon, Portugalin markkinoiden koko todistaa niistä vaikeuksista, joita on kohdattu jäteöljyjen uudistamisen käyttöönotossa, kun otetaan huomioon ne vähimmäisviitemäärät, jotka on hyväksytty, jotta tästä menettelystä tulisi taloudellisesti kannattavaa. Se toteaa, että se on todella ponnistellut minimoidakseen ne taloudelliset, tekniset ja järjestelyihin liittyvät rajoitteet, joista se joutuu selviytymään, jotta uudistamiselle voidaan antaa etusija tällaisten jätteiden käsittelyssä.

24 Sama hallitus esittää, että uudistamisyksikön tasapainopiste riippuu jäteöljyn hankintakustannuksista, jotka määräytyvät suurelta osin paikallisen suhdannetilanteen, raakaöljyn markkinahinnan ja käytetyn uudistamisteknologian mukaan. Lukuun ottamatta sitä tilannetta, että uudistamalla saatavien perusöljyjen toimittajilla on monopoli, suurilla laitoksilla on siis paremmat edellytykset kestää raakaöljyn hinnan suuret muutokset ja säilyttää riittävä taloudellinen kannattavuus pitkällä aikavälillä.

25 Portugalin hallitus korostaa tässä yhteydessä, että vaikka tekniset, taloudelliset ja järjestelyihin liittyvät rajoitteet olisivat vähentäneet alan toimijoiden halukkuutta perustaa jäteöljyjen uudistamisyksiköitä, kansalliset viranomaiset ovat päättäneet ottaa käyttöön sellaisen tämän jätteen hallinnointitavan, jossa uudistamiselle todella annetaan etusija.

26 Suomen hallitus katsoo väliintulossaan Portugalin tasavallan väitteiden tueksi, että kun arvioidaan sitä, onko uudistaminen taloudellisesti järkevää ja kannattavaa, on otettava huomioon muun muassa syntyvän jäteöljyn määrä, kuljetusetäisyydet, tuotantokustannukset sekä markkinaolosuhteet. Näin ollen uudistamisen edellytyksiä on sen mukaan harkittava tapauskohtaisesti kyseessä olevassa jäsenvaltiossa. Markkinatilanne on tämän hallituksen mukaan yksi niistä tekijöistä, jotka vaikuttavat uudistamisen edellytyksiin.

27 Tässä yhteydessä mainittu hallitus tuo esiin, että perusöljyn hinta on vaihdellut voimakkaasti. Tällainen hintojen vaihtelu lisää sen mukaan riskejä, jotka liittyvät jäteöljyjen uudistamisalalla tehtyihin investointeihin. Tätä riskiä lisää voiteluöljyn kulutuksen laskeva suuntaus, joka johtuu siitä, että nykyään käytetään synteettisiä voiteluaineita, koska ne ovat parempilaatuisia.

28 Suomen hallitus lisää, että siinä tapauksessa, että kansallisessa lainsäädännössä olisi asetettu ehdoton uudistamisvaatimus mutta kyseessä olevassa jäsenvaltiossa ei olisi uudistamislaitosta, jäteöljyt olisi vietävä toiseen jäsenvaltioon uudistettaviksi. Tällaisessa tapauksessa ei otettaisi huomioon, että viejälle voisi aiheutua kuljetuksesta ja uudistamisesta kohtuuttomia kustannuksia tai että siirto ei ehkä olisi järkevää ympäristövaikutuksiensa kannalta.

Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta

29 Ensin on todettava, kuten yhteisöjen tuomioistuin on katsonut asiassa C-102/97, komissio vastaan Saksa, 9.9.1999 antamassaan tuomiossa (Kok. 1999, s. I-5051, 35 kohta), että yksi direktiivin päätavoitteista oli antaa etusija uudistamisen kautta tapahtuvalle jäteöljyjen käsittelylle. Tätä direktiivin 87/101 toisessa perustelukappaleessa ilmaistua tavoitetta perustellaan sillä, että uudistaminen on tarkoituksenmukaisin keino käyttää uudelleen jäteöljyjä, kun otetaan huomioon sen avulla aikaansaatavat energiansäästöt.

30 Komission kanneperusteesta, joka perustuu direktiivin 3 artiklan 1 kohdan noudattamatta jättämiseen, on todettava heti alkuun, että olemassa olevassa kansallisessa lainsäädännössä ei ole mitään säännöstä, jossa todetaan, kuten mainittu säännös edellyttää, että uudistamiselle annetaan etusija jäteöljyjen käsittelyssä.

31 On myös todettava, että Portugalin tasavalta on itsekin myöntänyt, että toimivaltaisten viranomaisten on ryhdyttävä konkreettisiin toimiin, joiden tarkoitus on vahvistaa tämä etusija oikeudellisesti sitovin tekstein. Portugalin hallitus on nimittäin ilmoittanut tähän liittyen, että kansallista lainsäädäntöä on tarpeen muuttaa tältä osin, jotta edellytykset tällaisen etusijan ottamiseksi käyttöön voidaan vahvistaa, ja että tätä tarkoitusta varten on laadittu asiakirja nimeltä ”Uusi kansallinen jäteöljyhuoltostrategia”.

32 Kuten yhteisöjen tuomioistuin on katsonut asiassa C-424/02, komissio vastaan Yhdistynyt kuningaskunta, 15.7.2004 antamansa tuomion 25 kohdassa (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa), vaikka on hyväksyttävää, että jäsenvaltiot voivat ensi vaiheessa tehdä tutkimuksia ja laatia selontekoja jäteöljyhuollon menettelytapojen määrittelemiseksi, näiden valmistelevien toimenpiteiden jälkeen on direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädetyn velvollisuuden noudattamiseksi kuitenkin toteutettava konkreettisia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on etusijan antaminen uudistamiselle.

33 On väitetty, että kun otetaan huomioon asetuksen N:o 259/93 7 artiklan 4 kohdan säännökset, jäteöljyjen uudistamislaitosten kannattavuus Portugalissa on ollut vaikeaa varmistaa, ja tältä osin on todettava, että näiden samojen säännösten mukaan jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat esittää perusteltuja vastalauseita sellaisten jätteiden, joihin myös jäteöljyt kuuluvat, siirtoa vastaan, jotka on tarkoitettu hyödynnettäväksi toisessa jäsenvaltiossa.

34 Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 52 kohdassa aiheellisesti todennut, jos Portugalin tasavalta olisi varmistanut, siten kuin direktiivin 3 artiklan 1 kohta edellytti, jäteöljyjen uudistamisen etusijan alueellaan, toimivaltaiset viranomaiset olisivat voineet tämän johdosta esittää vastalauseita tällaisten jätteiden muihin yhteisön jäsenvaltioihin tapahtuvaa siirtoa vastaan.

35 Portugali väittää, että uudistamislaitosten perustaminen tämän jäsenvaltion alueelle ei ole kannattavaa ja että näin ollen ja suhteellisuusperiaatteen nojalla kyseessä olevien jäsenvaltioiden velvoitteita on mukautettava niissä vallitseviin konkreettisiin olosuhteisiin, ja tältä osin on todettava, kuten yhteisöjen tuomioistuin on katsonut edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Saksa antamansa tuomion 35 ja 43 kohdassa, että yksi direktiivin päätavoitteista oli antaa etusija uudistamisen kautta tapahtuvalle jäteöljyjen käsittelylle. Näin ollen siitä, että katsottaisiin, että jossakin jäsenvaltiossa vallitsevasta teknisestä, taloudellisesta ja järjestelyihin liittyvästä tilanteesta johtuvat seikat ovat väistämättä sellaisia pakottavia syitä, jotka ovat esteenä direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttamiselle, seuraisi, että tämä säännös menettäisi kokonaan tehokkaan vaikutuksensa, koska jäsenvaltioille asetettua velvollisuutta rajoittaisi vallitsevan tilanteen säilyttäminen ennallaan, mistä seuraisi, ettei olisi mitään todellista velvollisuutta toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä jäteöljyjen käsittelemiseksi ensisijaisesti uudistamalla.

36 Tästä etusijasta on lisäksi todettava, kuten yhteisöjen tuomioistuin on korostanut edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Saksa antamansa tuomion 38 ja 39 kohdassa, että viittaus direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin ”teknisiin, taloudellisiin ja järjestelyihin liittyviin pakottaviin syihin” on osa säännöstä, jossa ilmaistaan yleisesti jäsenvaltioille asetettu velvollisuus, ja että yhteisön lainsäätäjä ei ole tarkoittanut tällä ilmaisulla säätää rajoitettuja poikkeuksia yleisesti sovellettavaan sääntöön vaan määritellä etusijan antamisesta jäteöljyjen uudistamalla tapahtuvalle käsittelylle koostuvan positiivisen velvollisuuden soveltamisalan ja sisällön.

37 Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että komission kannetta on pidettävä perusteltuna.

38 Näin ollen on todettava, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 3 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että jäteöljyjen käsittelyssä annetaan etusija uudistamiselle, kun se on teknisesti, taloudellisesti ja järjestelyjen kannalta mahdollista.

Oikeudenkäyntikulut

39 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut, että Portugalin tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, ja koska Portugalin tasavalta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Saman artiklan 4 kohdan mukaan Suomen tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1) Portugalin tasavalta ei ole noudattanut jäteöljyhuollosta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/439/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.1986 annetulla neuvoston direktiivillä 87/101/ETY, 3 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että jäteöljyjen käsittelyssä annetaan etusija uudistamiselle, kun se on teknisesti, taloudellisesti ja järjestelyjen kannalta mahdollista.

2) Portugalin tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

3) Suomen tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Allekirjoitukset