YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)

16 päivänä lokakuuta 1996

Asia T-56/94

Raffaele de Santis

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Ilmoitus avoimesta virasta — Menettelyn väärinkäyttö”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-1325

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan peruuttamaan 16.12.1993 tehty komission päätös julkaista pääosaston VI (maatalous) osaston D (eläintuotteiden markkinajärjestely) yksikön 1 (maitotuotteet) avointa päällikön virkaa koskeva ilmoitus KOM/144/93.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Komissio julkaisi 16.12.1993 Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (henkilöstösäännöt) 4 artiklan ja 29 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti pääosaston VI (maatalous) osaston D (eläintuotteiden markkinajärjestely) yksikön 1 (maitotuotteet)(VI.D.l) avointa päällikön virkaa koskevan ilmoituksen KOM/144/93. Riidanalaisessa avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa täsmennettiin, että viranhaltijan tehtävänä olisi yksikön VI.D.l tehtävien johtaminen ja koordinointi. Pätevyysvaatimuksista riidanalaisessa ilmoituksessa todettiin seuraavaa: ”Edellytetään maataloustieteellistä koulutusta ja arvosanaa maatalouden taloustieteessä, maitotuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn syvällistä tuntemusta sekä alan vankkaa työkokemusta. Johtamistaito välttämätön.”

Hakemusten viimeisenä jättöpäivänä 13.1.1994 rekisteröitiin viisi hakemusta, joiden joukossa ei ollut kantajan hakemusta, mikä johtui hänen mukaansa riidanalaisessa ilmoituksessa edellytetyistä pätevyysvaatimuksista. Vahvistettuaan viran tason palkkaluokkaan A 5/A 4 komissio nimitti kyseiseen virkaan toimielimen sisäisenä henkilöstösiirtona J:n, joka oli palkkaluokkaan A 4 kuuluva virkamies maatalouden pääosastossa.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti hylkäsi 11.3.1994 antamallaan määräyksellä (asia T-56/94 R, Kok. H. 1994, s. II-267) kantajan välitoimihakemuksen, jossa vaadittiin kyseistä virkaa koskevan virantäyttömenettelyn keskeyttämistä, sekä totesi, ettei oikeudenkäyntikuluista ollut syytä päättää siinä yhteydessä.

Pääasia

Ensimmäinen kanneperuste: henkilöstösääntöjen 5, 7, 29 ja 45 artiklan sekä liitteen I rikkominen sekä 19.7.1988 tehdyn päätöksen lainvastaisuus

Kantaja ei voi vedota keskijohdon virkojen täyttämismenettelystä 19.7.1988 tehdyn päätöksen lainvastaisuuteen sillä perusteella, että sillä loukattaisiin viran ja palkkaluokan välistä vastaavuutta koskevaa periaatetta. Kantaja on nimittäin palkkaluokkaan A 4 kuuluva virkamies. Riidanalaisessa avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa kuitenkin todettiin, että valittu hakija nimitettäisiin palkkaluokkaan A3, A4 tai A 5. Kantaja ei näin ollen voi väittää kärsineensä edellä mainitun periaatteen loukkaamisesta, koska palkkaluokkia koskeva ilmoitus ei olisi estänyt häntä jättämästä hakemustaan (23 kohta).

Viittaukset: asia T-16/94, Benecos v. komissio, 17.5.1995 (Kok. H. 1995, s. II-335 47 ja 48 kohta).

Koska kantaja vetoaa ensimmäisessä kanneperusteessa mainittujen muiden säännösten rikkomiseen ainoastaan tukeakseen 19.7.1988 tehdyn päätöksen lainvastaisuutta koskevaa väitettään, kyseisellä perusteella ei ole enää kohdetta siltä osin kuin se koskee muita säännöksiä (23 kohta).

Riidanalaisen avointa virkaa koskevan ilmoituksen väitetty epätäsmällisyys ei ole myöskään ollut sellainen seikka, että se olisi estänyt kantajaa jättämästä hakemustaan. Juuri se, että kantaja oli pitänyt riidanalaisessa ilmoituksessa mainittuja edellytyksiä epätäsmällisinä, merkitsee sitä, että kantaja ei ole voinut varmuudella päättää, oliko riidanalainen ilmoitus esteenä hänen hakemuksensa jättämiselle. Jos kantaja olisi tällaisessa tilanteessa jättänyt hakemuksensa, hänellä olisi ollut oikeus riitauttaa hakemuksensa mahdollinen hylkääminen vetoamalla riidanalaisen ilmoituksen epätäsmällisyyteen. Näin ollen kantajan perusteella, jonka mukaan riidanalainen avointa virkaa koskeva ilmoitus oli epätäsmällinen, ei ole kohdetta (24 kohta).

Lopuksi täytettävän viran tasoa koskevan täsmällisen tiedon puuttuminen, ilmaisun ”koulutus” käyttäminen tai ”johtamistaitoa” koskeva edellytys eivät missään tapauksessa ole sellaisia riidanalaisessa ilmoituksessa mainittuja edellytyksiä, jotka olisivat estäneet kantajaa jättämästä hakemustaan. Koska kantaja oli palkkaluokkaan A 4 kuuluva virkamies, riidanalaisessa ilmoituksessa mainitut täytettävän viran palkkaluokkaa koskevat täsmennykset eivät olleet esteenä hänen hakemuksensa jättämiselle. Ilmaisu ”koulutus” merkitsi ensi arviolta sitä, että virkamiehet, joilla ei ollut tutkintoa riidanalaisessa ilmoituksessa luetelluilla aloilla mutta jotka saattoivat vedota vastaavaan käytännön kokemukseen, voivat myös jättää hakemuksensa. Johtamistaitoa koskevan edellytyksen osalta ei ollut etukäteen suljettu pois sellaisia hakijoita, jotka olivat jo toimineet kyseisen osaston päällikön sijaisina tämän poissa ollessa (25 kohta).

Toinen kanneperuste: harkintavallan väärinkäyttöjä henkilöstösääntöjen 27 artiklan rikkominen

Harkintavallan väärinkäytön käsitteellä on täsmällinen merkitys, ja sillä tarkoitetaan sitä, että hallintoviranomainen käyttää toimivaltaansa muuhun tarkoitukseen kuin siihen, jota varten se on viranomaiselle annettu. Päätöstä tehtäessä harkintavaltaa on käytetty väärin, jos objektiivisten, asiaankuuluvien ja yhtäpitävien seikkojen perusteella on selvää, että päätös on tehty muiden kuin esitettyjen päämäärien saavuttamiseksi (37 kohta).

Viittaukset: asia T-106/92, Frederiksen v. parlamentti, 2.2.1995 (Kok. H. 1995, s. II-99, 47 kohta); asia T-496/93, Allo v. komissio, 8.6.1995 (Kok. H. 1995, s. II-405, 53 kohta); asia T-562/93, Obst v. komissio, 19.10.1995 (Kok. H. 1995, s. II-737, 62 kohta) ja asiaT-118/95, Correia v. komissio, 11.6.1996 (Kok. H. 1996, s. II-835, 25 kohta).

Kantajan mukaan harkintavallan väärinkäyttöä ovat tässä tapauksessa tietyt erityisedellytykset, jotka oli vahvistettu riidanalaisessa ilmoituksessa ainoastaan siksi, että etukäteen valittu hakija eli J voitaisiin nimittää virkaan (38 kohta).

Syyt, jotka komissio on esittänyt perusteeksi sille, että yksikön VI.D.l:n tulevalta päälliköltä edellytettiin maataloustieteellistä koulutusta ja arvosanaa maatalouden taloustieteessä, osoittavat, ettei kyseessä ole harkintavallan väärinkäyttö. Kantaja ei ole nimittäin kiistänyt sitä, että maitotuotealalla on tapahtunut jatkuvaa teknistä kehitystä. Tällaisessa tilanteessa komissio on siis perustellusti voinut katsoa, että virkamies, joka on saanut maataloustieteellisen koulutuksen ja jolla on arvosana maatalouden taloustieteessä, oli sopivampi vastaamaan tähän tekniseen kehitykseen yksikön VI.D.l päällikkönä kuin oikeustieteellisen koulutuksen saanut virkamies, vaikka maataloustieteellistä koulutusta ei olisikaan hankittu äskettäin. Lisäksi komissio saattoi vedota siihen, että PO VI: n oikeudellisen yksikön henkilöstömäärä oli kasvanut yksikön VI.D.l edellisen päällikön työskentelykauden aikana. Kaksi juristia seurasi täyspäiväisesti maitotuotealalla ilmeneviä oikeudellisia ongelmia, joten ei ollut enää taipeen, että yksikön päällikkö olisi juristi (39 kohta).

Komission tämän oikeudenkäynnin aikana antamien selvitysten ja parlamentissa esitettyyn, tätä asiaa koskevaan kysymykseen antaman vastauksen välillä ei ole ristiriitaa. Komissio korosti päinvastoin myös kyseisessä vastauksessaan, että tilanne riidanalaisen ilmoituksen julkaisuhetkellä oli erilainen kuin vuonna 1981, jolloin yksikön VI.D.l päällikön virka oli viimeksi ollut avoinna, mikä vastaa komission oikeudenkäyntikirjelmissään esittämiä selvityksiä (40 kohta).

Lopuksi myöskään se, että alan lehdistö kirjoitti J:n odotettavissa olevasta nimittämisestä yksikön VI.D.l päälliköksi, ei ole objektiivinen ja asian kaimalta merkityksellinen seikka, jonka perusteella voitaisiin todeta harkintavaltaa käytetyn väärin. Kyseisen lehtiartikkelin sanamuodonkin (”Tipped to be tlie new head of tlie milk division is [Mr. J.], currently head of the milk quota administration”) perusteella tämä lehtiartikkeli koski pelkkää huhua. Lisäksi alan lehdistön ennustus, joka myöhemmin osoittautuu oikeaksi, ei missään tapauksessa voi olla osoitus harkintavallan väärinkäytöstä (41 kohta).

Edellä esitetyistä seikoista ei näin ollen voida päätellä, että yksikön VLD. 1 päällikön virkaan nimitettävä virkamies olisi valittu jo ennen virantäyttömenettelyn alkamista ja että riidanalainen avointa virkaa koskeva ilmoitus olisi sen vuoksi laadittu vastaamaan kyseisen virkamiehen ominaisuuksia (42 kohta).

Henkilöstösääntöjen 27 artiklan väitetyn rikkomisen osalta komissiota ei voida moittia siitä, että se on rajoittanut yksikön VI.D.l päällikön virkaan sopivien hakijoiden etsinnän laajuutta, koska harkintavaltaa ei ole käytetty väärin. Tämän vuoksi 27 artiklaan perustuvalla kantajan väitteellä ei ole enää kohdetta, joten se on hylättävä. On joka tapauksessa korostettava, että kantaja ei ole esittänyt lisäseikkoja, jotka voisivat tukea tätä perustelua (44 kohta).

Ratkaisu:

Kanne hylätään.