ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
11

Direktiivin 2000/60 liitteessä V olevissa 1.3 ja 1.3.4 kohdassa säädetään seuraavaa: ”1.3 Pintavesien ekologisen ja kemiallisen tilan seuranta Pintavesien seurantaverkko on perustettava 8 artiklan vaatimusten mukaisesti. Seurantaverkko on suunniteltava siten, että kunkin vesistöalueen ekologisesta ja kemiallisesta tilasta saadaan yhtenäinen ja monipuolinen kokonaiskuva ja että vesimuodostumien luokittelu viiteen luokkaan 1.2 kohdassa olevien normatiivisten määritelmien mukaan on mahdollista. Jäsenvaltioiden on liitettävä vesipiirin hoitosuunnitelmaan pintavesien seurantaverkkoa esittävä kartta tai kartat. – – 1.3.4 Seurantatiheys Perusseurantajaksona on noudatettava fysikaalis-kemiallisten laatutekijöiden jäljempänä esitettyjä tiheyksiä, jolleivät pidemmät väliajat ole perusteltuja teknisen tietämyksen tai asiantuntija-arvion perusteella. Biologisten ja hydrologis-morfologisten laatutekijöiden seurantaa on tehtävä vähintään kerran perusseurantajaksona. Toiminnallisessa seurannassa jäsenvaltioiden on määriteltävä kunkin muuttujan seurantatiheys niin, että saadaan riittävästi tietoja kyseisen laatutekijän tilan arvioimiseksi luotettavasti. Ohjeellisesti väliaikojen ei tulisi olla jäljempänä taulukossa esitettyjä pitempiä, jolleivät pidemmät väliajat ole perusteltuja teknisen tietämyksen tai asiantuntija-arvion mukaan. Seurantatiheys on valittava siten, että saavutetaan hyväksyttävä luotettavuus- ja tarkkuustaso. Seurantajärjestelmällä saavutetut luotettavuus- ja tarkkuusarviot on ilmoitettava vesipiirin hoitosuunnitelmassa. Seurantatiheydet on valittava siten, että otetaan huomioon sekä luonnon että ihmistoiminnan muuttujissa aiheuttama vaihtelu. Seuranta-ajat on valittava siten, että vuodenaikaisvaihtelun vaikutus tuloksiin on mahdollisimman pieni, ja siten varmistettava, että tulokset osoittavat vesimuodostumassa ihmistoiminnan vaikutuksesta tapahtuneita muutoksia. Saman vuoden eri vuodenaikoina on tarvittaessa tehtävä lisäseurantaa tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Laatutekijä Joet Järvet Jokisuiden vaihettumisalueet Rannikkovedet Biologiset Kasviplankton 6 kk 6 kk 6 kk 6 kk Muu vesikasvillisuus s 3 v 3 v 3 v 3 v Pohjaeläimet 3 v 3 v 3 v 3 v Kalat 3 v 3 v 3 v Hydrologis-morfologiset Esteettömyys 6 v Hydrologia jatkuvasti 1 kk Morfologia 6 v 6 v 6 v 6 v Fysikaalis-kemialliset Lämpöolot 3 kk 3 kk 3 kk 3 kk Happitilanne 3 kk 3 kk 3 kk 3 kk Suolaisuus 3 kk 3 kk 3 kk Ravinneolot 3 kk 3 kk 3 kk 3 kk Happamoitumistilanne 3 kk 3 kk Muut pilaavat aineet 3 kk 3 kk 3 kk 3 kk Prioriteettiaineet 1 kk 1 kk 1 kk 1 kk – –”
19

Komissio toimitti 20.12.2019 neuvostolle yksikköjensä laatiman valmisteluasiakirjan, jonka otsikko on ”Union submission to the seventh meeting of the [ISWG-GHG] of the IMO in London from 23 to 27 March 2020 on the introduction of lifecycle guidelines to estimate well-to[-]tank greenhouse gas (GHG) emissions of sustainable alternative fuels to incentivise the uptake of sustainable alternative fuels at global level” [Unionin ehdotus IMO:n [ISWG-GHG:n] Lontoossa 23.–27.3.2020 pidettyyn seitsemänteen kokoukseen, joka koskee elinkaarisuuntaviivojen käyttöönottoa kestävien vaihtoehtoisten polttoaineiden WtT-kasvihuonekaasupäästöjen arvioimiseksi, kestävien vaihtoehtoisten polttoaineiden käyttöönoton kannustamiseksi maailmanlaajuisesti] (SWD(2019) 456 final).
28

Aluksi on muistutettava siitä, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkitsemisessa on otettava huomioon sen sanamuodon lisäksi sen asiayhteys sekä sillä säännöstöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa se on, ja erityisesti tämän säännöstön syntyhistoria (tuomio 5.4.2022, C‑140/20, Commissioner of An Garda Síochána, EU:C:2022:258, 32 kohta).
70

Käsiteltävässä tapauksessa on todettava ensiksikin, että SEUT 63 artiklan tarkoituksena on antaa yksityisille oikeuksia siltä osin kuin siinä myönnetään pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa käyttö- ja tuotto-oikeuksien haltijoille oikeus siihen, ettei niiltä viedä näitä oikeuksia mainitun artiklan vastaisesti (ks. analogisesti tuomio 14.9.2017, The Trustees of the BT Pension Scheme, C‑628/15, EU:C:2017:687, 48 kohta). Vastaavalla tavalla perusoikeuskirjan 17 artikla on katsottava oikeussäännöksi, jonka tarkoituksena on antaa oikeuksia yksityisille (tuomio 21.5.2019, komissio v. Unkari (Maatalousmaan käyttö- ja tuotto-oikeudet), C‑235/17, EU:C:2019:432, 68 kohta).
5

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (EYVL 1987, L 256, s. 1) (jäljempänä yhdistetty nimikkeistö), sellaisena kuin se on muutettuna 12.10.2017 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/1925 (EUVL 2017, L 282, s. 1), jota sovelletaan ajallisesti pääasiassa, liitteessä I olevan 6 ryhmän otsikko on ”Elävät puut ja muut elävät kasvit; sipulit, juuret ja niiden kaltaiset tuotteet; leikkokukat ja leikkovihreä” [ranskankielisessä toisinnossa ”Plantes vivantes et produits de la floriculture” eli ”Elävät kasvit ja kukkaviljelytuotteet”], ja siihen sisältyy huomautus 1, jonka sanamuoto on seuraava: ”Nimikkeen 0601 jälkimmäisessä osassa mainittuja poikkeuksia lukuun ottamatta tähän ryhmään kuuluvat ainoastaan elävät puut ja tuotteet (myös kasvisten taimet), jollaisia tavallisesti puutarhat, taimistot tai kukkakaupat toimittavat käytettäviksi istutus- tai koristetarkoituksiin; – –”
28

Tässä yhteydessä on kuitenkin muistutettava, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen unionin tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Kun esitetyt kysymykset koskevat unionin oikeuden tulkintaa, unionin tuomioistuimella on näin ollen periaatteessa velvollisuus antaa ennakkoratkaisu (tuomio 15.7.2021, The Department for Communities in Northern Ireland,C-709/20, EU:C:2021:602, 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
42

EUH katsoo, että valitus on jätettävä tutkimatta, koska sen ainoa valitusperuste on epäselvä. Ensinnäkin väitettä, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin on arvioinut todisteita ilmeisen virheellisesti, on kehitelty jäsentymättömällä tavalla selittämättä, minkä vuoksi tästä väitetystä virheestä olisi oltava seurauksena riidanalaisen päätöksen kumoaminen. Lisäksi oikeussuojan epäämistä koskeva väite koskee todellisuudessa tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden loukkaamista. Valituksessa ei kuitenkaan esitetä selvästi, millä tavalla unionin yleinen tuomioistuin olisi loukannut tätä oikeutta tai syrjintäkiellon periaatetta, johon myös on vedottu. Lopuksi EUH katsoo, että ainoan valitusperusteen sanamuodossa ei mainita henkilöstösääntöjen 60 artiklan väitettyä rikkomista.
30

Koska tämä artikla on poikkeussäännös, sitä on tulkittava suppeasti (tuomio 29.7.2019, Inter-Environnement Wallonie ja Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen, C-411/17, EU:C:2019:622, 147 kohta) ja tuomio 16.7.2020, JE (Avioeroihin sovellettava laki), C-249/19, EU:C:2020:570, 23 kohta), kuten näin ollen myös käsitettä ”polttopuu”, jolla määritetään sen soveltamisala. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämän määritelmän mukaisesti ”polttopuuksi” on siis katsottava kaikenlainen puu, joka on objektiivisten ominaisuuksiensa, kuten ennalta määrätyn kuivuusasteen, mukaan tarkoitettu yksinomaan poltettavaksi.
Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU 33 artiklan 2 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artiklan ja 24 artiklan 2 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että tämä säännös ei ole esteenä sille, että jäsenvaltio käyttää siinä annettua mahdollisuutta jättää kansainvälistä suojelua koskeva hakemus tutkimatta sillä perusteella, että hakijalle on jo myönnetty pakolaisasema toisessa jäsenvaltiossa, silloin, kun tämä hakija on ilman huoltajaa tulleen sellaisen lapsen isä, joka on saanut toissijaista suojelua ensin mainitussa jäsenvaltiossa, tämän kuitenkaan rajoittamatta vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/95/EU 23 artiklan 2 kohdan soveltamista.
3

Kyseisen asetuksen 5 artiklassa, jonka otsikko on ”Tutkimusten aloittaminen”, säädetään seuraavaa: ”1. Pääjohtaja voi aloittaa tutkimuksen, kun on riittävä epäily, joka voi perustua myös kolmannen osapuolen toimittamiin tai nimettömästi toimitettuihin tietoihin, petoksesta, lahjonnasta tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavasta muusta laittomasta toiminnasta. Tutkimuksen aloittamista koskevassa pääjohtajan päätöksessä on otettava huomioon 17 artiklan 5 kohdan mukaisesti vahvistetut tutkimuksissa noudatettavan politiikan painopisteet ja [OLAFin] vuotuinen hallintosuunnitelma. Päätöksessä on myös otettava huomioon tarve käyttää [OLAFin] resursseja tehokkaasti ja käytettävien keinojen oikeasuhteisuus. Sisäisissä tutkimuksissa on kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, mikä toimielin, elin tai laitos soveltuu parhaiten suorittamaan tutkimuksen erityisesti tosiseikkojen luonteen sekä sen perusteella, millaisia todellisia tai mahdollisia taloudellisia vaikutuksia tapauksella on ja mikä on oikeudellisten jatkotoimien todennäköisyys. 2. Pääjohtaja päättää ulkoisen tutkimuksen aloittamisesta omasta aloitteestaan tai asianomaisen jäsenvaltion tai jonkin unionin toimielimen, elimen tai laitoksen pyynnöstä. Pääjohtaja päättää sisäisen tutkimuksen aloittamisesta omasta aloitteestaan tai sen toimielimen, elimen tai laitoksen pyynnöstä, jossa tutkimus on määrä tehdä, tai jonkin jäsenvaltion pyynnöstä. – – 4. [OLAF] tekee kahden kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut 2 kohdassa tarkoitetun pyynnön, päätöksen siitä, onko tutkimus aloitettava. Päätöksestä on ilmoitettava viipymättä pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle, toimielimelle, elimelle tai laitokselle. Päätös olla aloittamatta tutkimusta on perusteltava. Jos [OLAF] ei ole tuon kahden kuukauden määräajan kuluessa tehnyt mitään päätöstä, sen katsotaan päättäneen, ettei tutkimusta aloiteta. Jos virkamies tai muuhun henkilöstöön kuuluva, toimielimen tai elimen jäsen, toimiston tai viraston päällikkö taikka sen työntekijä antaa [OLAFille] henkilöstösääntöjen 22 a artiklan mukaisesti toimien tietoja, jotka liittyvät epäiltyyn petokseen tai väärinkäytökseen, [OLAF] ilmoittaa asianomaiselle henkilölle, aikooko se aloittaa kyseisiä tosiseikkoja koskevan tutkimuksen. – –”
136

Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Helleenien tasavallan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen on todettu, Helleenien tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
69

Esitettyihin kysymyksiin on vastattava kaiken edellä esitetyn perusteella, että SEU 4 artiklan 2 kohtaa, SEUT 20 ja SEUT 21 artiklaa sekä perusoikeuskirjan 7, 24 ja 45 artiklaa, luettuina yhdessä direktiivin 2004/38 4 artiklan 3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että kun kyseessä on alaikäinen lapsi, joka on unionin kansalainen ja jonka vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten antamassa syntymätodistuksessa mainitaan kaksi samaa sukupuolta olevaa henkilöä hänen vanhempinaan, jäsenvaltio, jonka kansalainen kyseinen lapsi on, on velvollinen yhtäältä myöntämään hänelle henkilökortin tai passin vaatimatta, että sen kansalliset viranomaiset laativat ensin syntymätodistuksen, ja toisaalta tunnustamaan kunkin muun jäsenvaltion tavoin asiakirjan, jonka vastaanottava jäsenvaltio on antanut ja jonka perusteella lapsi voi käyttää kummankin kyseisen henkilön kanssa oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.7.2010 annetulla neuvoston direktiivillä 2010/45/EU, 167–171 ja 178 artiklaa ja yksityiskohtaisista säännöistä direktiivissä 2006/112/EY säädetyn arvonlisäveron palauttamiseksi palautusjäsenvaltioon sijoittautumattomille mutta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille verovelvollisille 12.2.2008 annettua neuvoston direktiiviä 2008/9/EY on tulkittava siten, että verovelvollinen, joka ei ole sijoittautunut palautusjäsenvaltioon vaan toiseen jäsenvaltioon, ei voi käyttää oikeutta tavaroiden luovutuksesta kannetun arvonlisäveron palautukseen, jos verovelvollisella ei ole hallussaan direktiivissä 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2010/45, tarkoitettua laskua kyseisten tavaroiden ostosta. Ainoastaan siinä tapauksessa, että asiakirja on niin virheellinen, että kansallisilta veroviranomaisilta puuttuvat palautushakemuksen perusteeksi tarvittavat tiedot, voidaan katsoa, että tällainen asiakirja ei ole direktiivissä 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2010/45, tarkoitettu ”lasku”.
2)

Direktiivin 91/250 5 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että tietokoneohjelman laillisesti hankkineen henkilön, joka haluaa dekompiloida tämän ohjelman korjatakseen sen toimintaan vaikuttavat virheet, ei tarvitse täyttää kyseisen direktiivin 6 artiklassa säädettyjä vaatimuksia. Ohjelman hankkineella henkilöllä on kuitenkin oikeus toteuttaa tällainen dekompilaatio vain siltä osin kuin se on tarpeen näiden virheiden korjaamiseksi ja noudattaen mahdollisesti mainittua ohjelmaa koskevan tekijänoikeuden haltijan kanssa tehdyssä sopimuksessa määrättyjä ehtoja.
Biosidivalmisteiden asettamisesta saataville markkinoilla ja niiden käytöstä 22.5.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 528/2012, sellaisena kuin se on muutettuna 11.3.2014 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 334/2014, 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että valmiste, jonka tarkoituksena on tuhota, torjua tai tehdä haitattomaksi haitallisia eliöitä ja joka sisältää komission täytäntöönpanoasetuksen nojalla mainitun asetuksen 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti hyväksytyn tehoaineen, ei pelkästään tämän hyväksymisen perusteella kuulu kyseisen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun biosidivalmisteen käsitteen soveltamisalaan, joten toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava, täyttääkö kyseinen valmiste kaikki viimeksi mainitussa säännöksessä vahvistetut edellytykset kyseisen käsitteen soveltamisalaan kuulumiseksi. Siinä tapauksessa, että kyseisen valmisteen koostumus on sama kuin sellaisen biosidivalmisteen, joka on esitetty edustavaksi kyseisen tehoaineen hyväksymistä koskevan hakemuksen yhteydessä, kyseisen tuomioistuimen on kuitenkin katsottava, että tämä sama valmiste kuuluu mainitun käsitteen soveltamisalaan.
Seuraavaksi on todettava, että molemmissa tapauksissa kyseisiä voittoja verotetaan Portugalissa. Siltä osin kuin Portugalin hallitus viittaa siihen mahdollisuuteen, että verovelvolliset, jotka ovat sijoittaneet pääomiaan ulkomaisissa pörsseissä listattuihin osakkeisiin, voivat vähentää Portugalissa kannettavasta verosta sen veron, jonka he ovat kyseisistä osingoista maksaneet ulkomaille, on muistettava, että vakiintuneessa oikeuskäytännössä on todettu, että suhteessa verosääntöön, jolla pyritään estämään jaetun voiton taloudellinen kaksinkertainen verottaminen tai lieventämään sitä, verovelvollisen, joka saa kolmannesta valtiosta osinkoja, tilanne on rinnastettavissa verovelvollisen, joka saa kotimaisia osinkoja, tilanteeseen, koska molemmissa tapauksissa voitot voivat lähtökohtaisesti olla ketjuverotuksen kohteena (ks. vastaavasti tuomio 24.11.2016, SECIL, C‑464/14, EU:C:2016:896, 55 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Näin ollen se, että verovelvolliset, jotka ovat sijoittaneet pääomiaan ulkomaisissa pörsseissä listattuihin osakkeisiin, saattoivat vähentää Portugalissa kannettavasta verosta sen veron, jonka he olivat kyseisistä osingoista maksaneet ulkomaille, ei – olettaen, että tällainen mahdollisuus todella oli olemassa – voinut merkitä kyseisten verovelvollisten asettamista tilanteeseen, joka olisi ollut erilainen sellaisten verovelvollisten tilanteeseen nähden, jotka olivat sijoittaneet pääomiaan Portugalin pörssissä listattuihin osakkeisiin.
11

Retten i Odense (Odensen alioikeus, Tanska) tuomitsi 4.5.2018 antamallaan tuomiolla VAS Shippingin maksamaan 1500000 Tanskan kruunun (DKK) (noin 201407 euroa) suuruisen sakon kyseisestä rikoksesta. Ratkaisunsa perusteluissa kyseinen tuomioistuin katsoi, että siltä osin kuin Tanskan lainsäädännössä säädetään työluvan hankkimista koskevasta velvollisuudesta, jota sovelletaan ilman kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää, sillä rajoitetaan SEUT 49 artiklassa, luettuna yhdessä SEUT 54 artiklan kanssa, vahvistettua sijoittautumisvapautta. Retten i Odense katsoi kuitenkin, että kyseinen rajoitus on perusteltu yleistä etua koskevista pakottavista syistä, jotka liittyvät Tanskan työmarkkinoiden vakauteen, eikä sillä ylitetä sitä, mikä on tarpeen tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi. Kyseisen tuomioistuimen mukaan on nimittäin niin, että kun otetaan huomioon aluksen miehistöön kuuluvien kolmansien maiden kansalaisten ja tanskalaisten työntekijöiden palkkojen välinen ero, työlupaa koskeva vaatimus on tehokas ja asianmukainen keino kansallisten työmarkkinoiden häiriöiden estämiseksi.
84

On silti huomattava, että – kuten tämän tuomion 57 kohdassa on korostettu – CG:n kaltainen unionin kansalainen, joka on muuttanut toiseen jäsenvaltioon, on käyttänyt SEUT 21 artiklan 1 kohdassa myönnettyä perusvapauttaan liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella, joten hänen tilanteensa kuuluu unionin oikeuden soveltamisalaan, ja näin on siitä huolimatta, että hänen oleskeluoikeutensa on myönnetty kansallisen oikeuden perusteella.
45

Kaiken edellä esitetyn perusteella esitettyihin kysymyksiin on vastattava, että direktiivin 2006/112 205 artiklaa on suhteellisuusperiaatteen valossa luettuna tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan henkilön, joka on katsottu kyseisessä artiklassa tarkoitetulla tavalla yhteisvastuulliseksi, on maksettava sen arvonlisäveron lisäksi, jota veronmaksuvelvollinen ei ole maksanut, viivästyskorko, joka tämän veronmaksuvelvollisen on maksettava tälle summalle, kun on osoitettu, että tämä henkilö tiesi tai hänen olisi pitänyt tietää, että mainittu veronmaksuvelvollinen ei tule maksamaan kyseistä veroa, mutta hän käytti silti vähennysoikeuttaan.
33

Tuote on turvallisuudeltaan puutteellinen mainitun direktiivin 6 artiklassa tarkoitetulla tavalla, jos se ei ole niin turvallinen kuin on perusteltua odottaa ottaen huomioon kaikki seikat ja erityisesti tuotteesta annetut tiedot, sillä oleva käyttö sekä ajankohta, jona tuote laskettiin liikkeelle. Saman direktiivin kuudennen perustelukappaleen mukaan tämä arviointi on tehtävä sen turvallisuuden mukaan, jota yleisöllä kohtuudella on aihetta odottaa (tuomio 5.3.2015, Boston Scientific Medizintechnik, C‑503/13 ja C‑504/13, EU:C:2015:148, 37 kohta).
48

Tältä osin asetuksen N:o 2081/92, joka on kumottu asetuksella N:o 510/2006, joka on puolestaan kumottu asetuksella N:o 1151/2012, 7 artiklan 3 kohdasta ilmenee, että oikeus esittää vastaväite suojatun maantieteellisen merkinnän kansallisissa viranomaisissa toimitettavassa rekisteröintimenettelyssä oli ”luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, jota asia laillisesti koskee”; unionin tuomioistuin on tulkinnut tätä käsitettä siten, että se sisältää laillisen taloudellisen edun (määräys 26.10.2000, Molkerei Großbraunshain ja Bene Nahrungsmittel v. komissio, C‑447/98 P, EU:C:2000:586, 72 kohta).
Yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, asetusten (EY) N:o 847/96, (EY) N:o 2371/2002, (EY) N:o 811/2004, (EY) N:o 768/2005, (EY) N:o 2115/2005, (EY) N:o 2166/2005, (EY) N:o 388/2006, (EY) N:o 509/2007, (EY) N:o 676/2007, (EY) N:o 1098/2007, (EY) N:o 1300/2008 ja (EY) N:o 1342/2008 muuttamisesta sekä asetusten (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1627/94 ja (EY) N:o 1966/2006 kumoamisesta 20.11.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1224/2009 89 ja 90 artiklaa, luettuina Euroopan unionin perusoikeuskirjan 49 artiklan 3 kohdassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen valossa, on tulkittava siten, että jollei niistä tarkastuksista muuta johdu, jotka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tehtävä, ne eivät ole esteenä kansalliselle säännökselle, jonka mukaan kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30.3.1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98, sellaisena kuin se on muutettuna 13.3.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 227/2013, 32 artiklan rikkomisen seuraamuksena on paitsi sakon määrääminen myös asianomaiselta alukselta löydettyjen saaliiden ja kiellettyjen tai säännösten vastaisten pyydysten pakollinen menetetyiksi tuomitseminen.
59

Näin ollen neljänteen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan kansallinen tuomioistuin ei voi viran puolesta tai kuluttajan pyynnöstä tutkia sopimusehtojen mahdollista kohtuuttomuutta, kun kiinteistökiinnitys on realisoitu, kiinnitetty kiinteistö on myyty ja tämän kiinteistön omistusoikeus on siirretty kolmannelle, sillä edellytyksellä, että kuluttaja, jonka kiinteistö on ollut ulosmittausmenettelyn kohteena, voi vedota oikeuksiinsa myöhemmässä menettelyssä saadakseen tämän direktiivin perusteella korvausta kohtuuttomien ehtojen soveltamisesta aiheutuneista taloudellisista seurauksista.
114

Siltä osin kuin kyse on toiseksi sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajien käsittelemien ja tallentamien liikenne- ja paikkatietojen nopeasta säilyttämisen varmistamisesta direktiivin 2002/58 5, 6 ja 9 artiklan tai kyseisen direktiivin 15 artiklan 1 kohdan nojalla toteutettujen lainsäädännöllisten toimenpiteiden perusteella, on muistutettava, että tällaiset tiedot on lähtökohtaisesti tapauksen mukaan poistettava tai tehtävä nimettömiksi niiden lakisääteisten määräaikojen päätyttyä, jotka mainitun direktiivin täytäntöönpanemiseksi annetuissa kansallisissa säännöksissä on asetettu niiden käsittelylle ja tallentamiselle. Unionin tuomioistuin on kuitenkin katsonut, että tämän käsittelyn ja tallentamisen aikana voi syntyä tilanteita, joissa on välttämätöntä säilyttää mainitut tiedot näiden määräaikojen jälkeen vakavien rikosten tai kansalliseen turvallisuuteen kohdistuvien loukkausten selvittämiseksi, ja näin on sekä tilanteessa, jossa nämä rikokset tai loukkaukset on jo voitu todeta, että tilanteessa, jossa voidaan kaikkien merkityksellisten seikkojen objektiivisen tarkastelun päätteeksi kohtuudella epäillä, että kyseinen rikos tai loukkaus on tapahtunut (tuomio 5.4.2022, Commissioner of An Garda Síochána ym.,C-140/20, EU:C:2022:258, 85 kohta).