YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)

7 päivänä joulukuuta 1995

Yhdistetyt asiat T-544/93 ja T-566/93

Giovanni Battista Abello ym.

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Palkkalaskelma — Korjauskertoimet — Neuvoston asetukset N:o 3761/92, N:o 3765/92 ja N:o 3766/92 — Lainvastaisuusväite”

Täydellinen teksti italiankielellä II-815

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan — kantajien joulukuun 1992 ja tammikuun 1993 palkkalaskelmien kumoamista siltä osin kuin ne on laadittu 21.12.1992 annettujen neuvoston asetusten N:o 3761/92, N:o 3765/92 ja N:o 3766/92 sisältämiä korjauskertoimia soveltaen sekä kyseisten asetusten toteamista lainvastaisiksi lainvastaisuusväitteen perusteella; — kanteen kohteena olevien korjauskertoimien soveltamisesta kantajille aiheutuneeksi väitetyn vahingon korvaamista.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Neuvosto antoi 21.12.1992 asetukset N:o 3765/92, N:o 3766/92 ja N:o 3761/92, joilla mukautettiin 1.7.1991, 1.1.1991 ja 1.7.1992 lähtien Euroopan yhteisöjen virkamiesten ja muun henkilöstön palkkoja ja eläkkeitä sekä näihin palkkoihin ja eläkkeisiin sovellettavia korjauskertoimia (EYVL L 383, s. 1, 9 ja 11). Asetus N:o 3765/92, jolla toteutetaan viiden vuoden väliajoin tehtävä tarkistus, perustuu Euroopan yhteisöjen virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen mukauttamismenetelmän muuttamisesta 15 päivänä joulukuuta 1981 tehtyyn neuvoston päätökseen N:o 81/1061 (EYVL L 386, s. 6), kun taas asetukset N:o 3761/92 ja N:o 3766/92 perustuvat Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (henkilöstösäännöt) liitteeseen XI. Näissä asetuksissa vahvistetaan mm. Italiassa sovellettavaksi korjauskertoimeksi 111,5 1.1.1991 lähtien, 112,2 1.7.1991 lähtien ja 113,4 1.7.1992 lähtien sekä Vareseassa sovellettavaksi erityiseksi korjauskertoimeksi 104,3, 103,5 ja 105,8 samoista päivämääristä lukien.

Joulukuussa 1992 kantajat saivat asetusten N:o 3765/92 ja 3766/92 mukaisesti lasketut tarkistetut palkkansa ja tammikuussa 1993 he saivat asetuksen N:o 3761/92 perusteella laaditun joulukuun 1992 palkkalaskelman.

Kantaja Riesch omasta puolestaan ja muut kantajat yhdessä tekivät 18.3.1993 päivätyillä asiakirjoilla henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisen valituksen, jolla he riitauttivat asetuksilla N:o 3765/92, N:o 3766/92 ja N:o 3761/92 vahvistetut korjauskertoimet.

Väitteet kantajien palkkalaskelmien kumoamiseksi siltä osin kuin ne on laadittu asetusten N:o 3761/92, N:o 3765/92 ja N:o 3766/92 sisältämiä korjauskertoimia soveltaen jalainvastaisuusväite kyseisten asetusten lainvastaisuuden toteamiseksi

1. Henkilöstösääntöjen 64 ja 65 artiklan rikkomista sekä virkamiesten yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista koskevat kanneperusteet

Ensimmäisessä ja toisessa kanneperusteessaan kantajat väittävät komission arvioineen virheellisesti henkilöstösääntöjen 64 artiklassa tarkoitettuja elinolosuhteita, soveltaneen virheellistä tilastomenetelmää määritellessään peruspariteetin, joka koskee asunnon omistajien asumiskustannuksia, ja laskeneen väärin tiettyjä peruspariteetteja (33 kohta).

a) Henkilöstösääntöjen 64 artiklassa tarkoitettujen elinolosuhteiden arvioiminen

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa toisaalta, että henkilöstösääntöjen 64 artiklassa säädetään, että virkamiehen palkkaan sovelletaan korjauskerrointa ”eri asemapaikkojen elinolosuhteiden mukaisesti”, ja toisaalta, että vuosittaisten ja joka viides vuosi tehtävien korjauskertoimien mukauttamisien pääasiallisena tarkoituksena on oltava sen tarkistaminen, että korjauskertoimien välisillä suhteilla kuvataan oikealla tavalla jäsenvaltioiden pääkaupungeissa palveluksessa oleville henkilöstöön kuuluville maksettavien palkkojen välisen ostovoiman vastaavuutta (39 kohta).

Siten korjauskertoimia määritettäessä ja tarkistettaessa elinolosuhteiden on katsottava tarkoittavan elinkustannuksia, joita kuvataan virkamiesten ostovoimalla; virkamiesten palkkauksen osalta henkilöstösääntöjen tarkoituksena on taata kaikille virkamiehille sama ostovoima riippumatta heidän asemapaikastaan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta noudattaen. Ostovoimalla mitataan niiden tavaroiden ja palvelujen määrää, jotka yhdellä valuuttayksiköllä voidaan hankkia tietyllä hetkellä, joten ainoastaan todennäköisesti aiheutuvat menot ovat merkityksellisiä ostovoimaa laskettaessa. Ostovoiman vastaavuuden säännön soveltaminen edellyttää siten, että asemapaikan korjauskerrointa sovelletaan vain niihin määriin, jotka siellä todennäköisesti kulutetaan (40 kohta).

Viittaukset: asia 59/81, komissio v. neuvosto, yhteisöjen tuomioistuin 6.10.1982 (Kok. 1982, s. 3329, 33 kohta); asia 158/79, Roumengous Carpentier v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 15.12.1982 (Kok. 1982, s. 4379, 23 kohta); asia T-47/91, Auzat v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 15.12.1992 (Kok. 1992, s. II-2535, 38 kohta).

Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että ne 173 ostovoiman peruspariteettia, jotka tilastotoimisto on yhdessä kansallisten tilastoalan toimielinten kanssa valinnut, ovat asianmukaiset indikaattorit kuvaamaan, joskin välttämättä likimääräisesti, yhteisöjen virkamiesten elinkustannuksia ja siten samalla elinolosuhteita. Itse asiassa niiden avulla voidaan todeta mahdollisimman suurella tarkkuudella, virkamiesten kulutustottumukset huomioon ottaen, ne menot, joihin he käyttävät palkkansa (41 kohta).

b) Tilastomenetelmä, jota komissio käytti määritellessään asunnon omistajien asumiskustannuksia koskevan peruspariteetin

Henkilöstösääntöjen 64 ja 65 artiklan sekä henkilöstösääntöjen liitteen XI säännösten sanamuoto kuten myös asian monimutkaisuus edellyttää, että neuvostolla on laaja harkintavalta sen päättäessä yhteisöjen virkamiesten palkkojen mukauttamisen tarpeellisuudesta sekä niistä seikoista ja tekijöistä, jotka on otettava huomioon yhteisöjen virkamiesten palkkoja mukautettaessa. Henkilöstösääntöjen 64 ja 65 artiklassa säädetään virkamiesten yhdenvertaisen kohtelun periaatteesta, jolla pyritään varmistamaan yhteisöjen virkamiesten palkkojen ostovoiman yhdenmukaisuus. Sitä paitsi korjauskertoimien määrittämisen ja tarkistamisen osalta henkilöstösääntöjen liitteessä XI ja päätöksessä 81/1061 annetaan tilastotoimistolle tehtäväksi laskea jäsenvaltioiden kansallisten tilastoalan toimielinten kanssa taloudelliset pariteetit ja tarkistaa, että korjauskertoimien välisillä suhteilla kuvataan oikealla tavalla ostovoiman vastaavuutta (53, 54 ja 55 kohta).

Tilastotoimiston henkilöstösääntöjen liitteen XI 9 artiklassa tarkoitetun kertomuksen laatimiseen käyttämien tiedostojen ja tilastomenetelmien määrittämisen ja valinnan osalta yhteisöjen tuomioistuimen suorittaman arvioimiin on rajoituttava sen tarkistamiseen, että henkilöstösääntöjen säännöksiin sisältyviä periaatteita on noudatettu, että korjauskertoimien vahvistamisen perustana olevien tekijöiden arvioinnissa ei ole tehty ilmeistä virhettä ja että harkintavaltaa ei ole käytetty väärin (56 kohta).

Vuoden 1990 viisivuotistarkistuksen kuten myös vuosien 1991 ja 1992 tarkistusten yhteydessä tilastotoimisto sovelsi virkamiesten omistamista asunnoista aiheutuvien asumiskustannusten määrittelyyn imputoidut vuokrat -menetelmää, jossa asuntojen ostamiselle määritellään sama pariteetti kuin asuntojen vuokralle ottamiselle; vuokria koskevat tiedot on kerätty kiinteistönvälitystoimistoille tehtyjen kyselyjen perusteella (57 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa tältä osin, että imputoiduit vuokrat -menetelmä on kansallisten tilastoalan toimielinten hyväksymä ja että sitä on sovellettu kaikissa asemapaikoissa ja että sitä ovat soveltaneet muutkin kansainväliset järjestöt, jotka ovat tunnettuja tilastoyksikköjensä ja taloudellisten tutkimustensa teknisestä asiantuntemuksestaan. Sitä paitsi henkilöstösäännöissä ei täsmennetä, mikä tietty tilastomenetelmä tilastotoimiston on valittava korjauskertoimien määrittämistä varten. Vaikka onkin myönnettävä, että tilastotoimiston asumion omistajien asumiskustannusten määrittelemiseen käyttämä imputoidut vuokrat -menetelmä voi osoittautua riittämättömäksi ja joiltain osin kehittämisen tarpeessa olevaksi, menetelmän heikkoudet eivät kuitenkaan ole luonteeltaan sellaisia, että ne vakavasti horjuttaisivat sen yleistä luotettavuutta. Sitä paitsi tilastotoimiston kaikissa virkamiesten asemapaikoissa käyttämä menetelmä, jossa kiinteistönvälitystoimistoille tehtiin kyselyitä, on esillä olevassa asiassa tehnyt mahdolliseksi selvittää Ispran yhteisessä tutkimuskeskuksessa palveluksessa olevien komission virkamiesten ja muun henkilöstön asumiskustannukset ottaen huomioon riittävällä tavalla asuinalueen erityispiirteet sekä näiden virkamiesten ja muun henkilöstön elintason (59, 60 ja 64 kohta).

c) Tiettyjen peruspariteettien väitetty väärin laskeminen

Korjauskertoimien määrittelemisen ja tarkistamisen osalta yhteisöjen tuomioistuimen suorittaman arvioinnin on rajoituttava sen tutkimiseen, ovatko yhteisöjen toimielimet pitäytyneet, kun otetaan huomioon neuvoston ja komission suorittamien arviointien syynä olevat seikat, kohtuullisuuden rajoissa ja että ne eivät ole käyttäneet toimivaltaansa ilmeisen virheellisesti (76 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että kantajat eivät ole esittäneet mitään seikkoja, joilla kyettäisiin näyttämään toteen väitetty analysoitujen tietojen vertailukelvottomuus tai epäedustavuus ja joilla voitaisiin todistaa, että peruspariteettien moitittu laskeminen on suoritettu ylittäen kohtuullisuuden rajat ja ilmeisen virheellisesti (77, 78, 79 ja 80 kohta).

2. Harkintavallan väärinkäyttöä koskeva kanneperuste

Harkintavallan väärinkäytön osalta on esitettävä vakuuttaviin ja yhtäpitäviin seikkoihin perustuvaa näyttöä siitä, että kanteen kohteena oleva päätös on tehty muussa kuin esitetyssä tarkoituksessa tai että hallinto käyttää toimivaltaansa muiden tavoitteiden saavuttamiseen kuin mitä varten toimivalta on sille annettu. Esillä olevassa asiassa riidanalaiset korjauskertoimet on määritelty henkilöstösääntöjen säännösten mukaisesti ja kansallisten tilastoalan toimielinten hyväksymien tilastomenetelmien mukaan, jotta voitaisiin taata niin laajalti kuin mahdollista yhteisöjen virkamiesten palkkojen ostovoiman yhdenvertaisuus (86 kohta).

Viittaukset: asia 817/79, Buyl ym. v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 4.2.1982 (Kok. 1982, s. 245); asia 69/83; Lux v. tilintarkastustuomioistuin, yhteisöjen tuomioistuin 21.6.1984 (Kok. 1984, s. 2447); asia T-108/89, Scheuer v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 12.7.1990 (Kok. 1990, s. II-411, 49 ja 50 kohta).

3. Perusteluiden puuttumista koskeva kanneperuste

Henkilöstösääntöjen 64 ja 65 artiklan soveltamisesta annetun asetuksen perusteluissa voidaan tyytyä selvittämään toisaalta se kokonaistilanne, jonka takia asetus on annettu, ja toisaalta ne yleiset tavoitteet, jotka sillä on tarkoitus saavuttaa, eikä perusteluissa tarvitse käsitellä laskentamenetelmien teknisiä näkökohtia. Esillä olevassa asiassa kanteen kohteena olevissa asetuksissa viitataan selkeästi niihin henkilöstösääntöjen säännöksiin, joita niissä on sovellettu, ja niistä käy ilmi, että ne on annettu vuosittaisten ja viiden vuoden väliajoin tehtävien tarkistusten yhteydessä. Sitä paitsi niistä käy ilmi, että uudet korjauskertoimet on määritelty toisaalta sen takia, että tietyissä asemamaissa sovellettavien korjauskertoimien ja tarkistuksessa määritettyjen korjauskertoimien välillä on todettu tiettyjä poikkeamia, ja toisaalta siksi, että 19.12.1991 annetussa neuvoston asetuksessa N:o 3834/91 (EYVL L 361, s. 13) ja 20.7.1992 annetussa neuvoston asetuksessa N:o 2014/92 (EYVL L 205, s. 1) vahvistetut taloudelliset pariteetit ovat väliaikaisia (89 ja 90 kohta).

Viittaukset: asia 3/83, Abrias ym. v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 3.7.1985 (Kok. 1985, s. 1995, 30 ja 31 kohta); yhdistetyt asiat T-98/92 ja T-99/92, Di Marzio ja Lebedef v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 22.6.1994 (Kok. H. 1994, s. II-541, 79 kohta).

4. Luottamuksensuojan periaatteen ja saavutettujen oikeuksien loukkaamista koskeva kanneperuste

Virkamiehellä on oikeus vedota perusteltuun luottamukseensa vain tilanteessa, jossa yhteisöjen hallinto on antanut hänelle perusteltuja odotuksia annettuaan hänen asemaansa koskevia yksilöityjä vakuutuksia. Kun kyse on korjauskertoimien määrittämisestä, virkamiesten ei voida katsoa olevan tilanteessa, jossa hallinto on antanut perusteltuja odotuksia, sillä virkamiehille ei ole koskaan annettu vakuutuksia, jotka koskevat tietyn tilastomenetelmän käyttämistä tai palkkojen automaattista korottamista korjauskertoimien muutosten ja tarkistusten yhteydessä (94 ja 95 kohta).

Viittaukset: asia T-123/89, Chomel v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 27.3.1990 (Kok. 1990, s. II-131, 25-30 kohta).

5. Henkilöstösääntöjen liitteen XI 11 artiklan rikkomista koskeva kanneperuste

Esillä olevan asian asiakirja-aineistosta käy ilmi, että tilastotoimisto pyrkii jatkuvasti kehittämään tilastomenetelmiä selvittääkseen mahdollisimman asianmukaisella tavalla virkamiesten asemapaikkojen elinkustannukset ja voidakseen taata niin laajalti kuin mahdollista yhteisöjen virkamiesten palkkojen ostovoiman yhdenmukaisuuden ja että moititut korjauskertoimet on hyväksytty kansallisten tilastoalan toimielinten kanssa näiden toimielinten henkilöstösääntöjen liitteen XI säännösten mukaisesti toimittamien tietojen perusteella (99 kohta).

Väitteet, jotka koskevat kantajien karsimaksi väitetyn vahingon korvaamista

Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kantajien on, voidakseen vaatia korvauksen määräämistä muusta kuin velvollisuuden myöhässä tapahtuneeseen täytäntöönpanoon liittyvästä vahingosta, näytettävä toteen toimielimen tuottamus, todellisen ja arvioitavissa olevan vahingon olemassaolo sekä tuottamuksen ja väitetyn vahingon välinen syy-yhteys. Esillä olevassa asiassa korjauskertoimien määrittämistä koskeva riidanalainen asetus on laadittu ilman, että mitään komission tuottamusta on näytetty toteen (104 kohta).

Viittaukset: asia T-16/89, Herkenrath ym. v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin26.2.1992 (Kok. 1992, s. II-275, 36 kohta).

Ratkaisu:

Kanne hylätään.