Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Työntekijät – Perustamissopimuksen määräykset – Soveltamisala

(SEUT 45 artikla)

2. Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Työntekijät

(SEUT 45 artikla)

Tiivistelmä

1. SEUT 45 artiklaa ei sovelleta pelkästään viranomaisten toimintaan vaan myös muunlaisiin sääntelyihin, joiden tarkoituksena on kollektiivisesti säännellä palkkatyötä. Tältä osin kyseisen artiklan soveltamisalaan kuuluu kansallisen jalkapalloliiton ammattilaisjalkapalloa koskeva sääntökokoelma, kun se on valtakunnallisen työehtosopimuksen luonteinen.

(ks. 30 ja 32 kohta)

2. SEUT 45 artikla ei ole esteenä järjestelmälle, jossa nuorten pelaajien työhön ottamisen ja koulutuksen edistämisen tavoitteen toteuttamiseksi taataan kasvattajaseuralle korvaus tilanteessa, jossa nuori pelaaja allekirjoittaa koulutuksensa päättyessä ammattilaispelaajasopimuksen jossakin toisessa jäsenvaltiossa toimivan seuran kanssa, edellyttäen, että tämä järjestelmä soveltuu kyseisen tavoitteen toteuttamiseen ja että se ei ylitä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

Tämä järjestelmä merkitsee tosin rajoitusta SEUT 45 artiklassa vahvistettuun työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen unionissa, koska se voi saada pelaajan luopumaan vapaata liikkuvuutta koskevan oikeutensa käyttämisestä, ja vaikka tällainen järjestelmä ei nimenomaisesti estä tätä pelaajaa allekirjoittamasta ammattilaispelaajasopimusta jossakin muussa jäsenvaltiossa toimivan seuran kanssa, se kuitenkin tekee tämän oikeuden käyttämisen vähemmän houkuttelevaksi. Tällainen järjestelmä voi kuitenkin lähtökohtaisesti olla perusteltu nuorten pelaajien työhön ottamisen ja kouluttamisen edistämistä koskevalla tavoitteella, koska mahdollisuus saada koulutuksesta maksettavaa korvausta on omiaan kannustamaan jalkapalloseuroja etsimään uusia kykyjä ja varmistamaan sen, että ne pystyvät kouluttamaan nuoria pelaajia. Nuorten pelaajien kouluttamisesta aiheutuneet kulut kompensoituvat lisäksi yleensä vain osittain niillä hyödyillä, joita kasvattajaseura voi saada näistä pelaajista koulutusjakson aikana. Näissä olosuhteissa kasvattajaseurat saattavat luopua nuorten pelaajien kouluttamiseen sijoittamisesta, jos ne eivät voi saada takaisin tähän tarkoitukseen käyttämiään varoja siinä tapauksessa, että pelaaja tekee koulutuksensa päättyessä ammattilaispelaajasopimuksen jonkin toisen seuran kanssa. Tilanne on tällainen erityisesti pienten kasvattajaseurojen osalta, joiden nuorten pelaajien työhön ottamiseen ja koulutukseen paikallistasolla tekemillä sijoituksilla on huomattava merkitys urheilun yhteiskunnallisen ja koulutukseen liittyvän tehtävän täyttämisen kannalta.

Tällaisen järjestelmän on kuitenkin tosiasiallisesti sovelluttava tämän tavoitteen saavuttamiseen, ja sen on oltava oikeasuhteinen viimeksi mainittuun nähden siten, että siinä otetaan huomioon kustannukset, jotka seuroille aiheutuvat sekä tulevien ammattilaispelaajien että niiden pelaajien kouluttamisesta, joista ei koskaan tule ammattilaisia. Tältä osin tämän tavoitteen toteuttamisen kannalta ei ole tarpeen järjestelmä, jonka mukaan pelaajalupaus, joka koulutuksensa päättyessä allekirjoittaa ammattilaispelaajasopimuksen jossakin muussa jäsenvaltiossa toimivan seuran kanssa, voidaan velvoittaa maksamaan vahingonkorvausta, jonka määrä ei liity todellisiin koulutuskustannuksiin.

(ks. 35–37, 41, 43–45, 49 ja 50 kohta sekä tuomiolauselma)