15

Nyt esillä olevassa asiassa virkamiestuomioistuin totesi, että tämä kolmas edellytys, joka koskee ”muun parisuhteen kuin avioliiton osapuolten” käsitettä, täyttyi myös seuraavista syistä: ”42 Ensinnäkin kantaja ja hänen avopuolisonsa julistavat tekemänsä ’samenlevingsovereenkomst’-nimisen sopimuksen johdanto-osassa nimenomaisesti eläneensä yhdessä ja yhteistaloudessa 1.7.2004 lähtien. Kuten kantaja on todennut istunnossa, yhteiselämää koskevan sopimuksen 7 kohdassa asetetaan lisäksi avoparille yhteisen asunnon olemassaoloa koskeva velvollisuus. 43 Tämän jälkeen on todettava, että kantajan ja hänen avopuolisonsa välinen yhteiselämää koskeva sopimus sisältää heidän yhteiselämäänsä parina liittyvien oikeuksien ja velvollisuuksien laajennetun sääntelyn. Erityisesti sopimuksen 3 kohdan nojalla osapuolet ovat sopineet jokapäiväistä taloudenhoitoa varten tehtävien oikeustoimien vastavuoroisesta tekemisestä. Sopimuksen 4 kohdassa puolestaan määrätään, että kaikki jokapäiväisessä taloudenhoidossa käytettävät tavarat ovat yhteistä omaisuutta, paitsi jos nämä tavarat on mainittu sopimuksen liitteessä tai jos osapuolet ovat sopineet asiasta toisin kirjallisesti. Nämä yhteiset kotitaloustavarat on mainittu sopimuksen 4 kohdan 2 alakohdassa. Osapuolet sitoutuvat niin ikään sopimuksen 5 kohdassa suorittamaan kuukausittain nettotyötulojensa suhteessa osuutensa yhteiseen kassaan, jotta voitaisiin huolehtia jokapäiväisen taloudenhoidon kustannuksista. Lisäksi sopimuksen 8 kohdassa määrätään, että kaikissa tapauksissa, joissa on olemassa tavaran omistajuutta koskeva riita, tavaran katsotaan kuuluvan molemmille siten, että molemmilla on jakamaton puolikas siitä. Lisäksi on tärkeää mainita sopimuksen 9 kohta, jonka mukaan kumpikin osapuoli on nimennyt vastavuoroisesti toisensa ’leskeneläkkeen’ edunsaajaksi siinä tapauksessa, että heidän eläkejärjestelmissään tunnustetaan tällainen eläke. 44 Vaikka yhteiselämää koskevassa sopimuksessa ei mainita mitään lapsista, vastineen liitteenä olevasta ja tämän tuomion 5 kohdassa mainitusta esitteestä ilmenee, että Alankomaiden lainsäädännön mukaan on mahdollista, että silloin, kun vanhemmat ovat vain avopuolisoita, lapsen isä voi tunnustamalla lapsen ja myös tietyin menettelyin saada samat oikeudet lapseen, kuin jos hän olisi avioliitossa lapsen äidin kanssa. Hän saa esimerkiksi yhteishuoltajuuden äidin kanssa; lisäksi lapsi voi tilanteen mukaan ottaa isän nimen. Tässä tapauksessa kantaja on ilmoittanut tunnustaneensa ensimmäisen lapsensa tämän syntymähetkellä, mitä komissio ei ole kiistänyt, ja tämä antaa hänelle laajat isän oikeudet. 45 Vaikka lisäksi yhteiselämää koskevan sopimuksen tekeminen sitoo lähtökohtaisesti vain avopuolisoita (ks. tämän tuomion 35 kohta), on korostettava, että edellä mainitussa esitteessä todetaan ensin, että Alankomaiden tuomioistuimet alkavat kohdella pareja, jotka ovat tehneet yhteiselämää koskevan sopimuksen, samalla tavoin kuin pareja, jotka ovat rekisteröidyssä parisuhteessa tai avioliitossa (’courts are starting to put couples with a cohabitation agreement on the same footing as married and registered couples’), minkä jälkeen siinä myönnetään nimenomaisesti, että pareille, jotka ovat tehneet yhteiselämää koskevan sopimuksen, voidaan tunnustaa kolmansiin osapuoliin kohdistuvia vaikutuksia erityisesti vanhuuseläkkeiden osalta; tarkemmin sanoen, kuten tämän tuomion 43 kohdan loppuosassa on korostettu, nyt käsiteltävän asian avopuolisot ovat nimenneet vastavuoroisesti toisensa ’leskeneläkkeen’ saajiksi siinä tapauksessa, että heidän eläkejärjestelmissään tunnustetaan tällainen eläke. 46 Kaikki nämä seikat osoittavat, että vaikka kantajan ja hänen avopuolisonsa tekemästä yhteiselämää koskevasta sopimuksesta johtuvat seuraukset eivät ole yhtä laajoja kuin avioliiton tai rekisteröidyn parisuhteenkaan (’geregistreerd partnerschap’) seuraukset, ne voivat olla monelta kohdin samankaltaisia, jos avopuolisot määräävät siitä sopimuksessa, kuten tässä tapauksessa.”