ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Kohde - Yhteisön toimielinten ja yhteisön henkilöstön toteuttamat toimet - Käsite - Primaarioikeuden toimet eivät kuulu käsitteen alaan - Yhtenäisasiakirjaan perustuva vahinko

(EY:n perustamissopimuksen 7 a artikla (josta on muutettuna tullut EY 14 artikla) ja 215 artiklan toinen kohta (josta on tullut EY 288 artiklan toinen kohta))

2 Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Yhteisön toimielinten lakiin perustuvan toimintavelvollisuuden rikkominen - Tulliasioitsijan ammatin häviäminen yhtenäisasiakirjan vuoksi - Toimielimillä ei ole toimimisvelvollisuutta - Yhteisön velvollisuus korvata ammattikunnan jäsenille aiheutettu vahinko - Velvollisuutta ei ole

(EY:n perustamissopimuksen 215 artiklan toinen kohta (josta on tullut EY 288 artiklan toinen kohta))

Tiivistelmä

1 Sopimussuhteen ulkopuolisen yhteisön vastuun osalta on todettava, että sitä vahinkoa, joka tulliasioitsijoille aiheutui jäsenvaltioiden välisten tullirajojen ja fiskaalisten rajojen poistamisesta, ei voida pitää neuvoston eikä komission syynä. Tämän vahingon välittömänä ja määräävänä syynä ei ole johdetun oikeuden alaan kuuluvien toimenpiteiden toteuttaminen eikä asianmukaisten korvaus- ja tukitoimenpiteiden toteuttamatta jättäminen, vaan yhtenäisasiakirjan 13 artikla, jolla ETY:n perustamissopimukseen on lisätty 8 a artikla, josta on tullut perustamissopimuksen 7 a artikla (josta on muutettuna tullut EY 14 artikla), jossa määrätään muun muassa, että "sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja". Yhtenäisasiakirja on jäsenvaltioiden antama, eikä se siis ole edellä mainittujen toimielinten toteuttama toimenpide, joten se ei voi synnyttää sopimussuhteen ulkopuolista yhteisön vastuuta.

(ks. 17 kohta)

2 Yhteisön vastuu voi perustua yhteisön toimielinten laiminlyönteihin vain, jos toimielimet ovat rikkoneet yhteisön lainsäädäntöön perustuvaa laillista toimimisvelvollisuutta. Yhtenäisasiakirjasta seuranneen tulliasioitsijan ammatin häviämisen osalta tällaista velvollisuutta ei aseteta itse yhtenäisasiakirjassa eikä missään muussakaan yhteisön oikeuden säännöksessä, eikä olemassa ole myöskään sellaista yleistä oikeusperiaatetta, jonka perusteella yhteisöllä olisi velvollisuus korvata vahinko, joka jollekin henkilölle on aiheutettu pakkolunastustoimenpiteillä tai hänen omistusoikeutensa käyttövapautta rajoittavilla toimenpiteillä, sillä yhteisö ei voi olla vastuussa sellaisen vahingon korvaamisesta, joka on aiheutettu muilla kuin yhteisön toteuttamilla toimenpiteillä. Tästä seuraa, ettei yhteisöllä ole velvollisuutta korvata tämän ammattiryhmän jäsenille syntynyttä vahinkoa. Ei kuitenkaan ole mahdotonta, että vahingonkorvausvelvollisuus saattaa joissakin tapauksissa syntyä sen jäsenvaltion sisäisen oikeuden perusteella, jonka alueella yhteisön sisäinen tulliasiamies tai -asioitsija harjoitti toimintojaan.

(ks. 18 kohta)
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 17 päivänä syyskuuta 1997. - Antillean Rice Mills NV vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - Kumoamiskanne - Riidanalaisen toimen kumoaminen taannehtivin vaikutuksin - Lausunnon antaminen asiasta raukeaa. - Asia T-26/97.



Oikeustapauskokoelma 1997 sivu II-01347



Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kumoamiskanne - Kanne asetuksesta, jolla on otettu käyttöön suojatoimenpiteitä - Oikeudenkäynnin aikana taannehtivin vaikutuksin toisella asetuksella kumottu asetus - Kumotun säädöksen antajan tunnustus, että säädös ei enää ole osa yhteisön oikeusjärjestystä - Kohdetta vaille jäänyt kanne - Lausunnon antamisen raukeaminen

(EY:n perustamissopimuksen 173 artikla)

2 Oikeudenkäyntimenettely - Oikeudenkäyntikulut - Lausunnon antamisen raukeaminen - Erityistapaus

(Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 6 kohta)

Tiivistelmä

3 Sellaisesta komission asetuksesta nostettu kanne, jolla on otettu käyttöön suojatoimenpiteitä, menettää kohteensa, minkä takia yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei tarvitse lausua asiasta, jos kyseinen asetus kumotaan oikeudenkäynnin aikana taannehtivin vaikutuksin neuvoston asetuksella ja jos komissio on esittämällä vaatimuksen siitä, että lausunnon antamisen asiassa pitäisi raueta, tunnustanut, että asetus ei enää ole osa yhteisön oikeusjärjestystä, minkä takia komissio ei enää voi vedota asetuksen sovellettavuuteen kantajaa vastaan neuvoston asetuksen tultua kumotuksi.

4 Kun ei enää ole aihetta antaa lausuntoa sellaisesta komission asetuksesta nostetusta kanteesta, jolla on otettu käyttöön suojatoimenpiteitä merentakaisten maiden ja merentakaisten alueiden assosiointia koskevan päätöksen 91/482 mukaisesti, koska riidanalainen säädös on kumottu kyseisen päätöksen mukaisessa menettelyssä annetulla neuvoston asetuksella, ja kun tämän kumoamisen syynä ei ole komission tekemä virhe eikä se, että kantajan kanteessaan esittämien kanneperusteiden olisi tunnustettu olevan perusteltuja, vaan yksinkertaisesti se, että neuvosto on käyttänyt sille kuuluvaa päätösvaltaa, on päätettävä, että asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Avainsanat



Avainsanat

Oikeudenkäyntimenettely - Yhteisöjen tuomioistuimen ja yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen välinen toimivallan jako - Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käsiteltävänä oleva kanne, jonka luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö on nostanut perustamissopimuksen 173 artiklan neljännen kohdan nojalla ja joka koskee neuvoston käyttöön otettavaksi säätämiä tuontia koskevia suojatoimenpiteitä - Yhteisöjen tuomioistuimessa käsiteltävänä oleva sellainen kanne kyseessä olevan toimen kumoamiseksi, jonka on nostanut jäsenvaltio - Hyvästä oikeudenhoidosta johtuva vaatimus, jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuimen on otettava huomioon luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön esittämät väitteet - Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen luopuminen asian käsittelystä

(EY:n tuomioistuimen perussäännön 47 artiklan kolmas kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kumoamiskanne - Kanne asetuksesta, jolla on otettu käyttöön suojatoimenpiteitä - Oikeudenkäynnin aikana taannehtivin vaikutuksin toisella asetuksella kumottu asetus - Kumotun säädöksen antajan tunnustus, että säädös ei enää ole osa yhteisön oikeusjärjestystä - Kohdetta vaille jäänyt kanne - Lausunnon antamisen raukeaminen

(EY:n perustamissopimuksen 173 artikla)

2 Oikeudenkäyntimenettely - Oikeudenkäyntikulut - Lausunnon antamisen raukeaminen - Erityistapaus

(Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 6 kohta)

Tiivistelmä

3 Sellaisesta komission asetuksesta nostettu kanne, jolla on otettu käyttöön suojatoimenpiteitä, menettää kohteensa, minkä takia yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei tarvitse lausua asiasta, jos kyseinen asetus kumotaan oikeudenkäynnin aikana taannehtivin vaikutuksin neuvoston asetuksella ja jos komissio on esittämällä vaatimuksen siitä, että lausunnon antamisen asiassa pitäisi raueta, tunnustanut, että asetus ei enää ole osa yhteisön oikeusjärjestystä, minkä takia komissio ei enää voi vedota asetuksen sovellettavuuteen kantajaa vastaan neuvoston asetuksen tultua kumotuksi.

4 Kun ei enää ole aihetta antaa lausuntoa sellaisesta komission asetuksesta nostetusta kanteesta, jolla on otettu käyttöön suojatoimenpiteitä merentakaisten maiden ja merentakaisten alueiden assosiointia koskevan päätöksen 91/482 mukaisesti, koska riidanalainen säädös on kumottu kyseisen päätöksen mukaisessa menettelyssä annetulla neuvoston asetuksella, ja kun tämän kumoamisen syynä ei ole komission tekemä virhe eikä se, että kantajan kanteessaan esittämien kanneperusteiden olisi tunnustettu olevan perusteltuja, vaan yksinkertaisesti se, että neuvosto on käyttänyt sille kuuluvaa päätösvaltaa, on päätettävä, että asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Laiminlyöntikanne - Laiminlyönnin korjaaminen kanteen nostamisen jälkeen - Kanteen kohteen häviäminen - Lausunnon antaminen asiassa raukeaa

(EY:n perustamissopimuksen 175 ja 176 artikla)

Tiivistelmä

Perustamissopimuksen 175 artiklassa määrätty oikeussuojakeino perustuu ajatukseen, että toimielimen laiminlyödessä lainvastaisesti ratkaisun tekemisen asia voidaan saattaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta tämä toteaisi laiminlyönnin olevan perustamissopimuksen vastaista, mikäli kyseinen toimielin ei ole korjannut tätä laiminlyöntiä. Tällä toteamisella on 176 artiklan mukaan se vaikutus, että vastaajana olevan toimielimen on toteutettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion täytäntöön panemiseksi tarvittavat toimenpiteet. Tapauksessa, jossa ratkaisu, jonka tekemisen laiminlyönti on kanteen kohteena, on tehty kanteen nostamisen jälkeen mutta ennen tuomion julistamista, se, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa alkuperäisen laiminlyönnin lainvastaisuuden, ei voi enää johtaa 176 artiklassa määrättyihin seurauksiin. Näin ollen tällaisessa tapauksessa kanteella ei ole enää kohdetta, minkä vuoksi lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 20 päivänä maaliskuuta 1998. - CAS Succhi di Frutta SpA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - Väliintulo. - Asia T-191/96.



Oikeustapauskokoelma 1998 sivu II-00573



Tiivistelmä



Avainsanat

Oikeudenkäyntimenettely - Väliintulo - Yhteisöjen tuomioistuinten arviointi väliintulointressistä

(EY:n tuomioistuimen perussäännön 37 artiklan toinen kohta; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 115 artikla)

Tiivistelmä

Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 37 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettu väliintulohakemusta koskeva intressi on määriteltävä oikeudenkäynnin kohteen perusteella. Jotta yhteisöjen tuomioistuimet voisivat hyväksyä väliintulon, niiden on kumoamiskanteen yhteydessä varmistettava, että riidanalainen päätös koskee väliintulijaa suoraan ja että annettava ratkaisu koskee varmasti sen etua. Väliintulijan on myös näytettävä toteen välitön ja aktuaalinen intressi nimenomaan sen suhteen, että itse vaatimukset hyväksytään, sen asemesta, että kelpuutettaisiin intressi käytettyjen perusteiden suhteen. Tältä osin edellytetään, ettei intressi koske ainoastaan abstrakteja oikeudellisia käsityksiä, vaan sen on liityttävä jonkun asianosaisen vaatimuksiin.

Erityisesti on erotettava toisistaan ne väliintulijoiksi hakevat, jotka osoittavat, että niillä on välitön intressi sen suhteen, miten käy tietyn toimen, jonka kumoamista on vaadittu, ja ne väliintulijoiksi hakevat, jotka pystyvät osoittamaan vain, että niillä on välillinen intressi oikeudenkäynnin ratkaisun suhteen, koska niiden tilanne muistuttaa jonkun asianosaisen tilannetta. Tältä osin on todettava, että pelkästään se seikka, että taloudellinen toimija on vastaavassa tilanteessa kuin kantaja erityisesti siksi, että se katsoo itselleen aiheutuneen vahinkoa yhteisön saman toimenpiteen vuoksi, ja siksi, että pääasiassa annettavan tuomion perustelut voisivat vaikuttaa siihen, miten vastaajana oleva toimielin kohtelee tätä taloudellista toimijaa, ei sellaisenaan riitä perusteeksi sille, että taloudellisella toimijalla olisi edellä mainitussa määräyksessä tarkoitettu väliintulointressi.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 4 päivänä lokakuuta 1996. - Sveriges Betodlares Centralförening ja Sven Åke Henrikson vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - Yhteinen maatalouspolitiikka - Sokerijuurikas - Asetus (EY) N:o 1734/95 - Erityinen maatalouden muuntokurssi - Ruotsia koskevan muuntokurssin puuttuminen - Kumoamiskanne - Tutkimatta jättäminen. - Asia T-5/96.



Oikeustapauskokoelma 1996 sivu II-01299



Tiivistelmä



Avainsanat

Kumoamiskanne - Kannekelpoiset toimet - Käsite - Toimet, joilla on pakottavia oikeusvaikutuksia - Komission kirje, jossa kieltäydyttiin muuttamasta asetusta vahvistamalla jäsenvaltiota koskeva erityinen maatalouden muuntokurssi - Kirjeellä ei ole oikeusvaikutuksia

(EY:n perustamissopimuksen 173 artikla; komission asetus (EY) N:o 1734/95)

Tiivistelmä

Jäsenvaltion sokerijuurikkaan tuottajien yhdistyksen nostama kumoamiskanne sellaista komission kirjettä vastaan, jossa kieltäydyttiin hyväksymästä kantajan vaatimusta, jolla pyrittiin pääasiallisesti muuttamaan asetusta (EY) N:o 1734/95, jossa vahvistetaan markkinointivuoden 1994/1995 osalta sokerijuurikkaan vähimmäishintoihin sekä tuotantomaksuun ja lisämaksuun sovellettava erityinen maatalouden muuntokurssi sokerialalla mutta jossa ei ole vahvistettu kyseisessä jäsenvaltiossa sovellettavaa muuntokurssia, on jätettävä tutkimatta.

Perustamissopimuksen 173 artiklassa tarkoitettuja toimia, joista voidaan nostaa kumoamiskanne, ovat vain sellaiset toimet tai päätökset, joilla on pakottavia oikeusvaikutuksia kantajien etuihin siksi, että ne muuttavat ilmeisellä tavalla heidän oikeusasemaansa. Tilanne ei ole tämä, kun kyseessä on pelkkä tiedotusluontoinen kirje, jossa vastaanottajalle vain selitetään lyhyesti kyseiseen asetukseen sisältyvän aiemman normatiivisen toimen syyt. Lisäksi luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nostamaa kannetta, joka kohdistuu komission toimen taannehtivaa korjaamista koskevaan kieltäytymiseen, ei oteta tutkittavaksi silloin, kun vaadittu korjaus olisi tehtävä yleisesti sovellettavan asetuksen muodossa, koska yhteisön oikeussääntöjen hierarkian takia yleisesti sovellettavaa säädöstä ei voida muuttaa implisiittisesti yksittäisellä päätöksellä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Välitoimet - Myöntämisedellytykset - Kiireellisyys - Vakava ja peruuttamaton vahinko - Riidanalaisen päätöksen ilmeisen lainvastaisuuden huomioon ottaminen - Esitettyjen väitteiden, joiden mukaan ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että päätös on asiallisesti perusteltu, jättäminen huomiotta

(EY:n perustamissopimuksen 186 artikla ja yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 2 kohta)

2 Välitoimet - Myöntämisedellytykset - Vakava ja peruuttamaton vahinko - Todistustaakka

(EY:n perustamissopimuksen 186 artikla)

3 Välitoimet - Vaatimus velvoittaa komissio hyväksymään valtiontuki väliaikaisesti - Hylkääminen

(EY:n perustamissopimuksen 92, 93 ja 186 artikla)

Tiivistelmä

4 Välitoimihakemuksen kiireellisyyttä koskevaa edellytystä on arvioitava sillä perusteella, minkälainen tarve on antaa väliaikaismääräys, jotta vältyttäisiin vakavan ja korjaamattoman vahingon aiheutumiselta hakemuksen tehneelle asianosaiselle. Välitoimista päättävä tuomioistuin ei voi soveltaa tätä kriteeriä toisin jäsenvaltion antaman tuen yhteismarkkinoille soveltumattomaksi julistavan päätöksen ilmeisen lainvastaisuuden takia, koska välitoimihakemuksessa pääasiassa nostetun kanteen ilmeisen perusteltavuuden tueksi esitetyt väitteet nojautuvat sellaisiin "perusteluissa oleviin virheisiin", joiden vuoksi ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että päätös on perustamissopimuksen 92 artiklan kannalta asiallisesti perusteltu.

5 Välitoimen määräämistä vaativan asianosaisen tehtävänä on näyttää toteen, ettei pääasian ratkaisua voida odottaa aiheuttamatta kyseiselle asianosaiselle vakavaa ja peruuttamatonta vahinkoa.

Vahingon uhan on kohdistuttava välitoimen määräämistä vaativan asianosaisen omiin intresseihin tai, kun on kyse yhdistyksestä, jonka jäseninä on yrityksiä, yhdistyksen puolustettaviin intresseihin.

Jotta voitaisiin arvioida, onko välitoimen määräämistä vaativaa asianosaista uhkaava vahinko luonteeltaan vakava ja peruuttamaton, välitoimista päättävällä tuomioistuimella on oltava konkreettista tietoa, jonka perusteella voidaan arvioida ne täsmälliset seuraukset, jotka vaadittujen välitoimien määräämättä jättämisestä todennäköisesti aiheutuisivat.

6 EY:n perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan mukaisen valtiontukien valvontajärjestelmän puitteissa säädetään 93 artiklan 3 kohdan viimeisessä virkkeessä kilpailun turvaamiseksi, ettei tukea saa maksaa ennen kuin komissio on varmistunut sen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Komissio käyttää tässä tutkimisessa sille uskottua laajaa harkintavaltaa, jota välitoimista päättävä tuomioistuin ei voi ottaa itselleen. Koska komissio on käyttänyt tätä harkintavaltaansa ja julistanut tuen yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, ei välitoimista päättävä tuomioistuin voi näin ollen sivuuttaa perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan mukaista kilpailun suojaa velvoittamalla komission hyväksymään tuen väliaikaisesti, kun asiassa ei ole esitetty riittävästi seikkoja, jotka osoittaisivat vakavan ja peruuttamattoman vahingon uhan.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Välitoimet - Hakemus banaaneja koskevien tuontitodistusten myöntämiseksi poiketen kuluvalle markkinointivuodelle määrätystä tariffikiintiöstä - Välttämättömyys ottaa huomioon asetuksessa (ETY) N:o 404/93 säädetyt rajat - Somaliasta peräisin olevia banaaneja tuovan maahantuojan vaatimuksen hylkääminen sillä perusteella, että sen katsotaan pystyvän jälleen tuomaan banaaneja perinteisen määränsä

(Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 2 kohta; neuvoston asetuksen (ETY) N:o 404/93 30 artikla)

Tiivistelmä

Tutkiessaan sellaisen välitoimihakemuksen perusteltavuutta, jonka Somaliasta peräisin olevia perinteisiä AKT-banaaneja tuova yritys on tehnyt ja jossa vaaditaan kolmansien maiden banaaneja tai muita kuin perinteisiä AKT-banaaneja varten kuluvalle markkinointivuodelle vahvistetun tariffikiintiön lisäksi tuontitodistuksia määrälle, joka vastaa niiden somalialaisten banaanien, joita kyseinen yritys onnistuu tuomaan kyseisenä markkinointivuotena, ja sen ennen Somalian sisällissodan syttymistä tuomien banaanien määrän välistä erotusta, välitoimista päättävän tuomarin on varmistettava sekä se, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklassa määrätyt edellytykset täyttyvät, että se, että poikkeuksia myönnettäessä noudatetaan niitä rajoja, jotka on säädetty banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetussa asetuksessa (ETY) N:o 404/93 ja erityisesti sen 30 artiklassa, joka koskee kansallisista järjestelmistä yhteiseen markkinajärjestelyyn siirtymisen helpottamiseksi tarpeellisina pidettyjä siirtymätoimenpiteitä.

Toimenpiteet tuontitodistusten nykyisen jakautumisen muuttamiseksi eivät ole välttämättömiä, koska sen arvion perusteella, jonka mukaan somalialaisten banaanien tuotanto on riittävää, jotta kyseinen yritys pystyy jälleen tuomaan banaaneja perinteisen määränsä, voidaan todeta ensi arviolta, ettei yhteinen markkinajärjestely näytä rajoittavan kyseisen yrityksen mahdollisuutta tuoda banaaneja Somaliasta asetuksessa (ETY) N:o 404/93 vahvistetun tariffikiintiön rajoissa ja ettei kuluvaan markkinointivuoteen näytä liittyvän sellaisia vaikeuksia, jotka johtuisivat siirtymisestä ennen asetuksen (ETY) N:o 404/93 voimaantuloa olleista kansallisista järjestelmistä nykyään voimassa olevaan yhteiseen markkinajärjestelyyn ja jotka uhkaisivat yhtiön toiminnan jatkumista.
69

Ensiksikin vaikka voidaankin myöntää, että kantajan esittämänä ajanjaksona (1994/1995) tietty osuus edellä mainitusta toiminnasta edellytti sellaisten nahkojen tuontia, joita ei kantajan yrityksistä huolimatta joko lajien tai määrien vuoksi olisi voitu saada yhteisön sisältä, tässä vaiheessa ei myöskään ole näytetty, ettei tätä osuutta vastaava kysyntä voisi siirtyä muihin yhteisöstä saataviin turkistuotteisiin. Tämä perustelu sopii erityisesti yhteisön kuluttajien kysyntään, joka on nähtävästi pääosa kantajan piisamiin liittyvästä toiminnasta ja koko osuus sen toiminnasta komissionsaajana Pohjois-Amerikassa. Jos oletettaisiin, että kielto olisi ehdoton, näillä kuluttajilla olisi mahdollisuus ostaa vain muita tuotteita. Mikään seikka asiakirja-aineistossa ei myöskään anna aihetta katsoa, ettei kantaja, jolla on ammattitaitoinen henkilökunta ja joka on toiminut alalla yli 30 vuotta, voisi toimia tällaisen muutoksen edellyttämällä tavalla. Tältä osin on huomattava, että turkisalan toimijoiden oletetaan tietävän asetuksen N:o 3254/91 antamisesta lähtien, että on mahdollista, että nahkojen hankinta on mahdotonta viimeistään 1.1.1996 alkaen ainakin niistä kolmansista maista, jotka eivät kiellä ansarautojen käyttöä (Yhdysvallat ja Kanada mukaan lukien).
Asia T-11/95

BP Chemicals Ltd

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Väliintulo — Kieliä koskevat järjestelyt — Liiteasiakirjat, jotka on laadittu muulla kuin oikeudenkäyntikielellä — Pyyntö saada poikkeus kääntämisvelvollisuudesta”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu toinen jaosto) 26 päivänä kesäkuuta 1996 antama määräys II-601

Määräyksen tiivistelmä

Oikeudenkäyntimenettely – Kieliä kokevat järjestelyt – Kohde – Kirjallinen menettely – Muiden asianosaisten velvollisuus esittää käännös kirjelmiensä liiteasiakirjoista kantajan valitsemalla oikeudenkäyntikielellä – Poikkeukset – Edellytykset

(Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 35 artikla)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 35 artiklan 2 ja 3 kohdasta käy ilmi toisaalta, että kantajalla on oikeus valita oikeudenkäyntikieli, ja toisaalta, että muiden osapuolten, mukaan lukien väliintulijat, esittämiinsä kirjelmiin liittämät asiakirjat on pääsääntöisesti käännettävä oikeuden-käyntikielelle. Näiden määräysten tarkoituksena on nimenomaan suojata erityisesti oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä sellaisen osapuolen asemaa, joka riitauttaa yhteisöjen toimielinten tekemän hallintotoimen laillisuuden, kyseisen toimielimen käyttämästä kielestä riippumatta.

Vaikka suullisessa käsittelyssä voidaan päätyä eri tulokseen, kantajan oikeudenkäyntikieltä koskevaa valintaa on ehdottomasti kunnioitettava kirjallisessa menettelyssä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Työjärjestyksen 35 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukainen poikkeus 35 artiklan 3 kohdan toisesta alakohdasta, jonka mukaan muulla kuin oikeudenkäyntikielellä esitettyihin liiteasiakirjoihin on oheistettava oikeudenkäyntikielellä tehty käännös, voidaan myöntää ainoastaan poikkeuksellisessa tilanteessa.

Tällaista poikkeusta ei voida myöntää väliintulijalle, joka poikkeuksen saadakseen esittää perusteluja, jotka eivät anna aihetta päätellä, että jollei oikeudenkäyntikielen käyttöä koskevasta määräyksestä poiketa, väliintulijöiden oikeuksia loukattaisiin kirjallisessa menettelyssä.