FI Euroopan unionin virallinen lehti C 37/27

Valitus, jonka Arkema France SA on tehnyt 15.12.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-168/05, Arkema v. komissio, 30.9.2009 antamasta tuomiosta

(Asia C-520/09 P)

2010/C 37/34

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Arkema France SA (edustaja: asianajaja M. Debroux)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

— ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-168/05 30.9.2009 antama tuomio on kumottava

— komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja esittää valituksensa tueksi neljä valitusperustetta.

Ensimmäisessä valitusperusteessaan valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut sääntöjä, jotka koskevat tytäryhtiön kilpailunvastaisen toiminnan lukemista emoyhtiön syyksi. Valittajan mukaan tältä osin valituksenalaisen tuomion ilmaisut ovat keskenään ristiriidassa, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa tässä tuomiossa, että olettama emoyhtiön ratkaisevasta vaikutusvallasta tytäryhtiöönsä nähden on kumottavissa oleva olettama, joka voidaan kumota, jos emoyhtiö ja/tai tytäryhtiö esittävät todisteita, jotka osoittavat tytäryhtiön toiminnan itsenäisyyden, ja toisaalta samanaikaisesti vahvistaa, että emoyhtiön tehtävä on varmistaa tytäryhtiöiden johdon yhtenäisyys konsernissa erityisesti budjettivalvonnan kautta. Tästä seuraa oikeudellisesti olettama emoyhtiön ratkaisevasta vaikutusvallasta tytäryhtiöihinsä nähden, joka ei ole kumottavissa, ja tämän ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamuksen valossa tytäryhtiön on mahdotonta todistaa toimivansa itsenäisesti markkinoilla.

Toisessa valitusperusteessaan Arkema väittää, että syrjintäkiellon periaatetta on loukattu johtuen siitä, että olettama emoyhtiön ratkaisevasta vaikutusvallasta tytäryhtiöihinsä nähden ei ole kumottavissa, koska tämän vuoksi kartelliin osallistuneita kohdellaan eri tavalla riippuen siitä, kuuluvatko ne konserniin vai eivät.

Kolmannessa valitusperusteessaan valittaja väittää, että valituksenalaisessa tuomiossa loukataan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaa periaatetta siltä osin kuin vastauksena valittajan kanneperusteeseen, joka koskee olennaisten menettelymääräyksien rikkomista perustelujen puutteellisuuden johdosta, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tutkinut vain Arkeman emoyhtiön Elf Aquitainen väitteet eikä se ole tutkinut Arkeman esittämiä väitteitä. Vaikka onkin selvää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole velvollinen esittämään tyhjentävää selvitystä kaikista riidan asianosaisten esittämistä päätelmistä, valittajan on ainakin saatava tietoonsa valituksenalaisen tuomion perusteluista tarkasti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päättely, joka koskee valittajaa.

Lopuksi Arkema väittää neljännessä ja viimeisessä valitusperusteessaan, että suhteellisuusperiaatetta on loukattu siltä osin kuin komissio on ottanut sen liikevaihdon huomioon kaksinkertaisesti määrittäessään sakon asteikkoa ja että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt virheen väittäessään, että komissiolla ei ollut muuta mahdollisuutta, jos se ei halunnut poiketa suuntaviivojen laskentatavasta. Näin tehdessään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on itse asiassa antanut komission suuntaviivoille ehdottoman sitovan vaikutuksen, jota niillä ei ole. Valittajan mukaan nämä suuntaviivat on rinnastettava pikemminkin noudatettavaa käytäntöä koskeviin viitteellisiin menettelysääntöihin kuin oikeussääntöihin, joita viranomaiset ovat velvollisia noudattamaan kaikissa olosuhteissa.