FI Euroopan unionin virallinen lehti C 141/26

Valitus, jonka Kronoply GmbH, aikaisemmin Kronoply GmbH & Co. KG, on tehnyt 31.3.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-162/06, Kronoply GmbH & Co. KG v. Euroopan yhteisöjen komissio, 14.1.2009 antamasta tuomiosta

(Asia C-117/09 P)

2009/C 141/47

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Kronoply GmbH, aikaisemmin Kronoply GmbH & Co. KG (edustajat: asianajajat R. Nierer ja L. Gordalla)

Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

1. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-162/06 14.1.2009 antama tuomio on kumottava.

2. Komission valtiontuesta nro C 5/2004 (ex N 609/2003) 21.9.2005 tekemä päätös, jolla se katsoi yhteismarkkinoille soveltumattomaksi tuen, jonka Saksa aikoi myöntää kantajalle, on kumottava.

3. Toissijaisesti 2 kohtaan nähden vaaditaan, että asia on palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen.

4. Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa ja valitusmenettelyssä, erityisesti kantajan/valittajan kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kyseessä olevan valituksen kohteena on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, jolla hylättiin valittajan kumoamiskanne komission 21.9.2005 tekemästä päätöksestä, jolla katsottiin yhteismarkkinoille soveltumattomaksi valtiontuki, jonka Saksa aikoi myöntää Kronoply GmbH & Co. KG:lle. Riitautetun tuomion mukaan komissiolla on ollut perusteet katsoa, että riidanalainen tuki ei edellyttänyt tuensaajalta vastasuoritetta eikä panosta yhteisen edun mukaisen tavoitteen saavuttamisessa ja että kyse oli siis toimintatuesta, jolla katettiin juoksevia kustannuksia, ja jota ei voitu hyväksyä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan riidanalainen tuki ei ole välttämätön, koska se on tarkoitettu pelkästään sellaisen tuotantolaitoksen perustamiseksi ja koska siitä on jo ilmoitettu aikaisemmin, ja koska investointihanke on näin ollen toteutettu täysin tämän aikaisemman ilmoituksen mukaisesti myönnetyn tuen avulla jo kauan ennen riidanalaisen tuen ilmoittamista.

Valitus perustuu siihen, että riitautettu tuomio ei ole yhteensoveltuva EY 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan ja niiden lisäksi annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen eikä vuonna 1998 annettujen alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille annettujen monialaisten puitteiden kanssa. Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on loukannut myös luottamuksensuojan ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteita.

EY 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohtaa on rikottu, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut ja arvioinut virheellisesti tarpeellisuutta ja/tai kannustavaa vaikutusta.

Riidanalaisen tuen tarpeellisuuden arvioinnin osalta on todettava, että yhteisöjen tuomioistuin rajoittaa lainvastaisesti EY 87 artiklan 3 kohdan soveltamisalaa, kun se olettaa virheellisesti, että tuensaaja voi ilmoittaa tiettyä investointihanketta koskevasta tuesta vain kerran ja että jokaisen uuden ilmoituksen tulee koskea uutta investointihanketta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on lisäksi ottanut tarpeellisuuden tutkimisessa lähtökohdaksi ajankohdan, jolla yhtäältä ei ollut mitään merkitystä valittajan investointipäätökselle ja johon valittaja ei toisaalta ole voinut vaikuttaa. Komissiolle ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle merkityksellinen ajankohta on päivä, jona jäsenvaltio ilmoitti riidanalaisesta tuesta komissiolle. Valittaja on kuitenkin jo kansallisille viranomaisille jättämässään tukihakemuksessa tehnyt kaiken vaadittavan ja määräysvallassaan olevan tuen tarpeellisuuden osoittamiseksi. Valittaja ei voi vaikuttaa siihen ajankohtaan, jona tuki ilmoitetaan komissiolle. Tällainen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ja komission käsitys johtaisi — johdonmukaisesti katsoen — siihen, että kaikilta investointihankkeilta voitaisiin katsoa puuttuvan tarpeellisuus tuen myöntämiseksi silloin, kun komission päätös suunnitellun tuen soveltuvuudesta tai soveltumattomuudesta yhteismarkkinoille tehdään vasta investointihankkeen toteuttamisen tai päättämisen jälkeen.

Lisäksi on huomattava, että valittaja ei ole voinut menetellä suoraan komission alun perin ilmoitetusta tuesta tekemää päätöstä vastaan. Mikäli komissio katsoo sellaisen tuen soveltuvaksi yhteismarkkinoille, jonka suuruus ei kuitenkaan vastaa sitä, mitä tuensaaja on hakenut kansalliselta viranomaiselta, tuensaaja ei voi menestyksellisesti riitauttaa komission tekemää sen kannalta myönteistä päätöstä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Ajanjakso komission alkuperäisen tuen myöntämisestä tekemän päätöksen ja riidanalaisen tuen ilmoittamisen välillä voidaan selittää siten, että valittaja käytti mielestään loppuun olemassa olevat muutoksenhakukeinot, joita se saattoi käyttää vastustaakseen komission ilmoitusta, jolla se hylkäsi valittajaa koskevan ensimmäisen tukipäätöksen muuttamisen. Se, että Saksan liittotasavalta ilmoitti riidanalaisesta tuesta vasta investointihankkeen toteuttamisen jälkeen, johtuu ainoastaan siitä, että edellä mainitun komission ilmoituksen oikeudellisesta asemasta on ollut kiistaa. Tämän vuoksi väite, jonka mukaan investointihanke on tällä välin päätetty, ei voi olla tarpeellisuuden arvioinnin peruste.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on nimenomaisesti jättänyt kannustavaa vaikutusta koskevan edellytyksen tutkimisen avoimeksi. Vaikka tarpeellisuus ja kannustava vaikutus katsottaisiin valittajan käsityksen vastaisesti kahdeksi erilaiseksi tuen myöntämisen edellytykseksi, molemmat täyttyvät käsiteltävänä olevassa asiassa.

Alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen 4.2 kohdan 3 alakohdassa säädetään, että kannustavaa vaikutusta koskeva edellytys täyttyy, kun tukihakemus tehdään ennen hankkeen toteuttamisen alkamista. Tällöin voi — kuten edellä on esitetty — merkitystä olla vain kansalliselle viranomaiselle jätetyllä tukihakemuksella. Valittaja on tehnyt tämän hakemuksen ennen toteuttamisen aloittamista ja näin ollen täyttänyt tämän edellytyksen. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole ottanut tätä huomioon ja on näin ollen rikkonut EY 87 artiklan lisäksi myös alueellisia valtiontukia koskevia suuntaviivoja.

Riitautetussa tuomiossa rikotaan myös alueellisesta tuesta annettuja monialaisia puitteita ja loukataan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on hyväksynyt komission epäjohdonmukaisen markkinoiden arvioinnin. Komissio myönsi tosin alkuperäisen tuen myöntämiseen liittyvässä ilmoitusmenettelyssä, että se arvioi kyseisten tuotemarkkinoiden kilpailutilanteen tasoksi 0,75, mutta se arvioi kuitenkin vain noin kolme viikkoa myöhemmin tekemässään toisessa päätöksessä samat merkitykselliset markkinat toisin ja piti monialaisten puitteiden nojalla perusteltuna kilpailutilanteen tasoa 1,0. Vaikka otettaisiin huomioon se, että komissiolla on laaja harkintavalta tilanteen taloudellisessa arvioinnissa, harkintavallan rajana on kuitenkin se, että samojen tuotteiden markkinat ovat samat erityisesti silloin, kun saman tuoteryhmän markkinoiden arvioinnin välissä on vain kolme viikkoa.

Lopuksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen siinä, että se on jättänyt täysin huomiotta valittajan väitteen siitä, että se on velvollinen toteuttamaan investointihankkeen 36 kuukauden aikana hakemuksen tekemisestä. Jos valittaja ei olisi ottanut huomioon tätä velvollisuutta, se olisi menettänyt tuen kokonaisuudessaan. Valittajaa ei voida syyttää siitä, että se on toiminut määräajassa. Tässä on kyse EY 87 artiklan rikkomisesta sekä sen periaatteen loukkaamisesta, että komission on noudatettava tukien käsittelemisestä hyväksymiään ja toteuttamiaan säännöksiä.