Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Polkumyyntimarginaali - Normaaliarvon määrittäminen - Turvautuminen laskennalliseen arvoon - Erilaisten laskentamenetelmien osalta noudatettava etusijajärjestys - Luotettavien kirjanpitotietojen käyttäminen - Yhteisön toimielinten harkintavalta - Tuomioistuinvalvonnan rajat

(Neuvoston asetuksen N:o 2423/88 2 artiklan 3 kohdan b alakohdan ii alakohta)

2 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Vahinko - Komission suorittama tietojen tutkiminen - Todistustaakka - Tutkintavaltuudet - Rajat - Muiden tietojen kuin yritysten toimittamien tietojen huomioonottaminen

(Neuvoston asetuksen N:o 2423/88 7 artiklan 2 kohdan a ja b alakohta)

3 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Polkumyyntimarginaali - Normaaliarvon määrittäminen - Laskennallinen arvo - Myyntikustannukset - Käsite - Tuotteiden korjauskustannusten ja käteisalennusten lukeminen myyntikustannuksiksi

(Neuvoston asetuksen N:o 2423/88 2 artiklan 3 kohdan a alakohta ja b alakohdan ii alakohta)

Tiivistelmä

1 Polkumyynnin vastaisen perusasetuksen N:o 2423/88 2 artiklan 3 kohdan b alakohdan ii alakohdan sanamuodosta seuraa, että siinä säädettyjä laskennallisen normaaliarvon kolmea laskentamenetelmää on käytettävä niiden esitysjärjestyksessä. Ainoastaan silloin, kun mitään näistä menetelmistä ei voida soveltaa, on sovellettava 2 artiklan 3 kohdan b alakohdan ii alakohdan loppuosan yleisluonteista säännöstä, jonka mukaan kustannukset ja voitot lasketaan "muulla kohtuullisella perusteella". Lisäksi jokaista siinä mainittua laskennallisen normaaliarvon laskentamenetelmää on sovellettava siten, että laskenta pysyy kohtuullisena. Tämän vuoksi toimielimet eivät saa ottaa huomioon epäluotettavia kirjanpitotietoja.

Lisäksi tässä säännöksessä annetaan toimielimille laaja harkintavalta niiden kirjanpitotietojen arvioinnissa, jotka niille toimitetaan laskennallisen normaaliarvon määrittelemistä varten. Tämän takia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valvonnan on rajoituttava siihen, että varmistetaan, että menettelysääntöjä on noudatettu, että riidanalaisen arvion tekemisessä käytetyt tosiseikat pitävät asiallisesti paikkansa, että näitä tosiseikkoja ei ole arvioitu ilmeisen virheellisesti tai että harkintavaltaa ei ole käytetty väärin.

Yhteisöjen tuomioistuin ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin eivät voi puuttua yhteisöjen viranomaisille kuuluvaan harkintaan, vaan niiden on tyydyttävä varmistamaan, että toimielimet ovat ottaneet huomioon kaikki asiaankuuluvat seikat ja että ne ovat arvioineet asiaan liittyviä seikkoja niin huolellisesti, että voidaan katsoa, että normaaliarvo on määritetty kohtuullisella tavalla.

2 Polkumyynnin vastaista perusasetusta N:o 2423/88 sovellettaessa komission tehtävänä on tutkimusta suorittavana viranomaisena määritellä, tuodaanko asianomaista tuotetta maahan polkumyynnillä ja aiheuttaako tuotteen luovuttaminen vapaaseen liikkeeseen yhteisössä vahinkoa. Komission on tätä varten selvitettävä, onko kyseisen tuotteen hinta yhteisöön vietäessä alhaisempi kuin samankaltaisen tuotteen normaaliarvo, ja näin tehdessään sen on käytettävä tuona aikana käytettävissä olevia tietoja ilman, että se siirtäisi todistustaakan jollekin osapuolista.

Perusasetuksessa ei kuitenkaan anneta komissiolle tutkintavaltuuksia, joiden nojalla se voisi velvoittaa valituksessa mainitut tuottajat tai viejät osallistumaan tutkimukseen tai antamaan tietoja. Kyselylomakkeeseen annettava vastaus ja sitä seuraava tietojen tarkistaminen, jonka komissio voi myöhemmin suorittaa paikan päällä, ovat siis olennaisia menettelyn kulun kannalta.

Näin ollen riski siitä, että toimielimet ottavat huomioon muita kuin kyselylomakkeen vastaukseksi annettuja tietoja, kuuluu polkumyynnin vastaiseen menettelyyn, ja se kannustaa yrityksiä, joita tutkimus koskee, lojaaliin yhteistyöhön.

3 Tuotteiden korjaamisesta aiheutuvat myynninjälkeiset kustannukset ovat määritelmänsä mukaan polkumyynnin vastaisen perusasetuksen N:o 2423/88 2 artiklan 3 kohdan b alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuja myyntikustannuksia. Tästä seuraa, että nämä kustannukset on luettava yleiskustannuksiin laskennallista normaaliarvoa määritettäessä. Sillä, kuinka yritykset, joita polkumyyntitutkimus koskee, kohtelevat kirjanpidossaan tiettyjä kustannusryhmiä laatiessaan vuosittaista tilinpäätöstään, ei voi olla vaikutusta siihen, kuinka nämä kustannukset luokitellaan polkumyyntitutkimuksessa.

Sitä paitsi käteisalennuksilla ei luonteensa mukaisesti ole vaikutusta hintaan, joka asiakkaiden on maksettava, vaan ne vastaavat sitä arvoa, joka annetaan laskutetun hinnan etukäteen tapahtuvalle maksamiselle. Näin ollen niitä ei voida vähentää laskennallisesta normaaliarvosta ja ne on ilmoitettava myyntikustannuksina.