ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ensimmäinen valitusperuste: oikeudellinen virhe, valituksenalaisen tuomion ristiriitaisuus ja perustelujen puutteellisuus siltä osin kuin on kyse asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (1) 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetusta tutkintatoimien tarkoitusten suojaa koskevasta poikkeuksesta.

Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, koska se on katsonut, että komissio oli oikeutetusti soveltanut yleistä luottamuksellisuusolettamaa, kun kyse oli pyynnöstä saada tutustua tiettyihin nimenomaisiin asiakirjoihin. Tulkinta, jonka unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädetystä tutkintatoimien tarkoitusten suojaa koskevasta poikkeuksesta, asettaa asiakirjoihin tutustumista koskevalle oikeudelle uuden rajoituksen, joka on i) suhteeton asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan tavoitteisiin nähden ja ii) riittämättömästi perusteltu.

Ensimmäinen väite koskee sitä, ettei unionin yleinen tuomioistuin voi valittajan mukaan sallia komission käyttävän yleistä olettamaa sellaisen valtiontukimenettelyä koskevan asiakirjoihin tutustumista koskevan pyynnön torjumiseksi, jossa on täsmällisesti ja yksityiskohtaisesti yksilöity pyydetyt asiakirjat. Asia on näin sitä suuremmallakin syyllä silloin, kun tällainen toimenpide sellaisessa asiayhteydessä, josta nyt on kyse ja jolle ovat ominaisia komission valitettavat menettelylliset virheet, johtaa siihen, että yleinen luottamuksellisuusolettama muuttuu olettamaksi, jota on mahdotonta kumota, ilman, että henkilö, joka pyytää oikeutta saada tutustua asiakirjoihin, voi riitauttaa sitä, mikä on asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan tarkoituksen vastaista.

Toinen väite koskee sitä, ettei valituksenalaista tuomiota ole valittajan mukaan perusteltu asianmukaisesti, koska siinä ei ilmoiteta, millä perusteella unionin yleinen tuomioistuin pitää mahdollisena sellaisen oikeudellisen periaatteen soveltamista, joka on ilmaistu unionin tuomioistuimen 29.6.2010 antamassa tuomiossa komissio v. Technische Glaswerke Illmenau (C-139/07 P, EU:C:2010:376), tapauksiin, joille on ominaista pyyntö saada tutustua ei koko asiakirja-aineistoon, vaan tiettyihin täsmällisesti ilmoitettuihin asiakirjoihin.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 320/20

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supreme Court (Irlanti) on esittänyt 27.7.2015 – Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI) v. Alan Whitty, Elaine Farrell, Minister for the Environment, Irlanti ja Attorney General

(Asia C-413/15)

(2015/C 320/28)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)

Muut osapuolet: Alan Whitty, Elaine Farrell, Minister for the Environment, Irlanti ja Attorney General

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko tuomion Foster ym. v. British Gas plc (asia C-188/89) 20 kohdassa tarkoitettuja arviointiperusteita, joiden mukaisesti ratkaistaan, mikä on jäsenvaltion ilmentymä, tulkittava sillä perusteella, että arviointiperusteita on sovellettava a) yhdessä vai b) erikseen?

2) Siltä osin kuin tuomiossa Foster ym. v. British Gas plc (asia C-188/89) tarkoitettuja erillisiä seikkoja voidaan vaihtoehtoisesti pitää tekijöinä, jotka on otettava asianmukaisella tavalla huomioon kokonaisarvion tekemiseksi, onko mainitussa ratkaisussa todettujen erillisten tekijöiden taustalla jokin perusperiaate, jota tuomioistuimen on sovellettava arvioidessaan, onko tietty elin valtion ilmentymä?
—

kumoamaan tuomio, jossa ei ole tunnustettu sitä, että toimielimet ovat toimineet lainvastaisesti ja että ne ovat vastuussa sellaisen lainsäädännön käyttöön ottamisesta, joka on ristiriidassa syrjintäkiellon periaatteen kanssa, vaikka mainittu periaate on unionin yleinen oikeusperiaate, joka on vahvistettu unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä, ja sitä sovelletaan SEUT 40 artiklan mukaan, kun kyse on yhteisistä markkinajärjestelyistä, kuten käsiteltävässä tapauksessa
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 302/15

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 11.6.2015 – Beca Engineering Srl v. Ministero dell’Interno

(Asia C-285/15)

(2015/C 302/19)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Beca Engineering Srl

Vastapuoli: Ministero dell’Interno

Ennakkoratkaisukysymys

Onko rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettu direktiivi 89/106/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella N:o 1882/2003 (2), esteenä sille, että tulisijojen on ”oltava valmistettu palamattomista raaka-aineista”, kuten säädetään 3.4.2006 annetun asetuksen (decreto legislativo) nro 152 viidennen osan liitteessä IX olevan II osan säännöksessä, jonka kohteena ovat ”Yksityiskäyttöön tarkoitetut lämmityslaitteet” ja jota ei ole annettu tiedoksi komissiolle?

(1) EYVL L 40, s. 12.

(2) Euroopan Parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1882/2003, annettu 29 päivänä syyskuuta 2003, EY:n perustamissopimuksen 251 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisissa säädöksissä säädetyn täytäntöönpanovallan käytössä komissiota avustavia komiteoita koskevien sääntöjen mukauttamisesta neuvoston päätökseen 1999/468/EY (EUVL L 284, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 302/16

Valitus, jonka Slovenská pošta a.s. on tehnyt 15.6.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-556/08, Slovenská pošta v. komissio, 25.3.2015 antamasta tuomiosta

(Asia C-293/15 P)

(2015/C 302/21)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Slovenská pošta a.s. (edustajat: advocaat O. W. Brouwer ja advocaat A.A.J. Pliego Selie)

Muut osapuolet: Euroopan komissio, Slovakian tasavalta, Cromwell a.s., Slovak Mail Services a.s., Prvá Doručovacia, a.s. ja ID Marketing Slovensko s.r.o. (aiemmin TNT Post Slovensko s.r.o.)

Vaatimukset

Valittaja kunnioittavasti pyytää unionin tuomioistuinta

1) kumoamaan valituksenalaisen tuomion osittain tai kokonaisuudessaan ja ratkaisemaan valituksen lopullisesti kumoamalla riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan tai osittain tai vaihtoehtoisesti palauttamaan asian unionin yleiseen tuomioistuimeen ja

2) velvoittamaan komission korvaamaan unionin yleisessä tuomioistuimessa ja unionin tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, väliintulijoiden oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kumoamiskanteen Euroopan unionin komission 7.10.2008 tekemästä päätöksestä K(2008) 5912, joka liittyy postin yhdistelmäpalveluja koskevaan Slovakian postilainsäädäntöön ja joka on osoitettu Slovakian tasavallalle.

Slovenská pošta a.s. kunnioittavasti pyytää unionin tuomioistuinta

(i) kumoamaan kokonaan tai osittain edellä mainitun unionin yleisen tuomioistuimen tuomion seuraavista syistä: i. Ensimmäinen peruste: oikeudelliset virheet, virheellisen näyttökynnyksen soveltaminen ja todistustaakan virheellinen kohdentaminen todettaessa Slovakian tasavallan rikkoneen EY 86 artiklan 1 kohtaa yhdessä EY 82 artiklan kanssa a. Oikeudelliset virheet todettaessa, että yksinomaisen oikeuden myöntämistä voidaan itsessään pitää EY 86 artiklan 1 kohdan rikkomisena yhdessä EY 82 artiklan kanssa b. Oikeudelliset virheet virheellisen näyttökynnyksen soveltamisessa ja todistustaakan virheellisessä kohdentamisessa todettaessa, että Slovakian tasavalta on rikkonut EY 86 artiklan 1 kohtaa yhdessä EY 82 artiklan kanssa, kun se rajoitti tuotannon loppukuluttajiin. ii. Toinen peruste: oikeudelliset virheet, arvioinnin riittämätön taso ja todisteiden ottaminen huomioon vääristyneellä arvioitaessa Euroopan unionin komission esittämää merkityksellisiä markkinoita koskevaa määritelmää sekä hyväksyttäessä se a. Oikeudellinen virhe ja arvioinnin riittämätön taso hyväksyttäessä, että postin yhdennettyjä yhdistelmäpalveluja koskevat merkitykselliset markkinoita voitiin määrittää pelkästään palvelun kysynnän ja tarjonnan (väitetyn) olemassaolon perusteella b. Todisteiden ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla ja riittämättömän arviointitason soveltaminen todettaessa, että markkinoilla vallitseva kysyntä voitiin päätellä komission esittämistä todisteista.

(ii) ratkaisemaan valituksen lopullisesti ja kumoamaan riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan tai osittain taikka vaihtoehtoisesti palauttamaan asian unionin yleiseen tuomioistuimeen
1)

Onko tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 19.9.2008 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1031/2008 ( 1 ) sekä tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 30.9.2009 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 948/2009 ( 2 ) olevia yhdistetyn nimikkeistön yleisten tulkintasääntöjen 2 kohdan b alakohtaa ja 3 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että jos tuontitavaran (nestekaasu) olennainen luonne määräytyy kaasuseoksen kaikista ainesosista kokonaisuutena eikä ole mahdollista erotella siitä yhtä ainesosaa, joka antaa kyseiselle kaasulle sen olennaisen luonteen, yleisten tulkintasääntöjen 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettuna tuontitavaran olennaisen luonteen määräävänä tekijänä on pidettävä ainesosaa, jonka suhteellinen määrä seoksessa on suurin?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 279/25

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour administrative d'appel de Paris (Ranska) on esittänyt 29.6.2015 – Overseas Financial Limited ja Oaktree Finance Limited v. Ministre de l’économie de l’industrie et du numérique

(Asia C-319/15)

(2015/C 279/31)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour administrative d'appel de Paris

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Overseas Financial Limited ja Oaktree Finance Limited

Vastaaja: Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

Ennakkoratkaisukysymykset

Rikkovatko 25.10.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 (1) 17 artiklan säännökset omaisuudensuojan turvaavia Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen ensimmäisen lisäpöytäkirjan 1 artiklaa luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan ja yleissopimuksen 6 artiklan 1 kohdan kanssa, joilla taataan oikeus tuomion, päätöksen tai määräyksen täytäntöönpanoon kohtuullisessa ajassa, koska näissä säännöksissä ei muun muassa säädetä mahdollisuudesta vapauttaa jäädytetyt varat silloin, kun jokin kolmas osapuoli vaatii saamista tuomioistuimen sellaisen päätöksen perusteella, jolla varojen jäädyttämistoimenpiteen kohteeksi nimetty henkilö velvoitetaan maksamaan korvaus kyseiselle osapuolelle ja joka on annettu kyseistä nimeämistä ennen vireille pannun menettelyn päätteeksi, ja kun [alkup. s. 9] kyseisillä kahdella henkilöllä ei ole edes välillisesti mitään yhteyttä asetuksessa tarkoitettuun toimintaan?

(1) Neuvoston asetus (EU) N:o 961/2010, annettu 25 päivänä lokakuuta 2010, Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta (EUVL L 281, s. 1)
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 262/9

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) on esittänyt 29.5.2015 – Vivium SA v. Belgian valtio

(Asia C-250/15)

(2015/C 262/12)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Vivium SA

Vastaaja: Belgian valtio

Ennakkoratkaisukysymys

Ovatko Euroopan unionin oikeus ja erityisesti tehokkuus- ja vastaavuusperiaatteet esteenä jäsenvaltion sellaisen lainsäädännön soveltamiselle, jonka nojalla hallinnollisia tai oikeudellisia oikeussuojakeinoja, jotka ovat käytettävissä hallintoviranomaisten sellaisia toimia ja määräyksiä vastaan, jotka perustuvat kansallisen oikeuden säännökseen, ei saada uudelleen käyttöön siinä tapauksessa, että Euroopan unionin tuomioistuimen tuomiossa, joka on annettu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 267 (entinen EY 234 artikla) nojalla, todetaan, että kansallinen säännös on ristiriidassa unionin oikeuden kanssa, vaikka kuka tahansa, jota asia koskee, voi nostaa kansallisessa perustuslakituomioistuimessa kanteen, jossa vaaditaan kansallisen oikeuden säännöksen kumoamista, siinä tapauksessa, että perustuslakituomioistuin on kansallisen tuomioistuimen esittämän ennakkoratkaisukysymyksen perusteella todennut tuomiossaan, että kyseinen kansallisen oikeuden säännös on perustuslain vastainen, ja vaikka perustuslakituomioistuimen kyseisen kanteen perusteella antaman kumoamistuomion johdosta ovat uudelleen käytettävissä sellaiset hallinnolliset tai oikeudelliset oikeussuojakeinot, joita voidaan käyttää hallintoviranomaisten sellaisia toimia ja määräyksiä vastaan, jotka perustuvat kumottuun kansallisen oikeuden säännökseen?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 245/7

Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 8.5.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-188/12, Patrick Breyer v. Euroopan komissio, 27.2.2015 antamasta tuomiosta

(Asia C-213/15 P)

(2015/C 245/10)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Van Nuffel ja H. Krämer)

Muut osapuolet: Patrick Breyer, Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että

— riitautettu tuomio kumotaan

— asia ratkaistaan sen jälkeen ja kanne hylätään

— kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Euroopan komissio vaatii valituksessaan, että yleisen tuomioistuimen asiassa T-188/12, Breyer v. komissio 27.2.2015 antama tuomio kumotaan siltä osin kuin yleinen tuomioistuin kumosi siinä 3.4.2012 tehdyn komission päätöksen, jolla kantajalta evättiin täysimääräinen oikeus tutustua Itävallan tasavallan suorittamaa direktiivin 2006/24 (1) täytäntöönpanoa koskeviin asiakirjoihin ja 29.7.2010 annettuun tuomioon komissio v. Itävalta (2) johtanutta asiaa koskeviin asiakirjoihin, siltä osin kuin tällä päätöksellä evättiin oikeus tutustua Itävallan tasavallan kyseisessä asiassa esittämiin kirjelmiin.

Kantaja esitti muun muassa riidanalaista päätöstä koskevan kumoamiskanteensa tueksi yhden ainoan kanneperusteen, jossa oli pääasiallisesti kyse asetuksen N:o 1049/2001 (3) 2 artiklan 3 kohdan rikkomisesta. Yleinen tuomioistuin kumosi riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin tässä päätöksessä evättiin oikeus tutustua Itävallan tasavallan kyseisessä asiassa esittämiin kirjelmiin. Yleinen tuomioistuin totesi esitetystä kanneperusteesta pääasiallisesti, että riidanalaiset kirjelmät ovat asetuksen N:o 1049/2001 2 artiklan 3 kohdassa, luettuna yhdessä asetuksen 3 artiklan a alakohdan kanssa, tarkoitettuja asiakirjoja ja että ne kuuluvat tämän seurauksena kyseisen asetuksen soveltamisalaan ja että SEUT 15 artiklan 3 kohdan neljäs luetelmakohta ei ole esteenä asetuksen N:o 1049/2001 soveltamiselle riidanalaisiin kirjelmiin niiden erityisen luonteen vuoksi.

Komissio esittää valituksensa tueksi yhden ainoan valitusperusteen, jossa se moittii yleisen tuomioistuimen päätelmän, jonka mukaan SEUT 15 artiklan 3 kohta ei ole esteenä asetuksen N:o 1049/2001 soveltamiselle riidanalaisiin kirjelmiin niiden erityisen luonteen vuoksi, perustana ollutta tämän määräyksen tulkintaa.

(1) Yleisesti saatavilla olevien sähköisten viestintäpalvelujen tai yleisten viestintäverkkojen yhteydessä tuotettavien tai käsiteltävien tietojen säilyttämisestä ja direktiivin 2002/58/EY muuttamisesta 15.3.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/24/EY (EUVL L 105, s. 54).

(2) C 189/09, EU:C:2010:455.

(3) Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).
1)

Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) (jäljempänä arvonlisäverodirektiivi) 1 artiklan 2 kohtaa, 2 artiklan 1 kohdan a ja c alakohtaa, 14 artiklan 1 kohtaa, 24 artiklan 1 kohtaa, 73 artiklaa, 78 artiklan b alakohtaa ja 135 artiklan 1 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että integroijana (integrátor) toimivan ja integroidun tuottajan (integrált) välisen sopimuksen mukaisesti tapahtunut tavaran luovutus ja lainan antaminen on katsottava arvonlisävelvollisuuden kannalta toisistaan erillisiksi ja riippumattomiksi (distinct and independent) liiketoimiksi, vai onko katsottava, että tässä toteutuu yksi ainoa (single) liiketoimi, jonka osalta veron perusteeseen sisällytetään tavaran luovutuksesta saatu vastike (myyntihinta) ja annetun lainan korko?
2)

Voidaanko jäädytettyä siipikarjanlihaa, joka ylittää asetuksen (EY) N:o 543/2008 15 artiklassa ja kyseisen asetuksen liitteissä VI ja VII määritetyn vesipitoisuuden raja-arvon ja jolle toimivaltainen viranomainen on myöntänyt terveystodistuksen, pitää kaupan unionissa asetuksen (EY) N:o 612/2009 28 artiklassa tarkoitetuissa tavanomaisissa olosuhteissa, ja jos voidaan, millaisissa olosuhteissa?
3)

Onko kansallinen säännöstö, jossa eläinlääkkeiden rinnakkaistuojat rinnastetaan sellaisen toimiluvan haltijoihin, jota koskevasta vaatimuksesta ei ole säädetty eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetussa direktiivissä 2001/82/EY, sellaisena kuin se on muutettuna, ja jonka mukaan siis kyseisille rinnakkaistuojille asetetaan velvollisuus siitä, että niillä on oltava laitos kyseessä olevan jäsenvaltion alueella, ja siitä, että niiden on toteutettava kaikki mainitun direktiivin 72–79 artiklassa säädetyt lääkevalvontaa koskevat toimet, yhteensoveltuva SEUT 34, SEUT 36 ja SEUT 56 artiklan ja palveludirektiivin 2006/123/EY 16 artiklan kanssa?
1)

Onko yhdistetyn nimikkeistön 84 ryhmän 5 huomautuksen C kohdan viimeistä tekstikappaletta – mahdollisesti ottaen huomioon informaatioteknologiasopimuksen liitteet A ja B – tulkittava siten, että tässä välipäätöksessä kuvattujen screenplay-laitteiden kaltaiset laitteet on luokiteltava kovalevyasemina yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 8471 70 50, vaikka laitteilla on sellaiset ominaisuudet ja ominaispiirteet, että niillä voidaan toistaa kovalevyille tallennettuja multimediatiedostoja televisiovastaanottimessa tai videomonitorissa, kun tiedostot on ensin muunnettu analogisiksi signaaleiksi?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 146/13

Valitus, jonka BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH on tehnyt 4.2.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-595/13, BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 4.12.2014 annetusta tuomiosta

(Asia C-43/15 P)

(2015/C 146/20)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (edustaja: Rechtsanwalt S. Biagosch)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että

— unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-595/13 4.12.2014 antama tuomio on kumottava

— sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensimmäisen valituslautakunnan (tavaramerkit ja mallit) 5.9.2013 ja 3.12.2013 tekemät päätökset (R 1176/2012-1) on kumottava

toissijaisesti

— asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen ratkaisun antamiseksi

— sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kyseinen valitus kohdistuu unionin yleisen tuomioistuimen tuomioon, jolla se hylkäsi valittajan kanteen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensimmäisen valituslautakunnan 5.9.2013 valitusmenettelyssä R1176/2012-1 tekemästä päätöksestä.

Valittaja nojautuu valituksessaan kahteen valitusperusteeseen:

Ensiksi se vetoaa asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 60 artiklan rikkomiseen, koska unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon, että valituslautakunta ei olisi saanut muuttaa väiteosaston päätöstä valittajan vahingoksi, koska vastapuoli ei ollut valittanut säännösten mukaisesti eikä valituslautakuntien menettelyjärjestyksen 8 artiklan 3 kohdassa säädetä ”liitännäisvalituksesta”.

Toiseksi se vetoaa asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkomiseen, koska sellaisessa tapauksessa, jossa aikaisempi tavaramerkki on vaikeuksitta tunnistettava muunnelma kuvailevasta tiedosta ja uudempi tavaramerkki sisältää itse kuvailevan tiedon, huomattavakaan merkkien samankaltaisuus ja tavaroiden samuus ei voi saada aikaan sekaannusvaaraa, kun merkkien samankaltaisuudet rajoittuvat kuvailevaan tietoon ja on kyse vain sellaisista tavaroista, joita tiedolla kuvaillaan.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).
2.

Unionin tuomioistuimen on käytettävä täyttä harkintavaltaansa ja käytettävissään olevien seikkojen perusteella ensisijaisesti — myönnettävä Safa Nicu Sepahan Co:lle 5 6 62 737,40 euroa korkoineen korvauksena aineellisesta vahingosta, joka on aiheutunut siitä, että Euroopan unionin neuvosto on törkeästi rikkonut oikeussääntöä ja menetellyt lainvastaisesti — myönnettävä Safa Nicu Sepahan Co:lle 2 0 00 000 euroa korkoineen aineettomasta vahingosta, joka on aiheutunut siitä, että Euroopan unionin neuvosto on törkeästi rikkonut oikeussääntöä ja menetellyt lainvastaisesti — velvoitettava Euroopan unionin neuvosto korvaamaan valittajalle tästä valituksesta aiheutuneet asianajo- ja muut kulut, mukaan lukien unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut, korkoineen toissijaisesti — myönnettävä Safa Nicu Sepahan Co:lle kohtuulliseksi katsomansa summa korkoineen korvauksena aineellisesta vahingosta, joka on aiheutunut siitä, että Euroopan unionin neuvosto on törkeästi rikkonut oikeussääntöä ja menetellyt lainvastaisesti — myönnettävä Safa Nicu Sepahan Co:lle kohtuulliseksi katsomansa summa, kuitenkin vähintään 50 000 euroa, korkoineen (kuten jo valituksenalaisessa unionin yleisen tuomioistuimen tuomiossa myönnettiin), aineettomasta vahingosta, joka on aiheutunut siitä, että Euroopan unionin neuvosto on törkeästi rikkonut oikeussääntöä ja menetellyt lainvastaisesti — velvoitettava Euroopan unionin neuvosto korvaamaan Safa Nicu Sepahan Co:lle tästä valituksesta aiheutuneet asianajo- ja muut kulut, mukaan lukien unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut, korkoineen edelleen toissijaisesti
2)

Onko Madridin itsehallintoalueen talous- ja finanssiministeriön (Consejería de Economía y Hacienda de Madrid) 28.1.2013 tekemän päätöksen 11 § 7 momentti vastoin EAY:n, UNICE:n ja CEEP:n 18.3.1999 tekemää määräaikaista työtä koskevaa puitesopimusta, joka on 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä, ja onko siten niin, ettei sitä voida soveltaa, koska siinä todetaan, että ”kun nimityskausi päättyy, kyseinen henkilö on joka tapauksessa sanottava irti ja hänelle on maksettava kaikki palvelusajalla syntyneet palkat ja palkkiot, myös silloin kun sama henkilö on tarkoitus nimittää jatkossa uudelleen”, riippumatta siitä, onko nimittämisen perusteena ollut objektiivinen ja konkreettinen syy enää olemassa sellaisena kuin siitä määrätään puitesopimuksen 3.1 lausekkeessa?
1)

Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 18 artiklaa tulkittava siten, että sen kanssa on ristiriidassa pääasiassa kyseessä olevan kaltainen jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa vahvistetun pääsäännön mukaan kyseisen jäsenvaltion maantieliikenteessä voidaan käyttää ainoastaan sellaisia moottoriajoneuvoja, jotka on varustettu mainitun jäsenvaltion viranomaisten myöntämällä liikenneluvalla ja rekisteritunnuksilla ja jonka mukaan henkilön, joka ei ole unionin oikeudessa tarkoitetulla tavalla työntekijä ja joka asuu mainitussa jäsenvaltiossa, on voidakseen vedota tästä pääsäännöstä sillä perusteella sallittuun poikkeukseen, että hän on saanut ajoneuvon käyttöönsä elinkeinonharjoittajalta, jonka kotipaikka on jossakin toisessa jäsenvaltiossa, kyettävä poliisin suorittamassa tarkastuksessa paikan päällä esittämään näyttö siitä, että hän täyttää kyseessä olevassa kansallisessa lainsäädännössä asetetut vaatimukset, uhalla, että hänelle määrätään sakko, johon ei sovelleta vapautusmahdollisuutta ja jonka määrä vastaa ajoneuvon rekisteröinnin laiminlyönnistä määrättävän sakon määrää?