B)

Kumoamisvaatimus 3) Valittaja vaatii kumottavaksi 11.5.2011 päivätyllä sähköpostilla valittajalle tiedoksiannetun päätöksen siltä osin kuin EIP kieltäytyi nimeämästä kolmatta lääkäriä, soveltamasta EIP:n henkilöstösääntöjen 41 artiklan mukaista sovittelumenettelyä ja korvaamasta valittajalle 3 000,00 euron suuruisia kuluja hänelle määrätystä ja Italiassa annetusta laserhoidoista. 4) Virkamiestuomioistuin on katsonut, että väite, joka koski kolmannen lääkärin nimeämisestä kieltäytymistä, oli jätettävä tutkimatta, koska valittajan olisi sen mukaan pitänyt valittaa 24.3.2008 päivätystä kuvitteellisesta päätöksestä selittämättä yhteyttä, jonka se katsoi olevan riidanalaisen päätöksen ja valittajalle vastaisen päätöksen välillä, ja täsmentämättä niitä sääntöjä, joiden nojalla EIP:n asiantuntijalääkärin muuttui EIP:n hylkäämispäätökseksi. 5) Valittaja katsoo, ettei näkemys, joka on sisäinen toimi, ole hänelle vastainen päätös, eikä siitä voida koskaan valittaa erikseen. Virkamiestuomioistuin on sen sijaan katsonut aiemman oikeuskäytännön kumoten, että sisäisestä toimesta on valitettava kolmen kuukauden kuluessa ja että määräaika, jonka kuluessa on nostettava kanne, alkaa kulua päivänä, jolloin työntekijä esittää vaatimuksen, riippumatta päätöksen tekemisestä tai siitä, ovatko päätöksen perustelut tiedossa. 6) Valittaja katsoo, ettei sellaista säännöstöä voida soveltaa, joka on tarkoitettu sovellettavaksi julkisiin toimielimiin ja jota virkamiestuomioistuin on soveltanut EIP:iin, joka toimii yksityisenä pankkina ja jonka työntekijöiden työsopimukset ovat luonteeltaan yksityisoikeudellisia. Tästä seuraa, etteivät henkilöstöön sovellettavat toimet ole luonteeltaan hallinnollisia toimia, ne eivät merkitse julkisen vallan käyttöä eivätkä ne viranomaistoimia, jolloin niihin ei sovelleta laillisuusolettamaa. Tästä syystä työntekijöitä ei voida rinnastaa virkamiehiin eikä sellaisille pankin sisäisille toimille tarvitse turvata välitöntä pysyvyyttä, joihin mikä tahansa yksityinen pankki voisi ryhtyä. 7) Valittaja katsoo myös, että valituksenalaisen tuomion perustelut ovat epäloogiset, koska tuomiossa ei oteta huomioon valittajan virheen anteeksiannettavuutta ja koska siinä katsotaan valittajan olleen tietoinen toimesta, josta oli ilmoitettu ainoastaan hänen asianajajalleen. 8) Valittaja vetoaa myös siihen, että kaikissa oikeusjärjestyksissä pätemättömästä toimesta voi valittaa milloin tahansa, eikä tällaisiin toimiin sovelleta kumoamiskelpoisiin toimiin sovellettavaa lyhyttä määräaikaa. 9) EIP:n henkilöstösääntöjen 41 artiklan mukaisesta sovittelumenettelystä valittaja katsoo, ettei kyse ole menettelyllisestä edellytyksestä, ja siksi virkamiestuomioistuin on virheellisesti rinnastanut sen Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavaan hallinnolliseen muutoksenhakuun, joka on pakollinen ja joka rajoittaa mahdollisuutta nostaa myöhemmin kanne tuomioistuimessa. 10) Sovittelumenettelystä kieltäytymisen osalta valittaja katsoo, että virkamiestuomioistuimen päätös on lainvastainen, koska pankki ei voi missään olosuhteissa kieltäytyä tästä menettelystä. Tästä seuraa, että kieltäytymistä ei voida oikeuttaa hyväksyttävästi millään perusteella ja että jos työntekijän vaatimus hyväksytään, pankin vastuuta on pidettävä ankarampana ja se on ehdottomasti velvoitettava korvaamaan menettelystä aiheutuneet kulut. 11) Implisiittisestä kieltäytymisestä, joka koskee laserhoidosta aiheutuneita kuluja, De Nicola katsoo, että perustelujen puuttuminen on selvä osoitus harkintavallan väärinkäytöstä, koska korvauksen maksamisesta voidaan kieltäytyä vain kolmessa tapauksessa ja koska muodollisen toimen puuttuminen merkitsee mitättömyyttä, josta voidaan valittaa milloin tahansa. 12) Valittaja katsoo lopuksi, että virkamiestuomioistuimen päätöstä olla lausumatta asiasta, koska sillä ei ole ollut tiedossaan asian kannalta tarpeellisia seikkoja, on pidettävä myös lainvastaisena.