ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Suomen tasavalta ei ole noudattanut EY 307 artiklan toisen kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole käyttänyt aiheellisia keinoja poistaakseen ristiriidat, joita on perustamissopimuksen ja niiden pääomansiirtoa koskevien määräysten välillä, jotka sisältyvät sijoitusten edistämistä ja molemminpuolista suojelua koskeviin kahdenvälisiin investointisopimuksiin, jotka Suomen tasavalta on tehnyt entisen Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton, jonka seuraaja on Venäjän federaatio (sopimus allekirjoitettu 8.2.1989), Valko-Venäjän tasavallan (sopimus allekirjoitettu 28.10.1992), Kiinan kansantasavallan (sopimus allekirjoitettu 4.9.1984), Malesian (sopimus allekirjoitettu 15.4.1985), Sri Lankan demokraattisen sosialistisen tasavallan (sopimus allekirjoitettu 27.4.1985) ja Uzbekistanin tasavallan (sopimus allekirjoitettu 1.10.1992) kanssa.
—

ei ole noudattanut tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 3.3.1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY, mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11, 2 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklan 2–4 kohdan mukaisia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että ennen luvan myöntämistä hankkeet, joilla todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia direktiivin 85/377, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11, liitteessä II olevan 10 kohdan e alakohtaan kuuluvassa ryhmässä tienrakennus, alistetaan lupamenettelyyn ja että niiden vaikutukset arvioidaan kyseisen direktiivin 5–10 artiklan mukaisesti
1)

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14.7.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92, sellaisena kuin se on muutettuna 20.12.2000 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2796/2000, 3 artiklan 1 kohtaa ja 13 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että elintarvikkeen nimitystä, joka sisältää maantieteellisen viittauksen ja jonka rekisteröimistä asetuksessa N:o 2081/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2796/2000, tarkoitetuksi suojatuksi alkuperänimitykseksi tai suojatuksi maantieteelliseksi merkinnäksi on haettu, ei tule katsoa yleisnimeksi odotettaessa sitä, että kansalliset viranomaiset mahdollisesti toimittavat rekisteröintihakemuksen komissiolle. Nimityksen ei voida olettaa olevan luonteeltaan yleisnimi asetuksessa N:o 2081/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2796/2000, tarkoitetulla tavalla niin kauan kuin komissio ei ole lausunut nimityksen rekisteröintihakemuksesta ja tarpeen vaatiessa hylännyt hakemusta sillä erityisellä perusteella, että mainitusta nimityksestä on tullut yleisnimi.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 141/11

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 2.4.2009 (Vestre Landsretin (Tanska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — rikosoikeudenkäynti Frede Damgaardia vastaan

(Asia C-421/07) (1)

(Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Direktiivi 2001/83/EY - Mainonnan käsite - Omasta aloitteestaan toimivan kolmannen osapuolen levittämät tiedot tietystä lääkkeestä)

2009/C 141/16

Oikeudenkäyntikieli: tanska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Vestre Landsret

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

Frede Damgaard

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Vestre Landsret — Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY (EYVL L 311, s. 67) 86 artiklan tulkinta — Mainonnan käsite — Omasta aloitteestaan toimivan kolmannen osapuolen, joka on täysin riippumaton lääkkeen myyjään ja valmistajaan nähden, levittämät tiedot tietystä lääkkeestä

Tuomiolauselma

Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/27/EY, 86 artiklaa on tulkittava siten, että sitä, että kolmas osapuoli levittää tietoja lääkkeestä ja erityisesti sen sairauden hoitoon tai ehkäisyyn liittyvistä ominaisuuksista, voidaan pitää tässä artiklassa tarkoitettuna mainontana myös silloin, kun tämä kolmas osapuoli toimii omasta aloitteestaan ja oikeudellisesti ja tosiasiallisesti täysin riippumattomana tällaisen lääkkeen valmistajaan tai myyjään nähden. Kansallisen tuomioistuimen on määritettävä, onko tämä tietojen levittäminen sellaista ovelta ovelle tiedottamista, asiakkaitten hankintaa tai kannustamista, jonka tarkoituksena on edistää lääkkeiden määräämistä, luovutusta, myyntiä tai kulutusta.

(1) EUVL C 269, 10.11.2007.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 82/4

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 10.2.2009 (House of Lordsin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Allianz SpA, aiemmin Riunione Adriatica di Sicurta SpA, ja Generali Assicurazioni Generali SpA v. West Tankers Inc.

(Asia C-185/07) (1)

(Ulkomaisten välitystuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano - Asetus (EY) N:o 44/2001 - Soveltamisala - Jäsenvaltion tuomioistuimen toimivalta antaa määräys, jolla kielletään asianosaista aloittamasta tai jatkamasta oikeudenkäyntiä toisen jäsenvaltion tuomioistuimessa, sillä perusteella, että tämä oikeudenkäynti on vastoin välityssopimusta - New Yorkin yleissopimus)

(2009/C 82/06)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

House of Lords

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Allianz SpA, aiemmin Riunione Adriatica di Sicurta SpA, ja Generali Assicurazioni Generali SpA

Vastaaja: West Tankers Inc.

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — House of Lords — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2001, L 12, s. 1) tulkinta — Jäsenvaltion tuomioistuimen toimivalta tehdä päätös, jolla estetään asianosaista aloittamasta tai jatkamasta oikeudenkäyntiä toisessa jäsenvaltiossa, sillä perusteella, että tällainen oikeudenkäynti on vastoin välityssopimusta

Tuomiolauselma

Se, että jäsenvaltion tuomioistuin antaa määräyksen, jonka tarkoitus on kieltää henkilöä aloittamasta tai jatkamasta oikeudenkäyntiä toisen jäsenvaltion tuomioistuimissa, sillä perusteella, että tällainen oikeudenkäynti on vastoin välityssopimusta, on tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 vastaista.

(1) EUVL C 155, 7.7.2007.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 44/19

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 18.12.2008 (Court of Sessionin (Skotlanti), Edinburgh (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Royal Bank of Scotland plc v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Asia C-488/07) (1)

(Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Sekä verollisiin että verosta vapautettuihin liiketoimiin käytetyt tavarat ja palvelut - Suhdeluvun mukainen vähennys - Laskeminen - Direktiivin 17 artiklan 5 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetut menetelmät - Velvollisuus soveltaa 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua pyöristyssääntöä)

(2009/C 44/31)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Session (Skotlanti), Edinburgh

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Royal Bank of Scotland plc

Vastaaja: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Court of Session (Skotlanti), Edinburgh — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 17 artiklan 5 kohdan ja 19 artiklan 1 kohdan tulkinta — Tavarat ja palvelut, joita käytetään sekä verollisiin että verosta vapautettuihin liiketoimiin — Vähennyksen suhdeluvun laskeminen — Pyöristyssäännöt

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioilla ei ole velvollisuutta soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua pyöristyssääntöä silloin, kun ostoihin sisältyvän veron vähennysoikeuden suhdeluku on laskettu tämän direktiivin 17 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan a, b, c tai d alakohdassa tarkoitetun erityismenetelmän mukaisesti.

(1) EUVL C 8, 12.1.2008.
1)

Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12.10.1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93, sellaisena kuin se on muutettuna 17.10.1998 annetulla neuvoston asetuksella N:o 2846/98, 2 artiklan 1 kohdan ja 31 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, — koska se ei ole toteuttanut tyydyttävällä tavalla alueellaan ja suvereniteettiinsa kuuluvilla merialueilla valvontaa ja tarkastuksia, jotka kohdistuvat sellaisten lajien kalastukseen ja erityisesti aluksesta purkamiseen ja kaupan pitämiseen, joihin sovelletaan kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30.3.1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/982 ja tiettyjen kalastustuotteiden kaupan pitämistä koskevien yhteisten vaatimusten vahvistamisesta 26.11.1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2406/96 nojalla vähimmäiskokoa koskevia säännöksiä, ja koska se ei ole varannut tarvittavaa henkilöstöä kalastukseen kohdistuvaa valvontaa ja tarkastuksia varten ja — koska se ei ole valvonut tarvittavan tiukasti sitä, että yhteisön kalastusalan lainsäädännön rikkomisesta vastuussa olevia tahoja vastaan toteutetaan asianmukaiset toimenpiteet, lähtökohtaisesti aloittamalla hallinnolliset tai rikosoikeudelliset menettelyt ja määräämällä ehkäiseviä rangaistuksia näille vastuussa oleville tahoille.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 6/2

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 20.11.2008 (Landgericht Siegenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Frank Weberiä vastaan

(Asia C-1/07) (1)

(Direktiivi 91/439/ETY - Ajokorttien vastavuoroinen tunnustaminen - Ajokortin väliaikainen poisottaminen - Ajo-oikeuden peruuttaminen - Toisessa jäsenvaltiossa myönnetyn sellaisen toisen ajokortin pätevyys, joka on myönnetty silloin, kun ajokortti oli väliaikaisesti otettu pois)

(2009/C 6/03)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Siegen

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

Frank Weber

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Landgericht Siegen — Yhteisön ajokortista 29.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/439/ETY (EYVL L 237, s. 1) 8 artiklan 2 ja 4 kohdan tulkinta — Asuinpaikan jäsenvaltio ei tunnusta alueellaan ajokorttia, joka on hankittu toisessa jäsenvaltiossa ennen ajo-oikeuden hallinnollista peruuttamista asuinpaikan jäsenvaltiossa määrätyn ajokiellon aikana

Tuomiolauselma

Yhteisön ajokortista 29.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/439/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003, 1 artiklan 2 kohtaa ja 8 artiklan 2 ja 4 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että jäsenvaltio kieltäytyy tunnustamasta alueellaan toisessa jäsenvaltiossa annetun ajokortin mukaisen ajo-oikeuden sellaiselta henkilöltä, johon on kohdistettu toimenpide, jolla peruutettiin ajo-oikeus ensin mainitussa jäsenvaltiossa, vaikka tämä peruuttaminen tehtiin kyseisen ajokortin antamispäivän jälkeen, koska tämä ajokortti annettiin silloin, kun ensimmäisen jäsenvaltion antaman ajokortin osalta oli voimassa ajokortin poisottamista koskeva toimenpide, ja koska sekä kyseinen toimenpide että peruuttamista koskeva toimenpide olivat perusteltuja syistä, jotka olivat olemassa toisen ajokortin antamispäivänä.

(1) EUVL C 42, 24.2.2007.
1)

Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 20.1.1997 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 89/97, 291 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että siinä oleva käsite ”henkilö, joka tuo tai tuotattaa tavarat” tarkoittaa henkilöä, jolle tavarat on tarkoitettu ja jolla on aikomus käyttää ne määrättyyn tiettyyn käyttötarkoitukseen, riippumatta siitä, tekeekö hän tulli-ilmoituksen itse vai käyttääkö hän tätä varten yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 5 artiklassa tarkoitettua edustajaa. Mainittu käsite ei tarkoita tämän henkilön edustajaa tulliviranomaisissa sitä tapausta lukuun ottamatta, että mainitun henkilön katsotaan toimivan omissa nimissään ja omaan lukuunsa asetuksen N:o 2913/92 5 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti, jolloin häntä on pidettävä tuojana.
3)

Siinä tapauksessa, että pääasian kantaja voi perustellusti vedota vahinkoon, jonka hän on kärsinyt sen syrjinnän vuoksi, jonka kohteeksi hän on joutunut, kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevan sovellettavan kansallisen lainsäädännön valossa arvioida, minkälaatuista korvausta hänellä on oikeus vaatia.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 113/2

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 10.3.2009 (Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreichin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Gottfried Heinrich

(Asia C-345/06) (1)

(EY 254 artiklan 2 kohta - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - 2 artiklan 3 kohta - Asetus (EY) N:o 622/2003 - Ilmailun turvaaminen - Liite - Ilma-aluksessa kiellettyjen esineiden luettelo - Julkaisematta jättäminen - Sitovuus)

2009/C 113/02

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Gottfried Heinrich

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich — EY 254 artiklan 2 kohdan ja Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43) 2 artiklan 3 kohdan tulkinta — Toimenpiteistä ilmailun turvaamista koskevien yhteisten perusvaatimusten täytäntöönpanemiseksi 4.4.2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 622/2003 (EUVL L 89, s. 9) pätevyys — Asetuksen sellaisen liitteen julkaisematta jättäminen, jossa säädetään ilmailuturvallisuuden osalta sovellettavista yksityiskohtaisista toimenpiteistä ja muun muassa luettelosta sellaisista kielletyistä esineistä, joita ei saa kuljettaa ilma-alukseen

Tuomiolauselma

Toimenpiteistä ilmailun turvaamista koskevien yhteisten perusvaatimusten täytäntöönpanemiseksi 4.4.2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 622/2003, sellaisena kuin se on muutettuna 15.1.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 68/2004, liite, jota ei ole julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, ei ole sitova siltä osin kuin sillä on tarkoitus asettaa yksityisille velvoitteita.

(1) EUVL C 281, 18.11.2006.
1)

Vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista erityisistä yksityiskohtaisista säännöistä elävien nautaeläinten hyvinvoinnin osalta kuljetuksen aikana 18.3.1998 annetun komission asetuksen (EY) N:o 615/98 ja tarkemmin ottaen sen 1 artiklaa ja 5 artiklan 3 ja 7 kohtaa on tulkittava siten, että vientitukien alalla toimivaltainen kansallinen viranomainen on toimivaltainen päättämään, ettei eläinten kuljetus ole ollut eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana ja direktiivien 90/425/ETY ja 91/496/ETY muuttamisesta 19.11.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/628/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.6.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/29/EY, säännösten mukaista, vaikka virallinen eläinlääkäri on kyseisen asetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti varmentanut, että tuo kuljetus on tämän direktiivin säännösten mukainen. Toimivaltaisen viranomaisen tämän päätelmän on perustuttava eläinten hyvinvointia koskeviin objektiivisiin seikkoihin, joilla viejän esittämät asiakirjat voidaan asettaa kyseenalaisiksi, ja viejän tehtävänä on tarvittaessa osoittaa, että ne seikat, joihin toimivaltainen viranomainen vetoaa direktiivin 91/628, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/29, noudattamatta jättämistä koskevan päätelmänsä tueksi, eivät ole merkityksellisiä.
1)

Italian tasavalta ei ole noudattanut kaatopaikoista 26.4.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY 2–14 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pysyttänyt voimassa 13.1.2003 annetun asetuksen N:o 36, sellaisena kuin se on muutettuna, jolla direktiivin 1999/31 säännökset saatetaan osaksi kansallista oikeutta, — kun tässä asetuksessa ei säädetä direktiivin 1999/31 2–13 artiklan soveltamisesta kaatopaikkoihin, joille myönnettiin lupa tämän direktiivin täytäntöönpanoajan päättymispäivän jälkeen ja ennen kyseisen asetuksen voimaantulopäivää, ja — kun sillä ei varmisteta kyseisen direktiivin 14 artiklan d alakohdan i alakohdan täytäntöönpanoa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 79/5

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 14.2.2008 (Tribunal du travail de Bruxellesin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Sophiane Gysen v. Groupe S-Caisse d'Assurances sociales pour indépendants

(Asia C-449/06) (1)

(Henkilöstö - Palkkaus - Henkilöstösäännöt - Perhelisät - Kansallisten perhelisien määrän vahvistaminen - Lasten ikäjärjestykseen perustuvan aseman määrittäminen - Lapsi, joka oikeuttaa henkilöstösäännöissä säädettyihin perhelisiin)

(2008/C 79/08)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal du travail de Bruxelles

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Sophiane Gysen

Vastaaja: Groupe S-Caisse d'Assurances sociales pour indépendants

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal du travail de Bruxelles — Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja näiden yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen vahvistamisesta 29.2.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY, EURATOM, EHTY) N:o 259/68 (EYVL L 56, s. 1) 67 artiklan tulkinta — Perhelisät — Sellaisen perhelisiä koskevan kansallisen järjestelmän hyväksyttävyys, jossa edunsaajina olevien lasten ikäjärjestykseen perustuvan aseman laskemisessa huomioon ei oteta sellaisia lapsia, jotka oikeuttavat henkilöstösäännöissä säädettyihin perhelisiin — Henkilöstösääntöjen oikeudellinen luonnehdinta kansallisessa oikeudessa

Tuomiolauselma

Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja näiden yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen vahvistamisesta sekä komission virkamiehiin tilapäisesti sovellettavien erityisten toimenpiteiden laatimisesta 29.2.1968 annettu neuvoston asetus (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68, sellaisena kuin se on muutettuna 21.7.1983 annetulla neuvoston asetuksella (ETY, Euratom, EHTY) N:o 2074/83, on yleisesti sovellettava, se on kaikilta osiltaan velvoittava ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Ottaen huomioon, että kyseistä asetusta sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksissä, lapsi, joka oikeuttaa Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavissa henkilöstösäännöissä säädettyihin perhelisiin, on rinnastettava sellaiseen lapseen, joka oikeuttaa tällaisiin lisiin kansallisen oikeuden tai kyseisessä jäsenvaltiossa voimassa olevan kansainvälisen sosiaaliturvasopimuksen nojalla.

(1) EUVL C 326, 30.12.2006.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 92/6

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.2.2008 (Juzgado de lo Social Único de Algecirasin (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Maira María Robledillo Núñez v. Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

(Asia C-498/06) (1)

(Sosiaalipolitiikka - Työntekijöiden suoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa - Direktiivi 80/987/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2002/74/EY - Direktiivin 3 artiklan ensimmäinen kohta ja 10 artiklan a alakohta - Perusteettoman irtisanomisen johdosta maksettava korvaus, josta on sovittu tuomioistuimen ulkopuolisessa sovittelumenettelyssä - Korvaus, jonka maksamisen palkkaturvajärjestelmä takaa - Tuomioistuimen tekemän päätöksen asettaminen maksamisen edellytykseksi - Yhdenvertaisuuden ja syrjintäkiellon periaatteet)

(2008/C 92/10)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de lo Social Único de Algeciras

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Maira María Robledillo Núñez

Vastaaja: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 80/987/ETY (EYVL L 283, s. 23), sellaisena kuin se on muutettuna 23.9.2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/74/EY (EYVL L 270, s. 10), 3 artiklan tulkinta — Palkkaturvaviranomaisen tarjoaman turvan laajuus — Työsuhteen laittomasta päättämisestä maksettava korvaus — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan korvauksen saaminen edellyttää tuomiota tai hallinnollista päätöstä — Yhdenvertaisuusperiaate ja syrjintäkiellon periaate

Tuomiolauselma

Työntekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa 20.10.1980 annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 23.9.2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/74/EY, 3 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltio voi jättää sen maksua koskevan takeen ulkopuolelle, josta palkkaturvajärjestelmä tämän säännöksen nojalla vastaa, korvaukset, jotka suoritetaan perusteettoman irtisanomisen johdosta, silloin kun korvaukset on vahvistettu tuomioistuimen ulkopuolisessa sovittelussa laaditulla asiakirjalla ja kun tällainen objektiivisesti perusteltu ulkopuolelle jättäminen on tämän direktiivin 10 artiklan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla tarvittava toimenpide väärinkäytösten estämiseksi.

(1) EUVL C 56, 10.3.2007.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 51/23

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.12.2007 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — FBTO Schadeverzekeringen NV v. Jack Odenbreit

(Asia C-463/06) (1)

(Asetus (EY) N:o 44/2001 - Toimivalta vakuutusasioissa - Vastuuvakuutus - Vahingon kärsineen suora kanne vakuutuksenantajaa vastaan - Kantajan kotipaikkaan perustuva toimivaltasääntö)

(2008/C 51/37)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: FBTO Schadeverzekeringen NV

Vastapuoli: Jack Odenbreit

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2001, L 12, s. 1) 9 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 11 artiklan 2 kohdan tulkinta — Vastuuvakuutuksen antajaa vastaan nostettu kanne siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella vahingon kärsineen henkilön kotipaikka on — Vakuutuksen edunsaajan käsite

Tuomiolauselma

Viittausta, joka tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 11 artiklan 2 kohdassa tehdään tämän asetuksen 9 artiklan 1 kohdan b alakohtaan, on tulkittava siten, että vahingon kärsinyt voi nostaa kanteen suoraan vakuutuksenantajaa vastaan jäsenvaltiossa olevan kotipaikkansa tuomioistuimessa silloin, kun tällainen suora kanne on luvallinen ja kun vakuutuksenantajan kotipaikka on jonkin jäsenvaltion alueella.

(1) EUVL C 326, 30.12.2006.