ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 53/8

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 21.12.2016 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada ja Audiencia Provincial de Alicante – Espanja) – Francisco Gutiérrez Naranjo v. Cajasur Banco SAU (C-154/15), Ana María Palacios Martínez v. Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (BBVA) (C-307/15) sekä Banco Popular Español SA v. Emilio Irles López ja Teresa Torres Andreu (C-308/15)

(Yhdistetyt asiat C-154/15, C-307/15 ja C-308/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 93/13/ETY - Kuluttajasopimukset - Kiinnelainat - Kohtuuttomat ehdot - 4 artiklan 2 kohta - 6 artiklan 1 kohta - Pätemättömyyden toteaminen - Kansallinen tuomioistuin on rajannut kohtuuttoman ehdon pätemättömyyden toteamisen vaikutukset ajallisesti))

(2017/C 053/10)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisuja pyytäneet tuomioistuimet

Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada ja Audiencia Provincial de Alicante

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Francisco Gutiérrez Naranjo (C-154/15), Ana María Palacios Martínez (C-307/15) ja Banco Popular Español SA (C-308/15)

Vastaajat: Cajasur Banco SAU (C-154/15), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (BBVA) (C-307/15) sekä Emilio Irles López ja Teresa Torres Andreu (C-308/15)

Tuomiolauselma

Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle oikeuskäytännölle, jolla rajataan ajallisesti ne palauttamista koskevat vaikutukset, jotka liittyvät elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan väliseen sopimukseen sisältyvän ehdon tämän direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kohtuuttomuuden toteamiseen tuomioistuimessa, vain niihin summiin, jotka on maksettu perusteettomasti tällaisen ehdon perusteella sen ratkaisun antamisen jälkeen, jolla tuomioistuin on todennut kohtuuttomuuden.

(1) EUVL C 228, 13.7.2015. EUVL C 279, 24.8.2015.
2)

Direktiivin 2008/48 3 artiklan f alakohtaa ja 7 artiklaa on tulkittava siten, että perintätoimisto, joka tekee luotonantajan nimissä sopimuksen maksamatta olevan luoton maksuerien muuttamisesta mutta joka toimii luotonvälittäjänä vain sivutoimisesti, mitä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava, on katsottava tämän 3 artiklan f alakohdassa tarkoitetuksi ”luotonvälittäjäksi”, johon ei sovelleta tämän direktiivin 5 ja 6 artiklan mukaista velvollisuutta antaa kuluttajalle tietoja ennen sopimuksen tekoa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 46/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 15.12.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal da Relação do Porto – Portugali) – Alberto José Vieira de Azevedo ym. v. CED Portugal Unipessoal Lda ja Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Garantia Automóvel

(Asia C-558/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Moottoriajoneuvon käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava vakuutus ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattaminen - Direktiivi 2000/26/EY - 4 artiklan 5 kohta - Vakuutusyritys - Korvausedustaja - Riittävä edustusvalta - Kanteen nostaminen tuomioistuimissa))

(2017/C 046/08)

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal da Relação do Porto

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Alberto José Vieira de Azevedo, Maria da Conceição Ferreira da Silva, Carlos Manuel Ferreira Alves, Rui Dinis Ferreira Alves ja Vítor José Ferreira Alves

Vastapuolet: CED Portugal Unipessoal Lda ja Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Garantia Automóvel

Muu osapuoli: Instituto de Seguros de Portugal – Fundo de Acidentes de Trabalho

Tuomiolauselma

Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentämisestä ja neuvoston direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta 16.5.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/26/EY (neljäs liikennevakuutusdirektiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 11.5.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2005/14/EY, 4 artiklaa on tulkittava siten, että siinä ei velvoiteta jäsenvaltioita säätämään siitä, että direktiivin 2000/26, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2005/14, 1 artiklan soveltamisalaan kuuluva vahingon kärsinyt henkilö voi nostaa kansallisessa tuomioistuimessa vahingonkorvauskanteen direktiivin 4 artiklan nojalla määrättyä korvausedustajaa vastaan tämän edustaman vakuutusyrityksen sijaan.

(1) EUVL C 16, 18.1.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 6/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 9.11.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt cour d’appel de Liège – Belgia) – Sabrina Wathelet v. Garage Bietheres & Fils SPRL

(Asia C-149/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 1999/44/EY - Kulutustavaroiden kauppa ja niihin liittyvät takuut - Soveltamisala - Myyjän käsite - Välittäjä - Poikkeukselliset olosuhteet))

(2017/C 006/15)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour d’appel de Liège

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Sabrina Wathelet

Vastapuoli: Garage Bietheres & Fils SPRL

Tuomiolauselma

Kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista 25.5.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa olevaa myyjän käsitettä on tulkittava siten, että se kattaa myös yksityishenkilön lukuun välittäjänä toimivan elinkeinonharjoittajan, joka ei ole asianmukaisesti ilmoittanut ostajana olevalle kuluttajalle sitä, että myytävän tavaran omistaja on yksityishenkilö, mistä kansallisen tuomioistuimen on varmistuttava siten, että se ottaa huomioon kaikki asian olosuhteet. Edellä esitetyn tulkinnan kannalta merkitystä ei ole sillä, saiko välittäjä korvauksen osallistumisestaan vai ei.

(1) EUVL C 213, 29.6.2015.
2)

Asetuksen N:o 2201/2003 15 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että — voidakseen katsoa, että toisen jäsenvaltion, johon lapsella on erityiset siteet, tuomioistuimella on paremmat edellytykset asian käsittelyyn, jäsenvaltion toimivaltaisen tuomioistuimen on varmistuttava siitä, että asian siirtäminen kyseiseen tuomioistuimeen on omiaan tuomaan asian käsittelyyn todellista ja konkreettista lisäarvoa, kun otetaan muun muassa huomioon kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa sovellettavat menettelysäännöt — voidakseen katsoa, että asian siirtäminen palvelee lapsen etua, jäsenvaltion toimivaltaisen tuomioistuimen on varmistuttava erityisesti siitä, ettei riskinä ole, että asian siirtäminen vaikuttaa haitallisesti lapsen tilanteeseen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 462/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.10.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Vrhovno sodišče – Slovenia) – Marjan Kostanjevec v. F&S Leasing GmbH

(Asia C-185/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 44/2001 - 6 artiklan 3 alakohta - Vastakanteen käsite - Perusteettomaan etuun perustuva vaatimus - Kumotun ratkaisun perusteella maksetun määrän maksaminen - Ajallinen soveltamisala))

(2016/C 462/05)

Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Vrhovno sodišče

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Marjan Kostanjevec

Vastaaja: F&S Leasing GmbH

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 6 artiklan 3 alakohtaa on tulkittava niin, että mainitussa säännöksessä vastakanteen osalta tarkoitettu oikeuspaikka on toimivaltainen tutkimaan mainitunlaisen vaatimuksen, jossa vaaditaan palauttamaan perusteettomana etuna määrä, joka vastaa tuomioistuimen ulkopuolisessa sopimuksessa sovittua määrää, silloin, kun mainittu kanne on nostettu samojen asianosaisten välisessä uudessa oikeudenkäynnissä, joka on seurausta sen ratkaisun kumoamisesta, johon kyseisten asianosaisten välinen alkuperäinen oikeudenkäynti johti ja jonka täytäntöönpano oli johtanut kyseiseen tuomioistuimen ulkopuoliseen sopimukseen.

(1) EUVL C 254, 3.8.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 475/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 20.10.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht München – Saksa) – Josef Plöckl v. Finanzamt Schrobenhausen

(Asia C-24/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Kuudes direktiivi - 28 c artiklan A kohdan a ja d alakohta - Tavaroiden siirto Euroopan unionin alueella - Oikeus verovapautukseen - Määräjäsenvaltion myöntämän arvonlisäverotunnisteen toimittamista koskevan velvollisuuden noudattamatta jättäminen - Varteenotettavia todisteita veropetoksesta ei ole - Verovapautuksen epääminen - Hyväksyttävyys))

(2016/C 475/04)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht München

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Josef Plöckl

Vastaaja: Finanzamt Schrobenhausen

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 12.12.2005 annetulla neuvoston direktiivillä 2005/92/EY, 22 artiklan 8 kohtaa, sellaisena kuin se ilmenee kyseisen kuudennen direktiivin 28 h artiklasta, ja 28 c artiklan A kohdan a alakohdan ensimmäistä alakohtaa ja d alakohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että alkuperäjäsenvaltion veroviranomainen kieltäytyy vapauttamasta yhteisön sisäistä siirtoa arvonlisäverosta sillä perusteella, ettei verovelvollinen ole ilmoittanut määräjäsenvaltion myöntämää arvonlisäverotunnistetta, kun veropetoksesta ei ole varteenotettavia todisteita, kun tavara on siirretty toiseen jäsenvaltioon ja kun myös muut verosta vapauttamisen edellytykset täyttyvät.

(1) EUVL C 138, 27.4.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 419/16

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 22.9.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Saksa) – Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG v. Landeshauptstadt München

(Asia C-113/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2000/13/EY - Elintarvikkeiden merkinnät ja esillepano - 1 artiklan 3 kohdan b alakohta - Valmiiksi pakatun elintarvikkeen käsite - 2 artikla - Tietojen antaminen kuluttajille ja kuluttajansuoja - 3 artiklan 1 kohdan 8 alakohta - Elintarvikkeen alkuperä- tai lähtöpaikka - 13 artiklan 1 kohta - Valmiiksi pakattujen elintarvikkeiden merkinnät - 13 artiklan 4 kohta - Pakkaukset tai astiat, joissa suurimman pinnan ala on pienempi kuin 10 cm2 - Direktiivi 2001/110/EY - 2 artiklan 4 kohta - Tieto hunajan alkuperämaasta tai -maista - Hunajan yksittäispakkaukset, jotka on pakattu pahvisiin ulkopakkauksiin, jotka toimitetaan suurtalouksille - Yksittäispakkaukset, jotka myydään erikseen tai joita tarjotaan lopulliselle kuluttajalle kokonaisuuksina maksettavien valmisannosten yhteydessä - Kyseisen hunajan alkuperämaan tai -maiden mainitseminen))

(2016/C 419/19)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG

Vastapuoli: Landeshauptstadt München

Muu osapuoli: Landesanwaltschaft Bayern

Tuomiolauselma

Myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.3.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY 1 artiklan 3 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että kukin sellaisista hunajan yksittäispakkauksista, jotka ovat sinetöidyllä alumiinikannella suljetun annospakkauksen muodossa ja jotka on pakattu pahviseen ulkopakkaukseen, joka toimitetaan suurtalouksille, on ”valmiiksi pakattu elintarvike”, kun suurtaloudet myyvät kyseisiä yksittäispakkauksia erikseen tai tarjoavat niitä lopulliselle kuluttajalle kokonaisuuksina maksettavien valmisannosten yhteydessä.

(1) EUVL C 198, 15.6.2015.
1)

Ensimmäiseen, toiseen ja kolmanteen kysymykseen on siis vastattava, että sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17.6.2008 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 593/2008 (Rooma I) ja sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 11.7.2007 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 864/2007 (Rooma II) on tulkittava siten, että kuluttajien etujen suojaamista tarkoittavista kieltokanteista 23.4.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/22/EY tarkoitettuun kieltokanteeseen, joka koskee tiettyyn jäsenvaltioon sijoittautuneen sellaisen yrityksen, joka tekee sähköisen kaupankäynnin sopimuksia muissa jäsenvaltioissa – ja erityisesti tuomioistuinjäsenvaltiossa – asuvien kuluttajien kanssa, käyttämiä väitetysti lainvastaisia sopimusehtoja, sovellettava laki tai lait on määritettävä asetuksen N:o 864/2007 6 artiklan 1 kohdan mukaan, kun taas tietyn sopimusehdon arviointiin sovellettava laki on aina määritettävä asetuksen N:o 593/2008 nojalla, olipa kyse yksittäistapausta koskevasta kanteesta tai joukkokanteesta, sanotun rajoittamatta asetuksen N:o 593/2008 1 artiklan 3 kohdan ja asetuksen N:o 864/2007 1 artiklan 3 kohdan soveltamista.
2)

Asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen vakiintunut liikesuhde on luokiteltava ”irtaimen tavaran kauppaa koskevaksi sopimukseksi”, jos kyseisen sopimuksen luonteenomainen velvoite on tuotteen toimittaminen, tai ”palvelun suorittamista koskevaksi sopimukseksi”, jos tämä velvoite on palvelun suorittaminen, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on määriteltävä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 343/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.7.2016 – Valittajina Apple and Pear Australia Ltd ja Star Fruits Diffusion sekä muina osapuolina Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto ja Carolus C. BVBA

(Asia C-226/15 P) (1)

((Muutoksenhaku - Euroopan unionin tavaramerkki - Hakemus sanamerkin English pink rekisteröimiseksi EU tavaramerkiksi - Sanamerkin PINK LADY ja kuviomerkkien, jotka sisältävät sanaosat ”Pink Lady”, haltijan esittämä väite - Väitteen hylkääminen - Euroopan unionin tavaramerkkejä käsittelevän tuomioistuimen ratkaisu - Päätöksen muuttaminen - Oikeusvoima))

(2016/C 343/09)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittajat: Apple and Pear Australia Ltd ja Star Fruits Diffusion (edustajat: avocat T. de Haan ja advocaat P. Péters

Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: J. Crespo Carrillo) ja Carolus C. BVBA

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Apple and Pear Australia Ltd ja Star Fruits Diffusion velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 254, 3.8.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 335/17

Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 30.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia – Puola) – Alicja Sobczyszyn v. Szkoła Podstawowa w Rzeplinie

(Asia C-178/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Työajan järjestäminen - Direktiivi 2003/88/EY - Oikeus palkalliseen vuosilomaan - Opettajat - Kuntoutusloma - Vuosiloma, joka on samanaikainen kuntoutusloman kanssa - Oikeus pitää vuosiloma muuna ajanjaksona))

(2016/C 335/22)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Alicja Sobczyszyn

Vastaaja: Szkoła Podstawowa w Rzeplinie

Tuomiolauselma

Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kun pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kansallinen säännöstö tai käytäntö mahdollistaa sen, että työntekijältä, joka on kansallisen oikeuden mukaisesti myönnetyllä kuntoutuslomalla oppilaitoksen, jossa hän työskentelee, lomakalenterissa vahvistetun vuosilomajakson aikana, voidaan evätä hänen kuntoutuslomansa päätteeksi oikeus pitää palkallinen vuosilomansa myöhempänä ajankohtana, mainittu 7 artiklan 1 kohta on esteenä tällaiselle säännöstölle tai käytännölle, jos kuntoutuslomaa koskevan oikeuden tarkoitus poikkeaa vuosilomaa koskevan oikeuden tarkoituksesta, minkä selvittäminen on kansallisen tuomioistuimen asiana.

(1) EUVL C 245, 27.7.2015.
1)

Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 19 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että tätä säännöstä ja erityisesti sen toista alakohtaa sovelletaan kolmannen maan kansalaiseen, joka tehtyään ensimmäisen turvapaikkahakemuksen jossakin jäsenvaltiossa näyttää toteen, että hän on poistunut jäsenvaltioiden alueelta vähintään kolmen kuukauden ajaksi ennen uuden turvapaikkahakemuksen tekemistä jossakin toisessa jäsenvaltiossa.
1)

Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19.6.2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/2001 15 artiklan 2 ja 8 kohtaa on tulkittava siten, ettei siinä myönnetä sokerintuottajalle oikeutta saada palautetuiksi tuotantomaksuja, jotka 30.6.2006 vielä varastoituina olleista A- ja B-kiintiön mukaisista sokerimääristä on maksettu, kun tuotantomaksujärjestelmää ei kyseisen ajankohdan jälkeen jatkettu sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 20.2.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 318/2006.
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 5.4.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Saksa) – Seuraavista henkilöistä annettujen eurooppalaisten pidätysmääräysten toimeenpano: Pál Aranyosi (C-404/15) ja Robert Căldăraru (C-659/15 PPU)

(Yhdistetyt asiat C-404/15 ja C-659/15 PPU) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Puitepäätös 2002/584/YOS - Eurooppalainen pidätysmääräys - Täytäntöönpanosta kieltäytymisen perusteet - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 4 artikla - Epäinhimillisen tai halventavan kohtelun kielto - Vankeusolosuhteet pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa))

(2016/C 211/27)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

Pääasioiden asianosaiset

Pál Aranyosi (C-404/15) ja Robert Căldăraru (C-659/15 PPU)

Tuomiolauselma

Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 1 artiklan 3 kohtaa, 5 artiklaa ja 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kun on olemassa objektiivisia, luotettavia, tarkkoja ja asianmukaisesti päivitettyjä tietoja, jotka osoittavat puutteita – olivatpa ne rakenteellisia tai yleisiä ja koskivatpa ne tiettyjä henkilöryhmiä tai tiettyjä vankeuslaitoksia – pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion vankeusolosuhteissa, täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on tarkastettava konkreettisesti ja tarkasti, onko painavia perusteita uskoa, että eurooppalaisen pidätysmääräyksen kohteena syytteeseen asettamista tai vapausrangaistuksen täytäntöön panemista varten oleva henkilö altistuisi kyseisen jäsenvaltion vankeusolosuhteiden vuoksi todelliselle vaaralle Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artiklassa tarkoitetusta epäinhimillisestä tai halventavasta kohtelusta, jos hänet luovutetaan mainittuun jäsenvaltioon. Sen on tämän vuoksi pyydettävä lisätietoja pidätysmääräyksen antaneelta oikeusviranomaiselta, jonka on sen jälkeen, kun se on tarvittaessa pyytänyt apua pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion keskusviranomaiselta tai joltakin keskusviranomaisista puitepäätöksen 7 artiklan mukaisesti, ilmoitettava nämä tiedot tällaisessa pyynnössä asetetussa määräajassa. Täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on lykättävä päätöstään kyseisen henkilön luovuttamisesta siihen asti, kunnes sillä on lisätietoja, joiden nojalla se voi katsoa, ettei tällaista vaaraa ole. Jos vaaran olemassaoloa ei voida kohtuullisessa määräajassa sulkea pois, tämän viranomaisen on päätettävä, onko luovuttamismenettely lopetettava.

(1) EUVL C 320, 28.9.2015.

EUVL C 59, 15.2.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 145/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.2.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Hamburg – Saksa) – Salutas Pharma GmbH v. Hauptzollamt Hannover

(Asia C-124/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Tariffiluokittelu - Yhdistetty nimikkeistö - Nimike 3004 - Poretabletit, jotka sisältävät 500 mg kalsiumia - Suositeltava päivittäinen annos, joka sisältää yhtä ainetta huomattavasti yleisen terveyden ja hyvinvoinnin säilyttämiseksi suositeltavaa päivittäistä määrää enemmän))

(2016/C 145/13)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Salutas Pharma GmbH

Vastaaja: Hauptzollamt Hannover

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I olevaa yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se on muutettuna 27.9.2011 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 1006/2011, on tulkittava siten, että sellainen tuote, kuten poretabletit, joissa on kalsiumia 500 mg / tabletti, joita käytetään kalsiumin puutteen ehkäisyyn ja hoitoon sekä osteoporoosin ehkäisyssä ja hoidossa käytettävän erityishoidon tukemiseen ja joiden etiketissä suositellaan aikuisille enintään 1 500 mg:n päiväannosta, on luokiteltava nimikkeeseen 3004.

(1) EUVL C 178, 1.6.2015.
1)

Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut yhtäältä yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.10.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1137/2008, 4 artiklan, siltä osin kuin on kyse Pontevedra-Marín-Poio-Bueun taajamasta, ja toisaalta kyseisen direktiivin 5 artiklan 2 ja 3 kohdan, siltä osin kuin on kyse Bergan, Figueresin, El Terrin (Banyoles) ja Pontevedra-Marín-Poio-Bueun taajamista, mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole varmistanut kaikkien herkille alueille johdettujen ja tietyistä taajamista peräisin olevien yhdyskuntajätevesien asianmukaista käsittelyä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 68/19

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 23.12.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Saksa) – Firma Theodor Pfister v. Landkreis Main-Spessart

(Asia C-58/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Maatalous - Terveystarkastukset - Rehuja ja elintarvikkeita koskevat viralliset tarkastukset - Tarkastusten rahoittaminen - Teurastustoimenpiteisiin liittyvät tarkastuskulut - Asetus (EY) N:o 882/2004 - Direktiivi 85/73/ETY - Mahdollisuus periä kyseisessä direktiivissä säädetyt maksut ylittävä, todelliset tarkastuskulut kattava määrä))

(2016/C 068/23)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Firma Theodor Pfister

Vastaaja: Landkreis Main-Spessart

Tuomiolauselma

Rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 882/2004, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1791/2006, 27 artiklan 3 kohdan ensimmäisen kohdan toista virkettä on tulkittava niin, että sen nojalla on sallittua periä vuoden 2007 käsittävän siirtymäkauden ajan lihan terveystarkastusten alan tarkastuksista ja valvonnasta aiheutuvista kuluista sellaisia maksuja, joilla katetaan toimivaltaisille viranomaisille aiheutuvat, direktiiveissä 89/662/ETY, 90/425/ETY, 90/675/ETY ja 91/496/ETY tarkoitettujen eläinlääkinnällisten tarkastusten ja valvonnan rahoittamisesta 29.1.1985 annetussa neuvoston direktiivissä 85/73/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.12.1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/79/EY, tarkoitetut kustannukset.

(1) EUVL C 171, 26.5.2015.