ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Onko INSS:n järjestelyistä ja oikeusavusta vastaavan alaosaston hallinnollisessa kannassa 1/2020 omaksuttua sosiaaliturvalaitoksen käytäntöä, joka julkaistiin 31.1.2020 hallinnollisena kantana 1/2020 ja jonka mukaan riidanalainen lisä evätään aina miehiltä ja heidät velvoitetaan vaatimaan sitä oikeusteitse, kuten on käynyt kantajalle nyt käsiteltävässä asiassa, pidettävä miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä 19.12.1978 annetun neuvoston direktiivin 79/7/ETY (1) mukaisesti hallinnollisena rikkomisena, joka on eri asia kuin oikeussäännökseen sisältyvä rikkominen, jota arvioitiin 12.12.2019 annetussa Euroopan unionin tuomioistuimen tuomiossa W A (C-450/18) (2), joten sellaisenaan tarkasteltuna tämä hallinnollinen rikkominen merkitsee sukupuoleen perustuvaa syrjintää, koska sen 4 artiklan mukaan tasa-arvoinen kohtelu määritellään siten, että minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei esiinny välittömästi eikä välillisesti, ja sen 5 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikki tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset kumotaan?
C 237/38

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Gabrowo (Bulgaria) on esittänyt 31.3.2022 – IL v. Regionalna direktsia ”Avtomobilna administratsia” Plewen

(Asia C-227/22)

(2022/C 237/48)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Administrativen sad Gabrowo

Pääasian asianosaiset

Valittaja: IL

Vastapuoli: Regionalna direktsia ”Avtomobilna administratsia” Plewen

Ennakkoratkaisukysymykset

Sallitaanko direktiivin 2006/126 (1) säännöksissä, että jäsenvaltiot vaativat luokkiin С, CE, C1, C1E, D, DE, D1 ja D1E kuuluvien ajoneuvojen kuljettajilta, että heidän on fyysisen ja henkisen suorituskykynsä toteamiseksi käytävä lääkärintarkastuksessa ajokortin voimassaoloaikaa lyhyemmin aikavälein ja että heidän on tässä yhteydessä esitettävä (ajokortin lisäksi) erityinen asiakirja, jossa tämä suorituskyky todistetaan? Vai onko niin, että mainittuihin luokkiin kuuluvan voimassa olevan ajokortin hallussapito osoittaa myös ajoneuvon kuljettajan fyysisen ja henkisen suorituskyvyn, koska tämä suorituskyky on todettu jo ajokortin ensimmäisen myöntämisen tai uudistamisen yhteydessä?

(1) Ajokorteista 20.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/126/EY (EUVL 2006, L 403, s. 18).
C 222/12

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesarbeitsgericht (Saksa) on esittänyt 1.3.2022 – MO v. SM, joka toimii maksukyvyttömyystilassa olevan G GmbH:n pesänhoitajana

(Asia C-134/22)

(2022/C 222/20)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesarbeitsgericht

Pääasian asianosaiset

Revision-valittaja: MO

Revision-valituksen vastapuoli: SM, joka toimii maksukyvyttömyystilassa olevan G GmbH:n pesänhoitajana

Ennakkoratkaisukysymykset

Millainen tarkoitus on työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY (1) 2 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan säännöksellä, jonka mukaan työnantajan on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle vähintään jäljennös työntekijöiden edustajille annetun kirjallisen ilmoituksen niistä kohdista, joissa on b alakohdan i–v alakohdassa tarkoitetut tiedot?

(1) EYVL 1998, L 225, S. 16.
C 222/13

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Stuttgart (Saksa) on esittänyt 17.2.2022 – TAP Portugal v. flightright GmbH

(Asia C-156/22)

(2022/C 222/22)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Stuttgart

Pääasian asianosaiset

Valittaja: TAP Portugal

Vastapuoli: flightright GmbH

Ennakkoratkaisukysymys

Onko asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että kyseessä on tässä säännöksessä tarkoitettu poikkeuksellinen olosuhde, kun lento, jonka on määrä lähteä lentoasemalta, jossa ei sijaitse lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan pääasiallinen toimipaikka, peruutetaan sen vuoksi, että eräs tälle lennolle osoitetuista miehistön jäsenistä (tässä tapauksessa perämies), joka oli läpäissyt säädetyt säännölliset lääkärintarkastukset rajoituksitta, äkillisesti ja odottamatta kuolee tai sairastuu niin vakavasti, ettei hän kykene suorittamaan lentoa?

(1) Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2004, L 46, s. 1).
2)

Jos katsotaan, että kyseessä ei ole bis in idem -tilanne, koska tässä ennakkoratkaisupyynnössä esitettyjen arviointiperusteiden mukaan teot eivät ole täysin samoja: a) Voidaanko muissa unionin jäsenvaltioissa annettuja tuomioita koskevia rajoituksia, joista säädetään nimenomaisesti rikosrekisteritietojen vaihdosta ja Euroopan unionissa annettujen rikostuomioiden huomioon ottamisesta 12.11.2014 annetun lain 7/2014 (Ley Orgánica 7/2014 de 12 de noviembre, sobre intercambio de información de antecedentes penales y consideración de resoluciones judiciales penales en la Unión Europea), jolla unionin lainsäädäntö saatettiin osaksi kansallista lainsäädäntöä, 14 §:n 2 momentissa, käsiteltävän asian olosuhteissa pitää yhteensopivina Euroopan unionin jäsenvaltioissa annettujen tuomioiden huomioon ottamisesta uudessa rikosprosessissa 24.7.2008 tehdyn neuvoston päätöksen 2008/675/YOS (1) ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 45 artiklan ja 49 artiklan 3 kohdan sekä tuomioiden vastavuoroista tunnustamista Euroopan unionissa koskevan periaatteen kanssa? b) Onko se, ettei Espanjan oikeudessa ei ole menettelyä tai mekanismia, joka mahdollistaisi Euroopan unionissa annettujen ulkomaisten tuomioiden tunnustamisen, yhteisen rangaistuksen määräämisen yhtenäistuomiolla ja rangaistusten mukauttamisen tai rajoittamisen siten, että varmistettaisiin rangaistusten oikeasuhteisuus, tilanteessa, jossa Espanjassa on pantava täytäntöön ulkomainen tuomio, joka koskee tekoja, jotka ovat rikosoikeudellisessa jatkuvuus- tai liitännäissuhteessa sellaisiin muihin tekoihin, joista on annettu tuomio ja määrätty rangaistus Espanjassa, ristiriidassa perusoikeuskirjan 45 artiklan ja 49 artiklan 3 kohdan, luettuina yhdessä 13.6.2002 tehdyn puitepäätöksen 2002/584/YOS (2) 4 artiklan 6 kohdan ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta rikosasioissa annettuihin tuomioihin, joissa määrätään vapausrangaistus tai vapauden menetyksen käsittävä toimenpide, niiden täytäntöön panemiseksi Euroopan unionissa 27.11.2008 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2008/909/YOS (3) 8 artiklan 1 ja 2 kohdan ja yleensäkin tuomioiden vastavuoroisen tunnustamista Euroopan unionissa koskevan periaatteen kanssa?
Kanne 4.3.2022 – Euroopan komissio v. Tanskan kuningaskunta

(Asia C-167/22)

(2022/C 191/29)

Oikeudenkäyntikieli: tanska

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Grønfeldt ja P. Messina)

Vastaaja: Tanskan kuningaskunta

Vaatimukset

— on todettava, ettei Tanskan kuningaskunta ole noudattanut kuljetuspalvelujen tarjoamisen vapautta koskevien säännösten, jotka on vahvistettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1072/2009 (1) 1, 8 ja 9 artiklassa, mukaisia velvollisuuksiaan, koska se on rajannut Tanskan moottoritieverkoston varrella olevien valtio-omisteisten levähdysalueiden enimmäispysäköintiajan 25 tuntiin,

— Tanskan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Komissio väittää, että vaikka 25 tunnin sääntö ei olekaan suoraan syrjivä, se muodostaa esteen palvelujen tarjoamisen vapaudelle, koska sääntö ei vaikuta tanskalaisiin ja ulkomaisiin liikenteenharjoittajiin samalla tavalla. Ulkomaisten liikenteenharjoittajien kuljettajien on vaikeampi noudattaa EU:n lainsäädännöstä, erityisesti asetuksesta (EY) N:o 561/2006, (2) johtuvia ajo- ja lepoaikavelvoitteitaan kuin sellaisten tanskalaisten liikenteenharjoittajien kuljettajien, joilla on Tanskassa toimipisteet, joille kuljettajat voivat palata ja pysäköidä pitäen samalla lepoaikansa.

Komission näkemyksen mukaan sääntöä ei voida perustella tavoitteilla, joihin Tanska vetoaa, eli tavoitteella varmistaa kuljettajille enemmän mahdollisuuksia pitää taukoja ja lyhyempiä lepoaikoja, lopettaa luvaton liikenneturvallisuutta vaarantava pysäköinti moottoriteiden levähdyspaikoilla ja varmistaa asianmukaiset olosuhteet levähdyspaikoilla pitkäaikaispysäköinnin kielteisten vaikutusten torjumiseksi ja kuljettajien ympäristö- ja työolojen turvaamiseksi, koska sääntö ei sovellu näiden tavoitteiden saavuttamiseen ja menee lisäksi pidemmälle kuin on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

(1) Maanteiden kansainvälisen tavaraliikenteen markkinoille pääsyä koskevista yhteisistä säännöistä 21.10.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1072/2009 (EUVL 2009, L 300, s. 72).

(2) Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15.3.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 561/2006 (EUVL 2006, L 102, s. 1).
C 171/19

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Markkinaoikeus (Suomi) on esittänyt 15.2.2022 – Lännen MCE Oy v. Berky GmbH ja Senwatec Gmbh & Co. Kg

(Asia C-104/22)

(2022/C 171/24)

Oikeudenkäyntikieli: suomi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Markkinaoikeus

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Lännen MCE Oy

Vastaajat: Berky GmbH ja Senwatec Gmbh & Co. Kg

Ennakkoratkaisukysymykset

Yritys A on sijoittautunut jäsenvaltioon X, jossa on sen kotipaikka, ja käyttänyt internetsivustolla mainoksessa tai avainsanana merkkiä, joka on sama kuin yrityksen B EU-tavaramerkki.

1) Voidaanko edellä mainitussa tilanteessa mainonnan katsoa olevan suunnattu kuluttajille tai elinkeinonharjoittajille jäsenvaltiossa Y, jonka alueella yrityksellä B on kotipaikka, ja onko EU-tavaramerkkejä käsittelevä tuomioistuin jäsenvaltiossa Y toimivaltainen tutkimaan EU-tavaramerkin loukkausta koskevan kanteen EU-tavaramerkkiasetuksen (1) 125 artiklan 5 kohdan nojalla, jos sähköisesti julkaistussa mainoksessa tai siihen linkitetyllä mainostajan internetsivustolla ei ole ainakaan nimenomaisesti täsmennetty tuotteiden maantieteellistä toimitusaluetta tai nimenomaisesti suljettu mitään yksittäistä jäsenvaltiota toimitusalueen ulkopuolelle? Voidaanko asiassa ottaa huomioon niiden tavaroiden luonne, joita mainos koskee ja se, että yrityksen A tuotteiden markkina-alue on väitetysti maailmanlaajuinen ja kattaa siten koko Euroopan unionin alueen mukaan lukien jäsenvaltion Y?

2) Voidaanko edellä mainitun mainonnan katsoa olevan suunnattu kuluttajille tai elinkeinonharjoittajille jäsenvaltiossa Y, jos mainos on tullut esille jäsenvaltion Y kansallista ylätason verkkotunnusta käyttävällä hakukoneen internetsivustolla?

3) Jos vastaus kysymykseen 1 tai 2 on myöntävä, mitä muita seikkoja on tällöin mahdollisesti otettava huomioon ratkaistaessa, onko mainos suunnattu kuluttajille tai elinkeinonharjoittajille jäsenvaltiossa Y?

(1) Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus 2017/1001/EU, (EUVL 2017, L 154, s. 1).
2)

Onko direktiivin 2006/112/EY 185 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että tavaroiden poistaminen liiketoimintakäytöstä eli tuotantotavaroiden tai varastojen kirjaaminen pois verovelvollisen kirjanpidosta sen vuoksi, että niistä ei enää odoteta saatavan taloudellista hyötyä, esimerkiksi koska ne ovat kuluneita, viallisia tai tarkoitukseensa soveltumattomia tai koska niitä ei voida käyttää käyttötarkoituksensa mukaisesti, merkitsee ostoihin sisältyvän arvonlisäveron vähennysten määrän määräytymistekijöiden muutosta, joka on tapahtunut ZDDS:n mukaisen arvonlisäveroilmoituksen antamisen jälkeen ja joka näin ollen johtaa velvollisuuteen oikaista arvonlisäverovähennys, jos liiketoimintakäytöstä poistetut tavarat on myöhemmin tuhottu tai loppukäsitelty ja jos tämä on asianmukaisesti näytetty toteen tai todettu?
b)

Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan luonteeltaan rikosoikeudellinen hallinnollinen seuraamusmaksu, joka on määrätty oikeushenkilölle sopimattomia kaupallisia menettelyjä sisältävästä kielletystä toiminnasta, voidaan oikeudenkäynnissä vahvistaa ja saattaa lainvoimaiseksi, kun sama oikeushenkilö on tällä välin saanut samoista menettelyistä toisessa jäsenvaltiossa lainvoimaisen rikostuomion ja tämä viimeksi mainittu tuomio on saanut lainvoiman ennen kuin ensin mainittua luonteeltaan rikosoikeudellista hallinnollista seuraamusmaksua koskevassa muutoksenhakuasiassa on annettu lainvoimainen ratkaisu?
3.

Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko direktiivin 2008/94/EY 9 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että työntekijän, joka tavallisesti työskentelee tai on työskennellyt kahdessa jäsenvaltiossa, maksamatta olevien saatavien maksamisen osalta toimivaltainen on a) sen jäsenvaltion palkkaturvajärjestelmä, jonka lainsäädännön piiriin työntekijä kuuluu sosiaaliturvajärjestelmiä (sosiaalivakuutus) yhteensovitettaessa, jos palkkaturvajärjestelmät on toteutettu direktiivin 2008/94/EY 3 artiklan mukaisesti molemmissa valtioissa siten, että työnantajamaksut vakuutuslaitoksen rahoittamiseksi suoritetaan pakollisten sosiaalivakuutusmaksujen osana, b) sen toisen jäsenvaltion palkkaturvajärjestelmä, jossa maksukyvyttömän yrityksen kotipaikka on, vai c) molempien jäsenvaltioiden palkkaturvajärjestelmät, jolloin työntekijä voi hakemusta jättäessään valita, kumpaa hän haluaa käyttää?
1)

Onko asetuksen N:o 1210/2003 (1) 4 artiklan 2, 3 ja 4 kohtaa sekä 6 artiklaa, sellaisena kuin kyseinen asetus on muutettuna, tulkittava siten, että — jäädetyt varat ja taloudelliset resurssit pysyvät entisen presidentin Saddam Husseinin hallitukseen yhteydessä olevien luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden, elinten ja yhteisöjen, joita varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen koskee, omaisuutena siihen saakka, kunnes tehdään päätös niiden siirtämisestä Irakin kehitysrahaston seuraajajärjestelyille? — vai ovatko nämä jäädytetyt varat Irakin kehitysrahaston seuraajajärjestelyjen omaisuutta heti siitä lähtien, kun asetus, jonka liitteissä III ja IV nimetään entisen presidentin Saddam Husseinin hallitukseen yhteydessä olevat luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt, elimet ja yhteisöt, joita varojen ja taloudellisten varojen jäädyttäminen koskee, on tullut voimaan?
C 51/16

Valitus, jonka Electrodomésticos Taurus, S.L. on tehnyt 19.7.2021 unionin yleisen tuomioistuimen (kymmenes jaosto) asiassa T-328/20, Electrodomésticos Taurus, S.L. v. EUIPO – Shenzen Aukey E-Business Co. Ltd, 17.5.2021 antamasta määräyksestä

(Asia C-468/21 P)

(2022/C 51/21)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittaja: Electrodomésticos Taurus, S.L. (edustaja: E. Manresa Medina, abogado)

Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Shenzen Aukey E-Business Co. Ltd

Unionin tuomioistuimen varapresidentti on 6.10.2021 tekemällään päätöksellä jättänyt valitusluvan myöntämättä ja velvoittanut Electrodomésticos Taurus, S.L.:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi (eli eivät ole esteenä), kansallinen tuomioistuin esittää seuraavat kysymykset: a) Ovatko perusoikeuskirjan 47 artikla, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 7 ja 38 artiklan kanssa, kohtuuttomista ehdoista annettu direktiivi 93/13/ETY, sopimattomista kaupallisista menettelyistä annettu direktiivi 2005/29/EY ja Euroopan unionin oikeuden tehokkuusperiaate esteenä sellaiselle oikeuskäytännölle, joka ei aineellisesti estä kuluttajien ja mahdollisesti muiden henkilöiden kotipaikkaa edustavan kiinnitetyn kiinteän omaisuuden realisointia eikä samalla ota huomioon kuluttajien velvoitteiden laiminlyönnin vakavuutta luottosopimuksen kestoon ja luoton määrään nähden, vaikka luotonantajan saatavat voitaisiin suorittaa oikeusteitse tapahtuvalla täytäntöönpanolla, jolloin kotipaikkaa edustavan kiinnitetyn kiinteän omaisuuden myynnin ei katsota olevan ensisijainen toimenpide? b) Onko sopimattomista kaupallisista menettelyistä annetun direktiivin 2005/29/EY 3 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että kuluttajien suoja sopimattomilta kaupallisilta menettelyiltä ulottuu kulutusluottojen osalta kaikkiin luotonantajan saatavan maksutapoihin, mukaan lukien aikaisempaan luottoon perustuvien velvoitteiden takaisinmaksua varten myönnettyä uutta luottoa koskevan sopimuksen tekeminen? c) Onko sopimattomista kaupallisista menettelyistä annettua direktiiviä 2005/29/EY tulkittava siten, että sopimattomana kaupallisena menettelynä pidetään myös sellaisen luotonantajan menettelyä, joka myöntää luottoja kuluttajalle, joka ei pysty maksamaan luottoja takaisin, minkä seurauksena muodostuu luottokierre, jossa luotonantaja ei tosiasiallisesti luovuta luottosummaa kuluttajan käyttöön, vaan vastaanottaa sen aiempien luottojen maksua ja luottojen kokonaiskustannuksia varten? d) Onko kulutusluottosopimuksista ja neuvoston direktiivin 87/102/ETY kumoamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/48/EY (3) (jäljempänä kulutusluottoja koskeva direktiivi 2008/48/ETY) 2 artiklan 2 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä direktiivin johdanto-osan kymmenennen perustelukappaleen kanssa, tulkittava siten, ettei se sulje pois kyseisen direktiivin soveltamisalaa edes silloin, kun luotolla on kaikki kulutusluoton piirteet, luoton käyttötarkoituksesta ei ole sovittu, vähäpätöistä osaa lukuun ottamatta luotonantaja on osoittanut luoton kokonaisuudessaan aiempien kulutusluottojen maksua varten ja luoton vakuudeksi on sovittu kiinnitys kiinteään omaisuuteen? e) Onko unionin tuomioistuimen 21.4.2016 antamaa tuomiota Radlinger ja Radlingerová (C-377/14, EU:C:2016:283) tulkittava siten, että sitä sovelletaan kulutusluottosopimukseen myös silloin, kun osa myönnetystä luotosta on osoitettu luotonantajan kustannusten maksamiseen?
2.

Onko SEU 2 artiklaa ja SEU 19 artiklan 1 kohtaa, tulkittuina yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, tulkittava siten, että tilanteessa, jossa tuomioistuimen kokoonpanoon kuuluu henkilö, joka on nimitetty 1 kohdassa kuvatuissa olosuhteissa: a) ne ovat esteenä sellaisten kansallisen säännösten soveltamiselle, joilla tällaisen henkilön tuomarinvirkaan nimittämisen laillisuuden tutkinta osoitetaan Sąd Najwyższyn (ylin tuomioistuin, Puola, jäljempänä SN) sellaisen jaoston yksinomaiseen toimivaltaan, joka koostuu ainoastaan henkilöistä, jotka on nimitetty tuomarinvirkaan 1 kohdassa kuvatuissa olosuhteissa, ja joissa samalla määrätään, ettei tuomarinvirkaan nimittämisen puutteita koskevia väitteitä tulisi tutkia, kun otetaan huomioon institutionaaliset ja systeemiset olosuhteet; b) ne edellyttävät unionin oikeuden tehokkuuden varmistamiseksi kansallisen lainsäädännön säännösten sellaista tulkintaa, joka sallii tuomioistuimen viran puolesta estää tällaista henkilöä käsittelemästä asiaa – soveltamalla analogisesti asian käsittelemiseen esteellisen tuomarin jääväämistä koskevia säännöksiä (iudex inhabilis); c) ne edellyttävät, että kansallinen tuomioistuin, jotta se voisi soveltaa unionin oikeutta ja varmistaa sen tehokkuuden (effet utile), sivuuttaa kansallisen perustuslakituomioistuimen tuomion siltä osin kuin siinä todetaan, että on kansallisen lainsäädännön vastaista tutkia tuomarin jääväämistä koskeva hakemus tuomarin nimittämiseen liittyvien virheellisyyksien perusteella, joiden vuoksi Euroopan unionin vaatimukset SEU 19 artiklan 1 kohdassa, tulkittuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, tarkoittamasta aikaisemmin laillisesti perustetusta riippumattomasta ja puolueettomasta tuomioistuimesta eivät täyttyneet; d) ne edellyttävät, että kansallinen tuomioistuin, jotta se voisi soveltaa unionin oikeutta ja varmistaa sen tehokkuuden (effet utile), sivuuttaa kansallisen perustuslakituomioistuimen tuomion, jos se estää panemasta täytäntöön unionin tuomioistuimen välitoimimääräystä, jossa määrätään keskeyttämään sellaisten kansallisten säännösten soveltaminen, joissa estetään kansallista tuomioistuinta tutkimasta, täyttyvätkö Euroopan unionin vaatimukset SEU 19 artiklan 1 kohdassa, tulkittuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, tarkoitetusta aikaisemmin laillisesti perustetusta riippumattomasta ja puolueettomasta tuomioistuimesta?
2)

Onko unionin oikeuden ja erityisesti direktiivin 2007/46/EY 3 artiklan 27 alakohdan mukaista, että kun kyse on julkiseen palveluun tarkoitettujen bussien varaosien toimittamisesta julkisina hankintoina, yksittäiselle tarjoajalle annetaan mahdollisuus luokitella itsensä tiettyyn ajoneuvoon tarkoitetun varaosan, joka ei ole alkuperäinen, ”valmistajaksi”, kun kyse on direktiivin 2007/46/EY liitteessä IV määriteltyjen teknisten määräysten alaisista varaosista (luettelo ajoneuvojen EY-tyyppihyväksyntää koskevista säädöksistä), vai pitäisikö kyseisen tarjoajan osoittaa, että jokainen näin tarjottu varaosa vastaa tarjouskilpailun teknisiä eritelmiä ja että kyseinen tarjoaja on vastuussa tyyppihyväksyntäviranomaisille kaikista tyyppihyväksyntäprosessiin liittyvistä tekijöistä sekä varaosien vaatimustenmukaisuudesta ja laatutasosta ja että se vastaa suoraan vähintään joistakin tyyppihyväksynnän alaisten varaosien valmistusvaiheista, ja jos pitää, millä keinoin?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Pfälzisches Oberlandesgericht Zweibrücken (Saksa) on esittänyt 24.8.2021 – MS v. Saatgut Treuhandverwaltungs GmbH

(Asia C-522/21)

(2021/C 513/25)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Pfälzisches Oberlandesgericht Zweibrücken

Pääasian asianosaiset

Valittaja: MS

Vastapuoli: Saatgut Treuhandverwaltungs GmbH

Ennakkoratkaisukysymys

Onko yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohdassa säädetyn maataloutta koskevan vapautuksen soveltamista koskevista säännöistä 24.7.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1768/95 (1) 18 artiklan 2 kohta, siltä osin kuin siinä säädetyin edellytyksin voidaan vaatia nelinkertaisen lupamaksun suuruista vähimmäisvahingonkorvausta, yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista 27.7.1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 (2) (perusasetus (EY) N:o 2100/94) ja erityisesti sen 94 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen mukainen?

(1) EYVL 1995, L 173, s. 14.

(2) EYVL 1994, L 227, s. 1.