Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Valtiontuki – Komission päätös – Tuomioistuinvalvonta – Rajat

(EY 88 ja EY 230 artikla)

2. Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset

(Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artikla ja 53 artiklan ensimmäinen kohta; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta)

3. Valtiontuki – Perustamissopimuksen määräykset – Ajallinen soveltamisala – Uuden jäsenvaltion liittyminen Euroopan unioniin

(EY 87 ja EY 88 artikla; vuoden 2003 liittymisasiakirjan liitteessä IV oleva 3 osasto)

4. Valtiontuki – Komission suorittama tutkinta – Yksityinen velkoja -arviointiperuste – Taloudellisen tilanteen monitahoinen arviointi – Tuomioistuinvalvonta – Rajat

(EY 87 artiklan 1 kohta ja EY 88 artiklan 2 kohta)

5. Valtiontuki – Käsite – Julkisten elinten vaikeuksissa olevalle yritykselle myöntämä velkojen anteeksianto

(EY 87 artiklan 1 kohta)

6. Valtiontuki – Komission suorittama tutkinta – Hallinnollinen menettely – Komission velvollisuus pyytää lausunnot niiltä, joita asia koskee – Tuensaajan asema

(EY 88 artiklan 2 kohta)

7. Valtiontuki – Kielto – Poikkeukset – Komission harkintavalta – Mahdollisuus vahvistaa suuntaviivoja

(EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohta; komission tiedonanto 1999/C 288/02)

Tiivistelmä

1. Kumoamiskanteen yhteydessä kyseisen toimenpiteen lainmukaisuutta on arvioitava niiden tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen mukaan, jotka olivat olemassa toimenpiteen tekemisen ajankohtana. Valtiontukia koskevan päätöksen lainmukaisuutta on arvioitava niiden tietojen perusteella, jotka komissiolla oli käytettävissään päätöstä tehdessään. Näin ollen kantaja ei voi vedota tuomioistuimessa sellaisiin tosiseikkoihin, joita ei ole esitetty EY 88 artiklan mukaisessa oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä. Komissiota ei voida arvostella myöskään siitä, ettei se ole ottanut huomioon mahdollisia tosiseikkoja tai oikeudellisia seikkoja, jotka sille olisi voitu esittää hallinnollisessa menettelyssä, kun näin ei kuitenkaan ole tehty, koska komissiolla ei ole viran puolesta velvollisuutta kuvitella, mitkä ovat ne seikat, jotka sille olisi voitu esittää.

(ks. 48–51 kohta)

2. Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla, jota sovelletaan saman perussäännön 53 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan menettelyihin unionin yleisessä tuomioistuimessa, ja unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan kanteessa on mainittava oikeudenkäynnin kohde ja esitettävä yhteenveto kanteen oikeudellisista perusteista. Kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksenä on, että ne olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin kanne perustuu, käyvät ilmi ainakin pääpiirteittäin itse kannekirjelmän tekstistä, kunhan ne on esitetty johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi.

(ks. 59 kohta)

3. Sen määrittämiseksi, onko komissio toimivaltainen tutkimaan tukitoimen, jonka merkityksellisistä tapahtumista osa sijoittuu kyseisen jäsenvaltion Euroopan unioniin liittymistä edeltäneeseen aikaan, merkityksellinen arviointiperuste on oikeudellisesti sitova päätös, jolla toimivaltaiset kansalliset viranomaiset sitoutuvat myöntämään tuen.

Mitä tulee jäsenvaltion viranomaisen suorittamaan vaikeuksissa olevan yrityksen verovelan osittaiseen anteeksiantoon velkasaneerauksen puitteissa, päätös olla aloittamatta konkurssimenettelyä tai veroulosottomenettelyä on erotettava velkasaneerausehdotuksen hyväksymispäätöksestä. Vain viimeksi mainittu merkitsee sitä, että veroviranomainen luopuu verosaatavistaan yritykseltä. Kun velkojan päätös olla aloittamatta konkurssimenettelyä tai veroulosottomenettelyä ainoastaan lykkää ajallisesti saatavan mahdollista pakkotäytäntöönpanoa, velkojan päätös hyväksyä velkasaneerausehdotus merkitsee, edellyttäen, että toimivaltainen tuomioistuin vahvistaa sen, sitä, että mainittu velkoja luopuu lopullisesti koko tästä saatavastaan tai sen osasta. Näin ollen sen ratkaisemiseksi, onko komissiolla toimivalta tutkia kyseinen tukitoimi, on yksinomaan määritettävä, milloin veronviranomaisen päätös velkasaneerausehdotuksen hyväksymisestä on tehty.

(ks. 68–72 kohta)

4. Samoin kuin markkinataloudessa toimivaa yksityistä sijoittajaa koskevan arviointiperusteen soveltaminen, myös markkinataloudessa toimivaa yksityistä velkojaa koskevan arviointiperusteen soveltaminen edellyttää komissiolta monitahoisia taloudellisia arviointeja, joten kyseistä soveltamista valvotaan rajallisesti ja valvonta kohdistuu siihen, että menettelyä ja perusteluvelvollisuutta koskevia sääntöjä on noudatettu, että ratkaisun perustana olevat tosiseikat pitävät asiallisesti paikkansa, että näitä tosiseikkoja ei ole arvioitu ilmeisen virheellisesti ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin. Vaikka komissiolla onkin harkintavaltaa taloudellisissa asioissa, se ei tarkoita sitä, että unionin tuomioistuinten on pidättäydyttävä valvomasta sitä, miten komissio on tulkinnut taloudellisluonteisia seikkoja. Unionin tuomioistuinten on paitsi tutkittava esitettyjen todisteiden aineellinen paikkansapitävyys, luotettavuus ja johdonmukaisuus myös tarkistettava, sisältävätkö nämä todisteet kaikki merkitykselliset tiedot, jotka on otettava huomioon monitahoisen tilanteen arvioinnissa, ja voivatko kyseiset todisteet tukea päätelmiä, jotka niistä on tehty. Tässä valvonnassa unionin tuomioistuinten tehtävänä ei kuitenkaan ole korvata omalla taloudellisia seikkoja koskevalla arvioinnillaan komission arviointia.

(ks. 108–110 kohta)

5. Julkisia elimiä, jotka ovat antaneet velat anteeksi, on verrattava sellaiseen yksityiseen velkojaan, joka pyrkii perimään takaisin saatavansa velalliselta, joka on taloudellisissa vaikeuksissa. Velkojan ominaisuus on erotettava sellaisen markkinataloudessa toimivan yksityisen sijoittajan ominaisuudesta, joka harjoittaa kokonaisvaltaista tai alakohtaista rakennepolitiikkaa ja joka haluaa saada sijoitetuille pääomille tuottoa pitkällä aikavälillä.

Kun yritys, jonka taloudellinen asema on huonontunut merkittävästi, ehdottaa velkojilleen yhtä tai useampaa sellaista sopimusta, joka koskee sen velkojen järjestelyä, tilanteensa korjaamiseksi ja purkamisensa välttämiseksi, kunkin velkojan on tehtävä päätös yhtäältä sen summan osalta, jota sille tarjotaan ehdotetun sopimuksen pohjalta, ja toisaalta sen summan osalta, jonka se arvioi voivansa saada takaisin yrityksen mahdollisen purkamisen jälkeen. Sen päätökseen vaikuttaa joukko tekijöitä, kuten se, onko se kiinteistöpanttivelkoja, etuoikeutettu vai tavallinen velkoja, sillä mahdollisesti olevien vakuuksien luonne ja laajuus, sen tekemä arviointi yrityksen selviämismahdollisuuksista ja se hyöty, jonka se saa, jos yritys puretaan.

(ks. 114 ja 115 kohta)

6. Valtiontukien valvontamenettelyssä muiden osapuolten, joita asia koskee, kuin kyseessä olevan jäsenvaltion rooli rajoittuu kaikkien sellaisten tietojen toimittamiseen komissiolle, joista sillä voisi olla hyötyä tulevassa toiminnassaan. Näin ollen ne eivät voi itse vaatia, että komission olisi kuultava niitä samalla kontradiktorisella tavalla kuin sen on kuultava kyseessä olevaa jäsenvaltiota.

Lisäksi yhdessäkään valtiontukien valvontamenettelyä koskevassa säännöksessä ei anneta kaikista niistä, joita asia koskee, juuri tuensaajalle mitään erityistä asemaa. Tältä osin on tarkennettava, ettei valtiontukien valvontamenettely ole tuensaajaa tai tuensaajia ”vastaan” aloitettu menettely, mikä tarkoittaisi sitä, että tuensaaja voi tai tuensaajat voivat vedota niinkin laajoihin oikeuksiin kuin puolustautumisoikeudet sellaisinaan.

Riidanalaisen päätöksen lainmukaisuutta on arvioitava niiden tietojen perusteella, jotka komissiolla oli käytettävissään päätöksen tekohetkellä, ja kyseessä olevan jäsenvaltion ja mahdollisesti tuensaajien on esitettävä näyttöä siitä, että nämä tuet soveltuvat yhteismarkkinoille, sekä mahdollisesti selvittää jo maksettujen tukien palauttamiseen liittyvät erityiset seikat, jos komissio sitä vaatisi.

(ks. 178–180 kohta)

7. EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan yhteismarkkinoille soveltuvana voidaan pitää ”tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla”. Komissiolle on EY 87 artiklan 3 kohdassa annettu tuen hyväksymistä ja mainitun artiklan 1 kohdassa määrätystä yleisestä kiellosta poikkeamista koskeva laaja harkintavalta, koska näissä tapauksissa määritettäessä valtiontuen soveltuvuutta tai soveltumattomuutta yhteismarkkinoille syntyy ongelmia, jotka edellyttävät nopeasti muuttuvien monimutkaisten taloudellisten olosuhteiden ja tosiseikkojen huomioon ottamista ja arviointia. Koska unionin tuomioistuimet eivät voi omalla arvioinnillaan korvata päätöksentekijän muun muassa taloudelliselta kannalta tekemää arviointia tosiseikoista, unionin yleisen tuomioistuimen valvonnan on tältä osin kohdistuttava ainoastaan siihen, että menettelyä ja perusteluvelvollisuutta koskevia sääntöjä on noudatettu, että tosiseikat pitävät asiallisesti paikkansa, että näitä tosiseikkoja ei ole arvioitu ilmeisen virheellisesti ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin.

Komissio voi hyväksyä harkintavaltansa käyttämiseksi toimintaohjeita suuntaviivojen kaltaisina toimina, jos nämä toimet sisältävät ohjeellisia sääntöjä kyseisen toimielimen toimintaa varten eivätkä ole perustamissopimuksen vastaisia. Valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettujen vuoden 1999 suuntaviivojen 31 kohdasta ilmenee, että jotta vaikeuksissa oleville yrityksille myönnettävät tuet voidaan katsoa EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan kanssa yhteensoveltuviksi, edellytyksenä tuen myöntämiselle on sellaisen rakenneuudistussuunnitelman täytäntöönpano, jonka komissio on vahvistanut jokaiselle yksittäiselle tuelle. Suuntaviivojen 32–40 kohdan mukaan rakenneuudistussuunnitelman, jonka toteuttamisajan on oltava mahdollisimman lyhyt, on mahdollistettava pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttaminen kohtuullisessa ajassa yrityksen tulevia toimintaedellytyksiä koskevien realististen oletusten perusteella niin, että tukimäärä ja -intensiteetti on rajattava määrään, joka on ehdottomasti välttämätön. Näiden suuntaviivojen 43 ja 45 kohdan mukaan kyseessä olevan yrityksen on lisäksi pantava komission hyväksymä rakenneuudistussuunnitelma kokonaisuudessaan täytäntöön. Tästä täytäntöönpanosta ja mainitun suunnitelman moitteettomasta edistymisestä komissio varmistuu vuosittain sille toimitettujen yksityiskohtaisten kertomusten avulla. Uskottavan rakenneuudistussuunnitelman puuttuessa komissio voi perustellusti evätä kyseessä olevien tukien sallimisen.

(ks. 225–229 ja 231 kohta)