Päätös, jolla määrätään erottamisseuraamuksesta, edellyttää välttämättä, että toimielin suorittaa monitahoisia arviointeja ottaen huomioon ne vakavat ja peruuttamattomat seuraukset, jotka tästä päätöksestä aiheutuvat. Toimielimellä on tässä suhteessa laaja harkintavalta, ja tuomioistuinvalvonnassa rajoitutaan vain tarkistamaan, että päätös perustuu aineellisesti oikeisiin tosiseikkoihin ja ettei tosiseikkoja ole arvioitu ilmeisen virheellisesti.

Jos Euroopan investointipankki tutkittavana olevan henkilön syyksi luettuja tosiseikkoja koskevassa tiedonannossaan on antanut tälle näiden tosiseikkojen olemassaolon osoittavat tärkeimmät asiakirjat ja jos tämä henkilö ei ole asianmukaisin tavoin pyytänyt tietoja riidanalaisista todistustosiseikoista, Euroopan investointipankille ei voi aiheutua seuraamuksia siitä, ettei se ollut antanut niistä hänelle tietoja kurinpitomenettelyn aikana ennen lopullisen päätöksen tekemistä.

Näistä säännöistä, joita sovelletaan mutatis mutandis tulkittaessa Euroopan investointipankin henkilöstösääntöjä, seuraa, että Euroopan investointipankilla on velvollisuus antaa tutkittavana olevalle henkilölle tieto sellaisista asiakirjoista, jotka sisältävät hänen puolustautumisoikeuksiensa käyttämisen kannalta tärkeitä tietoja, mutta ei välttämättä muista asiakirjoista, jos niitä ei ole pyydetty.

Kurinpitolautakunnassa tapahtuvan kurinpitomenettelyn kontradiktorinen luonne ja puolustautumisoikeudet tällaisessa menettelyssä edellyttävät, että kantaja ja tarvittaessa hänen asianajajansa voivat ajoissa saada tiedon kaikista niistä tosiseikoista, joihin riidanalainen päätös on perustunut, esittääkseen huomautuksensa. Jos asianomainen ei kuitenkaan tätä pyydä, nimittävällä viranomaisella ei voida henkilöstösääntöjen perusteella katsoa olevan velvollisuutta antaa tietoa kaikista niistä asiakirjoista, jotka koskevat kurinpitomenettelyn kohteena olevaa virkamiestä.

Kun suhteellisuusperiaatetta sovelletaan kurinpitoasioissa, on otettava huomioon kaksi näkökohtaa. Ensinnäkin asianmukaisen seuraamuksen valinta kuuluu nimittävälle viranomaiselle sen jälkeen kun virkamiehen syyksi luetut seikat on näytetty toteen, ja yhteisöjen tuomioistuin voi puuttua tähän valintaan ainoastaan, jos määrätty seuraamus on suhteeton virkamiehen syyksi luettuihin seikkoihin nähden.

Toiseksi nimittävä viranomainen arvioi seuraamusta määrittäessään kaikkia yksittäistapaukseen liittyviä konkreettisia seikkoja ja sille ominaisia olosuhteita, eikä henkilöstösääntöjen 86—89 artiklassa — kuten ei myöskään Euroopan investointipankin henkilöstösäännöissä sen omien työntekijöiden osalta — määrätä kiinteää suhdetta niissä määrättyjen kurinpitoseuraamusten ja niiden erilaisten laiminlyöntien välillä, joihin virkamiehet ovat syyllistyneet, eikä siinä myöskään määrätä, millä tavoin raskauttavat tai lieventävät olosuhteet on otettava huomioon seuraamusta määritettäessä.

Yhteisöjen tuomioistuimen on siis rajoituttava tutkimaan, onko nimittävä viranomainen punninnut raskauttavia ja lieventäviä olosuhteita suhteellisuusperiaatteen mukaisesti, eikä yhteisöjen tuomioistuin voi korvata tämän tässä suhteessa tekemiä arvoarvostelmia omillaan.

(ks. 105-107 kohta)

Viittaukset: asia 13/69, Van Eick v. komissio, 4.2.1970 (Kok. 1970, s. 3, 24 ja 25 kohta); asia 46/72, De Greef v. komissio, 30.5.1973 (Kok. 1973, s. 543, 43-46 kohta); asia 228/83, F v. komissio, 29.1.1985 (Kok. 1985, s. 275, 34 kohta); asia 403/85, F v. komissio, 5.2.1987 (Kok. 1987, s. 645, 26 kohta); asia T-146/94, Williams v. tilintarkastustuomioistuin, 7.3.1996 (Kok. H. 1996, s. II-329, 107 ja 108 kohta) ja em. asia Tzoanos v. komissio.