ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 39/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.11.2013 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — X v. Minister van Financiën

(Asia C-302/12) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - EY 43 artikla - Moottoriajoneuvot - Sellaisen henkilöauton käyttö jäsenvaltiossa, joka on rekisteröity toisessa jäsenvaltiossa - Kyseisen auton verottaminen sekä ensin mainitussa jäsenvaltiossa, kun se otetaan käyttöön kansallisessa tieverkossa, että jälkimmäisessä jäsenvaltiossa sen rekisteröinnin yhteydessä - Tilanne, jossa kyseinen kansalainen käyttää ajoneuvoa sekä yksityistarkoituksiin että siirtyäkseen alkuperäjäsenvaltiostaan ensin mainitussa jäsenvaltiossa sijaitsevalle työpaikalleen)

2014/C 39/09

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Kantaja: X

Vastaaja: Minister van Financiën

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden — SEUT 21, 45, 49 ja 56 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään rekisteröintiveron kantamisesta silloin, kun ajoneuvoa ensimmäisen kerran käytetään kyseisen maan tieverkostoon kuuluvilla teillä — Vero, jonka on velvollinen maksamaan henkilö, joka asuu kahdessa jäsenvaltiossa, joista toinen on edellä mainittu jäsenvaltio, ja joka käyttää niissä ajoneuvoaan vakinaisesti — Toisessa jäsenvaltiossa rekisteröity ajoneuvo — Verotusvallan harjoittaminen kyseisten kahden jäsenvaltion toimesta

Tuomiolauselma

EY 43 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jonka mukaan henkilöautosta, joka on rekisteröity ja josta on jo kannettu vero toisessa jäsenvaltiossa rekisteröimisen perusteella, on maksettava vero silloin, kun se otetaan käyttöön ensin mainitun jäsenvaltion tieverkossa, kun kyseistä ajoneuvoa on tarkoitus käyttää tosiasiassa ja vakinaisesti näissä kahdessa jäsenvaltiossa tai kun sitä tosiasiassa käytetään tällä tavalla, mikäli kyseinen vero ei ole syrjivä.

(1) EUVL C 287, 22.9.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 45/14

Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 5.12.2013 (Landesgericht Salzburgin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Walter Vapenik v. Josef Thurner

(Asia C-508/12) (1)

(Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Asetus (EY) N:o 805/2004 - Riitauttamattomia vaatimuksia koskeva eurooppalainen täytäntöönpanoperuste - Edellytykset tuomion vahvistamiseksi eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi - Tilanne, jossa tuomio on annettu velkojan jäsenvaltiossa riidassa, jossa osapuolina ovat kaksi henkilöä, jotka eivät harjoita elinkeino- tai ammattitoimintaa)

2014/C 45/25

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landesgericht Salzburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Walter Vapenik

Vastaaja: Josef Thurner

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Landesgericht Salzburg — Riitauttamattomia vaatimuksia koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanoperusteen käyttöönotosta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 805/2004 (EYVL L 143, s. 15) 6 artiklan 1 kohdan d alakohta — Edellytykset, joiden mukaisesti riitauttamatonta vaatimusta koskeva tuomio vahvistetaan täytäntöönpanoperusteeksi — Tilanne, jossa tuomio on annettu velkojan jäsenvaltiossa sellaisessa asiassa, jossa vastakkain on kaksi kuluttajaa

Tuomiolauselma

Riitauttamattomia vaatimuksia koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanoperusteen käyttöönotosta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 805/2004 6 artiklan 1 kohdan d alakohtaa on tulkittava siten, ettei sitä sovelleta sopimuksiin, jotka tehdään kahden sellaisen henkilön välillä, jotka eivät harjoita elinkeino- tai ammattitoimintaa.

(1) EUVL C 46, 16.2.2013.
1)

Oikeusturvavakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 22.6.1987 annetun neuvoston direktiivin 87/344/ETY 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että oikeusturvavakuutuksen antaja, joka määrää vakuutussopimuksissaan, että sen työntekijät lähtökohtaisesti antavat oikeudellista apua, määrää lisäksi, että vakuutuksenottajan vapaasti valitseman asianajajan tai edustajan antamasta oikeudellisesta avusta aiheutuvat kulut voidaan kattaa ainoastaan, jos vakuutuksenantaja katsoo, että asia on annettava ulkopuolisen neuvonantajan hoidettavaksi.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 367/14

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 17.10.2013 (Landgericht Saarbrückenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Lokman Emrek v. Vlado Sabranovic

(Asia C-218/12) (1)

(Asetus (EY) N:o 44/2001 - 15 artiklan 1 kohdan c alakohta - Toimivalta kuluttajien tekemien sopimusten osalta - Tämän toimivallan mahdollinen rajoittaminen koskemaan etäsopimuksia - Syy-yhteys kaupallisen tai ammattitoiminnan, jota suunnataan internetin välityksellä jäsenvaltioon, missä kuluttajan kotipaikka on, ja sopimuksen tekemisen välillä)

2013/C 367/23

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Saarbrücken

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Lokman Emrek

Vastaaja: Vlado Sabranovic

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Landgericht Saarbrücken — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL L 12, s. 1) 15 artiklan 1 kohdan c alakohdan tulkinta — Toimivalta kuluttajien tekemien sopimusten osalta — Tilanne, jossa elinkeinonharjoittajalla on internetsivusto, joka on ”suunnattu” siihen jäsenvaltioon, jossa kuluttajalla on kotipaikka — Syy-yhteyden tarve kyseisen toiminnan ja sen välillä, että kuluttaja tekee sopimuksen — Kuluttajien tekemiä sopimuksia koskevan toimivallan mahdollinen rajoittaminen etäsopimuksiin

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 15 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, ettei siinä vaadita, että väline, jota on käytetty kaupallisen toiminnan tai ammattitoiminnan suuntaamiseen kuluttajan kotipaikan jäsenvaltioon, eli internetsivusto on syy-yhteydessä sopimuksen tekemiseen kyseisen kuluttajan kanssa. Tällaisen syy-yhteyden olemassaolo on kuitenkin viite siitä, että sopimus liittyy tällaiseen toimintaan.

(1) EUVL C 243, 11.8.2012.
2)

Jotta jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat luokitella direktiivin 2001/83, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1901/2006, mukaiseksi lääkkeeksi tuotteen, joka on jo toisessa jäsenvaltiossa luokiteltu direktiivin 93/42, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/47, mukaiseksi lääkinnälliseksi laitteeksi, joka on varustettu CE-merkinnällä, niiden on ennen direktiivissä 2001/83, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1901/2006, säädetyn luokittelumenettelyn soveltamista noudatettava direktiivin 93/42, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/47, 18 artiklan mukaista menettelyä ja tarvittaessa mainitun direktiivin 93/42 8 artiklan mukaista menettelyä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/19

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 3.10.2013 (Juzgado de Primera Instancia no 2 de Badajozin (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Soledad Duarte Hueros v. Autociba SA, Automóviles Citroen España SA

(Asia C-32/12) (1)

(Direktiivi 1999/44/EY - Kuluttajan oikeudet, kun tavara on virheellinen - Virheen vähäisyys - Sopimuksen purkaminen ei ole mahdollista - Kansallisen tuomioistuimen toimivalta)

2013/C 344/32

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de Primera Instancia no 2 de Badajoz

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Soledad Duarte Hueros

Vastaajat Autociba SA ja Automóviles Citroen España SA

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Juzgado de Primera Instancia no 2 de Badajoz — Kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista 25.5.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY (EYVL L 171, s. 12) 3 artiklan tulkinta — Kuluttajan oikeudet — Tavara, jossa on vähäinen virhe — Tavaraa ei ole korjattu — Vaatimus kaupan purkamisesta — Purkaminen ei ole lain mukaan mahdollinen — Asiassa ei ole esitetty toissijaista vaatimusta asianmukaisesta hinnanalennuksesta — Kansallisen tuomioistuimen mahdollisuus tutkia viran puolesta kysymys asianmukaisesta hinnanalennuksesta

Tuomiolauselma

Kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista 25.5.1999 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 1999/44/EY on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, joka ei anna asiaa käsittelevälle kansalliselle tuomioistuimelle mahdollisuutta myöntää viran puolesta hinnanalennusta siinäkään tapauksessa, ettei kuluttajalla ole oikeutta tarkentaa alkuperäistä vaatimustaan eikä nostaa uutta kannetta vaatiakseen tätä, jos kuluttaja, jolla on oikeus asianmukaiseen alennukseen kauppasopimuksessa vahvistetusta tavaran hinnasta, on oikeusteitse vaatinut ainoastaan kaupan purkamista, vaikka on niin, ettei kauppaa voida saada puretuksi mainitussa tavarassa olevan virheen vähäisyyden vuoksi.

(1) EUVL C 98, 31.3.2012.
3)

Asetuksen N:o 1924/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 116/2010, 28 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että siinä tarkoitetaan vain elintarvikkeita, joihin on liitetty tavaramerkki tai tuotenimi, jota on pidettävä tässä asetuksessa tarkoitettuna ravitsemus- tai terveysväitteenä ja joka on ollut olemassa samanlaisena ennen 1.1.2005.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 225/33

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 20.6.2013 (Verwaltungsgerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr v. Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

(Asia C-219/12) (1)

(Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 4 artiklan 1 ja 2 kohta - Taloudellisen toiminnan käsite - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Asuinkäyttöön tarkoitetun omakotitalon katolle sijoitetun aurinkosähkölaitteiston käyttö - Toimitus verkkoon - Korvaus - Kulutusta pienempi sähköntuotanto)

2013/C 225/56

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

Vastaaja: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

Muu osapuoli: Thomas Fuchs

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Verwaltungsgerichtshof — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 4 artiklan tulkinta — Taloudellisen toiminnan käsite — Omakotitalon läheisyyteen sijoitettu sähköenergiaa tuottava aurinkosähkölaitteisto, jossa ei ole varastointiyksikköä — Tuotetun energian myynti yhtiölle, joka toimittaa kyseiseen omakotitaloon sen tarvitseman energian — Kulutuksen pitkällä aikavälillä alittava energiantuotanto

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 4 artiklan 1 ja 2 kohtaa on tulkittava siten, että asuinkäyttöön tarkoitetun omakotitalon katolle tai viereen sijoitetun aurinkosähkölaitteiston, joka on suunniteltu siten, että yhtäältä tuotettu sähkömäärä on aina alhaisempi kuin laitteiston omistajan yksityisiin tarkoituksiin kuluttaman sähkön kokonaismäärä ja että toisaalta tuotettu sähkömäärä syötetään verkkoon jatkuvaluonteisia tuloja vastaan, käyttö kuuluu kyseisessä artiklassa tarkoitetun taloudellisen toiminnan käsitteen alaan.

(1) EUVL C 243, 11.8.2012.
1)

Arvonlisäverotuksen neutraalisuuden periaatetta, sellaisena kuin sitä on yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 203 artiklaan liittyvässä oikeuskäytännössä täsmennetty, on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että veroviranomaiset kieltäytyvät kyseisen artiklan kansallisen täytäntöönpanosäännöksen nojalla palauttamasta arvonlisäverosta vapautetun liiketoimen suorittajalle tämän asiakkaaltaan virheellisesti laskuttamaa arvonlisäveroa sillä perusteella, ettei kyseinen suorittaja ole oikaissut virheellistä laskua, vaikka veroviranomaiset ovat lopullisesti evänneet kyseiseltä asiakkaalta mainitun arvonlisäveron vähennysoikeuden, minkä johdosta kansallisessa laissa säädettyä oikaisumenettelyä ei voida enää soveltaa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 225/28

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.6.2013 (Administrativen sad Sofia-gradin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — ET Agrokonsulting-04-Velko Stoyanov v. Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond Zemedelie Razplashtatelna agentsia

(Asia C-93/12) (1)

(Maatalous - Jäsenvaltioiden menettelyllinen itsemääräämisoikeus - Yhteinen maatalouspolitiikka - Tuet - Hallinnollisten riitojen tutkiminen - Toimivaltaisen tuomioistuimen määrittäminen - Kansallinen kriteeri - Hallintotuomioistuin, jonka tuomiopiirissä riidanalaisen toimen toteuttaneen viranomaisen toimipaikka sijaitsee - Vastaavuusperiaate - Tehokkuusperiaate - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla)

2013/C 225/45

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Administrativen sad Sofia-grad

Pääasian asianosaiset

Kantaja: ET Agrokonsulting-04-Velko Stoyanov

Vastaaja: Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond Zemedelie Razplashtatelna agentsia

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Administrativen sad Sofia-grad — Tehokkuusperiaatteen, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa ilmaistua oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin koskevan periaatteen sekä vastaavuusperiaatteen tulkinta — Yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmä — Kansallinen menettelysääntö, jonka nojalla yhteisen maatalouspolitiikan toteuttamisen yhteydessä syntyneet hallinnolliset riidat kuuluvat sen hallintotuomioistuimen yksinomaiseen toimivaltaan, jonka tuomiopiirissä riidanalaisen hallintotoimen toteuttaneen hallintoviranomaisen toimipaikka sijaitsee, mutta vastaavanlaiset kansalliset riidat kuuluvat sen sijaan sen tuomioistuimen toimivaltaan, jonka tuomiopiirissä asianomainen maatalousmaa sijaitsee

Tuomiolauselma

Unionin oikeus, erityisesti vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteet sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla, ei ole esteenä hallintomenettelykoodeksin (Administrativnoprotsesualen kodeks) 133 §:n 1 momentissa säädetyn kaltaiselle tuomioistuinten toimivaltaa koskevalle kansalliselle säännölle, jonka seurauksena yhdellä ainoalla tuomioistuimella on toimivalta käsitellä kaikki oikeudenkäyntiasiat, jotka koskevat Euroopan unionin yhteisen maatalouspolitiikan mukaisten maataloustukien maksamisesta vastuussa olevan kansallisen viranomaisen päätöksiä, jos oikeussuojakeinoihin, joilla pyritään turvaamaan unionin oikeuteen perustuvat yksityisten oikeudet, ei sovelleta edellytyksiä, jotka ovat epäedullisempia kuin ne, joista on säädetty sisäisessä oikeudessa mahdollisesti säädettyihin viljelijöiden tukijärjestelmiin perustuvien oikeuksien suojaamiseksi tarkoitettuja oikeussuojakeinoja varten, ja jos tällaisesta toimivaltasäännöstä ei aiheudu yksityisille menettelyllisiä hankaluuksia, jotka liittyvät muun muassa oikeudenkäynnin kestoon ja jotka ovat omiaan tekemään unionin oikeuteen perustuvien oikeuksien käyttämisestä suhteettoman vaikeaa, mikä on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä tutkia.

(1) EUVL C 133, 5.5.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 38/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 13.12.2012 (College van Beroep voor het Bedrijfslevenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat-Troost v. Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

(Asia C-11/12) (1)

(Yhteinen maatalouspolitiikka - Yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä - Tuen vähentäminen tai epääminen, jos täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä ei noudateta - Toisen tosiasiallinen vastuu)

2013/C 38/11

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

College van Beroep voor het Bedrijfsleven

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat-Troost

Vastaaja: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 (EUVL L 30, s. 16) 23 artiklan 1 kohdan tulkinta — Yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä — Tuen vähentäminen tai epääminen, jos täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä ei noudateta — Maanviljelijä, joka on vuokrannut viljelysmaata kolmannelta ja hyväksynyt tilapäisesti sen, että kyseinen kolmas lannoittaa maata — Kyseinen kolmas ei noudata hallintoon liittyviä säännöksiä

Tuomiolauselma

Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 23 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että se, että henkilö, jolle tai jolta maatalousmaa on siirtynyt, ei ole noudattanut täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä, mistä seuraa suorien tukien kokonaismäärän vähentäminen tai niiden epääminen, on luettava kokonaisuudessaan sen viljelijän syyksi, joka on jättänyt tukihakemuksen.

(1) EUVL C 98, 31.3.2011.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 45/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.12.2013 (Supremo Tribunal Administrativon (Portugali) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — TVI Televisão Independente SA v. Fazenda Pública

(Yhdistetyt asiat C-618/11, C-637/11 ja C-659/11) (1)

(Verotus - Arvonlisävero - Kuudes direktiivi 77/388/ETY - 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohta, 2 alakohdan a alakohta ja 3 alakohdan c alakohta - Direktiivi 2006/112/EY - 73 artikla, 78 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohta ja 79 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohta - Mainosten esittämispalveluista maksettavan arvonlisäveron peruste - Mainosten esitysvero)

2014/C 45/12

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisuja pyytänyt tuomioistuin

Supremo Tribunal Administrativo

Pääasioiden asianosaiset

Kantaja: TVI Televisão Independente SA

Vastaaja: Fazenda Pública

Muu osapuoli: Ministério Público

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyynnöt — Supremo Tribunal Administrativo — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1, Erityisp. Alue 9 Nide 1 s. 28) 11 A artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 3 kohdan c alakohdan ja yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 73 artiklan ja 79 artiklan c alakohdan tulkinta — Tavarantoimittajan tai palvelun tarjoajan tietyistä liiketoimista saaman vastikkeen käsite — Kaupallisen mainonnan esittämisestä maksettava vero

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohtaa, 2 alakohdan a alakohtaa ja 3 alakohdan c alakohtaa sekä yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 73 artiklaa, 78 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohtaa ja 79 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että Portugalin lainsäädännössä elokuvataiteen ja audiovisuaalisen taiteen hyväksi säädetyn mainosten esitysveron kaltainen vero on sisällytettävä mainosten esittämispalveluista maksettavan arvonlisäveron perusteeseen.

(1) EUVL C 49, 18.2.2012.
2)

Asetuksen N:o 1371/2007 17 artiklaa on tulkittava siten, ettei rautatieyrityksellä ole oikeutta sisällyttää yleisiin kuljetusehtoihinsa lauseketta, jonka nojalla se vapautuu viivästymiseen perustuvasta matkalipun hinnan korvausvelvollisuudestaan, jos viivästyminen johtuu ylivoimaisesta esteestä tai jostakin 9.5.1980 tehtyyn kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevaan yleissopimukseen, sellaisena kuin se on muutettuna 3.6.1999 tehdyllä Vilnan pöytäkirjalla, sisältyvien yhtenäisten oikeussäännösten, jotka koskevat sopimusta matkustajien ja matkatavaran kansainvälisestä rautatiekuljetuksesta, 32 artiklan 2 kohdassa luetellusta syystä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.9.2013 (Symvoulio tis Epikrateiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Panellinios Syndesmos Viomichanion Metapoiisis Kapnou v. Ypoyrgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon

(Asia C-373/11) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Pätevyyden arviointi - Yhteinen maatalouspolitiikka - Asetus (EY) N:o 1782/2003 - Lisätuen myöntäminen tietyille maatalouden muodoille ja laatutuotannolle - Jäsenvaltioille jätetty harkintavalta - Syrjintä - EY 32 ja EY 34 artikla)

2013/C 344/13

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Symvoulio tis Epikrateias

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Panellinios Syndesmos Viomichanion Metapoiisis Kapnou

Vastaajat: Ypoyrgos Oikonomias kai Oikonomikon ja Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Symvoulio tis Epikrateias — Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (EYVL L 270, s. 1) tulkinta — EY 2, EY 32 ja EY 34 artiklan tulkinta — Tietyille maatalouden muodoille maksettava lisätuki — Jäsenvaltioille annettu mahdollisuus määritellä lisätuen myöntämistä varten erilaisia kansallisen enimmäismäärän muodostavia osia — Saman tuotteen tuottajien kohtelussa ilmenevät erot sen mukaan, miten kukin jäsenvaltio käyttää kyseistä mahdollisuutta

Tuomiolauselma

Ennakkoratkaisukysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 69 artiklan pätevyyteen.

(1) EUVL C 269, 10.9.2011.
2)

Kuudennen direktiivin 77/388 17 artiklan 3 kohdan a ja c alakohtaa ja 19 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että yhtiö, jonka päätoimipaikka on jossakin jäsenvaltiossa, ei voi ottaa siihen sovellettavan arvonlisäverovähennyksen suhdeluvun määrittämiseksi huomioon kolmansissa maissa sijaitsevien sivuliikkeidensä liikevaihtoa.