ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Viini - Sato-, tuotanto- ja varastoilmoitukset - Esittämistä koskevan määräajan ylittäminen - Ylivoimaisen esteen käsite - Todistustaakka - Asian arvioimisen kuuluminen kansalliselle tuomioistuimelle - Perheyrityksen ainoan asiainhoitajan kuolema

(Komission asetuksen N:o 1294/96 12 artikla)

Tiivistelmä

$$Asetuksen N:o 822/87 soveltamisesta viinialan sato-, tuotanto- ja varastoilmoituksiin annetun asetuksen N:o 1294/96 12 artiklaa on tulkittava siten, että:

- siinä tarkoitettu ylivoimaisen esteen käsite ei rajoitu ainoastaan ehdottomaan mahdottomuuteen, vaan se on ymmärrettävä siten, että sitä sovelletaan myös sellaisiin epätavallisiin ja ennalta arvaamattomiin olosuhteisiin, joihin toimijan ei ole ollut mahdollista vaikuttaa ja joiden seurauksia ei olisi voitu välttää kaikesta noudatetusta huolellisuudesta huolimatta

- toimijan on näytettävä, että ylivoimaisen esteen tapausta varten vaadittavat edellytykset täyttyvät ja kansallisen tuomioistuimen on tarkastettava, pitävätkö tapahtuneiksi väitetyt tosiseikat paikkansa, ja arvioitava asian olosuhteiden perusteella, onko toimija noudattanut kaikkea sitä huolellisuutta, jota häneltä voidaan odottaa, noudattaakseen yhteisön säädöksessä ilmoituksen osalta säädettyä määräaikaa

- yhteisomistukseen (comunidad de bienes) perustuvan perhetilan ainoan ja läheisessä perhesuhteessa muihin kyseisen yhteisön jäseniin olleen asiainhoitajan kuolema voidaan periaatteessa katsoa ylivoimaisen esteen tapaukseksi.

( ks. 23 kohta ja tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Tullit - Vaikutukseltaan vastaavat maksut - Jätteiden siirrot - Jätteiden palauttamista koskevaan yhteisvastuurahastoon suoritettava pakollinen maksu - Ristiriitaisuus perustamissopimuksen kanssa

(EY 23 ja EY 25 artikla)

Tiivistelmä

$$EY 23 ja EY 25 artiklan mukaisia velvoitteitaan ei noudata jäsenvaltio, joka perii muihin jäsenvaltioihin tapahtuvista jätteiden siirroista jätteiden palauttamista koskevaan yhteisvastuurahastoon suoritettavan pakollisen maksun.

Tällaista rahastomaksua ei voida pitää vastikkeena kyseessä oleville taloudellisille toimijoille tarjottavasta tosiasiallisesta ja yksilöllisestä palvelusta, koska se, että tämä jäsenvaltio täyttää velvoitteen, joka yhteisön oikeudessa asetetaan kaikille jäsenvaltioille terveyden ja ympäristön suojelemiseksi, ei tuota sen alueelle sijoittautuneille jätteiden viejille mitään erityistä tai varmaa etua.

Tällaista rahastomaksua ei myöskään voida pitää laillisena maksuna sillä perusteella, että se olisi korvaus toimesta, joka on yhteisön oikeuden mukaan toteutettava tavaroiden vapaan liikkuvuuden edistämiseksi, kun toteen ei ole näytetty, että jokaisesta jätteiden siirrosta perittävällä rahastomaksulla olisi jonkinlainen yhteys niihin todellisiin kuluihin, joita tällainen siirto voi aiheuttaa valtiolle siinä tapauksessa, että siirretyt jätteet joudutaan palauttamaan ja että niistä on huolehdittava tai ne on hyödynnettävä.

( ks. 35, 37, 38, 45 ja 51 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Pääoman hankinnasta kannettavat välilliset verot - Pääomayhtiöiltä kannettava pääoman hankintavero - Veron kantaminen pääomayhtiön liikkeeseen laskemien tuotto-oikeustodistusten hankinnasta - Tuotto-oikeustodistusten nimellisarvon ylittävien täydentävien maksujen veronalaisuus - Edellytys - Hankkijayhtiön emoyhtiön suorittamien maksujen veronalaisuus - Edellytys - Asian arvioimisen kuuluminen kansalliselle tuomioistuimelle

(Neuvoston direktiivin 69/335/ETY 4 artiklan 1 kohdan d alakohta)

Tiivistelmä

$$Se, että pääomayhtiö laskee liikkeeseen sellaisia tuotto-oikeustodistuksia, jotka antavat niiden haltijalle oikeuden saada osan liikkeeseen laskijan liiketoiminnan voitosta ja oikeuden jako-osaan yhtiön purkamistilanteessa, kuuluu lähtökohtaisesti pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista annetun direktiivin 69/335/ETY 4 artiklan 1 kohdan d alakohdan - jonka mukaan pääoman hankintaveroa on suoritettava siitä, että pääomayhtiön yhtiövarallisuutta lisätään sijoittamalla siihen omaisuutta niin, että vastikkeena tästä annetaan osakkailla olevien oikeuksien kaltaisia oikeuksia - soveltamisalaan.

Pääoman hankintaveroa on suoritettava kaikista sellaisista sijoituksista, jotka tuotto-oikeustodistusten haltija on tehnyt kyseiseen yhtiöön todistusten hankinnan maksamiseksi, eli myös sellaisia täydentäviä maksuja, jotka on suoritettu näiden todistusten nimellisarvon lisäksi, mikäli näiden täydentävien maksujen suorittaminen on ehdoton edellytys tämän hankinnan toteutumiselle.

Ratkaistaessa sitä, kuuluvatko tuotto-oikeustodistusten hankkijana olleen yhtiön emoyhtiön suorittamat täydentävät maksut 4 artiklan 1 kohdan d alakohdan soveltamisalaan, on tutkittava, missä määrin kyseiset maksut on katsottava tämän todistusten hankkijan sijoituksiksi, ja tämän kysymyksen tutkiminen kuuluu kansalliselle tuomioistuimelle.

( ks. 21, 23, 24 ja 26 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisukysymykset - Asian saattaminen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi - EY 234 artiklassa tarkoitettu kansallinen tuomioistuin - Käsite - Collège juridictionnel de la Région de Bruxelles-Capitale (Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalueen lainkäyttölautakunta) - Kuuluminen käsitteen alaan

(EY 234 artikla)

2. Palvelujen tarjoamisen vapaus - Rajoitukset - Paikallisyhdyskunnan lautasantenneista kantama vero ei ole hyväksyttävissä

(EY:n perustamissopimuksen 59 artikla (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) sekä 60 ja 66 artikla (joista on tullut EY 50 ja EY 55 artikla))

Tiivistelmä

1. Arvioidessaan sitä, onko ennakkoratkaisua pyytävä toimielin EY 234 artiklassa tarkoitettu tuomioistuin, mikä ratkaistaan yksinomaan yhteisön oikeuden perusteella, yhteisöjen tuomioistuin ottaa huomioon muun muassa kyseisen toimielimen lakisääteisyyden, pysyvyyden, sen tuomiovallan pakottavuuden, menettelyn kontradiktorisuuden, toimimisen oikeussääntöjen soveltajana ja riippumattomuuden. Collège juridictionnel de la Région de Bruxelles-Capitale (Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalueen lainkäyttölautakunta) täyttää nämä kriteerit, sillä sen tehtävänä on tuomiovallan käyttö paikallisia veroja koskevissa riidoissa.

( ks. 10, 12 ja 22 kohta )

2. EY:n perustamissopimuksen 59 artiklaa (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) sekä 60 ja 66 artiklaa (joista on tullut EY 50 ja EY 55 artikla) on tulkittava niin, että niiden vastaista on kantaa lautasantenneista veroa, joka on otettu käyttöön jäsenvaltion paikallisyhdyskunnan päätöksellä, kun on ilmeistä, että tällainen vero on omiaan haittaamaan enemmän muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden yleisradio- tai televisiolähetysalan toimijoiden toimintaa sekä lisäksi hyödyttää erityisesti asianomaisen jäsenvaltion kotimaanmarkkinoita ja tämän jäsenvaltion sisäistä yleisradio- ja televisiotoimintaa.

( ks. 35 ja 39 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus - Sisäiset maksut - Sioista kannettava veronluonteinen maksu, joka peritään kaikista jäsenvaltiossa tuotetuista ja teurastetuista tai sieltä elävinä viedyistä eläimistä ja joka hyödyttää näitä molempia tuotantomuotoja - Maksua ei luokitella tuontitullia vaikutukseltaan vastaavaksi maksuksi - Luokittelu sisäiseksi maksuksi - Edellytykset

(EY:n perustamissopimuksen 9, 12 ja 95 artikla (joista on muutettuna tullut EY 23, EY 25 ja EY 90 artikla)

2. Valtion tuki - Komission päätös, jossa maksujärjestelmä sallitaan valtiontukena - Ei ole estettä sille, että kansallinen tuomioistuin tutkii, onko maksu yhteensopiva perustamissopimuksen muiden määräysten kanssa

(EY:n perustamissopimuksen 92 artikla (josta on muutettuna tullut EY 87 artikla) ja 93 artikla (josta on tullut EY 88 artikla)

Tiivistelmä

1. Maksu, jonka julkisoikeudellinen elin perii samoja perusteita soveltaen jäsenvaltiossa kasvatetuista sioista, jotka on tarkoitettu teurastettaviksi kotimaan markkinoilla tai jotka on tarkoitettu vietäviksi elävinä toisiin jäsenvaltioihin, ja josta saatava tuotto osoitetaan toimintaan, joka hyödyttää näitä molempia tuotantomuotoja, ei kuulu EY:n perustamissopimuksen 9 ja 12 artiklassa (joista on muutettuna tullut EY 23 ja EY 25 artikla) ja 16 artiklassa (kumottu Amsterdamin sopimuksella) tarkoitettua, vientitullia vaikutukseltaan vastaavaa maksua koskevan kiellon soveltamisalaan. Tällainen maksu voidaan sen sijaan luokitella EY:n perustamissopimuksen 95 artiklalla (josta on muutettuna tullut EY 90 artikla) kielletyksi syrjiväksi sisäiseksi maksuksi, jos ja siltä osin kuin maksun tuoton osoittamisesta saatavilla eduilla korvataan osittain maksurasitus, joka kohdistuu kyseisessä jäsenvaltiossa teurastettaviksi kasvatettuihin sikoihin, ja asettaa näin ollen epäedullisempaan asemaan sikojen kasvattamisen vietäviksi elävinä toisiin jäsenvaltioihin.

( ks. 49 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta )

2. Se seikka, että kansallinen maksu on tarkoitettu sellaisen tukijärjestelmän rahoittamiseen, jonka komissio on hyväksynyt valtiontukea koskevien perustamissopimuksen määräysten mukaisesti, ei estä kansallista tuomioistuinta arvioimasta kyseisen maksun yhteensopivuutta muiden sellaisten perustamissopimuksen määräysten kanssa, joilla on välitön oikeusvaikutus.

Kansallisten tuomioistuinten tässä yhteydessä suorittama arviointi antaa näin ollen mahdollisuuden huolehtia oikeussubjektien oikeusturvasta, joka perustuu yhteisön oikeuden välittömään oikeusvaikutukseen, sekä näiden määräysten rikkomisen ollessa kyseessä korjata tilanne valtion sisäisesti lailliseksi loukkaamatta kuitenkaan perustamissopimuksen 92 artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 87 artikla) ja 93 artiklassa (josta on tullut EY 88 artikla) yksinomaan komissiolle varattua keskeistä roolia sen arvioinnissa, soveltuuko tietty tuki yhteismarkkinoille.

( ks. 62 ja 65 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous - Yhteinen maatalouspolitiikka - EMOTR:n rahoitus - Periaatteet - Yhteisön säännösten vastaisesti maksettu tuki - Näyttöä tai valvontaa koskevien muodollisuuksien laiminlyönti - Rahaston vastattavaksi ottamista ei voida hyväksyä

(Neuvoston asetuksen N:o 729/70 2 ja 3 artikla)

2. Maatalous - EMOTR - Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen - Yhteisön lainsäädännön soveltamisessa ilmenneistä sääntöjenvastaisuuksista johtuva kieltäytyminen ottaa menoja vastattavaksi - Rahoitusta koskeva korjaus - Laiminlyönnin tason ja EMOTR:oon kohdistuvan vaaran asteen arviointi - Asianomaisen jäsenvaltion kiistäminen - Todistustaakka

(Komission asetuksen N:o 3887/92 6 artikla)

Tiivistelmä

1. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen N:o 729/70 2 ja 3 artiklassa komissiolle annetaan mahdollisuus saattaa EMOTR:n vastattavaksi ainoastaan sellaiset määrät, jotka on suoritettu maatalouden eri aloissa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Silloin, kun on mahdotonta varmuudella osoittaa, missä määrin yhteisön oikeuden kanssa ristiriidassa oleva kansallinen toimenpide on aiheuttanut EMOTR:n jonkin budjettikohdan menojen kasvua, komissiolla ei ole muuta mahdollisuutta kuin jättää hyväksymättä kyseiset menot kokonaisuudessaan.

( ks. 38-39 kohta )

2. Kun komissio toteaa EMOTR:n tilejä tarkastaessaan ja hyväksyessään rakenteellisia puutteita kyseisen jäsenvaltion noudattamassa valvontajärjestelmässä, paikalla tehtyjen tarkastusten riittämätön laatu synnyttää vakavia epäilyksiä sen suhteen, onko käyttöön otettu järjestelmä tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3887/92 6 artiklassa tarkoitettu asianmukainen ja tehokas seuranta- ja valvontatoimenpiteiden kokonaisuus, jolla voidaan perustella kiinteämääräisen korjauksen tekemistä. Jos komissio on sen sijaan, että se olisi hylännyt kaikki menot, joita rikkomus koski, pyrkinyt luomaan sääntöjä, joilla otetaan käyttöön sääntöjenvastaisuuksien eriytetty kohtelu sen mukaan, mikä tarkastusten laiminlyönnin taso ja EMOTR:oon kohdistuvan vaaran aste on, jäsenvaltion on osoitettava, että kyseiset perusteet ovat mielivaltaisia ja kohtuuttomia.

( ks. 48-50 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Henkilöstö - Kurinpitojärjestelmä - Menettely kurinpitolautakunnassa - Liitteessä IX olevan 7 artiklan määräajat - Määräaikojen noudattamatta jättäminen - Määräajat, jotka eivät ole pakottavia

(Henkilöstösääntöjen liitteessä IX oleva 7 artikla)

2. Muutoksenhaku - Valitusperusteet - Tosiseikkojen virheellinen arviointi - Tutkimatta jättäminen - Hylkääminen - Tosiseikkojen oikeudellinen luonnehdinta - Tutkittavaksi ottaminen

(EY 225 artikla; EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklan ensimmäinen kohta)

3. Henkilöstö - Kurinpitojärjestelmä - Menettely kurinpitolautakunnassa - Liitteessä IX olevan 7 artiklan määräajat - Huomattava ylittäminen - Yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden loukkaaminen - Edellytykset

(Henkilöstösääntöjen liitteessä IX oleva 7 artikla)

Tiivistelmä

1. Henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevassa 7 artiklassa säädetyt määräajat eivät ole pakottavia, vaan määräajat ovat hyvää hallintoa koskevia sääntöjä, joiden noudattamatta jättämisestä voi seurata kyseisen toimielimen korvausvastuu asianomaisille mahdollisesti aiheutuneesta vahingosta, vaikkei se yksinään vaikuta määräaikojen päättymisen jälkeen määrätyn kurinpitoseuraamuksen laillisuuteen.

( ks. 21 kohta )

2. Valituksessa saadaan tukeutua vain oikeussääntöjen rikkomista koskeviin perusteisiin eikä valitusta siis miltään osin saa kohdistaa tosiasiakysymysten arviointiin. Ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen toisaalta määrittämään ratkaisun perustaksi asetettavan tosiseikaston, lukuun ottamatta sellaisia tapauksia, joissa määritetyn tosiseikaston paikkansapitämättömyys käy ilmi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle toimitetusta aineistosta, ja toisaalta arvioimaan tätä tosiseikastoa. Kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on määrittänyt asian tosiseikaston tai arvioinut sitä, yhteisöjen tuomioistuin on EY 225 artiklan nojalla toimivaltainen harjoittamaan tämän tosiseikaston oikeudelliseen luonnehdintaan ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen sen pohjalta tekemiin oikeudellisiin päätelmiin kohdistuvaa valvontaa.

( ks. 37 kohta )

3. Ei voida sulkea pois, etteikö henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 7 artiklan määräaikojen huomattava ylittäminen voisi tietyissä tapauksissa merkitä asiaan sovellettavan yhteisön oikeuden yleisen periaatteen loukkaamista. Eli voi olla, että määräaikojen huomattava ylittäminen estää asianomaista henkilöä puolustautumasta tehokkaasti tai antaa hänelle oikeuden perustellusti luottaa siihen, ettei kurinpitoseuraamusta määrätä hänelle.

Tällaisissa poikkeuksellisissa olosuhteissa kurinpitopäätöksen myöhästymistä on pidettävä puolustautumisoikeuksien loukkaamisena tai perustellun luottamuksensuojan periaatteen noudattamatta jättämisenä, minkä perusteella yhteisöjen tuomioistuimet voivat kumota kyseisen päätöksen.

( ks. 43-44 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Sokeri - Tuotantokiintiöt - Kiintiöiden (A- ja B-sokeri) tuottaminen ennen kiintiön ylittäväksi sokeriksi (C-sokeri) määrittämistä

(Neuvoston asetuksen N:o 1785/81 24 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan c alakohta)

2. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Sokeri - Kiintiöitä suurempi tuotanto (C-sokeri) - Maksun periminen sisämarkkinoilla myydystä sokerista - Toimivaltainen viranomainen ei ole noudattanut määräaikaa - Maksun maksettavaksi määräämisen edellytykset

(Komission asetuksen N:o 2670/81 3 artiklan 1 ja 2 kohta)

3. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Vientituet - Vienti-ilmoituksen esittäminen sen jälkeen, kun on saatu C-sokerin vientitodistus sokerille, jota ei voida pitää C-sokerina - Kieltäytyminen taannehtivasta hyväksymisestä

(Komission asetuksen N:o 3665/87 3 ja 4 artikla)

Tiivistelmä

1. Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 1785/81, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 305/91, 24 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa edellytetään, että yritys on tosiasiallisesti tuottanut sen A- ja B-kiintiöiden yhteismäärää vastaavan sokerimäärän ennen kuin se voi pitää sokeria C-sokerina.

( ks. 48 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta )

2. Toimivaltainen kansallinen viranomainen ei periaatteessa ole oikeutettu määräämään yrityksen maksettavaksi kiintiötä suuremman tuotannon soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä sokerialalla annetun asetuksen N:o 2670/81, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 3559/91, 3 artiklan 1 kohdan mukaista määrää, kun se ei ole ilmoittanut kyseiselle yritykselle tällaisesta vaatimuksesta tämän asetuksen 3 artiklan 2 kohdassa säädetyssä määräajassa. Määräajan ylitys voidaan hyväksyä silloin, kun toimivaltainen kansallinen viranomainen, joka ei ole toiminut huolimattomasti, ei tunne yrityksen sokerintuotannon yksityiskohtia, ja kun tämä tietämättömyys voidaan kohtuudella katsoa mainitun yrityksen syyksi, koska yritys ei ole toiminut vilpittömässä mielessä ja koska se ei ole noudattanut kaikkia asiaankuuluvia säännöksiä.

( ks. 63 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta )

3. Toimivaltainen kansallinen viranomainen voi rikkomatta maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3665/87 3 ja 4 artiklaa ja loukkaamatta yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita kieltäytyä hyväksymästä jälkikäteen vientitukien saamiseksi esitettyä vienti-ilmoitusta ja pidentämästä vientiä koskevan todisteen esittämiselle varattua määräaikaa, kun yritys siitä syystä, että se on hakenut ja saanut tältä viranomaiselta C-sokerin vientitodistuksen sokerille, jota ei voida pitää C-sokerina, ei ole hakenut eikä saanut vientitukia, joihin sillä olisi ollut oikeus, jos sokeri olisi viety A- tai B-sokerina.

( ks. 73 kohta ja tuomiolauselman 3 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Vahingonkorvauskanne - Kansallisen viranomaisen neuvoston ja komission nimissä ja lukuun tietyille maidon tai maitotuotteiden tuottajille, jotka eivät ole voineet tilapäisesti harjoittaa toimintaansa, tarjottavasta korvauksesta annetun neuvoston asetuksen N:o 2187/93 mukaisesti tekemistä korvaussopimuksista johtuvat riidat - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta - Toimivallan puuttuminen

(EY:n perustamissopimuksen 178 artikla (josta on tullut EY 235 artikla) ja 215 artiklan toinen kohta (josta on tullut EY 288 artiklan toinen kohta); neuvoston asetus N:o 2187/93)

2. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Asetukset - Täytäntöönpano jäsenvaltioissa - Tietyille maidon tai maitotuotteiden tuottajille, jotka eivät ole voineet tilapäisesti harjoittaa toimintaansa, tarjottavasta korvauksesta annetun neuvoston asetuksen N:o 2187/93 mukaisesti tehdyt korvaussopimukset - Kansalliset muoto- ja menettelysäännökset - Luottamuksensuojan periaate - Soveltamisedellytykset

(Neuvoston asetus N:o 2187/93)

Tiivistelmä

1. Perustamissopimuksen 215 artiklan toista kohtaa ja 178 artiklaa (joista on tullut EY 288 artiklan toinen kohta ja EY 235 artikla) on tulkittava siten, ettei niissä anneta yhteisöjen tuomioistuimelle toimivaltaa ratkaista riitoja, jotka johtuvat toimivaltaisen kansallisen viranomaisen neuvoston ja komission nimissä ja lukuun tietyille maidon tai maitotuotteiden tuottajille, jotka eivät ole voineet tilapäisesti harjoittaa toimintaansa, tarjottavasta korvauksesta annetun neuvoston asetuksen N:o 2187/93 mukaisesti tekemistä korvaussopimuksista.

( ks. 50 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta )

2. Koska tietyille maidon tai maitotuotteiden tuottajille, jotka eivät ole voineet tilapäisesti harjoittaa toimintaansa, tarjottavasta korvauksesta annetussa asetuksessa N:o 2187/93 ei ole tätä koskevia säännöksiä, sen mukaan tehtyihin korvaussopimuksiin sovelletaan kansallisen oikeuden sääntöjä, edellyttäen, että näiden sääntöjen soveltaminen ei vaikuta yhteisön oikeuden ulottuvuuteen ja tehokkuuteen.

Yhteisön oikeuden vastaista ei ole, että kyseessä olevan jäsenvaltion sisäisessä oikeusjärjestyksessä voimassa olevaa luottamuksensuojan periaatetta sovelletaan arvioitaessa kansallisten viranomaisten neuvoston ja komission nimissä ja lukuun tehtyjen sopimusten ulottuvuutta edellyttäen, että myös yhteisön etu otetaan huomioon.

( ks. 57 ja 63 kohta sekä tuomiolauselman 2-3 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrälliset rajoitukset - Vaikutuksiltaan vastaavat toimenpiteet - Direktiivissä 76/768/ETY sallitut kosmeettisiin valmisteisiin liittyvät kieliä koskevat edellytykset - Toimenpiteet, jotka voidaan perustella kansanterveyden suojelulla

(EY:n perustamissopimuksen 30 artikla (josta on muutettuna tullut EY 28 artikla); neuvoston direktiivin 76/768/ETY 7 artiklan 2 kohta)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Kosmeettiset valmisteet - Pakkaus ja merkinnät - Direktiivi 76/768/ETY - Käytössä noudatettavien erityisten varotoimien pakollinen merkitseminen astiaan ja pakkaukseen - Poikkeus - Käytännön syihin perustuva mahdottomuus - Käsite - Erityistapaus

(Neuvoston direktiivin 76/768/ETY 6 artiklan 1 kohdan d alakohta)

Tiivistelmä

1. Kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 76/768/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 93/35/ETY, 7 artiklan 2 kohdassa säädettyjen kansallisia kieliä koskevien edellytysten kaltaiset edellytykset ovat yhteisön sisäisen kaupan este, koska kyseiset valmisteet on markkinointijäsenvaltion virallisen kielen tai virallisten kielten mukaan varustettava erilaisilla merkinnöillä, mikä aiheuttaa ylimääräisiä pakkauskuluja.

Nämä esteet voidaan kuitenkin perustella kansanterveyden suojeluun liittyvällä yleisen edun mukaisella päämäärällä. Tiedot, jotka direktiivissä 76/768/ETY tarkoitettujen kosmeettisten valmisteiden valmistajilla tai jakelijoilla on velvollisuus merkitä valmisteen astiaan ja pakkaukseen, eivät ole käytännössä hyödyllisiä, jos niitä ei esitetä sellaisella kielellä, jota kyseiset henkilöt ymmärtävät, paitsi jos tiedot voidaan ilmaista tehokkaasti kuvien tai muiden ei-sanallisten keinojen avulla.

( ks. 39-40 kohta )

2. Täydellisten pakollisten varoitusten merkitseminen kosmeettisen valmisteen astiaan ja pakkaukseen markkinointijäsenvaltion virallisella kielellä tai virallisilla kielillä ei ole kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 76/768/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 93/35/ETY, 6 artiklan 1 kohdan d alakohdan viimeisessä virkkeessä tarkoitetuin tavoin "käytännön syistä mahdotonta", jos astiaan ja pakkaukseen merkittäviä varoituksia on lyhennettävä sen vuoksi, että valmistaja tai jakelija on taloudellisista syistä ja helpottaakseen valmisteen liikkumista yhteisössä halunnut tehdä tämän valmisteen pakkausmerkinnät yhdeksällä kielellä, joista kahdeksan on yhteisön virallisia kieliä.

( ks. 42 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi - Tariffinimikkeet - Tietokoneiden äänikortit - Kortit, joilla ei suoriteta yhdistetyn nimikkeistön 84 ryhmän 5 huomautuksen E kohdassa tarkoitettuja erityistoimintoja - Luokittelu yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 8471

Tiivistelmä

$$Sellaiset elektroniset integroidut piirit, joiden avulla automaattiset tietojenkäsittelykoneet ja niiden yksiköt käsittelevät äänisignaaleja (äänikortit) ja joilla ei suoriteta yhdistetyn nimikkeistön 84 ryhmän 5 huomautuksen E kohdassa tarkoitettuja erityistoimintoja, on luokiteltava yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 8471, sellaisena kuin se on tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 24 päivänä kesäkuuta 1997 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1153/97.

( ks. 27-28 kohta sekä tuomiolauselma )