Komission sellaisella kirjeellä on päätöksentekevä luonne, jolla se poistaa väitetiedoksiannon esittämisestä kansallisessa oikeudenkäynnissä annetun kiellon, joka liittyi kyseisen väitetiedoksiannon antamiseen komissiossa vireillä olevaan menettelyyn osallistuville yrityksille, jotka eivät olleet muodollisesti valittajia, ja jolla kirjeellä komissio esittää arviointinsa siitä, ettei väitetiedoksiannon ja myöhemmän kuulemispöytäkirjan esittämiselle kansallisessa tuomioistuimessa ollut estettä. Kirje vaikuttaa suoraan yritysten muodostamassa yhdistyksessä jäsenenä olevan sen yrityksen etuihin, jolle kyseinen väitetiedoksianto oli osoitettu, ja siten kirje voi olla kyseisen yrityksen nostaman kumoamiskanteen kohteena. Tältä osin se seikka, että yritys ei ole asianosaisena yhdessä kansallisessa oikeudenkäynnissä, ei ole merkityksellinen, sillä mainittujen asiakirjojen esittäminen tällaisessa oikeudenkäynnissä merkitsee mahdollisesti luottamuksellisten tietojen antamista samalla tavalla kuin tällaisten asiakirjojen esittäminen kansallisessa oikeudenkäynnissä, jossa yritys on asianosaisena.

Asetuksen N:o 1720 artiklan 1 kohtaa, jonka mukaan tietoja, jotka on saatu asetuksen 11—14 artiklaa sovellettaessa, saa käyttää vain asianomaisen pyynnön tai tutkimuksen tarkoituksiin, on tulkittava perustamissopimuksen 5 artiklasta seuraavan lojaalin yhteistyön periaatteen valossa. Kyseisen periaatteen mukaan yhteisön toimielinten ja erityisesti komission, jonka on valvottava perustamissopimuksen määräysten soveltamista, on tarjottava aktiivisesti apua jokaiselle kansalliselle oikeusviranomaiselle, joka toimii yhteisön säädösten rikkomisten rankaisemiseksi. Tämä apu, joka voi ilmetä monissa muodoissa, voi koostua tarvittaessa siitä, että kansallisille tuomioistuimille annetaan tiedoksi asiakirjat, joita toimielimet ovat vastaanottaneet tehtäviänsä täyttäessään.

Tällainen komission ja kansallisten tuomioistuinten välinen yhteistyö ei kuulu asetuksen N:o 17 soveltamisalaan. Siten kyseisen asetuksen 20 artiklan 1 kohtaa ei voida tulkita siten, että siinä komissiota velvoitettaisiin kieltämään yrityksiä esittämästä hallinnollisen menettelyn asiakirjoja kansallisessa oikeudenkäynnissä.

Mikäli kyseistä säännöstä tulkittaisiin siten, että säännöksessä kielletään kokonaan kansallista tuomioistuinta käyttämästä saatuja tietoja, tällainen tulkinta loukkaisi yksityisten oikeussubjektien oikeuksia, jotka aiheutuvat perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan ja 86 artiklan välittömästä oikeusvaikutuksesta yksityisten oikeussubjektien välisissä suhteissa ja joita kansallisten tuomioistuinten on suojeltava. Kuitenkaan vaatimus suojelun takaamisesta sellaisten yritysten osalta, joiden edun mukaista on se, ettei luottamuksellisia tietoja ja liikesalaisuuksia paljasteta, ei voi mennä näitä tietoja hallussaan pitävien yritysten oikeuden edelle puolustautua kansallisessa oikeudenkäynnissä.

Sitä paitsi tällainen kielto ei ole välttämätön luottamuksellisten tietojen ja liikesalaisuuksien suojelemiseksi. Itse asiassa kun kyseisen hallinnollisen menettelyn asiakirjat on esitetty kansallisessa oikeudenkäynnissä, kansallisten tuomioistuinten on turvattava luottamuksellisten tietojen, erityisesti liikesalaisuuksien, suoja siltä osin kuin yhteisön oikeuden normien täyden oikeusvaikutuksen takaamiseksi perustamissopimuksen 5 artiklan mukaisen yhteistyön periaatteen nojalla näiden viranomaisten on suojeltava oikeuksia, joita kyseisissä normeissa annetaan yksityisille oikeussubjekteille.