ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Asia T-435/05

Danjaq, LLC

vastaan

sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

”Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Dr. No rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Rekisteröimättömien sanamerkkien ja merkkien Dr. No ja Dr. NO haltijan esittämä väite — Aikaisempia tavaramerkkejä koskevan edellytyksen puuttuminen — Elinkeinotoiminnassa käytetyn erottamiskykyisen merkin puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta, 2 kohdan c alakohta ja 4 kohta (joista on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta, 2 kohdan c alakohta ja 4 kohta) — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen N:o 40/94 73 artikla (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla)”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 30.6.2009 II ‐ 2100

Tuomion tiivistelmä

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt rekisteröimättömän tavaramerkin tai muun elinkeinotoiminnassa käytetyn merkin haltija (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 4 kohta) Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt rekisteröimättömän tavaramerkin tai muun elinkeinotoiminnassa käytetyn merkin haltija (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 4 kohta) Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt rekisteröimättömän tavaramerkin tai muun elinkeinotoiminnassa käytetyn merkin haltija (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 4 kohta ja 52 artiklan 2 kohta) Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt rekisteröimättömän tavaramerkin tai muun elinkeinotoiminnassa käytetyn merkin haltija (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 4 kohta)
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 23.9.2009 – Espanja vastaan komissio

(asia T-341/05)

”Maatalous — Maito- ja maitotuotealan yhteinen markkinajärjestely — Vientitukien poistaminen kaikkien niiden maitotuotteiden osalta, joiden määräpaikkana on Ceuta ja Melilla — Edellytykset — Syrjintäkiellon periaate — Suhteellisuusperiaate”

Maatalous — Yhteiset markkinajärjestelyt — Maito ja maitotuotteet — Vientituet (EY 34 artiklan 2 kohdan toinen alakohta; neuvoston asetuksen N:o 1255/1999 31 artiklan 2 kohdan c alakohta ja 3 kohta; komission asetus N:o 909/2005) (ks. 21, 38, 48, 49, 69, 72, 74 ja 94–96 kohta)

Aihe

Vaatimus maito- ja maitotuotealan vientitukien vahvistamisesta 16.6.2005 annetun komission asetuksen (EY) N:o 909/2005 (EUVL L 154, s. 10) kumoamisesta siltä osin kuin siinä mainitaan Ceuta ja Melilla määräpaikkojen numerokoodiin L01 kuuluvina määräpaikkoina

Ratkaisu

1) Maito- ja maitotuotealan vientitukien vahvistamisesta 16.6.2005 annettu komission asetus (EY) N:o 909/2005 kumotaan siltä osin kuin siinä mainitaan Ceuta ja Melilla määräpaikkojen numerokoodiin L01 kuuluvina määräpaikkoina.

2) Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 23.9.2009 – Espanja vastaan komissio

(asia T-341/05)

”Maatalous — Maito- ja maitotuotealan yhteinen markkinajärjestely — Vientitukien poistaminen kaikkien niiden maitotuotteiden osalta, joiden määräpaikkana on Ceuta ja Melilla — Edellytykset — Syrjintäkiellon periaate — Suhteellisuusperiaate”

Maatalous — Yhteiset markkinajärjestelyt — Maito ja maitotuotteet — Vientituet (EY 34 artiklan 2 kohdan toinen alakohta; neuvoston asetuksen N:o 1255/1999 31 artiklan 2 kohdan c alakohta ja 3 kohta; komission asetus N:o 909/2005) (ks. 21, 38, 48, 49, 69, 72, 74 ja 94–96 kohta)

Aihe

Vaatimus maito- ja maitotuotealan vientitukien vahvistamisesta 16.6.2005 annetun komission asetuksen (EY) N:o 909/2005 (EUVL L 154, s. 10) kumoamisesta siltä osin kuin siinä mainitaan Ceuta ja Melilla määräpaikkojen numerokoodiin L01 kuuluvina määräpaikkoina

Ratkaisu

1) Maito- ja maitotuotealan vientitukien vahvistamisesta 16.6.2005 annettu komission asetus (EY) N:o 909/2005 kumotaan siltä osin kuin siinä mainitaan Ceuta ja Melilla määräpaikkojen numerokoodiin L01 kuuluvina määräpaikkoina.
Silloin kun toimea ei ole julkaistu tai annettu tiedoksi, sen, joka on tietoinen itseään koskevan toimen olemassaolosta, pitää pyytää toimen koko teksti kohtuullisessa ajassa. Tämä varaus huomioon ottaen kanteen nostamiselle varattu määräaika voi alkaa kulua vasta siitä hetkestä lähtien, kun kyseinen kolmas osapuoli on saanut kyseisen toimen sisällöstä ja perusteluista niin täsmälliset tiedot, että se voi käyttää kanneoikeuttaan. Kun ei ole mahdollista määritellä tarkasti sitä päivää, josta lähtien kantaja on ollut tietoinen riitauttamansa toimen täsmällisestä sisällöstä ja perusteluista, on katsottava, että määräaika on alkanut kulua viimeistään siitä päivästä lähtien, jona kyseisen asianosaisen voidaan osoittaa olleen tietoinen päätöksestä.

Jos toimielin päättää julkaista avointa johdon virkaa koskevan ilmoituksen koko tekstin Euroopan unionin virallisessa lehdessä ainoastaan tietyillä kielillä, sen on, jotta vältetään kieleen perustuva syrjintä kyseisestä ilmoituksesta mahdollisesti kiinnostuneiden hakijoiden välillä, toteutettava tarkoituksenmukaisia toimia kaikkien kyseisten hakijoiden informoimiseksi kyseisestä avointa virkaa koskevasta ilmoituksesta ja siitä, missä kieliversioissa ilmoitus on julkaistu kokonaan. Jos tämä ehto täyttyy, kyseessä olevan ryhmän avointa virkaa koskevan ilmoituksen julkaiseminen Euroopan unionin virallisessa lehdessä ainoastaan tietyillä kielillä ei johda syrjintään eri hakijoiden välillä, jos on tiedossa, että he osaavat vähintään yhtä näistä kielistä riittävästi, mikä mahdollistaa sen, että he saavat tehokkaasti tiedon kyseisen ilmoituksen sisällöstä. Sen sijaan avointa virkaa koskevan ilmoituksen tekstin julkaiseminen Euroopan unionin virallisessa lehdessä ainoastaan tietyillä yhteisön kielillä silloin, kun ainoastaan muita yhteisön kieliä osaavat henkilöt ja voivat myös jättää hakemuksen, voi johtaa näiden henkilöiden syrjintään, jos ei ole toteutettu toimia, joiden tarkoituksena on mahdollistaa se, että tähän ryhmään kuuluvat mahdolliset hakijat saavat tehokkaasti tiedon ilmoituksen sisällöstä. Kyseessä olevat hakijat ovat tällöin epäedullisemmassa tilanteessa kuin toiset hakijat, sillä he eivät voi saada tehokkaasti tietoa avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa vaaditusta pätevyydestä ja palvelukseenottamismenettelyn ehdoista ja säännöistä. Tällainen tieto on kuitenkin välttämätöntä, jotta he voivat tehdä hakemuksensa parhaalla mahdollisella tavalla maksimoidakseen mahdollisuutensa tulla valituksi kyseiseen virkaan.

(ks. 130, 131, 135 ja 136 kohta)
Asia T-370/05

Ranskan tasavalta

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”EMOTR — Tukiosasto — Yhteisörahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Viinikauppa-ala — Rakenneuudistusta ja uusiin lajikkeisiin siirtymistä koskeva tuki — Tukikelpoisen pinta-alan käsite”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.9.2008 II ‐ 2243

Tuomion tiivistelmä

Maatalous – EMOTR – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen – Rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen viinialalla

(Neuvoston asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohta ja neuvoston asetuksen N:o 1493/1999 13 artikla; komission asetuksen N:o 1227/2000 13 artikla)

Yhteisön lainsäädännössä, erityisesti viinin yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 1493/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä erityisesti tuotantokyvyn osalta annetun asetuksen N:o 1227/2000 13 artiklassa säädetään nimenomaisesti, että jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluu vahvistaa myönnettävän tuen yksityiskohtaista soveltamisalaa ja tasoa koskevat säännöt, joissa voidaan erityisesti säätää kiinteämääräisten määrien maksamisesta, hehtaarituen enimmäismääristä ja tuen mukauttamisesta objektiivisten perusteiden pohjalta.

Koska yhteisön lainsäädännössä ei määritellä käsitettä ”tukikelpoinen viljelyalue”, ei ole oikeudellista perustaa kieltää jäsenvaltiota sisällyttämästä päisteitä eli pientareita ja rivien päätyjä, jotka ovat välttämättömiä viininviljelyssä käytettävien koneiden kulkua ja kääntämistä varten, maksujen määrittelyssä käytettäviin viljelyalueisiin.

Näin tehdessään kansallinen järjestelmä tukien myöntämiseksi viinitilojen rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen ei ole aiheuttanut asetuksen N:o 1493/1999 13 artiklassa tarkoitettua todellista vaaraa yhteisörahoituksen kynnysarvon ylittymisestä.

Ensimmäiseksi nimittäin menot, jotka jäsenvaltio on ottanut huomion viininviljelijöille suoritettavien maksujen määrittämiseksi, ovat todellisia, koska niitä koskevat tiedot ovat alueellisten maatalousjärjestöjen keräämiä.

Toiseksi vain järjestelmälliset kustannukset otetaan huomioon kiinteää määrää laskettaessa ja näin ollen niiden ulkopuolelle jätetään kaikki viininviljelijöille aiheutuneet satunnaiset kulut, ja kiinteämääräiset määrät vahvistetaan varmistaen, ettei tuen korkein määrä ylitä 50 prosenttia istutuksen pienimmästä kustannuksesta.

Näin ollen komissio on rikkonut yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdan säännöksiä, kun se on jättänyt yhteisörahoituksen ulkopuolelle menot, jotka on toteutettu yhteisön sääntöjen mukaisesti.

(ks. 55–57, 71, 72, 81 ja 82 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Euroopan yhteisöjen talousarvio – Varainhoitoasetus – Tarjouskilpailumenettelyihin sovellettavat säännökset

(Neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 94 artikla)

2. Euroopan yhteisöjen talousarvio – Varainhoitoasetus – Tarjouskilpailumenettelyihin sovellettavat säännökset

(Komission asetuksen N:o 2342/2002 146 artiklan 3 kohdan toinen alakohta)

Tiivistelmä

1. Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun asetuksen N:o 1605/2002 94 artiklaa sovelletaan sen sanamuodon mukaan kaikkiin julkisiin hankintoihin, jotka ovat kokonaan tai osittain rahoitetut yhteisöjen talousarviosta. Siinä ei siis tehdä eroa sen mukaan, koskeeko kyseinen hankintamenettely puitesopimusta vai muuntyyppistä sopimusta.

Tämän säännöksen perusteella saadaan tarjoaja kuitenkin sulkea hankintamenettelyn ulkopuolelle vain, jos siinä tarkoitettu eturistiriitatilanne on todellinen eikä hypoteettinen. Tämä ei tarkoita, että eturistiriidan riski olisi riittämätön tarjouksen poissulkemiseksi. Eturistiriita voi periaatteessa konkretisoitua vain sopimuksen täytäntöönpanon yhteydessä. Ennen sopimuksen tekemistä eturistiriita voi olla vain potentiaalinen, ja varainhoitoasetuksen 94 artikla tarkoittaa siis riskiä koskevaa päätelmää. Tämän riskin on oltava tosiasiallisesti todettu tarjouksen ja tarjoajan tilanteen konkreettisen arvioinnin perusteella, jotta tarjoaja voitaisiin sulkea menettelyn ulkopuolelle.

Tästä seuraa, että puitesopimuksen tekomenettelyssä on otettava huomioon se, että erillissopimukset, joiden tekeminen edellyttää eturistiriidan riskin puuttumisen tarkistamista, on periaatteessa tehtävä ennen kuin puitesopimuksen saajalle uskotaan erityisten tehtävien suorittaminen. Näin ollen eturistiriitatilanteen toteutumisriskin on katsottava olevan olemassa vain sellaisten ratkaisevien olosuhteiden vuoksi, jotka aiheuttavat sen, että tarjoaja on kykenemätön välttämään puolueellisuusriskin puitesopimukseen kuuluvien useimpien tehtävien suorittamisessa.

(ks. 66–68 kohta)

2. Varainhoitoasetuksen soveltamissäännöistä annetun asetuksen N:o 2342/2002 146 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa annetaan arviointikomitealle mahdollisuus pyytää tarjoajilta täydentäviä tietoja valintakelpoisuuden ja kelpoisuusvaatimusten täyttämättömyyden osoittavien todisteiden osalta. Tästä seuraa, että sitä ei voida tulkita niin, että siinä asetetaan arviointikomitealle velvollisuus pyytää tarjoajilta tällaisia täsmennyksiä.

(ks. 102 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Euroopan yhteisöjen julkiset hankinnat – Sopimuksen tekeminen tarjouspyynnön perusteella

2. Euroopan yhteisöjen julkiset hankinnat – Tarjouspyyntömenettely

3. Yhteisön oikeus – Periaatteet – Luottamuksensuoja – Edellytykset

Tiivistelmä

1. Komissiolla on laaja harkintavalta huomioon otettavien seikkojen osalta sen päättäessä tarjouskilpailun ratkaisemisesta, ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valvonnan on rajoituttava sen tarkastamiseen, että menettelysääntöjä ja perusteluvelvollisuutta on noudatettu ja että asiassa ei ole tehty ilmeistä arviointivirhettä eikä käytetty harkintavaltaa väärin.

(ks. 50 kohta)

2. Jos tarjouspyyntöilmoituksen määräyksessä kielletään se, että samaan oikeudelliseen ryhmittymään kuuluvat yhteisöt osallistuisivat samoihin tarjouskilpailuihin, komissio on antaessaan ratkaisun tarjouspyyntöilmoituksen kyseisen määräyksen soveltamisedellytysten täyttymisestä velvollinen tekemään tapauskohtaisen tutkimuksen siten, että se ottaa kaikki asiaan vaikuttavat seikat huomioon, koska säädöksissä tai oikeuskäytännössä ei ole oikeudellisen ryhmittymän määritelmää, jossa vahvistettaisiin tällaisen ryhmittymän edellytykset. Jotta komissio voisi katsoa, että kyseessä on oikeudellinen ryhmittymä, sen pitää ratkaista se, olivatko asianomaiset yksiköt rakenteellisesti sidoksissa, sillä tämä seikka saattaisi aiheuttaa intressiristiriidan tai tarjoajien välisen kilpailun vääristymisen vaaran, vaikka toiset seikat saattaisivatkin tukea rakenteellisia yhteyksiä koskevaa tutkimusta, kuten seikat, jotka liittyvät asianomaisten yksiköiden itsenäisyyden asteeseen.

(ks. 51–53 kohta)

3. Oikeus vaatia luottamuksensuojaa, joka on yksi yhteisön perustavanlaatuisista periaatteista, koskee kaikkia oikeussubjekteja, jotka ovat sellaisessa tilanteessa, josta ilmenee, että heille on yhteisön toimielimen antamien täsmällisten vakuutusten vuoksi syntynyt perusteltuja odotuksia. Tällaisia vakuutuksia ovat, oli se oikeudellinen muoto, jossa ne on annettu tiedoksi, mikä hyvänsä, täsmälliset, ehdottomat ja yhtäpitävät tiedot, jotka on saatu sallituista ja luotettavista lähteistä. Tämän periaatteen loukkaamiseen ei sitä vastoin voida vedota, jollei yhteisön toimielin ole antanut asiassa täsmällisiä vakuutuksia.

Tältä osin komission päätöksiin, jotka koskevat tarjouskilpailumenettelyssä hyväksyttyjä tarjouksia ja joissa todetaan nimenomaisesti, että puitesopimuksen allekirjoittaminen edellyttää sitä, että asianomaiset esittävät näytön siitä, että ne eivät ole tarjouskilpailumenettelyssä kuvattuja poissulkemisperusteita vastaavassa tilanteessa, ei voida tämän vuoksi katsoa sisältyvän täsmällisiä vakuutuksia siitä, että puitesopimus allekirjoitettaisiin joka tapauksessa, eivätkä ne siten voi synnyttää asianomaisissa yhteisöissä tätä koskevia perusteltuja odotuksia.

(ks. 88 ja 90 kohta)
156

Ainoasta seikasta, johon kantaja vetoaa ja joka perustuu asiassa Co-Frutta I annettuun tuomioon, on todettava ensinnäkin, että siinä tarkastelun kohteena olevat tiedot koskevat yksinomaan vuosia 1998 ja 1999. Vuoden 1998 osalta kyseisen tuomion 46 kohdassa todetaan, että asetuksen N:o 1442/93 4 artiklan 4 ja 5 kohdasta ja 21 artiklasta käy ilmi, että jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle luettelot kaikista rekisteröidyistä toimijoista ja myönnettyjä tuontitodistuksia koskevia määriä koskevat kokonaistiedot sekä kansallisella tasolla neljännesvuosittain toimijoiden luokkakohtaisesti kerätyt, käytettyjä todistuksia koskevat kokonaistiedot. Toimijakohtaisia tietoja ei siis tältä osin toimiteta komissiolle. Vuoden 1999 osalta asiassa Co-Frutta I annetun tuomion 46 kohdassa viitataan asetukseen N:o 2362/98. Perinteisten toimijoiden osalta asetuksen N:o 2362/98 28 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädetään kuitenkin, että jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle luettelot toimijoista ja ilmoitettava kunkin perinteisen toimijan vuosina 1994–1996 tuomien banaanien määrä sekä niitä koskevat alustavat viitemäärät. Tästä seuraa, että nämä asiakirjat eivät sisällä kantajan esittämän alkuperäisen hakemuksen c alakohdassa tarkoitettuja tietoja.
80

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomauttaa, että TV2 A/S on 10.11.2006 päivätyissä huomautuksissaan samoin kuin sittemmin istunnossa todennut – ilman että tätä on kiistetty – olevansa yhdessä Tanskan kuningaskunnan kanssa vastaajana Viasatin helmikuussa 2006 Østre Landsretissä vireille panemissa oikeudenkäynneissä, joissa vaaditaan TV2 A/S:n ja Tanskan kuningaskunnan velvoittamista suorittamaan yhteisvastuullisesti tai erikseen Viasatille 200 miljoonaa DKK sillä perusteella, että kyseessä olevaa valtiontukea ei ole ilmoitettu komissiolle ja että tämä lainvastainen tuki on mahdollistanut sen, että TV2 on mainosajan myynnissä voinut noudattaa edullista hinnoittelustrategiaa, joka puolestaan on aiheuttanut vahinkoa Viasatille. TV2 A/S on täsmentänyt – edelleen ilman että tätä on kiistetty –, että mainitun Østre Landsretissä vireillä olevan menettelyn käsittelyä on lykätty siihen saakka, kunnes ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin antaa tuomionsa asioissa, jotka koskevat riidanalaisen päätöksen lainmukaisuutta.
51

Käsiteltävänä olevassa asiassa komissio on kanteen kohteena olevassa päätöksessä todennut, että molemmat rikkomiset olivat samantyyppisiä, koska molemmissa oli kyse kiintiöiden ja hintojen sopimisesta tuotannon rajoittamiseksi ja markkinoiden jakamiseksi (353 perustelukappale). Komissio on lisäksi todennut seuraavaa (352 perustelukappale): ”– – toistuva kilpailusääntöjen rikkominen on kyseessä silloin, kun yritys, jolle on aikaisemmin osoitettu komission päätös sen vuoksi, että se on syyllistynyt tiettyyn kilpailusääntöjen rikkomiseen, todetaan myöhemmin vastuulliseksi toisesta samantyyppisestä rikkomisesta. Tällaisen päätöksen tehtävänä on ensinnäkin määrätä yritys lopettamaan rikkominen, mutta lisäksi varoittaa ja estää sitä tulevaisuudessa syyllistymästä samanlaisiin rikkomisiin, vaikka sakkoa ei jostain syystä määrättäisikään.” Komissio on lisäksi täsmällisemmin todennut seuraavaa (354 perustelukappale): ”Outokumpu jatkoi teollisuusputkialan rikkomistaan senkin jälkeen, kun se oli komission päätöksellä määrätty lopettamaan kilpailusääntöjen rikkominen ruostumattoman teräksen alalla, mikä osoittaa selvästi, ettei edellisellä päätöksellä ollut riittävää estävää vaikutusta Outokummun markkinakäyttäytymiseen. Sen vuoksi estävä vaikutus on tulevaisuudessa varmistettava korottamalla sakon määrää nyt käsiteltävänä olevassa asiassa.” Komissio on näin ollen perustellut oikeudellisesti riittävästi päätöksensä siitä, että kantajille määrätyn sakon määrää korotettiin kilpailusääntöjen rikkomisen uusimisen perusteella.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.4.2008 – Kreikka vastaan komissio

(asia T-364/04)

EMOTR – Tukiosasto – Yhteisön myöntämän rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot – Hedelmä- ja vihannesjalosteet – Eläinpalkkiot – 24 kuukauden määräaika

1. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Hedelmä- ja vihannesjalosteet – Tuotantotuki (Neuvoston asetuksen N:o 2201/96 2 artikla; komission asetuksen N:o 504/97 7 artiklan 2 kohta) (ks. 32, 33, 57-62, 74 ja 76 kohta)

2. Maatalous – Yhteinen maatalouspolitiikka – EMOTR:sta maksettava rahoitus – Periaatteet (Neuvoston asetuksen N:o 729/70 3 artiklan 1 kohta ja neuvoston asetuksen N:o 1258/1999 2 artiklan 2 kohta) (ks. 35-39 ja 54-56 kohta)

3. Maatalous – EMOTR – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen (Neuvoston asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohta ja neuvoston asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdan 5 alakohta; komission asetus N:o 1663/95, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen N:o 2245/1999 8 artiklan 1 kohdalla) (ks. 44, 45, 87, 98-107, 122, 127, 135 ja 145 kohta)

4. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Asetukset – Asetus, jossa säädetään erityisistä valvontatoimenpiteistä (ks. 128 ja 129 kohta)

5. Maatalous – Yhteinen maatalouspolitiikka – Tiettyjä tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 1760/2000; komission asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 6a kohta ja komission asetuksen N:o 2629/97 8 artikla) (ks. 157 ja 159 kohta)

Aihe

Vaatimus Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 16.7.2004 tehdyn komission päätöksen 2004/561/EY (EUVL L 250, s. 21) kumoamiseksi siltä osin kun sillä jätetään tietyt Helleenien tasavallan menot hedelmä- ja vihannesjalosteiden ja eläinpalkkioiden alalla yhteisön rahoituksen ulkopuolelle

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
180

Siltä osin kuin nyt kyseessä olevassa kanneperusteessa viitataan riidanalaisen päätöksen 3 artiklan toiseen kohtaan, on riittävää huomauttaa, että komissiolla on asetuksen N:o 17 3 artiklan 1 kohdan perusteella oikeus asettaa niille, joille EY 81 artiklan 1 kohdan mukainen päätös on osoitettu, määräyksiä, joiden tarkoituksena on lopettaa kilpailusääntöjä rikkova toiminta ja pidättäytyä jatkossa menettelytavoista, joilla on sama tai samanlainen tarkoitus tai vaikutus (edellä 39 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat Limburgse Vinyl Maatschappij ym. v. komissio, tuomio 20.4.1999, 1252 ja 1253 kohta).
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

(yhden tuomarin kokoonpanossa)

12 päivänä joulukuuta 2007

Asia T-307/04

Carlo Pagliacci

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Henkilöstö – Avoin kilpailu – Hakijan jättäminen merkitsemättä varallaololuetteloon – Kilpailuilmoituksen rikkominen – Vaaditut tutkinnot ja työkokemus

Aihe: Avoimen kilpailun KOM/A/1/02 valintalautakunnan sen päätöksen kumoaminen, jolla kantajalle annettiin valintakokeista arvosana, joka ei ollut riittävä, jotta hänet olisi merkitty kilpailun läpäisseistä hakijoista laadittuun luetteloon.

Ratkaisu: Avoimen kilpailun KOM/A/1/02 valintalautakunnan päätös, jolla Carlo Pagliaccille annettiin valintakokeista arvosana, joka ei ollut riittävä, jotta hänet olisi merkitty kilpailun läpäisseistä hakijoista laadittuun luetteloon, kumotaan. Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

Henkilöstö – Kilpailu – Tutkintoihin ja kokeisiin perustuva kilpailu – Pääsyvaatimukset

(Henkilöstösääntöjen liitteessä III oleva 1 artikla)

Tutkintoihin ja kokeisiin perustuvan kilpailun valintalautakunta on vastuussa sen arvioimisesta tapauskohtaisesti, vastaavatko kunkin hakijan esittämät tutkintotodistukset tai osoittama työkokemus henkilöstösäännöissä ja kilpailuilmoituksessa edellytettävää tasoa. Valintalautakunnalla on tältä osin laaja harkintavalta ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on vain tarkastettava, ettei tätä toimivaltaa ole käytetty ilmeisen virheellisellä tavalla.

Huolimatta siitä, että valintalautakunnalla on harkintavalta, kilpailuilmoitus sitoo sitä siinä muodossa, kuin se on julkaistu. Valintalautakunta on näin ollen tehnyt ilmeisen arviointivirheen antaessaan sellaisen hakijan osallistua kilpailuun, jonka loppututkinto ei ole kilpailuilmoituksessa asetettujen vaatimusten mukainen.

(ks. 36–38 ja 43 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑158/89, Van Hecken v. CES, 28.11.1991 (Kok. 1991, s. II‑1341, 22 kohta); asia T‑244/97, Mertens v. komissio, 11.2.1999 (Kok. H. 1999, s. I‑A‑23 ja II‑91, 44 kohta); asia T‑214/99, Carrasco Benítez v. komissio, 21.11.2000 (Kok. H. 2000, s. I‑A‑257 ja II‑1169, 69 kohta); asia T‑139/00, Bal v. komissio, 13.3.2002 (Kok. H. 2002, s. I‑A‑33 ja II‑139, 35 kohta); yhdistetyt asiat T‑357/00, T‑361/00, T‑363/00 ja T‑364/00, Martínez Alarcón ym. v. komissio, 13.3.2002 (Kok. H. 2002, s. I‑A‑37 ja II‑161, 61 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen); asia T‑332/01, Pujals Gomis v. komissio, 28.11.2002 (Kok. H. 2002, s. I‑A‑233 ja II‑1155, 39–41 kohta) ja asia T‑25/03, de Stefano v. komissio, 11.5.2005 (Kok. H. 2005, s. I‑A‑125 ja II‑573, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)