ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Asia C-478/17

IQ

vastaan

JP

(Tribunalul Clujin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Toimivalta vanhempainvastuuta koskevissa asioissa – Asetus (EY) N:o 2201/2003 – 15 artikla – Asian siirtäminen tuomioistuimeen, jolla on paremmat edellytykset asian käsittelyyn – Soveltamisala – 19 artikla – Vireilläolo

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 4.10.2018

Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa – Asetus N:o 2201/2003 – Toimivalta vanhempainvastuuta koskevissa asioissa – Asian siirtäminen tuomioistuimeen, jolla on paremmat edellytykset asian käsittelyyn – Soveltamisala – Asian siirtäminen tuomioistuimeen, joka jo on toimivaltainen tutkimaan pääasian – Jääminen kyseisen soveltamisalan ulkopuolelle

(Neuvoston asetuksen N:o 2201/2003 15 artikla)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 15 artiklaa on tulkittava siten, ettei sitä sovelleta pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa niistä tuomioistuimista, joissa asia on pantu vireille, toinen on kyseisen asetuksen 12 artiklan ja toinen sen 8 artiklan nojalla toimivaltainen tutkimaan pääasian.

Tässä yhteydessä on palautettava mieleen, että asetuksen N:o 2201/2003 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jäsenvaltion tuomioistuimet, jotka ovat toimivaltaisia tutkimaan pääasian, voivat siirtää asian tai osan siitä tuomioistuimeen toisessa jäsenvaltiossa, johon lapsella on erityisiä siteitä, jos tällä viimeksi mainitulla tuomioistuimella on paremmat edellytykset asian käsittelyyn ja kun se on lapsen edun mukaista. Tästä seuraa, että asetuksen N:o 2201/2003 15 artiklan 1 kohta mahdollistaa sen, että tuomioistuin, joka on joko asetuksen 8 artiklan 1 kohdassa säädetyn yleisen säännön nojalla tai asetuksen 12 artiklaan perustuvan oikeuspaikkasopimuksen nojalla tavanomaisesti toimivaltainen ratkaisemaan vanhempainvastuuta koskevan asian, siirtää toimivaltansa koko käsiteltävänään olevassa asiassa tai osassa siitä tuomioistuimelle, joka ei tavanomaisesti ole asiassa toimivaltainen mutta jolla on kyseessä olevassa tapauksessa katsottava olevan ”paremmat edellytykset” asian käsittelyyn. Tästä seuraa, että asetuksen N:o 2201/2003 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu sellaisen toisen jäsenvaltion, johon asianomaisella lapsella on erityisiä siteitä, tuomioistuin, jolla on paremmat edellytykset asian käsittelyyn, ei voi olla tuomioistuin, joka olisi asetuksen 8 tai 12 artiklan nojalla tavanomaisesti toimivaltainen tutkimaan pääasian.

(ks. 30, 33, 39 ja 49 kohta sekä tuomiolauselma)
Kuudennen direktiivin 17 artiklan 1 kohdassa säädetään, että vähennysoikeus syntyy, kun vähennyskelpoista veroa koskeva verosaatava syntyy. Kyseisen direktiivin 10 artiklan 2 kohdan mukaan tämä tapahtuu silloin, kun tavara luovutetaan tai palvelu suoritetaan.

Tästä seuraa, että arvonlisäverojärjestelmässä vähennysoikeus on sidottu kyseessä olevan tavaran tai palvelun tosiasialliseen luovutukseen tai suoritukseen (ks. analogisesti määräys 4.7.2013, Menidzherski biznes reshenia, C-572/11, ei julkaistu, EU:C:2013:456, 19 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).

Arvonlisäveron vähennystä vaativan verovelvollisen vilpitön tai vilpillinen mieli ei vaikuta siihen, onko luovutus toteutettu kuudennen direktiivin 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Kyseisen direktiivin tarkoituksen mukaisesti, joka on ottaa käyttöön yhteinen arvonlisäverojärjestelmä, joka perustuu muun muassa verollisten liiketoimien yhtenäiseen määritelmään, kyseisen direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tavaran luovutuksen käsite on luonteeltaan objektiivinen ja sitä on tulkittava kyseisten liiketoimien tarkoituksesta tai tuloksesta riippumatta ilman, että veroviranomaisten olisi suoritettava tutkimuksia kyseisen verovelvollisen aikomusten selvittämiseksi tai otettava huomioon samassa luovutusketjussa toimivan muun elinkeinonharjoittajan kuin asianomaisen verovelvollisen aikomukset (ks. vastaavasti tuomio 21.11.2013, Dixons Retail, C-494/12, EU:C:2013:758, 19 ja 21 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).

(ks. 34, 35 ja 38 kohta)
Asia C-58/17

INEOS Köln GmbH

vastaan

Saksan valtio

(Verwaltungsgericht Berlinin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

Ennakkoratkaisupyyntö – Ympäristö – Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä Euroopan unionissa – Direktiivi 2003/87/EY – 10 a artikla – Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevat siirtymäsäännökset – Kausi 2013–2020 – Päätös 2011/278/EU – 3 artiklan h alakohta – ”Prosessipäästöjen piiriin kuuluvan laitoksen osan” käsite – Epätäydellisesti hapettuneen hiilen poltosta syntyvät päästöt – Nestemäiset jäämät eivät kuulu käsitteen alaan

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 18.1.2018

Ympäristö – Ilman pilaantuminen – Direktiivi 2003/87 – Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä – Siirtymäsäännökset päästöoikeuksien jakamisesta maksutta – ”Prosessipäästöjen piiriin kuuluvan laitoksen osan” käsite – Kansallinen säännöstö, jonka mukaan nestemäisessä tilassa olevan epätäydellisesti hapettuneen hiilen poltosta syntyvät päästöt eivät kuulu käsitteen alaan – Hyväksyttävyys

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87 10 a artikla, komission päätöksen 2011/278 3 artiklan h alakohta)

Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 27.4.2011 annetun komission päätöksen 2011/278/EU 3 artiklan h alakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan kyseisessä säännöksessä tarkoitetun ”prosessipäästöjen piiriin kuuluvan laitoksen osan” käsitteen alaan eivät kuulu nestemäisessä tilassa olevan epätäydellisesti hapettuneen hiilen poltosta syntyvät kasvihuonepäästöt.

Kuten unionin tuomioistuimelle esitetyistä kirjallisista huomautuksista ilmenee, teollisessa tuotannossa syntyviä jätekaasuja ei nimittäin voida varastoida, joten, jos niitä ei polteta, ne pääsevät vapaasti ilmakehään ja siis päästävät siihen välttämättäkin niihin sisältyvät kasvihuonekaasut. On kuitenkin selvää, että näiden jätekaasujen polttaminen johtaa pääsääntöisesti tällaisten kasvihuonekaasupäästöjen vähenemiseen. On sitä vastoin kiistatonta, ettei nestemäisistä jäämistä omalta osaltaan synny kasvihuonekaasua, tai, jos näin mahdollisesti on, sitä syntyy täysin mitättömiä määriä. Näin ollen on niin, että vaikka on täysin direktiivillä 2003/87 ja päätöksellä 2011/278 tavoiteltujen päämäärien mukaista ottaa huomioon epätäydellisesti hapettunutta hiiltä sisältävien jätekaasujen poltosta syntyvät kasvihuonekaasupäästöt, koska kyseiset päästöt ovat väistämättömiä ja näiden jätekaasujen poltto johtaa yleisesti niiden vähenemiseen, olisi sitä vastoin kyseisten päämäärien vastaista ottaa huomioon epätäydellisesti hapettunutta hiiltä sisältävien nestemäisten jäämien poltosta syntyvät kasvihuonekaasupäästöt, sillä tällainen huomioon ottaminen johtaisi mainittujen päästöjen kasvamiseen, vaikka kyseiset päästöt voidaan välttää.

(ks. 46, 47, 49 ja 51 kohta sekä tuomiolauselma)
Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 4 a artiklan 1 kohdassa tarkoitettua käsitettä ”päätökseen johtanut oikeudenkäynti” on tulkittava siten, että sillä ei viitata pelkästään vaiheeseen, jossa annettiin tuomio valituksen johdosta, kun tällöin annettiin asian aineellisen uudelleen tutkimisen jälkeen lopullinen ratkaisu kyseisen henkilön syyllisyydestä, vaan myös myöhempään oikeudenkäyntiin – kuten pääasiassa kyseessä olevaan yhteisen rangaistuksen määräämiseen johtaneeseen oikeudenkäyntiin –, jonka päätteeksi annettiin tuomio, jolla muunnettiin lopullisesti alun perin määrätyn rangaistuksen tasoa, jos tämän viimeksi mainitun tuomion antaneella viranomaisella on ollut tältä osin tiettyä harkintavaltaa.

Puitepäätöstä 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, on tulkittava siten, että jos asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä tämän puitepäätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna, 4 a artiklan 1 kohdan soveltamisen kannalta merkityksellisessä oikeudenkäynnissä tai tapauksen mukaan merkityksellisissä oikeudenkäynneissä ja jos mainitun puitepäätöksen liitteenä olevan eurooppalaisen pidätysmääräyksen yhtenäisen mallin mukaiseen lomakkeeseen sisältyvät tiedot tai saman puitepäätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna, 15 artiklan 2 kohtaa soveltamalla saadut tiedot eivät sisällä riittäviä tietoja, jotta jonkin puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna, 4 a artiklan 1 kohdan a–d kohdan mukaisen tilanteen olemassaolo voidaan näyttää toteen, täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi kieltäytyä eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta.

Tämä puitepäätös, sellaisena kuin se on muutettuna, ei kuitenkaan estä tätä viranomaista ottamasta huomioon kaikkia sen käsiteltävänä olevalle asialle ominaisia olosuhteita varmistuakseen asianomaisen henkilön puolustautumisoikeuksien noudattamisesta asiaankuuluvassa oikeudenkäynnissä tai asiaankuuluvissa oikeudenkäynneissä.

(Ks. 109 ja 110 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
6

Kuten ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön lupa- ja valvontamenettelyistä ja Euroopan lääkeviraston perustamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 726/2004 (EUVL 2004, L 136, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 15.12.2010 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1235/2010 (EUVL 2010, L 348, s. 1; jäljempänä asetus N:o 726/2004), 56 artiklan 1 kohdasta ilmenee, EMA:han kuuluu useita komiteoita, joiden joukossa on ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä käsittelevä komitea (jäljempänä komitea), jonka tehtävänä on valmistella EMA:n lausunnot kaikista ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden arviointia koskevista kysymyksistä.
25

Tästä on huomautettava, että olettamana on, että unionin oikeuteen liittyvillä kysymyksillä on merkitystä asian ratkaisun kannalta. Unionin tuomioistuin voi jättää tutkimatta kansallisen tuomioistuimen esittämän ennakkoratkaisukysymyksen ainoastaan, jos on ilmeistä, että pyydetyllä unionin oikeussäännön tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen taikka jos unionin tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin (tuomio 26.10.2017, BB construct, C-534/16, EU:C:2017:820, 16 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
2)

Viljelykasvilajien yleisestä lajikeluettelosta 13.6.2002 annetun neuvoston direktiivin 2002/53/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1829/2003, 4 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä säädetyistä velvoitteista on vapautettu geneettisesti muunnetut lajikkeet, jotka on valmistettu mutageneesin tekniikoilla/menetelmillä, joita on käytetty vanhastaan erilaisissa sovelluksissa ja joiden turvallisuudesta on pitkäaikaista kokemusta.
86

Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 184 artiklan 2 kohdan nojalla on niin, että jos valitus on perusteeton, unionin tuomioistuin tekee ratkaisun oikeudenkäyntikuluista. Työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan, jota sovelletaan valituksen käsittelyyn työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdan nojalla, mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska EUIPO ja Baijerin vapaavaltio ovat vaatineet, että Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, ja koska Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
67

Edellä esitettyjen seikkojen perusteella ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava, että direktiiviä 2008/115, luettuna yhdessä direktiivin 2005/85 ja perusoikeuskirjan 18 artiklassa, 19 artiklan 2 kohdassa ja 47 artiklassa vahvistettujen palauttamiskiellon periaatteen ja tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden kanssa, on tulkittava siten, ettei se ole esteenä direktiivin 2008/115 6 artiklan 1 kohdan mukaisen palauttamispäätöksen tekemiselle sellaisesta kolmannen maan kansalaisesta, joka on tehnyt kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen, heti, kun vastuuviranomainen on tehnyt päätöksen tämän hakemuksen hylkäämisestä, taikka kumulatiivisesti tämän hylkäämispäätöksen kanssa samalla hallinnollisella toimella ja siten ennen kuin tästä hylkäämispäätöksestä vireille pantu muutoksenhakumenettely on päättynyt, edellyttäen erityisesti, että kyseessä oleva jäsenvaltio takaa, että palauttamispäätöksen kaikki oikeusvaikutukset lykätään tämän muutoksenhakumenettelyn päättymistä odottaessa, että hakija voi tänä aikana hyötyä direktiiviin 2003/9 perustuvista oikeuksista ja että hän voi vedota palauttamispäätöksen tekemisen jälkeen tapahtuneisiin kaikkiin sellaisiin olosuhteiden muutoksiin, joilla voi olla merkittävä vaikutus asianomaisen henkilön tilanteen arviointiin direktiivin 2008/115, erityisesti sen 5 artiklan, perusteella, mikä kansallisen tuomioistuimen on varmistettava.
60

Kun kyse on siitä, voidaanko pääasian kaltaisissa olosuhteissa yhteistyösopimuksen irtisanomisen katsoa aiheuttavan keskittymän toteuttamisen, on todettava, että vaikka ennakkoratkaisupyynnössä kuvatuissa olosuhteissa, jotka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava, irtisanominen on ehdollisessa yhteydessä kyseessä olevaan keskittymään ja voi olla luonteeltaan siihen nähden liitännäinen ja valmisteleva, on kuitenkin niin, että mahdollisista markkinavaikutuksistaan huolimatta se ei sellaisenaan vaikuta kohdeyrityksen määräysvallan pysyvään vaihtumiseen.
35

Ensimmäisellä ja toisella kysymyksellään, joita on tutkittava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan työntekijöille, joiden kanssa on tehty pääasiassa kyseessä olevan täydentävän sopimuksen kaltainen määräaikainen työsopimus osa-aikaeläkkeelle siirtyneeltä työntekijältä vapaiksi jääneiden työtuntien kattamiseksi, sen ajanjakson päättyessä, jonka osalta nämä työsopimukset on tehty, maksettava korvaus on pienempi kuin vakituisille työntekijöille maksettava korvaus sanottaessa heidän työsopimuksensa irti objektiivisista syistä.
3)

SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan tilanteessa, jossa vaihdossa saatujen arvopapereiden myöhempi luovutus ei kuulu kyseisen jäsenvaltion verotusvaltaan, arvonnoususta, jonka verotusta on lykätty, kannetaan veroa tämän luovutuksen yhteydessä ottamatta huomioon tässä yhteydessä mahdollisesti syntyvää luovutustappiota, vaikka tällainen luovutustappio otetaan huomioon silloin, kun arvopaperit omistavan verovelvollisen verotuksellinen kotipaikka on mainitussa jäsenvaltiossa luovutuksen ajankohtana. Jäsenvaltioiden on säädettävä luovutustappion vähentämistä ja laskentaa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä unionin oikeutta ja tässä tapauksessa erityisesti sijoittautumisvapautta noudattaen.
67

Tältä osin unionin tuomioistuin on todennut asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toisesta alakohdasta, että tilanteessa, jossa palvelun suorittamispaikkoja on useita eri jäsenvaltioissa, on täytäntöönpanopaikkakuntana pidettävä lähtökohtaisesti paikkakuntaa, jossa sopimuksen ja toimivaltaisen tuomioistuimen välinen liittymä on läheisin; tämä läheisin liittymä on yleensä paikkakunnalla, jossa palvelu pääasiallisesti suoritetaan (ks. vastaavasti tuomio 9.7.2009, Rehder, C‑204/08, EU:C:2009:439, 35–38 kohta ja tuomio 11.3.2010, Wood Floor Solutions Andreas Domberger, C‑19/09, EU:C:2010:137, 33 kohta). Viimeksi mainittu paikkakunta on mahdollisuuksien mukaan johdettava itse sopimuksen määräyksistä (ks. tuomio 11.3.2010, Wood Floor Solutions Andreas Domberger, C‑19/09, EU:C:2010:137, 38 kohta).
65

Vastaavasti on todettava, että kun kolmen osapuolen maksukorttijärjestely on tehnyt sopimuksen direktiivin 2015/2366 4 artiklan 38 alakohdassa tarkoitetun asiamiehen kanssa, pääsyä koskevia vaatimuksia on välttämättä sovellettava tähän järjestelyyn. Kuten tämän tuomion 45 kohdassa on tuotu esiin, on nimittäin niin, että koska asiamiehellä on kyseisen direktiivin 4 artiklan 38 alakohdassa määritelty tarkoitettavan ”luonnollista tai oikeushenkilöä, joka tarjoaa maksupalveluja maksulaitoksen puolesta”, ja vaikka asiamies ei siten välttämättä itse ole maksupalveluntarjoaja, sen rooli on rinnastettava kaikissa tapauksissa sen luonteen perusteella maksupalveluntarjoajan rooliin.
10

Direktiivin 2008/50 2 artiklan 5, 8 ja 16–18 alakohdassa säädetään seuraavaa: ”Tässä direktiivissä tarkoitetaan: – – 5) ’raja-arvolla’ tasoa, joka on vahvistettu tieteellisin perustein ihmisen terveydelle ja/tai ympäristölle haitallisten seurausten välttämiseksi, ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi, joka on saavutettava määräajassa ja jota ei saa ylittää sen jälkeen kun se on saavutettu; – – 8) ’ilmanlaatusuunnitelmilla’ suunnitelmia, joihin sisältyy raja-arvojen tai tavoitearvojen saavuttamiseksi toteutettavia toimenpiteitä; – – 16) ’alueella’ osaa jäsenvaltion alueesta, jonka kyseinen jäsenvaltio on rajannut ilmanlaadun arviointia ja hallintaa varten; 17) ’taajamalla’ aluetta, joka on 250 000:ta asukasta suurempi väestökeskittymä tai, jos asukkaita on enintään 250000, aluetta, jonka asukastiheys neliökilometriä kohden on jäsenvaltion määrittelemä; 18) ’PM10-hiukkasilla’ hiukkasia, jotka läpäisevät PM10-hiukkasten näytteenotossa ja mittauksessa käytettävän vertailumenetelmän, EN 12341 ‑standardin, mukaisen koon perusteella erottelevan erottimen, jonka leikkausraja aerodynaamiselta halkaisijaltaan 10 μm:n kokoisille hiukkasille on 50 prosenttia.”
5

Direktiivin II luvussa olevaan I jaksoon, jonka otsikko on ”Tietojen laatua koskevat periaatteet”, sisältyvässä 6 artiklassa säädetään seuraavaa: ”1. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, että a) henkilötietoja käsitellään asianmukaisesti ja laillisesti, b) henkilötiedot on kerättävä perusteltua ja nimenomaisesti määriteltyä tarkoitusta varten, eikä niitä saa käsitellä myöhemmin näiden tarkoitusten kanssa yhteensopimattomalla tavalla. Myöhempää käsittelyä historiantutkimusta taikka tilastollisia tai tieteellisiä tarkoituksia varten ei pidetä yhteensopimattomana, sillä edellytyksellä, että jäsenvaltiot toteuttavat tarpeelliset suojatoimet, c) henkilötiedot ovat asianmukaisia, olennaisia eivätkä liian laajoja siihen tarkoitukseen, mihin ne on kerätty ja missä niitä myöhemmin käsitellään, d) henkilötiedot ovat täsmällisiä ja tarvittaessa päivitettyjä; on tehtävä kaikki mahdollinen sen varmistamiseksi, että niihin tarkoituksiin nähden virheelliset tai puutteelliset tiedot, joita varten tiedot kerättiin tai joissa niitä myöhemmin käsitellään, poistetaan tai oikaistaan, e) henkilötiedot säilytetään muodossa, josta rekisteröity on tunnistettavissa ainoastaan sen ajan, kuin on tarpeen niiden tarkoitusten toteuttamista varten, joita varten tiedot kerättiin tai joissa niitä myöhemmin käsitellään. Jäsenvaltiot toteuttavat niiden henkilötietojen tarpeelliset suojatoimet, joita säilytetään edellä tarkoitettua aikaa kauemmin historiantutkimusta taikka tilastollisia tai tieteellisiä tarkoituksia varten. 2. Rekisterinpitäjän on huolehdittava 1 kohdan noudattamisesta.”
5

Kyseisen direktiivin 4 artiklassa, jonka otsikko on ”Ajokorttiluokat, niiden määritelmät ja alaikärajat”, säädetään seuraavaa: ”1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu ajokortti oikeuttaa kuljettamaan jäljempänä eriteltyihin luokkiin kuuluvia moottoriajoneuvoja. Ajokortti voidaan myöntää kussakin luokassa määritellystä alaikärajasta lähtien. Moottoriajoneuvolla tarkoitetaan kaikkia tiellä omalla käyttövoimalla liikkuvia moottorikäyttöisiä ajoneuvoja, lukuun ottamatta kiskoilla kulkevia ajoneuvoja. – – 4. moottoriajoneuvot: – ’moottoriajoneuvolla’ tarkoitetaan kaikkia moottorikäyttöisiä ajoneuvoja, joita käytetään tavanomaisesti matkustajien tai tavaroiden kuljettamiseen tiellä taikka matkustajien tai tavaroiden kuljettamiseen käytettävien ajoneuvojen vetämiseen tiellä. Tähän käsitteeseen sisältyvät johdinautot eli sellaiset sähköjohtimeen kytketyt ajoneuvot, jotka eivät kulje kiskoilla. Siihen eivät sisälly maatalous- tai metsätraktorit; – – d) C1-luokka: muut kuin D1- tai D-luokan moottoriajoneuvot, joiden suurin sallittu massa on enemmän kuin 3500 kg mutta enintään 7500 kg ja jotka on suunniteltu ja valmistettu kuljettamaan kuljettajan lisäksi enintään kahdeksaa matkustajaa; tämän luokan moottoriajoneuvoihin voidaan liittää perävaunu, jonka suurin sallittu massa on enintään 750 kg; – – f) C-luokka: muut kuin D1- tai D-luokkaan kuuluvat moottoriajoneuvot, joiden suurin sallittu massa on enemmän kuin 3500 kg ja jotka on suunniteltu ja valmistettu kuljettamaan kuljettajan lisäksi enintään kahdeksaa matkustajaa; tähän luokkaan kuuluviin moottoriajoneuvoihin voidaan liittää perävaunu, jonka suurin sallittu massa on enintään 750 kg; – – h) D1-luokka: moottoriajoneuvot, jotka on suunniteltu ja valmistettu kuljettamaan kuljettajan lisäksi enintään 16[:ta] matkustajaa ja joiden pituus on enintään 8 m; tähän luokkaan kuuluviin moottoriajoneuvoihin voidaan liittää perävaunu, jonka suurin sallittu massa on enintään 750 kg; – – j) D-luokka: moottoriajoneuvot, jotka on suunniteltu ja valmistettu kuljettamaan kuljettajan lisäksi enemmän kuin kahdeksan matkustajaa; moottoriajoneuvoihin, joita voidaan kuljettaa D-luokan ajokortilla, voidaan liittää perävaunu, jonka suurin sallittu massa on enintään 750 kg; – –”
c)

henkilöt, jotka on tuomittu lainvoimaisella tuomiolla, rikosasiassa yksinkertaistetussa menettelyssä annettavalla määräyksellä, joka on tullut lopulliseksi, tai rikosprosessilain 444 §:ssä tarkoitetussa rikosasian asianosaisten vaatimuksesta käydyssä seuraamuksen määräämismenettelyssä annetulla tuomiolla vakavasta teosta, jolla on aiheutettu vahinkoa valtiolle tai [Euroopan] yhteisölle ja joka vaikuttaa toiminnan eettisyyteen; menettelyn ulkopuolelle sulkemisen peruste on joka tapauksessa tilanne, jossa henkilö on tuomittu lainvoimaisella tuomiolla yhdestä tai useammasta teosta, jonka tunnusmerkistönä on osallistuminen rikollisen järjestön toimintaan, lahjominen, petos tai rahanpesu, sellaisina kuin niistä on säädetty direktiivin 2004/18 45 artiklan 1 kohdassa mainituissa yhteisön toimissa; menettelyn ulkopuolelle sulkemista ja kieltoa sovelletaan, jos tuomio tai määräys koskee yrittäjää tai teknistä johtajaa, kun kyse on yksityisestä elinkeinonharjoittajasta; osakkaita tai teknistä johtajaa, kun kyse on avoimesta yhtiöstä; vastuunalaisia yhtiömiehiä tai teknistä johtajaa, kun kyse on kommandiittiyhtiöstä; hallituksen jäseniä, joilla on edustusvalta, teknistä johtajaa tai ainoaa osakkaana olevaa luonnollista henkilöä tai vähemmän kuin neljän osakkaan yhtiön enemmistöosakasta, kun kyse on muun tyyppisestä yhtiöstä tai konsortiosta. Joka tapauksessa menettelyn ulkopuolelle sulkemista ja kieltoa sovelletaan myös henkilöihin, jotka ovat siirtyneet pois tehtävistään hankintailmoituksen julkaisemista edeltävän vuoden aikana, mikäli yritys ei näytä toteen, että se on täysin ja tosiasiallisesti irtisanoutunut rikosoikeudellisesti rangaistavasta toiminnasta; menettelyn ulkopuolelle sulkemista ja kieltoa ei missään tapauksessa sovelleta, mikäli rikkominen on dekriminalisoitu tai mikäli on tapahtunut rehabilitaatio tai kun rikkomisen johdosta ei voi enää ryhtyä toimenpiteisiin tuomion jälkeen tai kun mainittu tuomio peruutetaan.”