FI Euroopan unionin virallinen lehti C 118/25

Kanne 8.2.2012 — Helleenien tasavalta v. komissio

(Asia T-52/12)

2012/C 118/44

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Asianosaiset

Kantaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: I. Chalkias ja S. Papaioannou)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— Kumoamaan 7.12.2011 tehdyn komission päätöksen — tai muuttamaan sitä — joka liittyy Organismos ellinkon georgikon asfaliseonin (Kreikan maatalousvakuutuslaitos; jäljempänä ELGA) vuosina 2008 ja 2009 maksamiin korvauksenluonteisiin tukiin, ja

— Velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi Helleenien tasavalta vaatii 7.12.2011 tehdyn komission päätöksen, joka liittyy valtiontukeen C 3/2010 ja ELGA:n vuosina 2008 ja 2009 maksamiin korvauksenluonteisiin tukiin, joka on annettu tiedoksi numerolla C(2011)7260 lopullinen, kumoamista

Ensimmäisessä kanneperusteessaan kantaja väittää, että Euroopan komissio on tulkinnut ja soveltanut väärin SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja SEUT 108 artiklaa suhteessa ELGA:aa sääntelevään lakiin nro 1790/1988 (1) ja että se on arvioinut tosiseikkoja väärin, koska kaikki vuonna 2009 suoritetut maksut (415 019 452 euroa) perustuivat laillisiin korvauksiin, jotka maksettiin maataloustuotannolle ja karjalle hankalista sääolosuhteista vuosina 2007 ja 2008 aiheutuneista vahingoista, jotka ELGA:lla oli erityisenä sosiaaliturvalaitoksena velvollisuus korvata maataloustuotantoon sovellettavan pakollisen vakuutusjärjestelmän nojalla.

Toisessa kanneperusteessaan kantaja väittää, että tosiseikkoja on arvioitu väärin ja että olennaisia menettelymääräyksiä on rikottu, koska Euroopan komissio on tosiseikkoja koskevin väärin arvioin ja puuttuvin ja/tai olemattomin perusteluin päätynyt katsomaan, että vuonna 2009 suoritetut maksut olivat sääntöjenvastaista valtiontukea — ottaen huomioon että ne eivät olleet perusteltavissa ELGA:n myöntämiä pakollisia vakuutuksia koskevan järjestelmän luonteella ja sisäisellä logiikalla — joilla oli annettu taloudellinen etu niiden saajille, ja että ne uhkasivat vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

Kolmannessa kumoamisperusteessaan kantaja väittää, että SEUT 107 ja 108 artiklaa on tulkittu ja sovellettu väärin ja että olennaisia menettelymääräyksiä on rikottu, koska komissio on lainvastaisesti ja lisäksi puutteellisin perusteluin sisällyttänyt niihin määriin, jotka on perittävä takaisin sääntöjenvastaisena valtiontukena, myös 186 011 000,60 euron suuruisen määrän, joka edusti samojen viljelijöiden vuosina 2008 ja 2009 ELGA:n myöntämiä pakollisia vakuutuksia koskevan järjestelmän puitteissa maksamia pakollisia erityismaksuja, jotka eivät olleet sääntöjenvastaista valtiontukea vaan yksityisiä varoja: näin ollen tämä määrä olisi pitänyt vähentää takaisinperittävästä lopullisesta määrästä.

Kantaja väittää neljännessä kanneperusteessa, että Euroopan komissio on tulkinnut ja soveltanut väärin SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohtaa ja että se on käyttänyt epäasianmukaisesti sitä harkintavaltaa, joka sillä on valtiontukien alalla, koska vuoden 2009 maksuja olisi ollut pidettävä yhteismarkkinoille soveltuvina siitä tunnetusta syystä, että Kreikan talouden kaikki alat ovat vakavasti häiriintyneet, eikä EU:n primaarioikeuden säännöksen voimaantulo voi riippua Euroopan komission jonkin sellaisen tiedonannon voimaantulosta, joka liittyy väliaikaiseen yhteisön viitekehykseen.

Kantaja väittää viidennessä kanneperusteessaan, että Euroopan komissio on joka tapauksessa riidanalaisella päätöksellä rikkonut SEUT 39 artiklaa, SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohtaa ja SEUT 296 artiklaa ja yhdenvertaista kohtelua, suhteellisuutta, perusteltua luottamusta ja taloudellista vapautta koskevia yleisiä periaatteita sekä kilpailusääntöjä siitä syystä, että se on epäasianmukaisesti ja perusteettomasti poikennut 17.12.2008 lähtien voimassa olleesta yhteisön väliaikaisesta viitekehyksestä sekä jättänyt sen epäasianmukaisesti ja perusteettomasti soveltamatta maataloustuotteiden perustuotantoa harjoittaviin yrityksiin sellaisena kuin sitä sovellettiin kaikkiin muihin yrityksiin kaikilla muilla yhteisön talouden aloilla.

Kantaja väittää kuudennessa kanneperusteessaan, että Euroopan komissio on riidanalaisessa päätöksessä arvioinut ja laskenut väärin takaisin perittävät määrät, koska se ei ole vähentänyt SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen maatalousalalla annetuissa asetuksissa N:o 1860/2004 (2) ja N:o 1535/2007 (3) säädettyä vähämerkityksistä tukea.

Seitsemännessä kanneperusteessaan kantaja väittää, että Euroopan komissio on tulkinnut ja soveltanut väärin maa- ja metsätalousalan valtiontukeen liittyviä suuntaviivoja vuosille 2007–2013 ja tehnyt arviointivirheen ja esittänyt samalla puutteellisia ja ristiriitaisia perusteluja, kun se on katsonut, että karhujen vuonna 2008 aiheuttamista vahingoista maataloustuotannolle maksetut korvaukset, joiden volyymi oli 100 prosenttia tuesta, olivat yhteismarkkinoille soveltuvia ainoastaan 80 prosentin osalta.

(1) Kreikan maatalousvakuutuslaitoksesta ja muista toimenpiteistä annettu laki nro 1790/1988 (FEK A'134/20.6.1988)

(2) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen maataloustuotteiden tuotannon alalla 6.10.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 1860/2004.

(3) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen maataloustuotteiden tuotannon alalla 20.12.2007 annettu komission asetus (EY) N:o 1535/2007.