Asia C-97/08 P

Akzo Nobel NV ym.

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Muutoksenhaku — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — EY 81 artiklan 1 kohta — ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohta — Asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohta — Konsernit — Kilpailusääntöjen rikkomisesta vastuuseen joutuminen — Emoyhtiön vastuu tytäryhtiöidensä kilpailuoikeuden vastaisesta toiminnasta — Emoyhtiön ratkaiseva vaikutus — Kumottavissa oleva olettama omistusosuuden ollessa 100 prosenttia”

Julkisasiamies J. Kokottin ratkaisuehdotus 23.4.2009 I ‐ 8241

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.9.2009 I ‐ 8266

Tuomion tiivistelmä

Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Peruste, joka esitetään ensimmäistä kertaa vasta muutoksenhaun yhteydessä – Tutkimatta jättäminen – Emoyhtiön ja sen tytäryhtiöiden valitus tuomiosta, jolla on pysytetty voimassa komission päätös, jolla niille on asetettu sakko – Väitteet, jotka koskevat olettamaa, jonka mukaan emoyhtiöllä on ratkaiseva vaikutus täysin omistamiinsa tytäryhtiöihin – Väitteet, joilla kehitetään edelleen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitettyä perustetta, joka koskee sitä, että emoyhtiön oli katsottu olevan yhteisvastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta – Tutkittavaksi ottaminen

Muutoksenhaussa valittajalla on oikeussuojan tarve vain, jos valituksen lopputulos voi tuottaa valittajalle etua. Kun kyseessä on emoyhtiön ja tytäryhtiöiden muutoksenhaku tuomiosta, jolla on pysytetty voimassa komission päätös, jolla kaikille valittajille on asetettu yhteisvastuullisesti velvollisuus maksaa sakko kilpailusääntöjen rikkomisen vuoksi, emoyhtiöllä ja tytäryhtiöillä on intressi vaatia valituksenalaisen tuomion kumoamista. Jos näet valituksenalainen tuomio kumottaisiin emoyhtiön vastuuta koskevilta osin, sen tytäryhtiöiden tilanne muuttuisi erityisesti yhteisvastuuta koskevista säännöistä johtuvien seurausten osalta. (ks. 33–35 kohta)

Kun kyseessä on emoyhtiön ja tytäryhtiöiden muutoksenhaku tuomiosta, jolla on pysytetty voimassa komission päätös, jolla kaikille valittajille on asetettu yhteisvastuullisesti velvollisuus maksaa sakko kilpailusääntöjen rikkomisen vuoksi, ja valittajat vetoavat väitteisiin, jotka koskevat olettamaa, jonka mukaan emoyhtiöllä on ratkaiseva vaikutus täysin omistamaansa tytäryhtiöön, on katsottava, että näillä väitteillä on kehitetty edelleen perustetta, joka koski sitä, että emoyhtiön oli virheellisesti katsottu olevan yhteisvastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta, ja jonka mukaan emoyhtiö ei käytä ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiöidensä kaupalliseen toimintaan eikä muodosta viimeksi mainittujen kanssa taloudellista kokonaisuutta. Kyseessä ovat täydentävät väitteet, jotka koskevat emoyhtiön saattamista vastuuseen tytäryhtiöidensä toiminnasta. Kun tällaiseen perusteeseen on vedottu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, sen käsiteltäväksi saatetun asian kohdetta ei ole muutettu. Tällaiset väitteet voidaan näin ollen tutkia muutoksenhaun yhteydessä. (ks. 39 kohta)

Yhteisön kilpailuoikeuden rikkominen on luettava yksiselitteisesti sen oikeushenkilön syyksi, jolle sakot mahdollisesti määrätään, ja väitetiedoksianto on osoitettava tälle oikeushenkilölle. On myös tärkeää, että väitetiedoksiannossa ilmaistaan, missä ominaisuudessa oikeushenkilöä syytetään väitetyistä rikkomisista. Kun komissio aikoo tukeutua olettamaan, jonka mukaan emoyhtiöllä on ratkaiseva vaikutus täysin omistamaansa tytäryhtiöön, sen ei tarvitse puolustautumisoikeuksien kunnioittamiseksi esittää väitetiedoksiantovaiheessa muita seikkoja kuin näytön siitä, että emoyhtiö omistaa täysin tytäryhtiönsä. (ks. 57 ja 64 kohta)

Emoyhtiön voidaan katsoa olevan vastuussa tytäryhtiön toiminnasta erityisesti silloin, kun siitä huolimatta, että tytäryhtiö on erillinen oikeushenkilö, se ei päätä itsenäisesti markkinakäyttäytymisestään vaan noudattaa olennaisilta osin emoyhtiön sille antamia ohjeita, kun otetaan erityisesti huomioon näitä kahta oikeudellista yksikköä yhdistävät taloudelliset, organisatoriset ja oikeudelliset yhteydet. Näin on siksi, että tällaisessa tapauksessa emoyhtiö ja tytäryhtiö kuuluvat samaan taloudelliseen kokonaisuuteen ja muodostavat näin ollen yhden ainoan yrityksen, mikä mahdollistaa sen, että komissio voi osoittaa sakkojen määräämistä koskevan päätöksen emoyhtiölle ilman, että sillä olisi velvollisuutta näyttää tämän emoyhtiön itse osallistuneen rikkomiseen. Sellaisessa erityistapauksessa, jossa emoyhtiö omistaa täysin tytäryhtiönsä, joka on rikkonut yhteisön kilpailusääntöjä, yhtäältä tämä emoyhtiö voi vaikuttaa ratkaisevasti tytäryhtiön käyttäytymiseen ja toisaalta on olemassa kumottavissa oleva olettama, jonka mukaan kyseinen emoyhtiö tosiasiallisesti vaikuttaa ratkaisevasti tytäryhtiönsä käyttäytymiseen. Näissä olosuhteissa riittää, että komissio osoittaa, että emoyhtiö omistaa täysin tytäryhtiön, voidakseen olettaa, että emoyhtiö vaikuttaa ratkaisevasti tämän tytäryhtiön kauppapolitiikkaan. Tämän perusteella komissio voi katsoa, että emoyhtiö on yhteisvastuussa tytäryhtiölleen määrätyn sakon maksamisesta, ellei tämä emoyhtiö, jonka asiana on kumota tämä olettama, esitä riittäviä todisteita sen osoittamiseksi, että tytäryhtiö toimii itsenäisesti markkinoilla. Tytäryhtiön markkinakäyttäytyminen ei voi olla ainoa seikka, jonka perusteella emoyhtiön vastuun voidaan katsoa syntyvän, vaan se on ainoastaan yksi merkki siitä, että kyseessä on taloudellinen kokonaisuus. Sen määrittämiseksi, päättääkö tytäryhtiö itsenäisesti toiminnastaan markkinoilla, on otettava huomioon tämän tytäryhtiön emoyhtiöön yhdistäviä taloudellisia, organisatorisia ja oikeudellisia yhteyksiä koskevat kaikki merkitykselliset seikat, jotka voivat vaihdella tapauksen mukaan ja joita ei näin ollen voida luetella tyhjentävästi. (ks. 58–61, 73 ja 74 kohta)