Kun komissio käyttää kollegiona henkilöstösäännöissä annettua nimittävän viranomaisen toimivaltaa, nimitysmenettelyn ei voida katsoa olevan virheellinen sen vuoksi, että kollegion jäsenten kabinettipäälliköt ovat yksimielisesti esittäneet jäsenten tutkittaviksi hakemukset viran täyttämiseksi ja tätä vastaavasti sijoittaneet komission kokouksen esityslistan A kohtaan kyseisen viran tosiasiallisesta täyttämisestä tehtävän päätöksen. Jos komission jäseniltä vaadittaisiin, että he käyttäisivät järjestelmällisesti kaikissa palkkaluokan A 2 virkamiesten nimitysmenettelyissä oikeuttaan tutkia ja keskustella asioista yksityiskohtaisesti, he eivät voisi käyttää hyväksi sitä työtaakan kevennystä, jonka heidän kokoustensa nykyorganisaation mukainen valmistelu kabineteissa heille antaa. Tämä töiden organisointi, joka perustuu siihen ilmeiseen hyötyyn, joka on saatavissa alustavaan yksimielisyyteen etukäteen pääsemisestä kyseisten kabinettien välillä, ei vaaranna komission mahdollisesti tekemien lopullisten päätösten laillisuutta eikä kollegion päätöksenteon vapautta.

Nimittävällä viranomaisella on laaja harkintavalta, kun se arvioi yksikön etua ja niitä ansioita, jotka henkilöstösääntöjen 45 artiklassa säädetyssä ylentämistä koskevassa päätöksenteossa on otettava huomioon. Yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valvonnan on rajoituttava sen selvittämiseen, onko hallintoelin käyttänyt harkintavaltaa kohtuuden rajoissa, sekä sen selvittämiseen, ettei se ole käyttänyt toimivaltaansa ilmeisen virheellisellä tavalla, kun otetaan huomioon ne menettelytavat ja perusteet, jotka ovat voineet ohjata hallintoelintä sen harkinnassa. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei voi etenkään korvata hakijoiden ansioita ja pätevyyttä koskevalla harkinnallaan nimittävän viranomaisen harkintaa silloin, kun yksikään asiakirja-aineiston seikka ei anna aihetta otaksua, että hallintoelin olisi tehnyt ilmeisen virheen arvioidessaan hakijoiden ansioita ja pätevyyttä.

Tässä tilanteessa virkamies, joka saattaa kanteen ja hakemuksen riidanalaisen toimenpiteen täytäntöönpanon lykkäämisestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi henkilöstösääntöjen 91 artiklan 4 kohdan nojalla välittömästi sen jälkeen, kun hän on tehnyt nimittävälle viranomaiselle valituksen, ei voi odottaa sitä, että hänen valitukseensa annetaan nimenomainen päätös ennen kanteen nostamista, koska nimittävällä viranomaisella on käytettävissään neljän kuukauden määräaika valitukseen vastatakseen.

Nimittävällä viranomaisella ei ole velvollisuutta perustella ylentämistä koskevia päätöksiä ylentämismenettelyssä sivuutetuille hakijoille eikä myöskään päätöksiä, joilla hakemusta ei ole otettu huomioon. Viranomaisen on sitä vastoin perusteltava päätös, jolla se on hylännyt ylentämättä jätetyn hakijan henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla tekemän valituksen, jolloin tämän hylkäävän päätöksen perustelujen oletetaan olevan yhteneväisiä sen päätöksen perustelujen kanssa, johon valitus kohdistui.

Yhdenvertaisen kohtelun yleisperiaate edellyttää, että toisiinsa verrattavissa olevissa tilanteissa ei menetellä eri tavalla, ellei erilainen kohtelu ole objektiivisesti perusteltua. Asiassa, joka on riippuvainen harkintavallan käytöstä, tätä periaatetta loukataan silloin, kun toimielimen erilainen kohtelu on mielivaltaista ja selvästi epätarkoituksenmukaista tavoiteltuun päämäärään nähden. Tältä osin ei voida katsoa, että avoimen viran nimityspäätös olisi tehty yhdenvertaisen kohtelun periaatetta loukaten, sikäli kuin on osoitettu, että nimittävän viranomaisen päätös on tehty viranomaisen harkintavallan rajoissa yksikön edun mukaisesti ja ansioiden vertailun käsittäviä menettelyllisiä takeita noudattaen.

Harkintavallan väärinkäytön käsitteen soveltamisala on tarkkaan määritelty siten, että sillä viitataan tilanteeseen, jossa hallinnollinen viranomainen on käyttänyt toimivaltaansa muun kuin sellaisen päämäärän saavuttamiseksi, jota varten toimivalta on sille annettu. Harkintavaltaa on päätöstä tehtäessä käytetty väärin vain silloin, jos objektiivisten, asiaankuuluvien ja yhtäpitävien seikkojen perusteella on selvää, että päätös on tehty muiden kuin esitettyjen päämäärien saavuttamiseksi.

Se seikka, että toimielin on voinut virkamiehen nimittämisellä riidanalaiseen virkaan päästä lähemmäksi tavoitettaan palkkaluokan A 2 tehtävissä toimivien miesten ja naisten määrän välisen eron pienentämiseksi, ei ole omiaan horjuttamaan päätelmää, jonka mukaan nimittävä viranomainen on käyttänyt toimivaltaansa sellaisen päämäärän saavuttamiseen, jota varten kyseinen toimivalta on sille annettu.

(ks. 139 ja 142 kohta)

Viittaukset: asia T-118/95, Anacoreta Correia v. komissio, 11.6.1996 (Kok. H. 1996, s. II-835, 75 kohta) ja em. asia Contargyris v. neuvosto, 156 kohta.