Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisukysymykset – Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta – Rajat

(EY 234 artikla)

2. Ennakkoratkaisukysymykset – Tutkittavaksi ottaminen

(EY 234 artikla)

3. Kilpailu – Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt – Yritysten väliset sopimukset – Käsite

(EY:n perustamissopimuksen 85 artikla ja 85 artiklan 1 kohta (joista on tullut EY 81 artikla ja EY 81 artiklan 1 kohta)

4. Kilpailu – Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt – Kielto – Ryhmäpoikkeus – Yksinostosopimukset – Asetus N:o 1984/83

(EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohta (josta on tullut EY 81 artiklan 3 kohta); komission asetuksen N:o 1984/83 10–13 artikla)

Tiivistelmä

1. Sen enempää EY 234 artiklan sanamuodosta kuin tällä artiklalla toteutetun menettelyn tarkoituksestakaan ei ilmene, että perustamissopimuksen laatijat olisivat tarkoittaneet, että yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa antaa yhteisön oikeuden säännöstä koskevaa ennakkoratkaisua siinä erityistapauksessa, että jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa viitataan kyseisen säännöksen sisältöön yksinomaisesti tämän valtion sisäiseen tilanteeseen sovellettavien sääntöjen määrittelemiseksi.

Kun kansallisen lainsäädännön mukaan yksinomaan valtion sisäisten tilanteiden ratkaisemisessa on noudatettava yhteisön oikeudessa annettuja ratkaisuja, jotta vältettäisiin mahdollinen kilpailun vääristyminen, yhteisöllä on selvä intressi sen osalta, että yhteisön oikeudesta omaksuttuja säännöksiä ja käsitteitä tulkitaan yhdenmukaisesti, jotta vältettäisiin myöhemmät tulkintaerot, eikä tämä riipu siitä, missä olosuhteissa näitä säännöksiä ja käsitteitä sovelletaan.

Vaikka pääasian kohteena olevassa kansallisessa säännöksessä vain viitataan nimenomaisesti yhteisön oikeuden säädökseen sisäisiin tilanteisiin sovellettavien sääntöjen määrittelemiseksi, koska kansallinen lainsäätäjä on päättänyt tällaisella viittauksella soveltaa samanlaista kohtelua sisäisiin tilanteisiin kuin yhteisön tilanteisiin, tästä seuraa, että yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta tulkita viitattua säädöstä.

(ks. 19, 20 ja 22 kohta)

2. Kansallisen tuomioistuimen esittämä ennakkoratkaisukysymys on jätettävä tutkimatta, jos yhteisöjen tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin.

Jotta voidaan varmistua siitä, että kansallisen tuomioistuimen esittämät tiedot täyttävät nämä vaatimukset, on tarkasteltava esitetyn kysymyksen luonnetta ja laajuutta. Siltä osin kuin tosiasiallisen ja oikeudellisen asiayhteyden tarkkaa yksilöimistä on edellytettävä erityisesti kilpailun alalla, jolle on luonteenomaista tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen monimutkaisuus, erityisesti tällaisessa tapauksessa on selvitettävä, sisältyykö ennakkoratkaisupyyntöön tämän osalta riittävästi tietoja, jotta yhteisöjen tuomioistuin voi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyyn kysymykseen.

Jos ennakkoratkaisupyyntöön ei sisälly tiettyjä tietoja, joilla on merkitystä kysymykseen vastaamisen kannalta, mutta jos näistä puutteista huolimatta ennakkoratkaisupyynnön perusteella on kuitenkin mahdollista määrittää esitetyn kysymyksen ulottuvuus, yhteisöjen tuomioistuimella on käytettävissään riittävästi tietoja voidakseen tulkita kyseisiä yhteisön sääntöjä ja voidakseen antaa hyödyllisen vastauksen tähän kysymykseen.

(ks. 28–31 kohta)

3. Kilpailusääntöjä, ja erityisesti ETY:n perustamissopimuksen 85 artiklaa (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 85 artikla, josta on puolestaan tullut EY 81 artikla) sovellettaessa eri oikeushenkilöllisyydestä johtuva muodollinen ero kahden sopimuskumppanin välillä ei ole ratkaisevaa, vaan merkityksellistä on niiden markkinakäyttäytymisen mahdollinen yhteneväisyys.

Vaikka tietyissä olosuhteissa päämiehen ja välittäjän välisen suhteen ominaispiirteenä voi olla tällainen taloudellinen yhteneväisyys, välittäjien voidaan kuitenkin katsoa menettävän asemansa itsenäisinä taloudellisina toimijoina vain silloin, kun niillä ei ole mitään päämiehen lukuun neuvotelluista tai tehdyistä sopimuksista aiheutuvaa riskiä ja kun ne toimivat päämiehen yritykseen kiinteästi kuuluvina osina.

Näin ollen jos huoltamoyrittäjän kaltainen välittäjä, vaikka tällä onkin erillinen oikeushenkilöllisyys, ei ratkaise itsenäisesti käyttäytymistään markkinoilla, koska se on täysin riippuvainen päämiehestään, esimerkiksi polttoaineen toimittajasta, sillä perusteella, että viimeksi mainittu vastaa kyseiseen taloudelliseen toimintaan liittyvistä taloudellisista ja kaupallisista riskeistä, perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei voida soveltaa kyseisen välittäjän ja päämiehen välisiin suhteisiin.

Käänteisesti voidaan todeta, että jos päämiehen ja sen välittäjien välisissä sopimuksissa myönnetään tai jätetään viimeksi mainituille tehtäviä, jotka muistuttavat taloudellisesti itsenäiselle taloudelliselle toimijalle kuuluvia tehtäviä, koska niissä määrätään, että kyseiset välittäjät vastaavat myyntiin tai kolmansien osapuolten kanssa tehtyjen sopimusten täytäntöönpanoon liittyvistä taloudellisista ja kaupallisista riskeistä, kyseisten välittäjien ei voida katsoa olevan päämiehen yritykseen kiinteästi kuuluvia osia, siten, että näiden osapuolten välillä sovittu kilpailunrajoituslauseke voi olla perustamissopimuksen 85 artiklassa tarkoitettu yritysten välinen sopimus.

Tästä seuraa, että ratkaisevana seikkana sen selvittämiseksi, onko huoltamoyrittäjä itsenäinen taloudellinen toimija, on päämiehen kanssa tehty sopimus ja erityisesti tämän sopimuksen implisiittiset tai nimenomaiset lausekkeet, jotka koskevat tavaroiden kolmansille osapuolille tapahtuvaan myyntiin liittyvien taloudellisten ja kaupallisten riskien jakautumista. Riskinjakautumista on arvioitava tapauskohtaisesti ja ottamalla huomioon taloudellinen todellisuus eikä niinkään kansalliseen oikeuteen perustuvaa sopimussuhteen oikeudellista luonnehdintaa.

Tätä tarkoitusta varten on tutkittava sitä, kuka omistaa tavarat, kuka vastaa niiden jälleenmyyntiin liittyvistä kuluista ja ylläpidosta, kenellä on vastuu tavaroille mahdollisesti aiheutuvista vahingoista tai niistä kolmansille osapuolille aiheutuvista vahingoista ja kuka toteuttaa kyseisten tavaroiden myyntiin liittyvät erityiset investoinnit.

Kuitenkaan se, että välittäjä vastaa tosiasiassa vain vähäisestä osasta riskejä, ei ole omiaan saamaan aikaan sitä, että perustamissopimuksen 85 artiklaa voitaisiin soveltaa.

Tällaisessa tapauksessa ainoastaan ne velvoitteet, jotka on asetettu välittäjälle myytäessä tavaroita kolmansille osapuolille päämiehen lukuun, eivät kuulu tämän artiklan soveltamisalaan. Edustussopimukseen voi sisältyä määräyksiä, jotka koskevat edustajan ja päämiehen välistä suhdetta ja joihin sovelletaan kyseistä artiklaa, kuten yksinmyynti- ja kilpailukieltolausekkeita. Tällaisten suhteiden osalta edustajat ovat pääsääntöisesti itsenäisiä taloudellisia toimijoita ja kyseiset lausekkeet ovat luonteeltaan sellaisia, että niillä rikotaan kilpailusääntöjä siltä osin kuin niiden avulla suljetaan kyseiset markkinat.

Näin ollen perustamissopimuksen 85 artiklaa voidaan soveltaa tavarantoimittajan ja huoltamoyrittäjän väliseen moottori- ja lämmityspolttoaineiden yksinmyyntisopimukseen, jos kyseinen huoltamoyrittäjä vastaa vähäistä merkittävämmässä määrin yhdestä tai useammasta polttoaineiden myyntiin kolmansille osapuolille liittyvästä taloudellisesta ja kaupallisesta riskistä.

(ks. 41–46, 60–62 ja 65 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

4. Perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan [josta on tullut EY 81 artiklan 1 kohta] soveltamisesta yksinostosopimusten ryhmiin annetun asetuksen N:o 1984/83 11 artiklassa luetellaan velvoitteet, joita jälleenmyyjälle voidaan asettaa yksinmyyntilausekkeen lisäksi, eikä näihin velvoitteisiin kuulu vähittäismyyntihinnan määrääminen. Näin ollen tällä tavalla vahvistetulla hinnalla rajoitetaan kilpailua, eikä siihen sovelleta kyseisen asetuksen 10 artiklassa tarkoitettua poikkeusta.

Asetuksen N:o 1984/83 10–13 artiklaa on näin ollen tulkittava siten, että tätä asetusta ei sovelleta tavarantoimittajan ja huoltamoyrittäjän väliseen moottori- ja lämmityspolttoaineiden yksinmyyntisopimukseen, siltä osin kuin tässä sopimuksessa määrätään huoltamoyrittäjän velvollisuudesta noudattaa tavarantoimittajan vahvistamaa vähittäismyyntihintaa.

(ks. 64 ja 66 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)