ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Valtiontuki – Sääntöjenvastaisen tuen takaisin periminen – Perustamissopimuksen 93 artiklan (josta on tullut EY 88 artikla) sisältämien menettelymääräysten vastaisesti myönnetty tuki – Tuensaajien mahdollinen perusteltu luottamus – Luottamuksensuojan edellytykset ja rajoitukset

(EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohta (josta on tullut EY 88 artiklan 3 kohta))

2. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Peruste, joka esitetään ensimmäistä kertaa vasta muutoksenhaun yhteydessä – Tutkimatta jättäminen

(Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artikla)

Tiivistelmä

1. Ottaen huomioon komission perustamissopimuksen 93 artiklan (josta on tullut EY 88 artikla) nojalla harjoittaman valtiontukien valvonnan pakottavuuden, tuensaajayritykset voivat lähtökohtaisesti perustellusti luottaa siihen, että niille myönnetty tuki on sääntöjenmukainen, ainoastaan silloin, kun tukea myönnettäessä on noudatettu mainitun artiklan mukaista menettelyä, ja huolellisen taloudellisen toimijan on yleensä varmistettava, että tätä menettelyä on noudatettu. Erityisesti silloin kun tukea myönnetään ilmoittamatta sitä ennalta komissiolle siten, että se on perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan nojalla lainvastainen, tuensaaja ei voi kyseisellä hetkellä perustellusti luottaa siihen, että tuki on myönnetty sääntöjenmukaisesti.

(ks. 44 ja 45 kohta)

2. Jos asianosaisella olisi oikeus esittää ensi kertaa vasta yhteisöjen tuomioistuimessa vaatimuksilleen perusteita, joihin hän ei ole ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa vedonnut, asianosaisella olisi oikeus laajentaa yhteisöjen tuomioistuimessa, jonka toimivalta muutoksenhakuasioissa on rajoitettu, kannettaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käsiteltyyn asiaan nähden. Yhteisöjen tuomioistuin on siten valitusasioissa toimivaltainen arvioimaan ainoastaan sitä oikeudellista ratkaisua, jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt sille esitetyistä perusteista.

(ks. 59 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi – Tariffinimikkeet – Toimistotuolien alustat – Luokittelu yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 3918 10 90, joka koskee lattiapäällysteitä ja joka on täsmällisempi kuin huonekaluja koskeva alanimike

Tiivistelmä

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksilla N:o 1734/96, N:o 2086/97, N:o 2261/98 ja N:o 2204/99, olevaa yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että asiassa, jossa asianosaiset ovat eri mieltä siitä, kuuluvatko toimistotuolien alustat, jotka muodostuvat erimuotoisista muovimatoista, jotka on nimenomaisesti suunniteltu sijoitettavaksi toimistotuolien alle helpottamaan niiden liikuttelua sekä suojaamaan lattiapintaa, jolla niitä liikutellaan, alanimikkeeseen 3918 10 90 vai alanimikkeeseen 9403 70 90, luokittelua edelliseen alanimikkeeseen on pidettävä ensisijaisena.

(ks. 26 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Oikeudenkäynnin kohde – Määrittäminen oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä – Väitteiden pelkästään muodollinen muuttaminen perustellun lausunnon antamisen jälkeen kansallisen lainsäädännön muuttamisen takia – Hyväksyttävyys

(EY 226 artikla)

2. Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Arkkitehdit – Tutkintotodistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen tunnustaminen – Velvollisuus esittää asiakirja, jossa todistetaan, että pätevyystodistus on kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön säännösten mukainen – Yhteisön kansalaisten, joilla ei ole kansallista tutkintoa, rekisteröintihakemusten käsittelyn viipyminen kansallisessa teknisessä kamarissa, mitä ei voida hyväksyä

(Neuvoston direktiivi 85/384)

Tiivistelmä

1. EY 226 artiklan nojalla nostetun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen yhteydessä komission perustellun lausunnon ja kanteen on perustuttava samoihin väitteisiin. Kyseinen vaatimus ei kuitenkaan merkitse, että perustellussa lausunnossa ja kanteessa mainittujen kansallisten säännösten pitäisi kaikissa tapauksissa vastata toisiaan täydellisesti. Kun lainsäädäntöä on muutettu näiden kahden menettelyvaiheen välillä, riittää, että oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä riitautetulla lainsäädännöllä käyttöön otettu järjestelmä on kokonaisuudessaan pysytetty niillä uusilla toimenpiteillä, joita jäsenvaltio on toteuttanut perustellun lausunnon antamisen jälkeen ja jotka riitautetaan kanteessa.

(ks. 17 kohta)

2. Jäsenvaltio ei noudata tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta arkkitehtuurin alalla sekä toimenpiteistä sijoittautumisoikeuden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi annetun direktiivin 85/384 mukaisia velvoitteitaan, kun se yhtäältä antaa ja pitää voimassa lainsäädäntöä, jossa säädetään, että arkkitehdin ammatin harjoittamista koskevan luvan saamisen yhtenä edellytyksenä on se, että henkilö esittää sen jäsenvaltion, josta hän on peräisin tai josta hän tulee, toimivaltaisen viranomaisen vahvistuksen siitä, että muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat ovat kyseessä olevassa kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä, ja toisaalta, kun se sallii sen, että kansallinen tekninen kamari, johon rekisteröityminen on välttämätön edellytys arkkitehdin ammatin harjoittamiseksi, käsittelee hakemukset ja rekisteröi yhteisön kansalaiset, joilla on ulkomailla myönnettyjä todistuksia, jotka olisi tunnustettava edellä mainitun direktiivin nojalla, huomattavalla viiveellä.

(ks. 18 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Maataloustuottajia koskeva vakiokantajärjestelmä – Soveltamisala – Maatalousyrityksen osan vuokraus ei kuulu tämän järjestelmän soveltamisalaan

(Neuvoston direktiivin 77/388 25 artikla)

Tiivistelmä

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388 25 artiklaa, jossa jäsenvaltioiden sallitaan soveltaa vakiokantajärjestelmää maataloustuottajiin, joihin tavanomaisen verojärjestelmän tai tarvittaessa yksinkertaistetun verojärjestelmän soveltaminen aiheuttaisi vaikeuksia, on tulkittava siten, että maataloustuottaja, joka on vuokrannut pitkäaikaisella vuokrasopimuksella osan maatalousyrityksensä perustekijöistä ja joka harjoittaa yrityksensä jäljelle jäävällä osalla maataloustoimintaansa, jonka osalta häneen sovelletaan tässä artiklassa tarkoitettua yhteistä vakiokantajärjestelmää, ei voi käsitellä tällaisen vuokrauksen tuottoa tämän vakiokantajärjestelmän mukaisesti. Tästä järjestelystä saatavasta liikevaihdosta on suoritettava vero tavanomaisen tai tarvittaessa yksinkertaistetun verojärjestelmän mukaisesti.

Tämän erityisjärjestelmän soveltaminen ei perustu yhteen ainoaan perusteeseen, joka koskee maataloustuottajan muodollista luokittelua, vaan se on varattu maataloustuottajille, joiden asema määritellään kuudennen direktiivin 25 artiklan kaikilla säännöksillä.

Location-tyyppistä vuokrausta ei pidetä edellä mainitussa säännöksessä tarkoitettuna palvelujen suorituksena, ellei se koske välineitä, joita maataloustuottaja käyttää tavanomaisesti maataloustoimintaansa harjoittaessaan. Näin ollen location- ja affermage-tyyppinen vuokraus tai käyttö- ja nautintaoikeuden antaminen, joilla maanviljelijä antaa kiinteän omaisuuden yksinomaisen käyttöoikeuden toiselle maanviljelijälle siten, että tämä saa sen tuoton, ei kuulu kyseisen 25 artiklan soveltamisalaan, koska luovuttajana oleva tuottaja ei enää voi käyttää tavanomaisesti kyseessä olevaa omaisuutta. Näin on samasta syystä oltava myös, kun on kyseessä kaikkien muiden maatalousyrityksen perustekijöiden, joita vuokraaja käyttää yksinomaisesti, pitkäaikainen vuokraus (location).

(ks. 27, 31, 34 ja 37 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Euroopan unionin kansalaisuus — Oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioissa — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan eläkkeestä ulosmitattavissa oleva osa määritetään vähentämällä eläkkeestä siitä maksettavan kotimaisen tuloveron ennakko — Sen veron jättäminen huomiotta, joka eläkkeensaajan on maksettava hänen asuinvaltionaan olevassa jäsenvaltiossa, ei ole sallittua — Kansallinen lainsäädäntö, jossa tällaisen huomioon ottamisen edellytykseksi asetetaan se, että velallinen esittää selvityksen toisessa jäsenvaltiossa todella maksettavasta verosta — Sallittavuuden edellytykset — (EY 18 artikla)

Tiivistelmä

Yhteisön oikeus on lähtökohtaisesti esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan tässä jäsenvaltiossa tietyin väliajoin velalliselle maksettavasta eläkkeestä ulosmitattavissa olevaa osaa määritettäessä eläkkeestä vähennetään tässä jäsenvaltiossa maksettavan tuloveron ennakko, kun taas sitä veroa, joka eläkkeensaajan on myöhemmin maksettava eläkkeestä hänen asuinvaltionaan olevassa jäsenvaltiossa, ei oteta huomion määritettäessä eläkkeestä ulosmitattavissa olevaa osuutta.

Yhteisön oikeus ei sitä vastoin ole esteenä tällaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jos siinä säädetään tällaisesta huomioon ottamisesta, vaikka lainsäädännössä asetettaisiinkin huomioon ottamisen edellytykseksi se, että velallinen osoittaa, että hän on todellisuudessa maksanut määrätyn määrän tuloveroa asuinvaltionaan olevassa jäsenvaltiossa tai että hänen on tietyn ajan kuluessa maksettava siellä tällainen määrä. Näin on kuitenkin vain, jos ensinnäkin velallisen oikeus saada vero näin huomioon otetuksi ilmenee selvästi tästä lainsäädännöstä, jos toiseksi tässä huomioon ottamisessa sovellettavilla menettelysäännöillä voidaan turvata velallisen oikeus saada vuosikohtaisesti muutettua eläkkeestä ulosmitattavissa olevia osuuksia sellaisiksi kuin ne olisivat tilanteessa, jossa vero olisi pidätetty kyseiset säännökset antaneessa jäsenvaltiossa, ja jos kolmanneksi näillä menettelysäännöillä ei tehdä tämän oikeuden käyttämistä käytännössä mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi.

(ks. 35 ja 48 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous — Yhteinen markkinajärjestely — Kuivarehut — Tukijärjestelmä — Kansallinen lainsäädäntö, jossa määrätään jalostettaville viher- tai tuorerehuille erityisiä edellytyksiä — Yhteensoveltuvuus yhteisen markkinajärjestelyn kanssa — (Neuvoston asetus N:o 603/95; komission asetus N:o 785/95)

Tiivistelmä

Kuivarehualan yhteisestä markkinajärjestelystä annettua asetusta N:o 603/95, jolla otetaan käyttöön kuivarehualan kiinteiden tukien järjestelmä, joka koskee tiettyjä kuivarehun jalostuksesta syntyviä tuotteita, ja mainitun asetuksen yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä annettua asetusta N:o 785/95 on tulkittava siten, että niiden vastainen ei ole sellainen kansallinen lainsäädäntö, jossa asetetaan jalostettaville viher- tai tuorerehuille erityisiä edellytyksiä, jotka liittyvät toimitustapaan, kosteuspitoisuuteen, jalostuksen määräaikaan sekä niiden viljelyyn määrätyllä alueella.

(ks. 26 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot — Direktiivi 93/13 — Direktiivin 3 artiklassa tarkoitetun kohtuuttoman ehdon käsite — Sopimusehto, jonka mukaan kuluttaja on velvollinen maksamaan koko hinnan ennen vastikkeen suorittamista mutta heti kun vakuus on annettu — Sopimusehdon kohtuuttomuutta koskevan arvioinnin kuuluminen kansalliselle tuomioistuimelle — (Neuvoston direktiivin 93/13 3 artikla)

Tiivistelmä

Sen määritteleminen, täyttääkö rakentamista koskevassa sopimuksessa oleva sopimusehto, jonka mukaan koko hinta erääntyy maksettavaksi ennen kuin elinkeinonharjoittaja on täyttänyt velvollisuutensa ja jossa asetetaan elinkeinonharjoittajalle velvollisuus antaa vakuus, kriteerit, joiden on täytyttävä, jotta se voidaan määritellä kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista annetun direktiivin 93/13 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi kohtuuttomaksi ehdoksi, kuuluu kansalliselle tuomioistuimelle.

Vaikka yhteisöjen tuomioistuin voi nimittäin tulkita yleisiä kriteerejä, joita yhteisön lainsäätäjä on käyttänyt kohtuuttoman sopimusehdon käsitteen määrittelemiseksi, sellaisena kuin tämä käsite on mainittu direktiivissä 93/13, se ei sen sijaan voi lausua näiden yleisten kriteerien soveltamisesta tiettyyn sopimusehtoon, jota on tarkasteltava kunkin yksittäistapauksen olosuhteet huomioon ottaen.

(ks. 22 ja 25 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Tavaramerkit — Direktiivi 89/104/ETY — Tavaramerkin vaikutusten rajoittaminen — Tavaramerkin haltijan oikeus kieltää kolmatta käyttämästä sellaista maantieteellisen alkuperän osoittavaa ilmausta, joka voidaan sekoittaa tavaramerkkiin — Edellytys — Hyvän liiketavan vastainen käyttö — Asian arvioimisen kuuluminen kansalliselle tuomioistuimelle — (Neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 6 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä annetun ensimmäisen direktiivin 89/104/ETY 6 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että kun jäsenvaltiossa rekisteröidyn sanamerkki-tyyppisen tavaramerkin ja toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevan tuotteen maantieteellisen alkuperän osoittavan, elinkeinotoiminnassa käytetyn ilmaisun välillä on niiden lausuntatavasta johtuva sekaannusvaara, tavaramerkin haltija saa kieltää tämän direktiivin 5 artiklan nojalla maantieteellisen alkuperän osoittavan ilmaisun käyttämisen ainoastaan, jos käyttö ei ole hyvän liiketavan mukaista.

Kansallisen tuomioistuimen asiana on tältä osin arvioida kokonaisuutena kaikkia asiassa ilmenneitä olosuhteita. Kun kyse on tavaramerkin ja maantieteellisen alkuperän osoittavan ilmauksen käyttämisestä pullotettujen juomien markkinoinnissa, kansallisen tuomioistuimen on otettava huomioon muun muassa pullon muoto ja etiketit arvioidakseen erityisesti, voidaanko sen valmistajan, jonka pulloissa on maantieteellisen alkuperän osoittava ilmaus, katsoa kilpailevan vilpillisesti tavaramerkin haltijan kanssa.

(ks. 26 ja 27 kohta sekä tuomiolauselma)
Asia C-2/02

Emil Färber GmbH & Co.

vastaan

Landkreis Alzey-Worms

Verwaltungsgericht Mainzin esittämä ennakkoratkaisupyyntö

”Yhteinen maatalouspolitiikka — Tuoreen lihan terveystarkastuksia ja -valvontaa koskevat maksut — Direktiivi 85/73/ETY”

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.10.2003 I-12045

Tuomion tiivistelmä

Maatalous – Terveydensuojelua koskevan lainsäädännön lähentäminen – Tuoreen lihan terveystarkastusten ja -valvonnan rahoittaminen – Direktiivi 85/73/ETY – Maksujen tasot – Leikkaatnistobnenpiteet – Kiinteä lisämäärä – Laskentaperuste

(Neuvoston direktiivin 85/73/ETY liitteessä A olevan I luvun 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohta)

Direktiiveissä 89/662/ETY, 90/425/ETY, 90/675/ETY ja 91/496/ETY tarkoitettujen eläinlääkärintarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta annetun direktiivin 85/73/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna ja kodifioituna direktiivillä 96/43/EY, liitteessä A olevan I luvun 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että siinä säädetty kiinteä lisämaksu, jolla rahoitetaan leikkaamistoimenpiteisiin liittyvien tarkastusten ja valvontatoimien kustannukset, on suoritettava kaikesta leikkaamoon tuodusta lihasta riippumatta siitä, leikataanko tämä liha tosiasiassa kyseisessä leikkaamossa.

(ks. 29 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus — Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen — Liikevaihtoverot — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Verovelvolliset — Henkilöt, jotka suorittavat valtiolle palveluja alisteisessa suhteessa, eivät ole arvonlisäverovelvollisia — Palvelujen suorittaja, joka ei tiedä olevansa kyseisessä alisteisessa suhteessa — Sellaisen laskun laatiminen, jossa summa mainitaan arvonlisäverona — Summaa ei saada pitää arvonlisäverona — (Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2 artiklan 1 kohta ja 4 artiklan 1 ja 4 kohta)

2. Verotus — Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen — Liikevaihtoverot — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Perusteettomasti laskutetun veron oikaiseminen — Summa, joka mainitaan laskussa arvonlisäverona, koska suoritettua palvelua pidetään virheellisesti arvonlisäverollisena — Direktiivin 77/388/ETY 21 artiklan 1 kohdan c alakohta ei estä kyseisen summan palauttamista — (Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 21 artiklan 1 kohdan c alakohta)

Tiivistelmä

1. Summaa, joka mainitaan valtiolle palveluja suorittavan henkilön laatimassa laskussa arvonlisäverona, ei saada pitää arvonlisäverona, mikäli kyseinen henkilö virheellisesti katsoo suorittavansa kyseisiä palveluja itsenäisenä ammatinharjoittajana, vaikka hän todellisuudessa toimiikin alisteisessa suhteessa.

Tällainen henkilö nimittäin ei ole kuudennen direktiivin 77/388/ETY 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu verovelvollinen, eikä arvonlisäveroa näin ollen kanneta kyseisen direktiivin 2 artiklan 1 kohdan nojalla kyseisen henkilön suorittamista palveluista.

ks. 40 ja 42 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta

2. Kuudennen direktiivin 77/388/ETY 21 artiklan 1 kohdan c alakohta, jonka mukaan arvonlisäveroa on maksettava, jos kyseinen vero mainitaan laskussa tai laskuna toimivassa asiakirjassa, ei estä sellaisen summan palauttamista, joka on mainittu laskussa tai laskuna toimivassa asiakirjassa virheellisesti arvonlisäverona, kun kyseessä olevista palveluista ei kanneta kyseistä veroa ja kun laskutettua summaa ei siis voida pitää arvonlisäverona.

ks. 53 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Edellytykset - Lainvastaisuus - Vahinko - Syy-yhteys - WTO-sopimuksiin ei ole mahdollista vedota yhteisön toimenpiteen laillisuuden riitauttamiseksi - Poikkeukset - Yhteisön toimenpide, jonka tarkoituksena on ollut WTO-sopimusten täytäntöönpano tai jossa on nimenomainen ja täsmällinen viittaus WTO-sopimuksiin - Tuomioistuimet eivät voi harjoittaa valvontaa ennen kuin yhteisölle myönnetty kohtuullinen määräaika WTO:n sääntöjen noudattamista varten on päättynyt

(EY:n perustamissopimuksen 178 artikla (josta on tullut EY 235 artikla) ja 215 artiklan toinen kohta (josta on tullut EY 288 artiklan toinen kohta))

Tiivistelmä

$$Yhteisö on perustamissopimuksen 215 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetussa sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielinten moitittu toiminta on lainvastaista, vahinkoa on tosiasiallisesti syntynyt ja toimielimen toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys. WTO-sopimukset eivät kuitenkaan luonteensa ja rakenteensa vuoksi lähtökohtaisesti kuulu niihin normeihin, joihin nähden yhteisöjen tuomioistuin valvoo yhteisön toimielinten toimien lainmukaisuutta. Yhteisöjen tuomioistuimen on valvottava yhteisön toimen lainmukaisuutta WTO:n sääntöihin nähden vain, jos yhteisön tarkoituksena on ollut panna täytäntöön WTO:n yhteydessä hyväksymänsä erityinen velvoite taikka jos kyseisessä yhteisön toimessa nimenomaisesti viitataan WTO-sopimusten tiettyihin määräyksiin.

Missään tapauksessa yhteisöjen tuomioistuimet eivät voi yhteisölle sen WTO:n määräyksiin perustuvien velvoitteiden täytäntöönpanolle asetettua 15 kuukauden määräaikaa edeltävältä ajalta harjoittaa tätä valvontaa etenkään perustamissopimuksen 178 artiklan nojalla nostettua vahingonkorvauskannetta käsitellessään, sillä muuten ei olisi vaikutusta sillä, että on myönnetty kohtuullinen määräaika WTO:n riitojenratkaisuelimen suositusten ja päätösten noudattamista varten WTO-sopimuksilla käyttöön otetussa riitojenratkaisujärjestelmässä.

( ks. 54-56 ja 65 kohta )
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)

29 päivänä huhtikuuta 2004

Kilpailu – EY 82 artikla – Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö – Jäsenvaltiossa alueellisten lääkemyyntitilastojen toimittamisessa käytettävä aluejaottelu – Tekijänoikeus – Käyttöluvan epääminen

vastaan

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),,

ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet

–

–

–

kuultuaan IMS Health GmbH & Co. OHG:n, edustajinaan S. Barthelmess, H.-C. Salger, Rechtsanwalt C. Feddersen, Rechtsanwalt G. Jung-Weiser sekä J. Temple-Lang, NDC Health GmbH & Co. KG:n, edustajinaan G. Janke ja T. Lübbig, ja komission, edustajinaan A. Whelan ja S. Rating, 6.3.2003 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset,

kuultuaan julkisasiamiehen 2.10.2003 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
Yhdistetyt asiat C-34/01─C-38/01





Enirisorse SpA

vastaan

Ministero delle Finanze





(Corte suprema di cassazionen esittämät ennakkoratkaisupyynnöt)

«Julkiset yritykset – Valtiolle maksetun satamamaksun osan siirtäminen julkisille yrityksille – Kilpailu – Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö – Valtiontuki – Vaikutukseltaan vastaava maksu – Sisäinen verotus – Tavaroiden vapaa liikkuvuus»

Julkisasiamies C. Stix-Hacklin ratkaisuehdotus 7.11.2002

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 27.11.2003

Tuomion tiivistelmä

1.. Valtiontuki – Käsite – Toimenpiteet, joilla pyritään korvaamaan yritykselle julkisen palvelun velvoitteista aiheutuvat kustannukset – Käsitteen ulkopuolelle jääminen – Edellytykset – Selvästi määritellyt julkisen palvelun velvoitteet – Niiden parametrien, joiden perusteella korvaus lasketaan, vahvistaminen objektiivisesti ja avoimesti – Rajaaminen kustannusten korvaamiseen – Sellaisen toimenpiteen lainvastaisuus, jolla osa maksusta siirretään julkiselle yritykselle – Vain yritykselle maksettu osa maksusta on lainvastainen

(EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohta (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 1 kohta))

2.. Valtiontuki – Tukisuunnitelmat – Kielto toteuttaa suunnitelma ennen komission lopullista päätöstä – Välitön oikeusvaikutus – Ulottuvuus – Ilmoittamatta jäänyt toimenpide, jolla osa maksusta siirretään julkiselle yritykselle – Kansallisten tuomioistuinten velvollisuus estää maksun kantaminen ja sen tuoton jakaminen

(EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohta (josta on tullut EY 88 artiklan 3 kohta))

3.. Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Määrälliset rajoitukset – Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet – Perustamissopimuksen 30 artikla (josta on muutettuna tullut EY 28 artikla) – Soveltamisala – Maksu, joka ei ole perustamissopimuksen 12 tai 95 artiklassa (joista on muutettuina tullut EY 25 ja EY 90 artikla) kielletty rajoitus – Maksu ei kuulu automaattisesti 30 artiklan määräysten soveltamisalaan

(EY:n perustamissopimuksen 12, 30 ja 95 artikla (joista on muutettuina tullut EY 25, EY 28 ja EY 90 artikla))

4.. Verotus – Sisäiset maksut – Julkiselle yritykselle sen tarjoamasta palvelusta riippumatta suoritettu satamamaksu – Toimenpiteellä ei syrjitä maahan tuotuja tuotteita – Hyväksyttävyys

(EY:n perustamissopimuksen 12, 30 ja 95 artikla (joista on muutettuina tullut EY 25, EY 28 ja EY 90 artikla))

1.

2.

3.

4.