Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 10 päivänä heinäkuuta 2000. - Federación de Cofradías de Pescadores de Guipúzcoa, Federación de Cofradías de Pescadores de Vizcaya, Federación de Cofradías de Pescadores de Cantabria ym. vastaan Euroopan unionin neuvosto. - Välitoimimenettely - Täytäntöönpanon lykkääminen - Portugalille myönnetty anjoviksen kalastuskiintiö Ranskan suvereniteettiin kuuluville vesille - Tutkittavaksi ottaminen. - Asia T-54/00 R.



Oikeustapauskokoelma 2000 sivu II-02875



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

1. Oikeudenkäyntimenettely - Väliintulo - Välitoimet - Henkilöt, joilla on oikeus esiintyä väliintulijoina - Pääasian oikeudenkäynti, joka koskee sellaisen asetuksen kumoamista, jolla jäsenvaltioille annetaan oikeus vaihtaa keskenään kalastuskiintiöitä - Alueelliset hallintoyksiköt - Tutkimatta jättäminen

(EY:n tuomioistuimen perussäännön 37 artiklan toinen kohta ja 46 artiklan ensimmäinen kohta)

2. Välitoimet - Tutkittavaksi ottamisen edellytykset - Pääasian tutkittavaksi ottaminen - Asiaan vaikuttamattomuus - Rajat

(EY 242 ja EY 243 artikla; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 37 artiklan toisessa kohdassa olevan ilmaisun "asian ratkaisu koskee heidän oikeuttaan" on katsottava tarkoittavan sitä, että ratkaisu vaikuttaa suoraan ja tosiasiallisesti asianomaisen etuihin. Yhteisöjen tuomioistuimet varmistavat ennen kaikkea, että riidanalainen säädös koskee väliintulohakemuksen esittäjää suoraan ja että asian ratkaisu varmasti koskee esittäjän oikeutta.

Jäsenvaltion alueellisen hallintoyksikön välitoimiasiassa esittämä väliintulohakemus on hylättävä sellaisen asetuksen täytäntöönpanon lykkäämiseksi, jossa kahdelle muulle jäsenvaltiolle annetaan oikeus vaihtaa keskenään kiintiöitä ja joka on kumoamiskanteen kohteena, kun ei ole osoitettu, että kyseisen alueellisen hallintoyksikön taloudelliset ja sosiaaliset rakenteet kokonaisuudessaan olisivat ensisijaisen riippuvaisia kalastusalan toiminnasta.

( ks. 15 ja 17-18 kohta )

2. Kysymystä pääasiaa koskevan kanteen tutkittavaksi ottamisesta ei lähtökohtaisesti saa tutkia välitoimimenettelyssä sen varmistamiseksi, ettei pääasian ratkaisuun oteta ennalta kantaa. Jos kuitenkin vedotaan siihen, että pääasiassa nostettu kanne, johon välitoimihakemus perustuu, on ilmeisesti jätettävä tutkimatta, saattaa osoittautua tarpeelliseksi tutkia, onko olemassa tiettyjä seikkoja, joista voidaan ensi näkemältä päätellä, että kanne voidaan ottaa tutkittavaksi.

( ks. 21 kohta )

Asianosaiset

Asiassa T-54/00,

Federación de Cofradías de Pescadores de Guipúzcoa, kotipaikka San Sebastián (Espanja),

Federación de Cofradías de Pescadores de Vizcaya, kotipaikka Bilbao (Espanja),

Federación de Cofradías de Pescadores de Cantabria, kotipaikka Santander (Espanja),

ja

viisikymmentäyhdeksän kantajaa, joiden nimet on esitetty tämän määräyksen liitteenä,

edustajinaan asianajajat R. García-Gallardo Gil-Fournier, Madrid, ja Domínguez Pérez, la Coruña, asianajotoimisto S.J. Berwin & Co., 19 square de Meeûs, Bryssel (Belgia),

kantajina,

vastaan

Euroopan unionin neuvosto, asiamiehinään oikeudellisen yksikön virkamiehet J. Carbery, I. Díez Parra ja Sims-Robertson, prosessiosoite c/o Euroopan investointipankin oikeudellisen osaston pääjohtaja A. Morbilli, 100 boulevard Konrad Adenauer,

vastaajana,

jossa kantajat vaativat yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2000 ja asetuksen (EY) N:o 66/98 muuttamisesta 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2742/1999 (EYVL L 341, s. 1) täytäntöönpanon lykkäämistä, siltä osin kuin siinä säädetään, että Portugalille ICES-alueille IX, X, CECAF 34.1.1 myönnetystä sardellikiintiöstä osa voidaan pyytää Ranskalle kuuluvalla ICES-osa-alueella, tai mitä tahansa muuta asianmukaisena pidettyä välitoimea,

EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTTI

on antanut seuraavan

määräyksen

Tuomion perustelut

Asiaa koskevat oikeussäännöt ja asian käsittelyn vaiheet

1 Yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2000 ja asetuksen (EY) N:o 66/98 muuttamisesta 17 päivänä joulukuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2742/1999 (EYVL L 341, s. 1) vahvistetaan suurin sallittu saalis (jäljempänä TAC) tietyille kalakannoille, muun muassa sardellille. Sardellin TAC määritetään asetuksen liitteessä I D seuraavasti:

>lt>0

2 Ranskan tasavalta ja Portugalin tasavalta ovat vuodesta 1995 alkaen vaihtaneet pyyntikiintiöitään keskenään. Tiettyjä yhteisön kalastusalueita ja kalakantoja koskevasta pyyntiponnistusten hallinnosta 27 päivänä maaliskuuta 1995 annetussa neuvoston asetuksen (EY) N:o 685/95 (EYVL L 71, s. 5) liitteessä IV olevan 1.1 kohdan mukaan nämä vaihdot "ovat hiljaisella sopimuksella uudistettavissa kaudella 1995-2002, jollei muuta johdu kunkin jäsenvaltion mahdollisuuksista tarkistaa näitä edellytyksiä vuosittain tapahtuvan TACien ja kiintiöiden vahvistamisen yhteydessä". Neuvosto on asetuksessa N:o 2742/99 olevassa liitteessä I D hyväksynyt muun muassa, että Portugalille myönnetystä 5220 tonnin sardellikiintiöstä enintään 3000 tonnia voidaan pyytää Ranskan tasavallan suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilla ICES-osa-alueen VIII vesillä.

3 Tutkijat olivat esittäneet huolestuneisuutensa sardellikannan senhetkisestä tilasta ja kehitysnäkymistä, mistä syystä kyseiselle lajille ICES VIII -alueella vuodeksi 2000 vahvistettua TACia pienennettiin huomattavasti aikaisempina vuosina sovellettuihin kiintiöihin nähden.

4 Kolme sellaisten laivanvarustajien järjestöä, jotka omistavat sardellien pyyntiin ICES VIII -alueella käytettäviä tai todennäköisesti käytettäviä kalastusaluksia (jäljempänä kolme järjestöä), sekä 59 laivanvarustajaa (luonnollisia henkilöitä, yhteenliittymiä ja yhteisöjä) Espanjasta Asturian, La Coruñan, Ponteverdan ja Lugon alueilta ovat nostaneet EY 230 artiklan neljännen kohdan nojalla kanteen ensinnäkin asetuksen N:o 2742/99 kumoamiseksi siltä osin kuin asetuksen liitteen I D yhdeksännen otsakkeen jälkeen määrätään, että Portugalille ICES-alueille IX, X, CECAF 34.1.1 myönnetystä 5220 tonnin sardellikiintiöstä enintään 3000 tonnia voidaan pyytää Ranskan tasavallan suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilla ICES-osa-alueen VIII vesillä, sekä toiseksi asetuksessa N:o 685/95 olevaan liitteeseen IV sisältyvän 1.1 kohdan i alakohdan lainvastaisuuden toteamiseksi.

5 Ne ovat myös hakeneet erillisellä asiakirjalla, joka on saapunut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 14.3.2000, lykkäystä asetuksen N:o 2742/99 täytäntöönpanoon, siltä osin kuin asetuksessa olevan liitteen I D yhdeksännen otsakkeen jälkeen määrätään, että Portugalille ICES-alueille IX, X, CECAF 34.1.1 myönnetystä 5220 tonnin sardellikiintiöstä enintään 3000 tonnia voidaan pyytää Ranskan tasavallan suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilla ICES-osa-alueen VIII vesillä, tai mitä tahansa muuta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asianmukaisena pitämää välitoimea.

6 Neuvosto on toimittanut 27.3.2000 huomautuksensa välitoimihakemuksesta.

7 Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään oikeudellinen neuvonantaja T. Van Rijn ja oikeudellisen yksikön virkamies J. Guerra, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kircherg, on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 31.3.2000 jättämällään asiakirjalla pyytänyt saada osallistua oikeudenkäyntiin tukeakseen kantajien vaatimuksia sekä pääasiassa että välitoimimenettelyssä.

8 Comunidad Autónoma del País Vasco, asiamiehinään asianajajat R. García-Gallardo Gil-Fournier, Madrid, D. Domínguez Pérez, La Coruña, ja G. Pérez Olmo, Barcelona, prosessiosoite asianajotoimisto S. J. Berwin et Co., 19 square de Meêus, Bryssel (Belgia), on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 3.4.2000 jättämällään asiakirjalla pyytänyt saada osallistua oikeudenkäyntiin tukeakseen kantajien vaatimuksia välitoimia koskevassa asiassa.

9 Väliintulohakemukset on annettu tiedoksi asianosaisille ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 116 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja asianosaisilla on ollut mahdollisuus esittää huomautuksensa näistä hakemuksista suullisessa käsittelyssä.

10 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on 4.4.2000 päivätyllä kirjeellään kehottanut väliintulohakemuksen esittäjiä osallistumaan suulliseen käsittelyyn ja on antanut heille tiedoksi välitoimihakemuksen sekä neuvoston tästä hakemuksesta tekemät huomautukset.

11 Asianosaisten ja väliintulohakemuksen suulliset huomautukset kuultiin 6.4.2000 pidetyssä istunnossa.

12 Neuvosto esitti 18.5.2000 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen jättämällään asiakirjalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 114 artiklan nojalla oikeudenkäyntiväitteen kumoamiskannetta vastaan.

Oikeudelliset kysymykset

Väliintulohakemukset

13 Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 37 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan, jota sovelletaan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen saman perussäännön 46 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla, jäsenvaltiot ja yhteisön toimielimet voivat olla väliintulijoina yhteisön tuomioistuimessa vireillä olevissa asioissa. Komission väliintulohakemus on näin ollen aiheellista hyväksyä, koska se on esitetty työjärjestyksen 115 artiklan mukaisesti.

14 Comunidad Autónoma del País Vascon esittämän väliintulohakemuksen osalta on muistettava, että yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 37 artiklan toisen kohdan mukaan, jota myös sovelletaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, väliintulo-oikeus edellyttää sen osoittamista, että yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetun asian ratkaisu koskee väliintulijan oikeutta.

15 Tältä osin on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ilmaisun "asian ratkaisu koskee heidän oikeuttaan" on katsottava tarkoittavan sitä, että ratkaisu vaikuttaa suoraan ja tosiasiallisesti asianomaisen etuihin (ks. asia T-138/98, ACAV ym. v. neuvosto, määräys 3.6.1999, Kok. 1999, s. I-1797, 14 kohta ja siinä mainittu oikeuskäytäntö). On ennen kaikkea aiheellista varmistaa, että riidanalainen säädös koskee väliintulohakemuksen esittäjää suoraan ja että asian ratkaisu varmasti koskee esittäjän oikeutta.

16 Comunidad Autónoma del País Vasco vetoaa väliintulohakemuksensa tueksi etenkin siihen, että on sen edun mukaista osallistua oikeudenkäyntiin, koska sen taloudelliset ja sosiaaliset rakenteet ovat ensisijaisen riippuvaisia kalastusalasta. Se viittaa autonomiseen asemaansa ja toimivaltuuksiinsa sekä toteaa Espanjan perustuslain (1978) mukaisesti tarkoituksenaan olevan identiteettinsä ja etujensa puolustaminen kansallisten elinten lisäksi myös sellaisissa kansainvälisissä elimissä, joiden päätökset saattavat koskea sitä, kuten nyt tarkasteltavassa asiassa.

17 Tältä osin on todettava, ettei ole osoitettu, että Comudidad Autónoma del País Vascon taloudelliset ja sosiaaliset rakenteet kokonaisuudessaan olisivat ensisijaisen riippuvaisia kalastusalan toiminnasta (ks. samansuuntaisesti edellä mainittu asia ACAV ym. v. neuvosto, määräyksen 20 kohta). Väliintulohakemuksen esittäjän suullisessa käsittelyssä esittämien tietojen mukaan kalastustoiminta vaikuttaa yhden prosentin verran Comunidad Autónoma del País Vascon bruttokansantuotteeseen ja työllisyyteen. Vaikka katsottaisiin, että jokaisella merityöpaikalla luotaisiin vastaavasti 3,5 työpaikkaa maalla, kuten väliintulohakemuksen esittäjä toteaa, ei voida hyväksyä väitettä, jonka mukaan Comudidad Autónoma del País Vascon taloudelliset ja sosiaaliset rakenteet olisivat ensisijaisen riippuvaisia kalastuksesta.

18 Edellä esitetyn perusteella on todettava, ettei Comunidad Autónoma del País Vasco ole osoittanut, että tässä välitoimiasiassa esitettyjen kantajien vaatimusten ratkaiseminen vaikuttaisi suoraan ja tosiasiallisesti sen etuihin, mistä syystä sen väliintulohakemus on hylättävä.

Tutkittavaksi ottaminen

19 EY 242 ja EY 243 artiklan sekä Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustamisesta 24 päivänä lokakuuta 1988 tehdyn neuvoston päätöksen 88/591/EHTY, ETY, Euratom muuttamisesta 8 päivänä kesäkuuta 1993 tehdyn neuvoston päätöksen 93/350/Euratom, EHTY, ETY (EYVL L 319, s. 1) 4 artiklan mukaan, sellaisena kuin se on muutettuna 8 päivänä kesäkuuta 1993 tehdyllä neuvoston päätöksellä 93/350/Euratom, EHTY, ETY (EYVL L 144, s. 21), ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi määrätä kanteen kohteena olevan säädöksen täytäntöönpanon lykättäväksi tai päättää tarpeellisista välitoimista, jos se katsoo, että olosuhteet sitä edellyttävät.

20 Ensimmäisen oikeusasteen työjärjestyksen 104 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan hakemus säädöksen täytäntöönpanon lykkäämiseksi otetaan tutkittavaksi ainoastaan, jos hakija on nostanut kanteen tätä säädöstä vastaan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Tämä sääntö ei ole pelkkä muodollisuus vaan sen yhteydessä edellytetään, että välitoimiasian taustalla oleva pääasian kanne voidaan ottaa tutkittavaksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.

21 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kysymystä pääasiaa koskevan kanteen tutkittavaksi ottamisesta ei lähtökohtaisesti saa tutkia välitoimimenettelyssä sen varmistamiseksi, ettei pääasian ratkaisuun oteta ennalta kantaa. Jos kuitenkin esillä olevan asian tavoin vedotaan siihen, että pääasiassa nostettu kanne, johon välitoimihakemus perustuu, on ilmeisesti jätettävä tutkimatta, saattaa osoittautua tarpeelliseksi tutkia, onko olemassa tiettyjä seikkoja, joista voidaan ensi näkemältä päätellä, että kanne voidaan ottaa tutkittavaksi (asia T-1/00 R, Hölzl ym. v. komissio, tuomio 15.2.2000, 21 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

22 Nyt tarkasteltavassa asiassa välitoimista päättävä tuomioistuin katsoo, että on syytä arvioida, onko kumoamiskanne ilmeisesti jätettävä tutkimatta.

23 Kantajat eivät kiistä sitä, että asetus, johon riidanalainen säännös sisältyy, on luonteeltaan ja tavoitteiltaan yleisesti sovellettava, ja näin ollen on syytä tarkastella, ovatko ne esittäneet seikkoja, joiden perusteella voitaisiin katsoa, että riidanalainen säädös tai säännös koskee niitä suoraan ja erikseen (asia C-358/89, Extramet Industrie v. neuvosto, tuomio 16.5.1991, Kok. 1991, s. I-2501, 13 kohta, ja tuomio C-309/89, Codorniu v. neuvosto, tuomio 18.5.1994, Kok. 1994, s. I-853, 19 kohta). Tältä osin on muistettava, että säädös tai säännös koskee taloudellisia toimijoita erikseen ainoastaan, jos kyseisellä riidanalaisella säädöksellä tai säännöksellä vaikutetaan kyseiseen henkilöön joidenkin tälle tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella kyseinen henkilö erottuu kaikista muista ja tämä henkilö voidaan siis yksilöidä samalla tavoin kuin se, jolle päätös on osoitettu (edellä mainittu asia Codorniu v. neuvosto, tuomion 20 kohta).

24 Koska kumoamiskanteen ovat nostaneet yhdessä 59 laivanvarustajaa ja kolme niiden yhteisiä etuja edustavaa järjestöä, on aiheellista tarkastella perättäin näiden kahden kantajaryhmän asiavaltuuksia.

Kanteen tutkittavaksi ottaminen siltä osin kuin sen ovat nostaneet 59 laivanvarustajaa

25 Kyseiset 59 laivanvarustajaa väittävät, että riidanalainen säännös ja asetus, johon se sisältyy, koskevat niitä normatiivisuudestaan huolimatta suoraan ja erikseen.

26 Riidanalainen säännös koskee 59:ää laivanvarustajaa niiden mukaan suoraan siitä syystä, että siinä säädetään asiasta tyhjentävästi eikä jätetä jäsenvaltioiden kansallisille viranomaisille lainkaan harkintavaltaa. Riidanalaisessa säännöksessä vahvistetaan laivanvarustajien mukaan pakottavalla tavalla enimmäistonnimäärä, joka voidaan pyytää kyseisellä alueella, ja Espanjan ja Ranskan viranomaiset tyytyvät lisenssien myöntämiseen tämän enimmäismäärän rajoissa.

27 Riidanalainen säännös koskee 59 laivanvarustajan mukaan näitä myös erikseen, sillä se on hyväksytty yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta 20 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3760/92 (EYVL L 389, s. 1) 8 artiklan 4 kohdan perusteella. Toimielinten olisi tällaisen säännöksen hyväksymisen yhteydessä otettava toimijoiden edut huomioon, ja tämä velvollisuus on kantajien mukaan kirjattu saman asetuksen 2 artiklaan sekä 4 artiklan 1 kohtaan. Tästä kyseiset 59 laivanvarustajaa päättelevät, että neuvosto ja komissio ovat ottaneet huomioon espanjalaisten toimijoiden tilanteen riidanalaista säännöstä hyväksyessään (asia 11/82, Piraiki-Patraiki v. komissio, tuomio 17.1.1985, Kok. 1985, s. 207; asia C-152/88, Sofrimport v. komissio, tuomio 26.6.1990, Kok. 1990, s. I-2477, ja asia C-390/95 P, Antillean Rice Mills ym., tuomio 11.2.1999, Kok. 1999, s. I-769, 25-30 kohta).

28 Ne jatkavat toteamalla, että riidanalaista säännöstä sovelletaan suljettuun kohderyhmään, koska se koskee ainoastaan Portugalin tasavaltaa, Ranskan tasavaltaa ja Espanjan kuningaskuntaa. Koska näistä vain kahdella jälkimmäisellä valtiolla on oikeus kalastaa ICES VIII -alueella, määräyksen kohderyhmä rajoittuu niihin. Kiintiön luovuttamisesta aiheutuu vahinkoa ainoastaan espanjalaisille kalastajille, koska ranskalaisten kalastajien ohella heillä on ainoina oikeus kalastaa kyseisellä alueella ja koska ranskalaiset kalastajat hyötyvät kiintiön luovutuksesta. Tästä syystä ainoastaan ICES VIII -alueella kalastavilla espanjalaisilla laivanvarustajilla on tarve saada riidanalainen säännös kumotuksi.

29 Sen väitteen osalta, jonka mukaan määräys koskisi 59:ää laivanvarustajaa erikseen, on muistutettava, että asetuksen N:o 3760/92 2 artiklassa säädetään seuraavaa:

"1. Yhteisen kalastuspolitiikan kalataloudellista hyväksikäyttöä koskevia yleisiä tavoitteita on suojella ja säilyttää käytettävissä ja saatavilla olevia elollisia merellisiä luonnonvaroja sekä säätää kestävällä pohjalla tapahtuvasta järkiperäisestä ja vastuullisesta hyväksikäytöstä alaan liittyvien taloudellisten ja sosiaalisten edellytysten mukaisesti ottaen huomioon sen vaikutukset meriekosysteemiin ja kiinnittäen erityistä huomiota sekä tuottajien että kuluttajien tarpeisiin.

Tätä varten perustetaan kalataloudellisen hyväksikäytön hallintojärjestelmä, jonka avulla voidaan saavuttaa kestävällä perustalla oleva tasapaino kalavarojen ja niiden hyväksikäytön välillä eri kalastusvyöhykkeillä.

- - ."

Asetuksen 4 artikla kuuluu seuraavasti:

"1. Jollei toisin säädetä, kalavarojen järkiperäisen ja vastuullisen sekä kestävällä pohjalla tapahtuvan hyväksikäytön varmistamiseksi neuvosto toteuttaa perustamissopimuksen 43 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti yhteisön toimenpiteet, joilla vahvistetaan vyöhykkeille pääsyn ja kalavarojen saatavuuden sekä kalastustoiminnan harjoittamisen edellytykset. Kyseiset toimenpiteet suunnitellaan käytettävissä olevien biologisten, sosiaalisten ja taloudellisten sekä teknisten tutkimusten sekä erityisesti 16 artiklan mukaisesti perustetun komitean laatimien kertomusten perusteella.

- - ."

30 On totta, että täysin vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan se seikka, että jokin yhteisön toimielin on velvollinen erityissäännösten nojalla ottamaan huomioon, vaikuttaako säädös, jonka se aikoo antaa, tiettyjen osapuolten asemaan, saa aikaan sen, että nämä osapuolet erottuvat muista (asia T-12/93, CCE de Vittel ym. v. komissio, tuomio 27.4.1995, Kok. 1995, s. II-1247, 36 kohta; asia T-135/96, UEAPME v. neuvosto, tuomio 17.6.1998, Kok. 1998, s. II-2335, 69 kohta ja asia T-122/96, Federolio v. komissio, määräys 30.9.1997, Kok. 1997, s. II-1559, 59 kohta).

31 Niiden kahden säännöksen, joihin 59 laivanvarustajaa ovat vedonneet, ainoana tarkoituksena on kuitenkin laatia puitteet, joissa neuvosto voi komission ehdotuksesta hyväksyä yhteisön toimenpiteitä, joilla vahvistetaan pääsyedellytykset alueille ja kalavaroihin sekä toiminnan harjoittamiseen sovellettavat edellytykset, mistä syystä nämä säännökset koskevat vain yleisesti kalastusalan toimijoita.

32 Siltä osin kuin tarkastellaan väitettä, jonka mukaan riidanalaista säännöstä sovelletaan tiettyyn suljettuun taloudellisten toimijoiden ryhmään, asiakirja-aineistosta käy kyllä ilmi, että kyseiset kolme järjestöä ja 59 laivanvarustajaa edustavat välitoimihakemuksen mukaan kaikkia niitä, jotka voivat saada pyyntilisenssin sardellia varten kyseisellä alueella ja joihin riidanalainen säännös vaikuttaa kielteisellä tavalla, koska kyse on niistä, joilla on Espanjan viranomaisten myöntämä lupa vuoden ensimmäiselle kolmannekselle, mutta on huomattava, että välitoimihakemukseen sisältyvien alusten määrä on suurempi kuin niiden alusten määrä, joilla oli hakemuksen esittämishetkellä pyyntilisenssi vuoden 2000 ensimmäiselle kolmannekselle, sillä hakemukseen sisältyy myös aluksia, jotka ovat ilmaisseet tahtonsa hakea tällaista lupaa toiselle vuosikolmannekselle.

33 Koska sardellin pyyntilisenssien määrä ICES VIII -alueella todennäköisesti vaihtelee eri vuosikolmanneksina taloudellisten toimijoiden tarpeiden mukaisesti, espanjalaiset kalastajat, joilla on lupa pyytää sardellia ICES VIII -alueella, muodostavat vain koostumukseltaan vaihtelevan joukon eivätkä yhtä suljettua ja rajattua ryhmää. On sitä paitsi todettava, että riidanalainen säännös vaikuttaa myös ja jopa ensisijaisesti sardellin pyyntiä kyseisellä alueella harjoittaviin ranskalaisiin ja portugalilaisiin kalastajiin.

34 Riidanalainen säännös ei näin ollen koske 59:ää laivanvarustajaa erikseen. Ei siis ole enää tarpeen selvittää, koskeeko säännös järjestöjä suoraan, vaan on katsottava, että kyseisillä 59 laivanvarustajalla ei ole EY 230 artiklan neljännen kohdan nojalla asiavaltuutta vaatia säännöksen kumoamista.

Kolmen järjestön nostaman kanteen tutkittavaksi ottaminen

35 On syytä huomata järjestöjen vedonneen yksinomaan siihen, että niillä on katsottava olevan asiavaltuus siitä syystä, että niiden jäsenilläkin on asiavaltuus.

36 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jonkin henkilöryhmän yhteisiä etuja edistämään perustettua yhdistystä ei voi koskea erikseen perustamissopimuksen EY 230 artiklan neljännen kohdan tarkoittamassa merkityksessä sellainen päätös, joka koskee tämän ryhmän yleisiä etuja, ja tämän vuoksi yhdistys ei voi nostaa kumoamiskannetta, kun sen jäsenet eivät voi näin tehdä yksityishenkilöinäkään (yhdistetyt asiat 19/62-22/62, Fédération nationale de la boucherie en gros et du commerce en gros des viandes ym. v. neuvosto, tuomio 14.12.1962, Kok. 1962, s. 943; asia 72/74, Union syndicale - Service public européen ym. v. neuvosto, tuomio 18.3.1975, Kok. 1975, s. 401; asia C-321/95 P, Greenpeace Council ym. v. komissio, tuomio 2.4.1998, Kok. 1998, s. I-1651, 14 ja 29 kohta). Riidanalaisen säännöksen ei voida katsoa koskevan 59:ää laivanvarustajaa erikseen, kuten edellä on todettu. Koska ei ole näytetty toteen, että kyseessä olevat kolme järjestöä olisivat eri asemassa kuin nämä 59 laivanvarustajaa, järjestöjen nostama kanne on jätettävä tutkimatta.

37 Välitoimista päättävä tuomioistuin ei näin ollen voi nyt tarkasteltavassa asiassa katsoa, että riidanalainen säännös koskisi järjestöjä erikseen. Ei siis ole enää tarpeen selvittää, koskeeko säännös järjestöjä suoraan, vaan on katsottava, että järjestöillä ei ole EY 230 artiklan neljännen kohdan nojalla asiavaltuutta vaatia säännöksen kumoamista.

38 Edellä esitetyn perusteella vaikuttaa alustavasti siltä, että asetuksen N:o 2742/99 kumoamista koskevan kanteen tutkittavaksi ottamisen perusteet selvästi puuttuvat.

39 Tämä välitoimihakemus on näin ollen jätettävä tutkimatta.

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla

YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTTI

on määrännyt seuraavaa:

1) Komissio hyväksytään väliintulijaksi asiassa T-54/00 R tukemaan vastaajan vaatimuksia.

2) Comunidad Autónoma del País Vascon väliintulohakemus asiassa T-54/00 R hylätään.

3) Välitoimihakemus jätetään tutkimatta.

4) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.