Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 11 päivänä tammikuuta 2001. - Isabel Martínez del Peral Cagigal vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - Muutoksenhaku - Henkilöstö - Palkkaluokan uudelleenmäärittelyä koskeva vaatimus - Kanne - Määräajan päättyminen - Uusi seikka - Yhdenvertainen kohtelu. - Asia C-459/98 P.



Oikeustapauskokoelma 2001 sivu I-00135



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

1. Henkilöstö - Kanne - Edeltävä hallinnollinen valitus - Määräajat - Määräajan menettäminen - Edellytykset sille, että määräaika alkaa kulua uudestaan - Uusi seikka - Päätös, jolla muutetaan niitä palkkaluokan määrittämisperusteita, joita sovelletaan palvelukseen otettaessa

(Henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohta ja 90 sekä 91 artikla)

2. Henkilöstö - Yhdenvertainen kohtelu - Palvelukseen ottaminen - Palkkaluokan määrittäminen - Uudelleenmäärittely - Oikeus pyytää uudelleenmäärittelyä, joka rajoitettiin niihin virkamiehiin, jotka on otettu palvelukseen asiassa T-17/95 5.10.1995 annetun tuomion jälkeen - Objektiivisen perustelun puuttuminen

(Henkilöstösääntöjen 5 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

1. Komission 7.2.1996 tekemää päätöstä, jolla muutettiin 5.10.1995 jälkeen palvelukseen otettujen virkamiesten palkkaluokan määrittelyperusteita, on pidettävä yleisesti sovellettavana päätöksenä, jolla asetettiin kyseenalaiseksi tietty määrä lopullisiksi tulleita hallintopäätöksiä, ja tältä osin se on sellainen uusi seikka, joka saattoi vaikuttaa epäedullisesti ennen 5.10.1995 palvelukseen otettujen virkamiesten asemaan, joten viimeksi mainituilla piti olla mahdollisuus henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa määrätyissä määräajoissa hakea komissiolta palkkaluokkiensa uudelleenmäärittelyä.

( ks. 45 kohta )

2. Asiassa T-17/95, Alexopoulou, 5.10.1995 annetun tuomion johdosta 7.2.1996 tehdyllä päätöksellä, jolla muutettiin 5.10.1995 jälkeen palvelukseen otettujen virkamiesten palkkaluokan määrittelyperusteita, loukataan henkilöstösääntöjen 5 artiklan 3 kohdassa määrättyä yhdenvertaisen kohtelun yleistä periaatetta, koska erilaista kohtelua, joka ilmeni siten, että 5.10.1995 jälkeen nimitetyt virkamiehet saattoivat vaatia palkkaluokkansa uudelleenmäärittelyä, kun taas ennen tätä päivää nimitetyt virkamiehet eivät voineet näin menetellä, ei voida objektiivisesti perustella sillä, että kyseinen tuomio julistettiin 5.10.1995.

Tätä tuomiota täytäntöönpantaessa ei nimittäin edellytetty, että tätä päivää olisi pidettävä 7.2.1996 tehdyn päätöksen voimaantulopäivänä niiden virkamiesten osalta, jotka eivät olleet riidan asianosaisia. Vaikka komissio on tällä päätöksellä täyttänyt huolenpitovelvollisuutensa niiden virkamiesten suhteen, jotka oli nimitetty 5.10.1995 jälkeen ja jotka eivät olleet säädetyssä määräajassa riitauttaneet niitä päätöksiä, joilla heidän palkkaluokkansa oli määritetty, sen menettelyä, kun se on jättänyt ulottamatta tämän huolenpidon vuoden 1983 ja 5.10.1995 välisenä aikana nimitettyihin, samassa asemassa oleviin virkamiehiin, ei voida perustella eikä selittää millään tavoin.

( ks. 51-53 kohta )

Asianosaiset

Asiassa C-459/98 P,

Isabel Martínez del Peral Cagigal, Euroopan yhteisöjen komission virkamies, kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajinaan asianajajat A. Creus ja B. Uriarte Valiente,

valittajana,

jossa valittaja vaatii muutoksenhaussaan yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-224/97, Martínez del Peral Cagigal vastaan komissio, 14.10.1998 antaman määräyksen (Kok. H. 1998, s. I-A-581 ja II-1741)

ja jossa valittajan vastapuolena on

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään J. Guerra Fernández ja F. Duvieusart-Clotuche, prosessiosoite Luxemburgissa,

vastaajana ensimmäisessä oikeusasteessa,

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),

toimien kokoonpanossa: D. A. O. Edward, joka hoitaa viidennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit P. Jann ja L. Sevón (esittelevä tuomari),

julkisasiamies: P. Léger,

kirjaaja: hallintovirkamies L. Hewlett,

ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,

kuultuaan asianosaisten 15.12.1999 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset,

kuultuaan julkisasiamiehen 28.3.2000 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

1 Martínez de Peral Cagigal on yhteisöjen tuomioistuimeen 17.12.1998 toimittamallaan valituksella hakenut muutosta EY:n tuomioistuimen perussäännön 49 artiklan sekä EHTY:n tuomioistuimen perussäännön ja Euratomin tuomioistuimen perussäännön vastaavien määräysten nojalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-224/97, Martínez del Peral Cagigal vastaan komissio, 14.10.1998 antamaan määräykseen (Kok. H. 1998, s. I-A-581 ja II-1741; jäljempänä valituksenalainen määräys), koska sillä on jätetty tutkittavaksi ottamatta valittajan kanne, jossa hän vaati kumoamaan yhtäältä 24.10.1996 tehdyn Euroopan yhteisöjen komission päätöksen, jolla hänen palkkaluokan uudelleenmäärittelyä koskeva vaatimuksensa oli hylätty, ja toisaalta 29.4.1997 tehdyn komission päätöksen, jolla hylättiin hallinnollinen valitus 24.10.1996 tehdystä päätöksestä.

Asiaa koskevat oikeussäännöt ja tosiseikat

2 Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 5 artiklan 3 kohdassa säädetään seuraavaa:

"Samaan ura-alueeseen tai virkaryhmään kuuluviin virkamiehiin sovelletaan samoja palvelukseen ottamisen ja urakehityksen edellytyksiä."

3 Henkilöstösääntöjen 31 artiklassa säädetään seuraavaa:

"1. Edellä mainittua menettelyä noudattaen valitut hakijat nimitetään:

- ura-alueen A tai kielten alan virkaryhmän virkamiehiksi heihin sovellettavan ura-alueen tai virkaryhmän peruspalkkaluokkaan,

- muiden ura-alueiden osalta virkamiehiksi sen viran peruspalkkaluokkaan, johon heidät on otettu palvelukseen.

2. Nimittävä viranomainen voi kuitenkin poiketa edellä olevasta säännöksestä seuraavissa tapauksissa:

a) palkkaluokissa A 1, A 2, A 3 ja LA 3 seuraavien määrien osalta:

- puolet avoimiksi tulleista viroista,

- kaksi kolmasosaa uusista viroista.

b) muissa palkkaluokissa seuraavien määrien osalta:

- kolmasosa avoimiksi tulleista viroista,

- puolet uusista viroista.

Lukuun ottamatta palkkaluokkaa LA 3 tätä säännöstä sovelletaan kuuden kussakin palkkaluokassa avoinna olevan viran ryhmiin."

4 Erään virkamiehen nostaman kanteen seurauksena ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi tätä virkamiestä koskevan palkkaustason määrittelypäätöksen (asia T-17/95, Alexopoulou v. komissio, tuomio 5.10.1995, Kok. H. 1995, s. I-A-227 ja II-683).

5 Tämä virkamies oli määrätty ura-alueensa peruspalkkaluokkaan palkkaluokkaan nimittämiseen ja palkkatason määrittämiseen palvelukseenottamisen yhteydessä sovellettavista perusteista 1.9.1983 tehdyllä sisäisellä päätöksellä (jäljempänä 1.9.1983 tehty päätös), jossa komissio oli jättänyt käyttämättä sille henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdassa annettua harkintavaltaa. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi kuitenkin tämän päätöksen osalta, että vaikka nimittävälle viranomaiselle henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdassa annettua harkintavaltaa voidaankin oikeuskäytännön mukaan säännellä 1.9.1983 tehdyn sisäisen päätöksen kaltaisilla päätöksillä, komissio ei kuitenkaan voi pelkällä päätöksellä vähentää tai rajoittaa henkilöstösääntöjen säännösten oikeusvaikutuksia. Se päätteli tästä, että komissio ei saa kokonaan jättää käyttämättä sille henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdassa annettua toimivaltaa kieltäytymällä ehdottomasti nimittämästä vastikään palvelukseen otettua virkamiestä muuhun kuin ura-alueen peruspalkkaluokkaan, ja että 1.9.1983 tehdyllä päätöksellä rikottiin näin henkilöstösääntöjä.

6 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin korosti tässä yhteydessä erityisesti sitä, että jotta henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohta ei menettäisi kaikkea oikeudellista merkitystään, nimittävällä viranomaisella on tietyissä tilanteissa, kuten silloin kun hakija on poikkeuksellisen pätevä, velvollisuus konkreettisesti arvioida, voidaanko kyseistä säännöstä soveltaa. Tällainen velvollisuus sillä on erityisesti silloin, kun yksikön erityistarpeet vaativat erityisen pätevän henkilön palvelukseenottamista ja kun henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdan säännösten soveltaminen näin ollen on perusteltua, tai kun palvelukseen otettu henkilö on poikkeuksellisen pätevä ja hän vaatii näiden säännösten soveltamista. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin täsmensi kuitenkin, että koska Euroopan yhteisön toimielinten palvelukseen hakevien henkilöiden ammattikokemukset poikkeavat suuresti toisistaan, nimittävällä viranomaisella on henkilöstösääntöjen 31 artiklassa ja 32 artiklan toisessa kohdassa tai niiden nojalla tehdyissä sisäisissä päätöksissä määrätyissä rajoissa harkintavalta, kun se arvioi virkamieheksi palkatun henkilön aikaisempaa ammattikokemusta, tämän kokemuksen kestoa ja sitä enemmän tai vähemmän läheistä yhteyttä, joilla ne voivat liittyä täytettävän tehtävän vaatimuksiin (em. asia Alexopoulou v. komissio, tuomion 21 kohta).

7 Edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio annetun tuomion noudattamiseksi komissio muutti 1.9.1983 tekemäänsä päätöstä 7.2.1996 tekemällään päätöksellä (jäljempänä 7.2.1996 tehty päätös), joka julkaistiin hallinnollisissa tiedotuksissa 27.3.1996. Tämän muutoksen jälkeen 1.9.1983 tehdyn päätöksen 2 artikla kuuluu seuraavasti:

"Nimittävä viranomainen nimittää koeajalla olevan virkamiehen sen ura-alueen peruspalkkaluokkaan, johon hänet on otettu palvelukseen.

Poikkeuksena tästä periaatteesta nimittävä viranomainen voi päättää nimittää koeajalla olevan virkamiehen ura-alueen ylempään palkkaluokkaan, jos yksikön erityistarpeet vaativat erityisen pätevän henkilön palvelukseenottamista tai jos palvelukseen otettu henkilö on poikkeuksellisen pätevä."

8 Tässä 7.2.1996 tehdyssä päätöksessä todetaan sen oikeusvaikutusten alkavan 5.10.1995 eli edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio annetun tuomion julistamispäivänä.

9 Hyvin monet virkamiehet ovat vaatineet, että heidän palkkaluokkansa määritettäisiin henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdan nojalla uudelleen ylempään palkkaluokkaan ura-alueella. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa on nostettu yli 80 sellaista kannetta, joissa kantajat vaativat kumoamaan nimittämispäätöksen tai päätöksen, jolla palkkaluokan uudelleenmäärittelyä koskeva vaatimus on hylätty.

10 Martínez del Peral Cagigalin virkamiesura ja ne komission päätökset, joilla on merkitystä hänen ja komission välisessä riidassa, voidaan tiivistää seuraavasti:

- Martínez del Peral Cagigal nimitettiin 9.11.1993 komission koeajalla olevaksi hallintovirkamieheksi palkkaluokkaan A 7 palkkatasolle 1 16.10.1993 lähtien

- 26.11.1993 tehdyllä päätöksellä hänen palkkaluokakseen vahvistettiin 16.10.1993 lähtien A 7 ja palkkatasokseen 3

- edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio annettiin tuomio 5.10.1995, jolloin myös 7.2.1996 tehdyn päätöksen oikeusvaikutukset alkoivat

- komissio teki 7.2.1996 yleisesti sovellettavan päätöksen, jolla muutettiin 1.9.1983 tehtyä päätöstä

- 7.2.1996 tehty päätös julkaistiin hallinnollisissa tiedotuksissa 27.3.1996

- Martínez del Peral Cagigal vaati 21.6.1996 palkkaluokkansa uudelleenmäärittelyä komission palvelukseen tulosta lähtien

- hakemus hylättiin 24.10.1996

- Martínez del Peral Cagigal valitti tästä 23.1.1997

- valitus hylättiin 29.4.1997 tehdyllä päätöksellä

- Martínez del Peral Cagigal nosti 29.7.1997 kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.

Valituksenalainen määräys

11 Valituksenalaisessa määräyksessä hyväksyttiin komission esittämä oikeudenkäyntiväite ja kanne jätettiin tutkittavaksi ottamatta sillä perusteella, että 7.2.1996 tehty päätös ei ollut sellainen uusi seikka, jonka vuoksi henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa kanteen nostamiselle säädetyt määräajat olisivat alkaneet kulua uudelleen sen 26.11.1993 tehdyn päätöksen osalta, jolla Martínez del Peral Cagigalin palkkaluokka vahvistettiin.

12 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisen määräyksen 26 kohdassa, ettei Martínez del Peral Cagigal ollut tehnyt henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa säädetyssä kolmen kuukauden määräajassa hallinnollista valitusta 26.11.1993 tehdystä nimittävän viranomaisen päätöksestä, jolla hänen palkkaluokkansa vahvistettiin. Se muistutti tältä osin valituksenalaisen määräyksen 27 kohdassa, että virkamies ei voi kyseenalaistaa niitä ehtoja, joilla hänet on alun perin otettu palvelukseen sen jälkeen kun palvelukseenottamista koskeva päätös on tullut lopulliseksi.

13 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisen määräyksen 28 kohdassa, että Martínez del Peral Cagigalin esittämällä vaatimuksella pyrittiin kuitenkin nimenomaan kyseenalaistamaan ne ehdot, joilla hänet oli alun perin otettu palvelukseen, sillä hän haluaa, että hänelle palvelukseen ottamisajankohtana vahvistettu palkkaluokka määritetään uudelleen.

14 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistutti valituksenalaisen määräyksen 29 kohdassa periaatteesta, jonka mukaan vaatimus sellaisen päätöksen tarkistamisesta, jota ei ole riitautettu säädetyn määräajan kuluessa, voidaan esittää ainoastaan, jos esille on tullut olennainen uusi seikka, minkä jälkeen se totesi valituksenalaisen määräyksen 30 kohdassa, että 7.2.1996 tehty päätös ei voi luonteeltaan eikä oikeudelliselta ulottuvuudeltaan olla tällainen uusi seikka, koska sillä ei pyritty kyseenalaistamaan ennen sen voimaantuloa lopullisiksi tulleita hallintopäätöksiä eikä sillä myöskään ollut tällaisia vaikutuksia.

15 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisen määräyksen 31 ja 32 kohdassa, että henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohtaan ei sisälly sääntöä, jota olisi sovellettava kaikkiin virkamiehiin, vaan että sillä sitä vastoin annetaan nimittävälle viranomaiselle harkintavaltaa nimittää poikkeuksellisesti vastikään palvelukseen otettu virkamies ylempään palkkaluokkaan ura-alueellaan.

16 Martínez del Peral Cagigalin väitteestä, jonka mukaan hänen vaatimuksensa hylkäämisellä rikottiin henkilöstösääntöjen 5 artiklan 3 kohtaa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisen määräyksen 33 kohdassa, että edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio annetusta tuomiosta ilmenee, ettei nimittävällä viranomaisella ole yleistä velvollisuutta tutkia jokaisessa tapauksessa, onko henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohtaa syytä soveltaa, eikä perustella päätöstään olla soveltamatta tätä säännöstä.

17 Ottaen huomioon nämä seikat ja erityisesti sen, että henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdassa säädetään poikkeuksesta, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi valituksenalaisen määräyksen 34 kohdassa, että se, että komissio hylkäsi palkkaluokan uudelleenmäärittelyä koskevan vaatimuksen sen jälkeen kun hallinnollisen valituksen jättämiselle varattu määräaika oli päättynyt, ei voinut merkitä sitä, että henkilöstösääntöjen 5 artiklan 3 kohtaa olisi rikottu.

18 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi vielä valituksenalaisen määräyksen 35 kohdassa Martínez del Peral Cagigalin väitteen, jonka mukaan komissio oli laiminlyönyt huolenpitovelvoitteensa, ja muistutti, että tämä velvoite ei voi johtaa siihen, että hallintoviranomaisten olisi tulkittava yhteisön säännöstä tavalla, joka on ristiriidassa sen täsmällisten ilmaisujen kanssa. Henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohtaa ei tässä tapauksessa voitu tulkita siten, että sitä olisi sovellettava kaikkiin virkamiehiin.

19 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, ettei Martínez del Peral Cagigal ollut kyennyt näyttämään toteen sellaisten uusien seikkojen olemassaoloa, joiden vuoksi henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa säädetyt määräajat olisivat alkaneet kulua uudelleen, ja se totesi näin ollen valituksenalaisen määräyksen 37 kohdassa, että Martínez del Peral Cagigal oli menettänyt oikeutensa riitauttaa 26.11.1993 tehdyn päätöksen, joten se jätti kanteen tutkittavaksi ottamatta.

Muutoksenhaku

20 Muutoksenhaku perustuu viiteen valitusperusteeseen.

21 Ensimmäisen valitusperusteen mukaan yhteisön oikeutta on rikottu, sillä valituksenalainen määräys on ristiriidassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ja yhteisöjen tuomioistuimen sen oikeuskäytännön kanssa, jonka mukaan uuden seikan ilmenemisestä seuraa, että kanteen nostamiselle varattu määräaika alkaa kulua uudelleen, ja jonka mukaan uutena seikkana on pidettävä sellaista komission sisäistä päätöstä, jolla virkamiesten palkkaluokan määrittelyperusteita muutetaan.

22 Toisen valitusperusteen mukaan EY:n perustamissopimuksen 176 artiklaa (josta on tullut EY 233 artikla), jonka mukaan komission olisi pitänyt toteuttaa edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio annetun tuomion täytäntöön panemiseksi tarvittavat toimenpiteet, on rikottu.

23 Kolmannen valitusperusteen mukaan yhdenvertaisen kohtelun perustavanlaatuista periaatetta, josta säädetään henkilöstösääntöjen 5 artiklan 3 kohdassa ja joka on tunnustettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä, on loukattu.

24 Neljännen valitusperusteen mukaan yhteisön oikeutta on rikottu, koska valituksenalainen määräys on ristiriidassa henkilöstösääntöjen 24 artiklassa säädetyn komissiolle kuuluvan huolenpitovelvollisuuden kanssa.

25 Viidennen valitusperusteen mukaan valituksenalainen määräys on puutteellisesti perusteltu, sillä siinä ei riittävästi täsmennetä niitä syitä, joiden vuoksi 7.2.1996 tehtyä päätöstä ei voida pitää uutena seikkana.

Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan yhteisön oikeutta on rikottu, sillä valituksenalainen määräys on ristiriidassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ja yhteisöjen tuomioistuimen sen oikeuskäytännön kanssa, jonka mukaan uuden seikan ilmenemisestä seuraa, että kanteen nostamiselle varattu määräaika alkaa kulua uudelleen

26 Ensimmäisessä valitusperusteessaan Martínez del Peral Cagigal viittaa yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen useisiin eri tuomioihin, joista hänen mukaansa ilmenee, että muita yleisesti sovellettavia päätöksiä, joissa on määrätty vastikään palvelukseen tulleen henkilöstön palkkaluokan määrittelyä koskevista perusteista, on pidetty sellaisena uutena seikkana, jonka nojalla on voitu vaatia, että palkkaluokan määrittelyä koskeva yksittäinen päätös arvioidaan uudelleen. Valittaja toteaa, ettei hän ymmärrä, miksei 7.2.1996 tehty päätös, jonka kohde on täysin sama, voisi olla tällainen uusi seikka.

27 Lisäksi Martínez del Peral Cagigal kiistää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamuksen, jonka mukaan henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohta on ymmärrettävä poikkeuksena yleisistä määrittelysäännöistä, millä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan selittyy se ero, joka on 7.2.1996 tehdyllä päätöksellä, jossa rajoitutaan määräämään tämän säännöksen mukaisesta varauksesta, ja tämän tuomion 26 kohdassa mainituilla muilla yleisesti sovellettavilla päätöksillä, joissa määrätään kaikkiin virkamiehiin sovellettavista yleisistä suuntaviivoista.

28 Martínez del Peral Cagigal katsoo, että uusien perusteiden mukaan tapahtuva palkkaluokan uudelleenmäärittely, joka on sidottu hallintotoimi ja josta hallinto ei voi kieltäytyä, on syytä erottaa tällaiseen toimeen perustuvasta päätöksestä, joka on harkinnanvarainen hallintotoimi ja jota tehdessään hallinto voi käyttää harkintavaltaansa.

29 Martínez del Peral Cagigal katsoo lisäksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ollut epäjohdonmukainen myöntäessään, että 7.2.1996 tehdyllä päätöksellä on taannehtivia vaikutuksia kaikkiin niihin virkamiehiin, jotka on otettu palvelukseen 5.10.1995 alkaen, vaikka se on valituksenalaisen määräyksen 30 kohdassa todennut, ettei kyseisellä päätöksellä pyritty kyseenalaistamaan ennen sen voimaantuloa lopulliseksi tulleita hallintopäätöksiä eikä sillä myöskään ollut tällaisia vaikutuksia.

30 Valittaja toteaa lopuksi, että 7.2.1996 tehty päätös on uusi seikka, joka aiheuttaa sen, että määräaika, jonka kuluessa hänen on vaadittava hänelle komission palvelukseen tuloajankohtana vahvistetun palkkaluokan uudelleenmäärittelyä, alkaa kulua uudelleen.

31 Komissio toteaa ensiksi, että Martínez del Peral Cagigalin valituksensa tueksi esittämät perusteet ovat täysin samanlaisia kuin ne kanneperusteet, jotka hän esitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa vireillä olleen kumoamiskanteensa tueksi. Näin ollen näitä perusteita ei yhteisöjen tuomioistuimen muutoksenhakuasioita koskevan oikeuskäytännön mukaan voida ottaa tutkittaviksi. Komissio toteaa tältä osin, että valituskirjelmän tietyt kohdat ovat sisällöltään täysin samanlaisia kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen jätetyn kannekirjelmän tietyt kohdat.

32 Komissio väittää tämän jälkeen, että 7.2.1996 tehdyllä päätöksellä on rajallinen, puhtaasti tiedotusluonteinen merkitys, ja ettei sillä tuoda mitään uutta edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio esitettyyn tätä henkilöstösääntöjen sääntöä koskevaan tulkintaan.

33 Komissio väittää myös, että ero, jonka Martínez del Peral Cagigal tekee "sidotun hallintotoimen" ja "harkinnanvaraisen hallintotoimen" välillä, on keinotekoinen eikä liity tähän asiaan, koska päätös ei koske automaattisesti kaikkia virkamiehiä, vaan ainoastaan niitä, jotka tätä vaativat, ja niitä, jotka katsovat täyttävänsä vaaditut edellytykset.

34 Komissio katsoo lopuksi yhtäältä sen seikan, että 5.10.1995 jälkeen palvelukseen otetuille virkamiehille myönnettiin mahdollisuus hallinnollisen valituksen jättämiseen senkin jälkeen, kun kolmen kuukauden pituinen määräaika oli päättynyt, ja toisaalta sen seikan, että hallinnollisen valituksen tekemiselle ja kanteen nostamiselle säädetyt määräajat kuuluvat välttämättömiin prosessinedellytyksiin, olevan vain näennäisesti ristiriidassa keskenään. 7.2.1996 tehdyllä päätöksellä ei nimittäin ole annettu henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdassa säädettyjen oikeuksien lisäksi mitään muita oikeuksia eikä sillä yleisesti ottaen ollut oikeuksia synnyttäviä vaikutuksia. Näin ollen mihinkään taannehtivuuteen ei voida vedota eikä väitettyä ristiriitaisuutta ole olemassa.

35 Komission esittämän oikeudenkäyntiväitteen osalta on todettava, että EY:n perustamissopimuksen 168 a artiklan (josta on tullut EY 225 artikla), EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklan ensimmäisen kohdan ja yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 112 artiklan 1 kohdan c alakohdan määräysten mukaan valituksessa on ilmoitettava täsmällisesti sekä se, miltä kaikilta osin tuomion kumoamista vaaditaan, että ne oikeudelliset perusteet ja perustelut, joihin erityisesti halutaan vedota tämän vaatimuksen tueksi (asia C-352/98 P, Bergaderm ja Goupil v. komissio, tuomio 4.7.2000, Kok. 2000, s. I-5291, 34 kohta).

36 Tätä edellytystä ei täytä valitus, jossa vain toistetaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa jo esitetyt perusteet ja väitteet, ilman että valitukseen edes sisältyisi perusteluja, joiden tarkoituksena olisi erityisesti osoittaa valituksenalaiseen tuomioon sisältyvä oikeudellinen virhe. Tällaisella valituksella pyritään tosiasiassa ainoastaan siihen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetty kanne tutkitaan uudelleen, mikä ei kuulu yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaan (em. asia Bergaderm ja Goupil v. komissio, tuomion 35 kohta).

37 Nyt esillä olevassa asiassa esitetyllä valitusperusteella riitautetaan kuitenkin täsmällisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämät perustelut ja siinä esitetään yksityiskohtaisia perusteltuja väitteitä, joilla pyritään osoittamaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rikkoneen yhteisön oikeutta, kun se on antanut määräyksen, joka on ristiriidassa yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen sen oikeuskäytännön kanssa, jonka mukaan uuden seikan ilmenemisestä seuraa, että kanteen nostamiselle varattu määräaika alkaa kulua uudelleen.

38 Näin ollen sillä seikalla, että samat väitteet on jo esitetty ensimmäisessä oikeusasteessa riitautettaessa yhteisön toimielimen päätöksen laillisuus, ei voida perustella niiden tutkimatta jättämistä, koska tällöin muutoksenhakumenettely menettäisi merkityksensä.

39 Valitusperuste on tästä syystä otettava tutkittavaksi.

40 Tämän valitusperusteen asiasisällön osalta on ensinnäkin päätettävä, mikä on 7.2.1996 tehdyn päätöksen ulottuvuus. Tässä 27.3.1996 julkaistussa päätöksessä todetaan, että se tulee voimaan 5.10.1995 eli edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio annetun tuomion julistamispäivänä.

41 On syytä todeta, että tällä päätöksellä, jolla pantiin täytäntöön edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio annettu tuomio, muutettiin niitä vastikään palvelukseen otettujen virkamiesten palkkaluokan määrittelyperusteita, joita komissio oli soveltanut 1.9.1983 tehdyn päätöksen tekemisestä lähtien, ja sillä tehtiin mahdolliseksi tiettyjen eli 5.10.1995 jälkeen nimitettyjen virkamiesten palkkaluokan uudelleenmäärittely.

42 Tästä syystä tällä päätöksellä, toisin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen määräyksen 30 kohdassa, kyseenalaistettiin lopullisiksi tulleiden hallintopäätösten pätevyys, sillä tietyt virkamiehet saattoivat vaatia palkkaluokkansa uudelleenmäärittelyä, vaikka he eivät olleet määräajassa riitauttaneet sitä päätöstä, jolla heidän palkkaluokkansa oli määritetty nimityksen yhteydessä.

43 Sen väitteen osalta, jonka mukaan henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohta ei sisällä sellaista sääntöä, jota olisi sovellettava kaikkiin virkamiehiin, riittää kun todetaan, että - kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on itsekin todennut - "jotta henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohta ei menettäisi kaikkea oikeudellista merkitystään, - - nimittävällä viranomaisella on tietyissä tilanteissa, kuten silloin kun hakija on poikkeuksellisen pätevä, velvollisuus konkreettisesti arvioida, voidaanko kyseistä säännöstä soveltaa. Tällainen velvollisuus sillä on erityisesti silloin, kun yksikön erityistarpeet vaativat erityisen pätevän henkilön palvelukseenottamista ja kun henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdan säännösten soveltaminen näin ollen on perusteltua, - - tai kun palvelukseen otettu henkilö on poikkeuksellisen pätevä ja hän vaatii näiden säännösten soveltamista" (em. asia Alexopoulou v. komissio, tuomion 21 kohta).

44 Tästä seuraa, että vaikka nimittävällä viranomaisella onkin harkintavaltaa, kun se arvioi yksikön tarpeita ja hakijan ammattikokemusta, tämä valta ei kuitenkaan vapauta sitä velvollisuudesta tutkia hakemusta, jossa vaaditaan henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdan soveltamista, jos tämän hakemuksen on esittänyt virkamies, joka katsoo olevansa poikkeuksellisen pätevä.

45 Näin ollen 7.2.1996 tehty päätös, jolla muutettiin luokitteluperusteita, oli yleisesti sovellettava päätös, jolla asetettiin kyseenalaiseksi tietty määrä lopullisiksi tulleita hallintopäätöksiä. Toisin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen määräyksen 30 kohdassa, tämä päätös oli tältä osin sellainen uusi seikka, joka tässä tapauksessa saattoi vaikuttaa epäedullisesti ennen 5.10.1995 palvelukseen otettujen virkamiesten asemaan. Tästä syystä viimeksi mainituilla piti olla mahdollisuus henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa määrätyissä määräajoissa hakea komissiolta palkkaluokkiensa uudelleenmäärittelyä.

46 Tästä seuraa, että Martínez del Peral Cagigalin 21.6.1996 tekemä hakemus, jossa hän vaati palkkaluokkansa uudelleenmäärittelyä, oli pätevästi tehty, ja että kanne, jonka Martínez del Peral Cagigal nosti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa tämän hakemuksen hylkäämispäätöstä vastaan, olisi pitänyt ottaa tutkittavaksi.

47 Koska tämä valitusperuste on perusteltu, valituksenalainen määräys on kumottava ilman, että muita valitusperusteita on tarpeen tutkia.

Pääasia

48 Koska asia on EY:n tuomioistuimen perussäännön 54 artiklassa ja EHTY:n sekä Euratomin tuomioistuimen perussääntöjen vastaavissa määräyksissä tarkoitetuin tavoin ratkaisukelpoinen, yhteisöjen tuomioistuimen on ratkaistava lopullisesti kumoamisvaatimus, joka koskee 24.10.1996 tehtyä komission päätöstä, jolla hylättiin Martínez del Peral Cagigalin esittämä palkkaluokan uudelleenmäärittelyä koskeva vaatimus ja joka vahvistettiin 29.4.1997 tehdyllä komission päätöksellä, jolla hylättiin 23.1.1997 tehty hallinnollinen valitus.

49 Martínez del Peral Cagigalin mukaan nämä päätökset perustuvat lainvastaiseen yleisesti sovellettavaan päätökseen, koska 7.2.1996 tehdyllä päätöksellä loukataan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta siitä syystä, ettei tätä päätöstä sovelleta ennen 5.10.1995 nimitettyihin virkamiehiin.

50 Tältä osin on syytä muistuttaa, että henkilöstösääntöjen 5 artiklan 3 kohdassa ilmaistu yhdenvertaisen kohtelun periaate on yhteisön virkamiesoikeudessa sovellettava yleinen sääntö. Tämän säännön vastainen syrjintä on kyseessä silloin kun täysin samanlaisia tai toisiinsa rinnastettavia tapauksia kohdellaan eri tavalla ja kun tällaista eroa ei voida objektiivisesti perustella (tämän suuntaisesti yhdistetyt asiat 198/81-202/81, Micheli ym. v. komissio, tuomio 2.12.1982, Kok. 1982, s. 4145, 5 ja 6 kohta; palvelukseenottoedellytysten osalta ks. yhdistetyt asiat 66/83-68/83 ja 136/83-140/83, Hattet ym. v. komissio, tuomio 11.7.1985, Kok. 1985, s. 2459, 24 kohta ja asia 119/83, Appelbaum v. komissio, tuomio 11.7.1985, Kok. 1985, s. 2423, 25 kohta).

51 On syytä todeta, että nyt esillä olevassa asiassa kyseessä olevalla 7.2.1996 tehdyllä päätöksellä kohdellaan 5.10.1995 jälkeen nimitettyjä virkamiehiä suopeammin kuin ennen tätä päivää nimitettyjä virkamiehiä, koska 5.10.1995 jälkeen nimitetyt virkamiehet voivat vaatia palkkaluokkansa uudelleenmäärittelyä, kun taas ennen tätä päivää nimitetyt virkamiehet eivät enää voineet näin menetellä.

52 Tätä erilaista kohtelua ei voida objektiivisesti perustella sillä, että edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio annettu tuomio julistettiin 5.10.1995. Tätä tuomiota täytäntöönpantaessa ei nimittäin edellytetty, että tätä päivää olisi pidettävä 7.2.1996 tehdyn päätöksen voimaantulopäivänä niiden virkamiesten osalta, jotka eivät olleet riidan asianosaisia. Vaikka komissio on tällä päätöksellä täyttänyt huolenpitovelvollisuutensa niiden virkamiesten suhteen, jotka oli nimitetty 5.10.1995 jälkeen ja jotka eivät olleet säädetyssä määräajassa riitauttaneet niitä päätöksiä, joilla heidän palkkaluokkansa oli määritetty, sen menettelyä, kun se on jättänyt ulottamatta tämän huolenpidon vuoden 1983 ja 5.10.1995 välisenä aikana nimitettyihin, samassa asemassa oleviin virkamiehiin, ei voida perustella eikä selittää millään tavoin.

53 Näin ollen on todettava, että 7.2.1996 tehdyllä päätöksellä loukataan henkilöstösääntöjen 5 artiklan 3 kohdassa ilmaistua yhdenvertaisen kohtelun yleistä periaatetta, koska tällä päätöksellä kohdellaan toisiinsa rinnastettavia tapauksia eri tavalla eikä tätä eroa ole edes yritetty perustella objektiivisesti.

54 Tästä seuraa, että koska 24.10.1996 tehty komissio päätös, jolla hylättiin Martínez del Peral Cagigalin esittämä palkkaluokan uudelleenmäärittelyä koskeva vaatimus ja joka vahvistettiin 29.4.1997 tehdyllä komission päätöksellä, jolla hylättiin 23.1.1997 tehty hallinnollinen valitus, perustuu tähän yhdenvertaisen kohtelun periaatetta loukkaavaan yleisesti sovellettavaan päätökseen, se on kumottava.

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Oikeudenkäyntikulut

55 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 122 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan silloin, kun valitus on perusteltu ja yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee itse riidan lopullisesti, se päättää oikeudenkäyntikuluista. Saman työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan, jota sovelletaan 118 artiklan nojalla muutoksenhakumenettelyyn, asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska Martínez del Peral Cagigal on vaatinut, että komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska viimeksi mainittu on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan omien oikeudenkäyntikulujensa lisäksi kaikki Martínez del Peral Cagigalin oikeudenkäyntikulut sekä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa että yhteisöjen tuomioistuimessa.

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto)

on antanut seuraavan tuomiolauselman:

1) Kumotaan asiassa T-224/97, Martínez del Peral Cagigal vastaan komissio, 14.10.1998 annettu yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys.

2) Kumotaan 24.10.1996 tehty Euroopan yhteisöjen komission päätös, jolla hylättiin Martínez del Peral Cagigalin esittämä palkkaluokan uudelleenmäärittelyä koskeva vaatimus ja joka vahvistettiin 29.4.1997 tehdyllä komission päätöksellä, jolla hylättiin 23.1.1997 tehty hallinnollinen valitus.

3) Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja yhteisöjen tuomioistuimessa.