Vaikka EY 228 artiklassa ei täsmennetä määräaikaa, jonka kuluessa yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, jolla jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönti on todettu, on pantava täytäntöön, vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisön oikeuden välittömään ja yhtenäiseen soveltamiseen liittyvä intressi edellyttää, että tämä täytäntöönpano aloitetaan välittömästi ja saatetaan loppuun niin pian kuin mahdollista.

Koska EY 228 artiklan 2 kohdassa määrätty menettely on katsottava yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden täytäntöönpanoa koskevaksi erityiseksi oikeudenkäyntimenettelyksi, eli toisin sanoen täytäntöönpanokeinoksi, sen yhteydessä voidaan käsitellä vain jäsenvaltion EY:n perustamissopimukseen perustuvien jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönnit, jotka yhteisöjen tuomioistuin on EY 226 artiklan perusteella todennut.

Vaikka EY 228 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely on katsottava yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden täytäntöönpanoa koskevaksi erityiseksi oikeudenkäyntimenettelyksi, tämä menettely, kuten EY 226 artiklassa määrätty menettely, edellyttää, että oikeudenkäyntiä edeltävää menettelyä on noudatettava.

Tältä osin voidaan todeta, että EY 226 artiklan perusteella nostetun kanteen yhteydessä komission jäsenvaltiolle esittämässä virallisessa huomautuksessa ja sittemmin komission antamassa perustellussa lausunnossa rajataan oikeudenkäynnin kohde, jota ei sen jälkeen voida enää laajentaa. Se, että asianomaisella valtiolla on mahdollisuus esittää huomautuksensa, muodostaa perustamissopimuksella tavoitellun olennaisen takeen, vaikka jäsenvaltio päättäisi olla käyttämättä tätä mahdollisuutta, ja tämän takeen huomioon ottaminen on jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista koskevan menettelyn sääntöjenmukaisuutta koskeva olennainen menettelymääräys. Tämän vuoksi perustellun lausunnon ja komission kanteen on nojauduttava oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn aloittavassa virallisessa huomautuksessa esiin tuotuihin perusteisiin.

Sama koskee EY 228 artiklan 2 kohdan perusteella nostettua kannetta, jonka kohde on rajattava kyseisessä määräyksessä tarkoitetussa oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä siten, että komissio ei voi kannekirjelmässään laajentaa oikeudenkäynnin kohdetta vetoamalla kanneperusteisiin, jotka ovat uusia verrattuna perusteisiin, jotka on esitetty perustellussa lausunnossa, jolla komissio on täsmentänyt ne seikat, joiden osalta kyseinen jäsenvaltio ei ole noudattanut yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota, jolla jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönti on todettu.

On totta, että vaatimus, jonka mukaan EY 226 artiklan ja EY 228 artiklan 2 kohdan nojalla nostettujen kanteiden kohde on rajattava näissä määräyksissä tarkoitetussa oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä, ei kuitenkaan voi merkitä sitä, että virallisessa huomautuksessa esitettyjen väitteiden, perustellun lausunnon lausunto-osan ja kannekirjelmässä esitettyjen vaatimusten pitäisi aina olla täysin yhteneviä, kunhan oikeudenkäynnin kohdetta ei ole laajennettu tai muutettu. Kun näin ollen lainsäädäntöä on muutettu oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn aikana, kanne voi koskea sellaisia kansallisia säännöksiä, jotka eivät ole identtisiä perustellussa lausunnossa tarkoitettujen säännösten kanssa. Näin on muun muassa silloin, kun jäsenvaltio perustellun lausunnon antamisen jälkeen muuttaa kansallisia säännöksiä, joita perusteltu lausunto koski, ryhtyäkseen toimiin tuomion, jolla jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönti todettiin, täytäntöönpanon laiminlyöntiin liittyvien väitteiden johdosta.

Komissio ei kuitenkaan voi EY 228 artiklan 2 kohdan nojalla nostamallaan kanteella moittia kansallisia säännöksiä, joita oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely ei koskenut, vaikka niitä sovellettiin sen aikana, riippumatta siitä, moittiiko se sitä eksplisiittisesti tai, jos näiden säännösten ja perustellussa lausunnossa moitittujen kansallista säännöstöä koskevien seikkojen välillä on välitön yhteys, implisiittisesti. Koska komission on EY 228 artiklan 2 kohdan perusteella annetussa perustellussa lausunnossa täsmennettävä ne seikat, joiden osalta kyseinen jäsenvaltio ei ole noudattanut yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota, jolla jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönti on todettu, oikeudenkäynnin kohdetta ei voida laajentaa velvoitteisiin, joita perusteltu lausunto ei koske, loukkaamatta menettelyn sääntöjenmukaisuuden takaamiseksi annettuja olennaisia menettelymääräyksiä. Niinpä komissio ei voi kannevaiheessa esittää ensimmäistä kertaa perustetta, jota se ei ole nostanut esiin oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä, ilman, että se laajentaa oikeudenkäynnin kohdetta ja loukkaa siten puolustautumisoikeuksia.

(ks. 54–60 ja 77 kohta)