ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 1.3.2017 – Universiteit Antwerpen vastaan REA

(asia T-208/15)

(Välityslauseke – Seitsemäs tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelma (2007–2013) – Marie Curie -toimet – Uransa alkuvaiheessa olevat tutkijat – Ehdotuspyyntö FP7-People-ITN-2008 – Avustussopimukset – Tukikelpoiset kustannukset – Maksettujen summien palauttaminen – Tutkijoiden vastaanottamisen käsite – Oikeasuhteisuus)

1. Tuomioistuinmenettely–Asian saattaminen unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi välityslausekkeen perusteella–Sopimus, johon sovelletaan kansallista oikeutta–Kansallisen aineellisen oikeuden sovellettavuus–Kansallista toimivaltasäännöstöä ei voida soveltaa (SEUT 272 artikla) (ks. 52–55 kohta)

2. Tuomioistuinmenettely–Asian saattaminen unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi välityslausekkeen perusteella–Tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin erityisohjelman yhteydessä tehdyt sopimukset–Tavoitteet (SEUT 272 artikla) (ks. 65 kohta)

3. Tuomioistuinmenettely–Asian saattaminen unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi välityslausekkeen perusteella–Tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin erityisohjelman yhteydessä tehdyt sopimukset–Tutkijoiden vastaanottamisen käsite (SEUT 272 artikla) (ks. 81–85, 93, 104 ja 116 kohta)

Aihe

SEUT 272 artiklaan perustuva vaatimus todeta yhtäältä, että avustussopimusta nro 238214”C7” (Cerebellar-Cortical Control: Cells, Circuits, Computation, and Clinic) ja avustussopimusta nro 238686”CEREBNET” (Timing and plasticity in the olivo-cerebellar system), jotka on tehty ehdotuspyynnön FP7-PEOPLE-ITN-2008 yhteydessä, ei voida tulkita siten, että niissä asetetaan edunsaajille velvollisuus antaa uransa alkuvaiheessa oleville tutkijoille koulutusta ainoastaan edunsaajien omissa tiloissa, ja tämän seurauksena vahvistaa, että REA ei voi katsoa, että sitä osaa kustannuksista, joka koskee kolmen uransa alkuvaiheessa olevan tutkijan koulutusta kantajan tilojen ulkopuolella, ei voida korvata, ja toisaalta, että REA velvoitetaan korvaamaan kaikki näiden uransa alkuvaiheessa olevien tutkijoiden koulutusta koskevat kustannukset, sellaisina kuin kantaja on ne ilmoittanut, korkoineen siitä päivästä lähtien, jona maksut oli sopimusten mukaan suoritettava

Ratkaisu

1) Tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA) velvoitetaan korvaamaan Universiteit Antwerpenille 45526,73 euroa, mikä vastaa tiettyjä avustussopimuksen ”Cerebnet” nro 238686, joka on tehty tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin seitsemännen puiteohjelman (2007–2013) yhteydessä, nojalla maksettavia kustannuksia, korkoineen siitä päivästä lähtien, jona tämä määrä oli mainitun sopimuksen mukaan suoritettava.

2) Kanne hylätään muilta osin.
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 13–15 kohta)
2.

EU-tavaramerkki — Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys — Ehdottomat mitättömyysperusteet — Rekisteröinti asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan vastaisesti — Sanamerkki RESCUE (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 20–42 ja 47 kohta)
2.

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Perustelut — Perusteluvelvollisuuden laajuus — Libyaan kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet — Vakavien ihmisoikeusloukkausten toimeksiantoon tässä valtiossa osallistuneisiin tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistettu saapumista ja kauttakulkua koskeva kielto sekä varojen jäädyttäminen — Päätös on annettu asianomaisen tuntemassa asiayhteydessä — Suppeiden perustelujen hyväksyttävyys (SEUT 296 artikla; neuvoston päätös 2015/1333/YUTP; neuvoston asetus N:o 204/2011 ja neuvoston asetus N:o 2015/1323) (ks. 26–31 kohta)
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19–21 ja 55 kohta)
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17, 18, 42 ja 43 kohta)
2.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 31 ja 32 kohta)
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (ks. 15, 16 ja 35 kohta)
7.

EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Suhteelliset hylkäysperusteet–Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten–Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä–H-kirjaimen muotoisen hevosen kuolaimen muotoista poltinrautaa esittävä kuviomerkki–H-kirjaimen muotoisen hevosen kuolaimen muotoista poltinrautaa esittävä kuviomerkki, joka sisältää kirjaimen c, ja kuviomerkki yeguada de la cartuja hierro del bocado (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 102–108 ja 113 kohta)
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (muutoksenhakujaosto)

6 päivänä heinäkuuta 2016

LM

vastaan

Euroopan komissio

”Valitus — Henkilöstö — Virkamiehet — Perhe-eläke — Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII oleva 18 ja 27 artikla — Perusoikeuskirjan 25 artikla — Edesmenneen virkamiehen eronneen puolison oikeus — Edesmenneen virkamiehen vastuulla ollut elatusapu”

Aihe:

Valitus, jossa vaaditaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen antaman määräyksen [luottamuksellinen] kumoamista.

Ratkaisu:

Valitus hylätään. LM velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

Virkamiehet – Eläkkeet – Perhe-eläke – Entisten puolisoiden välisellä sopimuksella vahvistettu elatusapu – Perhe-eläkkeen enimmäismäärä

(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 25 artikla; henkilöstösääntöjen liitteessä VIII oleva 18 ja 27 artikla)

Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 27 artiklan mukaan virkamiehen tai entisen virkamiehen eronneella puolisolla on oikeus kyseisen liitteen 4 luvussa määriteltyyn perhe-eläkkeeseen jos hän voi osoittaa, että hänellä on entisen puolisonsa kuollessa oikeus tämän maksamaan elatusapuun, joka on vahvistettu joko oikeuden päätöksellä tai entisten puolisoiden välisellä virallisesti rekisteröidyllä ja täytäntöönpannulla sopimuksella. Saman säännöksen mukaan perhe-eläke ei voi olla suurempi kuin elatusapu, jota maksettiin hänen entisen puolisonsa kuollessa, päivitettynä henkilöstösääntöjen 82 artiklan mukaisesti.

Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevassa 18 artiklassa, jossa säädetään lähinnä sellaisen perhe-eläkkeen maksamisesta, jonka vähimmäismäärä on 35 prosenttia kuolleen entisen virkamiehen peruspalkasta, tarkoitetaan kuitenkin yksinomaan eloon jäänyttä puolisoa, joka ei ole eronnut.

Tältä osin Euroopan unionin ilmaisee nimenomaan henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevalla 27 artiklalla kunnioittavansa Euroopan unionin perusoikeuskirjan 25 artiklassa vahvistettua sääntöä siltä osin kuin on kyse kuolleen virkamiehen eronneen puolison erityistapauksesta sitoutumalla huolehtimaan eloon jääneen eronneen puolison osalta entiselle virkamiehelle kuuluneesta velvollisuudesta maksaa elatusapua. Perusoikeuskirjan 25 artiklassa ei kuitenkaan ole sääntöä, jolla luodaan yksityisille subjektiivinen oikeus, joka liittyy henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevassa 27 artiklassa tarkoitetuille henkilöille maksettavan perhe-eläkkeen vähimmäismäärään.

(ks. 13–15 kohta)

Viittaukset:

Unionin tuomioistuin: tuomio 15.1.2014, Association de médiation sociale (C-176/12, EU:C:2014:2, 44 ja 42 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20, 21 ja 39 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15, 51 ja 52 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16 kohta)
Näin ollen kyseisissä säännöissä asetettua perusteluvelvollisuutta ei täytä sellainen valitus, jossa vain kerrataan tai toistetaan sanasta sanaan virkamiestuomioistuimessa jo esitetyt perusteet ja perustelut, sellaisetkin, joiden pohjana olevien tosiseikkojen osalta tämä tuomioistuin on tosiseikastoa määrittäessään nimenomaisesti omaksunut eri näkemyksen. Tällaisella valituksella nimittäin pyritään tosiasiassa ainoastaan siihen, että virkamiestuomioistuimessa esitetty kanne tutkitaan uudelleen, mikä ei kuulu unionin yleisen tuomioistuimen toimivaltaan.

Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 195 artiklan 2 kohdan mukaisesti valituksessa on ilmoitettava täsmällisesti sekä se, miltä kaikilta osin tuomion kumoamista vaaditaan, että ne oikeudelliset perusteet ja perustelut, joihin erityisesti halutaan vedota tämän vaatimuksen tueksi.

Ainoastaan asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsitellyt tuomioistuin on toimivaltainen yhtäältä määrittämään ratkaisun perustaksi asetettavan tosiseikaston, lukuun ottamatta sellaisia tapauksia, joissa määritetyn tosiseikaston paikkansapitämättömyys käy ilmi sille toimitetusta aineistosta, ja toisaalta arvioimaan tätä tosiseikastoa. Lukuun ottamatta tapausta, jossa asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsittelevälle tuomioistuimelle esitetty selvitys on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tosiseikkojen arviointi ei ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi unionin yleisen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin. Tällaisen vääristyneellä tavalla huomioon ottamisen on ilmettävä selvästi asiakirja-aineistosta, ilman että olisi tarpeen arvioida uudelleen tosiseikkoja ja selvitysaineistoa.

(ks. 26 ja 35 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio 8.9.2009, ETF v. Landgren (T-404/06 P, EU:T:2009:313, 191–193 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18–20 ja 23 kohta)
Mikään ei oikeuta päättelemään, että komissio olisi velvollinen sisällyttämään elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä annetun asetuksen N:o 1924/2006 13 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun hyväksyttyjen terveysväitteiden luetteloon väitteitä, joiden sisällyttämistä siihen on pyydetty, pelkästään sen vuoksi, että Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen on antanut myönteisiä lausuntoja. Sen sijaan komission on asetuksen N:o 1924/2006 18 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua ratkaisua tehdessään otettava huomioon myös kaikki asiassa sovellettavat unionin lainsäädännön säännökset ja muut tarkasteltavana olevaan kysymykseen vaikuttavat aiheelliset seikat siitä huolimatta, että tieteellinen näyttö on kyseisen asetuksen johdanto-osan 17 perustelukappaleen mukaan ravitsemus- ja terveysväitteiden käytön tärkein näkökohta. Se seikka, ettei komission ole pakko ratkaista asiaa elintarviketurvallisuusviranomaisen päätöksen mukaisesti, vahvistetaan lisäksi kyseisen asetuksen 18 artiklan 5 kohdassa, jonka mukaan terveysväitteen hyväksyminen on mahdollista silloinkin, kun elintarviketurvallisuusviranomainen antaa kielteisen lausunnon tämän väitteen sisällyttämisestä saman asetuksen 13 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun luetteloon.

Elintarviketurvallisuusviranomainen tutkii asian tältä osin vain rajoitetusti. Asetuksen N:o 1924/2006 18 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaan, luettuna yhdessä saman asetuksen 16 artiklan 3 kohdan kanssa, elintarviketurvallisuusviranomaisen on lausuntoaan laatiessaan tutkittava vain, perustuuko terveysväite tieteelliseen näyttöön ja täyttääkö väitteen sanamuoto asetuksessa N:o 1924/2006 ilmaistut vaatimukset. Asiakysymyksen osalta elintarviketurvallisuusviranomaisen on erityisesti varmistauduttava siitä, että terveysväitteet perustuvat yleisesti hyväksyttyyn tieteelliseen näyttöön, jolla ne on osoitettu oikeiksi kyseisen asetuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

(ks. 25 ja 39 kohta)
103

Komissio on tosin osallistunut kolmikantaneuvotteluihin, jotka on pidetty kyseessä olevan tavallisen lainsäätämisjärjestyksen yhteydessä. Parlamentin, neuvoston ja komission 13.6.2007 antaman yhteispäätösmenettelyyn sovellettavia käytännön menettelytapoja koskevan yhteisen julistuksen (EY-sopimuksen 251 artikla) (EUVL 2007, C 145, s. 5), joka sääntelee tällaisia epävirallisia kokouksia, 13 kohdan mukaan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä komission rooli rajoittuu sellaisten yhteyksien helpottamiseen, jotka on luotu ”työskentelyn helpottamiseksi ensimmäisessä käsittelyssä”, ja siihen, että se käyttää ”aloiteoikeuttaan rakentavasti pyrkien – – parlamentin ja neuvoston kantojen lähentymiseen ottaen asianmukaisesti huomioon toimielinten välisen tasapainon ja noudattaen sille perustamissopimuksessa annettua tehtävää” (ks. vastaavasti tuomio 15.9.2016, U4U ym. v. parlamentti ja neuvosto, T-17/14, ei julkaistu, EU:T:2016:489, 137 kohta).
118

Oikeuskäytännöstä seuraa, että komission on kartellin olemassaolon lisäksi näytettävä toteen myös sen kesto. Erityisesti SEUT 101 artiklan 1 kohdan rikkomisen todistelusta on todettava, että komission on esitettävä selvitys niistä kilpailusääntöjen rikkomisista, jotka se on katsonut tapahtuneeksi, ja oikeudellisesti riittävä näyttö kilpailusääntöjen rikkomisen muodostavista seikoista. Jos tuomioistuimella on epäilyjä, niiden on hyödytettävä yritystä, jolle päätös, jossa kilpailusääntöjen rikkominen on todettu, on osoitettu. Erityisesti käsitellessään kannetta sellaisen päätöksen kumoamiseksi, jossa määrätään sakko tai alennetaan tämän sakon määrää, tuomioistuin ei siis saa katsoa, että komissio on näyttänyt kyseisen rikkomisen toteen oikeudellisesti riittävällä tavalla, jos sillä on tämän seikan osalta vielä epäilyjä. Viimeksi mainitussa tilanteessa on nimittäin otettava huomioon syyttömyysolettaman periaate, joka on yksi perusoikeuksista, joita unionin oikeusjärjestyksessä suojataan, ja joka on vahvistettu perusoikeuskirjan 48 artiklan 1 kohdassa. Kun otetaan huomioon kyseisten rikkomisten luonne sekä niihin liittyvien seuraamusten luonne ja ankaruus, syyttömyysolettaman periaatetta sovelletaan erityisesti yrityksiä koskevien kilpailusääntöjen rikkomista koskeviin menettelyihin, jotka voivat johtaa sakkojen tai uhkasakkojen määräämiseen. Komission on esitettävä täsmällisiä ja yhtäpitäviä todisteita, joiden perusteella voidaan vakuuttua siitä, että kilpailusääntöjä on väitetyllä tavalla rikottu (ks. tuomio 17.5.2013, Trelleborg Industrie ja Trelleborg v. komissio, T‑147/09 ja T‑148/09, EU:T:2013:259, 50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
26

Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ensimmäisen kohdan, luettuna yhdessä tämän perussäännön 53 artiklan ensimmäisen kohdan sekä 2.5.1991 annetun työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan kanssa, mukaan kannekirjelmässä on mainittava oikeudenkäynnin kohde ja yhteenveto kanteen oikeudellisista perusteista. Näiden mainintojen on oltava riittävän selkeitä ja täsmällisiä, jotta vastaaja voi valmistella puolustuksensa ja jotta unionin yleinen tuomioistuin voi tarvittaessa ratkaista kanteen tukeutumatta muihin tietoihin. Oikeusvarmuuden ja hyvän lainkäytön takaamiseksi kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksenä on, että ne olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin kantaja perustaa kanteensa, käyvät ilmi ainakin pääpiirteittäin itse kannekirjelmästä, kunhan ne on esitetty johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi. Näiden vaatimusten täyttämiseksi kannekirjelmässä, jossa vaaditaan sellaisten vahinkojen korvaamista, jotka unionin toimielimen on väitetty aiheuttaneen, on mainittava seikat, joiden perusteella voidaan yksilöidä kantajan moittima toimielimen toiminta, syyt, joiden takia kantaja katsoo, että toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys, sekä tämän vahingon laatu ja laajuus (ks. tuomio 7.10.2015, Accorinti ym. v. EKP, T‑79/13, EU:T:2015:756, 53 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
1)

Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 5.3.2014 annettu neuvoston päätös 2014/119/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksen 2014/119 täytäntöönpanosta 14.4.2014 annetulla neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä 2014/216/YUTP, ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 5.3.2014 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 208/2014, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 14.4.2014 annetulla neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 381/2014, kumotaan siltä osin kuin Oleksandr Viktorovych Yanukovychin nimi on merkitty niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luetteloon, joihin nämä rajoittavat toimenpiteet kohdistetaan, päätöksen 2014/119 muuttamisesta 5.3.2015 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2015/364 ja asetuksen N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 5.3.2015 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/357 voimaantuloon saakka.
36

Kantajan mukaan päätöksessä 2014/119 ja asetuksessa N:o 208/2014 on vain hyvin niukat perustelut hänen nimensä merkitsemiselle luetteloon, kun niissä todetaan vain, että Ukrainassa tutkitaan hänen osallisuuttaan rikoksiin, jotka liittyvät julkisten varojen väärinkäyttöön ja kyseisten varojen siirtämiseen laittomasti Ukrainan ulkopuolelle. Hän väittää erityisesti, että neuvosto on tehnyt ilmeisen arviointivirheen, kun se on kyseisen luetteloon merkitsemisen perusteeksi selvästi nojautunut vain siihen seikkaan, että hän oli toiminut Ukrainassa poliittisessa tehtävässä, vaikka häneen ei edes ollut kohdistettu Ukrainassa mainittuihin rikoksiin osallistumista koskevaa rikostutkintaa. Lisäksi ainoa nimen merkitsemiselle esitetty peruste on epämääräinen ja yleinen, koska väitteitä ei ole riittävästi eritelty siltä osin kuin kyse on siitä, milloin, missä ja millä tavoin hän olisi osallistunut kiistettyihin rikoksiin.
51

Lisäksi on täsmennettävä, että asetukset N:o 1698/2005 ja N:o 1974/2006 korvattiin Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun kehittämiseen ja asetuksen N:o 1698/2005 kumoamisesta 17.12.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1305/2013 (EUVL L 347, s. 487) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1305/2013 täydentämisestä ja siirtymäsäännöksistä 11.3.2014 annetulla komission delegoidulla asetuksella (EU) N:o 807/2014 (EUVL L 227, s. 1). Asetuksen N:o 1305/2013 45 artiklan 6 kohdassa säädetyn toimivallan perusteella komissio sääti delegoidun asetuksen N:o 807/2014 13 artiklan b alakohdan, jonka nojalla ”jäsenvaltioiden on esitettävä maaseudun kehittämisohjelmissaan edellytykset, joiden mukaisesti käytettyjen välineiden ja laitteiden hankintaa voidaan pitää tukikelpoisina menoina”. Näissä uusissa säännöissä ei – toisin kuin asetuksen N:o 1974/2006 55 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa – siis säädetä pk-yrityksiä koskevasta erityisjärjestelystä eikä ”asianmukaisesti perusteltuja tapauksia” koskevasta kriteeristä. Lisäksi niissä edellytetään käytettyjen välineiden ja laitteiden hankinnan tukikelpoisuutta koskevien edellytysten osalta nimenomaisesti sitä, että jäsenvaltiot antavat yleisesti sovellettavia sääntöjä ”maaseudun kehittämisohjelmissaan”.
140

Ensinnäkin kantaja väittää kirjelmissään, että hän löysi Belgiassa ”ainoastaan sihteerin töitä pienessä voittoa tavoittelemattomassa yhdistyksessä, jonka toimialana on sinkin kaupan pitäminen”, mutta hänen kannekirjelmän liitteessä A 18 olevasta työsopimuksestaan ja vastauskirjelmän liitteessä C 3 olevasta kirjeestä ilmenee, että hänet otettiin syyskuussa 2001 palvelukseen nimikkeellä ”Assistant to Market Development Coordinator and Environment and Public Affairs Manager” (markkinakehityskoordinaattorin ja ympäristö- ja julkishallintoasioiden johtajan assistentti). Hänen työluvissaan todetaan myös, että hän on projektivastaava, ja kannekirjelmän liitteessä A 18 olevassa 13.2.2013 päivätyssä muistiossa hänestä käytetään nimikettä ”Executive and Personal Assistant” (henkilökohtainen johdon assistentti).