Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Sosiaalipolitiikka – Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu – Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annettu direktiivi 2003/88

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88 6 artiklan b alakohta)

2. Sosiaalipolitiikka – Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu – Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annettu direktiivi 2003/88 – 6 artiklan b alakohta – Välitön oikeusvaikutus

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88 6 artiklan b alakohta)

Tiivistelmä

1. Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 2003/88 6 artiklan b alakohtaa on tulkittava siten, että sen vastainen on pääasiassa esillä olevan kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jolla julkisen sektorin työnantajan sallitaan siirtää toiseen yksikköön pelastustoiminnan yksikössä palomiehenä työskennellyt työntekijä ilman tämän suostumusta siitä syystä, että tämä on vaatinut, että viimeksi mainitussa yksikössä noudatettaisiin kyseisessä säännöksessä säädettyä keskimääräistä viikoittaista enimmäistyöaikaa. Sillä seikalla, että tälle työntekijälle ei aiheudu tästä siirrosta muuta erityistä haittaa kuin kyseisen 6 artiklan b alakohdan rikkomisesta aiheutuva haitta, ei tässä suhteessa ole merkitystä.

(ks. 53–55 kohta ja tuomiolauselma)

2. Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 2003/88 6 artiklan b alakohta täyttää kaikki edellytykset tuottaakseen välittömän oikeusvaikutuksen, koska siinä yksiselitteisesti asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus saavuttaa tietty tulos, eikä säännökseen liity mitään ehtoja siinä olevan säännön soveltamiseksi, eli keskimääräisen viikoittaisen työajan – ylityö mukaan luettuna – enimmäismäärän säätämiseksi 48 tuntiin. Vaikka direktiivissä sallitaankin jäsenvaltioiden poikkeavan sen 6 artiklan b alakohdan säännöksistä, tällä seikalla ei horjuteta viimeksi mainitun artiklan b alakohdan täsmällistä ja ehdotonta luonnetta. Jäsenvaltioilla oleva mahdollisuus olla soveltamatta 6 artiklaa edellyttää kaikkien kyseisen 22 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädettyjen edellytysten täyttymistä, joten on mahdollista määrittää sen suojelun vähimmäistaso, joka on joka tapauksessa pantava täytäntöön.

Julkisella sektorilla työskentelevällä työtekijällä on oikeus vedota suoraan direktiivin 2003/88 6 artiklan b alakohdan säännöksiin työnantajaansa vastaan saadakseen toteutetuksi tällä säännöksellä taatun oikeutensa sellaiseen keskimääräiseen viikoittaiseen työaikaan, joka ei ylitä tällä säännöksellä taattua 48:aa tuntia. Kansallisilla tuomioistuimilla ja julkishallinnon elimillä, hajautetut julkisyhteisöt mukaan lukien, on tässä suhteessa velvollisuus soveltaa unionin oikeutta kokonaisuudessaan ja suojata siinä yksityisille annettuja oikeuksia jättämällä tarvittaessa kaikki unionin oikeuden vastaiset kansalliset oikeussäännöt soveltamatta.

Ilman suostumusta tapahtunut siirtäminen toisiin tehtäviin siitä syystä, että työntekijä on vaatinut kyseisessä säännöksessä säädetyn keskimääräisen viikoittaisen enimmäistyöajan noudattamista, aiheuttaa sen, että tällä säännöksellä annetulta oikeudelta viedään sen keskeinen sisältö. Tällaisella toimenpiteellä poistetaan tämän säännöksen tehokas vaikutus tämän työntekijän osalta. On siis ilmeisen selvää, ettei kyseisellä toimenpiteellä varmisteta direktiivin 2003/88 6 artiklan b alakohdan täysimääräistä soveltamista eikä niiden oikeuksien suojelua, jotka tällä säännöksellä annetaan kyseisen jäsenvaltion työntekijöille.

Lisäksi Euroopan unionin perusoikeuskirjan, jolla SEU 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisen kohdan mukaan on ”sama oikeudellinen arvo kuin perussopimuksilla”, 47 artiklalla taattu perusoikeus tehokkaaseen oikeussuojaan vaarantuisi oleellisesti, jos työnantajalla olisi vastatoimena valitukseen tai kanteeseen, jonka työntekijä on nostanut varmistaakseen sellaisen direktiivin säännösten noudattamisen, jolla pyritään suojelemaan hänen turvallisuuttaan ja terveyttään, oikeus toteuttaa tällainen toimenpide. Työntekijät, jotka katsovat työnantajansa toteuttaman toimenpiteen loukkaavan oikeuksiaan, saattaisivat tällaisten vastatoimien, joita vastaan ei ole mitään oikeussuojakeinoa, pelossa jättää esittämättä vaatimuksensa tuomioistuimessa, mikä vaarantaisi vakavalla tavalla direktiivissä tavoitellun päämäärän toteutumisen.

(ks. 57–61, 63, 65 ja 66 kohta)