Henkilöstöasian tiivistelmä



Henkilöstöasian tiivistelmä

Tiivistelmä

1. Virkamiehet – Kanne – Edeltävän hallinnollisen valituksen käsite

(Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 ja 2 kohta)

2. Virkamiehet – Kanne – Lain soveltamisalan loukkaamiseen perustuva kanne – Huomioon ottaminen viran puolesta – Edellytykset

(Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 77 artikla)

3. Virkamiehet – Todistusmenettely – Täytäntöönpanotavat komissiossa – Toimivalta lausua hakemusten osalta – Erottaminen arviointimenettelystä – Hyväksymiskriteerit

(Henkilöstösääntöjen 43 artikla; liitteessä XIII olevan 10 artiklan 3 kohta)

1. Kirjeen tai muistion oikeudellinen luonnehdinta kuuluu yksinomaan virkamiestuomioistuimelle eikä riipu asianosaisten tahdosta. Kirjettä, jossa virkamies pyytää hallintoviranomaista toteuttamaan tiettyjä toimia, on pidettävä henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna hallinnollisena valituksena, koska vaikka kyseinen kirje voitaisiin tulkita henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi hakemukseksi, nimittävä viranomainen tulkitsi sen nimenomaisesti valitukseksi ja kantaja saattoi siten perustellusti uskoa täyttäneensä henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa säädetyn oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn vaatimukset ja voivansa nostaa suoraan kanteen virkamiestuomioistuimessa.

Siinä tapauksessa, että toimielin on menetellyt tavalla, joka on omiaan joko yksinään tai ratkaisevassa määrin aiheuttamaan hyväksyttävää sekaannusta vilpittömässä mielessä olevan ja tavanomaisella tavalla valveutuneelta henkilöltä edellytettävää huolellisuutta noudattavan oikeussubjektin mielessä, hallintoviranomainen ei voi vedota siihen, että se on itse sivuuttanut oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteet, mikä on johtanut oikeussubjektin tekemään virheeseen.

(ks. 34, 35 ja 38–40 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑12/90, Bayer v. komissio, 29.5.1991 (Kok., s. II‑219, 29 kohta) ja asia T‑115/92, Hogan v. parlamentti, 15.7.1993 (Kok., s. II‑895, 36 kohta).

2. Yhteisöjen tuomioistuimilla on mahdollisuus ja tarvittaessa myös velvollisuus ottaa viran puolesta huomioon tietyt sisäistä laillisuutta koskevat perusteet. Tämä pätee oikeusjärjestyksen perusteisiin liittyvään perusteeseen, joka perustuu siihen, että päätöksessä ei ole otettu huomioon lain soveltamisalaa. Virkamiestuomioistuin näet laiminlöisi tehtävänsä laillisuusvalvontaa harjoittavana tuomioistuimena, jos se jättäisi toteamatta, että riidanalainen päätös on tehty sellaisen oikeussäännön perusteella, joka ei voi tulla sovellettavaksi esillä olevassa asiassa, vaikka asianosaiset eivät olisi riitauttaneet kyseistä seikkaa, ja jos se tämän seurauksena ratkaisisi käsiteltäväkseen saatetun asian soveltamalla itse tällaista oikeussääntöä.

Tältä osin argumenttia, jonka mukaan sisäistä laillisuutta koskevan perusteen tutkiminen viran puolesta saattaisi olla vastoin oikeudenkäyntimenettelyn kontradiktorista luonnetta ja loukata puolustautumisoikeuksien kunnioittamista koskevaa periaatetta, ei voida hyväksyä. Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 77 artiklan mukaan virkamiestuomioistuin voi näet omasta aloitteestaan asianosaisia kuultuaan ratkaista, onko asia jätettävä tutkimatta ehdottoman prosessinedellytyksen puuttumisen vuoksi. Ei ole mitään syytä olettaa, että jos tämä edellytys on riittävä tae kontradiktorisen periaatteen ja puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaatteen noudattamiselle tilanteessa, jossa ehdottoman prosessinedellytyksen puuttuminen tutkitaan viran puolesta, sama ei koskisi tilannetta, jossa oikeusjärjestyksen perusteisiin liittyvä peruste tutkitaan viran puolesta, liittyipä tämä peruste sitten sisäiseen tai ulkoiseen laillisuuteen. Näin ollen on katsottava, että ilmoittaessaan asianosaisille oikeusjärjestyksen perusteisiin liittyvän perusteen, jonka se aikoi tutkia, ottaessaan vastaan asianosaisten kirjalliset huomautukset tästä aikomuksestaan ja antaessaan niille tilaisuuden ottaa siihen kantaa istunnossa virkamiestuomioistuin täytti kontradiktorisen periaatteen ja puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaatteen mukaiset vaatimukset.

(ks. 50, 51, 57 ja 60 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C‑473/00, Cofidis, 21.11.2002 (Kok., s. I‑10875, 36 ja 38 kohta); yhdistetyt asiat C‑442/03 P ja C‑471/03 P, P & O European Ferries (Vizcaya) ja Diputación Floral de Vizcaya v. komissio, 1.6.2006 (Kok., s. I‑4845, 45 kohta) ja asia C‑168/05, Mostaza Claro, 26.10.2006 (Kok., s. I‑10421, 39 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: yhdistetyt asiat T‑576/93–T‑582/93, Browet ym. v. komissio, 15.7.1994 (Kok., s. II‑677, 35 kohta).

3. Henkilöstösääntöjen 43 artiklan 1 kohdassa säädetään, että virkamiehen pätevyydestä, tehokkuudesta ja käytöksestä viranhoidossa laaditaan säännönmukaisesti arviointi kunkin toimielimen vahvistamien edellytysten mukaisesti. Tehtäväryhmän AST virkamiesten osalta arviointiin voi palkkaluokasta 4 alkaen sisältyä henkilöstösääntöjen 43 artiklan 2 kohdan nojalla myös lausunto siitä, onko asianomaisella hallintovirkamiehen tehtävien hoitamisessa vaadittavia ominaisuuksia.

Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII oleva 10 artikla on sen sijaan siirtymäsäännös. Siinä säädetään entisten ura-alueiden C ja D virkamiesten uralla etenemisestä hallintoavustajien tehtäväryhmään 1.5.2006 alkaen. Todistusmenettelyn on perustuttava virkamiesten virkaikään, kokemukseen, ansioihin ja koulutuksen tasoon, ja siinä noudatettava menettely sisältää toimielinten vahvistamien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti virkamiesten hakemuksia koskevan sekakomitean tutkimuksen. Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti komissio päätti 7.4.2004 tekemällään päätöksellä henkilöstöönsä sovellettavan todistusmenettelyn soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.

Komission antamissa henkilöstösääntöjen 43 artiklan yleisissä soveltamissäännöksissä määritelty arviointimenettely ja 7.4.2004 tehdyssä päätöksessä määritelty todistusmenettely ovat täysin erillisiä ja perustuvat aivan erilaisiin yksityiskohtaisiin sääntöihin.

Tältä osin vaikka arvioinnin vahvistajalla on oikeus hyväksyä urakehitystä koskeva kertomus sillä varauksella, ettei arvioinnin tarkastaja muuta kertomusta, nimittävän viranomaisen on todistusmenettelyn kussakin vaiheessa otettava kantaa virkamiesten ehdokkuuteen todistusmenettelyssä. Nimittävän viranomaisen, eli eri viranomaisen kuin todistusmenettelyn vahvistajan, tehtävänä on erityisesti arvioida käytettävissä olevien urakehitystä koskevien kertomusten perusteella todistusmenettelyn ehdokkaiden kokemusta ja ansioita. Ainoastaan nimittävällä viranomaisella on oikeus yhdenmukaistaa näiden kriteerien arviointiedellytykset komission eri yksiköissä, sillä arvioinnin vahvistajan tai arvioinnin tarkastajan näkemyksellä on taipumus rajoittua tämän vastuulle asetettuihin yksiköihin.

Koska hallintoviranomainen eväsi entisten ura-alueiden C ja D virkamiehiin kuuluvasta komission virkamiehestä laaditussa urakehitystä koskevassa kertomuksessa tältä mahdollisuuden tulla hyväksytyksi henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun todistusmenettelyyn sillä perusteella, että hän ei ollut osoittanut kyseisellä arviointikierroksella, että hänellä olisi todistusmenettelyyn hyväksymiseksi vaadittavia ”ominaisuuksia”, hylkäävän päätöksen perustana ei ollut henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 10 artiklan 3 kohta, jota on sovellettava todistusmenettelyyn, kuten sen tarkoituksen vuoksi olisi pitänyt olla, vaan arviointimenettelyyn sovellettava henkilöstösääntöjen 43 artikla. Täten hallintoviranomainen ei ottanut huomioon kyseisen 43 artiklan soveltamisala, joka poikkeaa henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 10 artiklan 3 kohdan soveltamisalasta, eikä sitä, että arviointimenettely ja todistusmenettely ovat toisistaan riippumattomia, ja näin ollen kantajan vaatimus urakehitystä koskevan kertomuksensa kumoamisesta siltä osin kuin siinä lausutaan hänen hallintoavustajan tehtävien hoitamisessa vaadittavista ominaisuuksista, on perusteltu.

Myöskään henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 10 artiklan 3 kohdassa tai 7.4.2004 tehdyssä päätöksessä ei todeta, että todistusmenettelyä, jonka avulla virkamies voi siirtyä rajoituksetta hallintoavustajien tehtäväryhmään, voisi käyttää muiden kriteerien kuin virkaiän, kokemuksen, ansioiden ja koulutustason perusteella. Virkamiehen hyväksyminen todistusmenettelyyn, mikä on toinen vaihe tässä menettelyssä, edellyttää kyseisen 7.4.2004 tehdyn päätöksen 5 artiklan 1 kohdan nojalla ainoastaan kahden edellytyksen täyttymistä, eli tiettyä koulutustasoa ja virkaikää, ei ominaisuuksia koskevan edellytyksen täyttymistä.

(ks. 64–66, 76, 80, 82, 87, 88 ja 91 kohta)