Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Vahingonkorvauskanne - Vanhentumisaika - Alkamisajankohta - Korvausvastuu, joka johtuu asetuksesta N:o 857/84, jonka mukaan sellaisille maidontuottajille, jotka ovat antaneet maidon myynnistä luopumista koskevan sitoumuksen, ei myönnetä viitemäärää - Huomioon otettava ajankohta

(EY:n perustamissopimuksen 178 ja 215 artikla (joista on tullut EY 235 ja EY 288 artikla); EY:n tuomioistuimen perussäännön 43 artikla; neuvoston asetukset N:o 1078/77 ja N:o 857/84)

2. Vahingonkorvauskanne - Vanhentumisaika - Edellytykset, joilla vanhentuminen keskeytyy - Kanteen nostaminen yhteisöjen lainkäyttöelimessä tai vaatimuksen esittäminen tätä ennen toimivaltaiselle toimielimelle

(EY:n perustamissopimuksen 173 artikla (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla) ja 175 artikla (josta on tullut EY 232 artikla); EY:n tuomioistuimen perussäännön 43 artikla; neuvoston asetukset N:o 1078/77, N:o 857/84 ja N:o 2187/93; neuvoston ja komission tiedonanto 92/C 198/04)

Tiivistelmä

1. Yhteisöä vastaan sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun perusteella nostettujen kanteiden, kuten asetuksen N:o 1078/77 mukaisesti maidon kaupan pitämisestä luopumista tai tuotannon muuttamista koskevan sitoumuksen antaneille maidon tai maitotuotteiden tuottajille aiheutunutta vahinkoa siitä, että heille ei pystytty myöntämään asetuksen N:o 857/84 vuoksi viitemäärää eivätkä he siten voineet myydä ollenkaan maitoa maksamatta lisämaksua, koskevien kanteiden vanhentumisaika alkoi kulua kaupan pitämisestä luopumista koskevan sitoumuksen päättymistä seuraavana päivänä ja samana päivänä kuin asetuksesta N:o 857/84 aiheutui ensimmäisen kerran kantajalle vahinkoseurauksia siten, että sillä estettiin häntä aloittamasta uudelleen maidon myynti. Aiheutunut vahinko ei ole syntynyt äkillisesti, vaan se on toistunut päivittäin, jolloin EY:n tuomioistuimen perussäännön 43 artiklan mukainen vanhentuminen koskee yli viisi vuotta ennen vanhentumisen keskeyttävää tointa syntyneitä vahinkoja, ilman että vanhentuminen vaikuttaa myöhemmin syntyneisiin oikeuksiin.

( ks. 62-64 kohta )

2. EY:n tuomioistuimen perussäännön 43 artiklan mukaan vanhentumisaika voidaan keskeyttää joko nostamalla kanne yhteisöjen lainkäyttöelimessä tai esittämällä tätä ennen vaatimus asianomaiselle yhteisön toimielimelle, jolloin tässä viimeksi mainitussa tapauksessa vanhentuminen ei kuitenkaan keskeydy, jos vaatimusta ei seuraa kanne niitä määräaikoja noudattaen, jotka määräytyvät tapauksesta riippuen perustamissopimuksen 173 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla) tai 175 artiklan (josta on tullut EY 232 artikla) perusteella.

Kun kyse on asetuksen N:o 1078/77 mukaisesti maidon kaupan pitämisestä luopumista tai tuotannon muuttamista koskevan sitoumuksen antaneille maidon tai maitotuotteiden tuottajille aiheutuneesta vahingosta, joka johtuu siitä, että heille ei pystytty myöntämään asetuksen N:o 857/84 vuoksi viitemäärää eivätkä he siten voineet myydä ollenkaan maitoa maksamatta lisämaksua, neuvoston ja komission tiedonantoon, joka koski myöhemmin annettavaa asetusta N:o 2187/93 kyseisille tuottajille tarjottavasta hyvityksestä, sisältynyt luopuminen vanhentumiseen vetoamisesta on yksipuolinen toimi, jonka päämääränä oli rajoittaa nostettujen kanteiden määrää rohkaisemalla tuottajia odottamaan kyseisellä asetuksella käyttöön otettavaa kiinteämääräisten hyvitysten järjestelmää. Kyseisen asetuksen mukaan tuottajat saattoivat pyytää hyvitystarjousta, jonka hyväksymiselle asetettu määräaika oli kaksi kuukautta. Näin ollen asetuksen N:o 2187/93 14 artiklan mukaisesti toimielimet eivät olleet enää tämän määräajan päättymisestä lähtien sidottuja tähän tarjoukseen, ja ne saattoivat vedota vanhentumiseen uudelleen.

Kun tarjous vahingon korvaamisesta kuitenkin esitetään tilanteessa, jossa tuottajia on pyydetty olemaan esittämättä etukäteen vaatimusta tai nostamatta vahingonkorvauskannetta sen vuoksi, että toimielimet ottavat käyttöön kiinteämääräisten hyvitysten järjestelmän, korvausta koskevan tarjouksen joko nimenomaisella tai hyväksymiselle tässä yhteydessä asetetun määräajan päättymisestä seuraavalla hylkäämisellä ei voi olla vanhentumisajan laskemiseen ankarampia seurauksia kuin oikeussubjektin esittämän vahingonkorvausvaatimuksen hylkäämisestä tehdyllä toimielimen päätöksellä. Tämä tarjouksen hylkääminen merkitsee samalla tavoin kuin hylkäämispäätös toimielimen ja korvausta vaatineen henkilön välistä erimielisyyttä.

Tästä seuraa, että EY:n tuomioistuimen perussäännön 43 artiklassa tarkoitettu perustamissopimuksen 173 artiklasta ilmenevä kahden kuukauden määräaika alkaa kulua tällaisessa tapauksessa tarjouksen hyväksymiselle asetetun määräajan päättymispäivästä tai tarjouksen mahdollisesta nimenomaisesta hylkäämisestä. Tämä on ainoa tulkinta, jolla otetaan huomioon hyväksymiselle asetetun määräajan tarkoitus antaa oikeussubjektille aikaa harkita hänelle tarjottua korvausta ja mahdollisesti välttää oikeussuojakeinoihin turvautumista. Toimielinten sitoumuksen luopua vetoamasta vanhentumiseen ja sen, että vanhentuminen on keskeytynyt EY:n tuomioistuimen perussäännön 43 artiklan mukaisesti kyseisen neuvoston ja komission tiedonannon antamispäivänä, täytyy koskea tuottajia, jotka ovat toimielinten antaman hyvitystarjousta koskevan sitoumuksen vuoksi lykänneet vahingonkorvauskanteen nostamista ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja sitten nostaneet tämän kanteen kahden kuukauden kuluessa heille esitetyn tarjouksen hyväksymistä koskevan määräajan päättymisestä.

( ks. 67-69 ja 73-76 kohta )