JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

L. A. GEELHOED

18 päivänä marraskuuta 2004 ( )

Asia C-335/03

Portugalin tasavalta

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 15 päivänä toukokuuta 2003 tehdyn Euroopan yhteisöjen komission päätöksen 2003/364/EY (EYVL L 124, s. 45) kumoaminen – Kiinteämääräiset korjaukset, joita sovelletaan Portugalin kalenterivuodelle 1999 ilmoittamiin menoihin – Lypsylehmistä maksettava palkkio ja naudanlihan tuottajille maksettava erityispalkkio





I Johdanto

1. Esillä olevassa asiassa Portugalin tasavalta vaatii Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 15 päivänä toukokuuta 2003 tehdyn komission päätöksen 2003/364/EY( ) kumoamista. Käsiteltävänä oleva kanne koskee komission kieltäytymistä korvaamasta Portugalin tasavallalle yhteensä 2 446 684,20 euron summaa.

II Asiaa koskevat oikeussäännöt

2. Yhteisön maatalouspolitiikan rahoitusta ja EMOTR:n tilien tarkastamista koskevia oikeussääntöjä on käsitelty kattavasti jo useita kertoja useissa eri ratkaisuehdotuksissa ja tuomioissa. Tämän oikeuskäytännön laajana esityksenä mainittakoon esimerkiksi julkisasiamies Jacobsin 22.1.2004 antama ratkaisuehdotus ja asiassa Saksa vastaan komissio( ) annettu tuomio.

III Asian tosiseikat ja oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely

3. Komissio teki Portugalissa 18.–22.9.2000 useita tarkastuksia, joiden tarkoituksena oli selvittää, noudatettiinko sovellettavia yhteisön säännöksiä. Tarkastukset tapahtuivat useilla Alentejossa sijaitsevilla karjatiloilla.

4. Komissio ilmoitti näiden tarkastusten perusteella Portugalin viranomaisille 20.3.2001 päivätyllä kirjeellä, että se oli käynnistänyt asetuksen N:o 1663/95( ) 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tutkimuksen, koska naudanliha-alalla ei noudatettu kaikilta osin asetusta N:o 805/68,( ) asetusta N:o 3886/92,( ) asetusta N:o 3508/92( ) ja asetusta N:o 3887/92( ) eikä myöskään asetusta N:o 1254/1999( ) ja asetusta N:o 2342/1999.( )

5. Komissio päätyi tähän arvioon seuraavien toteamusten perusteella. Ensinnäkin paikan päällä tehtävien tarkastusten määrä eläinten pitoaikana oli 4,4 prosenttia, vaikka yhteisön oikeudessa säädetään asetuksen N:o 3887/92( ) 6 artiklan mukaan, että kyseisenä aikana on tehtävä tarkastuksia vähintään 5 prosenttia. Portugalilaiset tuottajat käyttivät myös useita erilaisia eläinten tunnistusmerkkejä. Käytössä oli tavanomaisia oransseja korvamerkkejä, vanhoja metallisia korvamerkkejä, keltaisia korvamerkkejä ja vihreitä korvamerkkejä, joita käytetään komission IDEA-ohjelmassa yhteisön eläinten rekisteröintiin ja jäljittämiseen elektronisen merkintäjärjestelmän avulla. Lisäksi jotkut eläimet oli merkitty kylkeen tehdyllä polttomerkinnällä ja/tai tatuoinnilla. Virallisesti jaetut korvamerkit puuttuivat suurelta määrältä eläimiä, jotka oli sen sijaan merkitty tuottajien käsin kirjoittamilla merkeillä.

6. Portugalin viranomaiset kiistivät väitetyt sääntöjenvastaisuudet 28.5.2001 päivätyllä kirjeellä. Portugalin hallitus väittää ensinnäkin, että kyseisenä vuotena tarkastuksia oli toteutettu säädetty vähimmäismäärä eli 5 prosenttia. Toiseksi Portugalin hallitus antaa selventäviä tietoja käytössä olevista korvamerkeistä. Vanhoja metallisia korvamerkkejä käytetään eläimillä, jotka on tunnistettu ennen syys/lokakuuta 1998, eikä merkkejä ole vaihdettu. Keltaisia korvamerkkejä käyttävät tietyt tuottajat omassa hallinnossaan. Kylkeen tehdyllä polttomerkinnällä tai tatuoinnilla merkityt eläimet ovat taisteluhärkiä. Taisteluhärkien merkinnät täytyy pystyä lukemaan kauempaakin. Portugalin viranomaisten mukaan käsinkirjoitettuja merkkejä käytetään siitä syystä, että alkuperäiset merkit ovat irronneet; käsin kirjoitettujen merkintöjen on viranomaisten mukaan oltava samanlaisia kuin viralliset tunnistusnumerot.

7. Tämän jälkeen komissio kutsui Portugalin viranomaiset 31.10.2001 päivätyllä kirjeellä kahdenväliseen neuvotteluun. Komissio ilmoitti samalla, että se harkitsee 2 prosentin kiinteämääräisen oikaisun tekemistä Portugalin ilmoittamiin emolehmäpalkkiota koskeviin menoihin kalenterivuodelta 1999 ja 5 prosentin kiinteämääräisen oikaisun tekemistä Portugalin naudanlihatuottajille maksettavasta erityispalkkiosta ilmoittamiin menoihin samalta kalenterivuodelta.

8. Kahdenvälinen neuvottelu pidettiin Brysselissä 21.11.2001. Komissio ilmoitti neuvottelua koskevat johtopäätöksensä 20.2.2002 päivätyllä virallisella ilmoituksella. Sen jälkeen komissio ilmoitti virallisesti ratkaisunsa Portugalin viranomaisille 30.5.2002 päivätyllä kirjeellä, jossa se viittasi päätökseen 94/442/EY.( ) Portugalin viranomaiset pyysivät tämän jälkeen sovittelumenettelyn aloittamista. Menettely ei johtanut osapuolten näkemysten lähentymiseen. Menettelyn päätyttyä tuloksettomana komissio teki riidanalaisen päätöksen 15.5.2003.

9. Komissio päätti päätöksellä 2003/364/EY jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä rahaston rahoituksen ulkopuolelle. Kuten päätöksen 2003/364/EY 1 artiklasta ja liitteistä käy ilmi, Portugalin osalta jätettiin yhteisön rahoituksen ulkopuolelle seuraavat varainhoitovuotta 1999 koskevat menot:

– 909 773,86 EUR emolehmäpalkkion osalta, lisäpalkkio mukaan lukien

– 1 087 047,53 EUR naudanlihan tuottajille maksettavan erityispalkkion osalta

– 376 870,71 EUR laajaperäistämispalkkion osalta

– 72 992,11 EUR Poseima-tuottajille suoraan maksettujen maksujen osalta.

10. Portugalin tasavalta vaatii 31.7.2003 yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon jätetyssä kannekirjelmässä EY 230 artiklan 1 kohdan nojalla, että riidanalainen päätös kumotaan ja että vastaaja velvoitetaan maksamaan oikeudenkäyntikulut. Komissio vaatii yhteisöjen tuomioistuinta hylkäämään kanteen ja määräämään oikeudenkäyntikulut kantajan maksettavaksi.

IV Kanne

11. Kantaja perustelee vaatimustaan kolmella kanneperusteella: oikeuden loukkaaminen asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 5 kohdan soveltamisen yhteydessä; tosiseikkojen virheellinen arviointi sellaisten Portugalin viranomaisten ilmoittamien, kalenterivuoden 1999 menojen yhteydessä, jotka liittyvät emolehmien pitämistä koskeviin palkkioihin, sekä EY 253 artiklan mukaisen perusteluvelvollisuuden loukkaaminen.

A Ensimmäinen kanneperuste: Oikeuden loukkaaminen asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 5 kohdan säännöksen soveltamisen yhteydessä

Osapuolten huomautukset

12. Portugalin hallitus väittää, että se on suorittanut kyseessä olevana vuotena asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 5 kohdassa säädetyn vähimmäistarkastusprosentin verran tarkastuksia. Asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 5 kohdassa käytetään nimittäin sanamuotoa ”eläimiä koskevista vähimmäistarkastuksista”. Portugalin hallituksen mukaan eläintukihakemuksia ja niitä koskevia tarkastuksia on arvioitava yritysyksikön kannalta eli toisin sanoen kaikki eläintukijärjestelmät on käsiteltävä yhteisesti. Tämän takia asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 5 kohdasta ei seuraa, toisin kuin komissio näyttää väittävän, sitä, että jokainen järjestelmä olisi tarkastettava erikseen.

13. Portugalin viranomaiset ovat valinneet lähestymistavan, jossa tilat tekevät yhdistetyn hakemuksen sellaisten eläimiä koskevien eri tukijärjestelmien osalta, jotka ovat käytettävissä EMOTR:n tukiosastossa, ja joiden puitteissa tarkastukset suoritetaan. Kyseessä olevana vuonna on tarkastettu paikan päällä ja eläinten pitoaikana asetuksessa säädetty vähimmäismäärä tehdyistä hakemuksista.

14. Portugalin hallitus katsoo, ettei asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 5 kohdassa, sellaisena kuin se oli asiaan liittyvien seikkojen tapahtuma-aikana, erotella eri tukijärjestelmiä sen velvollisuuden suhteen, jonka mukaan eläintukihakemuksista on tarkistettava 5 prosenttia sinä aikana jona eläimiä pidetään tilalla, joten toisin kuin komissio väittää, Portugalin viranomaisten toiminta oli kyseessä olevan säännöksen vaatimusten mukaista. Portugalin hallitus viittaa myös 6 artiklan 5 kohtaan, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1678/98,( ) jossa säädetään, että ”tämän asetuksen mukaiset paikalla tehtävät tarkastukset voidaan tehdä yhdessä minkä tahansa yhteisön lainsäädännössä edellytetyn tarkastuksen kanssa”.( )

15. Portugalin hallitus väittää, että eri tukijärjestelmien yhdistettyjä eläintukihakemuksia on tarkastettu enemmän kuin viisi prosenttia. Naudanliha-alan palkkiojärjestelmään liittyvä tarkastusmäärä oli kylläkin eläinten pitoaikana 4,4 prosenttia, mutta jos huomioon otetaan naudanliha-alan palkkiojärjestelmän, emolehmien pitämistä koskevan palkkiojärjestelmän ja lampaan- ja vuohenlihan tuottajien palkkiojärjestelmien keskimääräiset tarkastusprosentit, tarkastuksia koskevaksi keskiarvoksi tulee 6,3 prosenttia.

16. Portugalin hallitus viittaa lisäksi asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 5 kohdan myöhempään, asetuksella N:o 2801/99( ) vahvistettuun sanamuotoon. Kyseissä kohdassa säädetään seuraavasti: ”Eläinpalkkioita koskevien paikalla tehtävien tarkastusten on katettava kaikki eläimet, jotka on tarkastettava tukijärjestelmän mukaisesti. Vähintään 50 prosenttia eläimiä koskevista vähimmäistarkastuksista on tehtävä niiden pitoaikana. – – Tämän asetuksen mukaiset paikalla tehtävät tarkastukset on tarvittaessa suoritettava samaan aikaan yhteisön muiden sääntöjen mukaisten tarkastusten kanssa.” Tässä myöhemmin vahvistetussa asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 5 kohdan sanamuodossa tehdään selvä ero eri tukijärjestelmien välillä, joita tarkastellaan toisistaan erillään, mutta kyseinen säännös tuli voimaan vasta 1.1.2000.

17. Komissio onkin Portugalin hallituksen mukaan soveltanut takautuvasti uutta säännöstä, kun se sovelsi tässä konkreettisessa tapauksessa asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 5 kohtaa sellaisena kuin se oli myöhemmin asetuksella N:o 2801/99 muutettuna eikä sellaisena kuin se oli voimassa tosiseikkojen tapahtuma-aikaan, mikä on ristiriidassa jäsenvaltioiden yhteisten oikeusperiaatteiden kanssa.

18. Komissio katsoo, että Portugalin hallitus on antanut sekä säännöksen hengen että sanamuodon osalta virheellisen merkityksen asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 3 ja 5 kohdalle. Portugalin hallituksen kanta on täysin päinvastainen säännöksellä tavoiteltuun päämäärään nähden. Asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavasti: ”Hallinnolliset ja paikalla tehtävät tarkastukset on tehtävä siten, että varmistetaan tukien ja palkkioiden myöntämistä koskevien edellytysten noudattaminen.” Jos Portugalin hallituksen kantaa pidettäisiin hyväksyttävänä, riittäisi, että tarkistetaan esimerkiksi 10 prosenttia emolehmien pitämistä koskevaan palkkiojärjestelmään liittyvistä tukihakemuksista ja 10 prosenttia lampaan- ja vuohenlihan tuottajien palkkiojärjestelmään tehtävistä tukihakemuksista. Näin saavutettaisiin 6,66 prosentin tarkastusosuus ilman, että tarkastettaisiin yhtäkään naudanliha-alan palkkiojärjestelmään liittyvää tukihakemusta.

19. Tällainen tulkinta on täysin vastoin asetuksen N:o 3508/92 7 artiklaa, jossa säädetään erityisesti, että ”yhdennetty valvontajärjestelmä koskee kaikkia jätettyjä tukihakemuksia, erityisesti hallinnollisen valvonnan, paikalla tehtävien tarkastusten ja tarvittaessa ilmasta tai avaruudesta tehtävien kaukohavaintotarkastusten osalta.”

Arviointi

20. Asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 3 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Paikalla tehtävien tarkastusten on koskettava merkittävää otosta hakemuksista. Tämän otoksen on edustettava vähintään: – 10:tä prosenttia eläintukihakemuksista tai osallistumisilmoituksista, – – ”. Saman artiklan 5 kohdassa säädetään: ” – – Vähintään 50 prosenttia eläimiä koskevista vähimmäistarkastuksista on tehtävä pitoaikana. – – ” Näistä säännöksistä seuraa, että vähimmäistarkastusten osuuden eläinten pitoaikana täytyy olla viisi prosenttia.

21. Osapuolet eivät ole samaa mieltä ”eläimiä koskevien vähimmäistarkastusten” käsitteen sisällöstä. Portugalin hallitus katsoo, että kaikkia eläintukihakemuksia koskevia tarkastuksia on tarkasteltava yhdessä. Näin ollen tarkastusten keskimääräinen lukumäärä on ratkaiseva sen suhteen, noudatetaanko asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 3 ja 5 kohdassa säädettyä viiden prosentin vähimmäisvaatimusta. Komission lähestymistapa on toisenlainen. Sen mukaan viiden prosentin vähimmäisvaatimuksen on täytyttävä jokaisen järjestelmän osalta erikseen.

22. Minusta vaikuttaa siltä, että käsitettä ”eläimiä koskevat vähimmäistarkastukset” on tulkittava siten, että asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 3 ja 5 kohdassa säädetyn vähimmäisvaatimuksen on täytyttävä jokaisen tukijärjestelmän osalta erikseen. Portugalin hallituksen kannan hyväksymisestä seuraisi merkittävää haittaa kyseisen säännöksen tehokkaalle vaikutukselle. Kaikista muista asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 3 ja 5 kohdan tulkinnoista paitsi siitä, joka on esitetty edellä, seuraisi, että Portugalin hallitus voisi tehdä tarkastuksia vain emolehmien pitämistä koskevan palkkiojärjestelmän tukihakemusten ja lampaan- ja vuohenlihan tuottajien palkkiojärjestelmän tukihakemusten puitteissa. Tällöin voisi syntyä tilanne, jossa ei olisi tarpeen tarkastaa yhtään naudanliha-alan palkkiojärjestelmään liittyvää tukihakemusta. Näin ollen ei ole mahdollista hyväksyä tällaista asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 3 ja 5 kohdan tulkintaa.

23. Kun otetaan huomioon, että naudanliha-alan palkkiojärjestelmää koskevien tarkastusten osuus eläinten pitoaikana oli 4,4 prosenttia ja että asetuksen N:o 3887/92 6 artiklan 3 ja 5 kohtaa on mahdollista tulkita vain yhdellä tavalla, on todettava, että Portugalin hallitus ei ole täyttänyt asetuksessa N:o 3887/92 säädettyä tarkastusten viiden prosentin vähimmäismäärävaatimusta.

24. Näin ollen Portugalin hallituksen ensimmäistä kanneperustetta ei mielestäni voida täten hyväksyä.

B Toinen kanneperuste: Tosiseikkojen virheellinen arviointi Portugalin viranomaisten ilmoittamien, kalenterivuoden 1999 menojen yhteydessä, jotka liittyvät emolehmien pitämistä koskeviin palkkioihin

Osapuolten huomautukset

25. Portugalin hallituksen toisessa kanneperusteessa on kolme kohtaa. Ensimmäinen kohta koskee sääntöjenvastaisuuksien toteamispäivämäärää. Toinen kohta koskee havaintojen paikkansapitävyyttä ja kolmas kohta pistokokeiden edustavuutta.

26. Portugalin hallitus katsoo ensimmäisen kohdan osalta, että ne eläinten tunnistukseen liittyvät sääntöjenvastaisuudet, jotka komissio väittää todenneensa syyskuussa 2000 Alentejon alueen tiloilla tekemissään tarkastuksissa, eivät voi kuulua kalenterivuoden 1999 menojen osalta suoritettavien kiinteämääräisten oikaisujen alaan. Komissio teki Portugalissa useita tarkastuksia 18.–22.9.2000, joten näiden tarkastusten tulokset tulisi ottaa huomioon markkinointivuoden 1999 asemesta markkinointivuoden 2000 osalta.

27. Komissio viittaa vastinekirjelmässään yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen (ETY) N:o 729/70 muuttamisesta 22 päivänä toukokuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1287/95( ) 5 artiklan 2 kohdan c alakohtaan, jossa säädetään, että ” – – niiden menojen rahoituksesta, jotka on suoritettu aikaisemmin kuin 24 kuukautta ennen komission asianomaiselle jäsenvaltiolle toimittamaa tarkastusten tuloksia koskevaa kirjallista tiedoksiantoa, ei voida kieltäytyä. – – ”

28. Portugalin viranomaiset riitauttavat tämän ja huomauttavat, ettei komissio tee ollenkaan eroa kahden erillisen kysymyksen välillä. Ensimmäinen kysymys koskee sitä aikaa, jonka kuluessa tarkastusten tulosten seuraukset on ilmoitettava, ja toinen sitä, mitä varainhoitovuotta tarkastukset koskevat.

29. Portugalin hallitus kiistää tämän kanneperusteen toisessa kohdassa komission toteamien sääntöjenvastaisuuksien todenmukaisuuden. Portugali on nimittäin noudattanut ja noudattaa edelleen nautaeläinten tunnistusjärjestelmästä annettua asetusta( ) myös käsin kirjoitettujen tunnistusnumeroiden osalta. Käsin kirjoitetut tunnistusnumerot ovat käytössä vain väliaikaisesti. Tätä väliaikaisratkaisua käytetään, jotta eläimet olisi varustettu virallisella tunnistusnumerolla siihen saakka, kunnes toimivaltainen viranomainen on asettanut korvaavat korvamerkit. Portugalin hallitus huomauttaa, että käsin kirjoitetut tunnistusnumerot vastaavat kyseisten eläinten passeihin merkittyjä virallisia tunnistusnumeroita, joten eläinten tunnistamisen suhteen ei voi esiintyä mitään epäselvyyksiä.

30. Komissio kiistää Portugalin hallituksen esittämän ja viittaa yhteenvetokertomukseen, johon eläinten tunnistamiseen liittyvät puutteet on koottu. Sen mukaan paikalliset tarkastajat hyväksyvät käsin kirjoitetut tunnistusnumerot ilman muuta. Tällainen toimintatapa ei vastaa asetuksen N:o 3887/92( ) 6 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään seuraavasti: ”Hallinnolliset ja paikalla tehtävät tarkastukset on tehtävä siten, että varmistetaan tukien ja palkkioiden myöntämistä koskevien edellytysten noudattaminen.”

31. Portugalin hallitus väittää tämän kanneperusteen kolmannessa kohdassa, että komissio on arvioinut asian tosiseikkoja virheellisesti, kun se ei ole ottanut huomioon konkreettisia olosuhteita. Komissio nimittäin perustelee rahoituskorjauksen tekemistä sillä, että joillakin eläimillä oli tuottajien kiinnittämät korvamerkit ja tuottajien käyttämät tunnistusnumerot, jotka poikkesivat toimivaltaisten viranomaisten myöntämistä numeroista. Komissio katsoo, että tällainen käytäntö lisää vaaraa useamman kuin yhden palkkion maksamisesta samasta eläimestä. Portugalin hallituksen mukaan komission olisi pitänyt ottaa arvioinnissaan huomioon olosuhteet, joissa käytäntöä harjoitettiin. Käytäntö koski vain kuutta prosenttia yhden alueen tuottajista. Kyseisellä alueella on Portugalin hallituksen mukaan ominaisuuksia, jotka erottavat sen muusta maasta. Karjan pitäminen Alentejossa on laajaperäistä, joten tuottajien on vaikeampaa tarkastaa eläimiä. Näin ollen pistokokeita ei voida pitää edustavina.

32. Komissio huomauttaa, että alueella voi toki olla tiettyjä erityisominaisuuksia, mutta siitä huolimatta on noudatettava yhteisön säännöksiä.

Arviointi

33. Portugalin hallitus kyseenalaistaa toisen kanneperusteensa ensimmäisessä kohdassa vuoden, johon kiinteämääräiset korjaukset kohdistuvat. Sen mukaan suoritettujen tarkastusten tulokset tulisi ottaa huomioon markkinointivuonna 2000 eikä markkinointivuonna 1999.

34. Asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdassa annetaan komissiolle, toisin kuin Portugalin hallitus väittää, valtuus kieltäytyä niiden menojen rahoituksesta, jotka on suoritettu 24 kuukauden aikana komission asianomaiselle jäsenvaltiolle toimittamasta tarkastusten tuloksia koskevasta kirjallisesta tiedoksiannosta. Näin ollen komissio voi ottaa suoritettujen tarkastusten tulokset huomioon markkinointivuoden 1999 osalta.

35. Portugalin hallitus ei myöskään ole kiistänyt kannekirjelmässään tai vastineessaan sitä seikkaa, että useat eläimet oli merkitty ainoastaan käsin kirjoitetuilla tunnistusnumeroilla. Tällainen toiminta on ristiriidassa asetuksen N:o 820/97 4 artiklan 1 kohdan kanssa. Siinä nimittäin säädetään, että ”kaikki tilalla olevat 1 päivän tammikuuta 1998 jälkeen syntyneet tai yhteisön sisäiseen kauppaan mainitun päivän jälkeen tarkoitetut eläimet on merkittävä kumpaankin korvaan kiinnitettävällä, toimivaltaisen viranomaisen hyväksymällä tunnistusmerkillä”. En pidä Portugalin hallituksen esittämää oikeutusperustaa eli sitä, että käsin kirjoitettu tunnistusnumero on pelkästään väliaikaisratkaisu, vakuuttavana osoituksena siitä, että eläinten tunnistaminen on varmistettu riittävällä tavalla.

36. Portugalin hallitus väittää myös, että Alentejon alueella todetut sääntöjenvastaisuudet koskevat vain kyseistä aluetta eikä niitä voida olettaa tapahtuneen muilla alueilla.

37. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komission ei tarvitse maatalouden yhteistä markkinajärjestelyä koskevien sääntöjen rikkomisen osoittamiseksi tyhjentävästi näyttää toteen jäsenvaltioiden viranomaisten tekemien tarkastusten riittämättömyyttä tai niiden esittämien lukujen sääntöjenvastaisuutta, vaan sen on esitettävä näyttö siitä, että sillä on vakavia ja perusteltuja epäilyjä kyseisten tarkastusten ja lukujen suhteen. Tällainen komission todistustaakan huojennus selittyy sillä, että juuri jäsenvaltio pystyy parhaiten keräämään ja tarkistamaan EMOTR:n tilien tarkastamiseksi ja hyväksymiseksi varten tarvittavat tiedot ja juuri jäsenvaltion on siten esitettävä yksityiskohtainen ja täydellinen näyttö tekemiensä tarkastusten todenperäisyydestä ja tarvittaessa komission väitteiden paikkansapitämättömyydestä.( )

38. Jäsenvaltiot ovat itse vastuussa maatalouden yhteistä markkinajärjestelyä koskevista sääntöjenvastaisuuksista, kuten käy ilmi asetuksen N:o 729/70 8 artiklan 1 kohdasta, jossa niille asetetaan yleinen velvollisuus toteuttaa toimenpiteet rahastosta rahoitettavien toimien tosiasiallisen toteuttamisen ja niiden asianmukaisuuden varmistamiseksi, sääntöjenvastaisuuksien estämiseksi ja niihin kohdistuvien seuraamusten toteuttamiseksi sekä sellaisten summien takaisinperimiseksi, jotka on menetetty sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien seurauksena.

39. Tietyn alueen tietojen soveltamista muihin alueisiin ei siis ole periaatteessa kielletty. Se on kuitenkin aina pystyttävä perustelemaan tosiseikkojen avulla.

40. Tältä osin on syytä huomauttaa, ettei Portugalin hallitus ole kiistänyt komission havaintoja puutteellisesta eläinten tunnistamisesta. Edellä mainitun oikeuskäytännön mukaan Portugalin hallituksen tehtävänä olisi ollut näyttää, että komission epäilyt olivat perusteettomia esittämällä yksityiskohtainen ja täydellinen näyttö tekemiensä tarkastusten ja lukujen todenperäisyydestä. Pelkkää viittausta siihen, että jokaisen alueen tilanne on erilainen, ei voida pitää riittävänä.

41. Edellä esitetyn vuoksi kantajien esittämiä perusteluja, jotka liittyvät tiettyjen menojen hyväksymättä jättämiseen emolehmien pitoa koskevien palkkioiden yhteydessä, ei mielestäni pidä hyväksyä.

C Kolmas kanneperuste: EY 253 artiklan mukaisen perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättäminen

42. Portugalin hallitus arvostelee komissiota siitä, ettei komission päätöksessä mainita, mitä Portugalin viranomaisten toimenpiteitä pidetään yhteisön lainsäädännön vastaisina, eikä siinä myöskään mainita, mitä oikeudellisia normeja Portugalin viranomaisten menettelyllä rikottiin. Portugalin viranomaisten mukaan komission päätös ei näin ollen täytä niitä vähimmäisvaatimuksia, joita perusteluvelvollisuuden noudattamiseksi edellytetään. Nämä vähimmäisvaatimukset on täytettävä erityisesti silloin, kun toteutetaan toimenpiteitä, joissa määrätään sanktioita tai jotka sisältävät päätöksen adressaateille negatiivisia seurauksia erityisesti rahoituksen suhteen, kuten on nyt esillä olevassa asiassa. Tällaisissa tilanteissa perusteluvelvollisuuden noudattaminen on olennaisen tärkeää toimenpiteen negatiivisista seurauksista kärsivän henkilön tai oikeushenkilön puolustautumisoikeuksien takaamiseksi.

43. Portugalin tasavallan ja komission välinen laaja kirjeenvaihto osoittaa komission mukaan, että Portugalin tasavallan esittämä väite on perusteeton. Riidanalainen päätös sisältää oikeudellisten perusteiden ja perustelujen katsauksen. Sen johdanto-osan seitsemännessä perustelukappaleessa todetaan lisäksi, että ”tässä päätöksessä tarkoitetuissa tapauksissa komissio on ilmoittanut asiaa koskevassa yhteenvetokertomuksessa jäsenvaltioille arvion yhteisörahoituksen ulkopuolelle jätettävistä määristä yhteisön sääntöjen noudattamatta jättämisen vuoksi”. Kyseisessä yhteenvetokertomuksessa on esitetty laajasti komission perustelut kiinteämääräisten korjausten tekemiselle.

Arviointi

44. En hyväksy myöskään Portugalin hallituksen kolmatta kanneperustetta, joka koskee perusteluiden riittämättömyyttä. Yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut, että ”erityisesti tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevien päätösten valmistelun [erityisessä] yhteydessä päätöksen perusteluja on pidettävä riittävinä, kun se jäsenvaltio, jolle päätös on osoitettu, on osallistunut kiinteästi päätöksen valmisteluun ja näin ollen tun[si] ne syyt, joiden vuoksi komissio ei ole katsonut kyseisen summan kuuluvan EMOTR:n vastattavaksi”.( )

45. Portugalin viranomaiset ovat osallistuneet kiinteästi riidanalaisen päätöksen valmisteluun. Sen tekemisen syyt on mainittu sekä komission Portugalin viranomaisille osoittamassa kirjeenvaihdossa että yhteenvetokertomuksessa, ja ne on selvennetty Portugalin hallitukselle myös sovittelumenettelyn kuluessa. Näin ollen viimeinen kanneperuste on mielestäni hylättävä.

V Ratkaisuehdotus

46. Edellä esitetty huomioon ottaen ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin

1. hylkää kanteen

2. velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.