Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 17 päivänä syyskuuta 1987. - Jacques Feldain vastaan Directeur des services fiscaux du département du Haut-Rhin. - Tribunal de grande instance de Mulhousen esittämä ennakkoratkaisupyyntö. - Perustamissopimuksen 95 artikla - Moottoriajoneuvoille määrättävä porrastettava vero. - Asia 433/85.



Oikeustapauskokoelma 1987 sivu 03521

Ruotsink. erityispainos sivu 00157

Suomenk. erityispainos sivu 00157



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Verotus - Sisäiset verot ja maksut - Moottoriajoneuvojen porrastetun veron järjestelmä - Verotuksen perusteena olevan tehon mukaan määräytyvä verotus - Sellainen verotuksen perusteena olevan tehon määrittämistapa ja veron määrän progressio, joilla tuontiautot asetetaan epäedulliseen asemaan - Kielto - Syrjivä tai suojeleva vaikutus

(ETY:n perustamissopimuksen 95 artikla)

Tiivistelmä

Yhteisön oikeuden tässä kehitysvaiheessa jäsenvaltiot saavat vapaasti soveltaa sellaisiin tuotteisiin kuin autoihin ajoneuvojen verotusjärjestelmää, jossa veron määrä nousee progressiivisesti eri tavoin määriteltävissä olevan objektiivisen perusteen, kuten verotuksen perusteena olevan tehon mukaan.

Perustamissopimuksen 95 artiklassa kielletty syrjivä tai suojeleva vaikutus on kuitenkin sellaisella verotuksen perusteena olevan tehon mukaan määräytyvään progressiiviseen veroon perustuvalla verotusjärjestelmällä, jossa veron määrän tavanomaista progressiota on hidastettu laadukkaimpien kotimaista valmistetta olevien autojen osalta perustamalla veroluokka, johon on sisällytetty useampia verotuksellisia tehoja kuin muihin luokkiin, ja jossa lisäksi käytetään verotuksellisen tehon määrittämiseen menettelyjä, joilla muista jäsenvaltioista tuodut autot asetetaan epäedulliseen asemaan, on perustamissopimuksen

1 artiklassa kielletty syrjivä tai suojeleva vaikutus.

Asianosaiset

Asiassa 433/85,

jonka Tribunal de grande instance de Mulhouse on saattanut ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen ensiksi mainitussa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa

Jacques Feldain, yhtiön johtaja, kotipaikka Mulhouse (Ranska),

vastaan

Directeur des services fiscaux du département du Haut-Rhin, Colmar (Ranska),

ennakkoratkaisun ETY:n perustamissopimuksen 95 artiklan tulkinnasta,

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN,

toimien kokoonpanossa: presidentin tehtäviä hoitava toisen jaoston puheenjohtaja T. F. O'Higgins, ensimmäisen jaoston puheenjohtaja F. Schockweiler sekä tuomarit G. Bosco, O. Due, U. Everling, K. Bahlmann ja R. Joliet,

julkisasiamies: J. Mischo,

kirjaaja: hallintovirkamies B. Pastor,

ottaen huomioon huomautukset, joita ovat suullisessa käsittelyssä esittäneet:

- pääasian kantaja Jacques Feldain, edustajanaan asianajaja Y. Canus,

- Ranskan hallitus, asiamiehenään P. Pouzoulet ja asiantuntijana Y. Souchet,

- Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, asiamiehenään C. S. Kerse,

- Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään J. F. Bühl,

ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen sekä 26.2.1987 pidetyn suullisen käsittelyn,

kuultuaan julkisasiamiehen 16.6.1987 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

1 Tribunal de grande instance de Mulhouse on 19.12.1985 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 30.12.1985, esittänyt ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla ennakkoratkaisukysymyksen, joka koskee kyseisen perustamissopimuksen 95 artiklan tulkintaa.

2 Tämä kysymys on esitetty riita-asiassa, jossa asianosaisina ovat Jacques Feldain ja verohallinto (directeur général des impôts). Feldain, joka omistaa auton, jonka verotuksellinen teho (puissance fiscale) on suurempi kuin 16 hv, on joutunut maksamaan Code général des impôts'n (yleinen verolaki) 1007 pykälässä kyseisille ajoneuvoille säädetyn erityisveron. Kyseinen vero oli luonteeltaan kiinteämääräinen, ja sen määrä oli selvästi suurempi kuin ajoneuvoille, joiden verotuksellinen teho on pienempi kuin 16 hv, määrätyn porrastetun veron määrä.

3 Feldain teki 5.9.1984 valituksen, jossa hän vaati vuosilta 1983 ja 1984 maksamansa erityisveron määrän ja ajoneuvoluokalle 12-16 hv määrätyn porrastetun veron määrän välisen erotuksen takaisinmaksua. Kun valitus ei tuottanut tulosta, Feldain haki muutosta 20.11.1984 Tribunal de grande instance de Mulhousessa.

4 Yhteisöjen tuomioistuin on todennut asiassa 112/84, Humblot, 9.5.1985 antamassaan tuomiossa (Kok. 1985, s. 1375), että "perustamissopimuksen 95 artiklassa kielletään verotuksen perusteena olevan tietyn tehon ylittävistä autoista kannettava kiinteä erityisvero, jonka määrä on moninkertainen verotuksen perusteena olevan tehon alittavista autoista kannettavaan korkeimpaan progressiiviseen veroon verrattuna, kun erityisvero määrätään ainoastaan tuontiautoille ja erityisesti muista jäsenvaltioista tuoduille autoille".

5 Ennen kuin Tribunal de grande instance de Mulhouse ehti tehdä asiassa päätöstä, annettiin Ranskassa 11.7.1985 laki nro 85/695 (JORF 12.7.1985, s. 7855), jolla erityisvero poistettiin ja korvattiin porrastetulla verolla. Kyseisessä laissa perustetaan yhdeksän veroluokkaa seuraavasti: enintään 4 hv, 5-7 hv, 8 ja 9 hv, 10 ja 11 hv, 12-16 hv, 17 ja 18 hv, 19 ja 20 hv, 21 ja 22 hv sekä vähintään 23 hv. Kutakin näistä veroluokista vastaa kerroin ja kertoimet ovat 1, 1,9, 4,5, 5,3, 9,4, 14,1, 21,1, 31,7 ja 47,6. Porrastetun veron määrä saadaan kertomalla perusmäärä, josta departementtien valtuustot (conseils généraux) äänestävät vuosittain, kyseisiä veroluokkia vastaavilla kertoimilla.

6 Ranskan lain säännösten nojalla verotuksellinen teho lasketaan useiden eri tekijöiden perusteella. Ensiksikin kyseinen teho määräytyy sen mukaan, käytetäänkö ajoneuvossa polttoaineena bensiiniä vai dieselöljyä. Toiseksi teho on sidoksissa auton moottorin iskutilavuuteen. Kyseinen iskutilavuus jaetaan K-tekijäksi nimetyllä tekijällä, joka vastaa "niiden nopeuksien keskiarvoa, jotka kyseinen auto voi teoriassa saavuttaa, kun moottoria käytetään 1 000 kierrosta minuutissa kullakin vaihdelaatikon välityssuhteella". Sellaisten ajoneuvojen osalta, joiden moottorin tosiasiallinen teho on suurempi kuin 100 kW, K-tekijän enimmäissuuruus on kuitenkin rajattu 21:een. Automaattivaihteistolla varustettujen autojen osalta K-tekijä laskettiin alkujaan vaihdelaatikon kaikille välityssuhteille. Huhtikuussa 1983 päivätyssä hallinnollisessa kiertokirjeessä määrätään kuitenkin, että jos automaattisessa vaihdelaatikossa on neljä välityssuhdetta, niistä ainoastaan kolme otetaan huomioon. Kolmanneksi iskutilavuuden ja K-tekijän jakojäännös korotetaan potenssiin 1,48.

7 Mainitussa 11.7.1985 annetussa laissa säädetään vireillä olevien riitojen osalta, että autonomistajat, jotka ovat joutuneet maksamaan erityisveron ja jotka ovat riitauttaneet tämän veron ennen edellä mainitun tuomion Humblot antamispäivää 9.5.1985, ovat oikeutettuja saamaan takaisin erityisveron ja kyseisen tyyppisille ajoneuvoille määrätyn uuden porrastetun veron määrien välisen erotuksen. Feldain väittää kuitenkin edelleen, että hänellä on oikeus erityisveron ja 12-16 hv:n ajoneuvoille määrätyn porrastetun veron määrien välisen erotuksen palautukseen. Feldainin kantana onkin, että myös uusi laki on ristiriidassa perustamissopimuksen 95 artiklan kanssa ja että näin ollen olisi vahvistettava, että lakia ei sovelleta. Verohallinto puolestaan pitää aiheellisena takaisinmaksun rajoittamista uudessa laissa säädetyllä tavalla.

8 Näissä olosuhteissa Tribunal de grande instance de Mulhouse on päätynyt esittämään yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan kysymyksen:

"Kielletäänkö perustamissopimuksen 95 artiklassa kantamasta tietyn verotuksellisen tehon ylittävistä moottoriajoneuvoista porrastettua veroa, jonka määrä moninkertaistuu kyseisen verotuksellisen tehon kasvaessa, jos kyseinen verotuksellinen teho itsessään määräytyy sellaisen kaavan mukaan, jolla on taipumus kohdistaa mainittu moninkertainen veronkorotus ajoneuvoihin, joiden moottorin iskutilavuus on tietyn suuruinen ja jotka on valmistettu muualla kuin Ranskassa, jossa tällaisia ajoneuvoja ei tuoteta toisin kuin tietyissä muissa, erityisesti yhteisöön kuuluvissa maissa?"

9 Kysymyksensä selventämiseksi kansallinen tuomioistuin täsmentää ennakkoratkaisupyyntöä koskevan päätöksensä perusteluissa ne Ranskan lakiin sisältyvät seikat, jotka sen mukaan voisivat olla ristiriidassa perustamissopimuksen 95 artiklan kanssa. Niistä ensimmäinen on se, että kerrointen välinen progressiotekijä, toisin sanoen kerrointen keskinäiset suhteet ovat sellaiset, että kerroin saa moninkertaistavan vaikutuksen veroluokkaa 12-16 hv korkeammissa veroluokissa kyseisen luokan ollessa korkein, johon ranskalaisvalmisteisia autoja kuuluu. Toiseksi säännöstössä sisällytetään yhteen ainoaan veroluokkaan eli veroluokkaan 12-16 hv viisi verotuksellista tehoa, kun taas sitä korkeampiin veroluokkiin, jotka koskevat ainoastaan tuontiautoja, on sisällytetty ainoastaan kaksi tai kolme verotuksellista tehoa. Kolmanneksi kansallinen tuomioistuin kiinnittää huomiota K-tekijän rajaamiseen, jolla on sen mukaan tuontiautoja syrjivä vaikutus. Neljänneksi se katsoo, että myös K-tekijän laskentatavalla automaattivaihteistolla varustettujen autojen osalta voi olla syrjivä vaikutus.

10 Pääasian kantajan, Ranskan hallituksen, Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen ja komission esittämiä huomautuksia koskevat tiedot ilmenevät suullista käsittelyä varten laaditusta kertomuksesta.

11 Aluksi on aiheellista palauttaa mieliin, että edellä mainitussa 9.5.1985 antamassaan tuomiossa Humblot yhteisöjen tuomioistuin totesi, että "yhteisön oikeuden tässä kehitysvaiheessa jäsenvaltiot saavat vapaasti soveltaa sellaisiin tuotteisiin kuin autoihin ajoneuvojen verotusjärjestelmää, jossa veron määrä nousee progressiivisesti eri tavoin määriteltävissä olevan objektiivisen perusteen, kuten verotuksen perusteena olevan tehon mukaan". Yhteisöjen tuomioistuin täsmensi kuitenkin, että tällainen sisäinen verotusjärjestelmä on "95 artiklan mukainen ainoastaan, jos sillä ei ole mitään syrjivää tai suojelevaa vaikutusta". Yhteisöjen tuomioistuin totesi tuomiossaan, että asia ei ollut näin erityisveron osalta, koska siitä aiheutui "verorasituksen lisäys, joka on paljon suurempi kuin siirryttäessä autoluokasta toiseen - - progressiivisessa ja tasapainoisesti porrastetussa verotusjärjestelmässä".

12 On tärkeää selvittää, onko kansallisessa tuomioistuimessa kyseessä oleva säännöstö sen tyyppinen, että siinä noudatetaan näitä periaatteita.

13 Ensiksi on aiheellista todeta, että kun kerrointen välinen progressiotekijä vaihtelee 1,2:sta 2,4:ään 16 hv:aa alhaisemmissa veroluokissa, se on sitä korkeammissa veroluokissa 1,5. Kyseisten kerrointen progressiossa ei näin ollen voida havaita mitään sellaista merkityksellistä eroa, jonka perusteella sillä voitaisiin todeta mahdollisesti olevan syrjivä tai ranskalaisvalmisteisia autoja suojeleva vaikutus.

14 Toiseksi on aiheellista korostaa, että yleensä kyseisessä säännöstössä käyttöön otettuihin veroluokkiin sisältyy kaksi tai kolme verotuksellista tehoa. Toisin on ainoastaan niiden autojen osalta, joiden verotuksellinen teho on 12-16 hv ja jotka on kaikki sisällytetty samaan, paljon laajempaan veroluokkaan. Tällä tavoin veron määrän tavanomaista progressiota on hidastettu niiden autojen osalta, joiden verotuksellinen teho on suurin kyseisessä veroluokassa. Kansallisen tuomioistuimen ennakkoratkaisupyyntöä koskevassa päätöksessään yhteisöjen tuomioistuimelle antamista tiedoista ilmenee, että veroluokka 12-16 hv on korkein, johon ranskalaisvalmisteisia autoja kuuluu ja että 16 hv:aa korkeampiin veroluokkiin sijoittuu ainoastaan muista jäsenvaltioista tuotuja autoja. Tällaisesta veroluokkien järjestelystä seuraa, että laadukkaimmat ranskalaisvalmisteiset autot ovat suojassa veron määrän tavanomaiselta progressiolta. Kyseisellä järjestelyllä on näin ollen perustamissopimuksen 95 artiklassa tarkoitettu syrjivä tai ranskalaisvalmisteisia autoja suojeleva vaikutus.

15 Kolmanneksi on syytä todeta moottoriajoneuvojen verotuksellisen tehon laskentatavasta, että koska kiistan kohteena olevassa säännöstössä K-tekijän enimmäissuuruus rajataan 21:een niiden autojen osalta, joiden moottorin tosiasiallinen teho on suurempi kuin 100 kW, tällä on se vaikutus, että autot, joilla on käsikäyttöinen vaihteisto ja joiden moottorin iskutilavuus on suurempi kuin 3 109,7 kuutiosenttimetriä, saavat verotuksellisia tehoja, jotka ovat suurempia kuin 16 hv. Lisäksi K-tekijän rajaamisesta seuraa, että verotuksellinen teho määräytyy ainoastaan moottorin iskutilavuuden mukaan. Kun iskutilavuus korotetaan potenssiin 1,48, millä tahansa iskutilavuuden lisäyksellä on se vaikutus, että kyseiset autot päätyvät korkeimpiin veroluokkiin.

16 Pääasian kantajan yhteisöjen tuomioistuimelle toimittamista tiedoista, joita Ranskan hallitus ei ole kiistänyt, ilmenee, että yhdenkään ranskalaisvalmisteisen auton moottorin iskutilavuus ei ole suurempi kuin 3 109,7 kuutiosenttimetriä. Näin ollen K-tekijän rajaamisella 21:een on se vaikutus, että korkeimpiin veroluokkiin sijoittuu ainoastaan tuontiautoja, kun ilman kyseistä rajausta kyseiset tuontiautot saisivat pienempiä verotuksellisia tehoja. Tällaista rajausta ei voida perustella bensiinin kulutukseen liittyvillä näkökohdilla. Niinpä tältä osin ei voida havaita mitään merkittävää eroa niiden autojen, joihin K-tekijän rajausta sovelletaan, ja toisaalta sellaisten vertailukelpoisten autojen välillä, joihin sitä ei sovelleta. Näin ollen on todettava, että kyseinen verotuksen perusteena olevan tehon määrittämisessä käytetty menettely ei ole luonteeltaan objektiivinen vaan että sitä käyttämällä ranskalaisvalmisteiset autot asetetaan muita edullisempaan asemaan.

17 Neljänneksi asiakirja-aineistosta ilmenee, että Ranskan säännöstöä on muutettu automaattivaihteistolla varustettuihin autoihin sovellettavan K-tekijän laskentatavan osalta sen huomioon ottamiseksi, että nykyisin valmistetaan myös neljän välityssuhteen automaattisia vaihdelaatikoita, joita on sittemmin ilmaantunut markkinoille. Kyseisillä uusilla laskentatavoilla ei näytä kuitenkaan olevan mitään erityistä syrjivää tai ranskalaisvalmisteisia ajoneuvoja suojelevaa vaikutusta vaan niiden vaikutus on sama sekä ranskalaisvalmisteisiin että muista jäsenvaltioista tuotuihin ajoneuvoihin nähden.

18 Näin ollen on pääteltävä, että porrastetun veron laskentatapa on sellainen, että sen tuloksena veroluokkiin, joissa verorasitus on suurin, sijoittuu ainoastaan muista jäsenvaltioista tuotuja autoja ilman, että tälle olisi objektiivista perustetta. Koska tällaisten autojen omistajille näin ollen aiheutuu ylimääräisiä kustannuksia, laadukkaimmista ajoneuvoista valintaansa tekevät kuluttajat ovat taipuvaisempia ostamaan mieluummin ranskalaisvalmisteisia kuin muista jäsenvaltioista tuotuja autoja.

19 Edellä esitettyjen näkökohtien perusteella kysymykseen on vastattava, että ajoneuvojen verotusjärjestelmällä, jossa veron määrän tavanomaista progressiota on hidastettu laadukkaimpien kotimaista valmistetta olevien autojen osalta perustamalla veroluokka, johon on sisällytetty useampia verotuksellisia tehoja kuin muihin luokkiin, ja jossa lisäksi käytetään verotuksellisen tehon määrittämiseen menettelyjä, joilla muista jäsenvaltioista tuodut autot asetetaan epäedulliseen asemaan, on perustamissopimuksen 95 artiklassa kielletty syrjivä tai suojeleva vaikutus.

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Oikeudenkäyntikulut

20 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksille sekä Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikuluista.

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN

on ratkaissut Tribunal de grande instance de Mulhousen 19.12.1985 tekemällään päätöksellä sille esittämän kysymyksen seuraavasti:

Ajoneuvojen verotusjärjestelmällä, jossa veron määrän tavanomaista progressiota on hidastettu laadukkaimpien kotimaista valmistetta olevien autojen osalta perustamalla veroluokka, johon on sisällytetty useampia verotuksellisia tehoja kuin muihin luokkiin, ja jossa lisäksi käytetään verotuksellisen tehon määrittämiseen menettelyjä, joilla muista jäsenvaltioista tuodut autot asetetaan epäedulliseen asemaan, on perustamissopimuksen 95 artiklassa kielletty syrjivä tai suojeleva vaikutus.