Kuten tämän tuomion 41 kohdassa on todettu, pääasiassa kyseessä oleva hankintailmoitus on kuitenkin julkaistu Romanian unioniin liittymisen jälkeen. Näissä olosuhteissa pääasiassa kyseessä olevan kaltaista menettelyä ei voida pitää sellaisena, että sitä koskisivat direktiivin 2004/18 15 artiklan c alakohdassa tarkoitetut jonkin kansainvälisen järjestön erityiset menettelysäännöt. Näin ollen Romania ei voi vedota unioniin liittymisensä jälkeen direktiivin 2004/18 15 artiklan c alakohdassa säädettyyn jonkin kansainvälisen järjestön erityissääntöjen noudattamista koskevaan poikkeukseen.

Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2004/18/EY, ja erityisesti sen 15 artiklan c alakohtaa, on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion säännöstössä säädetään sellaisen julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyn osalta, joka on käynnistetty sen Euroopan unioniin liittymisen jälkeen Euroopan investointipankin kanssa ennen kyseistä liittymistä tehdyn rahoitussopimuksen perusteella aloitetun hankkeen toteuttamiseksi, Euroopan investointipankin julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyistä antamien ohjeiden määräyksissä määrättyjen sellaisten erityisten perusteiden soveltamisesta, jotka eivät ole kyseisen direktiivin mukaisia.

Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 9 artiklan 5 kohtaa ja 60 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaista julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyä, jossa on sovellettu direktiivissä 2004/18 säädettyjä perusteita rajoittavampia perusteita, ei voida katsoa toteutetun täysin unionin oikeuden mukaisesti eikä se voi saada taannehtivasti myönnettyä unionin rahoitusta, jota ei tarvitse maksaa takaisin.

Asetuksen N:o 1083/2006 2 artiklan 7 alakohtaa on tulkittava siten, että direktiivissä 2004/18 säädettyjä tarjoajien esivalintaperusteita rajoittavampien perusteiden käyttäminen on kyseisessä säännöksessä tarkoitettu sääntöjenvastaisuus, jonka perusteella voidaan tehdä rahoitusoikaisu kyseisen asetuksen 98 artiklan nojalla, siltä osin kuin ei voida sulkea pois sitä, että tällaisella käyttämisellä on ollut vaikutusta kyseessä olevan rahaston talousarvioon, mikä ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on tarkastettava. Tätä varten kyseisen artiklan 2 kohdassa velvoitetaan toimivaltainen kansallinen viranomainen määrittämään sovellettavan oikaisun määrä ottamalla huomioon kolme perustetta eli todetun sääntöjenvastaisuuden luonteen, sen vakavuuden ja siitä asianomaiselle rahastolle johtuvan taloudellisen tappion (tuomio 14.7.2016, Wrocław – Miasto na prawach powiatu, C-406/14, EU:C:2016:562, 47 kohta). Kun kyseessä on – kuten pääasiassa – yksittäinen eikä systemaattinen sääntöjenvastaisuus, viimeksi mainittu vaatimus edellyttää välttämättä tapauskohtaista tarkastelua, jossa otetaan huomioon kaikki jonkin näistä kolmesta perusteesta osalta merkitykselliset olosuhteet.

(ks. 65, 66 ja 68 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)