Se, että yritys, jolla on määräävä markkina-asema tietyn tuotteen markkinoilla, kieltäytyy toimittamasta tilauksia, jotka vanha asiakas sille tekee, merkitsee EY 82 artiklassa tarkoitettua tämän määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä, kun tämä käyttäytyminen on omiaan ilman objektiivista perustelua poistamaan kilpailua kauppakumppanin taholta. Kun on kyse siitä, että yritys kieltäytyy toimittamasta tuotteitaan tietyssä jäsenvaltiossa tukkukauppiaille, jotka vievät näitä tuotteita muihin jäsenvaltioihin, tällainen vaikutus kilpailuun voi olla olemassa paitsi silloin, kun tämä kieltäytyminen estää näiden tukkukauppiaiden toiminnan kyseisen jäsenvaltion markkinoilla, myös silloin, kun se johtaa niiden todellisen kilpailun poistamiseen näiden samojen tuotteiden jakelussa kyseisten muiden jäsenvaltioiden markkinoilla.

Yritys, jolla on määräävä markkina-asema jonkin tuotteen jakelussa ja joka nauttii tunnetun ja kuluttajien arvostaman tavaramerkin suomasta arvovallasta, ei voi keskeyttää toimituksiaan tavanomaista kauppatapaa noudattavalle vanhalle asiakkaalle silloin, kun tämän asiakkaan tilaukset eivät mitenkään ole epätavanomaisia. Tällainen käyttäytyminen olisi vastoin EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdassa esitettyjä tavoitteita, jotka on täsmennetty EY 82 artiklassa, ja erityisesti sen toisen kohdan b ja c alakohdassa, koska kieltäytyminen myymästä rajoittaisi markkinoita kuluttajien vahingoksi ja aiheuttaisi syrjintää, joka saattaisi jopa merkitä kauppakumppanin syrjäyttämistä relevanteilta markkinoilta.

Tällainen yritys ei voi tukeutua siihen, että rinnakkaisviennistä, jota se pyrkii rajoittamaan, on yksinomaan hyvin vähän hyötyä loppukuluttajille. Lääkkeiden rinnakkaisvienti jäsenvaltiosta, jossa niiden hinnat ovat alhaiset, muihin jäsenvaltioihin, joissa hinnat ovat korkeammat, mahdollistaa periaatteessa sen, että kyseisten lääkkeiden ostajilla näissä jälkimmäisissä jäsenvaltioissa on vaihtoehtoinen toimituslähde, mikä aiheuttaa väistämättä tiettyä hyötyä näiden lääkkeiden loppukuluttajalle. Toisen toimituslähteen, jonka rinnakkaiskauppa tuontijäsenvaltiossa muodostaa, viehätys perustuu siihen, että tämä kauppa kykenee tarjoamaan tämän jäsenvaltion markkinoille samoja tuotteita lääkeyritysten näillä samoilla markkinoilla käyttämiin hintoihin verrattuna alhaisemmin hinnoin. Näin ollen jopa jäsenvaltioissa, joissa valtio sääntelee lääkkeiden hintoja, rinnakkaiskauppa voi aiheuttaa painetta hintoihin ja hyödyttää näin ollen taloudellisesti paitsi sairausvakuutuskassoja myös asianomaisia potilaita, joille se määrä lääkkeiden hinnasta, josta heidän on vastattava, on alhaisempi. Lääkkeiden rinnakkaiskauppa jäsenvaltiosta toiseen voi myös laajentaa valikoimaa, joka tämän jälkimmäisen jäsenvaltion lääkkeitä tarjouspyyntömenettelyn, jonka puitteissa rinnakkaistuojat voivat tarjota lääkkeitä halvemmalla, kautta toimittavilla yksiköillä on.

Sen määrittämiseksi, kuuluuko lääkeyrityksen, jolla on määräävä markkina-asema tiettyjen lääkkeiden kansallisilla jakelumarkkinoilla, kieltäytyminen lääkkeiden toimittamisesta tukkukauppiaille, jotka harjoittavat rinnakkaisvientiä muihin jäsenvaltioihin, joissa näiden lääkkeiden myyntihinta on vahvistettu korkeammalle tasolle, todella EY 82 artiklassa ja erityisesti sen toisen kohdan b alakohdassa määrätyn kiellon soveltamisalaan, on tutkittava, onko olemassa objektiivisia seikkoja, joiden perusteella tällaista käytäntöä ei voida pitää tällä yrityksellä olevan määräävän markkina-aseman väärinkäyttönä.

Sillä, että farmaseuttisten tuotteiden alalla on olemassa tiettyä valtion hintasääntelyä, ei voida sulkea pois yhteisön kilpailusääntöjen soveltamista. Yhtäältä nimittäin valvonta, jota jäsenvaltiot kohdistavat näiden tuotteiden myyntihintoihin tai korvauksiin, ei sulje niiden hintaa kokonaan pois kysynnän ja tarjonnan lain soveltamisalalta. Toisaalta kun farmaseuttista tuotetta suojaa patentti, joka antaa sen haltijalle tilapäisen monopolin, lääkkeen valmistajan ja sen jakelijoiden tai rinnakkaiskauppiaiden ja kansallisten jakelijoiden välillä mahdollisesti oleva hintakilpailu on tämän patentin voimassaolon päättymiseen saakka ainoa kuviteltavissa oleva kilpailumuoto.

Lääkkeiden hintasääntelyn aste ei voi poistaa väärinkäytön luonnetta siltä, että määräävässä markkina-asemassa oleva lääkeyritys kieltäytyy toimittamasta tilauksia, jotka rinnakkaisvientiä harjoittavat tukkukauppiaat ovat sille osoittaneet. Tällaisen yrityksen on kuitenkin kyettävä toteuttamaan toimenpiteitä, jotka ovat kohtuullisia ja oikeassa suhteessa sen tarpeeseen suojella sen omia kaupallisia intressejä.

Kun on kyse jäsenvaltioista, joissa hintojen vahvistamisjärjestelmä farmaseuttisten tuotteiden alalla on olemassa, ei kuitenkaan voida jättää huomiotta sitä, että tämä valtion asiaan puuttuminen on tekijä, joka voi luoda mahdollisuuksia rinnakkaiskaupalle. Lisäksi perustamissopimuksen niiden tavoitteiden valossa, joilla pyritään suojelemaan kuluttajaa vääristymättömällä kilpailulla sekä yhdentämään kansallisia markkinoita, kilpailusääntöjä ei enää voida tulkita siten, että määräävässä markkina-asemassa olevan lääkeyrityksen omien kaupallisten etujen puolustamiseksi ainoa mahdollisuus, joka sillä on, on olla pitämättä lainkaan kaupan sen lääkkeitä jäsenvaltiossa, jossa niiden hinnat on vahvistettu suhteellisen alhaiselle tasolle.

Sen arvioimiseksi, onko se, että tällainen lääkeyritys kieltäytyy toimittamasta tukkukauppiaille, jotka toimivat rinnakkaisviennin alalla, kohtuullinen ja oikeasuhteinen toimenpide suhteessa uhkaan, jonka tämä vienti muodostaa sen oikeutetuille kaupallisille intresseille, on siis määritettävä, ovatko kyseisten tukkukauppiaiden esittämät tilaukset luonteeltaan epätavallisia, kun otetaan huomioon yrityksen ja asianomaisten tukkukauppiaiden aikaisemmat liikesuhteet sekä tilausten suuruus suhteessa asianomaisen jäsenvaltion markkinoiden tarpeisiin.

Vaikka ei voida hyväksyä sitä, että jäsenvaltiossa, jossa hinnat ovat suhteellisen alhaiset, tällainen yritys ei enää toimita vanhan asiakkaan tavanomaisia tilauksia yksinomaan siksi, että tämä kyseisen jäsenvaltion markkinoille toimittamisen ohessa vie tiettyjä tilattuja määriä muihin jäsenvaltioihin, joissa hinnat ovat korkeammat, tämä yritys voi kuitenkin vastustaa kohtuullisessa ja oikeasuhteisessa määrin uhkaa, jonka sen omille kaupallisille intresseille voi muodostaa sellaisen yrityksen toiminta, joka haluaa, että sille toimitetaan tähän ensimmäiseen jäsenvaltioon huomattavia määriä lähinnä rinnakkaisvientiin tarkoitettuja tuotteita.

EY 82 artiklaa on siis tulkittava siten, että yritys, jolla on määräävä markkina-asema merkityksellisillä lääkemarkkinoilla ja joka estääkseen rinnakkaisviennin, jota tietyt tukkukauppiaat harjoittavat jäsenvaltiosta muihin jäsenvaltioihin, kieltäytyy toimittamasta tilauksia, jotka ovat luonteeltaan tavanomaisia ja jotka nämä tukkukauppiaat tekevät, väärinkäyttää määräävää markkina-asemaansa. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on määrittää kyseisten tilausten tavanomaisuus, kun otetaan huomioon näiden tilausten suuruus suhteessa kyseisen jäsenvaltion markkinoiden tarpeisiin sekä kyseisen yrityksen aikaisemmat liikesuhteet asianomaisten tukkukauppiaiden kanssa.

(ks. 67–71, 73 ja 77 kohta sekä tuomiolauselma)