ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2

Nämä kysymykset on esitetty sellaisia henkilöitä vastaan aloitetuissa rikosoikeudenkäynneissä, joita syytetään siitä, että he ovat rikkoneet jätteitä koskevia Italian oikeussääntöjä, erityisesti 10.9.1982 annettua tasavallan presidentin asetusta nro 915, jolla on pantu täytäntöön jätteistä annettu direktiivi 75/442/ETY, polykloorattujen bifenyylien ja polykloorattujen terfenyylien käsittelystä annettu direktiivi 76/403/ETY ja myrkyllisistä ja vaarallisista jätteistä annettu direktiivi 78/319/ETY (GURI nro 343, 15.12.1982, jäljempänä presidentin asetus nro 915/82) sekä 9.9.1988 annettua laintasoista asetusta nro 397, jonka otsikko on ”Teollisuusjätteestä huolehtimista koskevat kiireelliset säännökset” (GURI nro 213, 10.11.1988), josta on tiettyjen muutosten jälkeen tullut 9.11.1988 annettu laki nro 475 (GURI nro 264, 10.11.1988, jäljempänä laki nro 475/88). Vaikka ennakkoratkaisupyyntöjä koskevat päätökset eivät tältä osin ole kovinkaan selvät, vaikuttaa siltä, että syytettyjä syytetään pääasiallisesti siitä, että he ovat vastoin presidentin asetuksen nro 915/82:n 10 pykälää perustaneet erityisjätteille tarkoitettuja kaatopaikkoja ilman lupaa, ja siitä, että he ovat vastoin saman presidentin asetuksen 25 pykälää harjoittaneet jätehuoltoa ilman lupaa, sekä siitä, että he eivät ole noudattaneet lain nro 475/88 3 ja 9 pykälässä säädettyjä velvollisuuksia jätteitä koskevien rekisterien pitämisestä.
15

Näin ollen on todettava, että tämän päätöksen 3 artiklasta seuraa, että kun neuvosto on päättänyt käyttää tätä menettelyä, se määräaika, jonka kuluessa kunkin jäsenvaltion on saatettava komission tekemä päätös neuvoston käsiteltäväksi, on ilmoitettava siinä säädöksessä, jossa neuvosto on antanut komissiolle valtuuden toteuttaa suojatoimenpiteitä, eikä niissä päätöksissä, jotka komissio voi tehdä tämän valtuutuksen nojalla. Näin ollen komission ei missään tapauksessa täytynyt riidanalaisessa päätöksessä määrätä määräaikaa, jonka kuluessa asia on saatettava neuvoston käsiteltäväksi.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Veron peruste - Maksun täyden tai osittaisen laiminlyönnin vuoksi veron perusteeseen tehtävä alennus - Jäsenvaltioiden poikkeamisvalta alennuksen osalta - Poikkeamisvallan ulottuvuus - Maksun laiminlyönnin vuoksi myönnettävän veron alennuksen epääminen liiketoimilta, joiden vastikkeeksi on sovittu luontoissuoritus - Epääminen ei ole sallittua

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan C kohdan 1 alakohdan toinen alakohta)

Tiivistelmä

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan C kohdan 1 alakohdan toisessa alakohdassa säädettyä poikkeamista on tulkittava siten, että jäsenvaltio, joka säätää arvonlisäveron alentamisesta vastikkeen täyden tai osittaisen laiminlyönnin osalta, ei saa evätä alennusmahdollisuutta silloin, kun suorittamatta oleva vastike on luontoissuoritus, jos alennus myönnetään silloin, kun suorittamatta oleva vastike on rahaa.

Toisaalta, jos tällaiset säännökset muuttavat veron perustetta tavalla, joka ylittää sen, mikä on ehdottoman välttämätöntä veropetosten estämiseksi, niitä ei voida perustella tämän riskin välttämisellä. Toisaalta nämä säännökset merkitsevät niiden liiketointen, joissa vastikkeeksi on sovittu luontoissuoritus, syrjintää rahavastikkeellisiin liiketoimiin nähden, koska ne saavat taloudelliset toimijat luopumaan vaihtosopimusten tekemisestä, vaikka näitä kahta, liiketaloudelliselta kannalta samanlaista tilannetta kohdellaan kuudennessa direktiivissä samalla tavalla.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kilpailu - Yhteisön säännöt - Yritys - Käsite - Yksityisoikeudellinen yksikkö, jolle julkishallinto on antanut tehtäväksi saastumisen estämisen valvonnan satamassa - Ei kuulu soveltamisalaan

(EY:n perustamissopimuksen 86 artikla)

Tiivistelmä

Perustamissopimuksen 86 artiklaa on tulkittava siten, että tämän artiklan soveltamisalaan ei kuulu sellainen saastumisen estämistä koskeva valvonta, jonka julkishallinto on antanut yksityisoikeudellisen yksikön tehtäväksi jäsenvaltion öljysatamassa, vaikka sataman käyttäjien on maksettava tämän toiminnan rahoittamisen edellyttämä maksu.

Tällainen toiminta liittyy luonteensa, tarkoituksensa ja siihen sovellettavien sääntöjen vuoksi sellaisten ympäristön suojeluun liittyvien etuoikeuksien käyttämiseen, jotka ovat tyypillisesti julkisen vallan etuoikeuksia, eikä siinä ole kyse taloudellisesta toiminnasta, jolloin perustamissopimuksen kilpailusääntöjen soveltaminen olisi perusteltua.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Kielto myydä sellaista leipää, joka ei täytä kansallisessa lainsäädännössä asetettuja edellytyksiä, jotka koskevat enimmäiskosteuspitoisuutta tai vähimmäistuhkapitoisuutta, tai joka sisältää lesettä - Kielto ei ole sallittu - Perusteltavuus - Kansanterveyden suojeleminen - Kieltoa ei voida perustella kansanterveyden suojelemisella

(EY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artikla)

2 Yhteisön oikeus - Välitön oikeusvaikutus - Yhteisön oikeuden ja kansallisen oikeuden välinen ristiriita - Asiaa käsittelevän kansallisen tuomioistuimen velvollisuudet ja toimivalta - Kansallisen oikeuden soveltamatta jättäminen

Tiivistelmä

3 Sitä, että muissa jäsenvaltioissa laillisesti valmistettuihin ja kaupan pidettyihin tuotteisiin sovelletaan jäsenvaltion lainsäädäntöä, jossa kielletään sellaisen leivän kaupanpito, jonka kosteuspitoisuus ylittää 34 prosenttia ja tuhkapitoisuus alittaa 1,40 prosenttia ja joka sisältää lesettä, on pidettävä perustamissopimuksen 30 artiklassa tarkoitettuna määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaavana toimenpiteenä, jota ei voida perustella perustamissopimuksen 36 artiklan mukaisesti kansanterveyden suojelemisella, eikä tässä asiassa ole esitetty mitään seikkoja tällaisen kiellon perustelemiseksi.

4 Kun kansallista tuomioistuinta on pyydetty soveltamaan kansallista lakia, joka on ristiriidassa perustamissopimuksen 30 artiklan kanssa, kansallisella tuomioistuimella on velvollisuus taata tämän määräyksen täysi vaikutus jättämällä omasta aloitteestaan soveltamatta kyseistä lakia.
Sellainen jäsenvaltion kansallinen siviili-prosessisäännös kuten säännös, jonka perusteella toisen jäsenvaltion kansalaisten ja sinne sijoittautuneiden oikeushenkilöiden, kun ne eivät oleskele tai sijaitse ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa, on asetettava vakuus oikeudenkäyntikulujen maksamisesta (cautio iudicatum solvi) silloin, kun ne aikovat nostaa kanteen ensiksi mainitun valtion kansalaisia tai sinne sijoittautunutta yhtiötä vastaan, kuuluu EY:n perustamissopimuksen 6 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuun EY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan, ja siihen sovelletaan tässä artiklassa vahvistettua syrjintäkiellon yleistä periaatetta siltä osin kuin tällä kansallisella säännöksellä on, vaikka välillisestikin, vaikutusta tavaroiden ja palvelujen kauppaan yhteisössä; näin on erityisesti silloin, jos kyseistä kansallista säännöstä sovelletaan toimitettujen tavaroiden maksua koskevan kanteen yhteydessä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöstö - Kilpailu - Valintalautakunta - Hakemuksen hylkääminen - Perusteluvelvollisuuden ulottuvuus - Työskentelyn salaisuuden säilyttäminen

(Henkilöstösääntöjen 25 artikla; liitteessä III oleva 6 artikla)

Tiivistelmä

Henkilöstösääntöjen perusteella tehdyn yksittäisen päätöksen perusteluvelvollisuuden tarkoituksena on antaa sille, jota asia koskee, tarpeelliset perusteet päätöksen asianmukaisuuden tarkistamista varten sekä siten mahdollistaa päätöksen tuomioistuinvalvonta. Kilpailun valintalautakunnan tekemien päätösten osalta tämä perusteluvelvollisuus on kuitenkin sovitettava yhteen valintalautakunnan työskentelyn salaisen luonteen kanssa, minkä kanssa on ristiriidassa valintalautakuntien jäsenten henkilökohtaisten kannanottojen ja hakijoiden luonteeltaan henkilökohtaiseen tai vertailevaan arviointiin liittyvien seikkojen paljastaminen.

Kilpailun valintalautakunnan päätösten perusteluvaatimuksessa on näissä olosuhteissa otettava huomioon kyseisen työskentelyn luonne, johon sisältyy yleensä ainakin kaksi erillistä vaihetta, joista ensimmäisessä tutkitaan hakemukset kilpailuun hyväksyttävien hakijoiden seulomiseksi; toisessa vaiheessa tutkitaan hakijoiden soveltuvuutta täytettävänä olevaan virkaan varallaololuettelon laatimiseksi. Ensimmäisessä vaiheessa, erityisesti pätevyystodistusten perusteella tapahtuvassa kilpailussa, hakijoiden esittämät pätevyystodistukset asetetaan vastakkain kilpailuilmoituksen pätevyysvaatimusten kanssa.

Koska tämä vastakkain asettaminen perustuu objektiivisiin tietoihin, jotka ovat lisäksi kaikkien hakijoiden tiedossa siltä osin kuin asia koskee heitä, valintalautakunnan työskentelyn salaisen luonteen säilyttämisen kanssa ei ole ristiriidassa se, että kilpailun alustavassa vaiheessa hakijoille ilmoitetaan nämä objektiiviset tiedot ja erityisesti seulonnassa käytetyt arviointikriteerit. Sitä vastoin valintalautakunnan työskentelylle ominaisen salaisuuden kanssa on ristiriidassa se, että hakijoille ilmoitetaan kokeiden korjauskriteerit, jotka ovat olennainen osa sitä luonteeltaan vertailevaa arviointia, jolla valintalautakunta käy läpi hakijoiden ansiot.

Tämän vuoksi hakijoiden eri kokeista saamien arvosanojen, jotka kertovat valintalautakunnan heistä tekemästä arvioinnista, ilmoittaminen on riittävä perustelu valintalautakunnan päätöksille.
2

Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Argos Distributors Ltd (jäljempänä Argos) ja Commissioners of Customs and Excise, joka hoitaa arvonlisäveron kantamista koskevia asioita; asia koskee Argosin Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle arvonlisäverona maksamien summien palauttamista.
13

Tämän vuoksi esitetty ennakkoratkaisukysymys on otettava tutkittavaksi, koska kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida sitä, tarvitseeko se ennakkoratkaisua voidakseen ratkaista asian, ja sitä, miten sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämällä kysymyksellä on merkitystä asian ratkaisemisen kannalta (ks. tämän osalta yhdistetyt asiat C-358/93 ja C-416/93, Bordessa ym., tuomio 23.2.1995, Kok. 1995, s. I-361, 10 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Sosiaalipolitiikka - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Yrityksen luovutus - Työntekijöiden oikeuksien turvaaminen - Neuvoston direktiivin 77/187/ETY soveltamisala - Tuomioistuinpäätökseen perustuvassa selvitystilassa olevan yrityksen luovutuksen, johon liittyy toiminnan jatkaminen, kuuluminen direktiivin 77/187/ETY soveltamisalaan

(Neuvoston direktiivin 77/187/ETY 1 artiklan 1 kohta)

2 Sosiaalipolitiikka - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Yrityksen luovutus - Työntekijöiden oikeuksien turvaaminen - Neuvoston direktiivi 77/187/ETY - Työntekijät, jotka on irtisanottu vähän ennen yrityksen luovutusta ja joita luovutuksensaaja ei ole ottanut palvelukseensa - Onko sallittua vedota irtisanomisen lainvastaisuuteen luovutuksensaajaa vastaan

(Neuvoston direktiivin 77/187/ETY 4 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

3 Työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 77/187/ETY 1 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että sitä sovelletaan tuomioistuinpäätökseen perustuvassa selvitystilassa olevan yrityksen luovutukseen, sikäli kuin yrityksen toiminta jatkuu tämän selvitystilamenettelyn aikana.

4 Direktiivin 77/187/ETY 4 artiklan 1 kohtaa, jossa taataan työntekijöiden oikeuksien suoja suhteessa niin luovuttajaan kuin luovutuksensaajaankin pelkästään luovutuksella perusteltua irtisanomista vastaan, on tulkittava siten, että irtisanomisoikeus taloudellisista, teknisistä tai organisatorisista syistä kuuluu sekä luovuttajalle että luovutuksensaajalle.

Niillä työntekijöillä, jotka luovuttaja on lainvastaisesti irtisanonut vähän ennen yrityksen luovutusta ja joita luovutuksensaaja ei ole ottanut palvelukseensa, on oikeus vedota tähän lainvastaisuuteen luovutuksensaajaa vastaan, sillä heidän työsopimuksensa on katsottava olevan yhä voimassa suhteessa luovutuksensaajaan. Työntekijöitä, jotka on vastoin direktiivin 4 artiklan 1 kohtaa irtisanottu ennen luovutusta, on näet pidettävä luovutusajankohtana yhä yrityksen palveluksessa olevina työntekijöinä; toisaalta direktiivin säännöksiä, erityisesti niitä, jotka koskevat työntekijöiden turvaa yrityksen luovutukseen perustuvaa irtisanomista vastaan, on pidettävä pakottavina siten, ettei niistä ole oikeutta poiketa työntekijöiden vahingoksi.
Kuudennen direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että saman direktiivin 6 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla palvelujen suorituksiin rinnastettavien liiketoimien arvonlisäveron perusteeseen on sisällytettävä ne kustannukset, jotka ovat aiheutuneet aikana, jona tavara on ollut verovelvollisen käytettävissä siten, että hän on voinut milloin tahansa tosiasiallisesti käyttää sitä yritykselle kuulumattomiin tarkoituksiin, ja jotka liittyvät tavaraan itseensä tai joiden perusteella verovelvolliselle on syntynyt oikeus arvonlisäveron vähennykseen. Veron perusteeseen sisällytettävän kustannusten osan on vastattava toisaalta tavaran tosiasiallisen kokonaiskäyttöajan ja toisaalta sen ajan, jona tavara on tosiasiallisesti ollut käytössä yritykselle kuulumattomiin tarkoituksiin, välistä suhdetta.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Perustamissopimuksen määräykset - Henkilöllinen soveltamisala - Jäsenvaltion ulkomailla asuva kansalainen, joka harjoittaa samaan aikaan itsenäistä ammattia tässä jäsenvaltiossa ja toisessa jäsenvaltiossa - Soveltamisalaan kuuluminen

(EY:n perustamissopimuksen 52 artikla)

2 Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Verolainsäädäntö - Tuloverot - Jäsenvaltion ulkomailla asuva kansalainen, joka harjoittaa samaan aikaan itsenäistä ammattia tässä jäsenvaltiossa ja toisessa jäsenvaltiossa - Veroaste, joka on korkeampi kuin maassa asuvien henkilöiden veroaste - Korkeampi veroaste, jota ei voida hyväksyä - Kansallisen sosiaaliturvajärjestelmän ulkopuolella olemisen ja maksujen suoritusvelvollisuuden puuttumisen kompensoiminen verotuksellisilla toimenpiteillä - Kompensointi, jota ei voida hyväksyä

(EY:n perustamissopimuksen 52 artikla; neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71)

Tiivistelmä

3 Jäsenvaltion kansalainen, joka asuu ja harjoittaa itsenäistä ammattia toisessa jäsenvaltiossa, voi vedota perustamissopimuksen 52 artiklaan kotimaassaan, jossa hän myös harjoittaa itsenäistä ammattia, mikäli hän sen perusteella, että hän harjoittaa taloudellista toimintaa jossain muussa jäsenvaltiossa kuin kotimaassaan, on tässä viimeksi mainitussa valtiossa rinnastettavissa keneen tahansa oikeussubjektiin, joka voi vastaanottavassa valtiossa vedota perustamissopimuksessa taattuihin oikeuksiin ja vapauksiin.

4 Perustamissopimuksen 52 artiklaa on tulkittava siten, että jäsenvaltio ei saa soveltaa korkeampaa tuloverokantaa sellaiseen jonkin jäsenvaltion kansalaiseen, joka harjoittaa sen alueella itsenäistä ammattia ja joka samanaikaisesti harjoittaa itsenäistä ammattia myös toisessa jäsenvaltiossa, jossa hän asuu, kuin se soveltaa valtiossa asuviin, samaa toimintaa harjoittaviin henkilöihin, mikäli ensiksi mainittujen verovelvollisten ja maassa asuvien ja näihin rinnastettavien verovelvollisten objektiivisten tilanteiden välillä ei ole sellaista eroa, jonka vuoksi erilainen kohtelu on perusteltua. Näin on muun muassa silloin, kun verovelvollisen asuminen ulkomailla ei estä verotuksen progressiivisuussäännön soveltamista, jolloin molemmat verovelvollisryhmät ovat siis tämän säännön soveltamisen kannalta samankaltaisessa tilanteessa.

Jäsenvaltio ei voi korkeamman tuloverokannan avulla ottaa huomioon myöskään sitä, että verovelvollinen ei ole sovellettavan lainsäädännön määräämistä koskevien, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 asian kannalta merkityksellisten säännösten nojalla velvollinen maksamaan kansallisen sosiaalivakuutusjärjestelmän maksuja. Tässä suhteessa on merkityksetöntä, että verovelvollinen kuuluu kyseisen asetuksen perusteella asuinvaltionsa sosiaaliturvajärjestelmään.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verosäännökset - Lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Palvelujen suoritus - Palvelujen suorituksen käsite - Ravintola-alan liiketoimet - Ravintola-alan liiketoimet palvelujen suorituksena - Autolautoilla suoritetut ravintola-alan liiketoimet - Verotuksellisen liittymäkohdan määritteleminen - Palvelujen suorittajan liiketoiminnan kotipaikka

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 5 artikla, 6 artiklan 1 kohta ja 9 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Paikan päällä nautittaviksi tarkoitettujen ruokien tarjoamisesta koostuvat ravintola-alan liiketoimet eivät ole kuudennen direktiivin 77/388/ETY 5 artiklan mukaista tavaroiden toimittamista, vaan niitä on pidettävä tämän direktiivin 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna palvelujen suorituksena. Näille liiketoimille on ominaista, että ne koostuvat erilaisista palvelujen kokonaisuuksista ja muista toiminnoista, joista ruuan toimittaminen on vain yksi tekijä ja joista suurin merkitys on palveluilla.

Kun kyse on autolautoilla suoritetuista ravintola-alan liiketoimista, niiden suorituspaikkana on pidettävä direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ensimmäisen olettaman mukaisesti paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Maatalous - Yhteinen maatalouspolitiikka - EMOTR:sta maksettava rahoitus - Tilintarkastusmenettely - Soveltamisala - Maatalousmarkkinoiden säätelyn edistämiseksi tehtyihin interventiotoimiin liittyvät jäsenvaltion kulut - Neuvostoliiton väestölle tarkoitettujen maataloustuotteiden toimittamista hätäapuna koskeva toimenpideohjelma - Soveltamisalaan kuuluminen

(Neuvoston asetukset (ETY) N:o 729/70 ja (ETY) N:o 598/91)

2 Maatalous - EMOTR - Tilintarkastus - Komission kieltäytyminen ottamasta huomioon kuluja, jotka aiheutuvat yhteisön säännöstön virheellisestä soveltamisesta - Asianomaisen jäsenvaltion kiistäminen - Todistustaakka

(Neuvoston asetukset (ETY) N:o 729/70 ja (ETY) N:o 598/91)

Tiivistelmä

3 Koska Neuvostoliiton väestölle tarkoitettujen maataloustuotteiden toimittamista hätäapuna koskevasta toimenpideohjelmasta annetun asetuksen (ETY) N:o 598/91 oikeudellinen perusta on perustamissopimuksen 43 artikla ja koska siinä säädetyt toimet on toteutettava käyttämällä ensisijaisesti interventiovarastoissa olevia maataloustuotteita, mikä voi edistää maatalousmarkkinoiden säätelyä, toimet kuuluvat yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen (ETY) N:o 729/70 soveltamisalaan siten, että jäsenvaltion toimien perusteella maksamat maksut tarkastetaan tilintarkastusmenettelyssä. Tässä menettelyssä päätetään, maksetaanko summat yhteisön talousarviovaroista vai jäävätkö ne asianomaisen jäsenvaltion vastattaviksi, mikä riippuu siitä, onko maksut suoritettu "yhteisön sääntöjen mukaisesti".

4 Kun komissio kieltäytyy merkitsemästä EMOTR:n maksettavaksi tiettyjä kuluja, koska ne ovat kyseenalaisia sen vuoksi, että jäsenvaltio on rikkonut yhteisön säännöksiä, jäsenvaltion on näytettävä toteen, että riidanalaisen rahoituksen saamisen edellytykset täyttyvät. Tätä todistustaakkasääntöä sovelletaan myös silloin, kun komissio katsoo näyte-erien vakuuttavien tutkimustulosten ja tuotantotilojen tarkastuksen perusteella, että jäsenvaltio ei ole noudattanut velvollisuuttaan valvoa riittävällä tavalla asetuksen (ETY) N:o 598/91 mukaisen Neuvostoliiton väestölle tarkoitettujen maataloustuotteiden toimittamista hätäapuna koskevan toimenpideohjelman perusteella toimitetun säilykelihan laatua, ennen kuin se on luovuttanut toimitusvakuuden ja maksanut tuottajalle tarjouksen mukaisen hinnan.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Perhe-etuudet - Työttömät - Työttömyysetuuden saamisesta riippuva oikeus perhe-etuuteen - Työttömyysetuuden saaja - Työttömyysetuuden saajan käsite

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 4 artiklan 1 kohta ja 74 artikla)

Tiivistelmä

Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 74 artiklaa, jossa edellytetään, että työttömän työntekijän on saatava työttömyysetuus, jotta hänellä olisi oikeus perhe-etuuden saamisen, on tulkittava siten, että "työttömällä, joka oli - - työntekijä - - ja joka saa työttömyysetuuksia jäsenvaltion lainsäädännön mukaan" tarkoitetaan myös sellaisia toimivaltaisen kansallisen viranomaisen rekisteröimiä työttömiä, joiden oikeus saada työttömyyskorvausta on keskeytetty sen vuoksi, että työnantajan maksama korvaus työsuhteen päättymisestä irtisanomisaikaa noudattamatta on otettu huomioon, tai sen vuoksi, että heillä ei ole oikeutta rahana maksettavaan työttömyysetuuteen karenssiajalta, mutta jotka kuitenkin karenssiaikana kuuluvat sairaus- ja tapaturmavakuutusjärjestelmään toimivaltaisen valtion lainsäädännön nojalla.

Toisaalta siltä osin kuin on kysymys työttömyyskorvauksen keskeyttämisestä, on katsottava, että saatu korvaus voidaan rinnastaa työttömyysetuuteen siltä osin kuin se liittyy suoraan asetuksen (ETY) N:o 1408/71 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun työttömyyden uhkaan, ja toisaalta siltä osin kuin on kysymys karenssiajasta on katsottava, että 74 artiklassa käytetään ilmaisua "työttömyysetuudet" tekemättä eroa rahana maksettavien etuuksien ja muiden etuuksien välillä, eikä siinä aseteta säännöksen soveltamisen edellytykseksi, että sen, jota asia koskee, olisi saatava kaikki toimivaltaisen valtion lainsäädännössä säädetyt etuudet työttömyysajalta.