Asia T-13/03

Nintendo Co., Ltd ja Nintendo of Europe GmbH

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Videopelikonsolien ja Nintendo-pelikonsoleihin sopivien pelikasettien markkinat — Päätös, jossa todetaan, että EY 81 artiklaa on rikottu — Rinnakkaisviennin rajoittaminen — Sakot — Varoittava vaikutus — Rikkomisen kesto — Raskauttavat olosuhteet — Johtajan tai yllyttäjän rooli — Lieventävät olosuhteet — Yhteistyö hallinnollisessa menettelyssä”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 30.4.2009 II ‐ 956

Tuomion tiivistelmä

(Neuvoston asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 2842/98 7 artikla)

Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Sakkojen suuruuden määrittäminen – Varoittava vaikutus – Yleinen vaatimus, jonka on oltava koko sen komission menettelyn taustalla, joka koskee sakon laskemista – Yksi erityinen vaihe, jonka tarkoituksena on kaikkien merkityksellisten seikkojen kokonaisarviointi, ei ole välttämätön

Kun komissio määrittää yhteisön kilpailusääntöjen rikkomisesta määrättävien sakkojen perusmäärän laskentapohjaa, erilaisen kohtelun tarkoitus on ottaa huomioon kunkin yrityksen painoarvo ja vastaavasti sen rikkomisen todellinen vaikutus kilpailuun etenkin silloin, kun samanlaisiin rikkomisiin syyllistyneiden yritysten koko vaihtelee huomattavasti. Siltä osin kuin kysymys on vertikaalisista sopimuksista ja yhdenmukaisista menettelytavoista muodostuvasta kokonaisuudesta, jonka tarkoituksena ja vaikutuksena on tuotteiden rinnakkaisviennin rajoittaminen, yritysten osuudet asianomaisten tuotteiden jakelussa edustavat kunkin yrityksen erityistä painoarvoa riidanalaisessa jakelujärjestelmässä. Komissio voi siis viitata kunkin yrityksen osuuteen Euroopan talousalueella jaettavaksi hankittujen tuotteiden kokonaisvolyymista rikkomisen keston viimeisenä vuonna siinä erilaisessa kohtelussa, joka on toteutettu asianomaisille yrityksille määrättävien sakkojen laskentapohjien määrittämisessä. Koska viittausta kunkin näiden tuotteiden jakeluun osallistuneiden yritysten markkinaosuuksiin on käytetty yksinkertaisesti kunkin yrityksen suhteellisen vastuun määrittelemiseksi rikkomisessa, jonka tarkoitus oli kilpailun rajoittaminen kyseisten tuotteiden jakelussa, se, että näiden tuotteiden markkinoille on pikemminkin ominaista merkkien välinen voimakas kilpailu kuin merkin sisäinen kilpailu, ei ole seikka, joka komission pitäisi ottaa huomioon asianomaisille yrityksille määrätyn sakon erityisen alustavan laskentapohjan määrittelyssä. (ks. 45 ja 49–51 kohta)

Komissiolla on toimivalta päättää sakkojen tasosta niiden varoittavan vaikutuksen lisäämiseksi silloin, kun tietyntyyppiset kilpailusääntöjen rikkomiset ovat vielä suhteellisen yleisiä sen voiton vuoksi, jonka tietyt niissä osallisina olevat yritykset voivat niistä saada, vaikka ne on todettu lainvastaisiksi jo yhteisön kilpailupolitiikan alussa. Komission tavoittelema varoittava vaikutus koskee yritysten toimintaa yhteisössä tai Euroopan talousalueella (ETA), minkä vuoksi varoittavaa tekijää arvioidaan useiden seikkojen perusteella eikä yksinomaan asianomaisen yrityksen erityisen tilanteen perusteella. Arvioidessaan sakon määrän korottamisen tarvetta varoittavan vaikutuksen varmistamiseksi komissio ei siis ole millään tavoin velvollinen arvioimaan sitä todennäköisyyttä, jolla kysymyksessä olevat yritykset syyllistyvät rikkomisen uusimiseen. Varoittavan vaikutuksen tavoite ei koske vain yrityksiä, joita päätös sakkojen määräämisestä nimenomaan koskee. On saatava myös yritykset, jotka ovat samankokoisia ja joilla on samanlaiset resurssit, pidättymään osallistumisesta samanlaisiin kilpailusääntöjen rikkomisiin. (ks. 71–73 kohta)

Yritysten, joita syytetään yhteisön kilpailusääntöjen rikkomisesta, toteuttamat ehkäisevät toimet, joihin kuuluu erityisesti yhteisön sääntöjen mukaiseksi saattamista koskeva ohjelma, niiden yhteistyö hallinnollisessa menettelyssä sekä niiden kolmansille tarjoamat korvaukset eivät vaikuta tehdyn kilpailusääntöjen rikkomisen todellisuuteen, eikä niitä tule ottaa huomioon arvioitaessa rikkomisen vakavuutta sakon laskentapohjan määrittämiseksi. Nämä seikat voidaan tarvittaessa ottaa huomioon tutkittaessa lieventävien olosuhteiden olemassaoloa. (ks. 74 kohta)

Yhteisön kilpailusääntöjen rikkomisesta määrättävien sakkojen laskentapohjan varoittavassa tarkoituksessa tehdyn korotuksen yhteydessä komissio voi ottaa huomioon sen, että yrityksellä on ainutlaatuinen asema riidanalaisessa jakelujärjestelmässä, koska se on kysymyksessä olevien tuotteiden valmistaja. Vaikka yritysten koko on yleensä huomioon otettava seikka sakon määrää vahvistettaessa, ei voida sulkea pois sitä, että sakon riittävän varoittavan vaikutuksen varmistamiseksi voidaan ottaa huomioon myös muita seikkoja. Tältä osin tuotteiden valmistajan ominaisuus voi vertikaalisissa rikkomisissa yrityksen koon tavoin olla seikka, joka kuvastaa sen tosiasiallista kykyä aiheuttaa merkittävää vahinkoa kilpailulle. Tällaisessa tapauksessa kysymyksessä olevien tuotteiden valmistajan, jolla on keskeinen sija näiden tuotteiden jakelujärjestelmässä, on osoitettava erityistä valppautta ja varmistettava, että se noudattaa kilpailusääntöjä jakelusopimuksia tehdessään. (ks. 78–80 kohta)

Määrittäessään yhteisön kilpailuoikeuden vertikaalisesta rikkomisesta määrättävän sakon määrää komissio voi ottaa raskauttavana olosuhteena huomioon sen, että kysymyksessä olevia tuotteita valmistava yritys on rikkomisen johtaja ja alkuunpanija. Komissio voi tässä tarkoituksessa viitata siihen, että kyseinen yritys seurasi ja pani täytäntöön tiettyjä rinnakkaismyynnin rajoitustoimenpiteitä ja varmisti, että niitä noudatettiin. Väitettä siitä, että tällainen rikkomisen johtajan tai alkuunpanijan rooli voidaan todeta vain horisontaalisten yhteistoimintajärjestelyjen yhteydessä mutta ei vertikaalisen yhteistoimintajärjestelyn yhteydessä, ei voida hyväksyä. Se, että vertikaalisissa yhteistoimintajärjestelyissä tämä rooli sekoittuu yleensä valmistajan rooliin, ei tee mahdottomaksi tällaisen raskauttavan olosuhteen huomioon ottamista rikkomisen johtajan tai alkuunpanijan roolin perusteella sakon määrää laskettaessa. Lisäksi sen vuoksi, että vertikaalista rikkomista ei väistämättä johda kysymyksessä olevien tuotteiden valmistaja, mikään ei tee mahdottomaksi sitä, että vertikaalista rikkomista johtaisi yritys, joka olisi vain kysymyksessä olevien tuotteiden jakelija eikä valmistaja. (ks. 83, 128, 129 ja 131 kohta)

Määritettäessä yhteisön kilpailusääntöjen rikkomisesta määritettävän sakon määrää komissio ei loukkaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, kun se soveltaa varoittavan vaikutuksen varmistamiseksi eri kerrointa kahteen sellaiseen kartellin jäsenenä olleeseen yritykseen, jotka eivät ole toisiinsa verrattavissa olevassa asemassa. Komissio voi vertikaalisen rikkomisen ollessa kysymyksessä katsoa, että yritykset eivät ole toisiinsa verrattavissa olevassa asemassa, kun otetaan huomioon erityisesti niiden osuus kysymyksessä olevien tuotteiden myynnissä ja niiden asema jakelujärjestelmässä. (ks. 95 ja 96 kohta)

Varoittavan vaikutuksen tarkoitus todetaan asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 1 kohdan A alakohdassa, jonka mukaan on tarpeen määrittää sakon määrä tasolle, joka on riittävän varoittava. Tällaisen vaikutuksen varmistamisen tarve on yleinen vaatimus, jonka on oltava koko sen komission menettelyn taustalla, joka koskee sakon laskemista, eikä se edellytä välttämättä, että tälle laskemiselle olisi ominaista yksi erityinen vaihe, jonka tarkoituksena on kaikkien tämän tarkoituksen toteuttamisen kannalta merkityksellisten seikkojen kokonaisarviointi. Ei voida siis hyväksyä väitettä, jonka mukaan korotus varoittavassa tarkoituksessa pitäisi tehdä sakkojen määrän määrittämisen viimeisessä vaiheessa. (ks. 98 ja 99 kohta)

Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 1 kohdan B alakohdan mukaan komissiolla on mahdollisuus pitkäaikaisten rikkomisten osalta korottaa rikkomisen vakavuuden perusteella vahvistettavaa määrää 10 prosenttia vuotta kohden. Pelkästään se, että komissio on varannut itselleen mahdollisuuden tehdä aina 10 prosentin suuruinen korotus rikkomisvuotta kohden, ei millään tavoin velvoita sitä vahvistamaan tätä määrää rikkomisen intensiteetin perusteella tai kunkin rikkomiseen syyllistyneen eri osallistumisen asteen perusteella. Tämän vuoksi ei voida hyväksyä väitettä siitä, että kun kysymyksessä on intensiteetiltään ja vakavuudeltaan hyvin vaihteleva rikkominen, komission olisi käytettävä pienempää korotuskerrointa ainakin osalta tarkasteltua ajanjaksoa. Sakon korottaminen keston perusteella ei rajoitu vain tilanteeseen, jossa tämän keston ja kilpailusäännöissä tarkoitetuille yhteisön tavoitteille aiheutuneen lisääntyneen haitan välillä on suora yhteys. (ks. 110, 112 ja 113 kohta)

Useiden yritysten rikottua kilpailusääntöjä on sakkojen suuruutta määritettäessä tutkittava kunkin yrityksen osuuden suhteellinen vakavuus, mikä edellyttää erityisesti sitä, että on määritettävä kunkin yrityksen osuus rikkomisessa sen ajan osalta, jona se osallistui siihen. Tästä seuraa muun muassa, että yhden tai useamman yrityksen toiminta kartellin ”johtajana” on otettava huomioon sakon määrää laskettaessa, sillä tällaisessa asemassa olleilla yrityksillä on tämän perusteella oltava erityinen vastuu muihin yrityksiin verrattuna. Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 2 kohdassa raskauttavina olosuhteina esitetään luettelo, joka ei ole tyhjentävä, seikoista, joiden perusteella sakon perusmäärää voidaan korottaa, ja näihin kuuluu muun muassa ”toiminta rikkomusten johtajana tai yllyttäjänä”. (ks. 126 ja 127 kohta)

Jotta yritys voidaan katsoa ”johtajaksi” ja sille yhteisön kilpailusääntöjen rikkomisesta määrätyn sakon määrää voidaan korottaa, ei edellytetä sen todistamista, että rikkominen olisi ollut lievempi ilman yrityksen roolia siinä, koska tällainen väite perustuu sekaannukseen, joka vallitsee rikkomisen vakavuuden absoluuttisen arvioinnin ja kunkin asianomaisen yrityksen osallisuuden vakavuuden suhteellisen arvioinnin välillä tutkittaessa raskauttavia ja lieventäviä olosuhteita. (ks. 130 kohta)

Komissiolla on oikeus ottaa huomioon kilpailusääntöjen rikkomisen jatkaminen tutkimusten aloittamisen jälkeen raskauttavana olosuhteena, koska tällainen käyttäytyminen on osoitus yhteistoimintajärjestelyyn osallistuvien yritysten erityisestä päättäväisyydestä jatkaa rikkomista siitä huolimatta, että niihin saatetaan kohdistaa seuraamuksia. (ks. 142 kohta)

Sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa vuonna 1996 annetusta komission tiedonannosta, jonka tarkoitus on kannustaa yrityksiä paljastamaan erityisen vaikeasti havaittavissa olevien yhteistoimintajärjestelyjen olemassaolo, ilmenee selvästi, että sitä sovelletaan vain tapauksissa, joissa on kysymys kartellien kaltaisista horisontaalisista rikkomisista. Tämä tiedonanto koskee sen A kohdan 1 alakohdan ensimmäisen alakohdan mukaan ”yritysten välisiä salaisia kartelleja, joiden tavoitteena on hinnoista määrääminen, tuotanto- tai myyntikiintiöiden asettaminen, markkinoiden jakaminen tai tuonnin tai viennin kieltäminen”. Tämä tiedonanto ei siis ole sovellettavissa, kun yritykset ovat osallistuneet vertikaaliseen rikkomiseen, jonka tarkoituksena on tuotteiden rinnakkaisviennin rajoittaminen. Lisäksi vaikka tällaista rikkomista on käsitelty kuten kartellia seuraamuksen osalta, tätä tiedonantoa ei ole sovellettava analogisesti. Se, että kysymyksessä oleva rikkominen luokiteltiin erittäin vakavaksi, ja se, millä tavoin hallinnollisen menettelyn kuluessa tehtyä yhteistyötä arvioitiin, eivät liity toisiinsa. (ks. 157 ja 158 kohta)

Vaikka komissio ei silloin, kun se arvioi yritysten sen kanssa kielletyn kartellin vuoksi käynnistetyn hallinnollisen menettelyn yhteydessä harjoittamaa yhteistyötä, saa jättää huomiotta yhdenvertaisuusperiaatetta, sille on kuitenkin annettava laaja harkintavalta kartellin jäsenten sen kanssa harjoittaman yhteistyön laadun ja hyödyllisyyden arvioimiseksi, ja vain ilmeinen arviointivirhe on moitittavissa. Yritysten harjoittaman yhteistyön asteen arviointi ei saa riippua puhtaasti sattumanvaraisista tekijöistä. Kyseessä olevien yritysten erilaisen kohtelun on siis perustuttava siihen, etteivät niiden harjoittaman yhteistyön asteet ole rinnastettavissa toisiinsa muun muassa sen takia, että on toimitettu erilaisia tietoja tai tietoja on toimitettu hallinnollisen menettelyn eri vaiheissa tai tilanteissa, jotka eivät ole olleet samankaltaisia. Siltä osin kuin yritykset esittävät samassa hallinnollisen menettelyn vaiheessa ja vastaavanlaisissa olosuhteissa komissiolle samankaltaisia tietoja tosiseikoista, joista niitä moititaan, niiden on katsottava harjoittaneen komission kanssa samanasteista yhteistyötä, mistä seuraa, että näitä yrityksiä on kohdeltava yhdenvertaisesti, kun määritetään niille määrättävän sakon suuruutta. On verrattava niiden yhteistyön laajuutta sekä ajallisesti, mikä ensiksi merkitsee sen vaiheen tutkimista, jossa yhteistyötä on tehty, että laadullisesti, mikä toiseksi johtaa siihen, että vertaillaan niitä olosuhteita, joissa yritykset ovat tehneet yhteistyötä, ja niiden tietojen luontaista arvoa, jotka kukin niistä on toimittanut tämän yhteistyön perusteella. Suoritettaessa yhteistyön arvon vertailevaa arviointia kronologisesta näkökulmasta on niin, että jotta eri yritysten tekemää yhteistyötä voitaisiin pitää toisiaan vastaavana, sen ei ole välttämättä tapahduttava samana päivänä mutta samassa menettelyn vaiheessa. (ks. 161, 171, 172, 176 ja 178 kohta)

Asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohdassa ja kuulemisesta tietyissä EY 81 ja EY 82 artiklan mukaisissa menettelyissä annetun asetuksen N:o 2842/98 7 artiklassa säädetään nimenomaisesti, että ennen sakkojen määräämistä komission on varattava yrityksille, joita asia koskee, tilaisuus esittää huomautuksensa komission niitä vastaan esittämistä väitteistä. Kyseessä olevien yritysten puolustautumisoikeudet, siltä osin kuin on kysymys sakon määrän määrittämisestä, on taattu sillä, että yritykset voivat esittää komissiolle huomautuksia rikkomisen kestosta, vakavuudesta ja kilpailunvastaisen luonteen ennakoitavuudesta. (ks. 194 kohta)