ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, että riidanalaisessa merkissä esiintyvällä erillisellä uralla ei voi olla teknistä tehtävää asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdan soveltamiseksi, koska se esiintyy renkaan kulutuspinnalla yhdessä muiden osatekijöiden kanssa. Ensinnäkin asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdassa edellytetään sen teknisen tuloksen tutkimista, joka saadaan kyseessä olevassa merkissä esiintyvällä tavaran osatekijällä pikemminkin kuin sen teknisen tuloksen tutkimista, joka saadaan koko tavaralla. Toiseksi asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdan soveltamiseksi on merkityksetöntä, onko riidanalaisessa merkissä esiintyvä erillinen ura yhdistetty renkaan kulutuspinnan muihin osatekijöihin, koska sillä itsellään on tekninen tulos ja se myötävaikuttaa kyseisen kulutusuran toimintaan.
—

valtiontuesta SA.22614 (C 53/07) 23.7.2014 annetun komission päätöksen (EU) 2015/1227 (1) 1 artiklan 1 ja 2 kohta sekä (siltä osin kuin ne koskevat 1 artiklan 1 ja 2 kohtaa) 3, 4 ja 5 artikla on kumottava tai vaihtoehtoisesti asia on palautettava unionin yleiselle tuomioistuimelle uudelleen käsittelyä varten, ja joka tapauksessa
—

valtiontuesta SA.26500 — 2012/C (ex 2011/NN, ex CP 227/2008) 15.10.2014 annetun komission päätöksen (EU) 2016/287 (1) 1 artiklan 4 kohta sekä 2 ja 4 artikla on kumottava tai vaihtoehtoisesti asia on palautettava unionin yleiselle tuomioistuimelle uudelleen käsittelyä varten, ja joka tapauksessa
1)

Onko asetus (EY) N:o 91/2009 (1) pätemätön unionissa toimivan tuojan osalta sen vuoksi, että asetuksen (EY) N:o 384/96 (2) 2 artiklan 11 kohtaa on rikottu, koska neuvosto on määrittäessään polkumyyntimarginaalia yhteistyöstä kieltäytyvien kiinalaisten tuottajien/viejien kyseessä oleville tuotteille 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun vertailun yhteydessä sulkenut tuotteen tiettyjen tyyppien vientitapahtumat vertailun ulkopuolelle?
1)

Onko satelliittivälitteisiä matkaviestintäpalveluja tarjoavien järjestelmien valitsemisesta ja valtuuttamisesta 30.6.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 626/2008/EY (1) 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii alakohtaa, 7 artiklan 1 kohtaa ja 8 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että jos ilmenee, että tämän päätöksen II osaston säännösten mukaisesti valittu operaattori ei ole tarjonnut satelliittivälitteisiä matkaviestintäpalveluja satelliittivälitteisen matkaviestintäjärjestelmän välityksellä tämän päätöksen 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii alakohdassa asetettuun määräaikaan mennessä, saman päätöksen 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on evättävä tältä operaattorilta maanpäällisten tukiasemien käyttöönottoon tarvittavat valtuudet, koska se ei ole täyttänyt hakemuksessaan antamaansa sitoumusta?
—

veloitusilmoitus nro 2017-22, joka on päivätty 11.1.2017 ja jolla valittajalle ilmoitetaan, että häneen kohdistuva saatava on todettu pääsihteerin 6.1.2017 tekemällä päätöksellä, joka koskee parlamentin jäsenten avustajiin liittyvien aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperintää parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeiden 68 artiklan ja varainhoitoasetuksen 78, 79 ja 80 artiklan nojalla, on kumottava
C 131/21

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Timișoara (Romania) on esittänyt 24.12.2018 — SC Terracult SRL v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Arad — Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Juridice 5 ja Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara — Serviciul de Soluționare a Contestațiilor

(asia C-835/18)

(2019/C 131/27)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Timișoara

Pääasian asianosaiset

Valittaja: SC Terracult SRL

Vastapuolet: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Arad — Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Juridice 5 ja Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara — Serviciul de Soluționare a Contestațiilor

Ennakkoratkaisukysymys

Ovatko arvonlisäverodirektiivi (1) sekä verotuksen neutraalisuuden periaate, tehokkuusperiaate ja suhteellisuusperiaate pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevissa olosuhteissa esteenä hallinnolliselle käytännölle ja/tai kansallisen lainsäädännön säännösten tulkinnalle, jolla estetään joidenkin laskujen oikaiseminen ja siten oikaistujen laskujen merkitseminen arvonlisäveroilmoitukseen ajanjaksolta, jona oikaisu on tehty, liiketoimista, jotka on toteutettu ajanjaksolla, jolta on tehty verotarkastus, jonka seurauksena veroviranomaiset ovat tehneet lainvoimaiseksi tulleen verotuspäätöksen, jos verotuspäätöksen tekemisen jälkeen saadaan selville tietoja, jotka johtaisivat jonkin toisen verojärjestelmän soveltamiseen?

(1) Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2016/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).
—

ettei Unkari ole noudattanut verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa ja asetuksen (EY) N:o 1228/2003 kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 714/2009 (1) 14 artiklan 1 kohdan eikä maakaasunsiirtoverkkoihin pääsyä koskevista edellytyksistä ja asetuksen (EY) N:o 1775/2005 kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 717/2009 (2) 13 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ottanut huomioon verkonhaltijoille tosiasiallisesti aiheutuvia kustannuksia;
3)

Jos toiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan, että kolmannen osapuolen (kuittauksen kautta tai muuten) maksamia menoja ei voida pitää asetuksen (EU) N:o 1198/2006 55 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina tuensaajan tosiasiallisesti maksamina menoina: a) merkitseekö käytännön täytäntöönpano, jossa tuen myöntäjä on jatkuvasti pitänyt kolmansien osapuolten osuuksia asetuksen (EU) N:o 1198/2006 55 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina tuensaajan tosiasiallisesti maksamina menoina, sitä, ettei tuensaajan voida odottaa huomaavan tuen myöntäjän tulkitsevan asetuksen (EU) N:o 1198/2006 55 artiklan 1 kohtaa virheellisesti, jolloin tuensaajalla voi olla oikeus hänelle myönnettyyn tukeen, ja b) onko kolmansien osuudet tällöin luokiteltava asetuksen (EU) N:o 1198/2006 55 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuiksi tuensaajan tosiasiallisesti maksamiksi menoiksi (missä tapauksessa tuki vahvistetaan korkeampana) tai c) onko perusteettomasti myönnetyn tuen takaisinperinnästä tällöin luovuttava luottamuksensuojaa koskevan periaatteen ja/tai oikeusvarmuuden periaatteen vaikutuksesta? d) Onko tällöin vielä merkitystä sillä seikalla, minä ajankohtana tuen myöntäjä on samassa yhteydessä myöntänyt tuen ennakkoa, kuten käsiteltävässä asiassa on tapahtunut?
C 112/14

Valitus, jonka OPS Újpesti Csökkentmunkaképességűek Ipari és Kereskedelmi Kft. (OPS Újpest Kft.) on tehnyt 27.11.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-708/17, OPS Újpest v. komissio, 28.9.2018 antamasta määräyksestä

(Asia C-741/18 P)

(2019/C 112/18)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Asianosaiset

Valittaja: OPS Újpesti Csökkentmunkaképességűek Ipari és Kereskedelmi Kft. (OPS Újpest Kft.) (edustaja: L. Szabó, ügyvéd)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— toteaa, että valitus voidaan ottaa tutkittavaksi ja että se on perusteltu, kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa OPS Újpest v. komissio (T-708/17, ei julkaistu, EU:T:2018:632) 28.9.2018 antaman määräyksen, joka annettiin tiedoksi valittajalle 2.10.2018;

— palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä ratkaisisi toisen, kolmannen ja neljännen oikeudenkäyntiväitteen;

— velvoittamaan komission korvaamaan ensimmäisessä oikeusasteessa ja unionin tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, jollei unionin tuomioistuin palauta asiaa yleiseen tuomioistuimeen, missä tapauksessa valittaja vaatii, ettei kyseinen tuomioistuin anna päätöstä ensimmäisessä oikeusasteessa ja unionin tuomioistuimessa aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista tässä vaiheessa vaan vasta antaessaan lopullisen tuomion.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste

Valittajan mukaan oikeusvarmuuden periaate edellyttää, että osapuolet, joita asia koskee, tuntevat tarkasti niille lainsäädännöllä asetettujen velvollisuuksien ulottuvuuden, mikä voidaan taata vain siten, että kyseinen lainsäädäntö julkaistaan säännöllisesti sen adressaattien virallisella kielellä.

Jos oikeudellinen toimenpide on julkaistu sääntöjenvastaisesti, tiedoksiannolle asetetun menettelyllisen määräajan alkamisajankohta on määritettävä ensimmäisen pätevän tiedoksiannon ajankohdan perusteella.

Toinen valitusperuste

Vastaaja on menettelyn kuluessa väittänyt, ettei riidanalaisia päätöksiä voida riitauttaa, koska niitä ei voida pitää lopullisina päätöksinä sen vuoksi, että tutkinta on vielä kesken, joten unionin tuomioistuimen on ratkaistava tämä kysymys ennen kuin se lausuu tutkittavaksi ottamiseen liittyvistä muista kysymyksistä.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 14.12.2018 – GAEC Jeanningros v. Institut National de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation ja Ministre de l’Économie et des Finances

(Asia C-785/18)

(2019/C 72/11)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Kantaja: GAEC Jeanningros

Vastaajat: Institut National de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation ja Ministre de l’Économie et des Finances

Muu osapuoli: Comité interprofessionnel de gestion du Comté

Ennakkoratkaisukysymys

Onko maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21.11.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 53 artiklaa, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 täydentämisestä suojattuja alkuperänimityksiä, [suojattuja maantieteellisiä merkintöjä ja aitoja perinteisiä tuotteita koskevien unionin tunnusten vahvistamisen sekä eräiden hankintaa koskevien sääntöjen,] eräiden menettelysääntöjen ja eräiden täydentävien siirtymäsääntöjen osalta 18.12.2013 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 664/201[4] (2) 6 artiklaa ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 soveltamissäännöistä 13.6.2014 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 668/2014 (3) 10 artiklaa yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa tulkittava siten, että siinä erityisessä tapauksessa, että Euroopan komissio on hyväksynyt jäsenvaltion kansallisten viranomaisten hakemuksen nimeä koskevan eritelmän muutoksesta ja tarkistetun alkuperänimityksen rekisteröinnistä, vaikka tätä hakemusta koskeva kanne on yhä vireillä kyseisen valtion kansallisissa tuomioistuimissa, kyseiset kansalliset tuomioistuimet voivat päättää, että asian käsittely niissä raukeaa, vai siten, että kun otetaan huomioon riidanalaisen toimen mahdollisen kumoamisen vaikutukset Euroopan komission suorittaman rekisteröinnin pätevyyteen, kansallisten tuomioistuinten on lausuttava tästä kansallisten viranomaisten toimen laillisuudesta?

(1) EUVL 2012, L 343, s. 1.

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 täydentämisestä suojattuja alkuperänimityksiä, suojattuja maantieteellisiä merkintöjä ja aitoja perinteisiä tuotteita koskevien unionin tunnusten vahvistamisen sekä eräiden hankintaa koskevien sääntöjen, eräiden menettelysääntöjen ja eräiden täydentävien siirtymäsääntöjen osalta 18.12.2013 annettu komission delegoitu asetus (EU) N:o 664/2014 (EUVL 2014, L 179, s. 17).

(3) Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 soveltamissäännöistä 13.6.2014 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 668/2014 EUVL 2014, L 179, s. 36).
1)

Unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, että valituslautakunta sovelsi perustellusti unionin yleisen tuomioistuimen aikaisemmissa HELLIM ja XAΛΛOYMI ja HALLOUMI–tuomioissa tekemiä toteamuksia käsiteltävään asian. Kyseiset asiat eivät koskeneet tarkastusmerkkejä vaan erityyppisiä merkkejä, nimittäin yhteisömerkkejä ja tavanomaisia EU-tavaramerkkejä. Tällaisten merkkien keskeisenä tehtävänä on toimia tavaroiden kaupallisen alkuperän merkintänä (silloin kun kyse on yhteisömerkeistä, suurin osa kauppiaista on sidoksissa toisiinsa yhteenliittymän jäsenyyden kautta). Sen sijaan tarkastusmerkkien keskeisenä tehtävänä ei ole alkuperän merkitseminen vaan tavaraluokan erottaminen, eli sellaisten tavaroiden erottaminen, joiden osalta on varmennettu, että ne ovat tosiasiassa HALLOUMI-tarkastusmerkin käyttömääräysten mukaisia ja kyseisille tavaroille on annettu lupa niiden valmistamiseen HALLOUMI-tarkastusmerkin käyttömääräysten mukaisesti. Lisäksi aikaisemmissa yleisen tuomioistuimen tuomioissa oli eri kohdeyleisö kuin nyt käsiteltävässä asiassa.
—

kumoamiskanne, jonka vastaaja nosti Euroopan unionin yleisessä tuomioistuimessa on hylättävä ja tämän valituksen kohteena olevista kysymyksistä on lausuttava lopullisesti tai, jos asia ei ole ratkaisukelpoinen unionin tuomioistuimessa, on asia palautettava unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi
4)

Onko direktiivin 2000/78 2, 9 ja 11 artiklaa sekä perusoikeuskirjan 21 ja 47 artiklaa tulkittava yhdessä luettuina siten, että kun kyseessä on ikään perustuva syrjintä, jota harjoitetaan jäsenvaltion ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen tuomareita kohtaan alentamalla heidän eläkeikäänsä aikaisemmasta 70 vuodesta 65 vuoteen, kyseinen tuomioistuin on – antaessaan ratkaisun mistä tahansa asiasta ratkaisukokoonpanossa, johon kuuluu tuomari, jota näiden syrjivien kansallisten oikeussääntöjen seuraukset koskevat ja joka ei ole ilmaissut tahtovansa hyödyntää uutta eläkeikää – velvollinen ratkaistessaan ratkaisukokoonpanoon liittyvän ennakkokysymyksen kieltäytymään direktiivin 2000/78 ja perusoikeuskirjan 21 artiklan vastaisten kansallisten säännösten soveltamisesta ja jatkamaan asian käsittelyä kokoonpanossa, johon tämä tuomari kuuluu, jos tämä toimenpide on ainoa tehokas keino varmistaa tuomareille unionin oikeusjärjestyksen perusteella kuuluvien oikeuksien tehokas oikeussuoja?
2)

Onko asetuksen (EY) N:o 1013/2006 3 artiklan 2 kohtaa, jonka mukaan yleisiä tietojen antamista koskevia vaatimuksia, joista säädetään 18 artiklassa, sovelletaan seuraavien hyödynnettäväksi tarkoitettujen jätteiden siirtoihin, mikäli siirrettävän jätteen määrä on yli 20 kg: a) liitteessä III tai IIIB luetellut jätteet; b) kahden tai useamman liitteessä III luetellun jätteen seokset, jotka eivät kuulu mihinkään yksittäiseen liitteessä III olevaan jätenimikkeeseen, edellyttäen, että näiden jäteseosten koostumus ei heikennä niiden ympäristön kannalta hyväksyttävää hyödyntämistä ja että tällaiset seokset on 58 artiklan mukaisesti lueteltu liitteessä IIIA, tulkittava siten, että paperi- ja kartonkijätteen seoksia, jotka ovat koostumukseltaan sellaisia, että jätejakeet erikseen tarkasteltuina luokitellaan Baselin yleissopimuksen liitteen IX mukaisen nimikkeen B3020 kolmeen ensimmäiseen luetelmakohtaan, ja joissa on lisäksi enintään 10 prosenttia häiritseviä aineita, ei luokitella liitteessä IIIA olevan 3 kohdan g alakohtaan eikä niihin näin ollen sovelleta 18 artiklan mukaisia tietojen antamista koskevia vaatimuksia vaan niistä on tehtävä 4 artiklan mukainen ilmoitus?
3)

Noudatetaanko 2 artiklan mukaisia yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja oikeusvaltioperiaatetta, 9 artiklan mukaista kansalaisten yhdenvertaisen kohtelun periaatetta tuomioistuimessa ja unionin yleistä periaatetta, jonka mukaan jokaisella on oikeus asiansa oikeudenmukaiseen käsittelyyn, Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, joka allekirjoitettiin Maastrichtissa 7.2.1992, sellaisena kuin se on muutettuna 13.12.2007 allekirjoitetulla Lissabonin sopimuksella, 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti, jos kansallinen tuomioistuin, jonka ratkaisuihin ei voida hakea muutosta, antaa ratkaisun, joka ei ole sopusoinnussa [kansallisen lainsäädännön tulkinnan] yhtenäistämisestä annetun lausunnon kanssa, jonka on antanut kansallinen tuomioistuin sille kansallisessa lainsäädännössä lainsäädännön ja muiden yleisesti sovellettavien säädösten tulkinnan yhtenäistämiseksi sen tilanteen varalta annetun toimivallan nojalla, jossa tämä on tarpeen oikeuskäytännön epäjohdonmukaisuuden ratkaisemiseksi tai jossa ylimmän tuomioistuimen jaosto on poikennut sen toisen jaoston ratkaisussa esitetystä oikeudellisesta kannasta?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 5.11.2018 – Amoena Ltd v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Asia C-677/18)

(2019/C 25/31)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Amoena Ltd

Vastaaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko tullikoodeksikomitea ja/tai Euroopan komissio luokitellut ilmeisen virheellisesti proteesiliivit a) Euroopan unionin yhdistetyn nimikkeistön 62 ryhmään tullinimikkeellä 6212, joka käsittää erityisesti ”rintaliivit”, ja CN-koodilla 6212 10 90 eikä b) ryhmään tullinimikkeellä 9021 ja CN-koodilla 9021 10 10 yhdistetyn nimikkeistön 90 ryhmän 2 huomautuksen b kohdassa tarkoitettuina proteesien tarvikkeina?

2) Kavennetaanko täytäntöönpanoasetuksessa (1) perusteettomasti proteesien tarvikkeiden luokittelua tullinimikkeessä 9021 ja yhdistetyn nimikkeistön 90 ryhmän 2 huomautuksen b kohdassa, ja ylitetäänkö siinä siten Euroopan komission toimivalta?

3) Merkitseekö täytäntöönpanoasetus [SEU] 4 artiklan 3 kohdassa vahvistetun vilpittömän yhteistyön periaatteen loukkaamista tilanteessa, jossa a) Euroopan komission on kunnioitettava kansallisten tuomioistuinten ratkaisuja mutta myös edistettävä tullikoodeksin ja yhdistetyn nimikkeistön yhdenmukaista (ja asianmukaista) soveltamista b) United Kingdom Supreme Court (Yhdistyneen kuningaskunnan ylin tuomioistuin) on yksimielisesti katsonut, että proteesiliivit on luokiteltava asianmukaisesti yhdistetyn nimikkeistön 90 ryhmään tullinimikkeellä 9021, ja c) Supreme Courtin ratkaisu on annettu tiedoksi Euroopan komissiolle, joka on toimittanut kaikille unionin jäsenvaltioille tämän ratkaisun ja yhteenvedon Supreme Courtin perusteluista?

(1) Tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 26.6.2017 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/1167 (EUVL 2017, L 170, s. 50).
2.

Unionin yleinen tuomioistuin perustaa asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettua ”tosiasiallista käyttöä” koskevan arvioinnin ratkaisevasti siihen, että laskuissa ilmoitetut liikevaihtoa koskevat luvut olivat liian pieniä suhteessa esitettyyn valaehtoiseen vakuutukseen perustuviin liikevaihtoa koskeviin lukuihin. Unionin yleisen tuomioistuimen olisi kuitenkin pitänyt ottaa huomioon ainakin alalle objektiivisesti tyypillinen tuotanto- ja myyntikapasiteetti. Yksittäisen yrityksen tosiasiallisella subjektiivisella tilanteella ei saisi olla mitään merkitystä käytön laajuuden osalta. Tavaramerkin käyttöä on lisäksi pidettävä tosiasiallisena jopa silloin, kun se on määrällisesti merkityksetöntä; ehdotonta alarajaa ei ole. Liiketoimintastrategiaa ja kyseessä olevien tuotteiden kaupallista menestystä ei ole tarpeen arvioida. Merkityksellistä on yksin se, onko kyse täysin symbolisesta käytöstä.
Valitus, jonka Outsource Professional Services Ltd on tehnyt 13.8.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-340/16, Flatworld Solutions v. EUIPO, 31.5.2018 antamasta tuomiosta

(Asia C-528/18 P)

(2018/C 445/05)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Outsource Professional Services Ltd (edustaja: A. Kempter, Rechtsanwalt)

Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisuusoikeuksien virasto (EUIPO) ja Flatworld Solutions Pvt. Ltd

Vaatimukset

— kumotaan unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-340/16 31.5.2018 antama tuomio.

— pysytetään EUIPO:n neljännen valituslautakunnan asiassa R 611/2015-4 15.4.2016 antama ratkaisu

— velvoitetaan Flatworld Solutions Pvt. Ltd korvaamaan oikeudenkäyntikulut EU-tavaramerkin haltijalle/seuraajalle/valittajalle välttämättä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valitus perustuu siihen, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut unionin oikeutta, nimittäin yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen 207/2009 (1), sellaisena kuin se viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella 2015/2424 (2), 52 artiklan 1 kohdan b alakohtaa.

Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen todetessaan, että EU-tavaramerkin haltija/seuraaja toimi vilpillisessä mielessä tavaramerkkihakemusta nro 006035547 jättäessään. Unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi vilpittömän mielen käsitettä virheellisesti. Kuvailevien sanamuotojen käyttämisessä yrityksen kuvaamiseksi ei ole mitään epärehellistä tai epäeettistä. Tämän takia tavaramerkin rekisteröinti ei ollut tapahtunut vilpillisessä mielessä.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL 2009, L 78, s. 1).

(2) Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 ja yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 muuttamisesta sekä maksuista sisämarkkinoilla toimivalle yhdenmukaistamisvirastolle (tavaramerkit ja mallit) annetun komission asetuksen (EY) N:o 2869/95 kumoamisesta 16.12.2015 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2015/2424 (EUVL 2015, L 341, s. 21).
C 455/24

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sofiyski gradski sad (Bulgaria) on esittänyt 8.10.2018 – EN, FM ja GL v. Ryanair Designated Activity Company

(Asia C-629/18)

(2018/C 455/34)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sofiyski gradski sad

Pääasian asianosaiset

Kantajat: EN, FM ja GL

Vastaaja: Ryanair Designated Activity Company

Ennakkoratkaisukysymys

Onko Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) 25 artiklan kanssa yhteensopivaa se, että matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU) N:o 261/2004 (2) perustuvien kanteiden oikeuspaikasta sovitaan sopimuksella, joka tehtiin ennen riidan syntymistä?

(1) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 351, s. 1).

(2) EUVL 2004, L 46, s. 1.