Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Edellytykset - Laillinen toimi - Todellinen vahinko, syy-yhteys ja epätavallinen ja erityinen vahinko - Samanaikaisuus

(EY:n perustamissopimuksen 215 artikla (josta on tullut EY 288 artikla))

2. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Edellytykset - Vahinko - Saatavat, joita ei voida tilapäisesti periä yhteisön toimen antamisen vuoksi - Todistustaakka

(EY:n perustamissopimuksen 215 artikla (josta on tullut EY 288 artikla))

3. Muutoksenhaku - Valitusperusteet - Tosiseikkojen virheellinen arviointi - Tutkimatta jättäminen - Poikkeus - Asiakirja-aineistoon perustuvien toteamusten asiallinen paikkansapitämättömyys tai selvitysaineiston vääristäminen

(EY:n perustamissopimuksen 168 a artikla (josta on tullut EY 225 artikla); EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklan ensimmäinen kohta)

4. Muutoksenhaku - Valitusperusteet - Asianmukaisesti esitettyjen todisteiden virheellinen arviointi - Tutkimatta jättäminen - Hylkääminen - Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen velvollisuus perustella arviointinsa todisteiden näyttöarvosta - Laajuus

(EY:n perustamissopimuksen 168 a artikla (josta on tullut EY 225 artikla); EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklan ensimmäinen kohta)

Tiivistelmä

1. Lailliseen tai lainvastaiseen toimeen perustuvan sopimussuhteen ulkopuolisen yhteisön vastuun syntymisen edellytyksenä on joka tapauksessa se, että vahingon syntyminen ja tämän vahingon ja kyseisen toimen välinen syy-yhteys näytetään toteen. Mikäli yhteisön vastuu laillisesta toimesta pitäisi hyväksyä yhteisön oikeudessa, tällaisen vastuun syntyminen edellyttäisi joka tapauksessa epätavallisen ja erityisen vahingon olemassaoloa. Tästä seuraa, että sopimussuhteen ulkopuolinen yhteisön vastuu voi syntyä laillisesta säädöksestä ainoastaan, jos edellä mainitut kolme edellytystä eli vahingon syntymistä, vahingon ja yhteisön toimielinten säädöksen välistä syy-yhteyttä sekä vahingon epätavallisuutta ja erityisyyttä koskevat edellytykset täyttyvät samanaikaisesti.

( ks. 17-19 kohta )

2. Sopimussuhteen ulkopuolista yhteisön vastuuta koskevassa asiassa kantajan on esitettävä yhteisöjen tuomioistuimille se näyttö, joka on tarpeen sen vahingon toteamiseksi, jonka kantaja väittää itselleen aiheutuneen. Yhteisöjen tuomioistuimet eivät myöskään voi arvioida tosiasiallisen ja varman vahingon syntymistä abstraktisti, vaan sitä on arvioitava kunkin käsiteltäväksi saatetun yksittäistapauksen täsmällisten tosiseikkojen perusteella.

Silloin kun kantaja väittää, että sille on aiheutunut tosiasiallinen ja varma vahinko siitä, ettei se voi periä saataviaan tilapäisesti yhteisön säädöksen hyväksymisen seurauksena, se, ettei näitä saatavia ole vielä maksettu vahingonkorvausvaatimuksen esittämispäivänä, ei riitä osoittamaan, ettei kyseisiä saatavia voisi enää periä, eikä sen perusteella voida päätellä kysymyksessä olevan oikeuskäytännössä tarkoitettu tosiasiallinen ja varma vahinko. Tältä osin kantajan on näytettävä toteen ainakin, että se on käyttänyt kaikkia mahdollisia tapoja ja käytettävissä olleita oikeussuojakeinoja saataviensa perimiseksi.

( ks. 23 ja 25-27 kohta )

3. Ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen toisaalta määrittämään ratkaisun perustaksi asetettavan tosiseikaston, lukuun ottamatta sellaisia tapauksia, joissa se, että määritetty tosiseikasto ei pidä asiallisesti paikkaansa, johtuu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle toimitetuista asiakirjoista, ja toisaalta arvioimaan tätä tosiseikastoa. Lukuun ottamatta sitä tapausta, että tuomioistuimelle toimitettu aineisto on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tosiseikaston tällainen arviointi ei näin ollen ole sen luonteinen oikeuskysymys, että se sellaisenaan kuuluisi yhteisöjen tuomioistuimen valituksen yhteydessä harjoittaman valvonnan piiriin. Näin ollen ainoastaan siinä tapauksessa, että valittaja väittäisi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehneen toteamuksia, joiden paikkansapitämättömyys käy ilmi asiakirja-aineistosta, tai ottaneen sille esitetyt todisteet vääristyneellä tavalla huomioon, väitteet tosiseikkoja koskevista toteamuksista ja niiden arvioinnista valituksenalaisessa tuomiossa voitaisiin ottaa tutkittaviksi.

( ks. 35-36 kohta )

4. Ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida sille esitetyn selvityksen näyttöarvoa. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei tarvitse perustella nimenomaisesti arviointiaan kunkin sille esitetyn todisteen näyttöarvosta varsinkaan, jos se katsoo, etteivät ne ole asiaankuuluvia eivätkä merkityksellisiä asian ratkaisun kannalta, jollei velvollisuudesta noudattaa todistustaakkaa ja todistelua koskevia menettelysääntöjä ja yleisiä periaatteita tai velvollisuudesta olla ottamatta selvitysaineistoa vääristyneellä tavalla huomioon muuta johdu.

( ks. 50-51 kohta )