Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Vahingonkorvauskanne - Kohde - Yhteisön syyksi luettavaa vahinkoa koskeva korvausvaatimus - Yhteisöjen tuomioistuinten yksinomainen toimivalta

(EY:n perustamissopimuksen 215 artiklan toinen kohta (josta on tullut EY 288 artiklan toinen kohta))

2. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Edellytykset - Sellaisen oikeussäännön rikkominen, jolla annetaan yksityisille oikeuksia - WTO-sopimuksiin ei ole mahdollista vedota yhteisön toimenpiteen laillisuuden riitauttamiseksi tai vahingonkorvauskanteen perustelemiseksi - Poikkeukset - Yhteisön toimenpide, jonka tarkoituksena on ollut WTO-sopimusten täytäntöönpano tai jossa on nimenomainen ja täsmällinen viittaus WTO-sopimuksiin

(EY:n perustamissopimuksen 215 artiklan toinen kohta (josta on tullut EY 288 artiklan toinen kohta))

3. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Banaanit - Tuontijärjestelmä - Tariffikiintiö - Käyttöönotto ja jakaminen - Syrjintä - Syrjinnän puuttuminen

(Neuvoston asetus N:o 404/93; komission asetus N:o 2362/98)

4. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Banaanit - Tuontijärjestelmä - Tariffikiintiö - Käyttöönotto ja jakaminen - Elinkeinovapaus - Elinkeinovapautta ei ole loukattu

(Neuvoston asetus N:o 404/93; komission asetus N:o 2362/98)

5. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Banaanit - Tuontijärjestelmä - Tariffikiintiö - Käyttöönotto ja jakaminen - Yhteisen markkinajärjestelyn toimivuuden kannalta sovelias toimenpide - Suhteellisuusperiaatetta ei ole loukattu - Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen harkintavallan rajat

(Neuvoston asetus N:o 404/93; komission asetus N:o 2362/98)

Tiivistelmä

1. Silloin, kun vahingonkorvausvaatimusten perusteena oleva lainvastaisuus ei johdu kansallisista viranomaisista vaan yhteisön toimielimestä, yhteisö vastaa vahingoista, joita voi aiheutua siitä, että kansalliset viranomaiset panevat täytäntöön yhteisön säädöksiä. Koska yhteisöjen tuomioistuimilla on perustamissopimuksen 215 artiklan (josta on tullut EY 288 artikla) perusteella yksinomainen toimivalta ratkaista riidat, jotka koskevat tällaisen vahingon korvaamista, kansallisilla oikeussuojakeinoilla ei tosiasiallisesti voida turvata tehokkaasti sellaisia yksityisten oikeuksia, joiden nämä katsovat tulleen loukatuiksi yhteisön toimielinten säädöksillä.

( ks. 31-32 kohta )

2. Sopimussuhteen ulkopuolisen yhteisön vastuun yhteydessä oikeus korvaukseen edellyttää, että rikotun oikeusnormin tarkoituksena on antaa oikeuksia yksityisille oikeussubjekteille. Näin ei ole WTO-sopimusten osalta. Nämä sopimukset eivät luonteensa ja rakenteensa vuoksi pääsääntöisesti kuulu niihin normeihin, joihin nähden yhteisöjen tuomioistuin valvoo yhteisön toimielinten toimenpiteiden lainmukaisuutta.Yhteisöjen tuomioistuinten on valvottava yhteisön toimenpiteen lainmukaisuutta WTO:n sääntöihin nähden vain, jos yhteisön tarkoituksena on ollut panna täytäntöön WTO:n yhteydessä hyväksymänsä erityinen velvoite taikka jos kyseisessä yhteisön toimenpiteessä nimenomaisesti viitataan WTO-sopimuksen liitteisiin sisältyvien sopimusten tiettyihin määräyksiin.

( ks. 50-51, 55-56 ja 63 kohta )

3. Syrjintäkiellon periaate edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia ei kohdella eri tavalla, jollei tällaista eroa voida objektiivisesti perustella.Vaikka oletettaisiinkin, että asetuksen (ETY) N:o 404/93 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä banaanien tuontia yhteisöön koskevan järjestelmän osalta annetulla asetuksella N:o 2362/98 olisi erilaisia vaikutuksia talouden toimijoiden eri luokkiin, tämä ei merkitse syrjivää kohtelua siltä osin kuin tällainen erilainen kohtelu näyttää kuuluvan erottamattomasti yhteisön markkinoiden yhdentämistavoitteeseen. Näin ollen tällaisia sääntelyeroja, jotka johtuvat kokoerojen ja markkina-aseman kaltaisista objektiivisista seikoista, ei voida määritellä perustamissopimuksessa tarkoitetuksi syrjinnäksi. Vaikka lisäksi oletettaisiinkin, että tällainen lainsäätäjän poliittinen väliintulo pienten ja keskisuurten yritysten tueksi olisi oikeutettu, sitä, että väliintuloon ei asetuksen N:o 2362/98 perusteella ryhdytä, ei kuitenkaan voida pitää virheenä, joka voisi saada aikaan sopimussuhteen ulkopuolisen yhteisön vastuun.

( ks. 74-75 ja 78 kohta )

4. Vaikka onkin totta, että elinkeinovapaus kuuluu yhteisön oikeuden yleisiin periaatteisiin, nämä periaatteet eivät kuitenkaan ole ehdottomia, vaan niitä suojattaessa on otettava huomioon niiden yhteiskunnallinen tehtävä. Näin ollen elinkeinovapautta voidaan rajoittaa muun muassa yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä, jos kyseiset rajoitukset tosiasiallisesti palvelevat yleisen edun mukaisia yhteisön tavoitteita eikä niillä puututa perusoikeuksiin tavoitellun päämäärän kannalta suhteettomasti ja tavalla, jota ei voida hyväksyä ja jolla loukattaisiin näin suojattujen oikeuksien keskeistä sisältöä. Banaanialan osalta on todettava, että yksikään talouden toimija ei voi vaatia omaisuudensuojaa markkinaosuudelle, joka sillä oli ennen banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn käyttöönottoa. Lisäksi asetuksella N:o 2362/98 perustetun tariffikiintiön avaamiseen ja sen jakoa koskevaan menettelyyn sisältyvät rajoitukset, jotka koskevat mahdollisuuksia tuoda kolmansien maiden banaaneja, kuuluvat erottamattomana osana yhteisön yleisen edun mukaiseen päämäärään, johon banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn käyttöönottamisella pyritään, ja tämän vuoksi niillä ei epäasianmukaisesti loukata kolmansien maiden banaaneja perinteisesti kaupan pitävien toimijoiden elinkeinovapautta.

( ks. 80-81 kohta )

5. Ottaessaan käyttöön asetuksella N:o 2362/98 perustetun tariffikiintiön jakojärjestelmän ja vahvistaessaan sen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt yhteisön lainsäätäjä valitsi useista mahdollisista keinoista sen, jonka se katsoi parhaiten soveltuvan banaanialan markkinajärjestelyn toteuttamiseen. Tällaista toimenpidettä on pidettävä lähtökohtaisesti tarkoituksenmukaisena tariffikiintiöiden jakamista oikeudenmukaisesti koskevan tavoitteen saavuttamiseksi, vaikkei se koskekaan samalla tavalla kaikkia toimijoita, koska niiden tilanteet ovat erilaiset.Vaikka toivottuun tulokseen olisi kenties ollut mahdollista päästä muillakin keinoilla, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei myöskään voi omalla arvioinnillaan korvata komission arviointia tällaisten toimien tarkoituksenmukaisuudesta, koska niiden ei ole osoitettu olleen ilmeisen soveltumattomia tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi.

( ks. 94 ja 96 kohta )