YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)

16 päivänä syyskuuta 1998

Asia T-234/97

Lars Bo Rasmussen

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Ylennys — Yhdenvertainen kohtelu — Ansioiden vertailu”

Täydellinen teksti ranskan kielellä II-1533

Aihe:

Kanne, jossa kantaja vaatii toisaalta, että kumotaan komission päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan A 4 vuoden 1996 ylennyskierroksella, ja toisaalta tästä johtuvan vahingon korvaamista.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja on otettu komission palvelukseen vuonna 1975 hallintovirkamieheksi palkkaluokkaan A 6. Hänet on ylennetty johtavaksi hallintovirkamieheksi palkkaluokkaan A 5 vuonna 1989 ja nimitetty 1.3.1991 turvallisuutta, hygieniaa ja terveydensuojelua työpaikoilla käsittelevän neuvoa-antavan komitean sihteeristöön työllisyyttä, työmarkkinasuhteita ja sosiaaliasioita hoitavassa pääosastossa (PO V). Hänet siirrettiin 1.10.1994 lähtien vastaperustettuun terveyden edistämisestä ja sairauksien valvonnasta vastaavaan yksikköön.

Kantaja ilmoitti 2.3.1996 PO V:n kansanterveydestä ja työturvallisuusasioista vastaavan osasto F:n (osasto V.F) osastopäällikölle täyttävänsä kaikki edellytykset tullakseen ylennetyksi palkkaluokkaan A 4.

Koska kantaja ei ollut osaston V.F palkkaluokkaan A 4 ylennyskelpoisten virkamiesten luettelossa (ehdokasluettelo), hän ilmoitti uudelleen osaston V.F osastopäällikölle täyttävänsä kaikki ylennysedellytykset. Kantajan kanssa käymässään keskustelussa osaston V.F osastopäällikkö ilmoitti tälle, että yksi tämän työtovereista on häntä paremmassa asemassa ehdokasluetteloon merkitsemiseksi. Tämä tilanne johtuu ”Noël”-nimisen menetelmän soveltamisesta; siinä otetaan huomioon se, että ehdokas on ollut ehdokasluettelossa edellisellä ylennyskierroksella.

Niitä virkamiehiä, jotka olivat ansioituneimpia tullakseen ylennetyiksi palkkaluokkaan A 4 vuoden 1996 ylennyskierroksella, koskevan luettelon 4.12.1996 tapahtuneen julkaisemisen seurauksena kantaja teki 4.3.1997 valituksen, jossa hän vaati kumottavaksi komission päätöksen olla ylentämättä häntä palkkaluokkaan A 4 vuoden 1996 ylennyskierroksella ja/tai toissijaisesti vähintään 500000 BEF: n vahingonkorvausta aineettomasta vahingosta. Tässä valituksessa kantaja väittää toisaalta, että virkamiesten yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu, ja toisaalta, että Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (henkilöstösäännöt) 45 artiklaa on rikottu. Tämä valitus hylättiin 11.6.1997 tehdyllä päätöksellä.

Kumoamisvaatimukset

Syrjintäkiellon periaatteen loukkaamista koskeva ensimmäinen peruste

Se, että ylennyskelpoisten virkamiesten hakemukset tutkitaan ennakolta kullakin pääosastolla, jonka alaisuudessa he työskentelevät, ei korvaa hakijoiden ansioiden vertailua (23 kohta).

Viittaukset: asia T-557/93, Rasmussen v. komissio, 13.7.1995 (Kok. H. 1995, s. II-603, 21 ja 22 kohta).

Vaikka hakemusten tutkiminen ennakolta pääosastoilla kuuluukin ylennysmenettelyssä hyvän hallinnon periaatteeseen, se ei korvaa ylennyskomitean suorittamaa hakijoiden ansioiden vertailua. Kantajalla on siis oikeus odottaa, että ylennyskomitea vertailee hänen ansioitaan muiden hakijoiden ansioihin (24 kohta).

Ylennyskelpoisten hakijoiden ansioiden vertailussa nimittävä viranomainen voi ottaa huomioon virkamiehen iän ja virkaiän, sillä nämä perusteet ovat ratkaisevia silloin, kun todetaan useamman virkamiehen olevan yhtä päteviä ja ansioituneita. Lisäksi nimittävä viranomainen voi ylennyskelpoisten hakijoiden ansioita tutkiessaan ottaa huomioon virkamiehen ammattikokemuksen, joka on hankittu ennen tuloa komission palvelukseen (27 kohta).

Viittaukset: asia 298/81, Colussi v. parlamentti, 24.3.1983 (Kok. 1983, s. 1131) ja asia T-262/94, Baiwir v. komissio, 6.6.1996 (Kok. H. 1996, s. II-739, 109 kohta).

Tältä osin on täsmennettävä, että ottaen huomioon suoritettavien tehtävien samankaltaisuuden tai samanlaisuuden, yhteisöissä virkamiehen kanssa samassa palkkaluokassa työskentelevänä väliaikaisena toimihenkilönä hankittu kokemus erottuu kaikissa muissa ammatillisissa yhteyksissä hankitusta kokemuksesta (28 kohta).

Viittaukset: T-56/89, Bataille ym. v. parlamentti, 8.11.1990 (Kok. 1990, s. II-597) ja yhdistetyt asiat T-40/96ja T-55/96, Kohn-Bergé v. komissio, 6.3.1997 (Kok. H. 1997, s. II-135).

Tästä seuraa, että virkaiän laskemisessa huomioon otettu väliaikaisena toimihenkilönä hankittu kokemus ei merkitse sitä, että kantajaa on syrjitty nyt käsiteltävänä olevassa asiassa ansioita vertailtaessa (29 kohta).

Tämä toteamus ei ole ristiriidassa yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 117/81, Geist vastaan komissio, 6.7.1983 antaman tuomion (Kok. 1983, s. 2191) kanssa. Vaikka tämä tuomio osoittaa, että samassa toimielimessä eri virkoja hoitavien toimihenkilöiden erilainen kohtelu voi olla perusteltua avointa tointa täytettäessä, tämä ei merkitse sitä, että väliaikaisena toimihenkilönä hankittua kokemusta ei voitaisi ottaa huomioon ylennyskelpoisten virkamiesten ansioita vertailtaessa (30 kohta).

Henkilöstösääntöjen 45 artiklan väitettyä rikkomista koskeva toinen kanneperuste

Kanneperusteen ensimmäinen osa, joka koskee sitä, että ylennysviranomaisten käytettävissä ei ollut kantajan henkilökansiota

Virkamiehen ansioiden arviointi on merkittävä vaihe ylennysasioissa, ja arviointikertomus on välttämätön arviointiväline joka kerran, kun esimiehet arvioivat virkamiehen uraa (36).

Viittaukset: asia 293/87, Vainker v. parlamentti, 17.1.1989 (Kok. 1989, s. 23); asia T-58/89, Williams v. tilintarkastustuomioistuin, 7.2.1991 (Kok. 1991, s. II-77) ja asia T-59/96, Búrban v. parlamentti, 28.5.1997 (Kok. H. 1997, s. II-331, 73 kohta).

Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kantaja ei ole osoittanut, etteivät hänen ansionsa ole olleet vertailun kohteena.

Kanneperusteen toinen osa, joka koskee ansioiden vertailun rajoittamista PO V:n virkamiehiin, jotka voidaan ylentää palkkaluokkaan A 4

Nimittävällä viranomaisella on ylennyskelpoisten virkamiesten ansioiden vertailussa laaja harkintavalta, ja tällä alalla yhteisön tuomioistuimen on rajoitettava valvontansa koskemaan sitä kysymystä, ovatko hallintoviranomaiset toimineet järkevissä rajoissa eivätkä käyttäneet toimivaltaansa ilmeisen väärin (49 kohta).

Viittaukset: asia 324/85, Bouteillerv. komissio, 4.2.1987 (Kok. 1987, s. 529, 6 kohta).

Henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohdan sanamuodosta ilmenee nimenomaisesti, että nimittävän viranomaisen on ylentämismenettelyssä tehtävä valintansa arviointikertomusten vertailun ja ylennettävien ehdokkaiden ansioiden vertailun perusteella. Tätä varten nimittävällä viranomaisella on henkilöstösääntöjen perusteella toimivalta suorittaa arviointi soveltuvimmaksi katsomansa menettelyn tai menetelmän mukaan (50 kohta).

Viittaukset: asia 62/75, de Wind v. komissio, 1.7.1976 (Kok. 1976, s. 1167, 17 kohta) ja asia T-53/91, Mergen v. komissio, 10.7.1992 (Kok. 1992, s. II-2041).

Komissio ei ole rikkonut henkilöstösääntöjen 45 artiklaa, kun se on käyttänyt soveltuvimmaksi arvioimaansa menetelmää, joka koostuu kunkin pääosaston suorittamasta hakemusten ennakkotarkastelusta.

Kanneperusteen kolmas osa, joka koskee ”Noël ”-menetelmän käyttöä ylennyskelpoisten virkamiesten arvioinnissa

Henkilöstökanteiden vaatimuksilla on oltava sama kohde kuin edeltävässä hallinnollisessa valituksessa esitetyillä, ja niiden on sisällettävä samaan syyhyn perustuvat riitauttamisperusteet kuin valituksessa (62 kohta).

Viittaukset: asiaT-57/89, Alexandrakis v. komissio, 29.3.1990(Kok. 1990, s. II-143,9 kohta); asia T-58/91, Booss ja Fischer v. komissio, 3.3.1993 (Kok. 1993, s. II-147, 83 kohta); asia T-118/95, AnacoretaCorreiav. komissio, 11.6.1996(Kok. H. 1996, s. II-835)jaasiaT-159/95, Dricotym. v. komissio, 17.12.1997 (Kok. H. 1997, s. II-1035, 22 kohta)

Koska nyt käsiteltävä riitauttamisperuste perustuu eri syyhyn kuin valituksessa esitettyyn, se on jätettävä tutkimatta.

Vahingonkorvausvaatimus

Komissio on vastuussa sopimussuhteen ulkopuolisesta vahingosta ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielinten moitittu toiminta on lainvastaista, vahinko on tosiasiallisesti syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys (71 kohta).

Viittaukset: asia T-589/93, Ryan-Sheridan v. FEACVT, 15.2.1996 (Kok. H. 1996, s. II-77, 141 kohta).

Koska kantaja ei ole näyttänyt toteen, että komissio olisi menetellyt lainvastaisesti, vahingonkorvausvaatimus hylätään.

Ratkaisu:

Kanne hylätään.