Kanne 30.9.2022 – Safran Aircraft Engines v. komissio

(Asia T-617/22)

(2023/C 7/43)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Safran Aircraft Engines (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat B. Hoorelbeke, F. Donnat ja M. Perche)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan toisen riidanalaisen päätöksen

— velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut sekä vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja väittää, että Euroopan komission DEFIS-pääosaston päätöstä, jonka viitenumero on Ares (2022)5278390 ja jossa ilmoitetaan kantajalle, että sen vastauksena tarjouspyyntöön EDF-2021-ENERENV-D-PES esittämä tarjous EDF-2021-ENERENV-D-PES-ALPES on hylätty, kuten kantajalle ilmoitettiin 20.7.2022, rasittavat oikeudelliset virheet ja tosiseikkoja koskevat virheet, koska siinä todetaan, että kantajan vastauksena tarjouspyyntöön EDF-2021-ENERENV-D-PES (käyttövoima- ja energiajärjestelmiä koskeva tarjouspyyntö, jäljempänä PES-tarjouspyyntö) esittämä tarjous EDF-2021-ENERENV-D-PES-ALPES (jäljempänä tarjous) ei täyttänyt laadullisia vähimmäisvaatimuksia, jotta se otettaisiin huomioon valinnassa, ja tämän vuoksi hylätään kantajan tarjous. Kantaja tukeutuu seuraaviin kanneperusteisiin.

1. Ensimmäinen kanneperuste, jossa väitetään, että komissio rikkoi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 (1) 188 ja 199 artiklaa, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2021/697 (2) 3 artiklan 2 kohtaa ja 10 artiklan 1 kohtaa sekä loukkasi avoimuusperiaatetta, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, oikeusvarmuuden periaatetta ja hyvän hallinnon periaatetta sekä laiminlöi huolellisuusvelvoitetta, koska komissio: — asetuksen 2021/697 3 artiklan 2 kohdan ja 10 artiklan 1 kohdan vastaisesti virheellisesti luonnehti PES-tarjouspyyntöä kehitystoimeksi eikä tutkimustoimeksi ja näin tehdessään rikkoi asetuksen 2018/1046 188 artiklaa ja loukkasi avoimuusperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, jotka edellyttävät, että tarjouspyynnön ehtojen on oltava selkeitä ja yksiselitteisiä, jotta kukin osallistuja on tarjoustaan esittäessään yhdenvertaisessa asemassa ja jotta tarjouksia voidaan arvioida tasapuolisesti — rikkoi asetuksen 2018/1046 199 artiklaa ja loukkasi avoimuusperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, kun se otti mukaan valintakriteereitä, joilla ei ole merkitystä tarjouspyynnön, joka on selvästi tutkimustoimi, laajuuden ja luonteen kannalta ja — loukkasi avoimuusperiaatetta, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja hyvän hallinnon periaatetta, kun se ei ilmoittanut tarjoajalle PES-tarjouspyynnön ehtoihin niiden julkaisemisen jälkeen tehdyistä muutoksista.

2. Toinen kanneperuste, jossa väitetään, että komissio rikkoi SEUT 296 artiklaa, kun se ei selittänyt selvästi, miten tiivistettyyn arviointiraporttiin (jäljempänä arviointiraportti) sisällytetyt kommentit liittyivät eri alakriteereihin, jotka olivat merkityksellisiä kunkin valintakriteerin kannalta, eikä selittänyt, miten arviointiraportin kommentit liittyivät kunkin valintakriteerin osalta annettuihin pisteisiin.

3. Kolmas kanneperuste, jossa väitetään, että komissio teki tosiseikkoja koskevan virheen, kun se teki kantajan tarjousta arvioidessaan useita ilmeisiä virheitä, jotka liittyvät — ensinnäkin kuudennen valintakriteerin, joka kuuluu tekijään ”toimen toteuttamisen laatu ja tehokkuus”, arviointiin — toiseksi kaksinkertaisiin vähennyksiin, kun komissio esitti kantajan tarjouksesta saman kielteisen huomautuksen kahden eri valintakriteerin yhteydessä ja näin ollen vähensi pisteitä kahteen kertaan saman puutteen osalta — kolmanneksi ja toissijaisesti, mikäli unionin tuomioistuin toteaa – toisin kuin kantaja väittää ensimmäisen kanneperusteen toisessa osassa – että komissiolla oli oikeus arvioida kantajan tarjousta valintakriteeri 7:n valossa, valintakriteerin 7, jolla arvioitiin tekijää ”osallistuminen tehokkuuden lisäämiseen puolustustuotteiden ja -teknologioiden elinkaaren eri vaiheissa, mukaan lukien kustannustehokkuus ja mahdollisuus synergiaetuihin hankinta-, huolto- ja jätehuoltoprosesseissa” arviointiin — neljänneksi ja toissijaisesti, mikäli unionin tuomioistuin toteaa – toisin kuin kantaja väittää ensimmäisen kanneperusteen toisessa osassa – että komissiolla oli oikeus arvioida kantajan tarjousta valintakriteeri 8:n valossa, valintakriteerin 8, jolla arvioitiin tekijää ”osallistuminen Euroopan puolustusteollisuuden lisääntyvään yhdentymiseen koko unionissa siten, että vastaanottajat osoittavat, että jäsenvaltiot ovat sitoutuneet käyttämään, omistamaan tai huoltamaan lopputuotetta tai -teknologiaa yhdessä koordinoidusti”, arviointiin.

(1) Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 18.7.2018 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) 2018/1046 (EUVL L 193, 30.7.2018, s. 1).

(2) Euroopan puolustusrahaston perustamisesta ja asetuksen (EU) 2018/1092 kumoamisesta 29.4.2021 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2021/697 (EUVL L 170, 12.5.2021, s. 149).