Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Televiestintäala – Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut – Verkkovierailut yleisissä matkapuhelinverkoissa yhteisön alueella – Asetus N:o 717/2007 – Oikeudellinen perusta – EY 95 artikla – Pätevyys

(EY 95 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 717/2007)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Televiestintäala – Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut – Verkkovierailut yleisissä matkapuhelinverkoissa yhteisön alueella – Asetus N:o 717/2007 – 4 artikla ja 6 artiklan 3 kohta – Suhteellisuusperiaatetta ei ole loukattu

(EY 95 artiklan 3 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 717/2007 4 artikla ja 6 artiklan 3 kohta)

3. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Televiestintäala – Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut – Verkkovierailut yleisissä matkapuhelinverkoissa yhteisön alueella – Asetus N:o 717/2007 – 4 artikla ja 6 artiklan 3 kohta – Toissijaisuusperiaatetta ei ole loukattu

(EY 5 artiklan toinen kohta ja EY 95 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 717/2007 4 artikla ja 6 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

1. Verkkovierailuista yleisissä matkapuhelinverkoissa yhteisön alueella annetun asetuksen N:o 717/2007 1 artiklan ja johdanto-osan 16 ja 38 perustelukappaleen mukaan tällä asetuksella otetaan käyttöön yhteinen lähestymistapa, jotta maanpäällisten yleisten matkapuhelinverkkojen käyttäjät eivät joudu maksamaan yhteisön laajuisista verkkovierailupalveluista kohtuuttomia hintoja ja jotta matkapuhelinoperaattorit voivat toimia yhden yhteisen ja johdonmukaisen sekä objektiivisiin kriteereihin perustuvan sääntelyjärjestelmän puitteissa. Asetuksen tarkoituksena siis on edistää sisämarkkinoiden asianmukaista toimivuutta, jotta saavutetaan korkeatasoinen kuluttajansuoja ja turvataan matkapuhelinoperaattoreiden välinen kilpailu.

Yhteisön lainsäätäjä, joka halusi turvata matkapuhelinoperaattoreiden välisen kilpailun, päätti toimia niiden toimenpiteiden ehkäisemiseksi, jotka jäsenvaltiot todennäköisesti olisivat toteuttaneet niille kuluttajansuojan alalla jääneen toimivallan nojalla. Kun otetaan huomioon verkkovierailumarkkinoiden toiminta ja verkkovierailupalvelujen vähittäishintojen ja tukkuhintojen huomattava keskinäinen riippuvuus, kansallisten lainsäädäntöjen, joilla pyritään vain vähittäishintojen alentamiseen puuttumatta yhteisön laajuisten verkkovierailupalvelujen tarjontaan liittyvien tukkukustannusten tasoon, eriytyminen olisi ollut omiaan vääristämään tuntuvasti kilpailua ja vääristämään yhteisön laajuisten verkkovierailumarkkinoiden kunnollista toimintaa. Tällainen tilanne teki perustelluksi, että yhteisön lainsäätäjä pyrkii tavoitteeseen suojata sisämarkkinoiden kunnollista toimintaa.

Edellä esitetystä seuraa, että asetuksella N:o 717/2007 on tosiasiallisesti tarkoituksena parantaa sisämarkkinoiden toimintaa koskevia edellytyksiä ja että se voitiin antaa EY 95 artiklan nojalla.

(ks. 38 ja 46–48 kohta)

2. Suhteellisuusperiaatteesta johtuvien edellytysten noudattamista koskevasta tuomioistuinvalvonnasta on todettava, että yhteisön lainsäätäjällä on sille myönnetyn toimivallan käyttämisessä laaja harkintavalta aloilla, joilla sen toiminnalta edellytetään sekä poliittisten että taloudellisten tai sosiaalisten valintojen tekemistä ja joilla sen on suoritettava monitahoisia arviointeja.

On kuitenkin niin, että vaikka yhteisön lainsäätäjällä onkin tällainen harkintavalta, sen on perustettava valintansa objektiivisiin kriteereihin. Lisäksi sen on mahdollisiin eri toimenpiteisiin liittyvien vaatimusten arvioinnissa tutkittava, ovatko valitulla toimenpiteellä tavoiteltavat päämäärät omiaan oikeuttamaan tiettyjen toimijoiden osalta jopa huomattavatkin epäedulliset taloudelliset seuraukset.

Tästä on todettava, että säätämällä verkkovierailuista yleisissä matkapuhelinverkoissa yhteisön alueella annetun asetuksen N:o 717/2007 4 artiklassa vähittäishintojen tariffikatoista tukkuhintojen tariffikattojen lisäksi yhteisön lainsäätäjä ei ole ylittänyt harkintavaltansa rajoja. Sama pätee mainitun asetuksen 6 artiklan 3 kohdassa säädettyyn tiedottamisvelvollisuuteen, koska tällä säännöksellä vahvistetaan vähittäishintojen sääntelyn tehokasta vaikutusta, ja se voidaan siten perustella kuluttajansuojaa koskevalla tavoitteella.

Tästä on palautettava mieleen, että komissio toteutti ennen asetusehdotuksen laatimista kattavan tutkimuksen, jonka tulos esitetään tiivistelmänä vaikutusten arvioinnissa. Siitä ilmenee, että komissio tutki tällä alalla eri vaihtoehtoja, kuten sääntelyä, joka koskee pelkkiä vähittäishintoja tai pelkkiä tukkuhintoja taikka molempia, ja se arvioi tällaisten erityyppisten sääntelyjen taloudellista vaikutusta sekä eri tariffointitapojen vaikutuksia.

Kun otetaan huomioon kuluttajansuojaa koskevan tavoitteen tärkeys EY 95 artiklan 3 kohdan yhteydessä, kyseessä olevan kaltainen toimenpide, jonka soveltamisalaa on rajoitettu ajallisesti, joka on toteutettu kilpailluilla markkinoilla ja jonka avulla voidaan varmistaa välittömästi kuluttajien suoja kohtuuttomilta hinnoilta, on oikeassa suhteessa tavoiteltavaan päämäärään, vaikka sillä voikin olla tietyille toimijoille epäedullisia taloudellisia seurauksia. Tästä seuraa, että asetuksen N:o 717/2007 4 artiklalla ja 6 artiklan 3 kohdalla ei loukata suhteellisuusperiaatetta.

(ks. 52, 53, 55 ja 69–71 kohta)

3. Kun yhteisön lainsäätäjä käyttää EY 95 artiklaa oikeusperustana, toissijaisuusperiaatetta sovelletaan, koska sille ei kyseisessä määräyksessä anneta yksinomaista toimivaltaa säännellä taloudellista toimintaa sisämarkkinoilla.

Verkkovierailuista yleisissä matkapuhelinverkoissa yhteisön alueella annetun asetuksen N:o 717/2007 4 artiklan ja 6 artiklan 3 kohdan säännökset eivät ole pätemättömiä sen takia, että niillä loukattaisiin toissijaisuusperiaatetta.

Kuten nimittäin kyseisen asetuksen johdanto-osan 14 perustelukappaleesta ilmenee, verkkovierailupalvelujen vähittäishintojen ja tukkuhintojen keskinäinen riippuvuus on huomattavan suuri, joten toimet vain vähittäishintojen alentamiseksi, ilman että puututaan yhteisön laajuisten verkkovierailupalvelujen tarjontaan liittyvien tukkukustannusten tasoon, olisivat voineet vääristää yhteisön laajuisten verkkovierailumarkkinoiden kunnollista toimintaa. Yhteisön lainsäätäjä päätteli tämän perusteella toimintansa edellyttävän yhteistä lähestymistapaa sekä tukkuhinnoissa että vähittäishinnoissa, jotta voidaan edistää tällaisten palvelujen sisämarkkinoiden asianmukaista toimivuutta.

Kyseisestä keskinäisestä riippuvuudesta seuraa, että yhteisön lainsäätäjä saattoi legitiimisti katsoa, että sen oli toteutettava toimenpiteitä myös vähittäishintojen osalta. Niinpä kyseisellä asetuksella käyttöön otetun yhteisen lähestymistavan vaikutusten takia asetuksen tavoite voitiin toteuttaa paremmin yhteisön tasolla.

(ks. 75 ja 77–79 kohta)