Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

I Johdanto

1. Yhteisöjen tuomioistuimessa nostetut kolme kumoamiskannetta koskevat Belgian kuningaskunnassa koordinointikeskuksiin sovellettavaa verojärjestelmää.

2. Koordinointikeskus on monikansallisen konsernin perustama yritys, jonka tarkoituksena on tarjota konserniin kuuluville yrityksille erilaisia palveluja etenkin rahoituksen alalla. Belgian kuningaskunta alkoi vuonna 1982 soveltaa näihin keskuksiin erityistä verojärjestelmää, jonka soveltaminen edellyttää kymmeneksi vuodeksi kerrallaan annettavaa erillistä lupaa, joka voidaan uudistaa.

3. Saatuaan ilmoituksen tästä järjestelmästä Euroopan yhteisöjen komissio katsoi, ettei se merkinnyt valtiontukea. Euroopan unionin neuvostossa vuonna 1997 jäsenvaltioiden välisestä verokilpailusta tehtyjen selvitysten johdosta se päätti kuitenkin tutkia tämän järjestelmän uudelleen.

4. Komissio katsoi 17.2.2003 tekemällään päätöksellä,(2) että tällainen järjestelmä merkitsi yhteismarkkinoille soveltumatonta valtiontukea. Se kielsi Belgian hallitusta soveltamasta järjestelmää uusiin koordinointikeskuksiin ja uudistamasta kymmeneksi vuodeksi annettuja lupia 17.2.2003 alkaen. Se määräsi kuitenkin, että kyseisenä päivämääränä voimassa olevat luvat voidaan pitää voimassa niiden voimassaoloajan päättymiseen, kuitenkin korkeintaan 31.12.2010 asti.

5. Tämän päätöksen seurauksena Belgian hallitus pyysi neuvostolta lupaa soveltaa 31.12.2005 asti koordinointikeskusten verojärjestelmän kanssa samanlaista verokohtelua niihin keskuksiin, joiden luvan voimassaoloaika oli päättymässä 17.2.2003 ja 31.12.2005 välisenä aikana. Neuvosto hyväksyi pyynnön 16.7.2003 tekemällään päätöksellä.(3)

6. Komission päätöksestä on nostettu kumoamiskanteet yhdistetyissä asioissa C‑182/03 ja C‑217/03, joista ensimmäisen on nostanut Belgia kuningaskunta ja jälkimmäisen Belgian oikeuden mukaan perustettu yhdistys Forum 187 ASBL,(4) joka on koordinointikeskusten järjestö Belgiassa.

7. Neuvoston päätöksestä on puolestaan komissio nostanut kumoamiskanteen asiassa C‑399/03.

8. Koska nämä kanteet koskevat samoja oikeudellisia seikkoja ja tosiseikkoja, ne käsitellään tässä ratkaisuehdotuksessa yhdessä.

9. Näitä kanteita tutkittaessa tarkastelun kohteeksi on otettava seuraavat kuusi seikkaa: neuvoston toimivalta tehdä 16.7.2003 tehty päätös, Forum 187:n kanteen tutkittavaksi ottaminen, komission mahdollisuus muuttaa aikaisempaa arviointiaan tuen voimassaolosta, koordinointikeskusten verojärjestelmän luokittelua valtiontueksi koskevan päätöksen perusteltavuus ja lopuksi kysymys siitä, onko komissio jättänyt huomiotta koordinointikeskusten luottamuksensuojan ja loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta kieltäessään Belgian kuningaskuntaa uudistamasta edes väliaikaisesti lupia, joiden voimassaoloaika oli päättymässä sen 17.2.2003 tekemän päätöksen tiedoksiannon jälkeen.

II Asiaa koskevat yhteisön oikeussäännöt

10. EY:n perustamissopimuksessa valtiontuet on periaatteessa kielletty tietyin poikkeuksin. EY 87 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:

”Jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.”

11. Tämän jälkeen EY 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa luetellaan valtiontuet, jotka soveltuvat yhteismarkkinoille, ja tuet, joita voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvina. Viimeksi mainittuun ryhmään kuuluvat muun muassa tuki taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma, ja tuki tietyn taloudellisen toiminnan edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

12. EY 88 artiklassa määrätään seuraavaa:

”1. Komissio seuraa jatkuvasti jäsenvaltioiden kanssa niiden voimassa olevia tukijärjestelmiä. Se tekee jäsenvaltioille ehdotuksia yhteismarkkinoiden asteittaisen kehittämisen tai yhteismarkkinoiden toiminnan kannalta aiheellisiksi toimenpiteiksi.

2. Jos komissio vaadittuaan niitä, joita asia koskee, esittämään huomautuksensa, toteaa, että valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty tuki ei 87 artiklan mukaan sovellu yhteismarkkinoille taikka että tällaista tukea käytetään väärin, se tekee päätöksen siitä, että asianomaisen valtion on komission asettamassa määräajassa poistettava tuki tai muutettava sitä.

Jos kyseinen valtio ei noudata päätöstä asetetussa määräajassa, komissio tai mikä tahansa jäsenvaltio, jota asia koskee, voi 226 ja 227 artiklan määräyksistä poiketen saattaa asian suoraan yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi.

Jäsenvaltion pyynnöstä neuvosto voi yksimielisesti päättää, että tukea, jota tämä jäsenvaltio myöntää tai aikoo myöntää, pidetään 87 artiklan määräyksistä tai 89 artiklassa tarkoitettujen asetusten säännöksistä poiketen yhteismarkkinoille soveltuvana, jos tällainen päätös on poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi perusteltu. Jos komissio on aloittanut kyseistä tukea koskevan, tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun menettelyn, asianomaisen jäsenvaltion neuvostolle osoittama pyyntö keskeyttää menettelyn siihen asti, kunnes neuvosto on esittänyt kantansa.

Jos neuvosto ei kuitenkaan ole esittänyt kantaansa kolmen kuukauden määräajassa pyynnöstä, komissio tekee päätöksen asiassa.

3. Komissiolle on annettava tieto tuen myöntämistä tai muuttamista koskevasta suunnitelmasta niin ajoissa, että se voi esittää huomautuksensa. Jos komissio katsoo, että tällainen suunnitelma ei 87 artiklan mukaan sovellu yhteismarkkinoille, se aloittaa 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn viipymättä. Jäsenvaltio, jota asia koskee, ei saa toteuttaa ehdottamiaan toimenpiteitä, ennen kuin menettelyssä on annettu lopullinen päätös.”

13. EY 89 artiklassa annetaan neuvostolle toimivalta antaa asetuksia EY 87 ja EY 88 artiklan soveltamisesta. Neuvosto on tämän toimivallan nojalla antanut asetuksen (EY) N:o 659/1999,(5) jossa annetaan täsmälliset säännökset EY 88 artiklan soveltamista koskevista menettelyistä.

14. Asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdassa on voimassa olevan tuen määritelmä. Sen mukaan voimassa olevalla tuella tarkoitetaan tässä asetuksessa seuraavaa:

”i) tukia, jotka olivat olemassa ennen perustamissopimuksen voimaantuloa kyseisessä jäsenvaltiossa, eli tukiohjelmia ja yksittäisiä tukia, jotka on otettu käyttöön ennen perustamissopimuksen voimaantuloa ja joita voidaan soveltaa edelleen perustamissopimuksen voimaantulon jälkeen;

ii) hyväksyttyjä tukia eli tukiohjelmia ja yksittäisiä tukia, jotka komissio tai neuvosto on hyväksynyt;

iii) tukia, joiden voidaan katsoa joko tämän asetuksen 4 artiklan 6 kohdan nojalla [(6) ] tai ennen tämän asetuksen antamista, mutta tämän menettelyn mukaisesti, tulleen hyväksytyiksi;

iv) tukia, jotka voidaan tämän asetuksen 15 artiklan nojalla katsoa voimassa olevaksi tueksi;[(7) ]

v) tukia, joiden voidaan katsoa olevan voimassa olevia tukia, koska voidaan osoittaa, että ne käyttöönottohetkellä eivät vielä olleet tukia, mutta ovat muuttuneet myöhemmin sellaisiksi yhteismarkkinoiden kehityksen johdosta ilman, että jäsenvaltio olisi muuttanut niitä. Jos tietyt toimenpiteet muuttuvat tuiksi sen jälkeen, kun tietty toiminta on vapautettu kilpailulle yhteisön lainsäädännössä, näitä toimenpiteitä ei kilpailun vapauttamiselle vahvistetun ajankohdan jälkeen pidetä voimassa olevana tukena.”

15. Voimassa olevien tukien valvontamenettelystä säädetään asetuksen N:o 659/1999 17–19 artiklassa. Kyseisen 17 artiklan mukaan komissio tutkii voimassa olevat tukiohjelmat yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Jos se katsoo, että voimassa oleva tukiohjelma ei sovellu tai ei enää sovellu yhteismarkkinoille, se ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle alustavasta kannastaan ja antaa tälle mahdollisuuden esittää huomautuksensa kuukauden määräajassa, jota voidaan pidentää.

16. Kyseisen asetuksen 18 kohdassa säädetään, että jos komissio jäsenvaltion 17 artiklan mukaisesti toimittamien tietojen perusteella katsoo, että voimassa oleva tukiohjelma ei sovellu tai ei enää sovellu yhteismarkkinoille, se antaa suosituksen, jossa se ehdottaa aiheellisia toimenpiteitä asianomaiselle jäsenvaltiolle. Tämä suositus voi koskea muun muassa tukiohjelman asiasisällön muuttamista, menettelytapoja koskevien vaatimusten asettamista tai tämän ohjelman lakkauttamista.

17. Saman asetuksen 19 artiklassa säädetään, että jos asianomainen jäsenvaltio ei hyväksy ehdotettuja toimenpiteitä ja komissio otettuaan huomioon asianomaisen jäsenvaltion esittämät perusteet, pitää näitä toimenpiteitä edelleen tarpeellisina, se aloittaa EY 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun muodollisen tutkintamenettelyn.

III Koordinointikeskuksiin sovellettava verojärjestelmä

18. Belgian kuningaskunnan toteuttama, koordinointikeskuksiin sovellettava verojärjestelmä otettiin käyttöön 30.12.1982 annetulla kuninkaan päätöksellä.(8) On selvää, ettei järjestelmää ole merkittävästi muutettu sen jälkeen, kun komissio ilmoitti vuonna 1984, vuonna 1987 ja vielä vuonna 1990 Belgian hallitukselle katsovansa, ettei se merkinnyt valtiontukea, ja ennen 17.2.2003 tehtyä päätöstä.(9)

19. Koordinointikeskus voidaan perustaa Belgian oikeuden mukaan perustettuna yhtiönä, joka on oikeushenkilö, tai ulkomaisen yhtiön Belgiaan perustamana tytäryhtiönä. Kuninkaan päätöksellä nro 187 toteutetun verojärjestelmän soveltaminen edellyttää, että tällaiselle keskukselle on myönnetty etukäteen yksilöllinen lupa kuninkaan päätöksellä. Tämän luvan saamiseksi keskuksen on kuuluttava monikansalliseen konserniin. Edellytyksenä on myös, että kyseisen konsernin muodostavien yritysten on sijaittava vähintään neljässä eri maassa. Konsernin osakepääoman ja rahastojen määrän on oltava vähintään miljardi Belgian frangia (BEF). Lisäksi vuotuisen kokonaisliikevaihdon määrän täytyy olla vähintään 10 miljardia BEF. Pankit ja vakuutusyhtiöt on suljettu kyseisen järjestelmän ulkopuolelle.

20. Kyseisen keskuksen yksinomaisena tarkoituksena on oltava yhden tai useamman valmistelevan tai liitännäisen toiminnon kehittäminen ja keskittäminen, ja niitä harjoitetaan ainoastaan kaikkien kyseiseen konserniin kuuluvien yritysten tai osan näistä yrityksistä hyväksi.(10)

21. Keskuksen on palkattava Belgiassa vähintään kymmentä kokoaikaista työntekijää vastaava määrä kahden ensimmäisen toimintavuoden päättyessä.

22. Kyseiselle keskukselle annettu lupa on voimassa kymmenen vuotta, ja se voidaan uudistaa samaksi ajaksi.

23. Luvan saaneisiin koordinointikeskuksiin sovellettava verojärjestelmä sisältää seuraavat toimenpiteet:

– Kyseisten keskusten verotettava tulo määräytyy kiinteämääräisesti. Se vastaa prosenttiosuutta menojen ja toimintakulujen määrästä, josta on vähennetty henkilöstö‑ ja rahoituskulut sekä yhtiövero.

– Keskukset on vapautettu kiinteistöverosta niiden kiinteistöjen osalta, joita ne käyttävät ammattitoiminnan harjoittamiseen.

– Keskukseen tehtävistä pääomasijoituksista ja sen yhtiöjärjestyksen mukaisen pääoman korotuksista ei tarvitse maksaa 0,5 prosentin rekisteröintimaksua.

– Keskukset on vapautettu lähdeverosta. Näin ollen näiden keskusten jakamat osingot, korot ja rojaltit, joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta, sekä keskusten talletuksista saamat tulot on vapautettu tästä verosta.

– Ne maksavat vuotuista veroa, jonka vahvistettu määrä on 400 000 BEF kutakin kokopäiväistä työntekijää kohti mutta joka ei voi olla suurempi kuin 4 000 000 BEF keskusta kohti.

IV Asiaa koskevat tosiseikat ja asian käsittelyn vaiheet

A Komission päätöksen tekemistä edeltäneet tosiseikat

24. Komissio tarkasteli koordinointikeskusten verojärjestelmää ensimmäisen kerran vuonna 1984. Se katsoi 16.5.1984 tekemässään päätöksessä, ettei tämä järjestelmä merkinnyt valtiontukea. Todellisuudessa toteutettu järjestelmä kuitenkin poikkesi komissiolle ilmoitetusta järjestelmästä. Komissio aloitti tämän vuoksi joulukuussa 1985 muodollisen tutkintamenettelyn. Belgian hallituksen muutettua tätä järjestelmää komissio arvioi, ettei se enää sisältänyt valtiontuen piirteitä, ja 9.3.1987 päivätyllä kirjeellään komissio ilmoitti tälle hallitukselle asian käsittelyn päättyneen.

25. Tämä näkemys vahvistettiin kilpailuasioista vastaavan komission jäsenen Leon Brittanin komission nimissä 24.9.1990 antamalla vastauksella Euroopan parlamentin jäsenen Gijs de Vriesin kirjalliseen kysymykseen nro 1735/90.(11)

26. Jäsenvaltioiden verokilpailua tarkasteltuaan talous‑ ja rahoitusasioiden neuvosto (Ecofin) vahvisti yritysverotukseen sovellettavat käytännesäännöt.(12) Se perusti tilapäisryhmän, jota kutsutaan käytännesääntötyöryhmäksi ja jonka tehtävänä on arvioida yhteismarkkinoille haitallisia vaikutuksia aiheuttavat kansalliset verotukselliset toimenpiteet.

27. Tämän jäsenvaltioiden toimenpiteen seurauksena komissio lupautui laatimaan suuntaviivat EY 87 ja EY 88 artiklan soveltamiselle yritysten välittömään verotukseen ja ”valvomaan, että tukisääntöjä sovelletaan tiukasti”. Komissio antoi 11.11.1998 tiedonannon valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen.(13) Tämän tiedonannon perusteella komissio ryhtyi tarkastelemaan tai tarkastelemaan uudelleen eri jäsenvaltioissa voimassa olevia verojärjestelmiä.

28. Tässä yhteydessä komissio pyysi helmikuussa 1999 Belgian viranomaisilta tietoja koordinointikeskuksiin sovellettavasta verojärjestelmästä, jonka käytännesääntötyöryhmä oli maininnut yhtenä niistä 66 kansallisesta toimenpiteestä, jotka mahdollisesti haittasivat yhteismarkkinoiden toimintaa. Nämä viranomaiset vastasivat maaliskuussa 1999.

29. Heinäkuussa 2000 komission yksiköt ilmoittivat näille viranomaisille, että kyseinen järjestelmä ilmeisesti merkitsi valtiontukea. Komission yksiköt pyysivät asetuksen N:o 659/1999 17 artiklan mukaisen yhteistoimintamenettelyn aloittamiseksi näitä viranomaisia esittämään huomautuksensa kuukauden määräajassa.

30. Ecofin‑neuvosto muistutti 26. ja 27.11.2000 pitämässään istunnossa, että sen 1.12.1997 antaman päätöslauselman mukaisesti kaikki yritysten välittömään verotukseen liittyvät haitalliset järjestelyt piti purkaa ennen 1.1.2003. Se hyväksyi puheenjohtajan ehdotuksen, jonka mukaan niiden yritysten osalta, jotka hyötyivät haitallisesta verojärjestelmästä 31.12.2000, näiden järjestelmien vaikutukset tulivat lakkaamaan viimeistään 31.12.2005 riippumatta siitä, oliko kysymyksessä määräajaksi myönnetty järjestelmä vai ei. Se päätti niin ikään, että se saattoi tapauskohtaisesti ja poikkeuksellisten olosuhteiden huomioon ottamiseksi päättää käytännesääntötyöryhmän selvityksen perusteella, että tiettyjen haitallisten verojärjestelmien vaikutukset voivat jatkua 31.12.2005 jälkeen.(14)

31. Käytyään kirjeenvaihtoa Belgian viranomaisten kanssa komissio antoi 11.7.2001 päivätyllä kirjeellään näille viranomaisille EY 88 artiklan 1 kohdan perusteella erilaisia aiheellisia toimenpiteitä koskevan ehdotuksen, jotta koordinointikeskuksiin sovellettava verojärjestelmä saatettaisiin yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Komissio ilmoitti tässä kirjeessään kyseisille viranomaisille, että ennen kyseisten toimenpiteiden hyväksymistä luvan saaneisiin keskuksiin voitaisiin edelleen väliaikaisesti soveltaa kyseistä verojärjestelmää 31.12.2005 saakka.(15)

32. Koska Belgian viranomaiset eivät hyväksyneet komission ehdottamia toimenpiteitä, komissio aloitti muodollisen tutkintamenettelyn päätöksellä, joka annettiin tiedoksi 27.2.2002 päivätyllä ja 20.6.2002 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla kirjeellä.(16) Komissio kehotti Belgian kuningaskuntaa ilmoittamaan sille kyseisen kirjeen päivämäärään mennessä luvan saaneiden koordinointikeskusten lukumäärän ja kunkin niistä osalta viimeisen voimassa olevan luvan päivämäärän tai uudistamisen päivämäärän. Se kehotti myös kyseistä jäsenvaltiota ja kolmansia, joita asia koski, esittämään huomautuksensa ja toimittamaan kaikki tarvittavat tiedot sen ratkaisemiseksi, oliko kyseisen järjestelmän edunsaajille syntynyt perusteltu luottamus, joka edellytti siirtymätoimenpiteistä määräämistä.(17)

33. Belgian viranomaiset ilmoittivat 16.5.2002 päivätyllä kirjeellään komissiolle koordinointikeskuksia koskevasta uudesta verojärjestelmästä, jonka komissio kirjasi uutena tukena viitenumerolla N 351/2002.

34. Ecofin-neuvosto kannatti 21.1.2003 tiettyjen haitallisten verojärjestelmien voimassaoloajan jatkamista vuoden 2005 jälkeen. Se päätti koordinointikeskuksia koskevan Belgian verojärjestelmän osalta, että tämän järjestelmän piiriin 31.12.2000 kuuluviin keskuksiin voidaan soveltaa kyseistä järjestelmää 31.12.2010 saakka.(18)

B Komission päätös

35. Komissio teki 17.2.2003 riidanalaisen päätöksen, joka annettiin tiedoksi Belgian kuningaskunnalle samana päivänä.

36. Komissio esittää riidanalaisessa päätöksessä aluksi perustelut koordinointikeskuksia koskevan verojärjestelmän luokittelulle voimassa olevaksi tueksi sekä noudattamansa menettelyn oikeudelliselle perustalle. Tässä samassa päätöksessä todetaan, että asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan b alakohta voi olla käsiteltävänä olevassa asiassa oikeudellisena perustana ja että muussa tapauksessa EY 87 ja EY 88 artiklaa on pidettävä komission toiminnan todellisena oikeudellisena perustana.

37. Tässä 17.2.2003 tehdyssä päätöksessä todetaan vielä, että vaikka päätös olisi tulkittava vuoden 1984 ja vuoden 1987 päätösten peruuttamiseksi tai muuttamiseksi, se täyttää edellytykset, jotka koskevat komissiolla olevaa oikeutta peruuttaa kaikki myönteiset toimet, jotka ovat lainvastaisia, tai muuttaa niitä.

38. Jäljempänä kyseisessä päätöksessä komissio esittää eri perustelut, joiden vuoksi se katsoo, että eri toimenpiteet, jotka muodostavat koordinointikeskuksia koskevan verojärjestelmän, täyttävät EY 87 artiklan 1 kohdassa määrätyt edellytykset ja että niihin ei voida soveltaa yhtäkään saman artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuista poikkeuksista.

39. Komissio tarkastelee tämän jälkeen vielä koordinointikeskusten perusteltua luottamusta. Se myöntää, että niillä on perusteltu luottamus, ja tämän perustellun luottamuksen vuoksi myöntää keskuksille, joilla on 31.12.2000 voimassa oleva lupa, oikeuden saada hyväkseen järjestelmän edut 17.2.2003 tehdyn päätöksen tiedoksiantamisajankohtana voimassa olevan luvan päättymiseen ja korkeintaan 31.12.2010 saakka. Tämä kanta perustuu jäljempänä esitettäviin seikkoihin.

40. Komissio katsoo, että Belgian viranomaisten antama lupa merkitsee sitä, että luvan saaneen keskuksen katsotaan etukäteen täyttävän kymmenen vuoden ajan kuninkaan päätöksessä nro 187 säädetyn poikkeusjärjestelmän soveltamiselle asetetut edellytykset, eikä tästä tarvitse esittää näyttöä joka vuosi. Komissio toteaa kuitenkin, ettei tämä lupa merkitse kyseisten viranomaisten luvan saaneille keskuksille antamaa sitoumusta pitää kymmenen vuoden ajan voimassa tämän järjestelmän mukaisia etuuksia. Komissio huomauttaa vielä, että koska se on soveltanut voimassa olevien tukien valvontamenettelyä, sen päätöksellä ei voi olla taannehtivia vaikutuksia ja että sen on taattava oikeusvarmuus säätämällä tarvittaessa siirtymäajasta, jonka kuluessa riidanalaisen järjestelmän vaikutukset lakkaavat.

41. Komissio katsoo tältä osin, että sen on otettava huomioon koordinointikeskusten ja konsernien, joihin ne kuuluvat, toteuttamat huomattavat investoinnit, jotka liittyvät näiden keskusten perustamiseen ja niiden infrastruktuurien kehittämiseen sekä rakenteita, verkostoja ja menettelyjä koskevien järjestelyjen muuttamiseen ja tehtävien uudelleen jakoon konsernissa. Sen on otettava huomioon myös henkilöstön sekä kiinteistö‑ ja rahoitusyhtiöiden osalta tehdyt pitkäaikaiset sitoumukset. Komissio toteaa, että vaikka lupa ei takaa kyseessä olevan verojärjestelmän pysyvyyttä tai siitä saatavia etuja, keskuksen perustamisesta, toteutetuista investoinneista ja tehdyistä sitoumuksista on päätetty siinä kohtuullisessa ja perustellussa odotuksessa, että taloudellisilla edellytyksillä, verojärjestelmä mukaan lukien, on tiettyä jatkuvuutta. Komissio päättelee tästä, että sen on säädettävä siirtymäajasta, jotta kyseinen järjestelmä voidaan lakkauttaa asteittain nykyisten edunsaajien osalta.

42. Komissio lisää kuitenkin seuraavan 120. perustelukappalee n:

”Koska luvat eivät edes luvan voimassaoloaikana sisällä oikeutta järjestelmän tai sen edullisen luonteen jatkumiseen, komissio katsoo, että luvat eivät voi oikeuttaa järjestelmän jatkamiseen luvan umpeutumisen jälkeen. Kun otetaan huomioon, että luvat on selkeästi rajattu kymmeneen vuoteen, ei edes ole mahdollista, että perusteltu luottamus kohdistuisi luvan automaattiseen pidentämiseen, mistä olisi seurannut teoreettisesti ikuinen lupa.”

43. Edellä olevista perusteluista komissio tekee seuraavat johtopäätökset:

”121. Komissio toteaa, että Belgian koordinointikeskuksiin sovellettu verojärjestelmä ei sovellu yhteismarkkinoille ja että sen eri osien soveltumattomuus pitää poistaa osia poistamalla tai muuttamalla. Tämän päätöksen tiedoksiantamisesta lähtien järjestelmän tai sen osien sisältämää etua ei saa enää myöntää uusille edunsaajille, eikä järjestelmää saa ylläpitää nykyisiä lupia jatkamalla. Komissio panee merkille, että vuonna 2001 luvan saaneet keskukset eivät enää hyödy järjestelmästä 31. joulukuuta 2002 jälkeen.

122. Komissio myöntää niiden keskusten osalta, joihin järjestelmää tällä hetkellä sovelletaan, että vuonna 1984 tehty päätös [kuninkaan päätöksen nro] 187 hyväksymisestä sekä kilpailusta vastaavan komission jäsenen parlamenttikysymykseen antama vastaus ovat herättäneet perustellun luottamuksen siihen, että kyseinen järjestelmä ei riko EY:n perustamissopimuksen valtiontukea koskevia määräyksiä.

123. Sen seurauksena tehtyjen huomattavien investointien ja edunsaajien perustellun luottamuksen ja oikeusvarmuuden kunnioittamisen takia on perusteltua myöntää kohtuullinen määräaika, jonka kuluessa järjestelmä lakkautetaan jo luvan saaneiden keskusten osalta. Komissio katsoo, että tämä kohtuullinen määräaika päättyy 31. joulukuuta 2010. Keskukset, joiden lupa umpeutuu ennen tätä päivämäärää, eivät lupakautensa päätyttyä voi enää hyötyä järjestelmästä. Kyseisten veroetujen pidentäminen tai ylläpitäminen on sääntöjenvastaista luvan päättymisen jälkeen ja viimeistään 31. joulukuuta 2010 jälkeen.”

44. Kyseisen 17.2.2003 tehdyn päätöksen päätösosa kuului alun perin seuraavasti:

”1 artikla

Belgiassa tällä hetkellä voimassa oleva verojärjestelmä, joka on tarkoitettu [kuninkaan päätöksen nro] 187:n perusteella luvan saaneiden koordinointikeskusten hyväksi, on yhteismarkkinoille soveltumatonta tukea.

2 artikla

Belgian tulee kumota 1 artiklassa tarkoitettu tukiohjelma tai muuttaa sitä niin, että se soveltuu yhteismarkkinoille.

Belgia ei saa tämän päätöksen tiedoksiantamisen jälkeen enää myöntää kyseisen järjestelmän tai sen osien sisältämää etua uusille edunsaajille, eikä se saa ylläpitää tätä etua nykyisiä lupia pidentämällä.

Ne keskukset, joille lupa on myönnetty ennen 31. joulukuuta 2000, saavat ylläpitää järjestelmää kyseisenä päivämääränä voimassa olevien lupien viimeiseen voimassaolopäivämäärään asti, ja korkeintaan 31. joulukuuta 2010 asti. Toisen kappaleen mukaisesti tämän päätöksen kohteena olevia etuja ei saa enää edes väliaikaisesti myöntää lupaa pidentämällä.

– – ”

45. Komissio totesi, että kyseisen päätöksen 2 artiklan kolmannen kohdan ensimmäisen virkkeen ilmaisu ”kyseisenä päivämääränä” voi aiheuttaa sekaannusta, minkä vuoksi se päätti korvata sen ilmaisulla ”tämän päätöksen tiedoksiantamispäivänä”. Komissio teki kyseisen oikaisun 23.4.2003, ja se annettiin tiedoksi Belgian kuningaskunnalle 25.4.2003.

46. Kyseisen oikaisun mukaan 17.2.2003 tehdyn päätöksen 2 artiklan kolmas kohta kuuluu seuraavasti:

”Ne keskukset, joille lupa on myönnetty ennen 31. joulukuuta 2000, saavat ylläpitää järjestelmää tämän päätöksen tiedoksiantamispäivänä [(19) ] voimassa olevien lupien viimeiseen voimassaolopäivämäärään asti, ja korkeintaan 31. joulukuuta 2010 asti. Toisen kappaleen mukaisesti tämän päätöksen kohteena olevia etuja ei saa enää edes väliaikaisesti myöntää lupaa pidentämällä.”

47. Tämän oikaisun jälkeen 17.2.2003 tehdyllä päätöksellä tarkoitettujen siirtymätoimenpiteiden sisältö on ymmärrettävä seuraavasti, ja tästä myös kaikki asianosaiset ovat oikeudenkäynnin kuluessa saavuttaneet yhteisymmärryksen. Kaikkien niiden koordinointikeskusten, joilla on päätöksen tiedoksiantamisajankohtana eli 17.2.2003 voimassa oleva yksittäinen lupa, lupa voidaan pitää voimassa sen voimassaoloajan päättymiseen ja korkeintaan 31.12.2010 saakka. Yhtäkään lupaa ei kuitenkaan voida uudistaa 17.2.2003 jälkeen.

C Komission päätöstä koskevat oikeudenkäyntimenettelyt

48. Belgian kuningaskunta nosti 25.4.2003 kumoamiskanteen 17.2.2003 tehdystä päätöksestä, sellaisena kuin se oli alun perin. Lisäksi se vaati kyseisen päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä.

49. Kun oikaisu oli annettu 25.4.2003 tiedoksi Belgian kuningaskunnalle, tämä toimitti yhteisöjen tuomioistuimeen uuden, 9.5.2003 päivätyn kanteen, jossa se vetosi työjärjestyksen 42 artiklan 2 kohtaan esittääkseen kaksi uutta perustetta ja laajentaakseen kumoamiskanteensa koskemaan komission päätöstä sellaisena kuin se on oikaistuna.

50. Forum 187 nosti 28.4.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kumoamiskanteen komission päätöksestä, sellaisena kuin se oli alun perin. Myös Forum 187 vaati kyseisen päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä. Se laati 16.5.2003 lisäkannekirjelmän komission päätöksestä, sellaisena kuin se on oikaistuna.

51. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti 16.5.2003 antamallaan määräyksellä luopua tämän kanteen ja välitoimihakemuksen käsittelystä ja siirtää ne yhteisöjen tuomioistuimelle, jossa nämä oikeudenkäyntiasiat kirjattiin numeroilla C‑217/03 ja C‑217/03 R.

52. Komissio esitti 16.6.2003 toimittamallaan erillisellä asiakirjalla oikeudenkäyntiväitteen Forum 187 nostamasta kanteesta. Viimeksi mainittu toimitti huomautuksensa vastauksena tähän oikeudenkäyntiväitteeseen 7.8.2003. Yhteisöjen tuomioistuin päätti 30.3.2004 antamallaan määräyksellä käsitellä tämän väitteen pääasian yhteydessä.

53. Yhteisöjen tuomioistuimen presidentti ratkaisi 26.6.2003 antamallaan määräyksellä Belgian hallituksen ja Forum 187:n toimittamat, komission päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä koskevat hakemukset. Se määräsi seuraavaa:

”1) Belgian kuningaskunnan Belgiaan sijoittautuneiden koordinointikeskusten hyväksi toteuttamaa tukijärjestelmää koskevan 17 päivänä helmikuuta 2003 tehdyn komission päätöksen C (2003) 564 lopullista täytäntöönpanoa lykätään siltä osin kuin siinä kielletään Belgian kuningaskuntaa uudistamasta kyseisen päätöksen tiedoksiantohetkellä voimassa olleita koordinointikeskusten lupia.

2) Tämän määräyksen nojalla mahdollisesti tapahtuvien uudistamisten vaikutukset eivät voi ulottua pitemmälle kuin siihen saakka, kun pääasiassa on annettu ratkaisu.

– – ”

54. Asiat C‑182/03 ja C‑217/03 yhdistettiin suullista käsittelyä ja tuomion antamista varten. Asianosaisten lausumat kuultiin 14.9.2005 pidetyssä istunnossa.

D Komission päätöksen tekemisen jälkeen tapahtuneet tosiseikat

55. Komissio ryhtyi tutkimaan Belgian kuningaskunnan 16.5.2002 päivätyllä kirjeellään tiedoksi antamaa koordinointikeskuksiin sovellettavaa uutta verojärjestelmää.

56. Komissio hyväksyi tämän uuden järjestelmän 23.4.2003 tekemällään päätöksellä siltä osin kuin järjestelmän mukaan koordinointikeskuksille annetaan etukäteen lupa kymmeneksi vuodeksi ja veron peruste lasketaan kaikkien toimintakulujen perusteella, jolloin sovelletaan asianmukaista voittomarginaalia. Koska tässä uudessa järjestelmässä lisäksi vapautetaan nämä keskukset lähdeverosta ja pääoman hankintaverosta ja koska näille keskuksille myönnettyjä ”muita kuin tavanomaisia etuja ja vapaaehtoisia etuja” ei veroteta, komissio aloitti näiden kolmen toimenpiteen osalta muodollisen tutkintamenettelyn.

57. Tämän menettelyn aloittamisen seurauksena Belgian kuningaskunta sitoutui poistamaan kyseiset vapautukset ja korvaamaan ne kaikkiin sen alueelle sijoittautuneisiin yrityksiin sovellettavilla vapautus‑ tai vähennystoimenpiteillä. Lisäksi se sitoutui verottamaan kaikkia koordinointikeskusten saamia muita kuin tavanomaisia etuja ja vapaaehtoisia etuja.

58. Komissio katsoi 8.9.2004 tekemällään päätöksellä, että nämä sitoumukset huomioon ottaen koordinointikeskusten uuden verojärjestelmän muodostavat toimenpiteet eivät olleet EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.(20)

59. Belgian kuningaskunnan asiamies kuitenkin ilmoitti 14.9.2005 pidetyssä istunnossa, että Belgian viranomaiset eivät olleet saaneet komission yksiköiltä riittäviä täsmennyksiä tämän uuden järjestelmän täytäntöön panemiseksi ja että tästä järjestelmästä oli lopulta luovuttu, kuten komissiolle oli ilmoitettu 28.2.2005 päivätyllä kirjeellä. Hän selitti vielä, että Belgian kuningaskunta oli päättänyt toteuttaa yleisesti sovellettavia toimenpiteitä, jotka oli hyväksytty kesällä 2005.

60. Toisaalta Belgian kuningaskunta oli toteuttanut toimenpiteitä sellaisten koordinointikeskusten hyväksi, joiden luvan voimassaoloaika päättyi 17.2.2003 tehdyn päätöksen jälkeen.

61. Belgian kuningaskunnan valtiovarainministeri ilmoitti EY 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti 20.3.2003 päivätyllä kirjeellään komissiolle, että se aikoi myöntää 31.12.2005 saakka koordinointikeskuksia koskevan järjestelmän mukaiset veroedut niille keskuksille, joiden lupa päättyy 17.2.2003 ja 31.12.2005 välisenä aikana.

62. Belgian kuningaskunta pyysi lisäksi samana päivänä päivätyllä kirjeellään neuvostolle, että se toteaisi näiden toimenpiteiden soveltuvan yhteismarkkinoille EY 88 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti.

63. Komission puheenjohtaja vastasi Belgian valtiovarainministerille 25.4.2003 päivätyllä kirjeellään, että 17.2.2003 tehty päätös oli täytäntöönpanokelpoinen, että Belgia ei voinut lykätä sen soveltamista ja että koska kyseisellä päätöksellä oli nimenomaisesti käsitelty riidanalaisen verojärjestelmän mukaisten etuuksien myöntämistä tai uudistamista, 20.3.2003 päivättyä kirjettä ei voitu pitää EY 88 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun uuden tuen ilmoittamisena.

64. Belgian kuningaskunta ilmoitti uudelleen 26.5.2003 päivätyllä kirjeellään komissiolle 20.3.2003 päivätyssä kirjeessään ilmaisemastaan aikomuksesta. Se pyysi myös uudelleen neuvostolta samana päivänä päivätyllä kirjeellään, että suunnitellut toimenpiteet todettaisiin yhteismarkkinoille soveltuviksi EY 88 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti.

65. Ecofin-neuvosto ilmaisi 3.6.2003 pitämässään kokouksessa periaatteellisen suostumuksensa tälle pyynnölle ja antoi pysyvien edustajien komitean tehtäväksi toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta neuvosto voisi tehdä asiasta päätöksen mahdollisimman pian ja joka tapauksessa ennen vuoden 2003 kesäkuun loppua.

66. Vastauksena Belgian kuningaskunnan 26.5.2003 tekemään ilmoitukseen komissio vahvisti 17.7.2003 päivätyllä kirjeellään 25.4.2003 antamansa vastauksen, tämän kuitenkaan rajoittamatta edellä mainitun 26.6.2003 annetun välitoimimääräyksen soveltamista.

E Neuvoston päätös

67. Neuvosto viittaa 16.7.2003 tekemässään päätöksessä oikeudellisia seikkoja ja tosiseikkoja koskeviin olosuhteisiin, joiden vallitessa Belgian kuningaskunta pyysi sitä hyväksymään suunnitellut toimenpiteet niiden koordinointikeskusten hyväksi, joiden lupa päättyy 17.2.2003 ja 31.12.2005 välisenä aikana.

68. Neuvosto toteaa, että komissio oli vuosina 1987 ja 1990 katsonut, ettei kuninkaan päätöksellä nro 187 toteutettua koordinointikeskusten verojärjestelmää ollut aihetta vastustaa. Neuvosto täsmentää, missä olosuhteissa komissio oli ryhtynyt tarkastelemaan uudelleen tätä järjestelmää, ja kuvailee 17.2.2003 tehdyn päätöksen sisältöä. Neuvosto huomauttaa myös, että sen 26. ja 27.11.2000 pitämässä istunnossa hyväksyttiin päätelmät, joiden mukaan haitallisen verojärjestelmän piiriin 31.12.2000 kuuluvien yritysten osalta tätä järjestelmää voitiin soveltaa 31.12.2005 asti, ja että se varasi itselleen mahdollisuuden myöntää lisäaikaa tämän päivämäärän jälkeen ottaakseen erityisolosuhteet huomioon.

69. Tämän jälkeen neuvosto toteaa, että Belgian kuningaskunnan pyynnössä tarkoitetuille keskuksille on annettu tilapäinen lupa, joka voidaan kuninkaan päätöksen nro 187 nojalla uudistaa, että ilman suunniteltuja toimenpiteitä ne saattavat lopettaa toimintansa Belgiassa ja että tämän toiminnan päättymisestä aiheutuisi erittäin kielteisiä taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia kyseiselle jäsenvaltiolle.

70. Neuvosto mainitsee myös, että komissio on päätöksessään katsonut, että koordinointikeskuksia koskevan järjestelmän vaikutuksia voidaan jatkaa 31.12.2005 jälkeen ja että muissa komission päätöksissä muiden jäsenvaltioiden kilpaileville verojärjestelmille on myönnetty 31.12.2010 saakka kestäviä määräaikoja, joten Belgian kuningaskunnan suunnittelemien erityisten toimenpiteiden soveltamisen ei pitäisi suhteettomasti vääristää kilpailua odotettuihin etuihin nähden.

71. Neuvosto päättelee tästä, että on olemassa poikkeuksellisia olosuhteita, joiden vuoksi on syytä hyväksyä Belgian kuningaskunnan pyyntö saada soveltaa 31.12.2005 saakka suunniteltuja verotuksellisia toimenpiteitä 31.12.2000 hyväksyttyihin koordinointikeskuksiin, joiden luvan voimassaoloaika päättyy 17.2.2003 ja 31.12.2005 välisenä aikana.

72. Näillä perusteilla neuvosto teki seuraavan päätöksen:

”1 artikla

Belgian 31 päivään joulukuuta 2005 saakka myöntämää tukea yrityksille, joille oli 30 päivänä joulukuuta 1982 annetun kuninkaallisen asetuksen N:o 187 nojalla 31 päivänä joulukuuta 2000 myönnetty lupa toimia koordinointikeskuksina ja joiden toimiluvan voimassaoloaika päättyy 17 päivän helmikuuta 2003 ja 31 päivän joulukuuta 2005 välisenä aikana, pidetään yhteismarkkinoille soveltuvana. Kyseinen tuki muodostuu yleisistä verotussäännöistä poiketen seuraavasti:

– normaalin yhtiöverokannan soveltaminen teoreettiseen veroperusteeseen, joka vastaa tiettyjen liiketoimintakulujen vaihtelevaa prosentuaalista osuutta (niin kutsuttu cost plus ‑menetelmä). Vaihtoehtoista veroperustetta sovelletaan kuitenkin, jos se ylittää cost plus ‑menetelmän soveltamisesta johtuvan veroperusteen; kyseinen vaihtoehtoinen veroperuste sisältää keskusten saamat muut kuin tavanomaiset edut ja vapaaehtoiset edut sekä muut kuin vähennyskelpoiset menot.

– erityisen 10 000 euron suuruisen palkansaajakohtaisen vuosittaisen veron soveltaminen siten, että veron määrä on enintään 100 000 euroa,

– vapautus kiinteistöverosta (précompte immobilier) keskusten omistamien kiinteistöjen osalta, joita ne käyttävät ammattitoiminnassaan,

– vapautus keskusten maksamien osinkojen, korkojen ja rojaltien verosta (précompte mobilier) korkoja lukuun ottamatta, jos edunsaaja kuuluu luonnollisia henkilöitä koskevan tuloverotuksen tai yhtiöverotuksen piiriin,

– vapautus keskusten talletuksista saamien tulojen verosta (précompte mobilier),

– vapautus valtuuden mukaisen pääoman merkitsemisestä ja korottamisesta perittävästä 0,50 prosentin rekisteröintimaksusta.

– – ”

F Neuvoston päätöstä koskeva oikeudenkäyntimenettely

73. Komissio nosti 24.9.2003 yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen, jossa se vaati neuvoston päätöksen kumoamista.

74. Neuvosto toimitti vastineensa 16.12.2003, komissio vastauskirjelmänsä 27.2.2004 ja neuvosto vastauskirjelmänsä 18.5.2004.

75. Kirjallisen käsittelyn päättymisen jälkeen yhteisöjen tuomioistuin antoi 29.6.2004 asiassa komissio vastaan neuvosto tuomion,(21) jossa se katsoi, ettei neuvostolla ollut enää EY 88 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan nojalla toimivaltaa hyväksyä sitä, että komission päätöksellä yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun lainvastaisen tuen saajille myönnetään määrä, joka on tarkoitettu korvaamaan takaisinmaksut, joihin heidät on velvoitettu kyseisen päätöksen nojalla.(22)

76. Asianosaiset lausuivat näkemyksensä tämän tuomion vaikutuksista esillä olevan asian käsittelyyn 14.9.2005 pidetyssä istunno ssa.

V Kanteen tarkastelu

77. Tarkastelen aluksi komission neuvoston päätöksestä nostamaa kannetta.

A Neuvoston päätöksestä nostettu kanne (asia C‑399/03)

1. Asianosaisten vaatimukset ja perusteet

78. Komissio vaatii neuvoston päätöksen kumoamista sekä sen velvoittamista oikeudenkäyntikulujen korvaamiseen.

79. Komissio esittää kanteensa tueksi neljä perustetta, jotka koskevat neuvoston toimivallan puuttumista, harkintavallan ja menettelyn väärinkäyttöä, perustamissopimuksen rikkomista sekä yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden loukkaamista, ja toissijaisesti ilmeistä arviointivirhettä ja harkintavallan väärinkäyttöä poikkeuksellisten olosuhteiden toteamisen osalta.

80. Komissio väittää, että ensimmäinen kanneperuste on perusteltu edellä mainitussa asiassa komissio vastaan neuvosto annetun tuomion valossa. Komissio toteaa, että neuvoston päätöksellä pyritään säilyttämään sen yhteismarkkinoille soveltumattomaksi toteaman riidanalaisen verojärjestelmän vaikutukset ja että päätös ei koske uutta tukijärjestelmää tai yksittäisiä toimenpiteitä, kuten neuvosto väittää.

81. Komissio vetoaa myös siihen, ettei neuvostolla ollut enää ajallista toimivaltaa tehdä päätöstä 16.7.2003, sillä EY 88 artiklan 2 kohdassa sille annetaan kolmen kuukauden määräaika esittää kantansa ja päivämääräksi, jolloin Belgian kuningaskunta on ilmoittanut neuvostolle kyseisestä tuesta, on vahvistettava 20.3.2003.

82. Neuvosto vaatii ensisijaisesti kanteen hylkäämistä ja toissijaisesti sen päätöksen vaikutusten pitämistä voimassa siihen asti, kunnes yhteisöjen tuomioistuin antaa asiassa tuomion. Se vaatii lisäksi, että komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

83. Neuvosto väittää, että edellä mainitussa asiassa komissio vastaan neuvosto annetussa tuomiossa omaksuttua ratkaisua ei voida soveltaa esillä olevaan asiaan, koska tässä tapauksessa neuvosto on hyväksynyt uuden, komission päätöksessä tarkoitetusta poikkeavan tuen käyttöön ottamisen.

84. Neuvoston mukaan se, että tukijärjestelmä on todettu yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, ei estä kyseistä jäsenvaltiota myöntämästä uutta tukea yrityksille, joihin olisi voitu soveltaa aikaisempaa järjestelmää, kuten asetuksessa N:o 659/1999 sitä paitsi nimenomaisesti säädetään.

85. Neuvosto väittää, että sen päätöksessä hyväksytty tuki poikkeaa komission yhteismarkkinoille soveltumattomaksi toteamasta koordinointikeskusten verojärjestelmästä seuraavista syistä: ensinnäkin se perustuu muodollisesti eri säännöksiin; toiseksi tästä verojärjestelmästä poiketen se on myönnetty tietyille yksilöitävissä oleville yrityksille, joiden lukumäärä on rajoitettu, eli noin 30 koordinointikeskukselle, joiden lupa päättyy 17.2.2003 ja 31.12.2005 välisenä aikana; lisäksi sen päätöksen vaikutukset päättyvät 31.12.2005.

86. Neuvoston mukaan se, että komissio on todennut koordinointikeskusten verojärjestelmän yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, ei estä Belgian kuningaskuntaa myöntämästä tietyille keskuksille verotuksellisia etuja, jotka rinnastuvat aikaisemman järjestelmän mukaisiin etuihin.

87. Tämän jälkeen neuvosto toteaa, ettei sen päätöksellä ole tarkoitus mitätöidä komission päätöksen vaikutuksia. Koska komissio on todennut, että koordinointikeskusten verojärjestelmä merkitsee vastedes valtiontukea, neuvostolla ja komissiolla on oikeus hyväksyä tukitoimenpiteitä katsoessaan, että ne ovat olosuhteiden vuoksi perusteltuja.

88. Belgian kuningaskunnan pyynnön ja 16.7.2003 tehdyn päätöksen välillä kuluneen ajan osalta neuvosto väittää, että Euroopan unionissa toimivan Belgian pysyvän edustajan 20.3.2003 päivätty kirje on ainoastaan valmisteleva asiakirja, joka on tarkoitettu käännösten helpottamiseen, jotta suunnitelluista toimenpiteistä voitaisiin käydä keskusteluja. Belgian kuningaskunnan pyyntö on näin ollen esitetty sille vasta 26.5.2003.

2. Asian arviointi

89. Kun otetaan huomioon yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa komissio vastaan neuvosto täysistunnossa antamassaan tuomiossa vahvistama kanta neuvoston ja komission välisestä toimivallan jaosta valtiontukiasioissa, mielestäni neuvoston toimivallan puuttumisesta 16.7.2003 tehdyn päätöksen osalta esitetty peruste on hyväksyttävä.

90. Tarkasteluni tueksi palautan aluksi mieleen tosiseikat ja yhteisöjen tuomioistuimen esittämät perustelut kyseisessä tuomiossa.

91. Vuosina 1994 ja 1999 Portugalin tasavalta oli toteuttanut tiettyjen maatalousyritysten hyväksi erilaisia tukijärjestelmiä lainojen, lainojen takaisinmaksuun myönnettyjen lykkäysten ja lainojen korkotuen muodossa. Komissio totesi nämä tuet joko kokonaan tai osittain yhteismarkkinoille soveltumattomiksi ja määräsi ne perittäviksi takaisin tuensaajilta korkoineen.

92. Komission päätösten seurauksena Portugalin tasavalta pyysi neuvostolta EY 88 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan nojalla lupaa myöntää portugalilaisille karjankasvattajille, joiden oli palautettava edellä tarkoitetut tuet, palautettavana olevia summia vastaava määrä tukea.

93. Neuvosto hyväksyi pyynnön.(23) Se totesi, että Portugalin tasavallan myöntämien tukien takaisinmaksu asettaa kyseenalaiseksi monien tuensaajien taloudellisen elinkelpoisuuden, ja sen sosiaalinen vaikutus on hyvin kielteinen tietyillä tämän jäsenvaltion alueilla.(24) Se päätteli tästä, että kysymys oli näin ollen EY 88 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetuista poikkeuksellisista olosuhteista, joiden vuoksi suunnitellun toimenpiteen hyväksyminen oli perusteltua.

94. Komissio nosti tästä päätöksestä yhteisöjen tuomioistuimessa kumoamiskanteen, jossa se esitti muun muassa perusteen, jonka mukaan neuvostolla ei ollut toimivaltaa tämän päätöksen tekemiseen.

95. Kyseistä kanneperustetta arvioidessaan yhteisöjen tuomioistuin esitti kaksiosaiset perustelut. Ensiksi se täsmensi neuvoston toimivaltuudet valtiontukiasioissa määrittävän, EY 88 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan sisältöä. Se totesi, että kyseinen määräys merkitsee poikkeusta, sillä EY 87 ja EY 88 artiklassa annetaan komissiolle keskeinen asema tuen mahdollisen soveltumattomuuden toteamisessa.

96. Yhteisöjen tuomioistuin päätteli EY 88 artiklan 2 kohdan kolmannesta ja neljännestä alakohdasta lisäksi, että ellei kyseessä oleva jäsenvaltio ole esittänyt neuvostolle mitään pyyntöä ennen kuin komissio toteaa kyseessä olevan tuen yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, neuvostolla ei enää ole oikeutta käyttää sille mainitussa kolmannessa alakohdassa annettua poikkeuksellista toimivaltaa tällaisen tuen toteamiseen yhteismarkkinoille soveltuvaksi.(25)

97. Yhteisöjen tuomioistuin lisäsi, että tällä tulkinnalla, jolla voidaan estää komissiota ja neuvostoa tekemästä peräjälkeen keskenään ristiriitaisia päätöksiä samasta tuesta, edistetään oikeusvarmuutta.

98. Perustelujensa jälkimmäisessä osassa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että neuvoston toimivallalle näin asetettu raja merkitsee sitä, että neuvostolla ei ole toimivaltaa myöskään ottaa kantaa tukeen, jolla on tarkoitus myöntää komission päätöksellä yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun tuen saajille määrä, jolla pyritään kompensoimaan palautukset, joihin tuensaajat ovat velvollisia tämän päätöksen nojalla.

99. Yhteisöjen tuomioistuin totesi, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan lainvastaisesti myönnetyn valtiontuen poistaminen sen takaisinperinnällä on johdonmukainen seuraus sen lainvastaiseksi toteamisesta, sillä tukea myöntäneelle jäsenvaltiolle asetetulla velvollisuudella poistaa tällainen tuki pyritään palauttamaan aikaisempi tilanne, ja tämä tavoite on saavutettu, kun tuensaaja on palauttanut kyseessä olevat tuet, tarvittaessa viivästyskorkoineen.

100. Yhteisöjen tuomioistuin päätteli tästä, että sen hyväksyminen, että jäsenvaltio voisi myöntää komission päätöksellä yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun lainvastaisen tuen saajille määrältään lainvastaista tukea vastaavan uuden tuen niiden takaisinmaksujen vaikutuksen kumoamiseksi, joihin tuensaajat on velvoitettu mainitun päätöksen nojalla, merkitsisi selvästi komission EY 87 ja EY 88 artiklan nojalla tekemien päätösten tehokkuuden vaarantamista.

101. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että neuvosto ei voi tehdä tuen toteamisesta yhteismarkkinoille soveltumattomaksi tehtyä komission päätöstä tehottomaksi toteamalla itse, että tuki soveltuu yhteismarkkinoille, eikä neuvosto voi myöskään vaarantaa tällaisen päätöksen tehokkuutta toteamalla EY 88 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan nojalla yhteismarkkinoille soveltuvaksi tuen, jonka tarkoituksena on korvata yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun lainvastaisen tuen saajille takaisinmaksut, joihin heidät on mainitun päätöksen nojalla velvoitettu.(26)

102. Sovellettaessa näitä sääntöjä esillä olevassa asiassa on pääteltävä, ettei neuvosto voinut pätevästi tehdä 16.7.2003 tekemäänsä päätöstä.

103. Belgian kuningaskunta on esittänyt neuvostolle EY 88 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisen pyynnön vasta 17.2.2003 tehdyn päätöksen jälkeen. Edellä mainitussa asiassa komissio vastaan neuvosto annetun tuomion mukaisesti(27) neuvostolla ei näin ollen ollut enää oikeutta käyttää kyseisen määräyksen mukaista poikkeuksellista toimivaltaa todetakseen komission tässä päätöksessä yhteismarkkinoille soveltumattomaksi toteaman kansallisen järjestelmän soveltuvan yhteismarkkinoille. Saman tuomion mukaan neuvosto ei myöskään voinut vaarantaa kyseisen päätöksen tehokkuutta.

104. Toisin kuin neuvosto väittää, mielestäni se on 16.7.2003 tekemänsä päätöksen yhteydessä rikkonut näitä kahta sääntöä.

105. Vertailtaessa neuvoston päätöksen 1 artiklassa kuvattuja toimenpiteitä Belgian kuningaskunnan 28.3. ja 26.5.2003 päivätyissä kirjeissä kuvattuihin toimenpiteisiin voidaan havaita, että näillä toimenpiteillä on sama sisältö kuin koordinointikeskusten verojärjestelmässä, joka on komission päätöksen kohteena. Neuvoston hyväksymät toimenpiteet muodostuvat nimittäin saman verotettavaa voittoa koskevan määritystavan soveltamisesta ja samasta työntekijöiden lukumäärän perusteella maksettavasta verosta kuin koordinointikeskusten verojärjestelmässä. Niihin sisältyvät myös samat vapautukset lähdeverosta, kiinteistöverosta ja pääoman hankintaverosta.

106. Tämän jälkeen on todettava, että neuvoston päätöksessä tarkoitetut toimenpiteet on hyväksytty niiden koordinointikeskusten hyväksi, joihin sovellettiin 31.12.2000 yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todettua verojärjestelmää ja joille myönnetty lupa päättyy 17.2.2003 ja 31.12.2005 välisenä aikana. Nämä toimenpiteet on siis hyväksytty sellaisten yritysten hyväksi, joihin sovellettiin komission päätöksellä yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todettua tukijärjestelmää ja joiden osalta tätä järjestelmää ei voitu uudistaa kyseisen päätöksen mukaisesti.

107. Neuvoston päätöksen perusteluista ilmenee myös selvästi, että sen tarkoituksena on korjata komission päätöksen vaikutukset niiden koordinointikeskusten osalta, joiden luvan voimassaoloaika päättyy 17.2.2003 ja 31.12.2005 välisenä aikana.(28)

108. Antaessaan Belgian kuningaskunnalle luvan soveltaa niihin koordinointikeskuksiin, joiden luvan voimassaoloaika päättyy 17.2.2003 ja 31.12.2005 välisenä aikana, samanlaista verotuskohtelua kuin komission 17.2.2003 tekemässä päätöksessä yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetussa järjestelmässä korjatakseen tämän järjestelmän mahdollisen uudistamatta jättämisen vaikutukset näiden keskusten osalta, neuvosto on ottanut kantaa sellaisen järjestelmän yhteensopivuuteen, josta komissio oli jo lausunut, ja pyrkinyt mitätöimään tämän päätöksen vaikutukset näiden keskusten osalta.

109. Yksikään neuvoston esittämistä perusteluista ei mielestäni kyseenalaista tätä arviointia. Se, että neuvoston hyväksymät toimenpiteet perustuivat muodollisesti Belgian kuningaskunnan antamiin uusiin säännöksiin eivätkä kuninkaan päätöksellä nro 187 toteutetun verojärjestelmän vaikutusten pidentämistä koskevaan pyyntöön, ei oikeuta pitämään niitä eri toimenpiteinä. Neuvoston ja komission välistä toimivallan jakoa, jonka yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut edellä mainitussa asiassa komissio vastaan neuvosto antamassaan tuomiossa, voitaisiin helposti kiertää ja yhteismarkkinoille soveltumattomuutta koskeva päätös menettäisi pitkälti tehokkaan vaikutuksensa, jos riittäisi, että kyseessä oleva jäsenvaltio ottaa uuteen lainsäädäntöön yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun tukijärjestelmän kanssa samanlaiset säännökset ja esittää ne neuvostolle.

110. Edellä mainitussa asiassa komissio vastaan neuvosto annetun tuomion perusteella huomio on kiinnitettävä komission ja tämän jälkeen neuvoston tekemien päätösten kohteena olevien toimenpiteiden vaikutuksiin ratkaistaessa, onko viimeksi mainittu toiminut EY 88 artiklan 2 kohdan kolmannessa kohdassa saamiensa toimivaltuuksien rajoissa.

111. Myöskään niiden väitteiden perusteella, joiden mukaan neuvoston päätös koskisi vain tiettyjä rajoitettuja yrityksiä ja sillä olisi ajallisesti rajallisia vaikutuksia, ei voida katsoa, että neuvostolla olisi ollut oikeus hyväksyä kyseiset toimenpiteet EY 88 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan nojalla.

112. Kuten edellä mainitussa asiassa komissio vastaan neuvosto annetun tuomion perusteluista ilmenee, neuvoston ja komission välisellä toimivallan jaolla valtiontukiasioissa myötävaikutetaan oikeusvarmuuteen, kun voidaan välttää saman valtiontuen oleminen näiden toimielinten tekemien peräkkäisten ja toisilleen vastakkaisten päätösten kohteena.(29) Kun komissio on todennut tuen yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, jäsenvaltio ja tuensaajat voivat riitauttaa tämän päätöksen välittömästi tai välillisesti yhteisöjen tuomioistuimissa ja kansallisissa tuomioistuimissa. Oikeusvarmuus edellyttää myös, että kun komission päätöksestä on tullut lopullinen, sitä ei voida enää kumota neuvoston päätöksellä. Kysymys on myös neuvoston päätöksen ja yhteisöjen tuomioistuimen komission aikaisemmasta päätöksestä antaman tuomion välisen mahdollisen ristiriidan välttämisestä.

113. Näiden päämäärien vuoksi on ratkaisevaa selvittää, onko neuvoston päätös ristiriidassa komission päätöksen kanssa tai mitätöidäänkö sillä sen vaikutukset. Ei siis ole kovinkaan tärkeää, koskeeko neuvoston päätös pienempää yritysten lukumäärää kuin komission päätös tai onko sillä hyväksytyillä toimenpiteillä lyhyempi kesto kuin komission yhteismarkkinoille soveltumattomaksi toteamalla verojärjestelmällä. Esillä olevassa asiassa riittää, kun todetaan komission päätöksen 2 artiklassa säädettävän, että kyseiseen järjestelmään perustuvia etuja ei voida sen tiedoksi antamisesta lukien enää jatkaa voimassa olevia lupia uudistamalla (toinen kohta) ja että jos lupa päättyy ennen 31.12.2010, järjestelmään perustuvia etuja ei voida enää myöntää edes väliaikaisesti (kolmas kohta).

114. Tästä seuraa, että neuvostolla ei ollut enää toimivaltaa antaa Belgian kuningaskunnalle oikeutta myöntää näille keskuksille samanlaista verotuskohtelua kuin se, jonka komissio oli todennut yhteismarkkinoille soveltumattomaksi. Mielestäni komission ensimmäinen kanneperuste, joka koskee neuvoston toimivallan puuttumista 16.7.2003 tehdyn päätöksen osalta, on perusteltu ja tämä päätös on näin ollen kumottava.

115. Edellä esitetyn perusteella ehdotan näin ollen, että yhteisöjen tuomioistuin kumoaa neuvoston päätöksen ilman, että asiassa olisi tarpeen tutkia komission kanteensa tueksi esittämiä muita perusteita. Neuvoston, joka häviää tässä asiassa, on korvattava oikeudenkäyntikulut.

116. Neuvosto vaatii, että mikäli sen 16.7.2003 tekemä päätös kumotaan, sen vaikutukset pidetään voimassa siihen asti, kunnes yhteisöjen tuomioistuin antaa asiassa tuomion.

117. Mielestäni tätä vaatimusta ei voida hyväksyä seuraavista syistä. EY 88 artiklassa tarkoitetulla toimivallan jaolla valtiontukiasioissa on tarkoitus, kuten on todettu, välttää mahdolliset ristiriidat paitsi komission ja neuvoston välillä saman kansallisen toimenpiteen osalta, myös neuvoston ja yhteisöjen tuomioistuimen välillä silloin, kun viimeksi mainittu ratkaisee komission päätöksestä nostettua kumoamiskannetta.

118. Esillä olevassa asiassa 17.2.2003 tehdystä päätöksestä on nostettu kaksi kumoamiskannetta, joista toisen on nostanut Belgian kuningaskunta ja toisen Forum 187. Kyseisen jäsenvaltion nostamalla kanteella vaaditaan tämän päätöksen kumoamista siltä osin kuin siinä kielletään sitä uudistamasta 17.2.2003 alkaen päättyviä lupia. Lisäksi tiedetään, että Belgian kuningaskunta ja Forum 187 ovat saaneet 26.6.2003 annetulla välitoimimääräyksellä komission päätöksen täytäntöönpanon lykätyksi siltä osin kuin siinä kielletään lupien uudistaminen kyseisestä päivämäärästä alkaen. Tästä seuraa, että kyseisen määräyksen mukaan Belgian kuningaskunta voi uudistaa luvan niiden keskusten osalta, joiden luvan voimassaoloaika päättyy 17.2.2003 jälkeen. Kyseisellä määräyksellä on siis neuvoston päätökseen rinnastuvia vaikutuksia, sillä kuten edellä on todettu, kyseisessä päätöksessä tarkoitetut verotukselliset toimenpiteet ovat samanlaisia kuin koordinointikeskusten verojärjestelmän mukaiset toimenpiteet.

119. Näiden seikkojen perusteella neuvoston vaatimuksella siitä, että sen päätöksen vaikutukset pidetään voimassa yhteisöjen tuomioistuimen antaman tuomion julistamiseen asti, ei ole merkitystä, jos yhteisöjen tuomioistuin hyväksyy Belgian kuningaskunnan ja Forum 187:n nostamat kanteet.

120. Jos yhteisöjen tuomioistuin sitä vastoin hylkää nämä kanteet ja tekee tyhjäksi välitoimimääräyksen vaikutukset, olisi ristiriitaista ja vastoin EY 88 artiklassa vahvistettua toimivallan jakoa todeta, että neuvoston päätöksen vaikutukset jatkuvat yhteisöjen tuomioistuimen tuomion julistamiseen saakka. Mikäli tätä tuomiota ei voida antaa ennen 31.12.2005, tällaisella ratkaisulla estettäisiin kokonaan neuvoston päätöksen kumoamisen vaikutukset.

B Komission päätöksestä nostetut kanteet (yhdistetyt asiat C‑182/03 ja C‑217/03)

1. Asianosaisten vaatimukset

a) Asia Belgia vastaan komissio (C‑182/03)

121. Belgian kuningaskunta vaatii yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan komission päätöksen siltä osin kuin siinä ei mahdollisteta edes väliaikaisesti ”koordinointikeskuksen” aseman antavan luvan uudistamista niiden osalta, joilla oli tällainen asema 31.12.2000.

122. Belgian kuningaskunnan kanteessa vaaditaan komission päätöksen 2 artiklan toisen ja kolmannen kohdan kumoamista siltä osin kuin siinä säädetään, että se ei saa ”tämän päätöksen tiedoksiantamisen jälkeen enää myöntää kyseisen järjestelmän tai sen osien sisältämää etua – – nykyisiä lupia pidentämällä” ja että ”toisen kappaleen mukaisesti tämän päätöksen kohteena olevia etuja ei saa enää edes väliaikaisesti myöntää lupaa pidentämällä [ennen 31.12.2010]”.(30)

123. Kyseinen jäsenvaltio vaatii lisäksi, että komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

124. Belgian kuningaskunta on 9.5.2003 päivätyssä kirjelmässään, joka on toimitettu 23.4.2003 tehdyn oikaisun seurauksena, esittänyt kaksi tähän oikaisuun kohdistuvaa uutta perustetta. Ensimmäinen näistä perusteista koskee oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista niiden tulkintavaikeuksien vuoksi, joita kyseisen jäsenvaltion mukaan 17.2.2003 tehdyn päätöksen 2 artiklan kolmannen kohdan uusi sanamuoto, sellaisena kuin se ilmenee tästä oikaisusta, edelleen aiheuttaa. Komission tämän artiklan merkityksestä ja siinä säädettyjen siirtymätoimenpiteiden sisällöstä vastineessaan esittämien selitysten vuoksi Belgian kuningaskunta on kuitenkin vastauskirjelmässään nimenomaisesti luopunut tästä uudesta perusteesta.(31) Tätä perustetta ei näin ollen ole syytä tutkia.

125. Jälkimmäisessä näistä uusista perusteista kyseenalaistetaan olosuhteet, joissa tällainen oikaisu on tehty. Tässä perusteessaan Belgian kuningaskunta ilmoittaa vakavasti epäilevänsä kyseisen oikaisun hyväksymismenettelyn lainmukaisuutta. Se ilmoittaa myös pidättävänsä itselleen oikeuden kiistää sen pätevyyden. Se väittää, että komission asiana on täsmentää, minkä päätöksentekomenettelyn mukaisesti kyseinen oikaisu on toteutettu, ja esittää näyttöä siitä, että se on liittänyt oikaisun tapauksen mukaan joko tiivistelmään tai päivittäiseen asialuetteloon komission työjärjestyksen 18 artiklan mukaisesti.(32) Kyseinen jäsenvaltio toteaa, että mikäli näin ei ole tapahtunut, yhteisöjen tuomioistuimen on työjärjestyksensä 45 artiklan mukaisesti vahvistettava määräyksellä asianmukaisina pitämänsä selvittämistoimet rajoittamatta kuitenkaan kantajan oikeuksia.

126. Komissio toteaa vastineessaan, että 23.4.2003 päivätty oikaisu oli saatettu todistusvoimaiseksi samaa virallista menettelyä noudattaen kuin 17.2.2003 tehdyn päätöksen alkuperäinen versio. Se väittää niin ikään, että kyseinen oikaisu oli hyväksytty suullisessa menettelyssä 23.4.2003 pidetyssä komission kollegion kokouksessa ja että menettelysäännöksiä oli noudatettu tarkasti.

127. Todettakoon, että Belgian kuningaskunta ei ole lisäkannekirjelmässään vaatinut kyseisen oikaisun kumoamista vaan ainoastaan varannut itselleen oikeuden kiistää myöhemmin sen pätevyyden. Se ei näin ollen ole esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle työjärjestyksen 38 artiklassa tarkoitettua varsinaista vaatimusta.

128. Lisäksi on huomattava, että Belgian kuningaskunta ei ole esittänyt mitään sellaista näyttöä, jonka perusteella voitaisiin ajatella, että tämä oikaisu olisi hyväksytty komission työjärjestyksen vastaisesti ja että olennaisia menettelymääräyksiä olisi rikottu. Ainoa tämänsuuntainen seikka, jonka Belgian kuningaskunta on esittänyt, liittyy siihen, että kyseessä on oikaisu. Komission esittämien selitysten perusteella tämä oikaisu on kuitenkin hyväksytty samassa menettelyssä kuin 17.2.2003 tehdyn päätöksen alkuperäinen versio.(33) Tätä väitettä tukee se, että komission 23.4.2003 päivätty kirje ja 17.2.2003 tehdyn päätöksen oikaistu versio on saatettu todistusvoimaisiksi samaa virallista menettelyä noudattaen kuin päätöksen alkuperäinen versio. Näyttää lopulta siltä, että tämä jäsenvaltio ei ole enää vastauskirjelmässään tai suullisessa käsittelyssä kiistänyt tämän oikaisun hyväksymisessä noudatetun menettelyn lainmukaisuutta.

129. Katson näin ollen, että Belgian kuningaskunnan lisäkannekirjelmässään esittämää toista uutta perustetta ei voida ottaa tutkittavaksi, koska siihen ei ole vedottu minkään vaatimuksen tueksi, ja toissijaisesti, että se on hylättävä.

130. Näillä perusteilla Belgian kuningaskunta on siis nostanut yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen, jossa vaaditaan komission päätöksen osittaista kumoamista, koska siinä ei anneta sille oikeutta uudistaa edes väliaikaisesti niiden koordinointikeskusten lupia, joihin sovellettiin kyseistä järjestelmää 31.12.2000 ja joiden luvan voimassaoloaika päättyy ennen 31.12.2010.

131. Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin hylkää tämän vaatimuksen ja velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

b) Asia Forum 187 vastaan komissio (C‑217/03)

132. Forum 187 vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 30.4.2003 saapuneessa kanteessaan, että kyseinen tuomioistuin kumoaisi 17.2.2003 tehdyn päätöksen kokonaan tai osittain.

133. Tässä kanteessaan Forum 187 vaatii siis ensisijaisesti kyseisen päätöksen kumoamista kokonaisuudessaan, eli erityisesti siltä osin kuin sen 1 artiklassa todetaan, että koordinointikeskusten verojärjestelmä on yhteismarkkinoille soveltumatonta valtiontukea. Lisäksi se vaatii toissijaisesti komission päätöksen osittaista kumoamista siltä osin kuin siinä ei ole säädetty asianmukaisista siirtymätoimenpiteistä.

134. Alkuperäisessä kanteessaan Forum 187 arvostelee komissiota siitä, ettei se ole toteuttanut tällaisia siirtymätoimenpiteitä ensinnäkään niiden koordinointikeskusten osalta, joiden lupa oli uudistettu 31.12.2000 ja 17.2.2003 välisenä aikana, ja toiseksi niiden osalta, joiden luvan voimassaoloaika päättyi 17.2.2003 jälkeen ja vuonna 2004. Kyseisen 17.2.2003 tehdyn päätöksen 2 artiklan sisältöön tehdyn korjauksen jälkeen Forum 187 kuitenkin luopui vaatimuksestaan niiden keskusten osalta, joiden lupa oli uudistettu 31.12.2000 ja 17.2.2003 välisenä aikana.(34)

135. Forum 187 vaatii vielä komission velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut asioissa C‑217/03 ja T‑276/02.(35)

136. Sen jälkeen kun 17.2.2003 tehtyä päätöstä oli oikaistu, Forum 187 toimitti yhteisöjen tuomioistuimelle 16.5.2003 päivätyn lisäkannekirjelmän, jossa se totesi, että se oli esittänyt komission kyseisen päätöksen 2 artiklan sanamuodossa tekemän virheen vuoksi väitteitä, joilla ei ollut enää merkitystä. Se vaati tämän toimielimen velvoittamista korvaamaan tästä aiheutuneet kulut kumoamiskanteen johdosta annettavan tuomion lopputuloksesta riippumatta.

137. Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin jättää Forum 187:n nostaman kanteen tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat, ja toissijaisesti hylkää sen perusteettomana. Se vaatii lisäksi Forum 187:n velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

138. Tarkastelen aluksi komission Forum 187:n nostamasta kanteesta esittämää oikeudenkäyntiväitettä.

2. Forum 187:n kanteen tutkittavaksi ottaminen

a) Asianosaisten lausumat

139. Komissio väittää, että Forum 187:llä, joka ei ole 17.2.2003 tehdyn päätöksen adressaatti, ei ole asiavaltuutta sen riitauttamiseksi, koska kyseinen päätös ei koske sitä suoraan ja erikseen.

140. Komissio huomauttaa, että toimenpide, joka vaikuttaa tietyn henkilöryhmän yleisiin etuihin, ei voi koskea erikseen Forum 187:n kaltaista yhdistystä, joka on perustettu tämän ryhmän yhteisten etujen edistämiseksi. Forum 187:n nostama kanne voitaisiin ottaa tutkittavaksi ainoastaan, jos kyseinen yhdistys osoittaisi, että 17.2.2003 tehty päätös vaikuttaa sen omiin etuihin tai että se toimii tiettyjen sellaisten jäsentensä puolesta, joilla itsellään on asiavaltuus.

141. Komissio vetoaa ensimmäisen kohdan osalta siihen, ettei Forum 187 voi väittää 17.2.2003 tehdyn päätöksen koskevan sitä suoraan ja erikseen sillä perusteella, että se on ollut yhteydessä Belgian viranomaisiin ja osallistunut kyseisen päätöksen tekemiseen johtaneeseen hallinnolliseen menettelyyn.

142. Komissio toteaa, että asiassa Arbeitsgemeinschaft Deutscher Luftfahrt-Unternehmen ja Hapag-Lloyd vastaan komissio annetun tuomion(36) mukaisesti pelkästään se, että Forum 187 on esittänyt tämän menettelyn kuluessa huomautuksia jäsentensä nimissä, ei sellaisenaan riitä antamaan sille asiavaltuutta. Komissio väittää, ettei se ole koskaan tunnustanut Forum 187:lle neuvottelijan asemaa sen jäsenten nimissä ja ettei tällä yhdistyksellä ole myöskään virallista tai puolivirallista asemaa Belgian viranomaisiin nähden. Forum 187:n tilanne poikkeaa siis asiassa AIUFFASS ja AKT vastaan komissio annetussa tuomiossa(37) kyseessä olleen, tekstiiliteollisuuden alalla aivan erityisasemassa olleen yhdistyksen tilanteesta. Forum 187 ei rinnastu asemaltaan myöskään Landbouwschapiin, jonka kanne otettiin tutkittavaksi asiassa Van der Kooy ym. vastaan komissio annetussa tuomiossa(38) ja joka oli neuvotellut Alankomaiden hallituksen kanssa perustamissopimuksen kanssa yhteensopimattomaksi valtiontueksi katsotusta maakaasun etuustariffista.

143. Komissio toteaa vielä, ettei Forum 187 voi väittää 17.2.2003 tehdyn päätöksen kohdistuvan sen olemassaolon oikeutukseen, koska kyseisessä päätöksessä ei millään tavoin edellytetä koordinointikeskusten toiminnan lakkaamista Belgiassa.

144. Toisen kohdan osalta komissio toteaa, että sen päätös koskee tukijärjestelmää, jota voidaan soveltaa tietyn ryhmän yrityksiin, eikä useita yksittäisiä toimenpiteitä tuen myöntämiseksi yhdelle tai usealle nimeltä mainitulle yritykselle. Kyse on siis yleisesti sovellettavasta toimenpiteestä, jota sovelletaan objektiivisesti määriteltyihin tilanteisiin ja jonka oikeusvaikutukset kohdistuvat abstraktisti määritettyihin henkilöryhmiin. Komission mukaan kyseistä päätöstä ei sovelleta myöskään suljettuun piiriin henkilöitä, joiden lukumäärä ja henkilöllisyys olisivat tiedossa tai tarkistettavissa, vaan kaikkiin nykyisiin, aikaisemmin toimineisiin ja tuleviin yrityksiin, jotka olisivat voineet vaatia koordinointikeskusten verojärjestelmään perustuvia etuja.

145. Komissio täsmentää, ettei Forum 187 ole maininnut yhtään ominaispiirrettä, jonka perusteella voitaisiin asiassa Plaumann vastaan komissio annetussa tuomiossa(39) vahvistetun periaatteen mukaisesti katsoa, että päätös koskee tiettyjä sen jäseniä ”niille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella nämä yritykset erottuvat kaikista muista ja ne voidaan yksilöidä samalla tavalla kuin se, jolle päätös on osoitettu”. Komission päätös vaikuttaa mihin tahansa koordinointikeskusta nykyisin hallinnoivaan tai tällaisen keskuksen perustamista tulevaisuudessa suunnittelevaan yritykseen ainoastaan riidanalaisen verojärjestelmän perusteella todellisuudessa tai mahdollisesti etuja saavan yrityksen objektiivisesti määritellyssä ominaisuudessa, minkä vuoksi 17.2.2003 tehty päätös ei koske sitä suoraan ja erikseen.

146. Belgian viranomaiset tämän järjestelmän käyttöönoton yhteydessä tai komissio sitä tutkiessaan eivät ole myöskään kiinnittäneet erityistä huomiota yhteenkään Forum 187:n jäsenistä. Komissio toteaa, että Forum 187:n jäsenten tilanne poikkeaa niiden tuensaajien tilanteesta, joille on myönnetty yksittäinen alakohtainen tuki, joka niiden on palautettava, kuten asiassa CETM vastaan komissio,(40) asiassa Italia ja Sardegna Lines vastaan komissio (41) sekä asiassa Italia vastaan komissio(42) annetuissa tuomiossa kyseessä olleissa tilanteissa. Esillä olevassa tapauksessa yhdelläkään Forum 187:n jäsenellä ei ole ollut todellista ja toteen näytettyä oikeutta, johon 17.2.2003 tehty päätös olisi vaikuttanut. Komissio toteaa tältä osin, että kaikki koordinointikeskukset ovat voineet siirtymätoimenpiteiden johdosta saada etuja voimassa olevan lupansa perusteella sen päättymispäivämäärään saakka, 31.12.2010 jälkeen voimassa olevia lupia lukuun ottamatta.

147. Koordinointikeskukset, joiden luvan voimassaoloaika päättyy hieman 17.2.2003 tehdyn päätöksen jälkeen, eivät ole komission mukaan eri asemassa kuin muut Forum 187:n jäsenet siten, että ne voitaisiin yksilöidä samalla tavoin kuin se, jolle päätös on osoitettu. Verojärjestelmässä, jossa myönnetään ajallisesti rajoitettu etu, on väistämätöntä, etteivät kaikki luvat pääty samanaikaisesti. Tämä päättymispäivä on objektiivinen seikka, joka kuvaa sitä, että näihin keskuksiin vaikuttaa yleisesti sovellettava toimenpide ja että se voi vaikuttaa niihin eri tavoin. Komissio korostaa vielä, että kyseisillä keskuksilla ei ollut saavutettua oikeutta saada lupansa uudistetuksi. Kysymys siitä, saattoiko niillä olla perusteltu luottamus lupansa uudistamiseen, liittyy puolestaan asiakysymyksen ratkaisemiseen.

148. Forum 187:n jäseniltä ei ole komission mielestä evätty kaikkia oikeussuojakeinoja, koska ne voivat nostaa belgialaisissa tuomioistuimissa kanteen mistä tahansa niiden verotukselliseen asemaan vaikuttavasta, kansallisten viranomaisten toteuttamasta toimenpiteestä. Ne voivat riitauttaa tässä menettelyssä 17.2.2003 tehdyn päätöksen pätevyyden.

149. Forum 187 kiistää komission esittämän oikeudenk äyntiväitteen ja katsoo, että sen kanne on otettava tutkittavaksi kahdella perusteella. Ensinnäkin komission päätös koskee joitakin sen jäseniä suoraan ja erikseen. Kyse on toisaalta 30 keskuksesta, joiden lupa on uudistettu vuosina 2001 ja 2002 ja joiden osalta riidanalaisen verojärjestelmän soveltaminen rajoittuu 31.12.2010 asti. Toisaalta kyse on kahdeksasta keskuksesta, joiden pyyntö luvan uudistamisesta oli vireillä komission päätöksen tekoajankohtana ja joihin ei tämän päätöksen nojalla voida soveltaa kyseistä järjestelmää.(43)

150. Toiseksi Forum 187 väittää, että komission päätös vaikuttaa siihen, koska se on Belgian viranomaisten hyväksymä ja niihin nähden puolivirallisessa asemassa oleva koordinointikeskusten etujärjestö, kuten sen oikeudenkäyntiväitteeseen antamaan vastaukseen liittämät asiakirjat osoittavat. Se toteaa, että se on toiminut tiiviissä yhteistyössä näiden viranomaisten kanssa komission ja käytännesääntötyöryhmän tutkiessa koordinointikeskusten verojärjestelmää ja että Belgian hallitus on säännönmukaisesti pyytänyt sitä tiedottamaan jäsenilleen tilanteesta. Komission päätös koskee näin ollen Forum 187:ää erikseen yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa Van der Kooy ym. vastaan komissio annetussa tuomiossa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti.

151. Forum 187 lisää, että komission päätös koskee sitä erikseen, koska päätös vaikuttaa sen olemassaolon oikeutukseen. Ilman korvaavaa verojärjestelmää suuri osa koordinointikeskuksista joutuu pohtimaan toimintansa jatkamista Belgiassa.

152. Forum 187 korostaa vielä, että sillä on ollut merkittävä asema komission hallinnollisessa menettelyssä ja että komissio on antanut sille päätöksensä suoraan tiedoksi.

b) Asian arviointi

153. Kuten keskustelujen kuluessa on esitetty ja kuten oikeuskäytännöstä ilmenee, Forum 187:n kaltainen yhdistys, jonka tehtävänä on puolustaa yritysten yhteisiä etuja, voi lähtökohtaisesti nostaa kumoamiskanteen valtiontukea koskevasta komission lopullisesta päätöksestä ainoastaan kahdessa tilanteessa. Sen kanne voidaan ensinnäkin ottaa tutkittavaksi, jos sen edustamilla yrityksillä tai joillakin niistä on erillinen asiavaltuus.(44) Yhdistyksen katsotaan tällöin tulevan jäsentensä sijaan. Toiseksi kanne voidaan ottaa tutkittavaksi myös silloin, jos yhdistys voi vedota omaan intressiin nostaa kanne. Oikeuskäytännössä on katsottu tällaisesta tilanteesta voivan olla kyse silloin, kun toimi, jonka kumoamista vaaditaan, vaikuttaa yhdistyksen neuvotteluasemaan.(45)

154. Nämä yhteisiä etuja puolustavan yhdistyksen yhteisöjen tuomioistuimissa nostaman kanteen tutkittavaksi ottamiselle asetetut rajoitukset perustuvat EY 230 artiklan neljänteen kohtaan, jonka mukaan luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nostamalle kumoamiskanteelle päätöksestä, jonka adressaatti tämä henkilö ei ole, on asetettu kaksi edellytystä eli edellytykset siitä, että kyseinen päätös koskee henkilöä sekä suoraan että erikseen. Jos kyseessä oleva toimi ei täytä näitä edellytyksiä, luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön siitä nostama kanne on jätettävä tutkimatta. Kumpikin vaadituista edellytyksistä on ehdoton prosessinedellytys, joka yhteisöjen tuomioistuimen on tutkittava omasta aloitteestaan.(46)

155. Yhteisiä etuja puolustava yhdistys voi siten vaatia sellaisen päätöksen kumoamista, jonka adressaatti se ei ole, ainoastaan, jos tämä päätös koskee sitä itseään tai sen jäseniä suoraan ja erikseen. Tästä seuraa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti yhdistys ei voi nostaa kannetta tällaisesta toimesta edustamiensa yritysten yleisten ja yhteisten etujen puolustamiseksi.(47) Kysymys on siis sen estämisestä, että yksityiset oikeussubjektit voisivat tällaisen yhdistyksen perustamalla kiertää EY 230 artiklan neljännessä kohdassa asetettuja edellytyksiä.(48)

156. Forum 187:n komission päätöksestä nostaman kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamista on arvioitava näiden perustelujen valossa. Tarkastelen aluksi sitä, voidaanko tämä kanne ottaa tutkittavaksi sillä perusteella, että kyseinen päätös vaikuttaa tämän yhdistyksen omiin etuihin.

i) Forum 187:n kanteen tutkittavaksi ottaminen sillä perusteella, että päätös koskisi sitä itseään suoraan ja erikseen

157. Forum 187 väittää, että komission päätös koskee sitä erikseen, koska kyseinen päätös on vaikuttanut sen neuvotteluasemaan ja koska tällä päätöksellä kyseenalaistetaan sen olemassaolo sinänsä. Mielestäni mitään näistä Forum 187:n väitteistä ei voida hyväksyä.

158. Ensinnäkin tarkasteltaessa vaikutusta sen neuvotteluasemaan on huomattava, että yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut tämän kriteerin edellä mainitussa asiassa Van der Kooy ym. vastaan komissio antamassaan tuomiossa, jossa oli kyse aivan erityisestä tosiasiallisesta tilanteesta.

159. Kyseisessä asiassa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että komission päätös todeta kasvihuoneviljelijöille myönnetyn maakaasun etuustariffin olevan yhteismarkkinoille soveltumatonta valtiontukea vaikutti Alankomaiden oikeuden mukaan perustetun julkisoikeudellisen laitoksen Landbouwschapin, jonka tehtävänä oli ajaa maatalousyrittäjien etuja, neuvotteluasemaan paitsi sen vuoksi, että tämä järjestö oli osallistunut aktiivisesti komission aloittamaan muodolliseen tutkintamenettelyyn, myös siitä syystä, että se oli neuvotellut näistä tariffeista tavarantoimittajan kanssa ja myös allekirjoittanut nämä tariffit vahvistavan sopimuksen ja komission päätöksen jälkeen se oli velvollinen käymään uusia neuvotteluja ja tekemään uuden sopimuksen. Landbouwschap oli siis tietyllä tavalla osaltaan laatimassa kyseistä kansallista järjestelmää.

160. Yhteisöjen tuomioistuin on myös katsonut, että yhdistyksen nostama kanne voitiin ottaa tutkittavaksi, koska sen neuvotteluasemaan oli vaikutettu erilaisessa tilanteessa, josta oli kyse edellä mainitussa asiassa CIRFS ym. vastaan komissio annetussa tuomiossa. Tässä asiassa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltävänä oli synteettisten kuitujen merkittävimpiä kansainvälisiä tuottajia edustavan yhdistyksen CIRFS:n nostama kanne päätöksestä, jossa komissio oli katsonut, ettei jäsenvaltion myöntämää valtiontukea tarvinnut ilmoittaa etukäteen, koska tämä tuki ei kuulunut jäsenvaltioiden hyväksymien, yhteisön synteettikuituteollisuudelle myönnettävää valtiontukea koskevien ja komission tiedonantoon sisällytettyjen ”toimintaohjeiden” soveltamisalaan.

161. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että päätös vaikutti CIRFS:n neuvotteluasemaan, koska kyseinen yhdistys oli synteettisten kuitujen merkittävimpien kansainvälisten tuottajien edun mukaisesti monin tavoin edistänyt kyseisen alan rakenneuudistuspolitiikan toteuttamista ja koska se oli ollut komission neuvottelukumppanina valtiontuen myöntämisedellytyksiä tällä alalla koskevia toimintaohjeita käyttöön otettaessa, niiden voimassaoloaikaa pidennettäessä ja niitä mukautettaessa. CIRFS oli näin ollen osallistunut aktiivisesti komission kanssa valtiontuen myöntämistä kyseisellä alalla rajoittavien toimintaohjeiden laatimiseen.

162. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on äskettäin vahvistanut asiassa komissio vastaan Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum antamassaan tuomiossa,(49) yhdistyksen osallistuminen muodolliseen tutkintamenettelyyn sen edustamien yritysten yhteisten etujen puolustamiseksi ei osoita, että kyseinen päätös vaikuttaisi yhdistyksen omiin etuihin.(50) Toimen voidaan katsoa vaikuttavan tällaisen yhdistyksen neuvotteluasemaan vain ja ainoastaan, jos yhdistys on osallistunut aktiivisesti kyseisen kansallisen toimenpiteen toteuttamiseen, kuten edellä mainitussa asiassa Van der Kooy ym. vastaan komissio annetussa tuomiossa kyseessä olleessa tapauksessa, tai sellaisen oikeudellisen järjestelmän toteuttamiseen, johon tämä toimenpide kuuluu, kuten CIRFS valtiontuen myöntämiseen kyseisellä alalla sovellettavien toimintaohjeiden osalta.

163. Forum 187:n esittämät seikat eivät osoita, että sen osallistuminen olisi ollut tämän tasoista. Ne todistavat toki sen, että se on ylläpitänyt suhteita Belgian viranomaisiin kyseisen verojärjestelmän asianmukaiseksi soveltamiseksi. Niistä ei kuitenkaan ilmene, että se olisi ollut mukana päätettäessä riidanalaisen järjestelmän mukaisten, komission valtiontukena pitämien eri toimenpiteiden sisällöstä. Se ei ole neuvotellut ja allekirjoittanut sopimusta, jolla otettiin käyttöön koordinointikeskusten verojärjestelmä. Sen tehtävänä ei myöskään ole aloittaa riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanemiseksi uusia neuvotteluja ja tehdä näitä säännöksiä koskevaa uutta sopimusta.(51) En näin ollen usko, että 17.2.2003 tehty päätös voisi vaikuttaa sen neuvotteluasemaan.

164. Väite, jonka mukaan komissio kyseenalaistaa Forum 187:n olemassaolon sinänsä, voisi, jos se olisi perusteltu, johtaa kyseisen yhdistyksen nostaman kanteen tutkittavaksi ottamiseen, sillä tällöin vaikutettaisiin sen omiin intresseihin. Mielestäni tämä väite ei kuitenkaan tässä tapauksessa ole seuraavista syistä perusteltu.

165. Forum 187 väittää, että komission päätöksen seurauksena koordinointikeskusten on ilman korvaavaa järjestelmää pakko lopettaa toimintansa Belgiassa. Kuten komissio huomauttaa, 17.2.2003 tehdyssä päätöksessä ei kuitenkaan kielletä koordinointikeskusten toimintaa Belgiassa eikä siinä myöskään vahvisteta niiden toiminnalle rajoituksia. Se koskee ainoastaan verojärjestelmää, jota näihin keskuksiin sovelletaan, eikä siinä kielletä Belgian kuningaskuntaa säätämästä korvaavaa järjestelmää. Lisäksi Forum 187 väittää EY 87 artiklan 1 kohdan rikkomista koskevassa toisessa kanneperusteessaan, että kyseisen järjestelmän mukaiset verotukselliset toimenpiteet, jotka komissio on katsonut valtiontueksi, eivät merkitse taloudellista etua kyseisille keskuksille. Näissä olosuhteissa on siis vaikea katsoa, että kyseisen verojärjestelmän poistaminen saisi kaikki koordinointikeskukset tai huomattavan osan niistä lakkauttamaan toimintansa tässä jäsenvaltiossa.

166. Tämän vuoksi katson, että 17.2.2003 tehty päätös ei koske Forum 187:ää erikseen sen omien intressien perusteella.

167. Seuraavaksi on tutkittava, voidaanko Forum 187:n kumoamiskanne ottaa tutkittavaksi sillä perusteella, että tietyillä sen jäsenillä on itsellään oikeus nostaa tällainen kanne yhteisöjen tuomioistuimissa.

ii) Forum 187:n kanteen tutkittavaksi ottaminen sillä perusteella, että se tulisi tiettyjen jäsentensä sijaan

168. Forum 187 väittää, että sen kanne on otettava tutkittavaksi, koska se edustaa kahta sellaista koordinointikeskusten ryhmää, joita komission päätös koskee suoraan ja erikseen. Kyse on ensinnäkin 30 keskuksesta, joiden lupa on uudistettu vuonna 2001 tai 2002 ja joiden osalta riidanalaisen verojärjestelmän soveltaminen rajoitetaan tässä päätöksessä 31.12.2010 asti, ja toiseksi kahdeksasta keskuksesta, joiden uudistamista koskeva pyyntö oli vireillä ja joiden lupaa ei voida tämän päätöksen nojalla uudistaa.

169. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on nimenomaisesti vahvistanut asiassa Codorníu vastaan neuvosto antamassaan tuomiossa,(52) se että yhteisön toimi on yleisesti sovellettava, ei estä sitä, etteikö se voisi koskea joitakin taloudellisia toimijoita suoraan ja erikseen ja merkitä siten niiden osalta päätöstä. Se, että esillä olevassa asiassa komission päätös on taloudellisten toimijoiden osalta yleisesti sovellettava toimenpide siltä osin kuin siinä todetaan koordinointikeskuksiin eli tiettyyn yleisesti ja abstraktisti määritettyyn taloudellisten toimijoiden ryhmään sovellettavan verojärjestelmän olevan ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa, ei siis estä sitä, etteikö se voisi koskea joitakin näistä keskuksista suoraan ja erikseen niille tunnusomaisten erityispiirteiden vuoksi.

170. Komissio ei ole kiistänyt sen EY 230 artiklan neljännessä kohdassa asetetun ensimmäisen edellytyksen täyttymistä, jonka nojalla 17.2.2003 tehdyn päätöksen on koskettava suoraan Forum 187:n edustamiin kahteen ryhmään kuuluvia keskuksia. Myös minun mielestäni tämä edellytys täyttyy. Oikeuskäytännössä on katsottu, että jotta riidanalainen toimi koskisi luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä suoraan, edellytetään, ettei se jätä niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen toimeenpano, ollenkaan harkintavaltaa, jolloin toimeenpano on tavanomaista sanamuotoa käyttäen ”puhtaasti automaattista ja perustuu yksinomaan yhteisön lainsäädäntöön eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista”.(53)

171. Näin on juuri esillä olevassa asiassa, sillä sen jälkeen kun komission päätöksessä on todettu koordinointikeskusten verojärjestelmä yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, siinä kielletään Belgian kuningaskuntaa soveltamasta sitä enää niihin keskuksiin, joiden luvan voimassaoloaika päättyy 17.2.2003 lukien, ja säädetään, että ennen tätä päivämäärää uudistettujen lupien ajalliset vaikutukset eivät voi jatkua 31.12.2010 jälkeen. Belgian viranomaisilla ei näin ollen ole ollenkaan harkintavaltaa näiden säännösten toimenpanon osalta.

172. Esillä olevassa asiassa riidan kohteena on sitä vastoin se, onko komission päätöksen katsottava koskevan Forum 187:n tarkoittamiin kahteen ryhmään kuuluvia keskuksia erikseen. Asiassa on siis ratkaistava, koskeeko 17.2.2003 tehty päätös näitä kahta ryhmää niille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella ne erottuvat kaikista muista ja ne voidaan yksilöidä ”samalla tavalla kuin se, jolle päätös on osoitettu” yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa Plaumann vastaan komissio esittämien ja sittemmin vakiintuneessa oikeuskäytännössä(54) vahvistettujen kriteerien mukaisesti.

173. Kuten komissio huomauttaa, sitä, että toimi on tiettyjen taloudellisten toimijoiden osalta yleisesti sovellettava, ei voida saattaa kyseenalaiseksi pelkästään sillä, että toimi vaikuttaa niihin enemmän tai eri tavoin kuin muihin toimijoihin. Yleisesti sovellettavan säännöksen luonteeseen kuuluu, että sen yhdenmukainen soveltaminen voi vaikuttaa asianomaisiin henkilöihin vaihtelevalla tavalla niiden tilanteen erityispiirteiden mukaisesti. Valtiontukiasioissa oikeuskäytännössä on myös vakiintuneesti katsottu, ettei yritys voi pääsääntöisesti vaatia toimialakohtaisen tukijärjestelmän kieltämisestä tehdyn komission päätöksen kumoamista, jos päätös koskee tätä yritystä vain siten, että yritys toimii kysymyksessä olevalla alalla ja voisi mahdollisesti olla kyseisen järjestelmän edunsaaja.(55)

174. Oikeuskäytännöstä ilmenee kuitenkin myös, että kun riidanalainen päätös vaikuttaa sellaiseen henkilöryhmään, jonka jäsenet olivat tiedossa tai yksilöitävissä päätöksen tekoajankohtana tämän ryhmän jäsenille ominaisten kriteerien perusteella, kyseisen päätöksen voidaan katsoa koskevan niitä erikseen taloudellisten toimijoiden rajattuun piiriin kuuluvina henkilöinä.(56)

175. Tällaisten yksityisten oikeussubjektien nostama kanne on näin ollen otettu tutkittavaksi, kun riidanalaisella toimella muutetaan taannehtivasti kantajan oikeuksia. Yhteisöjen tuomioistuin ratkaisi asian näin edellä mainitussa asiassa Toepfer ja Getreide-Import vastaan komissio antamassaan tuomiossa, jossa se katsoi ensimmäisen kerran, että jäsenvaltiolle osoitettu päätös voi koskea yksityistä oikeussubjektia erikseen.(57) Se omaksui tämän ratkaisun my ös asiassa Bock vastaan komissio antamassaan tuomiossa(58) sekä asioissa Agricola commerciale olio ym. vastaan komissio ja Savma vastaan komissio antamissaan tuomioissa.(59)

176. Asiassa CAM vastaan komissio antamassaan tuomiossa(60) yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että kantajalla oli asiavaltuus, kun riidanalainen toimenpide koskee sen toteuttamisajankohtana voimassa olevia tilanteita ja sillä kyseenalaistetaan saavutetut oikeudet tulevien toimien osalta.(61)

177. Tästä seuraa, että kun oikeussubjektien aikaisemmin saavuttamat oikeudet saatetaan kyseenalaisiksi yhteisön toimella, nämä oikeussubjektit voivat riitauttaa kyseisen toimen lainmukaisuuden yhteisöjen tuomioistuimissa.

178. Katson tämän oikeuskäytännön perusteella, että komission päätöksen on todettava koskevan erikseen niitä koordinointikeskuksia, joiden lupa uudistettiin vuosina 2001 ja 2002.

179. Kyseessä olevan verojärjestelmän mukaan näiden keskusten lupien uudistaminen vuonna 2001 tai 2002 merkitsi sitä, että niihin voitiin soveltaa tätä järjestelmää kymmenen vuoden ajan, joka oli komission päätöksellä säädetty päättymään 31.12.2010. Näiden keskusten Belgian verojärjestelmän ja komission aikaisempien päätösten perusteella saavuttamia oikeuksia, joiden mukaan yhteisön valtiontukioikeus ei ollut esteenä tälle järjestelmälle, on siis selvästi rajoitettu 17.2.2003 tehdyllä päätöksellä.

180. Tällaisessa tilanteessa olevien keskusten lukumäärä voitiin selvittää kyseisen päätöksen tekoajankohtana eikä tämä määrä voi nousta. Ne muodostavat siten oikeuskäytännössä tarkoitetun taloudellisten toimijoiden rajoitetun tai suljetun piirin, johon komission päätös erityisesti vaikuttaa.

181. Myös näiden keskusten asiavaltuus voidaan mielestäni johtaa edellä mainituissa asioissa Italia ja Sardegna Lines vastaan komissio ja Italia vastaan komissio annetuista tuomioista. Näissä tuomioissa katsottiin, että komission päätös, jossa toimialakohtainen tukijärjestelmä oli katsottu yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja jossa määrättiin tämän järjestelmän nojalla kullekin tuensaajalle myönnetyt summat palautettaviksi, koski erikseen yritystä, jolle oli myönnetty tällaista tukea. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että tällainen päätös ei koskenut yritystä ainoastaan siksi, että se on asianomaisella alalla toimiva yritys, joka voisi mahdollisesti saada etua riidanalaisesta tukijärjestelmästä. Päätös koski sitä myös siksi, että se on todellisuudessakin saanut tämän järjestelmän mukaisesti myönnettyä tukea.(62)

182. Tätä oikeuskäytäntöä voidaan mielestäni soveltaa esillä olevaan asiaan. Samalla tavoin kuin edellä mainittujen asioiden kantajia, komission päätös ei koske koordinointikeskuksia, joiden vuosina 2001 ja 2002 uudistettujen lupien voimassaoloaika on rajoitettu 31.12.2010 asti, ainoastaan siksi, että ne voivat mahdollisesti saada etua riidanalaisesta verojärjestelmästä. Päätös koskee niitä myös siksi, että ne ovat todellisuudessakin saaneet tästä järjestelmästä etua niiden yksilöllisen luvan uudistamisen perusteella.

183. Kaikilla näillä perusteilla Forum 187:n nostama kanne on mielestäni otettava tutkittavaksi sikäli kuin se edustaa niitä 30:tä keskusta, joiden osalta riidanalaiseen järjestelmään perustuvat oikeudet on rajattu päättymään 31.12.2010.

184. Tämä on riittävä peruste ottaa tutkittavaksi Forum 187:n nostama kumoamiskanne 17.2.2003 tehdystä päätöksestä, jolla todetaan koordinointikeskusten verojärjestelmän merkitsevän yhteismarkkinoille soveltumatonta valtiontukea.

185. Forum 187 vaatii kuitenkin myös 17.2.2003 tehdyn päätöksen kumoamista siltä osin kuin siinä ei ole säädetty siirtymätoimenpiteistä niiden keskusten osalta, joiden lupa päättyy 17.2.2003 jälkeen ja vuonna 2004. Forum 187:n edustamista kahdesta koordinointikeskusten ryhmästä, joilla on tämän yhdistyksen mukaan oikeus nostaa suoraan kanne yhteisöjen tuomioistuimissa, ainoastaan kahdeksalla keskuksella, joiden uudistamista koskeva hakemus oli vireillä 17.2.2003 tehdyn päätöksen tekoajankohtana, on intressi tällaisen vaatimuksen esittämiseen.

186. Kyseisen päätöksen kumoaminen siltä osin kuin siinä ei säädetä siirtymätoimenpiteistä niiden koordinointikeskusten osalta, joiden luvan voimassaoloaika päättyy 17.2.2003 jälkeen ja vuonna 2004, ei merkitse minkäänlaista etua keskuksille, joiden lupa on uudistettu vuonna 2001 tai 2002. Luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nostaman kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttyvät vain, jos kantajalla on intressi saada kyseinen toimi kumotuksi, mikä edellyttää, että tämä kanne on omiaan mahdollisesti tuottamaan sen nostajalle jotakin hyötyä.(63) Oikeussuojan tarpeen puuttuminen merkitsee lisäksi ehdottoman prosessinedellytyksen täyttymättä jättämistä.(64)

187. Tämän Forum 187:n esittämän toissijaisen vaatimuksen tutkittavaksi ottaminen edellyttää näin ollen, että myös kyseessä olevilla kahdeksalla keskuksella on asiavaltuus. Se, että komission päätöksen osittaista kumoamista koskeva vaatimus sisältyy Belgian kuningaskunnan vaatimukseen, jonka tutkittavaksi ottamista ei ole vastustettu eikä se vaikuta kiistanalaiselta,(65) ei vapauta tällaisesta tutkinnasta, jos Forum 187:n ensisijaisesti esittämä vaatimus mahdollisesti hylätään ja asiassa on lausuttava sen toissijaisesta vaatimuksesta.

188. Mikäli näin olisi, mielestäni Forum 187:n nostama kanne on otettava tutkittavaksi, koska koordinointikeskukset, joiden uudistamista koskeva hakemus oli vireillä komission päätöstä tiedoksi annettaessa, voisivat nostaa kyseisestä päätöksestä kumoamiskanteen yhteisöjen tuomioistuimissa.

189. Sellaisen henkilöryhmän, jonka jäsenet olivat tiedossa tai yksilöitävissä riidanalaisen toimen antamisajankohtana tämän ryhmän jäsenille ominaisten kriteerien perusteella, jäsenten nostama kanne on otettu tutkittavaksi, kun yhteisön oikeussäännössä, jonka perusteella kyseinen toimi on annettu, nimenomaisesti velvoitetaan toimen laatinut toimielin ottamaan huomioon kantajien erityinen tilanne.(66)

190. Mielestäni tätä oikeuskäytäntöä voidaan soveltaa koordinointikeskuksiin, joiden luvan uudistamista koskeva hakemus oli vireillä silloin, kun 17.2.2003 tehty päätös hyväksyttiin.

191. Nämä keskukset kuuluvat ensinnäkin oikeuskäytännössä tarkoitettuun suljettuun piiriin, jonka jäseniin komission päätös erityisesti vaikuttaa. On syytä muistaa, että kyseisen päätöksen mukaan keskukset, jotka oli hyväksytty 31.12.2000 ja joiden yksilöllinen lupa oli voimassa 17.2.2003, voivat saada sen mukaiset edut luvan voimassaoloajan päättymiseen ja korkeintaan 31.12.2010 asti. Päätöksen mukaan lupia, jotka päättyvät ennen 31.12.2010, ei voida uudistaa edes väliaikaisesti. Keskukset, jotka oli jo hyväksytty 31.12.2000 ja joille kymmeneksi vuodeksi myönnetyn luvan voimassaoloaika päättyy 17.2.2003 ja 31.12.2010 välisenä aikana, muodostavat siten ryhmän, joka oli täysin yksilöitävissä komission päätöksen tekoajankohtana ja joka ei voi kasvaa tämän päätöksen jälkeen.

192. Lisäksi päätös vaikuttaa kyseisiin keskuksiin erityisellä tavalla verrattuna muihin koordinointikeskuksiin ja kaikkiin niihin yrityksiin, jotka olisivat voineet perustaa tällaisia keskuksia. Ne erottaa muista se, että niillä oli kymmeneksi vuodeksi myönnetty lupa, joka päättyy 17.2.2003 ja 31.12.2010 välisenä aikana, että tämä lupa oli vuosina 1984 ja 1987 tehdyissä komission päätöksissä tarkoitetun Belgian lainsäädännön mukaan uudistettavissa ja että komission päätöksen nojalla sitä ei voida enää uudistaa.

193. Kuten edellä mainitussa asiassa Sofrimport vastaan komissio annetusta tuomiosta(67) ilmenee ja kuten yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut edellä mainitussa asiassa Antillean Rice Mills ym. vastaan komissio antamassaan tuomiossa,(68) perustavanlaatuinen seikka arvioitaessa, koskeeko yleisesti sovellettava toimi erikseen yksityisiä oikeussubjekteja, joihin tämä toimi erityisesti vaikuttaa, on suoja, jota ne saavat yhteisön oikeuden mukaan. Forum 187 vetoaa luottamuksensuojan periaatteeseen ja väittää, että kyseisillä koordinointikeskuksilla oli perusteltu luottamus siihen, että niiden lupa uudistetaan.

194. Mielestäni ei ole epäilystä siitä, että luottamuksensuojan periaatteen kaltainen yleinen oikeusperiaate voisi antaa suojaa, joka on omiaan yksilöimään kantajat, samalla tavoin kuin yhteisön oikeuden nimenomainen säännös, jonka perusteella riidanalaiset toimenpiteet on toteutettu ja joka velvoittaa kyseisen toimen antaneen toimielimen ottamaan huomioon kantajien erityisen tilanteen, kuten yhteisöjen tuomioistuin on katsonut edellä mainituissa asioissa Piraiki-Patraiki ym. vastaan komissio ja Sofrimport vastaan komissio antamissaan tuomioissa. Yleisellä oikeusperiaatteella taattu suoja näyttäisi hyvinkin voivan yksilöidä kantajan ja antavan sille oikeuden nostaa suoraan kumoamiskanteen yhteisöjen tuomioistuimissa.(69)

195. Kuten komissio toteaa, kysymys siitä, saattoiko koordinointikeskuksilla olla perusteltu luottamus lupansa uudistamiseen, on riitautettu asiakysymys. Kanteen tutkittavaksi ottamista tarkasteltaessa on mielestäni kuitenkin riittävää todeta, että komissio on 17.2.2003 tekemänsä päätöksen 117.–120. perustelukappaleessa pohtinut, mihin perusteltuun luottamukseen koordinointikeskukset, joilla oli voimassa oleva lupa kyseisen päätöksen tiedoksiantamisajankohtana, voivat vedota. Se, että komissio on tehnyt tällaisen analyysin, osoittaa, että nämä keskukset saivat luottamuksensuojan periaatteen nojalla erityistä suojaa verrattuna kaikkiin muihin koordinointikeskuksiin ja monikansallisten konsernien yrityksiin, jotka olivat suunnitelleet tällaisten keskusten perustamista.

196. Tämä seikka riittää mielestäni yksilöimään ne koordinointikeskukset, joiden luvan voimassaoloaika päättyy 17.2.2003 ja 31.12.2010 välisenä aikana, kaikkiin niihin muihin yrityksiin nähden, joihin komission päätös vaikuttaa. Nämä keskukset muodostavat siten näihin muihin taloudellisiin toimijoihin nähden riittävän yksilöidyn suljetun piirin ja saavat luottamuksensuojan periaatteen nojalla erityistä suojaa, johon niiden täytyy voida vedota nostamalla kanne yhteisöjen tuomioistuimissa.

197. Toisella koordinointikeskusten ryhmällä, jota Forum 187 ilmoittaa edustavansa tässä oikeudenkäynnissä, on siis mielestäni katsottava olevan asiavaltuus.

3. Asiakysymysten tarkastelu

198. Forum 187:n nostama kanne on Belgian kuningaskunnan nostamaa kannetta laajempi, koska siinä vaaditaan 17.2.2003 tehdyn päätöksen kumoamista kokonaisuudessaan, minkä vuoksi aloitan tarkastelemalla tätä vaatimusta.

199. Tämän jälkeen tarkastelen tarvittaessa Forum 187:n ja Belgian kuningaskunnan vaatimuksia komission päätöksen kumoamisesta siltä osin kuin siinä ei ole säädetty siirtymätoimenpiteistä keskuksille, joiden lupa päättyy 17.2.2003 alkaen.

a) Forum 187:n vaatimus 17.2.2003 tehdyn päätöksen kumoamisesta kokonaisuudessaan

200. Forum 187 vetoaa tämän kumoamisvaatimuksensa tueksi kolmeen perusteeseen. Ensimmäisessä perusteessaan se väittää, että tällä päätöksellä ei ole oikeudellista perustaa ja että sillä loukataan oikeusvarmuuden periaatetta, koska se on ristiriidassa yli 15 vuotta aikaisemmin tehtyjen päätösten kanssa. Toisessa perusteessaan Forum 187 väittää, että pitäessään koordinointikeskusten verojärjestelmää valtiontukena komissio on jättänyt noudattamatta EY 87 artiklan 1 kohdan määräyksiä. Viimeisessä perusteessaan Forum 187 väittää, että kyseinen päätös on perusteltu puutteellisesti siltä osin kuin kyse on perusteluista, joiden vuoksi komissio on palannut aikaisempiin päätöksiinsä.

i) Oikeudellisen perustan puuttumista ja oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista koskeva kanneperuste

– Asianosaisten lausumat

201. Forum 187 väittää, että oikeusvarmuuden periaate velvoittaa komissiota noudattamaan omia päätöksiään ja että tilanteet, joissa komissio voi peruuttaa lainvastaisen päätöksen, ovat hyvin rajoitettuja. Kyseisen yhdistyksen mukaan komissio on perustanut muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevan päätöksensä kahteen perustaan, eli asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdan v alakohtaan ja yleiseen toimivaltaansa korjata aikaisempi virhe. Komissio on lisännyt EY 87 ja EY 88 artiklan 17.2.2003 tekemässään päätöksessä. Forum 187 väittää, että tällä päätöksellä ei ole oikeudellista perustaa sen vuoksi, ettei sitä ole voitu tehdä minkään näistä perustoista nojalla.

202. Forum 187:n mukaan asetusta N:o 659/1999 ei voida pitää oikeudellisena perustana, koska voimassa olevan tuen käsitteen määrittelevässä 1 artiklan b alakohdan v alakohdassa edellytetään yhteismarkkinoiden kehitystä, jotta toimenpide, joka ei ole ollut tuki, muuttuisi voimassa olevaksi tueksi. Tätä säännöstä ei voida soveltaa tilanteessa, jossa komissio haluaisi muuttaa arviointiaan, jonka mukaan tietty toimenpide ei ole valtiontukea.

203. Forum 187 väittää, ettei komissio voinut perustaa pä ätöstään myöskään EY 87 ja EY 88 artiklaan seuraavien kahden syyn vuoksi. Ensinnäkin komissio on aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn ainoastaan asetuksen N:o 659/1999 perusteella eikä voi perustaa tämän menettelyn päättävää päätöstä toiseen oikeudelliseen perustaan. Toiseksi näissä artikloissa ei anneta komissiolle laajempaa toimivaltaa kuin asetuksessa N:o 659/1999, jossa määritellään tyhjentävästi tämän toimielimen toimivaltuudet. Koska koordinointikeskusten verojärjestelmä ei kuulu kyseisessä asetuksessa säädetyn voimassa olevan tuen käsitteen piiriin, komissio ei voi väittää perustaneensa 17.2.2003 tehtyä päätöstä EY 88 artiklan 1 kohtaan.

204. Forum 187 toteaa vielä, että komissio ei voi väittää korjanneensa virheellistä päätöstä yli 15 vuotta sen tekemisen jälkeen. Oikeuskäytännön mukaan oikeutta virheen korjaamiseen pitäisi käyttää kohtuullisessa ajassa. Palatessaan yli 15 vuotta myöhemmin päätökseensä, jonka mukaan riidanalainen verojärjestelmä ei ole valtiontukea, komissio loukkaa oikeusvarmuuden periaatetta erityisesti siltä osin, että sen on noudatettava aikaisempia päätöksiään kokonaisuudessaan. Lisäksi komissio ei ole esittänyt mitään selitystä, joka oikeuttaisi näin pitkän ajan kulumisen. Komissio ei voi vedota myöskään siihen, että sen päätöksellä ei ole taannehtivaa vaikutusta. Forum 187:n mukaan 17.2.2003 tehdyllä päätöksellä on väistämättä taannehtivia vaikutuksia koordinointikeskuksissa toteutettujen huomattavien investointien vuoksi.

205. Vastauksena näihin väitteisiin komissio toteaa, että sillä oli oikeus muuttaa arviointiaan, jonka mukaan riidanalainen verojärjestelmä ei merkitse valtiontukea, edellyttäen, että oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita noudatetaan ja saavutettuja oikeuksia kunnioitetaan. Tämä toimivalta perustuu sen voimassa olevien tukien jatkuvaa valvontaa koskevaan valtaan, jonka perusteella se voi tarkistaa tulevaisuutta varten tuen toteamisesta yhteismarkkinoille soveltuvaksi tehdyn päätöksen. Noudatettavan menettelyn osalta komission mielestä on selvää, ettei riidanalaista järjestelmää voida pitää uutena tukea ja että analogian perusteella asiassa on sovellettava voimassa olevien tukien valvonnassa noudatettavaa menettelyä.

– Asian arviointi

206. Aluksi on tärkeää todeta, että komission 17.2.2003 tehdyssä päätöksessä ei säädetä sen koordinointikeskusten verojärjestelmästä tekemien aikaisempien päätösten peruuttamisesta. Kyseisen päätöksen perusteluissa tai päätösosassa ei todeta, että komission vuosina 1984 ja 1987 tehdyt päätökset sekä sen vuonna 1990 antama vastaus parlamentin kysymykseen olisi taannehtivasti kumottava ja että sen 17.2.2003 tekemällä päätöksellä olisi tarkoitus korvata ne. Mikäli näin olisi ollut, olisi selvää, että tällainen päätös olisi ollut oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden vastainen.

207. Vaikka toimielimellä onkin oikeus peruuttaa taannehtivasti virheellisenä pitämänsä päätös, vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tällainen peruuttaminen on tehtävä kohtuullisen ajan kuluessa ja siten, että päätöksen tehnyt toimielin ottaa huomioon, missä määrin kyseisestä päätöksestä etua saaneet ovat voineet luottaa päätöksen lainmukaisuuteen.(70) Nämä edellytykset eivät selvästikään olisi täyttyneet, jos komissio olisi halunnut peruuttaa taannehtivasti arviointinsa, jonka mukaan koordinointikeskuksiin sovellettava verojärjestelmä ei merkitse valtiontukea, 19 vuotta jälkikäteen ja sen aikaisempien päätösten adressaattina olevan jäsenvaltion pantua tämän järjestelmän täytäntöön.

208. Kyseisen 17.2.2003 tehdyn päätöksen sisällöstä ja asiakirja-aineistosta ilmenee, että päätös on tehty komission päätettyä tutkia uudelleen koordinointikeskusten verojärjestelmää soveltamalla siihen voimassa olevien tukien valvontamenettelyä, mikä merkitsee sitä, ettei sen lopullisella päätöksellä ole taannehtivaa vaikutusta. Päätöksen sisällöstä seuraa myös, että komissio on katsonut tämän järjestelmän merkitsevän vastedes yhteismarkkinoille soveltumatonta valtiontukea.

209. Esillä olevaa kanneperustetta tarkasteltaessa on siis ratkaistava, oliko komissiolla oikeus muuttaa arviointiaan siitä, merkitseekö tämä yleisesti sovellettava järjestelmä, ilman että sitä olisi merkittävästi muutettu siitä vuosina 1984, 1987 ja 1990 tehtyjen aikaisempien arviointien jälkeen, EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, ja jos näin on, oliko komissiolla oikeus noudattaa voimassa olevia tukia koskevaa menettelyä.

210. Oikeusvarmuuden periaate toki edellyttää, että yhteisön lainsäädäntö on selvää ja että sen soveltaminen on oikeussubjektien ennakoitavissa.(71) Sen tarkoituksena on taata niiden tilanteiden ja oikeudellisten suhteiden ennakoitavuus, joihin yhteisön oikeutta sovelletaan.(72) Kyseistä periaatetta on noudatettava erityisen tiukasti, kun johdetun oikeude