Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisukysymykset – Tutkittavaksi ottaminen – Velvollisuus esittää yhteisöjen tuomioistuimelle riittävästi tietoja asiaan liittyvistä tosiseikoista ja lainsäädännöstä

(EY 234 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 23 artikla)

2. Ennakkoratkaisukysymykset – Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta – Rajat – Kansallisen tuomioistuimen toimivalta – Oikeusriidan tosiseikkojen selvittäminen ja arviointi – Ennakkoratkaisun tarpeellisuus ja esitettyjen kysymysten merkityksellisyys – Asian arvioimisen kuuluminen kansalliselle tuomioistuimelle

(EY 234 artikla)

3. Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Yhteisön säännöstö – Soveltamisala – Yhteisön alueen ulkopuolella annettu hoito – Vaikutuksettomuus – Sovellettavuutta koskeva peruste – Vakuutetun kuuluminen jonkin jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmään

(Neuvoston asetukset N:o 1408/71 ja N:o 574/72)

4. Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Sairausvakuutus – Työntekijä, joka oleskelee muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa – Toimivaltaisen laitoksen myöntämä E 111- tai E 112 -lomake – Toimivaltaisen laitoksen velvollisuus tunnustaa oleskelujäsenvaltion laitoksen hyväksymien lääkäreiden tekemät lääketieteelliset toteamukset ja päätökset tarpeesta saada kiireellistä hoitoa, mahdollisia väärinkäytöstapauksia lukuun ottamatta

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 22 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohta ja c alakohdan i alakohta)

5. Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Sairausvakuutus – Työntekijä, joka oleskelee muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa – Toimivaltaisen laitoksen myöntämä E 111- tai E 112 -lomake – Oleskelujäsenvaltion laitoksen hyväksymien lääkäreiden tekemät lääketieteelliset toteamukset tarpeesta saada hoitoa muussa maassa – Oikeus saada luontoisetuuksia toimivaltaisen laitoksen kustannuksella – Edellytys – Oleskelujäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen velvollisuus kansallisen lainsäädännön mukaan tarjota kyseiset etuudet siihen kuuluville vakuutetuille

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 22 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohta)

6. Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Sairausvakuutus – Työntekijä, joka oleskelee muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa – Toimivaltaisen laitoksen myöntämä E 111- tai E 112 -lomake – Oleskelujäsenvaltion laitoksen hyväksymien lääkäreiden tekemät lääketieteelliset toteamukset tarpeesta saada hoitoa kolmannessa maassa – Sairauskuluista vastaaminen – Oleskelujäsenvaltion laitos vastaa kustannuksista soveltamansa lainsäädännön mukaisesti, ja toimivaltaisen jäsenvaltion laitoksen on tämän jälkeen korvattava sille kustannukset, jos kyseessä on hoito, joka kuuluu sen lainsäädännössä säädettyihin etuuksiin, tai muussa tapauksessa viimeksi mainitun on korvattava kustannukset suoraan siihen kuuluvalle vakuutetulle – Yksityiskohtaiset säännöt

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 22 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohta ja c alakohdan i alakohta sekä 36 artikla)

Tiivistelmä

1. Jotta yhteisön oikeutta voitaisiin tulkita siten, että tulkinta olisi kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen, sen on määritettävä esittämiinsä kysymyksiin liittyvät tosiasiat ja oikeussäännöt tai ainakin selostettava ne tosiseikkoja koskevat lähtökohdat, joihin nämä kysymykset perustuvat.

Ennakkoratkaisupyynnöissä annetut tiedot eivät ole tarpeen ainoastaan sen vuoksi, että yhteisöjen tuomioistuin voi niiden perusteella antaa asian ratkaisun kannalta hyödyllisiä vastauksia, vaan myös siksi, että jäsenvaltioiden hallituksilla ja osapuolilla, joita asia koskee, on niiden perusteella mahdollisuus esittää huomautuksensa yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 23 artiklan mukaisesti. Yhteisöjen tuomioistuimen on huolehdittava siitä, että kyseiset osapuolet voivat käyttää tätä mahdollisuuttaan, kun otetaan huomioon se, että edellä mainitun artiklan mukaan ainoastaan ennakkoratkaisupyynnöt annetaan tiedoksi näille osapuolille.

(ks. 29 ja 30 kohta)

2. EY 234 artiklassa tarkoitetussa menettelyssä, joka perustuu kansallisten tuomioistuimien ja yhteisöjen tuomioistuimen tehtävien selkeään jakoon, oikeusriidan tosiseikaston arvioiminen kuuluu yksinomaan kansallisen tuomioistuimen toimivaltaan. Yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Jos esitetyt kysymykset koskevat yhteisön oikeuden tulkintaa, yhteisöjen tuomioistuimen on siten yleensä ratkaistava ne.

(ks. 33 kohta)

3. Pelkästään se seikka, että kyseiset hoidot on annettu yhteisön alueen ulkopuolella, ei riitä sulkemaan pois asetusten N:o 1408/71 ja N:o 574/72, sellaisina kuin edellä mainitut ovat muutettuina ja ajan tasalle saatettuina asetuksella N:o 2001/83, soveltamista, koska ratkaiseva kriteeri niiden sovellettavuudelle on kyseisen vakuutetun kuuluminen jonkin jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmään.

(ks. 38 kohta)

4. Asetuksen N:o 1408/71 22 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohtaa ja c alakohdan i alakohtaa sekä asetuksen N:o 574/72 22 artiklan 1 ja 3 kohtaa, sellaisina kuin edellä mainitut asetukset ovat muutettuina ja ajan tasalle saatettuina asetuksella N:o 2001/83, on tulkittava siten, että oleskelujäsenvaltion laitoksen hyväksymien lääkäreiden toimivaltaisen laitoksen myöntämän E 111- tai E 112 -lomakkeen voimassaoloaikana tekemät toteamukset tarpeesta saada kiireellistä, elintärkeää hoitoa, samoin kuin tällaisten lääkäreiden samana ajanjaksona kyseisten toteamusten ja vallitsevan lääketieteellisen tiedon perusteella tekemä päätös siirtää asianomainen henkilö toiseen valtioon, vaikka viimeksi mainittu ei olisi Euroopan unionin jäsenvaltio, sitovat toimivaltaista laitosta, joka on myöntämällä tällaisen lomakkeen antanut suostumuksensa siihen, että joku sen sosiaalivakuutetuista saa lääkärinhoitoa muussa kuin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa, mahdollisia väärinkäytöstapauksia lukuun ottamatta.

Tällaisissa olosuhteissa toimivaltaisella laitoksella ei ole oikeutta vaatia asianomaista henkilöä palaamaan toimivaltaiseen jäsenvaltioon velvoittaakseen hänet osallistumaan siellä lääkärintarkastukseen, velvoittaa häntä osallistumaan tarkastukseen oleskelujäsenvaltiossa eikä alistaa edellä mainittuja toteamuksia ja päätöksiä hyväksyttävikseen.

(ks. 50, 53, 54, 56, 57 ja 63 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

5. Jos vakuutetun saadessa hoitoa muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa, jonne toimivaltainen laitos on antanut hänelle luvan matkustaa hoitoa varten, käy ilmi, että asianomaisella todettu sairaus edellyttää kiireellistä, elintärkeää hoitoa, jonka osalta oleskelujäsenvaltion laitoksen hyväksymät lääkärit katsovat vallitsevan lääketieteellisen tiedon perusteella, että sitä voidaan antaa vain muussa maassa sijaitsevassa sairaalassa, asetuksen N:o 1408/71 22 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohtaa ja asetuksen N:o 574/72 22 artiklan 1 ja 3 kohtaa, sellaisina kuin edellä mainitut asetukset ovat muutettuina ja ajan tasalle saatettuina asetuksella N:o 2001/83, on tulkittava siten, että vakuutetun oikeus saada toimivaltaisen laitoksen puolesta tarjottuja luontoisetuuksia edellyttää, että oleskelujäsenvaltion laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaan sen on tarjottava siihen kuuluvalle henkilölle tällaista hoitoa vastaavat luontoisetuudet.

(ks. 60 ja 63 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

6. Tapauksessa, jossa oleskelujäsenvaltion laitoksen hyväksymät lääkärit ovat päättäneet elintärkeistä kiireellisistä syistä ja vallitsevan lääketieteellisen tiedon perusteella siirtää vakuutetun kolmannessa maassa sijaitsevaan sairaalaan, asetuksen N:o 1408/71 22 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohtaa, sellaisena kuin kyseinen asetus on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 2001/83, on tulkittava siten, että jollei oleskelujäsenvaltion laitoksella ole mitään painavia syitä epäillä tämän lääkäreiden tekemän päätöksen aiheellisuutta, oleskelujäsenvaltion laitos vastaa viimeksi mainitussa valtiossa annetusta hoidosta soveltamansa lainsäädännön mukaisesti samoin edellytyksin kuin niiden sosiaalivakuutettujen osalta, jotka kuuluvat tämän lainsäädännön soveltamisalaan. Jos kyseessä on hoito, joka kuuluu toimivaltaisen jäsenvaltion lainsäädännössä säädettyihin etuuksiin, tämän viimeksi mainitun valtion laitoksen on tämän jälkeen vastattava tällä tavoin annetuista etuuksista aiheutuneista kustannuksista ja korvattava ne oleskelujäsenvaltion laitokselle asetuksen N:o 1408/71 36 artiklassa säädetyin edellytyksin.

Jos oleskelujäsenvaltion laitos ei ole vastannut kolmannessa maassa annetusta hoidosta aiheutuneista kustannuksista, mutta voidaan osoittaa, että kyseisellä henkilöllä olisi ollut oikeus siihen, ja jos kyseinen hoito kuuluu toimivaltaisen jäsenvaltion lainsäädännössä säädettyihin etuuksiin, toimivaltaisen laitoksen on korvattava suoraan kyseiselle henkilölle tai hänen oikeudenomistajilleen tästä hoidosta aiheutuneet kustannukset siten, että taataan vastaavanlainen korvausten taso kuin mihin tällä henkilöllä olisi ollut oikeus, jos asetuksen N:o 1408/71 22 artiklan 1 kohdan säännöksiä olisi sovellettu.

(ks. 67, 69 ja 70 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)