SEUT 263 artiklan neljännen kohdan kolmannessa osassa tarkoitetun sääntelytoimen käsitteen ulottuvuus on suppeampi kuin kyseisen määräyksen ensimmäisessä ja toisessa osassa tarkoitetun käsitteen ”toimi” ulottuvuus ja se koskee yleisesti sovellettavia toimia lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjä toimia lukuun ottamatta. Näin ollen tulkintaa, jonka mukaan on olemassa yleisesti sovellettavia toimia, joita ei ole hyväksytty lainsäätämisjärjestyksessä ja jotka eivät kuulu sääntelytoimen käsitteen piiriin, ei voida hyväksyä. Tälle tulkinnalle ei löydy tukea kyseisen määräyksen sanamuodosta, syntyhistoriasta eikä sen tavoitteesta.

Se seikka, että komission päätöksen osa koskee erikseen kyseessä olevan tukiohjelman edunsaajien suljettua piiriä, ei myöskään estä pitämästä kyseistä osaa yleisesti sovellettavana edellyttäen, että sitä sovelletaan objektiivisesti määritellyissä tilanteissa ja sen oikeusvaikutukset kohdistuvat yleisesti ja abstraktisti määriteltyihin henkilöryhmiin. Koska komissio katsoi riidanalaisen päätöksen ensimmäisessä osassa, ettei vapautuksena verosta myönnettyjä tukia ollut aihetta määrätä takaisinperittäviksi, vaikka ne olivat sääntöjenvastaisia ja sisämarkkinoille soveltumattomia, tällä päätöksellä on sellainen vaikutus, että kyseisestä vapautuksesta muodostuvan yleisen ja abstraktin toimenpiteen kilpailunvastaiset vaikutukset säilyvät suhteessa tuensaajien kilpailijoihin, joita on rajoittamaton määrä.

Valtiontukisääntöjen tarkoituksena on kilpailun säilyttäminen. Näin ollen siitä, että komission päätöksessä ei puututa kansallisten toimenpiteiden vaikutuksiin, jotka kantajan komissiolle tekemän kantelun mukaan eivät olleet kyseessä olevan tavoitteen mukaisia ja asettivat kantajan epäedulliseen kilpailutilanteeseen, voidaan päätellä, että kyseisellä päätöksellä on välittömiä vaikutuksia kantajan oikeusasemaan ja erityisesti EUT-sopimuksen valtiontukia koskeviin määräyksiin perustuvaan oikeuteen olla kärsimättä vääristyneestä kilpailusta kansallisten toimenpiteiden vuoksi.

Vaikka unionin tuomioistuinten asiana ei ole tutkittavaksi ottamista koskevan arvioinnin yhteydessä lausua lopullisesti kilpailusuhteesta kantajan ja riidanalaisen päätöksen kaltaisessa valtiontukia koskevassa komission päätöksessä arvioitujen kansallisten toimenpiteiden edunsaajien välillä, sitä, koskeeko toimenpide tällaista kantajaa suoraan, ei voida päätellä yksinomaan mahdollisesta kilpailusuhteesta. Siltä osin kuin se, että toimen katsotaan koskevan yksityistä suoraan, edellyttää, että riidanalaisella toimella on välittömiä vaikutuksia kantajan oikeusasemaan, unionin tuomioistuinten on selvitettävä, onko kantaja esittänyt asianmukaisesti syitä sille, että komission päätös voi asettaa kantajan epäedulliseen kilpailutilanteeseen ja näin ollen vaikuttaa tämän oikeusasemaan.

Asia on kuitenkin toisin kansallisen toimenpiteen, jonka ei ole katsottu olevan SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, edunsaajien kilpailijoiden tilanteen osalta. Tällaisen kilpailijan tilanne eroaa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitettujen tuensaajien tilanteesta siten, että tämä kilpailija ei täytä kyseessä olevan kansallisen toimenpiteen mukaisia ehtoja kyseisen tuen saamiselle. Tässä tilanteessa olisi keinotekoista vaatia kyseistä kilpailijaa ensin pyytämään kansallisia viranomaisia myöntämään sille kyseinen tuki ja sitten riitauttamaan päätös, jolla tämä pyyntö hylättiin, kansallisessa tuomioistuimessa ja näin saada tämä esittämään unionin tuomioistuimelle kysymys mainittua toimenpidettä koskevan komission päätöksen pätevyydestä. Näin ollen on katsottava, ettei kyseinen päätös edellyttänyt täytäntöönpanotoimenpiteitä tällaiseen kilpailijaan nähden.

Jos asianomainen jäsenvaltio väittää jo muodollisen tutkintamenettelyn aikana, että takaisinperiminen on täydellisen mahdotonta, vilpittömän yhteistyön periaate velvoittaa kyseistä jäsenvaltiota esittämään jo tässä vaiheessa komission arvioitavaksi väitteen taustalla olevat syyt ja komissiota tutkimaan nämä syyt perusteellisesti, koska SEU 4 artiklan 3 kohdan mukaan vilpittömän yhteistyön periaatetta sovelletaan koko sen menettelyn aikana, kun toimenpidettä tutkitaan valtiontukia koskevien unionin oikeussääntöjen nojalla. Näin ollen komissiolla ei kyseisen periaatteen nojalla ole velvollisuutta liittää jokaiseen päätökseen, jossa tuet todetaan sääntöjenvastaisiksi ja sisämarkkinoille soveltumattomiksi, takaisinperintämääräystä, vaan komissiolla on velvollisuus ottaa huomioon asianomaisen jäsenvaltion sille esittämät perustelut takaisinperinnän täydellisestä mahdottomuudesta.

[SEUT 108] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen mukaan komissio ei saa vaatia tuen takaisinperimistä, jos tämä olisi unionin oikeuden jonkin yleisen periaatteen vastaista. Periaate, jonka mukaan ”ketään ei velvoiteta mahdottomaan”, kuuluu unionin oikeuden yleisiin oikeusperiaatteisiin. Näin ollen komissio ei voi antaa takaisinperintämääräystä, jonka täytäntöönpano on sen antamisesta alkaen objektiivisella ja absoluuttisella tavalla mahdotonta, ja tällainen määräys olisi pätemätön.

Siltä osin kuin on kyse sääntöjenvastaisesti myönnettyjen tukien takaisinperintään velvoittavan komission päätöksen täytäntöönpanosta, jäsenvaltion, jolla on muodollisen tutkintamenettelyn aikana vaikeuksia periä takaisin kyseessä olevia tukia, on annettava komission arvioida näitä vaikeuksia ja tehtävä vilpitöntä yhteistyötä komission kanssa vaikeuksien voittamiseksi, esimerkiksi ehdottamalla tälle vaihtoehtoisia tapoja, joiden avulla kyseisten tukien takaisinperiminen olisi mahdollista ainakin osittain. Komissio on kaikissa olosuhteissa velvollinen tutkimaan perusteellisesti esitetyt vaikeudet ja takaisinperimisen osalta ehdotetut vaihtoehtoiset tavat. Tukien takaisinperiminen on objektiivisella ja absoluuttisella tavalla mahdotonta ainoastaan silloin, jos komissio toteaa tällaisen perusteellisen tutkinnan jälkeen, että ei ole sellaisia vaihtoehtoisia tapoja, joilla kyseiset sääntöjenvastaiset tuet saataisiin perittyä takaisin ainakin osittain.

Näin ollen komissio ei voi johtaa sääntöjenvastaisten tukien takaisinperimisen täydellistä mahdottomuutta ainoastaan siitä seikasta, että kansallisista kiinteistö- ja verotietokannoista on mahdoton saada tarvittavia tietoja kyseisten tukien takaisinperimiseksi, tutkimatta lainkaan, onko mahdollisesti vaihtoehtoisia tapoja, joiden avulla kyseiset tuet saataisiin perittyä takaisin ainakin osittain. Sen seikan, ettei kyseessä olevien sääntöjenvastaisten tukien takaisinperimiseksi tarvittavia tietoja ole mahdollista saada kansallisista kiinteistö- ja verotietokannoista, on katsottava johtuvan sisäisistä vaikeuksista, jotka ovat sellaisenaan luettavissa kansallisten viranomaisten omien tekojen tai laiminlyöntien syyksi. Tällaiset sisäiset vaikeudet eivät riitä siihen, että takaisinperintä katsotaan täydellisen mahdottomaksi.

(ks. 92, 93 ja 95 kohta)