Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteisön oikeus - Välitön oikeusvaikutus - Yksityisten oikeudet - Kansallisten tuomioistuinten toteuttama oikeuksien suojaaminen - Oikeussuojakeinot - Kansalliset menettelysäännöt - Soveltamisen edellytykset - Kansallinen lainsäädäntö, joka estää ennakkoratkaisumenettelyn toteuttamisen - Kansallinen lainsäädäntö, jota ei voida hyväksyä - Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään kansallista tuomioistuinta tutkimasta viran puolesta yhteisön oikeuden rikkomista koskevaa väitettä, kun oikeussubjekti ei ole vedonnut tähän rikkomiseen määräajassa - Kansallinen lainsäädäntö, jota ei voida hyväksyä tässä tapauksessa

(ETY:n perustamissopimuksen 5 ja 177 artikla)

Tiivistelmä

Jäsenvaltioiden tuomioistuinten on perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun yhteistyöperiaatteen mukaisesti varmistettava yhteisön oikeuden välittömän oikeusvaikutuksen perusteella oikeussubjekteille syntyvän oikeussuojan toteutuminen. Koska kyseisellä alalla ei ole annettu yhteisön säännöksiä, kunkin jäsenvaltion sisäisessä oikeusjärjestyksessä on määriteltävä toimivaltaiset tuomioistuimet ja annettava menettelysäännöt sellaisia oikeussuojakeinoja varten, joilla pyritään turvaamaan yhteisön oikeuden välittömään oikeusvaikutukseen perustuvat oikeussubjektien oikeudet. Nämä menettelysäännöt eivät kuitenkaan saa olla epäedullisempia kuin ne, jotka koskevat samankaltaisia jäsenvaltion sisäiseen oikeuteen liittyviä vaatimuksia, eivätkä ne saa olla sellaisia, että yhteisön oikeudessa vahvistettujen oikeuksien käyttäminen on käytännössä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa. Sellaista kansallisen oikeuden säännöstä, joka estää perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisen menettelyn käyttämisen, ei saa tämän osalta soveltaa.

Sellaisia tapauksia, joissa on kyse siitä, tekeekö kansallinen menettelysääntö yhteisön oikeuden soveltamisen mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi, on tarkasteltava ottaen huomioon tämän säännön merkityksen koko oikeudenkäynnin, sen kulun sekä sen erityispiirteiden kannalta eri kansallisissa oikeuselimissä. Tämän osalta on tarvittaessa syytä ottaa huomioon kansallisen tuomioistuinjärjestelmän perustana olevat periaatteet, joita ovat muun muassa puolustuksen oikeuksien suojaaminen, oikeusvarmuuden periaate sekä oikeudenkäyntimenettelyn moitteeton kulku.

Vaikka oikeussubjekteille uusien yhteisön oikeuden rikkomista koskevien vaatimusten esittämistä varten asetettua 60 päivän määräaikaa ei sinänsä ole syytä asettaa kyseenalaiseksi, on kuitenkin todettava, että yhteisön oikeuden kanssa ristiriidassa on sellaisen kansallisen menettelysäännön soveltaminen, jossa kansallista tuomioistuinta sen käsitellessä toimivaltaansa kuuluvia asioita kielletään tutkimasta viran puolesta, onko kansallinen säädös, päätös tai toimi yhteensoveltuva yhteisön oikeuden säännöksen kanssa, kun oikeussubjekti ei ole vedonnut tähän yhteisön säännökseen tietyssä määräajassa; tämä koskee tilanteita, joissa pääasian kansallinen tuomioistuin on ensimmäinen tuomioistuin, joka voi esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen, ja tilanteita, joissa kyseinen määräaika oli päättynyt silloin kun tämä tuomioistuin käsitteli asiaa, jolloin tämä tuomioistuin ei voinut viran puolesta tutkia tätä yhteensoveltuvuutta, sekä tilanteita, joissa ei näytä siltä, että toinen kansallinen tuomioistuin voisi myöhemmässä oikeudenkäynnissä tutkia viran puolesta, onko kansallinen säännös yhteensoveltuva yhteisön oikeuden kanssa, ja tilanteita, joissa sitä, että kansalliset tuomioistuimet eivät voi ottaa viran puolesta käsiteltäväkseen yhteisön oikeuteen liittyviä oikeudellisia perusteita, ei voitane myöskään kohtuullisesti perustella esimerkiksi oikeusvarmuuden periaatteella tai oikeudenkäynnin moitteettoman kulun periaatteella.