ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 7/31

Kanne 30.10.2015 – European Dynamics Luxembourg ym. v. Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtiva virasto (Frontex)

(Asia T-613/15)

(2016/C 007/42)

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Asianosaiset

Kantajat: European Dynamics Luxembourg (Luxemburg, Luxemburg), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis fai Tilematikis AE (Ateena, Kreikka) ja European Dynamics Belgium SA (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja M. Sfyri)

Vastaaja: Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtiva virasto (Frontex)

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston hankintailmoituksen nro 2015/S 162-295659, joka on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä nro S 162 22.8.2015;

— velvoittamaan Frontexin korvaamaan kantajille siitä aiheutuneen vahingon, että he ovat menettäneet mahdollisuuden tehdä sopimuksen kilpailutetusta hankinnasta; kantajat arvioivat kyseisen vahingon määräksi oikeuden ja kohtuuden mukaan 85 000 euroa korkoineen annettavan tuomion julistamispäivästä lukien tai minkä hyvänsä muun unionin yleisen tuomioistuimen vahvistaman määrän ja

— velvoittamaan Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston korvaamaan kaikki kantajien oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat väittävät, että riidanalainen hankintailmoitus on SEUT 263 artiklan mukaan kumottava, koska se on julkisia hankintoja ohjaavan suhteellisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen vastainen ja rikkoo varainhoitoasetuksen N:o 966/2012 (1) 102 artiklan 1 kohtaa sekä delegoidun asetuksen N:o 1268/2012 (2) 146 artiklan 1 kohtaa ja 147 artiklaa.

(1) Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL L 298, s. 1).

(2) Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 soveltamissäännöistä 29.10.2012 annettu komission delegoitu asetus (EU) N:o 1268/2012 (EUVL L 362, s. 1).
1)

Ensimmäinen kanneperuste esitetään sen 25 prosentin kiinteän oikaisun osalta, joka on määrätty pysyvien laidunten määrittämisessä ja valvonnassa vuosina 2009, 2010 ja 2011 olleiden heikkouksien vuoksi, ja se koskee asetuksen N:o 796/2004 (2) 2 artiklan 2 kohdan (sittemmin asetuksen N:o 1120/2009 (3) 2 artiklan c alakohdan) virheellistä tulkintaa ja soveltamista.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 371/29

Kanne 2.9.2015 – Liettua v. komissio

(Asia T-508/15)

(2015/C 371/32)

Oikeudenkäyntikieli: liettua

Asianosaiset

Kantaja: Liettuan tasavalta (asiamiehet: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė, M. Palionis ja A. Petrauskaitė)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 22.6.2015 tehdyn Euroopan komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2015/1119 siltä osin kuin päätös on osoitettu Liettuan tasavallalle ja se koskee varhaiseläkejärjestelmää maataloushyödykkeiden tuotannossa ja

— velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja esittää kanteensa tueksi yhden kanneperusteen, jossa se väittää, että unionin oikeutta on rikottu.

Tehdessään riidanalaisen päätöksen komissio rikkoi asetuksen (EU) N:o 1306/201 (1) 52 artiklan 2 kohtaa ja loukkasi suhteellisuusperiaatetta seuraavista syistä.

1) Ottamatta huomioon rikkomisen luonnetta ja Euroopan unionille aiheutunutta taloudellista vahinkoa komissio käytti kiinteämääräistä oikaisua, vaikka niiden tietojen perusteella, jotka esitettiin Liettuan asianmukaisesti suorittaman kaikkien hakemusten jälkikäteisen tarkastuksen jälkeen, oli mahdollista määritellä tarkasti Euroopan unionille tosiasiallisesti aiheutunut taloudellinen vahinko. Liettuan tasavallan hallitus toteaa, että Liettuan viranomaisten suorittamat jälkikäteiset tarkastukset ovat asianmukainen keino varoille tosiasiallisesti aiheutuneen vahingon määrittämiseksi, koska — arviointiperusteet, jotka tarkastuksiin on valittu, ovat maataloushyödykkeiden tuotannon käsitteen mukaisia — komissio yhdisti virheellisesti maataloushyödykkeiden tuotannon käsitteen osittaisten omavaraistilojen käsitteeseen — komissio ei ottanut huomioon Liettuan tasavallan tavoittelemia päämääriä ja toimenpiteitä, jotka on selvästi esitetty maaseudun kehittämisohjelman asiakirjoissa.

2) Joka tapauksessa komissio sovelsi virheellisesti liiallista viiden prosentin suuruista rahoitusoikaisua, koska tätä oikaisua on käytettävä vain silloin, kun unionin talousarvion menetys on merkittävä, kun Liettuan tasavallan suorittamat tarkastukset ja sen esittämät tiedot osoittivat, että unionin talousarvioon saattoi kohdistua vain vähäinen taloudellinen riski.

(1) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL L 347, s. 549).
1)

Ensimmäinen kanneperuste: SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan virheellinen soveltaminen, koska on katsottu, että kyseessä on yhteinen etu Kantajat väittävät, että arvioinnissaan komissio sekoittaa keskenään kriteerit, joita on noudatettava SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan, ja siten soveltaa mainittuja määräyksiä virheellisesti. Komissio katsoo ydinvoiman edistämisen olevan yhteisen edun mukaista; näin ei kuitenkaan ole. Komission mielestä yhteinen etu on kyseessä myös toimitusvarmuudessa, joka kyllä on SEUT 194 artiklan mukaisesti yksi unionin tavoitteista energia-alalla mutta jota ei voida saavuttaa asianomaisen ydinvoimalaitoksen rakentamisella ja toiminnalla.
—

Asetuksen N:o 2100/94 20 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, luettuna yhdessä asetuksen N:o 2100/94 11 artiklan 1 kohdan, 54 artiklan 2 kohdan ja 76 artiklan sekä asetuksen N:o 874/2009 51 artiklan kanssa, on rikottu.
—

asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että hanke on yhteensoveltuva toimintaohjelman ”Innovatiivinen talous” ja unionin oikeuden kanssa. — Kantaja väittää, että komissio ei päätöksessään kyseenalaista sitä, että alatoimenpiteessä 4.5.2. (liite 2) asetetut kriteerit ovat yhteensoveltuvat toimintaohjelman ”Innovatiivinen talous” ja unionin oikeuden kanssa. Komissio ei kantajan mukaan myöskään kyseenalaista sitä, että hanke on yhteensoveltuva asetettujen kriteerien kanssa ja/tai sitä, että JYSK on oikeutettu saamaan 60,5 pistettä.
—

kumoamaan sopimuksen 518072-LLP-1-2011-1-DE-COMENIUS-CNW/2011-3848 rahoittamisesta NESTin – ”Network for Staff and Teachers in Childcare Services” -hanke – osalta 10.4.2014 tehdyn koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanoviraston (EACEA) päätöksen EACEA/MH/mvh/OKRAPF15D006233
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa ja 2 kohtaa on rikottu
3)

Kolmas kanneperuste perustuu siihen, että SEUT 107 artiklan 1 kohtaa on rikottu, koska komissio on virheellisesti kieltäytynyt tukeutumasta vertailuanalyysiin, joka seurauksena se olisi katsonut, etteivät kantajat olleet saaneet tukea. Kantajat väittävät vaihtoehtoisesti, että komissio ei ole antanut asianmukaista painoarvoa markkinointipalveluille, on virheellisesti hylännyt syyt, jotka olivat tällaisten palvelujen hankkimista koskevan lentokentän päätöksen taustalla, on virheellisesti hylännyt mahdollisuuden, että osa markkinointipalveluista on voitu hankkia yleistä etua koskevista syistä, ei ole arvioinut markkinointisopimuksia markkinataloudessa toimivaa yritystä koskevista lentokentän omistajan ja operaattorin erillisistä näkökulmista, on käyttänyt riittämättömiä ja epäluotettavia tietoja lentoaseman kannattavuuden laskemiseksi, on soveltanut liian lyhyttä aikaväliä, on virheellisesti perustanut arviointinsa vain sovittuihin reitteihin ja on jättänyt huomiotta verkostoulkoisvaikutukset, jotka lentoasema saattoi odottaa saavansa yhteistyöstään Ryanairin kanssa. Joka tapauksessa vaikka kantajat olisivat saaneet etua, komissio ei ole osoittanut, että etu oli valikoivaa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 205/35

Kanne 8.4.2015 – EFB v. komissio

(Asia T-174/15)

(2015/C 205/47)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: European Federation of Biotechnology (EFB) (Liège, Belgia) (edustajat: asianajajat M. Troncoso Ferrer ja S. Moya Izquierdo)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— ottaa kanteen tutkittavaksi ja toteaa sen perustelluksi

— velvoittaa Euroopan komission maksamaan kantajalle 36 457,79 euroa

— velvoittaa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteessaan kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että Euroopan komissio on rikkonut sopimusvelvoitteitaan, jotka perustuvat 24.1.2007 tehtyyn sopimukseen hankkeessa European Federation of Biotechnology Latin American Action on Functional Foods viitteellä CT-2006-043158 (jäljempänä sopimus), ja että kantajan todetaan olevan vastuussa 36 457,79 euron suuruisesta summasta.

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

1. Ensimmäinen kanneperuste perustuu useita tukikelpoisia kuluja koskeviin ilmeisiin arviointivirheisiin, mikä merkitsee Belgian siviililain 1315 §:n vastaista todisteiden arvioinnin virhettä.

2. Toinen kanneperuste perustuu sopimuksen yleisten ehtojen II.20 ja II.6 artiklan rikkomiseen.

3. Kolmas kanneperuste perustuu Belgian siviililain 1134 §:n rikkomiseen ja sopimusten täyttämistä koskevan lojaliteettiperiaatteen loukkaamiseen.

4. Neljäs kanneperuste perustuu siihen, ettei Euroopan komissio esittänyt perusteluja joidenkin kulujen korvaamisen epäämiselle.

5. Viides kanneperuste perustuu luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen.
2)

Kokonaismäärältään 2 1 23 619,66 euron oikaisu (”luonnonhaittakorvaukset” ja ”maatalouden ympäristötoimenpiteet”) on kumottava seuraavista syistä: — sillä rikotaan asetuksen (EY) N:o 1975/2006 10 artiklan 2 ja 4 kohtaa ja 14 artiklan 2 kohtaa, koska komissio katsoi, ettei Espanjan kuningaskunta ollut noudattanut velvoitteitaan, kun oli kyse ”luonnonhaittakorvauksia” koskevista toimenpiteistä ja ”maatalouden ympäristötoimenpiteistä”, koska se ei ollut laskenut eläimiä edellä mainittuihin tukiin liittyen paikan päällä suoritettavien tarkastusten yhteydessä. Tämä peruste on jaettu kahteen osaan, koska Espanjan kuningaskunta väittää, että i) velvollisuus laskea eläimet paikan päällä suoritettavien tarkastusten yhteydessä, kun on kyse tuesta Kastilia ja Leónin alueen maaseudun kehittämisohjelmalle vuosina 2007-2013, on vastoin tiheyslukua koskevan edellytyksen soveltamisen jatkuvuutta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja ii) komissio tulkitsi virheellisesti asetuksen (EY) N:o 1975/2006 10 artiklan 2 ja 4 kohtaa yhdessä sen 14 artiklan 2 kohdan kanssa katsomalla, ettei Espanjan valvontajärjestelmä soveltunut tiheyslukua koskevan edellytyksen noudattamisen varmistamiseen. — sillä rikotaan asetuksen (EY) N:o 1082/2003 2 artiklan 2 kohtaa ja asetuksen (EY) N:o 796/2004 26 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, koska Espanjan kuningaskunnalla on karjaa, lampaita ja vuohia koskevia tietokantoja, jotka ovat luotettavia ja joita lisäksi päivitetään jatkuvasti vaatimusten mukaisesti. — sillä rikotaan asetuksen (EY) N:o 1290/2005 31 artiklan 2 kohtaa, koska on ilmeisen suhteetonta ottaa käyttöön 5 prosentin rahoitusoikaisu tutkimuksen kohteena olevien toimenpiteiden osalta. Rahoitusoikaisu on suhteeton, koska vaikka Espanjan viranomaisten katsottaisiin syyllistyneen rikkomiseen, riidanalaisella päätöksellä mennään pidemmälle kuin mikä on asianmukaista ja tarpeellista unionin taloudellisten intressien suojaamiseksi.
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu SEUT 93, 107, 108 ja 263 artiklan, asetuksen (ETY) N:o 1191/69 17 artiklan ja rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23.10.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1370/2007 9 artiklan rikkomiseen. — Tältä osin väitetään, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen, koska se on loukannut oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita, joista säädetään asetuksessa N:o 1191/69.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 127/33

Valitus, jonka Luigi Macchia on tehnyt 19.2.2015 virkamiestuomioistuimen asiassa F-63/11 RENV, Macchia v. komissio, 12.12.2014 antamasta määräyksestä

(Asia T-80/15 P)

(2015/C 127/45)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Luigi Macchia (Rooma, Italia) (edustajat: asianajajat S. Rodrigues ja A. Blot)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan virkamiestuomioistuimen asiassa F-63/11 RENV 12.12.2014 antaman määräyksen

— hyväksymään näin ollen valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset ja täten — toteamaan, että kanne otetaan tutkittavaksi — pääasiallisesti — kumoamaan OLAFin pääjohtajan nimittävän viranomaisen ominaisuudessaan 12.8.2010 tekemän implisiittisen päätöksen olla uusimatta valittajan työsopimusta, sellaisena kuin tämä implisiittinen päätös käy ilmi muun muassa siitä, ettei OLAFin pääjohtaja vastannut valittajan hänelle 12.4.2010 esittämään vaatimukseen — siltä osin kuin on tarpeellista kumoaa nimittävän viranomaisen 22.2.2011 tekemän päätöksen, jolla hylätään valittajan henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla esittämä valitus — tämän seurauksena palauttaa valittajan tehtäviin, joita hän OLAFissa hoiti, ja jatkaa hänen työsopimuksensa kestoa henkilöstösäännöissä asetettujen edellytysten mukaisesti — toissijaisesti ja jos edellä esitettyä tehtäviin palauttamista koskevaa vaatimusta ei hyväksytä, velvoittaa komission maksamaan valittajalle hänelle aiheutuneesta aineellisesta vahingosta korvauksen, jonka kohtuulliseksi määräksi on toistaiseksi arvioitu summa, joka vastaa palkan, jota valittajalle olisi maksettu väliaikaisena toimihenkilönä OLAFissa ja sen palkan välistä eroa, jota hänelle maksetaan hänen tämänhetkisestä työstään (eli noin 3 000 euroa kuukaudessa), vähintään hänen alkuperäisen työsopimuksensa keston ajan (neljä vuotta) ja kauemmin siinä tapauksessa, että kyseinen työsopimus olisi uusittu kolmannen kerran, jolloin hänellä olisi ollut mahdollisuus saada toistaiseksi voimassa oleva työsopimus — joka tapauksessa velvoittaa komission maksamaan summan, jonka kohtuulliseksi määräksi on toistaiseksi arvioitu 5 000 euroa, korvauksena henkisestä kärsimyksestä asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä alkaen laillisen korkokannan mukaan laskettavine viivästyskorkoineen

— velvoittaa vastapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan, tästä muutoksenhausta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja vetoaa valituksensa tueksi yhteen ainoaan valitusperusteeseen, joka perustuu siihen, että virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 81 artiklaa on rikottu, virkamiestuomioistuimen tuomioistuinvalvonnan laajuutta on loukattu, perusteluvelvollisuutta on loukattu ja tosiseikkoja on vääristetty ja että virkamiestuomioistuin teki virheellisiä toteamuksia asiakirja-aineiston asiakirjoista.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa, 2 kohtaa ja 3 kohtaa on rikottu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 96/23

Kanne 2.2.2015 – Hydrex v. komissio

(Asia T-45/15)

(2015/C 096/29)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Asianosaiset

Kantaja: Hydrex NV (Antwerpen, Belgia) (edustaja: asianajaja P. Van Eysendeyk)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— toteamaan, että Euroopan komission 12.1.2015 antama päätös C(2015) final, joka annettiin kantajalle tiedoksi SEUT 297 artiklan mukaisesti 13.1.2015 päivätyllä kirjeellä ja joka koskee 5 40 721,10 euron suuruisen summan takaisinperintää koskevaa määräystä nro 3241405101, on lainvastainen, koska sen perustelut ovat ilmeisen puutteelliset, mistä seurasi täysin virheellinen arviointi, ja kumoamaan päätöksen tämän vuoksi

— velvoittamaan Euroopan komission palauttamaan kaikki laittomasti vaaditut ja/tai pidätetyt summat

— velvoittamaan Euroopan komission korvamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Euroopan komissio ja kantaja allekirjoittivat vuonna 2006 tukisopimuksen LIFE06 ENV/B/000362, jonka otsikko oli ”Demonstration of a 100 % non-toxic durable hull protection and anti-fouling system contribution to zero emission to the aquatic environment and saving 3-8 % heavy fuels”. Riidanalainen komission vaatimus perustuu ex-post tarkastukseen, josta väitetään käyneen ilmi, että hankkeen tukikelpoisia kustannuksia on alennettava.

Kantaja esittää kanteensa tueksi, että perusteluvelvollisuus on laiminlyöty. Se väittää, että komissio ei ole ottanut huomioon tarkastusta, joka tehtiin, kun kaikki asiakirjat olivat vielä käytettävissä. Se esittää toissijaisesti, että komissio ei ole ottanut huomioon sen ex-post tarkastuskertomuksesta esittämää huomautusta todisteena eräästä lisäkustannuksesta.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan perussopimuksen soveltamiseen liittyviä oikeussääntöjä on rikottu – BES:n velvoittaminen maksamaan Portugalin tasavallan antamien sitoumusten toteuttamisen valvontaan liittyvät kulut: — sellaisten velvoitteiden asettaminen BES:lle, jotka liittyvät kolmannen toimintaan, jolle BES ei antanut suostumustaan ja josta se ei hyödy ja jota ei valittu sellaisten kriteerien mukaisesti, joilla taataan taloudellisesti edullisimman ratkaisun periaatteen noudattaminen, mahdollisesti BES:n luotonantajien ja osakkeenomistajien vahingoksi; — riidanalaisen päätöksen mukaan pankin kriisinratkaisurahasto nimeää toimitsijamiehet. Vaikka Portugalin tasavallan vastuulla on ainoastaan yhden ainoan Monitoring Trusteen nimeäminen, ei ole kuitenkaan hyväksyttävää, että toimitsijamiesten palkkioidenmaksuvelvoite on pelkästään BES:n vastuulla. Tämä ratkaisu loukkaa valtiontukien taustalla olevia periaatteita: (i) se vahvistaa omaisuudenhoitoyhtiön etua vapauttaen sen kriisinratkaisun kuluista, joista sen olisi muuten pitänyt vastata lain nojalla; (ii) se vääristää kilpailua pankin kriisinratkaisurahaston hyväksi vapauttaen sen kuluista, joiden suuruutta ei määritetty valtiontuen hyväksymispäätöksessä; — valtiontukia koskeva EU:n lainsäädäntö ei sisällä mitään perustetta sille, että BES, joka – muistettakoon tämä – ei ole päätöksen adressaatti eikä tuensaaja, velvoitetaan maksamaan toimitsijamiesten palkkiot; — yhteisestä kriisinratkaisumekanismista annetussa asetuksessa (EU) N:o 806/2014, jota sovelletaan vuodesta 2016 lähtien, ei anneta lisäselvitystä asiasta, vaikka sen 19 artiklassa säädetään edustajan roolista, eikä lisäselvitystä anneta myöskään asetuksessa N:o 1093/2010 eikä direktiivissä 2014/59/EU, jonka täytäntöönpanon määräaika ei ole vielä päättynyt; — Euroopan unionin oikeudessa ja Euroopan komission kilpailupääosaston, joka vastaa tutkinnasta, jonka päätteeksi riidanalainen päätös on tehty, toimialalla on olemassa selviä tulkintasääntöjä, jotka koskevat toimitsijamiehiä ja heidän palkkioitaan ja joilla voidaan paikata lainsäädännön aukkoja arvioitavana olevan tilanteen osalta erityisesti toimitsijamiesten määrällisen palkkiorakenteen suhteen, jonka on perustuttava asianosaisten väliseen sopimukseen, joka Euroopan komission on hyväksyttävä ja jonka on taattava tarpeellinen itsenäisyys ja keinot; — Euroopan komissio ei voi määrätä, miten kantaja toteuttaa käytännössä toimitsijamiesten palkkioiden maksamisen, koska sillä, että Euroopan komissio määrää tällaisen maksuvelvollisuuden sitovasti (ilman että BES hyväksyisi ennalta sen määrän), ei ole oikeudellista perustetta asetuksessa (EU) N:o 806/2014 eikä missään muussa säädöksessä; — Euroopan komissio itse toteaa riidanalaisessa päätöksessä pelkästään, että roskapankki (Bad Bank) vastaa toimitsijamiesten palkkioista ”siten, ettei edustajaa estetä täyttämästä tehtäväänsä itsenäisesti ja tehokkaasti”. Palkkiorakennetta ja erityisesti sen käytännön toteuttamista tai sen rajoja ei siis määritetä konkreettisesti.
1)

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan suhteellisuusperiaatetta on loukattu. Save Energy -hankkeen puitteissa kantaja ja komissio nimittäin tekivät tukisopimuksen, jonka tarkoituksena on kyseisen hankkeen rahoittaminen. Kantaja väittää täyttäneensä kaikki hankkeen tavoitteet ja että komissio edellä mainitussa 28.10.2014 tekemässään päätöksessä (jäljempänä riidanalainen päätös) käsitteli ainoastaan muodollisia, kirjanpidollisia ja asiakirjoihin liittyviä kysymyksiä eikä ottanut huomioon saavutettuja tuloksia. Vaaditun määrän maksaminen merkitsee liiallista taakkaa, kun otetaan huomioon se, että kantaja on pieni tai keskisuuri yritys, ja rajoittaa kantajan toimintavapautta loukaten näin selvästi suhteellisuusperiaatetta.
1.

Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että arviointimalli sisältää virheitä, tarjoajille on annettu ristiriitaisia ohjeita, tarjoajille annettuja ohjeita on rikottu, tarjouseritelmää on rikottu sekä avoimuuden ja hyvän hallinnon periaatteita on loukattu. — Kantajat väittävät, että arviointimalli, sellaisena kuin se tarjouspyyntöasiakirjoissa esitettiin, sisälsi lukuisia virheitä. Arviointikomitea käytti lisäksi eri mallia – tästä tarjouksentekijöille ilmoittamatta – kuin mistä oli ilmoitettu, ja se käytti myös arvoja, jotka oli otettu muusta kuin taulukosta, josta oli ilmoitettu tarjoajien kysymyksiin esitetyissä vastauksissa.
—

kumoamaan rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta 31.7.2014 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 833/2014 – sellaisena kuin se on muutettuna 8.9.2014 annetulla neuvoston asetuksella (EU) N:o 960/2014 – 3 ja 3 a artiklan, 4 artiklan 3 ja 4 kohdan, liitteen II, 5 artiklan 2 kohdan b, c ja d alakohdan ja 3 kohdan, liitteen VI ja 11 artiklan
—

kumoamaan parlamentin 18.9.2014 tekemän riidanalaisen päätöksen nro D(2014)38802, jolla parlamentti hylkäsi kantajien tarjouksen erästä 3 avoimessa hankintamenettelyssä nro 2014/S 066-111912, jonka nimitys on ”PE/ITEC-ITS14 – External provision of IT services”, ja
6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan SEUT 108 artiklaa on rikottu ja sovellettu väärin katsomalla, että väitetty tuki on peräisin valtiolta — Riidanalaisessa päätöksessä on virhe, sillä siinä on katsottu, että SEA Handling SpA:n päätös perustaa Airport Handling SpA ja luovuttaa sille alkupääoma on viranomaisten tekemä.
1.

Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että nettomäärältään 2 7 31 208,07 euron kiinteämääräinen oikaisu ja käytetty laskentatapa ovat yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (EUVL L 209, s. 1) 31 artiklan 2 kohdan, komission 23.12.1997 laatimien suuntaviivojen, jotka ilmenevät asiakirjasta nro VI/5330/97 (rahoituksellisten seuraamusten määrittämistä EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevaa päätöstä valmisteltaessa koskevat suuntaviivat), ja asiakirjan AGRI-64043-2005 (Communication from the Commission, on how the Commission intends in the context of the EAGGF-Guaranteev clearance procedure to handle shortcomings in the context of croos-compliance control system implemented by the Member State) vastaisia, koska kiinteämääräinen oikaisu ei ole kantajan mukaan perusteltu, sillä kantaja oli määrittänyt rahastolle koituvan todellisen riskin täsmällisesti. Komission soveltamistapa on kantajan mukaan paitsi virheellinen myös kohtuuton ja näin ollen perusteeton.