ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.11.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Okrazhen sad – Burgas – Bulgaria) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on DELTA STROY 2003

(Asia C-203/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Puitepäätös 2005/212/YOS - Sovellettavuus - Rahamääräisen seuraamuksen määrääminen oikeushenkilölle verovelkojen maksamatta jättämisestä - Menetetyksi tuomisemisen käsite - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 48, 49 ja 52 artikla - Rikosoikeudelliset seuraamukset - Syyttömyysolettaman periaate, rikosoikeudellinen laillisuusperiaate ja rikoksista määrättävien rangaistusten oikeasuhteisuuden periaate - Puolustautumisoikeudet - Rikosoikeudellisen seuraamuksen määrääminen oikeushenkilölle tämän edustajan tekemästä rikoksesta - Samanaikaisesti vireillä oleva rikosoikeudellinen menettely oikeushenkilön edustajaa vastaan - Oikeasuhteisuus)

(2023/C 7/07)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Okrazhen sad – Burgas

Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

DELTA STROY 2003

Muu osapuoli: Okrazhna prokuratura – Burgas

Tuomiolauselma

Perusoikeuskirjan 48 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla kansallinen tuomioistuin voi määrätä oikeushenkilölle rikosoikeudellisen seuraamuksen rikoksesta, josta on vastuussa luonnollinen henkilö, jolla on oikeus tehdä oikeushenkilön puolesta sitoumuksia tai edustaa sitä, jos oikeushenkilölle ei ole annettu mahdollisuutta kiistää sitä, että rikos on tapahtunut.

(1) EUVL C 228, 14.6.2021.
1)

Tiettyjen tukimuotojen toteamisesta sisämarkkinoille soveltuviksi [SEUT] 107 ja [SEUT] 108 artiklan mukaisesti 17.6.2014 annetun komission asetuksen (EU) N:o 651/2014 2 artiklan 83 alakohtaa on tulkittava siten, että sellaista yksityisoikeudellista yhteisöä, joka harjoittaa useita toimintoja, muun muassa tutkimustoimintaa, mutta jonka tuloista suurin osa on peräisin taloudellisesta toiminnasta, kuten vastikkeellisten koulutuspalvelujen tarjoamisesta, voidaan pitää tässä säännöksessä tarkoitettuna tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaationa, mikäli kaikkien asiassa merkityksellisten seikkojen valossa voidaan osoittaa, että sen päätavoitteena on harjoittaa riippumattomasti perustutkimusta, teollista tutkimusta tai kokeellista kehittämistä ja mahdollisesti myös levittää tällaisen toiminnan tuloksia koulutuksen, julkaisujen tai tiedonsiirron kautta. Tässä yhteydessä tällaiselta yhteisöltä ei voida edellyttää, että se saa tietyn osuuden tuloistaan tutkimus- ja tiedonlevittämistoiminnasta, joka on muuta kuin taloudellista toimintaa.
Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 29.9.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court – Irlanti) – FS v. Chief Appeals Officer, The Social Welfare Appeals Office, The Minister for Employment Affairs ja The Minister for Social Protection

(Asia C-3/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Asetus (EY) N:o 883/2004 - Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen - Perhe-etuudet - Taannehtiva maksaminen - Edunsaajan muuttaminen toiseen jäsenvaltioon - 81 artikla - Hakemuksen käsite - 76 artiklan 4 kohta - Vastavuoroinen tiedotus- ja yhteistyövelvollisuus - Noudattamatta jättäminen - 12 kuukauden vanhentumisaika - Tehokkuusperiaate)

(2022/C 432/04)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court (Irlanti)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: FS

Vastapuolet: Chief Appeals Officer, The Social Welfare Appeals Office, The Minister for Employment Affairs ja The Minister for Social Protection

Tuomiolauselma

1) Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 81 artiklaa on tulkittava siten, että kyseisessä artiklassa tarkoitettu hakemuksen käsite koskee yksinomaan hakemusta, jonka henkilö, joka on käyttänyt oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, on toimittanut sellaisen jäsenvaltion viranomaisille, joka ei ole toimivaltainen kyseisessä asetuksessa säädettyjen lainvalintasääntöjen nojalla. Tämän käsitteen piiriin ei siis kuulu sellaisen henkilön, joka ei ole vielä käyttänyt oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, jonkin jäsenvaltion lainsäädännön nojalla toimittama alkuperäinen hakemus eikä se, että kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset suorittavat määräajoin etuuden, joka toisen jäsenvaltion on normaalisti maksettava tämän suorittamisen ajankohtana.

2) Unionin oikeus ja erityisesti tehokkuusperiaate eivät ole esteenä sellaisen kansallisen säännöstön soveltamiselle, jossa lapsilisähakemuksen taannehtivalle vaikutukselle asetetaan 12 kuukauden vanhentumisaika, koska tämä määräaika ei ole sellainen, että asetuksessa N:o 883/2004 vahvistettujen oikeuksien käyttäminen on asianomaisille siirtotyöläisille käytännössä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa.

(1) EUVL C 138, 19.4.2021.
2)

Puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/2009/YOS, 2 artiklan 4 kohtaa ja 4 artiklan 1 alakohtaa, kun niitä luetaan yhdessä perusoikeuskirjan 49 artiklan 3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ei voi kieltäytyä panemasta täytäntöön eurooppalaista pidätysmääräystä, joka on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen täytäntöönpanoa varten, silloin kun kyseinen rangaistus on pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa määrätty sen perusteella, että etsitty henkilö on syyllistynyt yhtenä kokonaisuutena pidettävään rikokseen, joka muodostuu useista teoista, joista vain osa on rikos täytäntöönpanojäsenvaltiossa.
Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 19.5.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte suprema di cassazione – Italia) – Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) ja Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) v. Ryanair DAC

(Asia C-33/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Siirtotyöläiset - Sosiaaliturva - Sovellettava lainsäädäntö - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - 14 artiklan 2 kohdan a alakohdan i ja ii alakohta - Asetus (EY) N:o 883/2004 - 11 artiklan 5 kohta - 13 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta - Kotiaseman käsite - Lentohenkilökunta - Kahden tai useamman jäsenvaltion alueella työskentelevät työntekijät - Liittymäperusteet)

(2022/C 266/08)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) ja Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

Vastapuoli: Ryanair DAC

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 631/2004, 14 artiklan 2 kohdan a alakohdan i alakohtaa ja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004, sellaisena kuin se on muutettuna 16.9.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 988/2009 ja sen jälkeen 22.5.2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 465/2012, 13 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 87 artiklan 8 kohtaa ja asetuksen N:o 883/2004, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 465/2012, 11 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltioon sijoittautuneen lentoyhtiön lentohenkilökuntaan, jota E101-todistukset eivät kata, joka työskentelee 45 minuuttia päivässä miehistölle tarkoitetussa, nimellä ”crew room” kutsutussa tilassa, joka tällä lentoyhtiöllä on sen toisen jäsenvaltion alueella, jossa tämä lentohenkilökunta asuu, ja joka on jäljellä olevan osan työajasta kyseisen lentoyhtiön lentokoneissa, sovellettava sosiaaliturvalainsäädäntö on viimeksi mainitun jäsenvaltion lainsäädäntö.

(1) EUVL C 110, 29.3.2021.
Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 31.3.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgerichtshof – Itävalta) – IA v. Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

(Asia C-231/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Dublin-järjestelmä - Asetus (EU) N:o 604/2013 - 29 artiklan 2 kohta - Turvapaikanhakijan siirto kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon - Siirtoa koskeva kuuden kuukauden määräaika - Mahdollisuus jatkaa tätä määräaikaa enintään yhteen vuoteen, kun kyse vangitsemisesta - Vangitsemisen käsite - Tuomioistuimen hyväksymä turvapaikanhakijan määrääminen tahdosta riippumattomaan psykiatriseen sairaalahoitoon)

(2022/C 207/08)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: IA

Vastaaja: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

Tuomiolauselma

Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 29 artiklan 2 kohdan toista virkettä on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitettua käsitettä ”vangitseminen” ei voida soveltaa turvapaikanhakijan tahdosta riippumattomaan psykiatriseen sairaalahoitoon määräämiseen, jonka tuomioistuin on päätöksellään hyväksynyt, sillä perusteella, että kyseinen henkilö mielisairautensa vuoksi on selvästi vaaraksi itselleen tai yhteiskunnalle

(1) EUVL C 242, 21.6.2021.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 28.4.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Augstākā tiesa (Senāts) – Latvia) – SIA ”PRODEX” v. Valsts ieņēmumu dienests

(Asia C-72/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Tulliliitto - Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - Tullinimikkeet - Alanimike 4418 20 - Ala - Ovet ja niiden karmit, kehykset ja kynnykset - MDF-levyt ja listat - Yhdistetyn nimikkeistön yleisten tulkintasääntöjen 2 säännön a alakohdan ensimmäinen osa - Epätäydellinen tai viimeistelemätön tavara - Käsite)

(2022/C 237/18)

Oikeudenkäyntikieli: latvia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Augstākā tiesa (Senāts)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: SIA ”PRODEX”

Vastaaja: Valsts ieņēmumu dienests

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 4.10.2013 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1001/2013, olevan yhdistetyn nimikkeistön alanimikettä 4418 20, luettuna yhdessä mainitussa liitteessä olevien yhdistetyn nimikkeistön yleisten tulkintasääntöjen 2 säännön a alakohdan ensimmäisen alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että se kattaa erillisinä tavaroina tavarat, joiden kuvataan olevan puulevyjä ja listoja ja joiden muoto ja viimeistelty ulkoasu osoittavat objektiivisesti niiden olevan tarkoitettu käytettäväksi ovien karmien, kehysten ja kynnysten valmistukseen, vaikka ne olisivat epätäydellisiä tai viimeistelemättömiä, sillä edellytyksellä, että niitä on työstetty siten, että niitä voidaan käyttää yksinomaan tällaisina tavaroina ja että niillä on näin ollen valmiiden tavaroiden olennaiset ominaispiirteet.

(1) EUVL C 138, 19.4.2021.
Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 3.2.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Frankfurt am Main – Saksa) – JW, HD, XS v. LOT Polish Airlines

(Asia C-20/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Tuomioistuimen toimivalta ja tuomioiden täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Asetus (EU) N:o 1215/2012 - 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toinen luetelmakohta - Erityinen toimivalta sopimusta koskevassa asiassa - Käsite ”kanteen perusteena olevan velvoitteen täytäntöönpanopaikka” - Palvelujen suorittamista koskeva sopimus - Lentoliikenne - Yhtenäisellä varauksella vahvistettu lentomatka, joka koostuu kahdesta tai useammasta osuudesta, joiden suorittajina on kaksi eri lentoliikenteen harjoittajaa - Asetus (EY) N:o 261/2004 - Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevat yhteiset säännöt - 7 artikla - Oikeus korvaukseen - Lennon ensimmäisen osuuden viivästyminen - Korvauskanne, joka on nostettu lennon ensimmäisen osuuden suorittanutta lentoliikenteen harjoittajaa vastaan kyseisen osuuden määräpaikan tuomioistuimessa)

(2022/C 128/04)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Frankfurt am Main

Pääasian asianosaiset

Kantajat: JW, HD, XS

Vastaaja: LOT Polish Airlines

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa on tulkittava siten, että kun on kyse lennosta, joka on vahvistettu yhtenäisellä varauksella koko matkalle ja joka jakautuu kahteen tai useampaan osuuteen, joilla kuljetuksen suorittajina ovat eri lentoliikenteen harjoittajat, lennon ensimmäisen osuuden määräpaikkaa ei voida pitää kyseisessä säännöksessä tarkoitettuna velvoitteen täyttämispaikkana silloin, kun kyseisen osuuden suorittanutta lentoliikenteen harjoittajaa vastaan on nostettu matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 261/2004 perustuva korvauskanne pelkästään lennon ensimmäisen osuuden lähdön myöhästymisestä aiheutuneen viivästymisen vuoksi.

(1) EUVL C 98, 22.3.2021.
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 22.11.2022 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Tribunal d'arrondissement de Luxembourg – Luxembourg) – WM (C-37/20) ja Sovim SA (C-601/20) v. Luxembourg Business Registers

(Yhdistetyt asiat C-37/20 ja C-601/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Sen estäminen, että rahoitusjärjestelmää käytetään rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen - Direktiivi (EU) 2018/843, jolla muutetaan direktiiviä (EU) 2015/849 - Viimeksi mainitun direktiivin 30 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohtaan tehty muutos - Suuren yleisön oikeus tutustua tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin - Pätevyys - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artikla - Yksityis- ja perhe-elämän kunnioittaminen - Henkilötietojen suoja)

(2023/C 24/03)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal d'arrondissement de Luxembourg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: WM (C-37/20) ja Sovim SA (C-601/20)

Vastaaja: Luxembourg Business Registers

Tuomiolauselma

Rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen annetun direktiivin (EU) 2015/849 ja direktiivien 2009/138/EY ja 2013/36/EU muuttamisesta 30.5.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2018/843 1 artiklan 15 alakohdan c alakohta on pätemätön siltä osin kuin sillä on muutettu rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY ja komission direktiivin 2006/70/EY kumoamisesta 20.5.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/849 30 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohtaa siten, että siinä säädetään, sellaisena kuin se on näin muutettuna, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alueelle perustettujen yhtiöiden ja muiden oikeushenkilöiden tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevat tiedot ovat kaikissa tapauksissa suuren yleisön saatavilla.

(1) EUVL C 103, 30.3.2020.

EUVL C 35, 1.2.2021.
1)

Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta 25.11.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/109/EY 3 artiklan 2 kohdan e alakohtaa on tulkittava siten, että siinä tarkoitettu käsite oleskelu maassa ”pelkästään tilapäisesti” on unionin oikeuden itsenäinen käsite, jota on tulkittava yhtenäisesti kaikkien jäsenvaltioiden alueella.
1)

Kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista 25.5.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY 2 artiklan 2 kohdan d alakohtaa tulkittava siten, että moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 5 ja Euro 6) osalta ja ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuudesta 20.6.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 715/2007 soveltamisalaan kuuluvan moottoriajoneuvon laatu ei ole sellainen kuin vastaavanlaisilla tavaroilla tavanomaisesti eikä sellainen, jota kuluttaja voi kohtuudella edellyttää, jos ajoneuvo on varustettu estolaitteella, jonka käyttö on kielletty kyseisen asetuksen 5 artiklan 2 kohdan nojalla, vaikka ajoneuvolla on voimassa oleva EY-tyyppihyväksyntä ja sitä voidaan näin ollen käyttää tieliikenteessä.
Jos mikään jäsenvaltion tuomioistuin ei ole toimivaltainen ratkaisemaan aviosuhteen purkamista koskevaa hakemusta asetuksen N:o 2201/2003 3–5 artiklan nojalla, tämän asetuksen 7 artiklaa, luettuna yhdessä asetuksen 6 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että se, että pääasian vastaaja on muun kuin sen jäsenvaltion kansalainen, jonka tuomioistuimen käsiteltäväksi asia on saatettu, on esteenä mainitun 7 artiklan säännöksen, joka koskee toimivaltaa muissa tapauksissa, soveltamiselle, mutta se ei kuitenkaan ole esteenä sille, että sen jäsenvaltion tuomioistuimet, jonka kansalainen vastaaja on, ovat toimivaltaisia käsittelemään tällaisen hakemuksen kyseisen jäsenvaltion kansallisten toimivaltasääntöjen mukaisesti.

Jos mikään jäsenvaltion tuomioistuin ei ole toimivaltainen ratkaisemaan vanhempainvastuuta koskevaa vaatimusta asetuksen N:o 2201/2003 8–13 artiklan nojalla, kyseisen asetuksen 14 artiklaa on tulkittava siten, että se, että pääasian vastaaja on muun kuin sen jäsenvaltion kansalainen, jonka tuomioistuimen käsiteltäväksi asia on saatettu, ei ole esteenä mainitun 14 artiklan säännöksen, joka koskee toimivaltaa muissa tapauksissa, soveltamiselle.
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 2.6.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Saksa) – Oikeudenkäynti, jonka ovat saattaneet vireille T.N. ja N.N.

(Asia C-617/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Perintöoikeuteen liittyvät toimenpiteet - Asetus (EU) N:o 650/2012 - 13 ja 28 artikla - Perinnöstä luopumista koskevan ilmoituksen pätevyys - Perillinen, jonka asuinpaikka on muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jonka tuomioistuin on toimivaltainen perintöasiassa - Ilmoitus, joka on tehty sen jäsenvaltion tuomioistuimelle, jossa kyseisellä perillisellä on asuinpaikka)

(2022/C 284/06)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

Pääasian asianosaiset

Kantajat: T.N. ja N.N.

Muu osapuoli: E.G.

Tuomiolauselma

Toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ja virallisten asiakirjojen hyväksymisestä ja täytäntöönpanosta perintöasioissa sekä eurooppalaisen perintötodistuksen käyttöönotosta 4.7.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 650/2012 13 ja 28 artiklaa on tulkittava siten, että perillisen asuinpaikkajäsenvaltionsa tuomioistuimessa tekemää perinnöstä luopumista koskevaa ilmoitusta pidetään muodollisesti pätevänä, jos kyseisessä tuomioistuimessa sovellettavia muotovaatimuksia on noudatettu, vaikka ilmoitus ei täyttäisi perimykseen sovellettavassa laissa asetettuja muotovaatimuksia.

(1) EUVL C 53, 15.2.2021.
C 257/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 12.5.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d'État – Ranska) – Schneider Electric SA ym. v. Premier ministre ja Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance

(Asia C-556/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Direktiivi 90/435/ETY - Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettava yhteinen verojärjestelmä - 4 artikla ja 7 artiklan 2 kohta - Osinkojen taloudellisen kaksinkertaisen verotuksen välttäminen)

(2022/C 257/09)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d'État

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Schneider Electric SA, Axa SA, BNP Paribas, Engie, Orange SA ja L'Air liquide, société anonyme pour l'étude et l'exploitation des procédés Georges Claude

Vastaajat: Premier ministre ja Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance

Tuomiolauselma

Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan emoyhtiön on tehtävä veronpidätys silloin, kun se jakaa edelleen osakkeenomistajilleen voitot, jotka sen tytäryhtiöt ovat jakaneet sille yhteisöveron hyvitykseen oikeuttavalla tavalla, jos näistä voitoista ei ole maksettu yleisen verokannan mukaista yhteisöveroa, siltä osin kuin pidätyksenä maksettavat rahamäärät ylittävät saman direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa säädetyn 5 prosentin enimmäismäärän. Tällainen säännöstö ei kuulu mainitun direktiivin 7 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan.

(1) EUVL C 9, 11.1.2021.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 7.4.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberster Gerichtshof (Itävalta) – J v. H Limited

(Asia C-568/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Asetus (EU) N:o 1215/2012 - Soveltamisala - 2 artiklan a alakohta - Tuomion käsite - Kolmannessa valtiossa annetun tuomion summaarisen ja kontradiktorisen käsittelyn jälkeen toisessa jäsenvaltiossa annettu maksusuoritukseen velvoittava määräys - 39 artikla - Täytäntöönpanokelpoisuus jäsenvaltioissa)

(2022/C 213/15)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberster Gerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: J

Vastapuoli: H Limited

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 2 artiklan a alakohtaa ja 39 artiklaa on tulkittava siten, että maksusuoritukseen velvoittava määräys, jonka jäsenvaltion tuomioistuin on antanut kolmannessa valtiossa annettujen lainvoimaisten tuomioiden perusteella, on tuomio ja täytäntöönpanokelpoinen muissa jäsenvaltioissa, jos se on annettu alkuperäjäsenvaltiossa kontradiktorisessa menettelyssä ja todettu siellä täytäntöönpanokelpoiseksi, mutta se, että kyseessä on tuomio, ei kuitenkaan estä täytäntöönpanon vastapuolta hakemasta tämän asetuksen 46 artiklan mukaisesti täytäntöönpanosta kieltäytymistä jollakin sen 45 artiklassa tarkoitetuista perusteista.

(1) EUVL C 28, 25.1.2021.