Asetuksen N:o 650/2012 4 artiklassa vahvistetaan sen sanamuodon mukaan sen jäsenvaltion tuomioistuinten, jossa perittävän asuinpaikka oli kuolinhetkellä, toimivalta antaa ratkaisu perimyksestä kokonaisuudessaan. Tästä on täsmennettävä, että vaikka mikään tämän säännöksen sanamuodossa ei viittaa siihen, että tässä artiklassa vahvistetun yleisen toimivaltasäännön soveltaminen riippuu siitä edellytyksestä, että kyseessä on perimys, joka liittyy useaan jäsenvaltioon, tämä sääntö perustuu kuitenkin perimykseen, jolla on rajat ylittäviä vaikutuksia. Asetuksen N:o 650/2012 4 artiklan otsikosta ilmenee lisäksi, että tällä säännöksellä säännellään jäsenvaltioiden tuomioistuinten yleisen toimivallan määrittämistä, kun taas toimivallan sisäistä jakoa säännellään 2 artiklan mukaisesti kansallisten sääntöjen perusteella.

Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 90 kohdassa, asetuksella N:o 650/2012 käyttöön otettuun eurooppalaiseen perintötodistukseen sovelletaan kyseisen asetuksen VI luvun säännöksillä säädettyä autonomista oikeudellista säännöstöä. Tässä asiayhteydessä mainitun asetuksen 64 artiklan tavoitteena on täsmentää, että sekä tuomioistuimet että tietyt muut viranomaiset ovat toimivaltaisia antamaan tällaisen perintötodistuksen, ja siinä täsmennetään kyseisen asetuksen 4, 7, 10 ja 11 artiklaan sisältyviin toimivaltasääntöihin viitaten, missä jäsenvaltiossa tällaisen antamisen tulisi tapahtua.

Toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ja virallisten asiakirjojen hyväksymisestä ja täytäntöönpanosta perintöasioissa sekä eurooppalaisen perintötodistuksen käyttöönotosta 4.7.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 650/2012 4 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jossa säädetään, että vaikka perittävän asuinpaikka ei ollut hänen kuolinhetkellään kyseisessä jäsenvaltiossa, kyseisen jäsenvaltion tuomioistuimet ovat toimivaltaisia antamaan kansallisia perintötodistuksia sellaisen perimyksen yhteydessä, jolla on rajat ylittäviä vaikutuksia, kun jäämistöomaisuutta sijaitsee mainitun jäsenvaltion alueella tai jos perittävä oli kyseisen jäsenvaltion kansalainen.

Kuten julkisasiamies on muistuttanut ratkaisuehdotuksensa 109 ja 110 kohdassa, unionin tuomioistuin on siten jo katsonut, että asetuksen N:o 650/2012 säännösten tulkinta, joka aiheuttaisi perimyksen pirstoutumisen, olisi ristiriidassa kyseisen asetuksen tavoitteiden kanssa (ks. vastaavasti tuomio 12.10.2017, Kubicka, C‑218/16, EU:C:2017:755, 57 kohta). Koska yksi näistä tavoitteista on se, että säädetään yhtenäinen perimykseen, jolla on rajat ylittävä vaikutus, sovellettava säännöstö, sen toteuttaminen merkitsee jäsenvaltioiden tuomioistuinten kansainvälistä toimivaltaa koskevien sääntöjen yhdenmukaistamista sekä riita-asioissa että muissa asioissa. Mainitun asetuksen 4 artiklan tulkinta, jonka mukaan tämä säännös määrittää jäsenvaltioiden tuomioistuinten kansainvälisen toimivallan kansallisten perintötodistusten antamista koskevissa menettelyissä, pyrkii hyvän lainkäytön edun mukaisesti unionissa tämän tavoitteen saavuttamiseen rajoittamalla riskiä rinnakkaisista menettelyistä eri jäsenvaltioiden tuomioistuimissa ja niistä mahdollisesti johtuvia ristiriitoja.

(ks. 56, 57 ja 59 kohta sekä tuomiolauselma)