ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Euroopan yhteisöjen komissio vaatii nyt käsiteltävänä olevalla EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla nostetulla kanteella yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Irlanti on laiminlyönyt sille kuuluvan velvollisuuden panna tietyt direktiivit täytäntöön; kyseessä ovat seuraavat direktiivit: a) eläinten terveyttä koskevista edellytyksistä saatettaessa vesiviljeltyjä eläimiä ja tuotteita markkinoille 28 päivänä tammikuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/67/ETY ( 1 ), jonka 29 artiklassa säädetään seuraavaa: ”1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 1 päivää tammikuuta 1993. 2. — —”, b) terveyttä koskevista vaatimuksista elävien simpukoiden tuotannossa ja saattamisessa markkinoille 15 päivänä heinäkuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/492/ETY ( 2 ), jonka 15 artiklassa säädetään seuraavaa: ”Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 1 päivää tammikuuta 1993. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle. — — ” c) terveyttä koskevista vaatimuksista kalastustuotteiden tuotannossa ja saattamisessa markkinoille 22 päivänä heinäkuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/493/ETY ( 3 ), jonka 18 artiklassa säädetään seuraavaa: ”Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen. 1 päivää tammikuuta 1993. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle. — — ”, ja lopuksi d) tietyillä aluksilla käsiteltyjä kalastustuotteita koskevien hygicniasääntöjen vähimmäisvaatimuksista direktiivin 91/493/ETY 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan mukaisesti 16 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/48/ETY ( 4 ), jonka 4 artiklassa säädetään seuraavaa: ”Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 1 päivää tammikuuta 1993. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle. — — ”
35

Tässä yhteydessä on todettava, että kyseisen työjärjestyksen 143 artiklan 1 kohdassa ilmaistua sääntöä, jonka mukaan väliintulohakemus on tehtävä kuuden viikon määräajassa, joka alkaa kulua siitä, kun Euroopan unionin virallisessa lehdessä on julkaistu tiedonanto, jolla on alun perin ilmoitettu sen kannekirjelmän jättämisestä, jolla kyseinen asia on pantu vireille, sovelletaan unionin tuomioistuimen palauttaessa asiaan unionin yleiseen tuomioistuimeen (ks. vastaavasti määräys 1.8.2022, Atlas Copco Airpower ja Atlas Copco v. komissio, C‑31/22 P(I), EU:C:2022:620, 40 kohta).
1)

Euroopan komission on pidättäydyttävä allekirjoittamasta sopimusta, joka on kohteena tarjouspyyntömenettelyssä DIGIT/A 3/PR/2019/010, jonka otsikko on ”Euroopan laajuiset telematiikkapalvelut hallintojen välillä (TESTA)”, sen määräyksen antamiseen asti, joka annetaan mahdollisimman pian määräyksen, jolla tämä välitoimimenettely päätetään, ja määräyksen, jolla valitus asiassa C-478/22 P(R) ratkaistaan, välillä.
92

Se, ettei henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevassa 19 artiklassa säädetä, toisin kuin kyseisen liitteen 20 artiklassa, avioliiton vähimmäiskestoa koskevasta edellytyksestä, selittyy, kuten komission ja parlamentin kirjelmistä ilmenee, sillä, että koska avioliitossa jo olevat parit eivät useimmiten voi ennakoida unionin virkamiehen tulemista työkyvyttömäksi ja koska se mullistaa näiden parien tilanteen, väärinkäytösten tai petosten riski on hyvin pieni, joten unionin lainsäätäjä on halunnut jättää tämän edellytyksen pois kyseisestä artiklasta samaan tapaan kuin henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 17 artiklan toisesta kohdasta ja 18 artiklan toisesta kohdasta sellaisten tilanteiden huomioon ottamiseksi, joissa yhtäältä virkamiehen kuoleman on aiheuttanut hänen tehtäviensä hoidosta tai tapaturmasta johtuva vamma tai sairaus tai tapaturma ja joissa toisaalta virkamiehen ennen palvelussuhteen päättymistä solmimasta avioliitosta on syntynyt lapsia, joiden elatuksesta eloon jäänyt puoliso huolehtii tai on huolehtinut.
22

Valituslupahakemuksessa on näin ollen joka tapauksessa selostettava selkeästi ja täsmällisesti valitusperusteet, ja siinä on mainittava samoin selkeästi ja täsmällisesti kunkin valitusperusteen esiin tuoma oikeuskysymys ja täsmennettävä, onko kysymys tärkeä unionin oikeuden yhtenäisyyden, johdonmukaisuuden tai kehityksen kannalta, ja selostettava erikseen syyt, joiden vuoksi kyseinen kysymys on tärkeä esitetyn perusteen kannalta. Valitusperusteista on todettava erityisesti, että valituslupahakemuksessa on täsmennettävä unionin oikeuden säännös tai oikeuskäytäntö, jota valituksenalaisessa tuomiossa on rikottu, ja esitettävä lyhyesti, millä tavoin unionin yleisen tuomioistuimen väitetään tehneen oikeudellisen virheen, ja osoitettava, millä tavoin tämä virhe on vaikuttanut valituksenalaisen tuomion tai määräyksen lopputulokseen. Kun oikeudellinen virhe, johon vedotaan, johtuu oikeuskäytännön rikkomisesta, valituslupahakemuksessa on selostettava lyhyesti mutta selvästi ja täsmällisesti ensinnäkin väitetty ristiriita yksilöimällä sekä valituksenalaisen tuomion tai määräyksen riitautetut kohdat että ne unionin tuomioistuimen tai unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun kohdat, joita ei ole otettu huomioon, ja toiseksi ne konkreettiset syyt, joiden vuoksi kyseinen ristiriita tuo esiin unionin oikeuden yhtenäisyyden, johdonmukaisuuden tai kehityksen kannalta tärkeän kysymyksen (ks. vastaavasti määräys 24.10.2019, Porsche v. EUIPO, C‑613/19 P, EU:C:2019:905, 15 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 19.10.2022 – Comune di Portici

(asia C-777/21) ( 1 )

(Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – SEUT 49 artikla – Sijoittautumisvapaus – SEUT 56 artikla – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Tieliikenne – Moottoriajoneuvojen rekisteröinti ja verotus – Jäsenvaltiossa rekisteröity ajoneuvo – Rekisteröintijäsenvaltiossa ja toisessa jäsenvaltiossa asuva kuljettaja – Jäsenvaltion säännöstö, jossa asetetaan henkilöille, jotka ovat asuneet sen alueella yli 60 päivää, kielto kuljettaa tässä jäsenvaltiossa ajoneuvoa, joka on rekisteröity ulkomailla)

Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Sijoittautumisvapaus – Rajoitukset – Kansallinen säännöstö, jossa asetetaan itsenäisille ammatinharjoittajille, jotka ovat asuneet sen alueella yli 60 päivää, kielto kuljettaa tässä jäsenvaltiossa ajoneuvoa, joka on rekisteröity toisessa jäsenvaltiossa – Ajoneuvo, jota ei ole ensisijaisesti tarkoitettu käytettäväksi ensimmäisessä jäsenvaltiossa ja jota ei tosiasiallisesti ole käytetty tällä tavoin – Oikeuttamisperustetta ei ole

(SEUT 49 artikla)

(ks. 16–19, 22, 23, 25 ja 31 kohta sekä tuomiolauselma)

Ratkaisu

SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, että sen kanssa on ristiriidassa kansallinen säännöstö, jossa kielletään itsenäistä ammatinharjoittajaa, joka on asunut kyseisessä jäsenvaltiossa yli 60 päivää, kuljettamasta tässä jäsenvaltiossa ajoneuvoa, joka on rekisteröity toisessa jäsenvaltiossa, kun ajoneuvoa ei ole ensisijaisesti tarkoitettu pysyvään käyttöön ensimmäisessä jäsenvaltiossa ja kun sitä ei tosiasiallisesti ole käytetty tällä tavoin.

( 1 ) EUVL C 148, 4.4.2022.
Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 13.12.2021 – SESCAM

(asia C-151/21)

(Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Direktiivi 1999/70/EY – Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus – 4 lauseke – Syrjintäkiellon periaate – Kansanterveyden ala – Ikälisien laskeminen – Kansallinen lainsäädäntö, jossa ei oteta huomioon julkisessa palvelussuhteessa olevan henkilöstön ikälisiä laskettaessa ajanjaksoja, jotka vastaavat tilapäisiä työtehtäviä ylemmässä ammattiluokassa)

1. Sosiaalipolitiikka – Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus – Direktiivi 1999/70 – Työehdot – Käsite – Kolmen vuoden välein myönnettävät ikälisät kuuluvat työehtojen käsitteeseen (Neuvoston direktiivin 1999/70 liitteessä olevan 4 lausekkeen 1 kohta) (ks. 28 kohta)

2. Sosiaalipolitiikka – Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus – Direktiivi 1999/70 – Soveltamisala – Julkisen terveydenhuollon vakituiseen henkilöstöön kuuluva henkilö ei kuulu puitesopimuksen eikä direktiivin soveltamisalaan – Tämä henkilö hoitaa tilapäisesti työtehtäviä ylemmässä ammattiluokassa – Kansallinen lainsäädäntö, jossa tältä henkilöltä evätään oikeus kyseistä ammattiluokkaa vastaavaan kolmen vuoden välein myönnettävään ikälisään – Oikeus myönnetään määräaikaisessa työsuhteessa oleville työntekijöille – Hyväksyttävyys (Neuvoston direktiivin 1999/70 liitteessä oleva 4 lauseke) (ks. 29–32 kohta)

Ratkaisu

Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevan 18.3.1999 tehdyn määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 4 lauseketta on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan tilanteessa, jossa vakituinen työntekijä hoitaa tilapäisesti työtehtäviä ylemmässä ammattiluokassa kuin mihin hän kuuluu, kolmen vuoden välein myönnettävät ikälisät, joihin hän on oikeutettu, vastaavat tämän viimeksi mainitun luokan ikälisiä, kun taas samassa tilanteessa olevalle määräaikaiselle työntekijälle kolmen vuoden välein myönnettävät ikälisät vastaavat sen ammattiluokan ikälisiä, jossa hänen työtehtävänsä on tosiasiallisesti hoidettu.
Sen kysymyksen osalta, miten 29.2.1996 annetussa tuomiossa INZO (C‑110/94, EU:C:1996:67) korostettu periaate, jonka mukaan vähennysoikeus on saatu, vaikka toiminta lopetetaan ennen kuin se on johtanut verollisiin liiketoimiin, on yhdistettävä vähennysten oikaisemisesta annettujen arvonlisäverodirektiivin säännösten kanssa, ja erityisesti siltä osin, voidaanko arvonlisäverolain 9 luvun 11 §:n kaltainen säännös silti hyväksyä kyseisten säännösten kannalta, on muistutettava, että unionin tuomioistuin on yhtäältä todennut, että arvonlisäverodirektiivin 184–187 artiklassa säädetty oikaisumekanismi on erottamaton osa kyseisellä direktiivillä perustettua vähennysjärjestelmää, ja sillä pyritään luomaan läheinen ja välitön suhde ostoihin sisältyvää arvonlisäveroa koskevan vähennysoikeuden sekä kyseessä olevien tavaroiden ja palvelujen verollisiin myyntiliiketoimiin tapahtuvan käytön välille (ks. vastaavasti tuomio 9.7.2020, Finanzamt Bad Neuenahr-Ahrweiler, C‑374/19, EU:C:2020:546, 20 kohta ja tuomio 17.9.2020, Stichting Schoonzicht, C‑791/18, EU:C:2020:731, 26 kohta). Se on toisaalta täsmentänyt, että silloin, kun verovelvollisen hankkimia tavaroita tai palveluja käytetään sellaisessa toiminnassa, joka on vapautettu verosta tai joka ei kuulu arvonlisäveron soveltamisalaan, veroa ei suoriteta myynneistä eikä ostoihin sisältyvää veroa voida vähentää (tuomio 9.7.2020, Finanzamt Bad Neuenahr-Ahrweiler, C‑374/19, EU:C:2020:546, 21 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
1.

Ennakkoratkaisukysymykset – Tutkittavaksi ottaminen – Kysymykset, jotka on esitetty täsmentämättä riittävästi asiaan liittyviä oikeudellisia seikkoja ja syitä, joiden perusteella ennakkoratkaisukysymyksiin on tarpeen vastata – Unionin tuomioistuimella ei ole mahdollisuutta selvittää, onko unionin oikeuden säännöksiä tai määräyksiä, joihin on vedottu, sovellettava ja ovatko ne merkityksellisiä – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen (SEUT 267 artikla; unionin tuomioistuimen perussäännön 23 artikla; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta ja 94 artiklan b ja c alakohta) (ks. 18–21, 25–27 ja 31 kohta sekä tuomiolauselma)
2)

Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de nuisance et de pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil – Gardanne) ja Friends of the Irish Environment CLG vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
6

Saman asetuksen 6 artiklassa, jonka otsikko on ”Viivästyminen”, säädetään seuraavaa: ”1. Kun lennosta vastaava lentoliikenteen harjoittaja perustellusti arvioi olevan todennäköistä, että lento viivästyy aikataulun mukaisesta lähtöajastaan a) vähintään kaksi tuntia lentojen osalta, joiden pituus on enintään 1500 kilometriä, tai b) vähintään kolme tuntia yhteisön sisäisten lentojen osalta, joiden pituus on yli 1500 kilometriä, ja muiden lentojen osalta, joiden pituus on yli 1500 mutta alle 3500 kilometriä, tai c) vähintään neljä tuntia kaikkien lentojen osalta, joihin ei voida soveltaa a tai b alakohtaa, lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan on tarjottava matkustajalle i) 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 9 artiklan 2 kohdassa määriteltyä apua, ja ii) kun kohtuuden mukaan odotettavissa oleva lähtöaika on vähintään aiemmin ilmoitettua lähtöaikaa seuraava päivä, 9 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 9 artiklan 1 kohdan c alakohdassa määriteltyä apua, ja iii) kun viivästyminen kestää vähintään viisi tuntia, 8 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määriteltyä apua.” 2. Apua on joka tapauksessa tarjottava yllä matkan pituuden mukaisesti vahvistetun ajan kuluessa.”
2)

Puitepäätöstä 2002/584 on tulkittava siten, että tehokasta oikeussuojaa tuomioistuimissa koskevat vaatimukset, joiden on täytyttävä sellaisen henkilön osalta, josta on annettu eurooppalainen pidätysmääräys syytetoimenpiteitä varten, täyttyvät, jos pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan kyseisen pidätysmääräyksen antamisedellytyksiin ja erityisesti sen oikeasuhteisuuteen kohdistuu sen antaneen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan tuomioistuinvalvonta kyseisessä jäsenvaltiossa.
Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 11.3.2020 – Telecom Italia

(asia C-338/19) ( 1 )

(Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Valtiontuet – SEUT 108 artikla – Asetus (EY) N:o 659/1999 – Jäsenvaltio perii tuen takaisin omasta aloitteestaan – Asetus (EY) N:o 794/2004 – Sovellettava korkokanta)

1. Valtiontuki – Tukia koskevat suunnitelmat – Ilmoittaminen komissiolle – Vastustamatta jättämistä koskeva komission päätös – Tuen toteuttaminen ilmoitetun tukisuunnitelman mukaisesti – Jäsenvaltio perii tuen takaisin omasta aloitteestaan ja ilmoitetun tukisuunnitelman mukaisesti – Asetuksessa N:o säädettyjä sääntöjä ei sovelleta tilanteeseen, jossa tukea on käytetty vilpillisesti (SEUT 108 artiklan 3 kohta; neuvoston asetuksen N:o 659/1999 16 artikla) (ks. 20–27 kohta)

2. Valtiontuki – Tukia koskevat suunnitelmat – Ilmoittaminen komissiolle – Vastustamatta jättämistä koskeva komission päätös – Tuen toteuttaminen ilmoitetun tukisuunnitelman mukaisesti – Jäsenvaltio perii tuen takaisin omasta aloitteestaan ja ilmoitetun tukisuunnitelman mukaisesti – Korkokannan määrittäminen kansallisen oikeuden mukaisesti – Edellytykset – Tehokkuusperiaatteen noudattaminen – Seuraukset (SEUT 108 artiklan 3 kohta; komission asetuksen N:o 794/2004 9 artikla) (ks. 28–31 kohta ja määräysosa)

Ratkaisu

[SEUT 108] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999, sellaisena kuin se on muutettuna 30.1.2008 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 271/2008, 9 artiklan 1 ja 2 artiklassa säädettyä korkokantaa ei sovelleta, kun kansallinen viranomainen perii valtiontuen takaisin omasta aloitteestaan.

( 1 ) EUVL C 312, 16.9.2019.
1.

Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen ja selvitysaineiston virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Unionin tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu tosiseikkojen ja selvitysaineiston arviointi, paitsi jos ne on otettu huomioon vääristyneellä tavalla – Valitusperuste, joka koskee selvitysaineiston ottamista huomioon vääristyneellä tavalla – Seikat, jotka on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, on ilmoitettava täsmällisesti, ja tähän vääristämiseen johtaneet analyysivirheet on osoitettava (SEUT 256 artikla; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan d alakohta) (ks. 24, 25 ja 50 kohta)
35

Esitettyyn kysymykseen on kaiken edellä esitetyn perusteella vastattava, että direktiivin 2004/18 45 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan d alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jota tulkitaan siten, että ”vakavan virheen”, johon taloudellinen toimija on syyllistynyt ”ammattitoiminnassaan”, soveltamisalan ulkopuolelle jäävät kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevät menettelytavat, jotka kansallinen kilpailuviranomainen on todennut päätöksessä ja joista se on määrännyt seuraamuksen tässä päätöksessä, jonka tuomioistuin on pysyttänyt, ja jolla hankintaviranomaisia estetään arvioimasta itsenäisesti tällaista rikkomista kyseisen taloudellisen toimijan mahdolliseksi poissulkemiseksi julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelystä.
13

Tätä varten unionin yleisen tuomioistuimen presidentti tutki aluksi, täyttyykö kiireellisyysedellytys. Tältä osin hän totesi valituksenalaisen määräyksen 39 kohdassa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan silloin, kun on kyse unionin toimen täytäntöönpanon lykkäämisestä tehdystä hakemuksesta, haetun välitoimen määrääminen on perusteltua vain, jos ensiksi mainittu toimi on väitetyn vakavan ja korjaamattoman vahingon määräävä syy. Hän lisäsi mainitun määräyksen 41 kohdassa, että jos vahinko, johon asiassa vedotaan, on taloudellinen, haetut välitoimet ovat perusteltuja, jos on ilmeistä, että hakija olisi ilman näitä toimia tilanteessa, joka vaarantaisi sen taloudellisen elinkelpoisuuden ennen ratkaisun tekemistä pääasiassa, tai että sen markkinaosuudet muuttuisivat merkittävällä tavalla, kun otetaan huomioon muun muassa hakijan yrityksen koko ja liikevaihto sekä konsernin, johon se kuuluu, ominaispiirteet.
2.

Ennakkoratkaisukysymykset – Tutkittavaksi ottaminen – Kysymykset, jotka on esitetty täsmentämättä riittävästi asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja ja syitä, joiden perusteella ennakkoratkaisukysymyksiin on tarpeen vastata – Unionin tuomioistuimella ei ole mahdollisuutta selvittää, onko muita unionin oikeuden säännöksiä tai määräyksiä, joihin on vedottu, sovellettava ja ovatko ne merkityksellisiä – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen (SEUT 267 artikla; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 53 artiklan 2 kohta ja 94 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2015/848 8 ja 9 artikla) (ks. 26–36, 42 ja 46 kohta sekä määräysosa)
Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 20.6.2019 – SATI

(asia C-475/18) ( 1 )

(Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Asetus (EU) N:o 1370/2007 – Julkiset henkilöliikennepalvelut – 5 artikla – Julkista palvelua koskevan konsessiosopimuksen sopimuspuolen valitseminen ilman tarjouskilpailua – Kansalliseen oikeuteen perustuva kielto – 8 artiklan 2 kohta – Siirtymäkauden järjestely)

1. Ennakkoratkaisukysymykset – Vastaus, joka on selvästi johdettavissa oikeuskäytännöstä – Työjärjestyksen 99 artiklan soveltaminen (SEUT 267 artikla; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla) (ks. 26 kohta)

2. Ennakkoratkaisukysymykset – Unionin tuomioistuimen toimivalta – Asiaan vaikuttavien unionin oikeutta koskevien näkökohtien määrittäminen – Kysymysten muotoileminen uudelleen (SEUT 267 artikla) (ks. 33 kohta)

3. Liikenne – Rautateiden ja maanteiden julkiset henkilöliikennepalvelut – Asetus N:o 1370/2007 – Julkista palvelua koskevan konsessiosopimuksen sopimuspuolen valitseminen ilman tarjouskilpailua – 5 artiklan 4 kohta – Ajallinen soveltamisala – Paikallisen henkilöliikenteen julkista palvelua koskevan konsessiosopimuksen sopimuspuolen valitsemista ilman tarjouskilpailua koskeva toimivaltaisen paikallisen viranomaisen päätös, joka on tehty ennen 3.12.2019, ei kuulu soveltamisalaan (Asetuksen N:o 1370/2007 5 artiklan 4 kohta ja 8 artiklan 2 kohta) (ks. 34 ja 37–42 kohta ja määräysosa)

Ratkaisu

Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23.10.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1370/2007 5 artiklaa ja 8 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kyseisen asetuksen 5 artiklan 4 kohtaa ei sovelleta paikallisen henkilöliikenteen julkista palvelua koskevan konsessiosopimuksen sopimuspuolen valitsemista ilman tarjouskilpailua koskevaan toimivaltaisen paikallisen viranomaisen päätökseen, joka on tehty ennen 3.12.2019.

( 1 ) EUVL C 399, 5.11.2018.
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin laajalti tunnettu tavaramerkki – Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin tuottaman suojan ulottaminen tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia – Edellytykset – Tavaramerkkien välinen yhteys – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta) (ks. 9 kohta)
Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 11.5.2017 – Bericap

(asia C-53/17) ( 1 )

(Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Jäsenvaltioiden myöntämät tuet – Tuen kieltoa koskevat poikkeukset – Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille – Asetus (EY) N:o 800/2008 – Mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmä – Sidosyritykset – Samoilla markkinoilla toimivat yritykset, jotka muodostavat yhden perheen omistaman maailmanlaajuisesti toimivan ryhmän – Yhdessä toimivien luonnollisten henkilöiden ryhmän käsite)

1. Ennakkoratkaisukysymykset–Vastaus, joka on selvästi johdettavissa oikeuskäytännöstä–Työjärjestyksen 99 artiklan soveltaminen (SEUT 267 artikla; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla) (ks. 15 ja 16 kohta)

2. Valtiontuki–Kielto–Poikkeukset–Asetus N:o 800/2008–Pienten ja keskisuurten yritysten käsitteen määritelmä–Sidosyritysten käsite–Yhdessä toimivien luonnollisten henkilöiden ryhmän käsite–Soveltamisala (Neuvoston asetuksen N:o 800/2008 liitteessä I olevan 3 artiklan 3 kohdan ensimmäinen ja neljäs alakohta) (ks. 17–19 ja määräysosa)

Ratkaisu

Tiettyjen tukimuotojen toteamisesta yhteismarkkinoille soveltuviksi [SEUT 107 ja SEUT 108] artiklan mukaisesti 6.8.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 800/2008 (yleinen ryhmäpoikkeusasetus) liitteessä I olevaa 3 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että yrityksiä voidaan pitää kyseisessä säännöksessä tarkoitettuina ”sidosyrityksinä” silloin, kun niiden välisten oikeudellisten ja taloudellisten suhteiden arviointi osoittaa, että ne luonnollisen henkilön tai yhdessä toimivien luonnollisten henkilöiden ryhmän kautta muodostavat yhden taloudellisen kokonaisuuden, vaikka niillä ei muodollisesti olisikaan kyseisessä liitteessä olevassa 3 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua suhdetta. Luonnollisten henkilöiden on katsottava toimivan mainitussa liitteessä olevassa 3 artiklan 3 kohdan neljännessä alakohdassa tarkoitetulla tavalla yhdessä silloin, kun he sovittavat toimintansa yhteen vaikuttaakseen asianomaisten yritysten kaupallisiin ratkaisuihin siten, ettei kyseisten yritysten voida katsoa olevan taloudellisesti riippumattomia toisiinsa nähden. Tällaisen edellytyksen täyttyminen riippuu kulloisenkin asian olosuhteista eikä ole välttämättä sidottu kyseisten henkilöiden välisten sopimussuhteiden olemassaoloon tai edes sen toteamiseen, että heidän tarkoituksenaan on ollut kiertää asetuksen N:o 800/2008 liitteessä I tarkoitettua mikroyritysten, pienten yritysten tai ja keskisuurten yritysten määritelmää.

( 1 ) EUVL C 144, 8.5.2017.