ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

on kumottava 11.5.2010 ja 9.9.2010 tehdyt päätökset, joilla on hylätty kantajan esittämät uudelleentarkastelua koskevat vaatimukset ja valitukset, siltä osin kuin se on tarpeen
—

tämän kumoamisen seurauksena on vertailtava uudelleen kantajan ja muiden ehdokkaiden ansioita vuoden 2009 ylennyskierroksella ja kantaja on ylennettävä palkkaluokkaan AST4 taannehtivasti 1.1.2009 lukien ja maksamattomille palkkaerille on maksettava Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioille vahvistaman korkokannan mukainen korko kahdella prosenttiyksiköllä lisättynä 1.1.2009 lukien
—

toissijaisesti, siinä tapauksessa, että virkamiestuomioistuin katsoo, että henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 1 artiklan 2 kohta oikeuttaa työsopimuksista vastaavan viranomaisen kieltäytymään myöntämästä kotitalouslisää kantajalle, vaikka parin on mahdotonta solmia avioliittoa sen takia, että kantajan kumppaniin sovellettava laki ei salli parin sukupuolista suuntautumista, henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 1 artiklan 2 kohdan c alakohdan iv luetelmakohdan lainvastaisuus on tunnustettava, ja siten kyseistä edellytystä on jätettävä soveltamatta kysymyksessä olevassa tapauksessa
—

on todettava tarpeellisin osin, että komission virkamies: a) lähetti tai antoi lähettää 9.12.2003 päivätyn ”lääkärintarkastus Tricasessa (Le)” -otsikoidun kirjeen A.S.L. Le 2 — Maglien johtajalle; b) pyysi johtajaa suorittamaan kantajalle lääkärintarkastuksen; c) ilmoitti johtajalle, että kantajan pitkäaikaisen sairauden (yli 365 päivää) vuoksi tätä koskeva menettely (työkyvyttömyyslautakunnassa) hänen työkykynsä tai -kyvyttömyytensä arvioimiseksi oli aloitettu 14.2.2003; d) ilmoitti johtajalle näkemyksinään, jotka ovat täysin perusteettomia, että kantaja ”on käyttänyt useita sellaisia taktiikoita työkyvyttömyyslautakunnan koollekutsumisen viivyttämiseksi, jotka Euroopan komission toimivaltainen pääosasto hylkäsi perusteettomina”; e) ilmoitti johtajalle, että kantaja on ”kutsuttu lääkärintarkastusta varten maanantaiksi 8.12.2003 Brysseliin”; f) ilmoitti johtajalle instituutiota työkyvyttömyyslautakunnassa edustavan henkilön nimen; g) ilmoitti johtajalle, että 9.12.2003”mitään lääkärintodistusta ei ollut lähetetty faksitse komission terveydenhoitopalveluun” h) ilmoitti johtajalle näkemyksenään, joka on täysin perusteeton, että kantajan olisi täytynyt lähettää telekopiona lääkärintodistus komission terveydenhoitopalveluun oikeuttaakseen poissaolonsa lääkärintarkastuksesta, joka olisi ollut määrä tehdä Brysselissä 8.12.2003; i) liitti 9.12.2003 päivättyyn kirjeeseen kaksi asiakirjaa, joista ensimmäinen koskee työkyvyttömyyslautakunnan väitettyä koollekutsumista kantajan asian osalta ja toinen kantajan määräämistä lääkärintarkastukseen.
—

Tämän seurauksena vastaaja on velvoitettava (i) maksamaan kantajille vahingonkorvauksena palkka siltä ajanjaksolta, joka alkoi heidän sopimustensa irtisanomisesta ja päättyy, kun heidät palautetaan tehtäviinsä päätösten kumoamisen seurauksena ja (ii) palauttamaan ennalleen kantajien urat, jotka keskeytyivät sääntöjenvastaisesti kantajien sopimusten irtisanomista koskevilla päätöksillä; jos kantajien palauttaminen tehtäviinsä aiheuttaa huomattavia käytännön hankaluuksia tai on kohtuuton toimenpide kolmansien tilanteen kannalta, vastaaja on velvoitettava maksamaan kohtuullinen rahallinen korvaus kantajien sopimusten lainvastaisesta irtisanomisesta. Tällaisessa korvauksessa on muun muassa otettava huomioon paitsi aikaisempi tulojen menetys myös kantajien kohtuullinen mahdollisuus pysyä SMHV:n palveluksessa eläkeikään asti toistaiseksi voimassa olevan sopimuksen mukaisesti ja mahdollisuus urakehitykseen
—

On todettava, että komission 15.4.2004 tekemää päätöstä, jolla on annettu henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevaa 7 artiklan 3 kohtaa ja liitteessä VII olevaa 10 artiklaa koskevat yleiset soveltamissäännökset, on rikottu
—

komissio on velvoitettava korvaamaan kantajalle asiakirja-aineiston tuhoamatta jättämisestä aiheutunut vahinko siten, että sen on maksettava 100 euroa päivässä huomisesta alkaen aina siihen päivään asti, jona asiakirjat on tuhottu, tai muu tätä suurempi tai pienempi summa, jota virkamiestuomioistuin pitää oikeana ja kohtuullisena siten, että niiden summien osalta, jotka kertyvät huomisen ja sen kuukauden viimeisen päivän välillä, kun asiassa annetaan ratkaisu, maksun on tapahduttava ratkaisun antamista seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä, ja ratkaisun antamisen jälkeen siten, että maksu suoritetaan kunkin kuukauden ensimmäisenä päivänä tässä yhteydessä edellisen kuukauden kuluessa kertyneiden oikeuksien osalta,
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 8/32

Kanne 31.10.2007 — Menidiatis v. komissio

(Asia F-128/07)

(2008/C 8/56)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Andreas Menidiatis (Sint-Genesius-Rode, Belgia) (edustaja: asianajaja S. Pappas)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— Komission päätös, joka on päivätty 21.12.2006, jolla hylättiin kantajan hakemus avoinna olleeseen Kreikassa olevan komission edustuston päällikön toimeen ja jolla kyseiseen toimeen nimitettiin toinen hakija, on kumottava.

— Vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa useisiin kanneperusteisiin sitä päätöstä vastaan, jolla hylättiin hänen hakemuksensa avoinna olleeseen Kreikassa olevan komission edustuston päällikön toimeen: Aluksi hän vetoaa siihen, että valintamenettely oli lainvastainen ja että sitä ei noudatettu. Sen jälkeen hän vetoaa siihen, että avointa tointa koskeva ilmoitus oli lainvastainen ja että sitä ei noudatettu.

Lisäksi kantaja esittää henkilöstösääntöjen 11 a artiklan rikkomiseen perustuvan kanneperusteen. Kantaja vetoaa myös siihen, että Ateenassa olevan edustuston päällikön toimen tason laskeminen oli lainvastaista ja että edustuston päällikön tehtävien täyttämistä koskevista menettelytavoista 7.7.2004 tehty päätös on lainvastainen.

Lisäksi vedotaan siihen, että avointa tointa koskeva ilmoitus on julkaistu viiveellä ja että kantajan valituksessaan esittämän asiakirjoihin tutustumista koskevan pyynnön epäämistä ei ole perusteltu. Lopuksi kantaja vetoaa siihen, että niin kutsutuissa arkaluonteisissa tehtävissä työskentelevän henkilökunnan työkiertoa koskevia sääntöjä on rikottu ja väittää, että useat viitteet osoittavat, että harkintavaltaa on käytetty väärin.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 69/31

Kanne 5.2.2007 — Angé Serrano v. parlamentti

(Asia F-9/07)

(2007/C 69/62)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Pilar Angé Serrano (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja E. Boigelot)

Vastaaja: Euroopan parlamentti

Vaatimukset

— se 20.3.2006 tehty Euroopan parlamentin päätös on kumottava, jolla kantaja määritellään uudelleen 1.5.2004 alkaen palkkaluokkaan B*6, palkkataso 8

— vastaaja on velvoitettava maksamaan korvauksena henkisestä kärsimyksestä ja aineellisesta vahingosta sekä kantajan uralle aiheutuneesta vahingosta 25 000 euroa, jollei tätä määrää koroteta ja/tai alenneta oikeudenkäynnin aikana

— Euroopan parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja on Euroopan parlamentin virkamies, joka on menestynyt toiselle ura-alueelle siirtymistä varten järjestetyssä kilpailussa (ura-alueelta C ura-alueelle B) ennen kuin henkilöstösääntöjen uudistus tuli voimaan 1.5.2004 ja joka on jo pannut Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa vireille kanteen päätöksestä, jolla hänet määritellään uudelleen palkkaluokkaan B*5 (1).

Esillä olevassa asiassa kantaja riitauttaa 20.3.2006 tehdyn päätöksen, jolla parlamentti on määritellyt hänet uudelleen palkkaluokkaan B*6, palkkataso 8. Kanteensa tueksi kantaja vetoaa erittäin samankaltaisiin kanneperusteisiin kuin asiassa T-47/05. Lisäksi hän väittää, että hänen osaltaan tehdystä uudelleenmäärittelystä huolimatta henkilöstösääntöjen uudistuksesta johtuva järjestelmä kyseenalaistaa hänen ura-alueelta C ura-alueelle B siirtymisen tehokkaan vaikutuksen, koska uusi määrittely ei tarjoa kantajalle mitään etua niiden hänen työtovereidensa tilanteeseen verrattuna, jotka eivät menestyneet toiselle ura-alueelle siirtymistä varten järjestetyssä kilpailussa.

(1) Asia T-47/05, Angé Serrano ym. v. parlamentti, EUVL C 93, 14.4.2005, s. 36.
Toimenpiteen täytäntöönpanon lykkääminen tai muun tähän toimenpiteeseen liittyvän väliaikaismääräyksen myöntäminen on perusteltua vain jos kyseessä olevan toimenpiteen ja vakavan ja korjaamattoman vahingon, johon on vedottu, välillä on olemassa syy-yhteys ja täsmällisemmin jos tämä toimenpide on ratkaisevalla tavalla vaikuttanut kyseisen vahingon syntymiseen. Haettujen väliaikaismääräysten on oltava kiireellisiä siinä mielessä, että niiden on oltava tarpeellisia kantajan etuihin kohdistuvan vakavan ja korvaamattoman vahingon välttämiseksi. Asian laita ei ole täten sellaisen toimenpiteen osalta, jonka väitetään suojaavan vahingolta, joka ei ole seurausta riidanalaista toimesta.

(ks. 22 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C‑399/02 P(R), Marcuccio v. komissio, 12.2.2003, 26 kohta

Unionin yleinen tuomioistuin: asia T‑593/11 R, Al-Chihabi v. neuvosto, 22.12.2011, 16 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen
EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS

(ensimmäinen jaosto)

9 päivänä syyskuuta 2014

Rainer Moriarty

vastaan

Euroopan parlamentti

”Henkilöstö — Ylennys — Vuoden 2012 ylennyskierros — Ylennettyjen virkamiesten luetteloon merkitsemättä jättäminen — Oikeudellisesti selvästi täysin perusteeton kanne”

Aihe:

SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Rainer Moriarty vaatii virkamiestuomioistuinta kumoamaan Euroopan parlamentin päätöksen jättää hänet ylentämättä vuoden 2012 ylennyskierroksella ja päätöksen ylentää toinen virkamies.

Ratkaisu:

Rainer Moriartyn kanne hylätään selvästi täysin perusteettomana. Moriarty vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan parlamentin oikeudenkäyntikulut

Tiivistelmä

Virkamiehet – Ylennys – Ansioiden vertailu – Hallinnon harkintavalta – Huomioon otettavat seikat – Viiterajan saavuttaminen aikaisemman ylennyskierroksen yhteydessä – Vaikutus (3)

(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)

Vaikka hallinnolla on ylennyskelpoisten virkamiesten ansioiden vertailemista varten laaja harkintavalta, tällainen harkintavalta ei kuitenkaan vapauta hallintoa velvollisuudesta arvioida huolellisesti ja puolueettomasti kaikkia yksittäistapauksen merkityksellisiä tekijöitä. Erityisesti se seikka, että virkamies on aikaisemman ylennyskierroksen yhteydessä saavuttanut viiterajan, on merkityksellinen seikka ansioissa edellyttäen, että virkamiehen ansiot eivät ole alentuneet sen ylennyskierroksen jälkeen, jonka yhteydessä häntä ehdotettiin ylennettäväksi. Hallinto ei kuitenkaan voi ylentää virkamiestä vain sillä perusteella, että hän on saavuttanut viiterajan.

Lisäksi kolmannen ylennyspisteen myöntäminen, joka kuvastaa poikkeuksellisia ansioita tietyn vuoden aikana, voi olla merkittävä seikka vertailtaessa myöhemmin saman palkkaluokan virkamiesten ansioita heidän ylentämistään varten.

(ks. 24, 31 ja 33 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen: tuomio Casini v. komissio (T‑132/03, EU:T:2005:324, 69 kohta)

Virkamiestuomioistuin: tuomio Berrisford v. komissio (F‑107/06, EU:F:2007:172, 72 kohta ja sitä seuraavat kohdat); tuomio Hau v. parlamentti (F‑125/07, EU:F:2009:131, 27 kohta); tuomio Barbin v. parlamentti (F‑68/09, EU:F:2011:11, 83 kohta) ja tuomio Mantzouratos v. parlamentti (F‑64/10, EU:F:2011:72, 66 kohta)
Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdassa säädetyssä eläkeoikeuksien siirtämistä koskevassa menettelyssä virkamiehelle vastainen päätös, joka voi olla SEUT 270 artiklan ja henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohdan mukaisen kanteen kohteena, on tapauksen mukaan päätös, jonka nimittävä viranomainen tai työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen on tehnyt sen jälkeen, kun asianomaisen ennen unionin palveluksessa aloittamista saavuttamia eläkeoikeuksia edustavan pääoman siirto on tosiasiallisesti suoritettu. Sitä vastoin eläkeoikeuksien hyvittämistä koskeva ehdotus, vaikka asianomainen on sen hyväksynyt, ei ole asianomaiselle vastainen toimi, josta voidaan nostaa SEUT 270 artiklan ja henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohdan mukainen kanne.

Palvelusvuosien hyvittäminen voidaan nimittäin myöntää vasta sitten, kun virkamies on antanut suostumuksensa sen menettelyn jatkamiselle, jossa asianomaisen kyseessä olevassa ulkopuolisessa eläkekassassa aiemmin saavuttamia eläkeoikeuksia edustava pääoma siirretään unionin eläkejärjestelmään; tämä suostumus perustuu tiedoille, jotka käyvät ilmi palvelusvuosien hyvittämistä koskevasta ehdotuksesta, jonka nimittävä viranomainen on tehnyt asianomaisen kansallisen eläkekassan pääomasta ilmoittaman väliaikaisen summan perusteella.

Tältä osin eläkeoikeuksien hyvittämistä koskevan ehdotuksen vaiheessa asianomainen toimielin sitoutuu vain soveltamaan asianomaisen tilanteeseen asianmukaisella tavalla henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohtaa ja yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä. Tämä toimielimen velvollisuus johtuu suoraan kyseessä olevista henkilöstösääntöjen säännöksistä myös toimielimen nimenomaisen sitoumuksen puuttuessa.

Näin ollen tällaisesta hyvitettäviä palvelusvuosia koskevassa ehdotuksessa ilmaistusta sitoumuksesta ei seuraa kyseiselle toimielimelle kuuluvaa uutta velvollisuutta eikä sillä näin ollen muuteta asianomaisen oikeudellista tilannetta muun muassa sen vuoksi, että vaikka asianomainen on antanut suostumuksensa siihen, että hänen toisessa järjestelmässä saavuttamansa eläkeoikeudet siirretään unionin eläkejärjestelmään, ei ehdotuksen tehneellä toimielimellä ole tätä vastaavaa velvollisuutta, sen jälkeen kun kansallisen eläkekassan ilmoittama pääoma on siirretty, tunnustaa automaattisesti asianomaiselle sitä palvelusvuosien määrää, joka on mainittu alkuperäisessä ehdotuksessa, jonka perusteella virkamies vahvisti haluavansa siirtää kyseisen pääoman unionin eläkejärjestelmään.

(ks. 27–31 kohta)

Viittaukset:

Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio 13.10.2015, komissio v. Verile ja Gjergji (T-104/14 P, EU:T:2015:776, 50, 52, 53 ja 74 kohta); tuomio 13.10.2015, komissio v. Cocchi ja Falcione (T-103/13 P, EU:T:2015:777, 66 kohta) ja tuomio 13.10.2015, Teughels v. komissio (T-131/14 P, EU:T:2015:778, 37, 46, 48, 49, 58 ja 70 kohta)
Virkamiestuomioistuimen on korvattavia oikeudenkäyntikuluja vahvistaessaan otettava huomioon kaikki asian olosuhteet oikeudenkäyntikulujen vahvistamista koskevan määräyksen antamiseen asti, oikeudenkäyntikuluja koskevaan oikeudenkäyntiin liittyvät välttämättömät kustannukset mukaan lukien.

Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 105 artiklan c alakohdan mukaan korvattavat oikeudenkäyntikulut on rajattu yhtäältä kustannuksiin, jotka ovat aiheutuneet asian käsittelystä virkamiestuomioistuimessa, ja toisaalta kustannuksiin, jotka ovat olleet asian käsittelyn kannalta välttämättömiä.

Unionin tuomioistuimilla ei ole toimivaltaa vahvistaa niiden palkkioiden määrää, jotka asianosaisten on maksettava omille asianajajilleen, vaan ne määrittelevät enimmäismäärän, johon asti nämä palkkiot voidaan periä takaisin oikeudenkäyntikulujen maksamiseen velvoitetulta asianosaiselta. Oikeudenkäyntikulujen vahvistamista koskevasta vaatimuksesta lausuessaan unionin tuomioistuinten ei tarvitse ottaa huomioon asianajajien kansallisia palkkiosääntöjä eikä asianosaisen ja tämän asiamiesten tai avustajien mahdollista sopimusta asiasta.

Lisäksi koska unionin oikeudessa ei ole tariffeja koskevia säännöksiä, unionin tuomioistuinten on arvioitava vapaasti asiaan liittyviä tietoja sekä otettava huomioon riidan kohde ja luonne, sen merkitys unionin oikeuden kannalta sekä asiaan liittyvät vaikeudet, sen työn laajuus, jota riita-asian käsittely on voinut edellyttää sen toimihenkilöiltä tai neuvonantajilta, jotka ovat osallistuneet siihen, ja taloudelliset intressit, joita riita on merkinnyt asianosaisille.

Jotta asian käsittelystä tosiasiallisesti aiheutuneiden kustannusten välttämättömyyttä voidaan arvioida mainittujen kriteerien perusteella, oikeudenkäyntikulujen korvaamista vaativan osapuolen on esitettävä täsmällisiä tietoja. Vastaavasti palkkion kiinteämääräisyys ei vaikuta virkamiestuomioistuimen arvioon korvattavien oikeudenkäyntikulujen määrästä, koska tuomioistuimen arvio perustuu tuomioistuinten vakiintuneisiin arviointiperusteisiin ja täsmällisiin tietoihin, joita asianosaisten on sille toimitettava. Vaikka näiden tietojen puuttuminen ei estä virkamiestuomioistuinta vahvistamasta korvattavien oikeudenkäyntikulujen määrää kohtuullisen arvion perusteella, siitä seuraa kuitenkin, että virkamiestuomioistuimen on välttämättä arvioitava esitettyjä vaatimuksia suppeasti.

(ks. 27, 28, 33 ja 37 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: määräys 17.2.2004, DAI v. ARAP ym. (C-321/99 P-DEP, EU:C:2004:103, 23 kohta)

Unionin yleinen tuomioistuin: määräys 31.3.2011, Tetra Laval v. komissio (T-5/02 DEP ja T-80/02 DEP, EU:T:2011:129, 68 kohta) ja määräys 28.5.2013, Marcuccio v. komissio (T-278/07 P-DEP, EU:T:2013:269, 16 kohta)

Virkamiestuomioistuin: määräys 10.10.2009, X v. parlamentti (F-14/08 DEP, EU:F:2009:149, 22 kohta); määräys 26.4.2010, Schönberger v. parlamentti (F-7/08 DEP, EU:F:2010:32, 24 kohta) ja määräys 27.9.2011, De Nicola v. EIP (F-55/08 DEP, EU:F:2011:155, 40 ja 41 kohta)
Henkilöstöasian tiivistelmä



Henkilöstöasian tiivistelmä

Tiivistelmä

1. Virkamiehet – Virkamiehelle vastainen päätös – Perusteluvelvollisuus – Vastaanottajan tuntemaan asiayhteyteen kuuluva päätös

(Henkilöstösääntöjen 25 artiklan toinen kohta)

2. Tuomioistuinmenettely – Oikeudenkäyntikulut – Virkamiestuomioistuimelle virkamiehen haitantekona nostamasta kanteesta aiheutuneet kulut – Virkamiehen velvoittaminen korvaamaan nämä kulut

(Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan a alakohta)

1. Asianomaiselle vastaisen päätöksen perustelemista koskevan velvollisuuden tarkoituksena on antaa asianomaiselle riittävät tiedot, jotta hän voi saada tietää, onko päätös asianmukaisesti perusteltu vai rasittaako sitä virhe, jonka perusteella sen laillisuus voidaan riitauttaa, ja antaa unionin tuomioistuimille mahdollisuus valvoa riidanalaisen päätöksen laillisuutta. Päätös on riittävästi perusteltu, jos kanteen kohteena oleva päätös on tehty asianomaiselle virkamiehelle tutussa asiayhteydessä, jonka perusteella hän kykenee ymmärtämään itseään koskevan toimenpiteen ulottuvuuden.

(ks. 30 ja 31 kohta)

Viittaukset:

Virkamiestuomioistuin: asia F‑3/08, Marcuccio v. komissio, 7.10.2009, 27 kohta oikeudenkäyntiviittauksineen; asia F‑89/09, Gagalis v. neuvosto, 1.12.2010, 67 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen

2. Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan a alakohdan mukaisesti jos virkamiestuomioistuimelle on muun muassa sen takia, että kanne on selvästikin oikeuden väärinkäyttöä, aiheutunut kustannuksia, jotka olisi voitu välttää, se voi velvoittaa kustannukset aiheuttaneen asianosaisen korvaamaan ne kokonaan tai osittain; tämä korvaus ei kuitenkaan voi olla suurempi kuin 2 000 euroa. Kanne merkitsee selvästi virkamiestuomioistuimen varojen kohtuutonta käyttämistä, kun kantaja pysyy täysin vaiti tiedoista, jotka koskevat toimielimen päätöksen taustalla olevia syitä, jotka toimielin on kuitenkin esittänyt kantajalle ja jotka kantaja sai tietoonsa ennen kanteen nostamista.

(ks. 55 ja 56 kohta)
EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (kolmas jaosto)

29 päivänä tammikuuta 2013

Asia F‑79/12

Karel Brus

vastaan

Euroopan komissio

Henkilöstö – Virkamiehet – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset – Selostus kanneperusteista – Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Karel Brus vaatii virkamiestuomioistuinta kumoamaan 29.9.2011 tehdyt Euroopan komission päätökset, joilla kantaja pantiin viralta henkilöstösääntöjen mukaisten velvoitteidensa laiminlyönnin vuoksi aloitetussa kurinpitomenettelyssä ja hänen eläkettään alennettiin.

Ratkaisu: Kanne jätetään tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat. Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut

Tiivistelmä

Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset – Selkeä ja täsmällinen selostus kanneperusteista

(Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artikla; virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 35 artiklan 1 kohdan e alakohta)

Unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ja virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 35 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaan kanteessa on mainittava kanteen oikeudelliset perusteet sekä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevat perustelut. Näiden perusteiden ja perustelujen on oltava riittävän selkeitä ja täsmällisiä, jotta vastaaja voi valmistella puolustuksensa ja jotta virkamiestuomioistuin voi tarvittaessa ratkaista kanteen tukeutumatta muihin tietoihin. Oikeusvarmuuden ja hyvän lainkäytön takaamiseksi kanneperusteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksenä on, että ne olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin kanne perustuu, käyvät ilmi ainakin pääpiirteittäin itse kannekirjelmästä, kunhan ne on esitetty johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi.

(ks. 19 kohta)

Viittaukset:

Virkamiestuomioistuin: asia F‑102/09, Bennett ym. v. SMHV, 15.9.2011, 115 kohta; asia F‑123/10, Bancale ja Buccheri v. komissio, 1.2.2012, 38 kohta ja asia F‑12/10, Kerstens v. komissio, 8.3.2012, 68 kohta
Päivärahan myöntäminen edellyttää, että henkilö tosiasiassa vaihtaa asuinpaikkaa täyttääkseen henkilöstösääntöjen 20 artiklassa asetetun asumisedellytyksen ja että hänelle aiheutuu kuluja tai haittaa siitä, että hänen on muutettava tai asetuttava väliaikaisesti asumaan asemapaikalle. Koska nämä kaksi edellytystä ovat kumulatiivisia, päivärahaa ei voida myöntää erityisesti virkamiehelle, joka ei osoita, että hänelle on aiheutunut tällaisia kuluja tai tällaista haittaa.

Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklassa määrätään, että jos virkamiestuomioistuimelle on muun muassa sen takia, että kanne on selvästikin oikeuden väärinkäyttöä, aiheutunut kustannuksia, jotka olisi voitu välttää, se voi velvoittaa kustannukset aiheuttaneen asianosaisen korvaamaan ne kokonaan tai osittain; tämä korvaus ei kuitenkaan voi olla suurempi kuin 2000 euroa.

Tätä määräystä on sovellettava tapauksessa, jossa yli yhdeksän ja puoli vuotta aikaisemman tehdystä ja kyseisen tuomioistuimen kumoamasta päätöksestä nostettu kanne on selvästi perusteeton ja oikeuden väärinkäyttöä, kun kantaja on lisäksi päättänyt saattaa asian tuomioistuinten käsiteltäväksi ilman mitään pätevää perustetta.

(ks. 45 ja 46 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑236/02, Marcuccio v. komissio, 14.9.2011, valitus vireillä unionin tuomioistuimessa, asia C‑617/11 P