Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen puheenjohtajan määräys 1 päivänä helmikuuta 2001. - Free Trade Foods NV vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - Välitoimihakemus - Suojatoimenpide - Sokerialan EY/MMA-alkuperäkumulaatiotuottet - Kiireellisyys. - Asia T-350/00 R.



Oikeustapauskokoelma 2001 sivu II-00493



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

1. Välitoimet - Täytäntöönpanon lykkääminen - Väliaikaismääräykset - Myöntämisedellytykset - Kiireellisyys - Vakava ja korjaamaton vahinko

(EY 242 ja EY 243 artikla; yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 2 kohta)

2. Välitoimet - Väliaikaismääräykset - Myöntämisedellytykset - Kiireellisyys - Kantajan huolimattomuuden huomioon ottaminen

(EY 243 artikla; yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Kun - kyseen ollessa välitoimimenettelystä - riidanalainen toimi kuuluu alaan, jolla yhteisön toimielimellä on laaja harkintavalta paitsi sen osalta, täyttyvätkö suojatoimenpiteen toteuttamisen edellytykset, myös sen osalta, toteutetaanko se, ja kun suurin osa kantajan esittämistä perusteista koskee nimenomaisesti tapaa, jolla toimielin on arvioinut suojatoimenpiteen tarvetta, sekä keinoja, joilla se on toteutettava, ja kun riidanalaisen toimen ajallisesti rajoitettu voimassaolo huomioon ottaen välitoimista päättävän tuomioistuimen tekemä päätös sen täytäntöönpanon lykkäämisestä aiheuttaa käytännössä lopullisia oikeusvaikutuksia, välitoimista päättävä tuomioistuin voi korvata toimielimen arvioinnin omallaan ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa, joille on ominaista erityisen painava fumus boni juris ja ilmeinen kiireellisyys.

( ks. 46-48 kohta )

2. Välitoimen määräämistä koskevan kiireellisyyden on johduttava riidanalaisen toimen oikeusvaikutuksista eikä välitoimen hakijan huolimattomuudesta. Välitoimen hakijan on näet uhalla, että sen on itse kärsittävä vahinkonsa, osoitettava toimineensa kohtuullisella huolellisuudella vahingon rajoittamiseksi.

( ks. 59 kohta )

Asianosaiset

Asiassa T-350/00 R,

Free Trade Foods NV, kotipaikka Curaçao (Alankomaiden Antillit), edustajinaan asianajajat M. M. Slotboom ja R. J. van Agteren, prosessiosoite Luxemburgissa,

kantajana,

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään T. van Rijn ja C. Van der Hauwaert, prosessiosoite Luxemburgissa,

vastaajana,

jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta lykkäämään merentakaisista maista ja merentakaisilta alueilta tulevien sokerialan EY/MMA-alkuperäkumulaatiotuotteiden tuontia koskevien suojatoimenpiteiden soveltamisen jatkamisesta 29 päivänä syyskuuta 2000 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2081/2000 (EYVL L 246, s. 64) täytäntöönpanoa tai määräämään jostakin muusta kantajien etua suojaavasta välitoimesta,

EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTTI

on antanut seuraavan

määräyksen

Tuomion perustelut

1 Alankomaiden Antillit kuuluvat merentakaisiin maihin ja alueisiin (jäljempänä MMA), joihin sovelletaan EY:n perustamissopimuksen neljännen osan määräyksiä. MMA:iden assosioinnista yhteisöön määrätään EY:n perustamissopimuksen neljännessä osassa sekä EY:n perustamissopimuksen 136 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 187 artikla) toisen kohdan perusteella merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroopan talousyhteisöön 25 päivänä heinäkuuta 1991 tehdyssä neuvoston päätöksessä 91/482/ETY (EYVL L 263, s. 1; jäljempänä MMA-päätös).

2 Alkuperäisen MMA-päätöksen 101 artiklan 1 kohdassa määrättiin seuraavaa:

"Tuotaessa MMA:ista peräisin olevia tuotteita yhteisöön ne vapautetaan tulleista ja vaikutukseltaan vastaavista maksuista."

3 Kyseisen päätöksen 102 artiklassa todettiin seuraavaa:

"Yhteisö ei sovella määrällisiä rajoituksia eikä toteuta vaikutukseltaan vastaavia toimenpiteitä MMA:ista peräisin olevien tuotteiden tuontiin."

4 MMA-päätöksen 108 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa viitataan alkuperätuotteiden ja niihin liittyvien "hallinnollisten yhteistyötoimenpiteiden" käsitteiden määrittämisen osalta liitteeseen II.

5 MMA-päätöksen liitteessä II olevan 1 artiklan mukaan tuotteen katsotaan olevan merentakaisista maista ja merentakaisilta alueilta, yhteisöstä tai Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioista (jäljempänä AKT-valtiot) peräisin, jos se on niissä kokonaan tuotettu tai riittävästi käsitelty.

6 MMA-päätöksen liitteessä II olevassa 6 artiklan 2 kohdassa määrätään, että jos yhteisössä tai AKT-valtioissa kokonaan tuotettuihin tuotteisiin kohdistuu MMA:issa käsittely- tai valmistustoimia, ne katsotaan MMA:issa kokonaan tuotetuiksi tuotteiksi. Tämän niin sanotun "EY/MMA-alkuperäkumulaatiota" tai "AKT/MMA-alkuperäkumulaatiota" koskevan säännön mukaan tapauskohtaisesti yhteisöstä tai AKT-valtioista peräisin olevaa sokeria, jota on käsitelty tai jalostettu MMA:issa, voidaan tuoda rajoituksetta yhteisöön ilman tulleja.

7 MMA-päätöksen 109 artikla kuuluu seuraavasti:

"1. Jos tämän päätöksen soveltamisesta aiheutuu vakavia häiriöitä jollakin yhteisön tai yhden tai useamman jäsenvaltion talouden toiminnan alalla tai jos soveltaminen vaarantaa niiden rahatalouden ulkoisen vakauden tai jos ilmenee häiriöitä, jotka saattavat johtaa yhteisön tai siihen kuuluvan alueen jonkin toiminnan alan merkittävään heikentymiseen, yhteisö voi toteuttaa tai antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle oikeuden toteuttaa tarvittavat suojatoimenpiteet liitteessä IV vahvistetun menettelyn mukaisesti.

2. Edellä 1 kohtaa sovellettaessa on valittava ensisijaisesti toimenpiteitä, jotka vähiten häiritsevät assosioinnin ja yhteisön toimivuutta. Nämä toimenpiteet on rajoitettava niihin, jotka ovat ehdottomasti välttämättömiä ilmenneiden häiriöiden poistamiseksi."

8 Neuvosto teki merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroopan talousyhteisöön 25 päivänä heinäkuuta 1991 tehdyn neuvoston päätöksen 91/482/ETY välitarkistuksesta 24.11.1997 päätöksen 97/803/EY (EYVL L 329, s. 50), joka tuli voimaan 30.11.1997.

9 Päätöksellä 97/803/EY lisättiin MMA-päätökseen 108 a ja 108 b artikla, joissa myönnetään AKT/MMA-alkuperäkumulaatio riisin ja sokerin vuosittain määriteltävälle tietylle määrälle.

10 Päätöksellä 97/803/EY muutettiin myös MMA-päätöksen 101 artiklan 1 kohtaa ja 102 artiklaa, jotka kuuluvat näin ollen seuraavasti:

"101 artikla

1. Tuotaessa MMA:ista peräisin olevia tuotteita yhteisöön ne vapautetaan tuontitulleista.

- -

102 artikla

Yhteisö ei sovella MMA:ista peräisin olevien tuotteiden tuontiin määrällisiä rajoituksia tai muita vaikutukseltaan vastaavia toimenpiteitä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäljempänä olevia 108 a ja 108 b artiklan määräyksiä."

11 Komissio antoi eräiden CN-nimikkeisiin 1701, 1702, 1703 ja 1704 kuuluvien tuotteiden tuontitodistusten myöntämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä AKT/MMA-alkuperän kasautumisen vuoksi 17.12.1997 asetuksen N:o 2553/97 (EYVL L 349, s. 26).

12 Komissio antoi merentakaisista maista ja merentakaisilta alueilta peräisin olevaa CN-nimikkeeseen 1701 kuuluvaa sokeria ja CN-nimikkeisiin 1806 10 30 ja 1806 10 90 kuuluvia sokeri- ja kaakaoseoksia koskevista suojatoimenpiteistä 15.11.1999 asetuksen N:o 2423/1999 (EYVL L 294, s. 11). Kyseisellä asetuksella, jota sovellettiin 29.2.2000 asti, komissio alisti näiden tuotteiden tuonnin sokerin osalta vähimmäishintajärjestelyihin ja sokeri- ja kaakaoseosten osalta yhteisön tarkkailumenettelyihin.

13 Neuvosto teki MMA-päätöksen soveltamisen jatkamisesta 25.2.2000 päätöksen 2000/169/EY (EYVL L 55, s. 67), jolla voimassaoloa jatkettiin vuoden verran eli 28.2.2001 asti.

14 Komissio antoi merentakaisista maista ja merentakaisilta alueilta tulevien sokerialan EY/MMA-alkuperäkumulaatiotuotteiden tuontia koskevista suojatoimenpiteistä 29.2.2000 asetuksen (EY) N:o 465/2000 (EYVL L 56, s. 39). Asetuksella N:o 465/2000 komissio rajoitti EY/MMA-alkuperäkumulaation CN-nimikkeisiin 1701, 1806 10 30 ja 1806 10 90 kuuluvien tuotteiden osalta 3 340 tonnin sokerin enimmäismäärään ajanjakson 1.3.-30.9.2000 osalta.

15 Komissio antoi merentakaisista maista ja merentakaisilta alueilta tulevien sokerialan EY/MMA-alkuperäkumulaatiotuotteiden tuontia koskevista suojatoimenpiteistä 29.9.2000 asetuksen N:o 2081/2000 (EYVL L 246, s. 64; jäljempänä asetus N:o 2081/2000 tai riidanalainen asetus).

16 Asetuksen N:o 2081/2000 ensimmäisessä perustelukappaleessa säädetään seuraavaa:

"Komissio on todennut, että [MMA:ista] peräisin olevan sokerin (CN-nimike 1701) ja sokeri-ja kaakaoseosten (CN-nimikkeet 1806 10 30 ja 1806 10 90) tuonti on ollut erittäin voimakkaassa kasvussa vuodesta 1997 lähtien vuoteen 1999 saakka; näin on erityisesti EY/MMA-alkuperäkumulaatiotuotteiden osalta. Tällainen tuonti on noussut 0 tonnista vuonna 1996 yli 53 000 tonniin vuonna 1999. Kyseisten tuotteiden tuonnista yhteisöön ei kanneta tulleja, ja niitä voidaan tuoda ilman määrällisiä rajoituksia MMA-päätöksen 101 artiklan 1 kohdan mukaisesti."

17 Neljännessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:

"Yhteisön sokerialan markkinoilla on viime vuosina ilmennyt ongelmia. Nämä markkinat ovat ylijäämäiset. Sokerin kulutus arvioidaan (noin) 12,8 miljoonaksi tonniksi vuosittain. Kiintiön mukainen tuotanto on noin 14,3 tonnia vuosittain. Siten kaikki sokerin tuonti yhteisöön merkitsee vastaavan yhteisön sokerimäärän, jota ei voida myydä näillä markkinoilla, vientiä: korvaukset tästä sokerista - tiettyjen kiintiöiden rajoissa - maksetaan yhteisön talousarviosta (tähän päivään mennessä noin 520 euroa tonnilta). Kuitenkin vientikorvauksin toteutettua vientiä on rajoitettu määrällisesti Uruguayn kierroksen puitteissa tehdyllä maataloutta koskevalla sopimuksella; tällaista vientiä on vähennetty satovuosien 1995-1996 1 555 600 tonnista satovuosien 2000-2001 1 273 000 tonniin."

18 Asetuksen viidennen perustelukappaleen mukaan komissio on päättänyt pienentää yhteisön kiintiöitä noin 500 000 tonnilla sen vuoksi, että tällaiset häiriöt voivat sekoittaa voimakkaasti sokerin yhteistä markkinajärjestelyä.

19 Kyseisen asetuksen kuudennen perustelukappaleen mukaan "on yhä olemassa ongelmia, joista saattaa aiheutua yhteisön toiminnan alan heikentymistä", ja komissio on näin ollen "päättänyt 19.9.2000, että MMA-päätöksen 109 artiklan suojalausekkeen soveltamista oli jatkettava MMA:ista peräisin olevien sokerialan EY/MMA-alkuperäkumulaatiotuotteiden tuonnissa".

20 Asetuksen N:o 2081/2000 kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:

"Vaikuttaa asianmukaiselta rajoittaa EY/MMA-alkuperäkumulaatio CN-nimikkeisiin 1701, 1806 10 30 ja 1806 10 90 kuuluvilta tuotteilta enintään 4 848 tonniin sokeria ajanjaksona 1.10.2000-28.2.2001; kyseinen määrä edustaa kyseisten tuotteiden tuonnin vuotta 1999 edeltävän kolmen vuoden aikana todettujen korkeimpien vuosimäärien summaa - -. Huomioon otettavien sokerimäärien määrittelemiseksi komissio tiedostaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin kannan asioissa T-94/00 R, T-110/00 R ja T-159/00 R 12.7.2000 ja 8.8.2000 annetuissa määräyksissä pitämättä kyseistä kantaa kuitenkaan perusteltuna. Siten tarpeettomien oikeudenkäyntien välttämiseksi ja ainoastaan näiden suojatoimenpiteiden toteuttamiseksi komissio ottaa huomioon CN-nimikkeeseen 1701 kuuluvan sokerin osalta vuonna 1997 10 372,2 tonnin kokonaismäärän, joka vastaa Eurostatin toteamaa MMA:ista peräisin olevan EY/MMA-alkuperäkumulaatiosokerin ja AKT/MMA-alkuperäkumulaatiosokerin tuontia."

21 Asetuksen N:o 2081/2000 1 artiklassa todetaan seuraavaa

"CN-nimikkeisiin 1701, 1806 10 30 ja 1806 10 90 kuuluvien tuotteiden osalta [MMA-päätöksen] liitteessä II olevan 6 artiklan mukainen EY/MMA-alkuperäkumulaatio hyväksytään 4 848 tonnilta sokeria tämän asetuksen soveltamisajan.

Tämän rajan noudattamiseksi muiden tuotteiden kuin sokerin osalta sellaisenaan huomioon otetaan tuodun tuotteen sokeripitoisuus."

22 Asetuksen 2 artiklan mukaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuonti edellyttää tuontitodistuksen myöntämistä; tällainen todistus myönnetään asetuksen N:o 2553/97 edellytysten mukaisesti tiettyjä erityistapauksia koskevin varauksin.

23 Asetuksen N:o 2081/2000 2 artiklan 3 kohdassa todetaan, että "tuontitodistuksia koskeviin hakemuksiin on liitettävä jäljennös sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2038/1999 (EYVL 1999 L 252, s. 1) 13 artiklan mukaisesti myönnetyistä vientitodistuksista, jotka liittyvät 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden sokeriin".

24 Lopuksi 3 artiklan mukaan asetus N:o 2081/2000 tulee voimaan sen julkaisemispäivänä Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja sitä sovelletaan 1.10.2000 ja 28.2.2001 välisenä aikana.

25 Kantaja, Free Trade Foods NV, kotipaikka Curaçao (Alankomaiden Antillit), jalostaa sokeria. Se on perustettu lokakuussa 1996, ja sen alkuperäisenä tarkoituksena oli jauhaa AKT-valtioista peräisin oleva sokeri, pakata se ja viedä sitä yhteisöön. Päätöksen 97/803/EY voimaantulon vuoksi ja AKT/MMA-sokerin yhteisöön tuonnin rajoittamisen vuoksi se aloitti yhteisöstä peräisin olevan sokerin maahantuonnin hyötyäkseen EY/MMA-alkuperäkumulaatiota koskevasta säännöstä. Sen tuotantokapasiteetti nostettiin vuonna 1999 yli 50 000 tonniin vuodessa; kyseisenä vuonna se jalosti 24 865 tonnia sokeria. Se myös ilmoittaa myyneensä 2 500 tonnia EY/MMA-alkuperäkumulaation alaista sokeria (jäljempänä EY/MMA-sokeri) yhteisössä vuoden 2000 aikana ja lopettaneensa myöhemmin kaiken kaupallisen toimintansa.

26 Kantaja ei ole kuitenkaan tehnyt mitään asetuksen N:o 2081/2000 mukaista EY/MMA-sokerin yhteisöön tuontia koskevaa tuontitodistushakemusta.

Asian käsittely

27 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 20.11.2000 toimittamallaan kannekirjelmällä kantaja on nostanut kanteen, jossa vaaditaan yhtäältä asetuksen N:o 2081/2000 kumoamista ja toisaalta kantajalle kyseisen asetuksen antamisesta johtuvan vahingon korvaamista.

28 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 7.12.2000 toimittamallaan erillisellä hakemuksella kantaja on tehnyt esillä olevan hakemuksen vaatien asetuksen N:o 2081/2000 täytäntöönpanon lykkäämistä tai muun kantajan etuja suojaavan välitoimen määräämistä.

29 Komissio esitti välitoimihakemusta koskevat kirjalliset huomautuksensa 10.1.2001.

30 Asianosaisia kuultiin 12.1.2001 pidetyssä suullisessa käsittelyssä. Suullisen käsittelyn lopussa välitoimista päättävä tuomioistuin pyysi asianosaisia toimittamaan sille lyhyessä määräajassa tiettyjä tietoja. Komissio toimitti pyydetyt tiedot samana päivänä. Kantaja toimitti 16.1.2001 vaaditut tiedot, joista komissiota pyydettiin esittämään huomautuksensa, minkä se teki 22.1.2001.

Sovellettavat oikeussäännöt

31 EY 242 ja EY 243 artiklassa ja Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustamisesta 24 päivänä lokakuuta 1988 tehdyn neuvoston päätöksen 88/591/EHTY, ETY, Euratom (EYVL L 319, s. 1) 4 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna 8.6.1993 tehdyllä neuvoston päätöksellä 93/350/Euratom, EHTY, ETY (EYVL L 144, s. 21) määrätään, kun kyseisiä määräyksiä luetaan yhdessä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi, jos se katsoo tilanteen sitä edellyttävän, määrätä riidanalaisen toimen täytäntöönpanon lykättäväksi tai määrätä tarvittavista välitoimista.

32 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 2 kohdan mukaan välitoimihakemuksessa on ilmoitettava seikat, joiden vuoksi asia on kiireellinen, sekä ne tosiseikat ja oikeudelliset perusteet, joiden vuoksi vaadittujen välitoimien myöntäminen on ilmeisesti perusteltua (fumus boni juris). Näiden edellytysten on täytyttävä yhtä aikaa siten, ettei välitoimia voida myöntää, jos jokin niistä puuttuu (asia T-70/99 R, Alpharma v. neuvosto, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 30.6.1999 (Kok. 1999, s. II-2027, 42 kohta).

Asianosaisten väitteet

33 Osoittaakseen, että välitoimien myöntäminen on perusteltua (fumus boni juris), kantaja esittää neljä perustetta.

34 Ensimmäinen peruste liittyy MMA-päätöksen 109 artiklan rikkomiseen, ja se jakautuu seitsemään osaan. Ensimmäiseksi kantaja riitauttaa kyseisessä määräyksessä tarkoitettujen ongelmien ilmenemisen yhteisön sokerimarkkinoilla. Toiseksi kantaja katsoo, ettei ole olemassa minkään yhteisön toiminnan alan heikentymisriskiä. Kolmanneksi kantaja katsoo, ettei kaikki sokerialan MMA-tuotteiden tuonti yhteisöön vaikuta huomattavasti väitettyihin ongelmiin. Neljänneksi kantaja katsoo, että riidanalainen suojatoimenpide rikkoo MMA-päätöksen 109 artiklan 2 kohtaa, koska sen tarkoituksena ei ole puuttua poikkeuksellisella ja väliaikaisella tavalla ilmenneisiin epätavallisiin ongelmiin. Viidenneksi kantaja katsoo, että asetuksen N:o 2081/2000 1 artiklassa käyttöön otettu tuontikiintiö rikkoo sellaisenaan MMA-päätöksen 109 artiklan 2 kohtaa. Kuudenneksi kantaja arvioi, että riidanalaisen asetuksen 1 artiklan mukainen sokerialan EY/MMA-tuotteiden tuontikiintiö, joka on 4 848 tonnia, rikkoo MMA-päätöksen 109 artiklan 2 kohtaa. Lopuksi seitsemäntenä kohtana se katsoo, että asetuksen N:o 2081/2000 2 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaiset edellytykset tuontitodistuksia koskevien hakemusten tekemiselle ovat MMA-päätöksen 109 artiklan 2 kohdan vastaisia.

35 Toinen peruste koskee EY:n perustamissopimuksen mukaisen MMA:iden erityisen suosituimmuusaseman huomioimatta jättämistä.

36 Kolmas peruste koskee maailman kauppajärjestön perustamissopimukseen (EYVL 1994, L 336, s. 184) liitetyn suojatoimenpiteitä koskevan sopimuksen 7 artiklan 5 kohdan sekä EY 300 artiklan 7 kohdan rikkomista.

37 Lopuksi neljännessä perusteessa kantaja vetoaa asetuksen N:o 2553/97 lainvastaisuuteen.

38 Myös kiireellisyyttä koskeva edellytys täyttyy kantajan mukaan, koska jos vaadittuja välitoimia ei myönnetä, tälle aiheutuu vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa.

39 Asetuksen N:o 2081/2000 soveltaminen estää kantajan mielestä sitä myymästä EY/MMA-sokeria yhteisöön. Riidanalaisen asetuksen 2 artiklan mukaisten tuontitodistusten mahdollinen myöntäminen voi aiheuttaa vain taloudellista vahinkoa. Sovellettava asetus velvoittaa ostamaan yhteisön sokeria 4 848 tonnin enimmäismäärään asti ja viemään tämän määrän MMA:ihin, kun taas kaiken todennäköisyyden mukaan tuontitodistuksia myönnetään ainoastaan murto-osalle tätä määrää. Jäljelle jäävä sokerimäärä on varastoitava suurin kustannuksin tai myytävä tappiolla maailmanmarkkinoilla. Näiden seikkojen vuoksi kantaja ei ole tehnyt asetuksen N:o 2081/2000 mukaista tuontitodistusta koskevaa hakemusta.

40 Koska kantajan mukaan sen tulonsaanti estyy ja koska sen on mahdotonta saada mitään rahallista tukea osakkeenomistajiltaan tai tytäryhtiöiltään, se ei kykene maksamaan velkojaan, joista osa on erääntynyt. Ottaen huomioon välitoimihakemuksen liitteessä 17 esitetyt taloudelliset tiedot, joita suullisen käsittelyn jälkeen toimitetut asiakirjat tukevat, riski siitä, että kantaja asetetaan konkurssiin jonkin velkojan aloitteesta lähiaikoina, on kantajan mukaan todellinen ja riippuu välitoimimenettelyn ratkaisusta.

41 Komissio, joka katsoi välitoimista päättävän tuomioistuimen pitämässä suullisessa käsittelyssä, ettei se kiistä esillä olevan hakemuksen tutkittavaksi ottamiskelpoisuutta, arvioi, ettei fumus boni jurista koskeva edellytys täyty, koska mikään kantajan esittämistä perusteista ei ole perusteltu.

42 Se katsoo myös, että pelkästään se seikka, ettei kantaja ole tehnyt asetuksen N:o 2081/2000 mukaista tuontitodistusta koskevaa hakemusta, osoittaa, ettei kiireellisyyttä koskeva edellytys täyty. Tältä osin asianosaisen, joka on hakenut välitoimien myöntämistä, on näytettävä toimineensa kaikella tarvittavalla huolellisuudella vakavan ja korjaamattoman vahingon välttämiseksi (asia C-87/94 R, komissio v. Belgia, yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 22.4.1994, Kok. 1994, s. I-1395).

43 Kantajan esittämät syyt sille, ettei se ole tehnyt tuontitodistusta koskevaa hakemusta (edellä 39 kohta), eivät komission mielestä oikeuta tällaista laiminlyöntiä. Komissio esittää tältä osin, että riidanalaisen asetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisia vientitodistuksia voi hakea jokainen, joka haluaa viedä yhteisön sokeria yhteisön ulkopuolelle. Niissä on ilmoitettava tuotteiden määränpää, jota kuitenkin voidaan myös muuttaa. On myös mahdollista käyttää osittaisia vientitodistuksia, joten kantaja olisi voinut tehdä yhteisön sokeria koskevan ostosopimuksen sellaisella varauksella, että sille myönnetään riittävä määrä tuontitodistuksia, ja sen tavarantoimittaja olisi voinut käyttää toista määränpäätä varten vientitodistukset, joita ei ole käytetty kantajan kanssa tehdyssä kaupassa. Komissio ei ymmärrä, minkä vuoksi tällainen toimenpide olisi välttämättä aiheuttanut taloudellista vahinkoa. Se lisää, että sokerin määrä, joka kantajalle olisi myönnetty tämän tehtyä tuontitodistusta koskevan hakemuksen, olisi todennäköisesti mahdollistanut sen, että kantaja välttää vakavan ja korjaamattoman vahingon.

44 Komissio katsoo, ettei kantaja ole toimittanut niitä välttämättömiä todisteita, jotka ovat tarpeen, jotta voitaisiin arvioida kiireellisyyttä koskevaa edellytystä, ja jotka välitoimia hakeneen asianosaisen tehtävänä on aina esittää. Erityisesti eräitä, välitoimihakemuksessa mainittuja taloudellisia tietoja ei ole selvennetty mitenkään, ja suullisen käsittelyn jälkeen toimitetut tiedot eivät ole kiistämättömiä.

45 Lopuksi täytäntöönpanon lykkäämisestä aiheutuisi komission mukaan välttämättä yhteisön tuottajien tuotantokiintiöiden tarvittavaakin suurempi pienentäminen. Tällaiset seuraukset ovat peruuttamattomia. Näin ollen kantajan ja yhteisön etujen tasapainottaminen edellyttää, että näytetään toteen ilmeinen kiireellisyys ja erityisen vankka fumus boni juris (asia C-364/98 P (R), Emesa Sugar v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 17.12.1998, Kok. 1998, s. II-8815, 49 kohta), ja nämä edellytykset eivät täyty esillä olevassa asiassa. Komissio katsoo tämän vuoksi, että välitoimihakemus on hylättävä.

Välitoimista päättävän tuomioistuimen arviointi asiasta

46 Aluksi on huomattava, että asetuksen N:o 2081/2000 voimassaolo päättyy 1.3.2001. Lykkäämistoimenpiteen tai muun välitoimista päättävän tuomioistuimen määräämän toimenpiteen myöntämiseen liittyvä etu on siis pääasian ratkaisuun liittyvästä edusta erillinen vain, mikäli tällaisesta toimesta määrätään ennen mainitun asetuksen voimaantulon päättymistä. Kuitenkin kyseisen säädöksen ajallisesti rajoitettu voimassaolo huomioon ottaen välitoimista päättävän tuomioistuimen tekemä päätös sen täytäntöönpanon lykkäämisestä aiheuttaa käytännössä lopullisia vaikutuksia.

47 Komissiolle on annettu laaja harkintavalta MMA-päätöksen 109 artiklan soveltamisessa (asia C-390/95 P, Antillean Rice Mills ym. v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 11.2.1999, Kok. 1999, s. I-769, 48 kohta) paitsi sen osalta, täyttyvätkö suojatoimenpiteen toteuttamisen edellytykset, myös sen osalta, toteutetaanko se (yhdistetyt asiat T-480/93 ja T-483/93, Antillean Rice Mills ym. v. komissio, tuomio 14.9.1995, Kok. 1995, s. II-2305, 122 kohta). Suurin osa kantajan esittämistä perusteista koskee nimenomaisesti tapaa, jolla komissio on arvioinut suojatoimenpiteen tarvetta, sekä keinoja, joilla se on toteutettava.

48 Kun näin ollen otetaan huomioon sekä ne lähes lopulliset vaikutukset, jotka välitoimien määräämisestä voivat aiheutua, että riitautettujen toimenpiteiden luonne, välitoimista päättävä tuomioistuin voi ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa korvata komission arvioinnin omallaan (asia C-110/97 R, Alankomaat v. neuvosto, yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 21.3.1997, Kok. 1997, s. I-1795, 33 kohta); tällaisille olosuhteille on ominaista erityisen painava fumus boni juris ja ilmeinen kiireellisyys (ks. tämän viimeksi mainitun perusteen osalta asia T-179/97 R, Gouvernement des Antilles néerlandaises v. neuvosto, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 15.7.1997, Kok. 1997, s. II-1297, 36 kohta).

49 Esillä olevassa asiassa on tutkittava, että saattaako riidanalainen asetus kantajan sellaiseen taloudelliseen tilanteeseen, joka todellisuudessa vaarantaa sen olemassaolon, mikäli asetuksen täytäntöönpanoa ei lykätä. Jos asia on näin, on näytetty toteen sen vahingon korjaamaton luonne, joka kantajalle aiheutuisi, jos välitoimia ei myönnetä (ks. asia 152/88 R, Sofrimport v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 10.6.1988, Kok. 1988, s. 2931, 32 kohta).

50 On kiistämätöntä, että riidanalainen asetus, jossa otetaan käyttöön tuontikiintiö tuotaessa yhteisöön sokerialan EY/MMA-tuotteita, tekee näiden tuotteiden myynnin yhteisössä erittäin vaikeaksi ja siis vaikeuttaa kantajan taloudellista toimintaa, sikäli kuin kantaja jatkossa toimii yksinomaisesti yhteisön sokerin jalostuksessa.

51 Kuitenkin huolimatta kantajan todellisesta konkurssiriskistä, jonka taloudellisen toiminnan puute sille aiheuttaa, kantaja, jolla ei ole yhtään sokeria varastossa, ei ole täyttänyt ennakollista ja välttämätöntä muodollisuutta, joka liittyy kaikkeen EY/MMA-sokerin mahdolliseen tuontiin yhteisöön riidanalaisen asetuksen nojalla, koska se ei ole tehnyt tuontitodistushakemusta.

52 Kun välitoimista päättävä tuomioistuin tiedusteli kantajalta suullisessa käsittelyssä syitä tällaiseen menettelyyn, kantaja selitti, että riidanalaisen asetuksen 2 artiklan 2 kohdassa säädetty tuontitodistushakemusten tekemistä koskeva määräaika, joka oli 1.10-15.10.2000, oli liian lyhyt, eikä mahdollistanut yhteisön sokeria koskevan ostosopimuksen tekemistä, koska sopimuksen täytäntöönpano olisi riippunut tällaisten todistusten saamisesta. Kantaja lisäsi, että yhteisön sokerin vienti yhteisön ulkopuolelle oli toteutettava ennen 31.12.2000, jotta tuottajan ei tarvitsisi suorittaa tuotantomaksua. Lopuksi tuontitodistusten saamiseksi asetettava vakuus on kantajan mukaan sen verran suuri summa, että tällaisia todistuksia koskevaa hakemusta ei voida tehdä ilman varmuutta tällaiseen hakemukseen annettavasta myöntävästä vastauksesta.

53 Nämä selitykset eivät kuitenkaan riitä osoittamaan, että tuontitodistusta koskevan hakemuksen tekeminen oli mahdotonta. Kantaja ei ole näet kyennyt näyttämään, että sen on ollut mahdotonta tehdä yhteisön sokeria koskevaa ostosopimusta, jonka täytäntöönpano olisi riippunut tuontitodistusten saamisesta.

54 Tältä osin on ensin huomautettava, että välitoimihakemuksen liitteestä 15 käy ilmi, että kantajan ja yhteisön EY/MMA-sokerin ostajan toistaiseksi tekemän sopimuksen ehdoista käy ilmi, että kyseinen ostaja "haluaa ja voi ottaa vastattavakseen yhteisön alkuperää olevan C-sokerin oston, joka on tarkoitettu jalostettavaksi [Free Trade Foods'in toimesta] Curaçaossa" ("is willing and able to take care of the purchase of C-sugar of EC origin sugar to be processed by [Free Trade Foods] on Curaçao"). Kyseisen sopimuksen 5 artiklan i kohdassa määrätään myös, että kyseinen ostaja "tekee parhaansa ostaakseen yhteisön alkuperää olevan C-sokerin, joka on tarkoitettu jalostettavaksi [Free Trade Foods'in toimesta] alimpaan hintaan ja parhain ehdoin" ("will do the utmost to purchase C-sugar of EC origin to be processed by [Free Trade Foods] at the lowest possible prices and against the best possible conditions"). Kuten komissio on huomauttanut suullisessa käsittelyssä, ei voida poissulkea sitä, että kantaja olisi voinut saada sopimuskumppaniltaan tuontitodistuksia koskevien hakemusten jättämisaikana sitoumuksen siitä, että tämä toimittaa kantajalle toivotun määrän yhteisön sokeria todistusten saamista koskevin varauksin.

55 Kantajan suullisessa käsittelyssä esittämä pelkkä väite siitä, että tavarantoimittaja ei olisi kyennyt myymään maailmanmarkkinoille yhteisön sokerin jäljelle jäänyttä määrää, jota kantaja ei loppujen lopuksi ostanut, kun se ei saanut tuontitodistuksia varauksin ostetulle koko sokerimäärälle, ei riitä näyttämään toteen väitettyä seikkaa, ja komission päinvastaista väitettä voidaan siis pitää yhtä lailla oikeana.

56 Lopuksi todettakoon, että koska tuontitodistushakemuksiin liitettävän vakuuden määrä riippuu siitä EY/MMA-sokerin määrästä, jonka tuonti yhteisöön lopulta hyväksytään, ei voida väittää tämän merkitsevän vaikeutta, joka oikeuttaa tuontitodistushakemusten tekemättä jättämisen.

57 Koska kantaja ei ole tehnyt tuontitodistusta koskevaa hakemusta, vaikka ei ole näytetty toteen, että sen olisi ollut mahdotonta tehdä näin, kantaja on toiminut tavalla, jolla se on tehnyt itselleen mahdottomaksi viedä yhteisöön tietty määrä EY/MMA-sokeria, vaikka sille olisi voitu myöntää tietty määrä. Tältä osin on riittävää todeta, että kantajan kilpailijayritys, Rica Foods -niminen yhtiö, teki tuontitodistushakemukset, ja sille myönnettiin koko riidanalaisen asetuksen sokerialan EY/MMA-tuotteiden tuontikiintiö.

58 Näin ollen vaikka onkin kiistämätöntä, että suojatoimenpide vahingoittaa kantajan taloudellista toimintaa, kantaja, joka on laiminlyönyt esittää hakemuksen tuontitodistusten myöntämiseksi, on myötävaikuttanut joutumiseensa selkeästi vaikeampaan taloudelliseen tilanteeseen, kuin missä se todennäköisesti olisi ollut, jos se olisi tehnyt tällaisen hakemuksen. Näin ollen kantaja on osallistunut sen vahingon aiheutumiseen, johon se vetoaa näyttääkseen vaaditun välitoimen määräämisen edellyttämän kiireellisyyden.

59 Välitoimen määräämistä koskevan kiireellisyyden on kuitenkin johduttava riidanalaisen toimen vaikutuksista eikä välitoimen hakijan huolimattomuudesta. Välitoimen hakijan on näet osoitettava toimineensa kohtuullisella huolellisuudella vahingon rajoittamiseksi, uhalla, että sen on itse kärsittävä vahinkonsa. Näin ollen eräässä välitoimimenettelyssä yhteisöjen tuomioistuimen presidentti katsoi kantajan syyksi tämän menettelyn, kun tämä oli täysin tietoinen markkinoille aiheutuvista vaikutuksista, ja katsoi, että komission reaktio tämän menettelyn johdosta kuului "yritystoimintaan liittyviin riskeihin" (asia 1/84, Ilford v. komissio, määräys 1.2.1984, Kok. 1984, s. 423, 22 kohta). Vastaavasti edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Belgia annetussa määräyksessä yhteisöjen tuomioistuimen presidentti katsoi, että vastaaja oli itse myötävaikuttanut tilanteeseen, joka vaaransi sen varmuuden, jonka on ohjattava kaikkea viranomaistoimintaa, ja täsmensi, että laiminlyönti toimia "on periaatteessa omiaan estämään etujen tasapainon kallistumisen laiminlyövän osapuolen hyväksi" (ks. näin myös asia 194/88, komissio v. Italia, yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 27.9.1988, Kok. 1988, s. 5647, 16 kohta).

60 Koska kantaja on päättänyt esillä olevassa asiassa olla tekemättä hakemusta tuontitodistuksen saamiseksi, se on ottanut riskin siitä, että sen on kannettava vahinko, jonka aiheutumista se ei ole pyrkinyt rajoittamaan. Tällaisen huolimattomuuden vuoksi välitoimista päättävän tuomioistuimen on mahdotonta tietää, millainen kantajan taloudellinen tilanne olisi ollut, jos se olisi voinut tuoda EY/MMA-sokeria yhteisöön. Erityisesti tuomioistuin ei voi tietää, millainen summa olisi voitu maksaa velkojien tyydyttämiseksi ja mikä olisi ollut velkojien reaktio tällaisessa oletetussa tapauksessa.

61 Lisäksi on todettava, että kantaja on tehnyt esillä olevan välitoimihakemuksen yli kaksi kuukautta asetuksen N:o 2081/2000 voimaantulon jälkeen ja että velkojat eivät olleet vieläkään vaatineet välitoimista päättävässä tuomioistuimessa pidettävään suulliseen käsittelyyn mennessä erääntyneitä summia. Näin ollen ja koska yhtäältä neuvoston on tehtävä uusi päätös MMA:iden assosioinnista yhteisöön 28.2.2001 mennessä, joka on päivämäärä, johon asti MMA-päätöstä sovelletaan (edellä 13 kohdassa mainitun päätöksen 2000/169 1 artikla), ja koska toisaalta kyseinen uusi päätös sääntelee MMA:ista peräisin olevan sokerialan tuotteiden tuontia yhteisöön, on kohtuullista olettaa, etteivät velkojat ryhdy pakkoperintään, ennen kuin ne tuntevat tämän uuden päätöksen sisällön.

62 Koska kiireellisyyttä koskeva edellytys puuttuu, välitoimihakemus on hylättävä ilman että olisi tarpeen tutkia, täyttyykö fumus boni jurista koskeva edellytys.

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla

ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTTI

on määrännyt seuraavaa:

1) Välitoimihakemus hylätään.

2) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.