ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 16.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Unkari) – SD v. Agrárminiszter

(asia C-490/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen maatalouspolitiikka - Mehiläishoitoala - Asetus (EU) N:o 1308/2013 - Delegoitu asetus (EU) 2015/1366 - Tukihakemus - Edellytykset - Mehiläisyhdyskuntien vähimmäismäärä - Taannehtiva vahvistaminen - Oikeusvarmuuden periaate - Luottamuksensuojan periaate)

(2019/C 423/15)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Pääasian asianosaiset

Kantaja: SD

Vastaaja: Agrárminiszter

Tuomiolauselma

Mikäli tarkistuksista, joiden suorittaminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävänä, ei muuta ilmene, oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisella kansallisella säännöstöllä, jolla maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 922/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 55 artiklan 1 kohdan mukaisesti laaditaan toimintaohjelma mehiläishoitoalalla uutta kolmen vuoden ajanjaksoa varten, yhtäältä vahvistetaan tämän alan tuen myöntämisedellytyksiä, jotka eroavat aiemmissa ohjelmissa säädetyistä edellytyksistä, ja toisaalta sallitaan mehiläishoitajien saavan kyseistä tukea tämän säännöstön voimaantulopäivää aiemmasta päivämäärästä lähtien, mikäli he täyttävät säännöstössä säädetyt uudet edellytykset.

(1) EUVL C 25, 21.1.2019.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 26.9.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Unkari) – UTEP 2006. SRL v. Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály

(asia C-600/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Maantiekuljetukset - SEUT 91 ja SEUT 92 artikla - Asetus (EU) N:o 165/2014 - 32 artiklan 3 kohta, 33 artiklan 1 kohta ja 41 artiklan 1 kohta - Ajopiirturin käyttöä koskevien sääntöjen rikkominen - Jäsenvaltioiden velvollisuus säätää tehokkaita, varoittavia ja syrjimättömiä seuraamuksia - Maassa asuvat ja ulkomailla asuvat pienet ja keskisuuret yritykset - Erilainen kohtelu)

(2019/C 399/20)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Pääasian asianosaiset

Valittaja: UTEP 2006. SRL

Vastapuoli: Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály

Tuomiolauselma

Tieliikenteessä käytettävistä ajopiirtureista, tieliikenteen valvontalaitteista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3821/85 kumoamisesta sekä tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 561/2006 muuttamisesta 4.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 165/2014 41 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion hallinnolliselle käytännölle, jonka perusteella – toisin kuin ulkomailla asuvien maantiekuljetusalan pienten ja keskisuurten yritysten osalta – kyseisen jäsenvaltion alueelle sijoittautuneille vastaaville yrityksille voidaan määrätä kevennetty seuraamus, joka muodostuu hallinnollisen sakon sijaan varoituksesta, kun tällaiset pienet ja keskisuuret yritykset syyllistyvät ensimmäisen kerran vakavuudeltaan samantasoiseen asetuksen N:o 165/2014 säännösten rikkomiseen.

(1) EUVL C 436, 3.12.2018.
C 383/34

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.9.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – AS v. Deutsches Patent- und Markenamt

(asia C-541/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Tavaramerkit - Direktiivi 2008/95/EY - 3 artiklan 1 kohdan b alakohta - Erottamiskyky - Arviointiperusteet - Aihetunnisteesta (hashtag) koostuva merkki)

(2019/C 383/37)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: AS

Vastapuoli: Deutsches Patent- und Markenamt

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että sellaisen merkin erottamiskyky, jonka rekisteröintiä tavaramerkiksi on haettu, on tutkittava ottamalla huomioon kaikki merkitykselliset tosiseikat ja olosuhteet, mukaan lukien kaikki haetun tavaramerkin todennäköiset käyttötavat. Nämä tavat vastaavat – jollei ole esitetty muita seikkoja – käyttötapoja, jotka voivat asianomaisen talouden alan tottumusten kannalta olla merkittäviä käytännössä.

(1) EUVL C 436, 3.12.2018.
2)

Direktiivin 2000/78 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan ii alakohtaa on tulkittava siten, että vammaisen työntekijän irtisanominen objektiivisista syistä sillä perusteella, että tämä täyttää ne valintaperusteet, jotka työnantaja ottaa huomioon määrittääkseen irtisanottavat henkilöt, eli sen, että hänen tuottavuustasonsa alittaa tietyn tason, hänen monialaisuutensa yrityksen työtehtävissä on vähäinen ja hänen poissaolo-osuutensa on korkea, on tässä säännöksessä tarkoitettua vammaisuuteen perustuvaa välillistä syrjintää, ellei työnantaja ole ensin toteuttanut kyseisen työntekijän osalta mainitun direktiivin 5 artiklassa tarkoitettuja kohtuullisia mukautuksia taatakseen yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattamisen vammaisten henkilöiden osalta, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.7.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt rechtbank Noord-Nederland — Alankomaat) — HQ sekä IP, jonka laillinen edustaja HQ on, ja JO v. Aegean Airlines SA

(asia C-163/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Lentoliikenne - Asetus (EY) N:o 261/2004 - Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevat yhteiset säännöt - Lennon peruuttaminen - Apu - Oikeus saada lentolipusta maksetun hinnan palautus lentoliikenteen harjoittajalta - 8 artiklan 2 kohta - Valmismatka - Direktiivi 90/314/ETY - Matkanjärjestäjän konkurssi)

(2019/C 305/19)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank Noord-Nederland

Pääasian asianosaiset

Kantaja: HQ sekä IP, jonka laillinen edustaja HQ on, ja JO

Vastaaja: Aegean Airlines SA

Tuomiolauselma

Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 8 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että matkustajalla, jolla on matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13.6.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/314/ETY perusteella oikeus vaatia matkanjärjestäjältään lentolipustaan maksamansa hinnan palauttamista, ei siis enää ole mahdollisuutta vaatia tästä lipusta maksetun hinnan palautusta lentoliikenteen harjoittajalta mainitun asetuksen perusteella silloinkaan, kun matkanjärjestäjä ei kykene taloudellisen tilanteensa vuoksi palauttamaan lipun hintaa eikä se ole toteuttanut mitään toimenpiteitä palautuksen takaamiseksi.

(1) EUVL C 182, 28.5.2018.
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 5.9.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Yhdistynyt kuningaskunta) – AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees ja Mark Crabtree v. Heritage Audio SL ja Pedro Rodríguez Arribas

(asia C-172/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - EU-tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 207/2009 - 97 artiklan 5 kohta - Tuomioistuinten toimivalta - Loukkauskanne - Sen jäsenvaltion tuomioistuinten toimivalta, jonka alueella ”loukkaustoimi on tapahtunut” - Internetsivustolla ja sosiaalisen median alustoilla julkaistavat mainokset ja myyntitarjoukset)

(2019/C 383/23)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Valittajat: AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees ja Mark Crabtree

Vastapuolet: Heritage Audio SL ja Pedro Rodríguez Arribas

Tuomiolauselma

[Euroopan unionin] tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 97 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että EU-tavaramerkin haltija, joka katsoo oikeuksiaan loukatun, koska kolmas on ilman haltijan suostumusta käyttänyt merkkiä, joka on sama kuin kyseessä oleva tavaramerkki, sähköisesti julkaistuissa mainoksissa ja myyntitarjouksissa sellaisia tavaroita varten, jotka ovat samoja tai samankaltaisia kuin ne tavarat, joita varten mainittu tavaramerkki on rekisteröity, voi nostaa loukkauskanteen tätä kolmatta vastaan EU-tavaramerkkejä käsittelevässä tuomioistuimessa siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella ne kuluttajat ja elinkeinonharjoittajat, joille nämä mainokset tai myyntitarjoukset on suunnattu, ovat, riippumatta siitä, että kyseinen kolmas on tehnyt kyseistä sähköistä julkaisemista koskevat päätökset ja toimenpiteet jossain toisessa jäsenvaltiossa.

(1) EUVL C 190, 4.6.2018.
1)

Italian tasavalta ei ole noudattanut Euroopan yhteisöjen omista varoista 31.10.1994 tehdyn neuvoston päätöksen 94/728/EY, Euratom 8 artiklan, Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 29.9.2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/597/EY, Euratom 8 artiklan, Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 7.6.2007 tehdyn neuvoston päätöksen 2007/436/EY, Euratom 8 artiklan ja Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä 26.5.2014 tehdyn neuvoston päätöksen 2014/335/EU, Euratom 8 artiklan sekä yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 10, 11 ja 17 artiklan, yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 10, 11 ja 17 artiklan ja perinteisten, ALV- ja BKTL-perusteisten omien varojen käyttöön asettamisessa sovellettavista menetelmistä ja menettelystä sekä käteisvarojen saamiseksi toteutettavista toimenpiteistä 26.5.2014 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 609/2014 10, 12 ja 13 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole asettanut käyttöön perinteisiä omia varojaan kirjanpidosta poistamista koskevassa tiedonannossa IT(07)08-917 ilmoitettua määrää, joka on 2 120 309,50 euroa.
1)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 54 artiklaa on tulkittava siten, että jäsenvaltion tuomioistuimen, jolle on tehty hakemus todistuksen saamiseksi tuomion antaneen tuomioistuimen tuomion täytäntöönpanokelpoisuudesta, on pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa täytäntöönpantavan tuomion antanut tuomioistuin ei ole tuomiota antaessaan lausunut tämän asetuksen sovellettavuudesta, selvitettävä, kuuluuko riita-asia tämän asetuksen soveltamisalaan.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 8.5.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberlandesgericht Düsseldorf — Saksa) — Stadt Euskirchen v. Rhenus Veniro GmbH & Co. KG

(asia C-253/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Liikenne - Rautateiden ja maanteiden julkiset henkilöliikennepalvelut - Asetus (EY) N:o 1370/2007 - 5 artiklan 1 ja 2 kohta - Suorahankinta - Linja-autoilla ja raitiovaunuilla suoritettavia julkisia henkilöliikennepalveluja koskevat sopimukset - Edellytykset - Direktiivi 2014/24/EU - 12 artikla - Direktiivi 2014/25/EU - 28 artikla)

(2019/C 230/19)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberlandesgericht Düsseldorf

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Stadt Euskirchen

Vastapuoli: Rhenus Veniro GmbH & Co. KG

Muut osapuolet: SVE Stadtverkehr Euskirchen GmbH ja RVK Regionalverkehr Köln GmbH

Tuomiolauselma

Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23.10.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1370/2007 5 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että sitä ei sovelleta linja-autojen julkisia henkilöliikennepalveluja koskevien sopimusten, jotka eivät ole käyttöoikeussopimusten tekemisestä 26.2.2014 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2014/23/EU tarkoitettuja konsessiosopimuksia, sopimuspuolten suoraan valintaan.

(1) EUVL C 249, 16.7.2018.
2)

Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 648/2005, 212 a artiklaa on tulkittava siten, että kun sitä sovelletaan tullivelkaan, joka on syntynyt asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna, 204 artiklan 1 kohdan nojalla kyseisen asetuksen 49 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun määräajan ylityksen vuoksi, täytäntöönpanoasetuksen N:o 1238/2013 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja täytäntöönpanoasetuksen N:o 1239/2013 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa asetettu edellytys ei täyty, kun yhtiö, joka on etuyhteydessä Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tai sieltä lähetettyjen kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot) tuontia koskevassa polkumyynnin ja tukien vastaisessa menettelyssä tarjotun sitoumuksen hyväksymisen vahvistamisesta lopullisten toimenpiteiden soveltamiskauden ajaksi 4.12.2013 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen 2013/707/EU liitteessä mainittuun yhtiöön, joka on valmistanut, lähettänyt ja laskuttanut kyseiset tavarat, ei ole toiminut kyseisten tavaroiden tuojana eikä myöskään ole huolehtinut niiden vapaaseen liikkeeseen luovuttamisesta, vaikka sillä on ollut aikomus toimia niin ja se on yhtiö, jolle kyseiset tavarat on tosiasiassa toimitettu.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 2.5.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Bacău — Romania) — SC Onlineshop SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) — Direcția Generală a Vămilor

(asia C-268/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Tariffiluokittelu - Yhdistetty nimikkeistö - Alanimikkeet 85269120 ja 85285900 - GPS-navigointijärjestelmä, jossa on useita toimintoja)

(2019/C 220/14)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Bacău

Pääasian asianosaiset

Valittaja: SC Onlineshop SRL

Vastapuoli: Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) — Direcția Generală a Vămilor

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 6.10.2015 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2015/1754, olevaa yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että monitoiminen laite, jota käytetään moottoriajoneuvoissa ja jossa on — kuten pääasiassa kyseessä olevassa laitteessa — yhdessä kotelossa pääasiallisesta toiminnosta vastaava, laitteeseen ennalta asennettujen GPS-navigointisovellusten avulla toimiva radionavigointimonitori ja lisävarusteena yleisradiolähetin, audio- ja videosignaalien toistolaite sekä näyttö, jonka läpimitta on noin 5 tuumaa (12,7 cm), on luokiteltava kyseisen nimikkeistön alanimikkeeseen 85269120.

(1) EUVL C 249, 16.7.2018.
C 139/18

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 28.2.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberlandesgericht Karlsruhe — Saksa) — Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Detlef Meyn

(asia C-9/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Liikenne - Direktiivi 2006/126/EY - Ajokorttien vastavuoroinen tunnustaminen - Kieltäytyminen tunnustamasta toisen jäsenvaltion myöntämää ajokorttia - Ajokortin perusteella vahvistettu ajo-oikeus)

(2019/C 139/16)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberlandesgericht Karlsruhe

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

Detlef Meyn

Tuomiolauselma

Ajokorteista 20.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY säännöksiä on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että jäsenvaltio kieltäytyy tunnustamasta ajokorttia, jonka haltija asuu vakinaisesti sen alueella ja jonka toinen jäsenvaltio on myöntänyt soveltuvuutta tutkimatta jonkin muun jäsenvaltion myöntämän sellaisen ajokortin perusteella, joka on saatu puolestaan vaihtamalla kolmannen valtion myöntämä ajokortti.

(1) EUVL C 134, 16.4.2018.
2)

Asetuksen N:o 2201/2003 33 artiklan 1 kohtaa, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa se on esteenä jäsenvaltion tuomioistuimen sellaisen päätöksen täytäntöönpanolle, jossa määrätään lapset valtion huollettavaksi ja holhottavaksi sekä lasten palauttamisesta ja joka on todettu täytäntöönpanokelpoiseksi pyynnön vastaanottaneessa jäsenvaltiossa, ennen tämän päätöksen täytäntöönpanokelpoisuuden toteavan ratkaisun tiedoksiantoa asianomaisille vanhemmille. Asetuksen N:o 2201/2003 33 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, ei voi pidentää tässä säännöksessä säädettyä muutoksenhakuaikaa.
1)

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21.3.1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 647/2005, 11 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltion tuomioistuimet voivat oikeudenkäynnissä, joka on pantu vireille työnantajaa vastaan sellaisista teoista, joista voi käydä ilmi, että kyse on sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 631/2004, 14 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla annettujen E 101 -todistusten vilpillisestä hankkimisesta tai käytöstä kyseisessä jäsenvaltiossa työskentelevien työntekijöiden osalta, todeta petoksen ja sivuuttaa tämän johdosta tällaiset todistukset vasta sen jälkeen, kun ne ovat saaneet varmuuden — yhtäältä siitä, että asetuksen 84 a artiklan 3 kohdan mukaiseen menettelyyn on ryhdytty viivytyksettä ja että todistukset antaneen jäsenvaltion toimivaltaiselle laitokselle on näin annettu tilaisuus arvioida uudelleen, onko mainittujen todistusten antaminen ollut perusteltua, niiden konkreettisten seikkojen valossa, jotka vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen laitos on sille ilmoittanut ja joiden perusteella on aihetta ajatella, että todistukset on hankittu tai että niihin on vedottu vilpillisesti, ja — toisaalta siitä, että todistuksen antaneen jäsenvaltion toimivaltainen laitos ei ole suorittanut tällaista uudelleen arviointia eikä ottanut kohtuullisen määräajan kuluessa kantaa näihin seikkoihin tarvittaessa joko toteamalla kyseessä olevat todistukset mitättömäksi tai peruuttamalla ne.
1)

Unionin oikeutta, ja erityisesti vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita, on tulkittava siten, ettei se ole lähtökohtaisesti esteenä kansalliselle säännökselle – sellaisena kuin sitä on tulkittu kansallisen tuomioistuimen tuomiossa – jossa asetetaan unionin oikeuden vastaisen lainvoimaisen tuomioistuinratkaisun purkamista koskevan vaatimuksen esittämiselle yhden kuukauden preklusiivinen määräaika, joka alkaa kulua siitä, kun ratkaisu, jonka purkamista vaaditaan, on annettu tiedoksi.
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 24.9.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Google LLC, jolle Google Inc:n oikeudet ovat siirtyneet v. Commission nationale de l’informatique et des libertés (CNIL)

(asia C-507/17) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Henkilötiedot - Yksilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä - Direktiivi 95/46/EY - Asetus (EU) 2016/679 - Internethakukoneet - Internetsivuilla olevien tietojen käsittely - Hakutulosten luettelosta poistamista koskevan oikeuden alueellinen ulottuvuus)

(2019/C 399/03)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Google LLC, jolle Google Inc:n oikeudet ovat siirtyneet

Vastapuoli: Commission nationale de l’informatique et des libertés (CNIL)

Muut osapuolet: Wikimedia Foundation Inc, Fondation pour la liberté de la presse, Microsoft Corp., Reporters Committee for Freedom of the Press ym., Article 19 ym., Internet Freedom Foundation ym. ja Défenseur des droits.

Tuomiolauselma

Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY 12 artiklan b alakohtaa ja 14 artiklan ensimmäisen alakohdan a alakohtaa sekä luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46 kumoamisesta 27.4.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/679 17 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kun hakukoneen ylläpitäjä hyväksyy hakutulosten luettelosta poistamista koskevan pyynnön näiden säännösten perusteella, se ei ole velvollinen toteuttamaan kyseistä poistamista hakukoneensa kaikkien versioiden osalta vaan se on velvollinen toteuttamaan sen hakukoneen niiden versioiden osalta, jotka vastaavat kaikkia jäsenvaltioita, ja sen on toteutettava tarvittaessa myös toimenpiteet, jotka täyttävät laissa asetetut vaatimukset ja joilla voidaan estää tosiasiallisesti tai ainakin tehdä merkittävästi vähemmän houkuttelevaksi se, että internetin käyttäjät, jotka tekevät jossakin jäsenvaltiossa haun rekisteröidyn nimellä, saavat kyseisen haun johdosta näkyvän hakutulosten luettelon kautta saataviinsa linkit, joihin kyseinen pyyntö kohdistuu.

(1) EUVL C 347, 16.10.2017.
2)

Unionin oikeutta, erityisesti julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annettua neuvoston direktiiviä 89/665/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 11.12.2007 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/66/EY, ja vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjä koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 25.2.1992 annettua neuvoston direktiiviä 92/13/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/66, sekä vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa ei anneta lupaa jäsenvaltion tuomioistuimen antaman sellaisen oikeusvoimaisen tuomion uudelleenkäsittelylle, jossa oli ratkaistu hankintaviranomaisen tekemästä toimesta nostettu kumoamiskanne, ilman, että siinä olisi kuitenkaan käsitelty kysymystä, joka oli tutkittu unionin tuomioistuimen antamassa sellaisessa aikaisemmassa tuomiossa, jossa se oli vastannut tässä kumoamiskannetta koskevassa oikeudenkäynnissä esitettyyn ennakkoratkaisupyyntöön. Kuitenkin jos sovellettaviin kansallisiin menettelysääntöihin sisältyy mahdollisuus, että kansallinen tuomioistuin voi peruuttaa oikeusvoimaisen tuomion tästä tuomiosta seuraavan tilanteen muuttamiseksi sellaisen aikaisemman kansallisen lainvoimaisen tuomioistuinratkaisun mukaiseksi, joka oli jo ollut tämän tuomion antaneen tuomioistuimen ja kyseiseen tuomioon johtaneen asian asianosaisten tiedossa, tätä mahdollisuutta on käytettävä vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteiden mukaisesti samoin edellytyksin tilanteen muuttamiseksi unionin oikeuden mukaiseksi, sellaisena kuin sitä on tulkittu unionin tuomioistuimen antamassa aikaisemmassa tuomiossa.