Asia T‑337/13

CSF Srl

vastaan

Euroopan komissio

”Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Direktiivi 2006/42/EY — CE-merkinnällä varustetut koneet — Olennaiset turvallisuusvaatimukset — Henkilöiden turvallisuudelle aiheutuvat riskit — Suojalauseke — Komission päätös, jossa todetaan perustelluksi markkinoille saattamisen kieltämistä koskeva kansallinen toimenpide — Suojalausekkeen täytäntöönpanoa koskevat edellytykset — Ilmeinen arviointivirhe — Yhdenvertainen kohtelu”

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.7.2015

Toimi koskee SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetuin tavoin luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä suoraan silloin, kun sillä on välittömiä vaikutuksia tämän oikeusasemaan ja kun se ei jätä niille, joille se on osoitettu, ollenkaan harkintavaltaa, jolloin toimeenpano on täysin automaattista ja perustuu yksinomaan unionin lainsäädäntöön eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista. Siltä osin kuin kyse on kanteesta, joka koskee komission päätöstä, joka on osoitettu jäsenvaltioille ja jossa todetaan, että kansallisten viranomaisten koneita koskevan direktiivin 2006/42 11 artiklan 3 kohdan nojalla toteuttamat toimenpiteet niiden edellytysten osalta, joilla kone saatetaan kotimaan markkinoille, ovat perusteltuja, on todettava, että tällä päätöksellä on koneen valmistajan oikeusasemaan muita välittömiä vaikutuksia kuin mainituista kansallisista toimenpiteistä aiheutuvat vaikutukset. Tällainen päätös merkitsee ensiksi sitä, että kaikkien muiden jäsenvaltioiden kuin kyseiset toimenpiteet toteuttaneen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotka koskevat asianomaisen koneen saattamista niiden markkinoille tai sen säilyttämistä niiden markkinoilla, ja varmistettava näin tehdessään direktiivin 2006/42 oikea ja yhtenäinen soveltaminen asianomaisen jäsenvaltion toteuttamien ja komission perustelluiksi toteamien toimenpiteiden valossa. Tällaisen päätöksen välittömänä seurauksena on sellaisten kansallisten menettelyjen aloittaminen, joissa asetetaan kyseenalaiseksi valmistajalla siihen saakka koko unionissa ollut oikeus markkinoida konetta, jota itseään koskee kyseisen direktiivin 7 artiklassa säädetty vaatimustenmukaisuusolettama, koska se oli varustettu CE-merkinnällä ja sillä oli EY-vaatimustemukaisuusvakuutus. Toiseksi direktiivin 2006/42 11 artiklan 3 kohtaan perustuva päätös ei jätä niille, joille se on osoitettu, lainkaan harkintavaltaa saavutettavaan tulokseen nähden, ja sen toimeenpano on tältä osin täysin automaattista ja perustuu yksinomaan unionin lainsäädäntöön eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista. On tosin todennäköistä, että voidakseen määrittää, onko valmistaja saattanut tai aikooko se saattaa koneitaan vaihdantaan niiden alueella ja koskeeko joitain näistä koneista sama riski, josta on kyse asianomaisen jäsenvaltion toteuttamissa kansallisissa toimenpiteissä, toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on ensin suoritettava valvontatoimenpiteitä. Jos kuitenkin osoittautuu, että tilanne on tällainen, näiden viranomaisten on katsottava, että tämä tilanne mahdollisesti vaarantaa henkilöiden turvallisuuden, ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet kyseisen riskin torjumiseksi varmistamalla tässä yhteydessä direktiivin 2006/42 oikea ja yhtenäinen soveltaminen komission päätökseen ja siinä perustelluiksi todettuihin kansallisiin toimenpiteisiin nähden ja näin ollen määräämällä kyseessä olevan koneen markkinoille saattamista koskeva kielto, määräämällä poistamaan se markkinoilta tai muuttamaan sitä tai toteuttamalla vastaava toimenpide. Näin ollen juuri komission päätös, jossa todetaan asianomaiset kansalliset toimenpiteet perustelluiksi, määrittää tuloksen, joka muiden kansallisten viranomaisten, joilla ei ole tältä osin lainkaan harkintavaltaa, on saavutettava. (ks. 17, 23, 28, 30 ja 31 kohta)

Vaikka jäsenvaltioiden onkin varmistettava koneista annetun direktiivin 2006/42 oikea ja yhtenäinen soveltaminen tekemällä johtopäätökset kansallisesta toimenpiteestä, joka on toteutettu tietyn koneen osalta ja jonka komissio on todennut perustelluksi, ilman, että niillä on harkintavaltaa saavutettavaan tulokseen nähden, ne eivät aivan ilmeisesti voi laajentaa omasta aloitteestaan ja kyseisen direktiivin 11 artiklan 1 kohdassa säädetystä menettelyllisestä ja aineellisesta kehyksestä riippumatta kyseisen toimenpiteen soveltamisalaa muihin koneisiin sillä perusteella, että viimeksi mainitut sisältävät saman riskin, koska muutoin jätetään huomiotta kyseisen direktiivin 6 artiklan 1 kohdassa säädetty vapaan liikkuvuuden periaate ja sen 7 artiklassa säädetty vaatimustenmukaisuusolettama. Juuri tämän vuoksi unionin lainsäätäjä on asettanut tämän laajentamisen edellytykseksi erityisen menettelyn toimeenpanon, johon muun muassa sisältyy yhtäältä komission nimenomaisen tätä koskevan päätöksen tekeminen ja toisaalta kyseisen päätöksen kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden toteuttaminen. Tällaisista toimista ei ole sitä vastoin säädetty eivätkä ne ole tarpeellisia kyseessä olevan direktiivin 11 artiklan soveltamiseksi, kun otetaan huomioon sen ulottuvuus. (ks. 34 kohta)

Vaikka on todella jäsenvaltioiden tehtävänä panna koneista annettu direktiivi 2006/42 asianmukaisesti täytäntöön ja valvoa, että niiden alueella markkinoille saatetut tai käyttöönotetut koneet täyttävät direktiivin säännökset tarvittaessa toteuttamalla sen 11 artiklassa tarkoitettujen kaltaisia toimenpiteitä, komission tehtävänä on kuitenkin valvoa, että kyseiset toimenpiteet ovat perusteltuja, varmistumalla erityisesti niiden oikeudellisten ja tosiasiallisten syiden perusteltavuudesta, joiden vuoksi ne on tarkoitettu. Kyseessä olevan kansallisen toimenpiteen lopullinen voimassapitäminen on kyseisen valvonnan tuloksesta riippuvainen siten, että jäsenvaltio voi pitää sen voimassa ainoastaan, jos komissio toteaa sen perustelluksi, ja sen on muussa tapauksessa päätettävä toimenpide. Tästä seuraa, että jokaisella henkilöllä, joka voi vaatia sellaisen päätöksen kumoamista, jossa todetaan tällaiset toimenpiteet perustelluiksi, on oikeus väittää vaatimustensa tueksi, että mainittu päätös perustuu direktiivin 2006/42 säännösten virheelliseen tulkintaan, vaikka tämän tulkinnan, joka kaikkien jäsenvaltioiden on otettava asianmukaisesti huomioon, olisivatkin ensin tehneet toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ja komissio olisi sen jälkeen hyväksynyt sen. Nimittäin tällaisessa tapauksessa oikeudellinen virhe, joka voi tehdä pätemättömäksi päätöksen, jossa komissio on todennut kyseessä olevat kansalliset toimenpiteet perustelluiksi, on voitava riitauttaa unionin tuomioistuimissa, sillä muutoin SEUT 263 artikla ja tehokkaan oikeussuojan periaate jäisivät vaikutuksettomiksi. Sitä paitsi niiden oikeudellisten syiden perusteltavuuden tuomioistuinvalvonta, jotka ovat johtaneet komission toteamaan kyseessä olevat kansalliset toimenpiteet perustelluiksi, voi olla oikeuskysymyksen osalta ainoastaan kokonaisvalvontaa. (ks. 46–48 kohta)

Jäsenvaltiolla on toimivalta turvautua koneista annetun direktiivin 2006/42 11 artiklassa säädettyyn suojalausekkeeseen nimenomaan suhteessa konkreettiseen koneeseen tai vaihdettavaan laitteeseen, jotka on tarkoitettu yhteen tai useampaan määrättyyn toimintoon, ja sillä on tässä yhteydessä velvollisuus arvioida ihmisten terveydelle tai turvallisuudelle aiheutuva riski, joka on edellytyksenä tällaisen lausekkeen soveltamiselle. Tämän arvioinnin ja siitä johtuvan kansallisen toimenpiteen on oltava siis perusteltuja suhteessa kyseiseen koneeseen, sellaisena kuin sitä on markkinoitu, ja tarvittaessa vaihdettavaan laitteeseen, jolla se on varustettu sitä markkinoille saatettaessa tai sitä käyttöön otettaessa. Muutoin jäsenvaltiolla olisi mahdollisuus loukata vapaan liikkuvuuden periaatetta, mikä ei olisi perusteltua henkilöiden terveydelle tai turvallisuudelle aiheutuvan todellisen riskin olemassaolon perusteella. Direktiivin 2006/42 liitteessä I olevan 1.1.2 kohdan a alakohdan sanamuodon perusteella sinällään on katsottava, että ”riski[llä]”, joka liittyy kyseessä olevan koneen asentamiseen, huoltoon tai toimintaan joko tarkoitetun käytön tai kohtuudella ennakoitavissa olevan väärinkäytön olosuhteissa, voidaan perustella turvautumista kyseisen direktiivin 11 artiklassa säädettyyn suojalausekkeeseen. Tässä artiklassa edellytetään kuitenkin, että sen soveltamisen perusteena oleva riski on todettu, ja näin ollen, että siihen vetoava jäsenvaltio osoittaa oikeudellisesti riittävällä tavalla tällaisen riskin olemassaolon. Jollei tätä osoiteta, vapaan liikkuvuuden periaatteen loukkaamista, joka on aiheutettu kyseisessä säännöksessä säädetyn suojalausekkeen perusteella toteutetulla kansallisella toimenpiteellä, ei voida pitää siinä tarkoitetulla tavalla perusteltuna. On lisäksi todettava, että direktiivin 2006/42 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ihmisten terveydelle tai turvallisuudelle aiheutuvan riskin olemassaoloa voidaan arvioida muiden kriteerien ohessa koneiden valmistajille kyseisen direktiivin 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja sen liitteessä I asetettujen olennaisten terveys- ja turvallisuusvaatimusten valossa. Näiden vaatimusten, joiden käyttöön ottamisen tarkoituksena on varmistaa, että koneiden suunnittelussa ja rakentamisessa otetaan huomioon niihin liittyvät riskit, noudattaminen on nimittäin edellytyksenä kyseisten koneiden markkinoille saattamiselle. Niiden noudattamatta jättämiseen voidaan puolestaan vedota markkinoilta poistamista tai markkinoille saattamisen kieltämistä koskevan toimenpiteen tueksi (ks. 54, 57 ja 58 kohta)

Koneista annetun direktiivin 2006/42 liitteessä olevan putoavia esineitä koskevaan 3.3.4 kohtaan sisältyvän terveyttä ja turvallisuutta erityisvaatimuksen ulottuvuutta on tulkittava direktiivissä 2006/42 säädettyjen yleisten vaatimusten valossa ja erityisesti sen I liitteen alussa olevien yleisten periaatteiden sekä kyseisen liitteen 1.1.2 kohdassa esitettyjen turvallistamisen periaatteiden valossa. Viimeksi mainituista ilmenee kuitenkin selvästi ensinnäkin, että unionin markkinoille saatettavaksi tarkoitettujen koneiden suunnittelun ja rakentamisen on taattava, että niitä voidaan käyttää henkilöitä vaarantamatta valmistajan tarkoittamalla tavalla, mutta ottaen huomioon myös sen ennakoitavissa oleva väärinkäyttö, ja laajemmin, ettei niitä voida käyttää epätavallisella tavalla, jos tällaisesta käytöstä voi aiheutua riskejä. Lisäksi tässä tarkoituksessa toteutettavien toimenpiteiden tarkoituksena on oltava riskin poistaminen. Samalla kun valmistajalla on tämän velvollisuuden täyttämiseksi mahdollisuus valita tarkoituksenmukaisimpia ratkaisuja, sillä on kuitenkin vielä velvollisuus noudattaa ensisijaisuusjärjestystä, jonka mukaan ensisijaisesti on poistettava tai pienennettävä riskejä mahdollisimman paljon. Kun otetaan huomioon sen tavoitteen ensisijaisuus, jonka mukaan koneiden tarkoitettuun käyttöön tai niiden kohtuudella ennakoitavissa olevaan väärinkäyttöön liittyviä riskejä on poistettava tai pienennettävä mahdollisimman paljon jo koneen suunnittelulla ja rakenteella ja jonka mukaan pyritään välttämään se, että niitä voidaan käyttää epätavallisella tavalla, ja toteuttamaan tarvittavat suojaustoimenpiteet sellaisten riskien osalta, joita ei voida poistaa, on katsottava, että silloin kun kone on tarkoitettu käytettäväksi moneen eri tarkoitukseen erilaisten vaihdettavien laitteiden avulla, jotka voidaan liittää siihen, se on varustettava ennen sen markkinoille saattamista ja käyttöönottoa asianmukaisella suojarakenteella, jos todetaan, että vaikka tarkoitettu käyttö, johon koneen ostaja aikoo konetta käyttää tietyssä tapauksessa, ei itsessään aiheuta putoavien esineiden tai materiaalien riskiä, jokin kohtuudella ennakoitavissa olevista käyttötarkoituksista, joihin se voi antaa aihetta, sisältää tällaisen riskin. Tällainen toimenpide nimittäin kuuluu toimenpiteisiin, joilla pyritään poistamaan tai pienentämään riskejä mahdollisimman paljon itse koneen turvallisella suunnittelulla ja rakenteella. Se, että noudatetaan direktiivin 2006/42 liitteessä I olevissa 1.7.4.1 ja 1.7.4.2 kohdassa tarkoitettua velvollisuutta liittää koneisiin ohjeet, joissa kuvataan niiden tarkoitettua käyttöä, ei sitä paitsi saata kyseenalaiseksi koneiden valmistajille asetettua ensisijaista velvollisuutta suunnitella ja rakentaa koneet turvallisiksi poistamalla tai pienentämällä mahdollisimman paljon riskejä, jotka liittyvät koneiden tarkoitettuun käyttöön tai niiden kohtuudella ennakoitavissa olevaan väärinkäyttöön, kuten direktiivin liitteessä I olevan 1.7.4.2 kohdan l alakohdasta ilmenee. Toisin sanoen direktiivissä ei ainoastaan velvoiteta valmistajia varoittamaan asiakkaitaan myymiensä koneiden kohtuudella ennakoitavissa olevaan väärinkäyttöön liittyvistä riskeistä. Siinä velvoitetaan ne myös poistamaan tai pienentämään tällaisia riskejä mahdollisimman paljon jo kyseisten koneiden suunnittelu- ja rakentamisvaiheessa. (ks. 64, 65, 69 ja 70 kohta)

Koneista annetun direktiivin 2006/42 rakenteesta ilmenee selvästi, että direktiivin 7 artiklan 1 kohdan mukainen koneen vaatimuksenmukaisuusolettama ei saata kyseenalaiseksi jäsenvaltioille tunnustettua mahdollisuutta turvautua direktiivin 11 artiklassa säädettyyn suojalausekkeeseen, jos kyseisessä artiklassa esitetyt edellytykset täyttyvät. (ks. 72 kohta)

Koneista annetussa direktiivissä 2006/42 otetaan käyttöön sisämarkkinoiden valvonta- ja sääntelyjärjestelmä, jossa ensi sijassa toimivaltaisten kansallisten viranomaisten tehtävänä on arvioida, voiko kone vaarantaa henkilöiden terveyden tai turvallisuuden, ja jos näin on, toteuttaa välttämättömät toimenpiteet koneen markkinoilta poistamiseksi tai markkinoille saattamisen kieltämiseksi. Direktiivin 2006/42 11 artiklassa tätä tarkoitusta varten säädetty suojalauseke on itsessään ymmärrettävä suhteessa SEUT 114 artiklan 10 kohtaan, jossa jäsenvaltioille sallitaan tällaisten toimenpiteiden toteuttaminen yhdestä tai useammasta SEUT 36 artiklassa tarkoitetusta muusta kuin taloudellisesta syystä, joihin kuuluu henkilöiden terveyden ja hengen suojelu. Tämä voi edellyttää sitä, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset tekevät monitahoisia teknisiä tai tieteellisiä arviointeja. Komissiota puolestaan vaaditaan tämän järjestelmän yhteydessä tutkimaan, ovatko jäsenvaltioiden toteuttamat toimenpiteet oikeudellisesti ja tosiasiallisesti perusteltuja. Komissiolla on oltava laaja harkintavalta, jotta se voi tehokkaasti tavoitella sille asetettua päämäärää, kun otetaan huomioon ne monitahoiset tekniset arvioinnit, jotka sen on tehtävä. Komissiolle on tunnustettu tällainen harkintavalta myös silloin, kun sitä vaaditaan valvomaan jäsenvaltion toteuttamia toimenpiteitä sellaisen järjestelmän yhteydessä, josta määrätään SEUT 114 artiklan 4–6 kohdassa. Silloin kun unionin tuomioistuimia vaaditaan valvomaan laajan harkintavallan käyttöä, niiden on tutkittava niille esitettyjen kanneperusteiden mukaan, että menettelysääntöjä on noudatettu, että komission huomioonottamat tosiseikat pitävät aineellisesti paikkansa, ettei näitä tosiseikkoja ole arvioitu ilmeisen virheellisesti ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin. Niiden on erityisesti tutkittava asianosaisten esittämien argumenttien perusteella riidanalaista tointa tukevien todisteiden aineellinen paikkansapitävyys, luotettavuus ja johdonmukaisuus ja tarkistettava, muodostavatko nämä todisteet merkityksellisten seikkojen kokonaisuuden, joka on otettava huomioon monitahoisen tilanteen arvioinnissa, ja voivatko kyseiset todisteet tukea päätelmiä, jotka niistä on tehty. (ks. 79–82 kohta)

Riskinarviointi, joka asianomaisen jäsenvaltion on suoritettava ennen koneista annetun direktiivin 2006/42 11 artiklassa säädettyihin toimenpiteisiin turvautumista komission valvonnassa, on suoritettava kohtuullisen huolellisen ja järkevän keskivertokäyttäjän näkökulmasta. Toimivalta, joka tässä artiklassa annetaan kansallisille viranomaisille, merkitsee nimittäin poikkeusta direktiivissä säädetystä vapaan liikkuvuuden periaatteesta, ja sitä voidaan perustella ainoastaan, jos on olemassa riski, joka liittyy kyseessä olevan koneen tarkoitettuun käyttöön tai kohtuudella ennakoitavissa olevaan väärinkäyttöön, joka itsessään määritellään kyseisen direktiivin liitteessä I olevan 1.1.1 kohdan i alakohdassa käytöksi, joka voi olla seurausta helposti ennakoitavissa olevasta ihmisen käyttäytymisestä. Tässä yhteydessä se seikka, että kansalliset viranomaiset arvioivat tällaisen riskin olemassaoloa kohtuullisen huolellisen keskivertokäyttäjän konkreettisesta näkökulmasta eivätkä abstraktisesti, myötävaikuttaa osaltaan sen varmistamiseen, että ne eivät loukkaa perusteettomasti koneiden vapaata liikkuvuutta kyseisen direktiivin 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Kuitenkin silloin, kun tällaisen riskin olemassaolo on osoitettu oikeudellisesti riittävällä tavalla suhteessa kohtuullisen huolelliseen keskivertokäyttäjään, se seikka, että viimeksi mainittua on informoitu etukäteen kyseisen riskin olemassaolosta, on sinänsä yhdentekevä, kun otetaan huomioon yhtäältä järjestys, josta säädetään direktiivissä 2006/42, riskien torjuntaa ja niistä tiedottamista koskevien velvollisuuksien välille ja toisaalta näiden velvollisuuksien noudattamatta jättämiseen liittyvät seuraukset. (ks. 83 ja 84 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 94 kohta)

Koneista annetun direktiivin 2006/42 11 artiklassa ei velvoiteta komissiota sen tarkastelun erityisessä asiayhteydessä, joka koskee jäsenvaltioiden sille ilmoittamien toimenpiteiden perusteltavuutta, määrittämään, ovatko nämä lisäksi yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukaisia vai eivät. Silloin, kun tällainen toimenpide on perusteltu kyseisessä säännöksessä tarkoitetussa merkityksessä, päätöstä, jolla komissio toteaa sen perustelluksi, ei siten voida saattaa kyseenalaiseksi sillä perusteella, että kyseessä olevilla kansallisilla markkinoilla on koneita, jotka ovat verrattavissa siihen koneeseen, jota kyseinen toimenpide koskee, mutta joihin ei ole kohdistettu yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaisesti vastaavia toimenpiteitä. Ensiksikin kun tietty ala on unionin tasolla yhdenmukaistettu tyhjentävästi, kaikkia siihen liittyviä kansallisia toimia on arvioitava suhteessa kyseisen yhdenmukaistamistoimen säännöksiin eikä suhteessa primaarioikeuden määräyksiin. Näin on erityisesti siitä tapauksessa, että kyseessä oleva toimenpide ei ole lain tai asetuksen luonteinen toimi vaan yksittäistapausta koskeva toimenpide. Koska direktiivillä 2006/42 siis yhdenmukaistettiin tyhjentävästi unionin tasolla säännöt, jotka koskevat paitsi koneisiin sovellettavia olennaisia turvallisuusvaatimuksia ja näiden koneiden kyseisten vaatimusten mukaisuuden todistamista, myös menettelyjä, joita jäsenvaltiot voivat toteuttaa näiden vaatimusten mukaisiksi oletettujen koneiden suhteen, on siis määritettävä direktiivin säännösten perusteella, onko komissio laiminlyönyt velvollisuutensa jättäessään tutkimatta, oliko kansallisten viranomaisten toimenpiteet toteutettu yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukaisesti, vai eikö komission tehtäviin kuulunut tällaisen valvonnan suorittaminen. Toiseksi direktiivin 2006/42 11 artiklan tarkoituksena ei ole antaa komission huolehdittavaksi kaikkien näkökohtien osalta niiden toimenpiteiden laillisuuden valvontaa, joita kansalliset viranomaiset toteuttavat silloin, kun ne toteavat, että koneet voivat vaarantaa henkilöiden terveyden tai turvallisuuden. Tällainen valvonta on nimittäin kansallisten tuomioistuinten tehtävänä, kuten ilmenee kyseisen direktiivin johdanto-osan 25 perustelukappaleesta ja 20 artiklasta. Kolmanneksi on niin, että vaikka direktiivin 2006/42 11 artiklan 3 kohdassa säädetään ainoastaan, että komissio harkitsee, ovatko jäsenvaltioiden toteuttamat toimenpiteet perusteltuja, kyseisen artiklan yleinen rakenne edellyttää tämän velvollisuuden ymmärtämistä niihin velvollisuuksiin nähden, jotka kyseisen artiklan 1 ja 2 kohdassa ensin asetetaan kansallisille viranomaisille. Lisäksi SEUT 114 artiklan 10 kohdasta, jossa annetaan unionin lainsäätäjälle lupa säätää direktiivin 2006/42 11 artiklassa käyttöönotetun kaltaisia suojalausekkeita ja jossa viitataan SEUT 36 artiklan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettuihin syihin, ei viitata viimeksi mainitun artiklan toiseen virkkeeseen, jossa määrätään, että kiellot ja rajoitukset, joita voidaan perustella tällaisilla syillä, eivät saa olla keino mielivaltaiseen syrjintään tai jäsenvaltioiden välisen kaupan peiteltyyn rajoittamiseen. Se eroaa näin ollen saman artiklan 4–6 kohdasta, jotka koskevat säännöksiä, joita jäsenvaltio voi ottaa käyttöön tai pitää voimassa sen jälkeen, kun on toteutettu 1 kohdan nojalla yhdenmukaistamistoimenpide. (ks. 98–105 kohta)

Jokaista unionin tointa on tulkittava kaiken primaarioikeuden, yhdenvertaisen kohtelun periaate siihen mukaan luettuna, mukaisesti. Lisäksi unionin toimen tulkinnassa on otettava huomioon paitsi sen säännösten ja määräysten sanamuoto myös systematiikka, asiayhteys ja sillä lainsäädännöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös tai määräys on. Siltä osin kuin kyse on koneista annetusta direktiivistä 2006/42, ei olisi ainoastaan yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vaan myös kyseisen direktiivin, jossa pyritään erityisesti yhdenmukaistamaan edellytykset, joilla koneet saatetaan sisämarkkinoille ja joilla ne liikkuvat siellä vapaasti, suojelemalla samalla henkilöiden terveyttä ja turvallisuutta niiden käytöstä aiheutuvilta riskeiltä, tarkoituksen vastaista sekä sen järjestelmän systematiikan vastaista, joka on perustettu sen takaamiseksi, että kansalliset viranomaiset soveltavat kyseistä direktiiviä oikein ja yhtenäisesti komission valvonnassa, että jäsenvaltio voisi turvautua kyseisen direktiivin 11 artiklassa säädettyyn suojalausekkeeseen sellaisen koneen suhteen, joka voi vaarantaa henkilöiden terveyden tai turvallisuuden, kohtelematta siihen verrattavissa olevia koneita samalla tavalla ilman objektiivista perustetta. (ks. 108 ja 109 kohta)