JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

YVES BOT

30 päivänä kesäkuuta 2011 ( )

Asia C‑224/10

Staatsanwaltschaft Baden-Baden

vastaan

Leo Apelt

(Landgericht Baden-Badenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

Direktiivi 91/439/ETY – Ajokorttien vastavuoroinen tunnustaminen – Kansallisen ajokortin peruuttaminen sekä B- ja D-luokkien ajoneuvojen ajo-oikeuden sisältävän ajokortin antaminen toisessa jäsenvaltiossa – Tunnustamisen epääminen asuinjäsenvaltiossa – Vaatimus, jonka mukaan B-luokan ajoneuvojen ajo-oikeuden on oltava voimassa D-luokan ajoneuvojen ajo-oikeuden myöntämisajankohtana

1. Unionin tuomioistuinta on jälleen pyydetty tulkitsemaan yhteisön ajokortista 29.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/439/ETY,( ) sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003,( ) säännöksiä.

2. Landgericht Baden-Baden (Saksa) pyytää unionin tuomioistuinta erityisesti tulkitsemaan direktiivin 91/439 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, jossa säädetään, että D-luokan ajokortteja (jäljempänä D-ajokortteja) annetaan vain henkilöille, joilla jo on oikeus kuljettaa B-luokan ajoneuvoja.

3. Nyt käsiteltävässä asiassa Tšekin viranomaiset myönsivät pääasian vastaajalle B-luokan ajokortin (jäljempänä B-ajokortin), vaikka hänen soveltuvuuttaan moottoriajoneuvon kuljettamiseen tutkittiin Saksan alueella hänen syyllistyttyään liikennerikokseen ennen kyseisen ajokortin myöntämistä. Pääasian vastaaja sai samoilta Tšekin viranomaisilta D-ajokortin sen jälkeen, kun häneltä oli otettu pois hänen saksalainen ajokorttinsa ja kun ajokielto oli päättynyt.

4. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee näin ollen unionin tuomioistuimelta pääasiassa, ovatko Saksan viranomaiset direktiivin 91/439 säännösten ja etenkin ajokorttien vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen nojalla velvollisia tunnustamaan myönnetyt B- ja D-ajokortit.

5. Käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimella on tilaisuus lausua B- ja D-ajokorttien vaikutuksesta toisiinsa ja erityisesti todeta, merkitseekö B-ajokortin tunnustamisesta kieltäytyminen myös D-ajokortin tunnustamisesta kieltäytymistä.

6. Selitän tässä ratkaisuehdotuksessa syyt, joiden vuoksi katson, että jäsenvaltiolla on oikeus kieltäytyä tunnustamasta toisen jäsenvaltion myöntämää ajokorttia, johon on merkitty ajoneuvoluokat B ja D, kun ajokortin haltijaan on ensin mainitun jäsenvaltion alueella kohdistettu toimenpide, jolla peruutettiin ajo-oikeus B-ajokortin antamisajankohdan jälkeen mutta jolla määrättiin seuraamuksia ennen tuota ajankohtaa todetusta rikkomuksesta. Sillä, että D-ajokortti annettiin peruutustoimenpiteeseen liittyneen ajokiellon päättymisen jälkeen, ei ole tässä yhteydessä merkitystä.

I Asiaa koskevat oikeussäännöt

A Unionin oikeus

1. Direktiivi 91/439

7. Henkilöiden liikkuvuuden helpottamiseksi Euroopan yhteisössä tai sijoittautumisen helpottamiseksi tapauksessa, jossa henkilö muuttaa toiseen jäsenvaltioon kuin siihen, joka on myöntänyt ajokortin, direktiivissä 91/439 otettiin käyttöön ajokorttien vastavuoroisen tunnustamisen periaate.( )

8. Sillä, että direktiivissä vahvistetaan ajokortin myöntämisen vähimmäisedellytykset, tavoitellaan myös liikenneturvallisuuden parantamista Euroopan unionin alueella.( )

9. Direktiivin 91/439 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan sanamuoto on seuraava:

”Ajokorttien myöntämiseen sovelletaan seuraavia ehtoja:

a) C ja D luokkien ajokortteja annetaan vain kuljettajille, joilla jo on oikeus kuljettaa B luokan ajoneuvoja.”

10. Saman direktiivin 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetään seuraavaa:

”Ajokortin saa lisäksi antaa ainoastaan hakijoille:

– –

b) joiden vakituinen asuinpaikka on ajokortin antavan jäsenvaltion alueella tai jotka voivat näyttää toteen, että he ovat opiskelleet siellä vähintään 6 kuukautta[( )].”

11. Direktiivin 91/439 7 artiklan 5 kohdan mukaan henkilöllä voi olla vain yhden jäsenvaltion myöntämä ajokortti.

12. Direktiivin 8 artiklan 2 kohdassa säädetään, että se jäsenvaltio, jossa toisen jäsenvaltion antaman ajokortin haltijalla on vakituinen asuinpaikka, saa soveltaa ajokortin haltijaan ajo-oikeuden rajoittamista tai poistamista taikka sen määräaikaista tai pysyvää peruuttamista koskevia kansallisia säännöksiä.

13. Direktiivin 8 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan jäsenvaltio voi myös kieltäytyä hyväksymästä toisen jäsenvaltion sellaiselle henkilölle antamaa ajokorttia, johon ensin mainitun jäsenvaltion alueella on kohdistettu jokin edellä mainituista toimenpiteistä.

2. Direktiivi 2006/126/EY

14. Ajokorteista 20.12.2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2006/126/EY( ) laadittiin uudelleen direktiivi 91/439, jota oli muutettu useaan kertaan.( )

15. Direktiivin 2006/126 11 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa säädetään, että jäsenvaltion on kieltäydyttävä hyväksymästä toisen jäsenvaltion sellaiselle henkilölle myöntämää ajokorttia, jonka ajokorttiin perustuvaa ajo-oikeutta on rajoitettu tai se on poistettu tai määräaikaisesti peruutettu ensin mainitun valtion alueella.

16. Kyseisen direktiivin 17 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan direktiivi 91/439 kumotaan 19.1.2013 alkavin vaikutuksin.

17. Direktiivin 2006/126 18 artiklan toisessa kohdassa säädetään, että direktiivin 11 artiklan 4 kohtaa sovelletaan 19.1.2009 alkaen.

B Kansallinen oikeus

18. Henkilöiden oikeuttamisesta osallistumaan tieliikenteeseen annetun asetuksen (Verordnung über die Zulassung von Personen zum Straßenverkehr) 28 §:n 1 momentin ensimmäisessä virkkeessä säädetään, että voimassa olevan Euroopan unionin tai Euroopan talousalueen (ETA) ajokortin haltijoilla, joiden kyseisen asetuksen 7 §:n 1 tai 2 momentissa tarkoitettu vakinainen asuinpaikka on Saksassa, on 28 §:n 2–4 momentissa säädetyin rajoituksin oikeus kuljettaa moottoriajoneuvoja Saksan alueella ajokorttinsa kelpoisuuden rajoissa.

19. Kyseisen 28 §:n 4 momentin nojalla saman pykälän 1 momentissa tarkoitettua oikeutta ei sovelleta niihin Euroopan unionin tai ETA:n ajokortin haltijoihin, joiden ajo-oikeus Saksassa on tuomioistuinpäätöksellä väliaikaisesti tai pysyvästi peruutettu taikka hallintoviranomaisen välittömästi täytäntöön pantavissa olevalla tai lainvoimaisella päätöksellä peruutettu.

20. Tieliikennelain (Straβenverkehrsgesetz) 21 §:n 1 momentin 1 kohdassa säädetään, että jos henkilö kuljettaa moottoriajoneuvoa, vaikka hänellä ei ole siihen vaadittua ajo-oikeutta tai vaikka hänet on määrätty ajokieltoon rikoslain 44 §:n tai kyseisen lain 25 §:n mukaisesti, hänet on tuomittava vankeuteen enintään yhdeksi vuodeksi tai sakkoon.

II Pääasian tosiseikat

21. Saksan kansalainen Apelt sai 14.12.1998 saksalaisen ajokortin, johon sisältyivät luokat 1a, 1b, 3, 4 ja 5.( )

22. Saksan viranomaiset totesivat 23.1.2006 toteutetussa liikennevalvonnassa, että Apelt kuljetti moottoriajoneuvoa alkoholin vaikutuksen alaisena. Hänen ajokorttinsa otettiin pois seuraavana päivänä eli 24.1.2006.

23. Amtsgericht Osterholz-Sharmbeck tuomitsi 31.5.2006 annetulla ja 2.6.2006 lainvoimaiseksi tulleella rangaistusmääräyksellä Apeltin sakkorangaistukseen liikennejuopumuksesta. Myös hänen ajo-oikeutensa peruutettiin, ja hänet määrättiin 29.11.2006 päättyvään ajokieltoon.

24. Tšekin viranomaiset myönsivät Apeltille 1.3.2006 eli ennen päätöstä tämän ajo-oikeuden peruuttamisesta B-ajokortin, johon on merkitty kotiosoite Saksassa.

25. Tšekin viranomaiset myönsivät Apeltille 30.4.2007 D-ajokortin, johon on merkitty asuinpaikka Tšekissä sekä B-ajokortin myöntämispäivä.

26. 11.7.2009 toteutetussa liikennevalvonnassa Apelt, joka tuolloin kuljetti linja-autoa Saksan alueella, esitti viranomaisille Tšekin viranomaisten myöntämän D-ajokorttinsa. Valvonnan tuloksena Staatsanwaltschaft Baden-Baden vaati Amtsgericht Achernia tuomitsemaan Apeltin tahallisesta ajo-oikeudetta ajosta.

27. Amtsgericht Achern hylkäsi vaatimuksen 30.12.2009 tekemällään päätöksellä sillä perusteella, että Apeltille Tšekissä myönnetty D-luokan ajoneuvojen ajo-oikeus oli voimassa myös Saksassa. Kyseinen tuomioistuin totesi erityisesti, ettei Saksan viranomaisilla ollut oikeutta tutkia, oliko direktiiviin 91/439 sisältyviä ajokortin myöntämisen edellytyksiä noudatettu. Amtsgericht Achern totesi myös, että D-ajokortti oli myönnetty Apeltille ajokiellon päättymisen jälkeen. Kyseisen tuomioistuimen mukaan tämä ajokortti oli näin ollen voimassa.

28. Staatsanwaltschaft Baden-Baden valitti tuomiosta ennakkoratkaisupyynnön esittäneeseen tuomioistuimeen.

III Ennakkoratkaisukysymykset

29. Koska Landgericht Baden-Badenilla oli epäilyksiä tiettyjen direktiivin 91/439 säännösten tulkinnasta, se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:

”1) Kun otetaan huomioon direktiivin [91/439] 5 artiklan 1 kohdan a alakohta, jonka mukaan D-luokan ajokortti saadaan antaa vain kuljettajille, joilla on jo oikeus kuljettaa B-luokan ajoneuvoja, saako jäsenvaltio saman direktiivin 1 artiklan sekä 8 artiklan 2 ja 4 kohdan mukaan kieltäytyä tunnustamasta toisen jäsenvaltion antaman B- ja D-luokkien ajo-oikeuden sisältävän ajokortin voimassaoloa – erityisesti D-luokan osalta –, jos tämän ajokortin haltijalle oli myönnetty B-luokan ajo-oikeus ennen ensin mainitussa jäsenvaltiossa tehtyä ajo-oikeuden peruuttamista tuomioistuimen päätöksellä mutta sen sijaan D-luokan ajo-oikeus vasta kyseisen tuomioistuimen päätöksellä tehdyn peruuttamisen ja samalla päätöksellä määrätyn ajokiellon päättymisen jälkeen?

2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:

Saako ensin mainittu jäsenvaltio kieltäytyä edellä mainitun ajokortin tunnustamisesta – erityisesti D-luokan ajo-oikeuden osalta – direktiivin [2006/126] 11 artiklan 4 kohdan, jonka mukaan jäsenvaltion on kieltäydyttävä hyväksymästä toisen jäsenvaltion sellaiselle henkilölle myöntämää ajokorttia, jonka ajokortti on peruutettu ensin mainitun jäsenvaltion alueella, nojalla tilanteessa, jossa B-luokan ajo-oikeus on myönnetty 1.3.2006, D-luokan ajo-oikeus myönnetty 30.4.2007 ja ajokortti luovutettu viimeksi mainittuna päivänä?”

IV Asian tarkastelu

30. Ennen ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kysymysten käsittelyä on mielestäni syytä kerrata unionin lainsäätäjän luomaa ajokorttien myöntämisjärjestelmää.

A Direktiivillä 91/439 luotu järjestelmä

31. Direktiivin 91/439 tavoitteena on yhdenmukaistaa ajokorttien myöntämisen edellytykset tieliikenteen turvallisuuden parantamiseksi ja sellaisten henkilöiden liikkumisen helpottamiseksi, jotka sijoittautuvat toiseen jäsenvaltioon kuin siihen, jossa he ovat saaneet ajokortin.( )

32. Unionin lainsäätäjä on tätä varten säätänyt ajokorttiluokista ja alaluokista. Esimerkiksi B-ajokortti oikeuttaa kuljettamaan moottoriajoneuvoja, joissa on istumapaikat enintään kahdeksalle henkilölle kuljettajan lisäksi, ja D-ajokortti oikeuttaa kuljettamaan matkustajien kuljettamiseen käytettyjä moottoriajoneuvoja, joissa on enemmän kuin kahdeksan istumapaikkaa kuljettajan lisäksi.( )

33. Tämä jako luokkiin ja alaluokkiin mahdollistaa sen, että ajokortin antamisen vähimmäisedellytyksiä voidaan kussakin luokassa mukauttaa.

34. Direktiivin 91/439 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla D-ajokortin antamisen edellytyksenä on, että kuljettajalla on jo oikeus kuljettaa B-luokan ajoneuvoja. D-luokan ajokortin hakijan on siis ensin näytettävä toteen, että hänellä on oikeus kuljettaa B-luokan ajoneuvoja eli että hänet on katsottu soveltuvaksi kuljettamaan niitä. Mielestäni tämä voidaan näyttää toteen ainoastaan B-ajokortin saamisella, joka ainoana takaa vaadittujen vähimmäisedellytysten noudattamisen.

35. Ajokortin myöntämiselle on myös alaikärajoja. Alaikäraja vaihtelee ajokortin ajoneuvoluokan mukaan. D-luokassa alaikäraja on 21 vuotta.( )

36. Direktiivin 91/439 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla hakijan on lisäksi läpäistävä soveltuvuutta, käytöstä ja teoriatietoja koskevat kokeet ja täytettävä tietyt terveysvaatimukset.

37. Direktiivin liitteiden II ja III mukaisesti kaikilla ajokorttiluokilla on yhteinen perusta.( ) Kaikkien ajokorttien myöntäminen edellyttää tätä yhteistä perustaa koskevien vähimmäisedellytysten täyttymistä. Hakijoiden on voitava esimerkiksi hallita ajoneuvonsa niin hyvin, että he eivät aiheuta vaaratilanteita ja että he toimivat tällaisissa tilanteissa asianmukaisesti,( ) sekä tunnettava ajoneuvojen väliset turvavälit, jarrutusmatkat ja kyseisen ajoneuvon tielläpysymisominaisuudet.( )

38. Näiden vähimmäisedellytysten lisäksi kullakin luokalla on omat erityiskokeensa, myös D-luokalla.( ) Kokeet ja terveysvaatimukset vaihtelevat ajokorttiluokan mukaan siten, että D-luokan kaltaisissa luokissa vähimmäisedellytykset ovat tiukemmat kuin B-ajokortin myöntämisen edellytykset.

39. Nämä erot ovat helposti selitettävissä. Linja-autoa ei ajeta samalla tavalla kuin henkilöautoa tai moottoripyörää. Linja-auton ohjaaminen on vaikeampaa, ja sen tielläpysymisominaisuudet ovat hyvin erilaiset. Myös linja-auton kuljettajan vastuu on kuljetettavien matkustajien määrän vuoksi suurempi.

40. Vaikka D-ajokortin hakija onkin periaatteessa jo osoittanut täyttävänsä yhteistä perustaa koskevat vähimmäisvaatimukset, hänen on näin ollen vielä läpäistävä erityiskokeet, ennen kuin hänelle voidaan antaa D-ajokortti.

41. Tässä yhteydessä on huomattava, että direktiivissä 91/439 säädetään, että sellainen ajokortin hakija, jolla jo on jonkin toisen luokan ajokortti, voidaan vapauttaa direktiivin liitteessä II olevien 2–4 kohdan yhteisistä määräyksistä..( ) Nähdäkseni unionin lainsäätäjän lähtökohtana on ollut periaate, että yhteiseen perustaan sisältyvien vaatimusten tultua täytetyiksi sitä koskevaa uutta koetta ei ole tarpeen läpäistä.

42. Kyseisen direktiivin 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan ajokortin saamisen edellytyksenä on myös vakituinen asuinpaikka ajokortin antavan jäsenvaltion alueella.

B Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu

43. Ensimmäisellä kysymyksellään ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee pääasiassa sitä, onko direktiivin 91/439 1 artiklan 2 kohtaa sekä 8 artiklan 2 ja 4 kohtaa, luettuina yhdessä direktiivin 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa, tulkittava siten, että jäsenvaltiolla on oikeus kieltäytyä tunnustamasta toisen jäsenvaltion antamaa ajokorttia, jossa on merkinnät B- ja D-luokista, kun ajokortin haltijaan on ensin mainitun jäsenvaltion alueella kohdistettu toimenpide, jolla peruutettiin ajo-oikeus B-ajokortin antamisajankohdan jälkeen mutta jolla määrättiin seuraamuksia ennen tuota ajankohtaa todetusta rikkomuksesta, ja kun D-ajokortti annettiin peruutustoimenpiteeseen liittyneen ajokiellon päättymisen jälkeen.

44. Kysymys ohjaa oikeastaan tarkastelemaan peräkkäin kahta seuraavassa kuvattua seikkaa. Ensinnäkin on määritettävä, onko Saksan viranomaisilla direktiivin 91/439 säännösten nojalla oikeus kieltäytyä tunnustamasta Tšekin viranomaisten myöntämää B-ajokorttia. Jos kysymykseen vastataan myöntävästi, on toiseksi pohdittava tunnustamisesta kieltäytymisen mahdollista vaikutusta D-ajokortin voimassaoloon, kun otetaan huomioon direktiivin 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan sanamuoto.

45. Katson ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen( ) tavoin, että Saksan viranomaisilla on oikeus kieltäytyä tunnustamasta Tšekin viranomaisten myöntämää B-ajokorttia.

46. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämistä täsmennyksistä ilmenee, että Apelt syyllistyi 23.1.2006 liikennerikokseen Saksan alueella. Poliisiviranomaiset ottivat hänen saksalaisen ajokorttinsa pois heti seuraavana päivänä. Amtsgericht Osterholz-Sharmbeck peruutti 31.5.2006 hänen ajo-oikeutensa ja määräsi hänet 29.11.2006 päättyvään ajokieltoon. Toimenpiteet tulivat lainvoimaisiksi 2.6.2006.

47. Tšekin viranomaiset myönsivät kuitenkin Apeltille B-ajokortin 1.3.2006 eli ajankohtana, jolloin hänen saksalainen ajokorttinsa oli otettu väliaikaisesti pois mutta edellä mainittuja toimenpiteitä ei ollut vielä määrätty.

48. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti tällaisessa tilanteessa ei voida katsoa, että direktiivissä 91/439 asetettaisiin Saksan viranomaisille velvollisuus tunnustaa Tšekin viranomaisten antama ajokortti.( )

49. Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten sekä tuomioistuinten mahdollisuus kieltäytyä tunnustamasta toisessa jäsenvaltiossa sellaiselle henkilölle annettua ajokorttia, jonka ajokortti on otettu väliaikaisesti pois ensin mainitussa jäsenvaltiossa, on direktiivin 91/439 säännösten ja etenkin sen 8 artiklan 4 kohdan perusteella katsottava ehdottomaksi ja lopulliseksi, jos väliaikaista pois ottamista seuraa ajo-oikeuden peruuttaminen samojen seikkojen vuoksi. Sillä seikalla, että ajo-oikeuden peruuttamisesta on päätetty uuden ajokortin antamisen jälkeen, ei ole tässä yhteydessä merkitystä, sillä tällaisen toimenpiteen oikeuttavat perusteet olivat olemassa tuona samana ajankohtana.( )

50. Kun nämä seikat otetaan huomioon, katson näin ollen, että käsiteltävässä asiassa Saksan viranomaisilla on oikeus kieltäytyä tunnustamasta Tšekin viranomaisten Apeltille myöntämää B-ajokorttia.

51. Tämän tultua todetuksi on ratkaistava se, onko Saksan viranomaisilla myös oikeus kieltäytyä tunnustamasta D-ajokorttia, jonka Tšekin viranomaiset myönsivät ajokiellon päättymisen jälkeen, kun otetaan huomioon se, että direktiivin 91/439 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla D-ajokortti voidaan antaa ainoastaan kuljettajille, joilla jo on oikeus kuljettaa B-luokan ajoneuvoja.

52. Vaikuttaako B-ajokortin tunnustamisesta kieltäytyminen toisin sanottuna Tšekin viranomaisten antaman D-ajokortin voimassaoloon, ja estääkö mainittu kieltäytyminen Apeltia vetoamasta tähän ajokorttiin?

53. Euroopan komissio katsoo, että Saksan viranomaisten on tunnustettava Tšekin viranomaisten antama D-ajokortti sillä perusteella, että se myönnettiin ajokiellon päättymisen jälkeen – toisin kuin B-ajokortti – ja siinä on merkintä asuinpaikasta Tšekin alueella.

54. Komissio katsoo lisäksi, että vaikka D-ajokortti voidaankin myöntää ainoastaan kuljettajille, joilla jo on oikeus kuljettaa B-luokan ajoneuvoja, tarkasteltaessa asiaa yksinomaan Tšekin oikeuden kannalta Apeltilla oli viimeksi mainitun luokan ajoneuvojen kuljettamiseen vaadittava soveltuvuus ajankohtana, jolloin hänelle annettiin D-ajokortti.

55. Ymmärrän sen, että vaikka B-ajokortin myöntämiseen liittyykin sääntöjenvastaisuuksia ja jäsenvaltiolla on oikeus kieltäytyä tunnustamasta kyseistä ajokorttia, D-ajokortti on komission mielestä tunnustettava, koska sen haltija on läpäissyt teoriatietoja, soveltuvuutta ja käytöstä koskevat kokeet, jotka ovat joka tapauksessa vähintään yhtä vaativat kuin B-ajokortin edellyttämät kokeet, ja kaikki tarvittavat tarkistukset on siis tehty. B-ajokortin tunnustamisesta kieltäytyminen ei näin ollen komission mukaan vaikuta D-ajokortin tunnustamiseen.

56. En ole kuitenkaan tästä samaa mieltä seuraavista syistä.

57. Kuten edellä todettiin, D-ajokortin myöntämisedellytyksenä on erityisesti se, että kuljettajalla on jo oikeus kuljettaa B-luokan ajoneuvoja, että hän läpäisee teoriatietoja, soveltuvuutta ja käytöstä koskevat kokeet, että hän täyttää tietyt terveysvaatimukset ja että hänellä on vakituinen asuinpaikka ajokortin myöntävän jäsenvaltion alueella.

58. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan direktiivin 91/439 1 artiklan 2 kohdassa säädetään jäsenvaltioiden myöntämien ajokorttien vastavuoroisesta tunnustamisesta ilman muodollisuuksia.( ) Jos jäsenvaltion viranomaiset ovat myöntäneet ajokortin saman direktiivin 1 artiklan 1 kohdan mukaisesti, muilla jäsenvaltioilla ei ole oikeutta tutkia, onko direktiivissä säädettyjä myöntämisedellytyksiä noudatettu, sillä kyseisen ajokortin hallussapitoa on pidettävä todisteena siitä, että ajokortin haltija täytti ajokortin myöntämishetkellä nämä edellytykset.( )

59. Vastavuoroisen tunnustamisen periaate ei kuitenkaan ole ehdoton. Asioissa Wiedemann ja Funk( ) sekä Zerche ym.( ) 26.6.2008 annettujen tuomioiden mukaan jäsenvaltiolla on oikeus kieltäytyä tunnustamasta alueellaan toisen jäsenvaltion myöhemmin myöntämän ajokortin mukaista ajo-oikeutta, jos ajokortissa olevien merkintöjen tai muiden ajokortin myöntäneestä jäsenvaltiosta saatujen kiistattomien tietojen perusteella todetaan, että kortinhaltijalla, jonka aiempi ajokortti on ensin mainitussa jäsenvaltiossa peruutettu, ei ollut myöhemmän ajokortin myöntämishetkellä vakinaista asuinpaikkaa ajokortin myöntäneessä jäsenvaltiossa.( )

60. Kyseisten tuomioiden mukaan asuinpaikkaa koskeva edellytys on erityisen tärkeä, sillä se on välttämätön, jotta voidaan valvoa moottoriajoneuvon kuljettamiseen soveltuvuutta koskevan edellytyksen noudattamista, ja kyse on ennakkoon tutkittavasta edellytyksestä, jonka avulla voidaan tarkistaa, täyttääkö hakija muut direktiivillä 91/439 säädetyt edellytykset.( ) Koska ajokorttia myönnettäessä ei ole noudatettu asuinpaikkaedellytystä, ajokorttien vastavuoroista tunnustamista koskevaa periaatetta ei näin ollen kyseenalaisteta.( )

61. Katson, että asuinpaikkaedellytyksen tavoin myös direktiivin 91/439 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetty edellytys on erityisen tärkeä ja että kun kyseisen edellytyksen todetaan puuttuvan, jäsenvaltiolla on oikeus kieltäytyä tunnustamasta toisen jäsenvaltion myöntämää D-ajokorttia.

62. Edellä on todettu, että B-ajokortin saaminen on ensimmäinen niistä vähimmäisedellytyksistä, joita on noudatettava D-ajokortin saamiseksi. Nähdäkseni unionin lainsäätäjän lähtökohtana on periaate, jonka mukaan B-ajokortti on välttämätön perusta, joka on ennakkoedellytyksenä D-ajokortin saamiselle.( )

63. Tässä yhteydessä vaikuttaa täysin johdonmukaiselta, että henkilön on hallittava pienempien luokkien ajoneuvojen kuljettaminen, ennen kuin hän voi väittää voivansa kuljettaa linja-autoluokan ajoneuvoa. D-ajokortti on tavallaan B-ajokortin laajennus, joka antaa oikeuden kuljettaa suuremman luokan ajoneuvoja.

64. B-ajokortin saaminen on siis tässä perusta, joka takaa direktiivillä 91/439 ajokortin myöntävälle jäsenvaltiolle asetettujen vähimmäisedellytysten noudattamisen sekä siten kyseisen ajokortin haltijan soveltuvuuden moottoriajoneuvon kuljettamiseen ja vaarattomuuden.

65. Nyt käsiteltävässä asiassa B-ajokortin muodostamaan perustaan liittyy sääntöjenvastaisuuksia. Kuten edellä on todettu, Tšekin viranomaiset myönsivät B-ajokortin, vaikka siitä on todettu, ettei asuinpaikkaa koskevaa edellytystä noudatettu, ja samaan aikaan, kun sen haltijaan oli kohdistettu toimenpide, jolla hänen aiempi ajokorttinsa otettiin väliaikaisesti pois vaarallisen ajon vuoksi. Tässä yhteydessä on syytä muistaa, että asuinpaikalla on erityinen merkitys, koska sen avulla voidaan valvoa, onko hakija noudattanut muita direktiivillä 91/439 asetettuja edellytyksiä.

66. On näin ollen täysin kohtuullista ajatella, että Tšekin viranomaiset eivät B-ajokorttia myöntäessään voineet valvoa, oliko Apeltilla, johon oli kohdistettu ajo-oikeuden peruutustoimenpide Saksan alueella, kuljettamista varten vaadittu soveltuvuus ja vaaditut tiedot ja oliko hän aikaisemman toimintansa perusteella vaaraksi liikenneturvallisuudelle.

67. Komissio vetoaa siihen seikkaan, että koska D-ajokortti myönnettiin ajokiellon päättymisen jälkeen ja koska sen saamisen edellytykset ovat ankarammat kuin B-ajokortin saamisen edellytykset, haltijalla oli sitäkin suuremmalla syyllä oikeus kuljettaa B-luokan ajoneuvoja. Komission mukaan vaadittavat edellytykset siis täyttyvät.

68. Kuten edellä on todettu, unionin lainsäätäjä on kuitenkin säätänyt, että sellainen ajokortin hakija, jolla jo on jonkin toisen luokan ajokortti, voidaan vapauttaa direktiivin 91/439 liitteessä II olevien 2–4 kohdan yhteisistä määräyksistä.( ) Nyt käsiteltävässä asiassa tämä merkitsisi sitä, että D-ajokortin hakijaa ei vaadittaisi läpäisemään B-ajokortin kanssa yhteisiä kokeita, koska lähtökohtana on periaate, että kyseiset kokeet on jo onnistuneesti läpäisty B-ajokortin myöntämisen yhteydessä.

69. On siis sitäkin tärkeämpää, että B-ajokortti on myönnetty noudattamalla tarkasti vähimmäisedellytyksiä.

70. Jos kuitenkaan B-ajokortin saamisen edellytyksiä ei ole noudatettu, kuten edellä on todettu, molempien ajokorttiluokkien yhteisten vähimmäisvaatimusten noudattamisesta ei ole takeita.( )

71. Olisi siis liikenneturvallisuutta koskevan tavoitteen vastaista velvoittaa jäsenvaltio tunnustamaan tässä tilanteessa myönnetty D-ajokortti, kun ei ole todettu, että ajokortin myöntänyt jäsenvaltio olisi voinut varmistaa, että ajokortin haltija täytti vaaditut vähimmäisedellytykset.

72. Näin ollen katson, että kun jäsenvaltiolla on direktiivin 91/439 8 artiklan 4 kohdan nojalla oikeus kieltäytyä tunnustamasta toisen jäsenvaltion viranomaisten myöntämää B-ajokorttia, sillä on myös oikeus kieltäytyä tunnustamasta ensin mainitun ajokortin perusteella myönnettyä D-ajokorttia.

73. Ei olisi johdonmukaista hyväksyä, että ajo-oikeuden peruutus koskisi tässä tapauksessa ainoastaan B-ajokorttia muttei linja-autojen kuljettamista, vaikka kyseisen ajokortin tunnustamisesta kieltäytyminen on seurausta ajokortin haltijan vaarallisesta käyttäytymisestä, josta muistutan, että kyse oli rattijuopumuksesta.

74. Kaikkien edellä esitettyjen seikkojen perusteella katson näin ollen, että direktiivin 91/439 1 artiklan 2 kohtaa sekä 8 artiklan 2 ja 4 kohtaa, luettuina yhdessä saman direktiivin 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että jäsenvaltiolla on oikeus kieltäytyä tunnustamasta toisen jäsenvaltion myöntämää ajokorttia, johon on merkitty ajoneuvoluokat B ja D, kun ajokortin haltijaan on ensin mainitun jäsenvaltion alueella kohdistettu toimenpide, jolla peruutettiin ajo-oikeus B-ajokortin antamisajankohdan jälkeen mutta jolla määrättiin seuraamuksia ennen tuota ajankohtaa todetusta rikkomuksesta. Sillä, että D-ajokortti annettiin peruutustoimenpiteeseen liittyneen ajokiellon päättymisen jälkeen, ei ole tässä yhteydessä merkitystä.

75. Koska ehdotan, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, toiseen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.

76. Joka tapauksessa olen sitä mieltä, että unionin tuomioistuimella ei ole toimivaltaa lausua toisesta kysymyksestä.

77. Kuten edellä todettiin, direktiivin 2006/126 11 artiklan 4 kohtaa sovelletaan 19.1.2009 alkaen.( )

78. Pääasian tosiseikat ajoittuvat kuitenkin vuoteen 2006, jolloin Apeltin saksalainen B-ajokortti peruutettiin ja hänen tšekkiläinen B-ajokorttinsa myönnettiin, sekä vuoteen 2007, jolloin hänen tšekkiläinen D-ajokorttinsa myönnettiin.

79. Koska tosiseikat näin ollen edeltävät direktiivin 2006/126 11 artiklan 4 kohdan soveltamisen alkamispäivää, unionin tuomioistuimella ei nähdäkseni ole toimivaltaa lausua toisesta ennakkoratkaisukysymyksestä.

V Ratkaisuehdotus

80. Kaiken edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Landgericht Baden-Badenin esittämiin kysymyksiin seuraavasti:

Yhteisön ajokortista 29.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/439/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003, 1 artiklan 2 kohtaa sekä 8 artiklan 2 ja 4 kohtaa, luettuina yhdessä kyseisen direktiivin 91/439 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että jäsenvaltiolla on oikeus kieltäytyä tunnustamasta toisen jäsenvaltion myöntämää ajokorttia, johon on merkitty ajoneuvoluokat B ja D, kun ajokortin haltijaan on ensin mainitun jäsenvaltion alueella kohdistettu toimenpide, jolla peruutettiin ajo-oikeus B-luokan ajoneuvojen ajo-oikeuden antavan ajokortin antamisajankohdan jälkeen mutta jolla määrättiin seuraamuksia ennen tuota ajankohtaa todetusta rikkomuksesta.

Sillä, että D-luokan ajoneuvojen ajo-oikeuden antava ajokortti annettiin peruutustoimenpiteeseen liittyneen ajokiellon päättymisen jälkeen, ei ole tässä yhteydessä merkitystä.