Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus – Rakennerahastojen interventio – Yhteisön myöntämä rahoitus – Kansallisten elinten suorittamien menojen tukikelpoisuus

(Neuvoston asetuksen N:o 1260/1999 30 artiklan 1 kohta ja 32 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 1685/2000 liitteen säännössä 1 oleva 1.8 kohta)

Tiivistelmä

Laskentamenetelmä, jota sovelletaan rakennerahastoista yhteisrahoitetun hankkeen yleiskustannusten määrittämiseksi tukikelpoisiksi menoiksi, ei ole ristiriidassa neuvoston asetuksen N:o 1260/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä rakennerahastoista yhteisrahoitettujen toimien tukikelpoisuuden osalta annetun asetuksen N:o 1685/2000, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 448/2004, liitteen säännössä 1 olevan 1.8 kohdan kanssa vain siksi, että kyseinen laskentamenetelmä perustuu prosenttiosuuteen tai suhteelliseen osaan esimerkiksi palkkakustannuksista tai työajasta.

Ellei sellaisista kansallisista säännöksistä, joissa säädetään tiukemmista edellytyksistä, muuta johdu, lopulliselle edunsaajalle aiheutuneita yleiskustannuksia voidaan näin ollen pitää tukikelpoisina menoina silloin, kun ne täyttävät mainitun 1.8 kohdan mukaisesti kolme edellytystä, eli kun ne perustuvat tosiasiallisiin kustannuksiin, kun nämä kustannukset liittyvät rakennerahastoista yhteisrahoitetun toimen toteuttamiseen ja kun ne kohdennetaan suhteellisesti toimeen perustellulla oikeudenmukaisella ja tasapuolisella tavalla. Erityisesti viimeksi mainitun tukikelpoisuutta koskevan edellytyksen osalta on todettava, ettei sen tarkoituksena ole velvoittaa yhden ainoan laskentamenetelmän käyttämiseen vaan siinä jätetään jäsenvaltioille harkintavaltaa tukikelpoisten menojen laskennan osalta. Kyseisen edellytyksen tarkoituksena on ainoastaan se, että yleiskustannukset voidaan hyväksyä tukikelpoisiksi menoiksi vain silloin, kun kyseiset kustannukset kohdennetaan suhteellisesti ”toimeen perustellulla oikeudenmukaisella ja tasapuolisella tavalla”. Kyseistä 1.8 kohtaa ei näin ollen voida tulkita siten, että laskentamenetelmä, jota sovelletaan rakennerahastoista yhteisrahoitetun hankkeen yleiskustannusten määrittämiseksi tukikelpoisiksi menoiksi, on ristiriidassa kyseisen säännöksen kanssa siksi, että kyseinen laskentamenetelmä perustuu prosenttiosuuteen tai suhteelliseen osaan esimerkiksi palkkakustannuksista tai työajasta, kuitenkin sillä edellytyksellä, että lopullinen edunsaaja kykenee näyttämään, että kyseiset kustannukset on kohdennettu hankkeeseen noudattaen sellaista menetelmää, joka vastaa mainitussa säännöksessä lueteltuja kriteereitä. Yleiskustannusten, kuten palkka- ja kiinteistökustannusten tai tietotekniikkaan liittyvien kustannusten, kohdentamisessa asianomaiseen hankkeeseen on kyseisten kriteerien mukaisesti otettava huomioon hankkeessa työskentelevien henkilöiden määrän, kyseisten henkilöiden hankkeeseen käyttämien työtuntien määrän tai tältä osin maksettujen palkkojen määrän suhde asianomaisessa organisaatiossa työskentelevien henkilöiden keskimäärään, kyseisessä organisaatiossa työskentelevien henkilöiden keskimääräiseen työtuntimäärään tai maksettujen palkkojen keskimäärään.

(ks. 22 ja 25–28 kohta sekä tuomiolauselma)