ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4)

Voidaanko asetuksen 34 artiklan 1 alakohtaan sisältyvä oikeusjärjestyksen perusteita koskeva säännös ymmärtää niin, että turvaamistoimipäätöksen tunnustaminen on vastoin jäsenvaltion oikeusjärjestyksen perusteita, jos ensinnäkin pääasiallinen peruste turvaamistoimien määräämiselle on kanteella vaaditun määrän, jonka laskennan perusteita ei ole perusteltu, huomattava suuruus ja toiseksi mainitun päätöksen tunnustaminen ja täytäntöönpano voivat aiheuttaa vahinkoa vastaajille, kun kantajana oleva konkurssiin asetettu yhtiö ei voi suorittaa korvausta siinä tapauksessa, että vahingonkorvauskanne hylätään, mikä saattaisi vaikuttaa valtion, jossa tunnustamista pyydetään, taloudellisiin etuihin, mikä edelleen vaarantaisi valtion turvallisuuden, kun Latvian valtio omistaa 100 % Lidosta Rīgan osakkeista ja 52,6 % AS Air Baltic Corporationin osakkeista?
2)

Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myönteinen, onko asiassa kysymys jäsenvaltion korvausvastuun edellytyksenä olevasta unionin oikeuden riittävän ilmeisestä rikkomisesta, kun erityisesti otetaan huomioon, että: — unionin tuomioistuin ei ole oikeuskäytännössään ottanut nimenomaista kantaa siihen, voidaanko sukupuoleen perustuvia vakuutusmatemaattisia tekijöitä ottaa huomioon direktiivin 79/7/ETY soveltamisalaan kuuluvia lakisääteisen sosiaaliturvan mukaisia etuuksia määritettäessä; — unionin tuomioistuin on asiassa C-236/09 Test-Achats antamassaan tuomiossa todennut pätemättömäksi tällaisten tekijöiden huomioon ottamisen mahdollistavan direktiivin 2004/113/EY (2) (direktiivi miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta tavaroiden ja palvelujen saatavuuden ja tarjonnan alalla) 5 artiklan 2 kohdan, mutta määrännyt siirtymäajan pätemättömyyden voimaan tulolle; ja — unionin lainsäätäjä on direktiiveissä 2004/113/EY ja 2006/54/EY (3) (direktiivi miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa) hyväksynyt tällaisten tekijöiden huomioon ottamisen tietyin edellytyksin näissä direktiiveissä tarkoitettujen etuuksien laskennassa, minkä perusteella kansallinen lainsäätäjä on olettanut, että kyseiset tekijät voidaan ottaa huomioon myös tässä asiassa tarkoitetun lakisääteisen sosiaaliturvan alalla?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 215/11

Valitus, jonka Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. on tehnyt 27.5.2013 unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-571/10, Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 22.3.2013 antamasta tuomiosta — Impexmetal

(Asia C-292/13 P)

2013/C 215/14

Oikeudenkäyntikieli: puola

Asianosaiset

Valittaja: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. (edustaja: adwokat P. Borowski)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Impexmetal S.A.

Vaatimukset

— Tuomio on kumottava kokonaisuudessaan ja 16.12.2010 nostettu kanne on kokonaisuudessaan hyväksyttävä ja sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensimmäisen valituslautakunnan 6.10.2010 tekemä ratkaisu on kumottava.

— Siinä tapauksessa, ettei edellä mainittua vaatimusta hyväksytä, tuomio on kumottava kokonaisuudessaan ja asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen uudelleen ratkaistavaksi.

— Muut osapuolet on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, valittajalle sisämarkkinoiden harmonisointiviraston valituslautakunnassa ja väiteosastossa sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet kulut mukaan lukien.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, koska se on soveltanut sitä tosiasialliseen tilanteeseen, jota kyseinen säännös ei koske.

Valittajan mukaan mainitun säännöksen virheellinen soveltaminen on johtanut siihen, että unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti olettanut, että valittajan tavaramerkki on samankaltainen kuin väliintulijan aikaisempi yhteisön tavaramerkki ja että yleisön keskuudessa on näin ollen sekaannusvaara. Unionin yleinen tuomioistuin ei ole ottanut huomioon sitä, että

— merkkien välinen samankaltaisuus ei oikeuta väittämään, että sekaannusvaara olisi olemassa

— valittajan merkki on osa sen yrityksen nimeä ja kyseistä nimeä on käytetty pitkään ennen hakemusta

— kyseinen merkki on valittajan historiallinen tunnusmerkki
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 215/6

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Wiesbaden (Saksa) on esittänyt 2.5.2013 — Holger Priestoph ym. v. Kreikan valtio

(Asia C-245/13)

2013/C 215/06

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Wiesbaden

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Holger Priestoph, Matteo Antonio Priestoph ja Pia Antonia Priestoph

Vastaaja: Kreikan valtio

Ennakkoratkaisukysymys

Onko oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa [(asiakirjojen tiedoksianto) ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1348/2000 kumoamisesta] 13.11.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1393/2007 (1) 1 artiklaa tulkittava siten, että kannetta, jolla kantaja, joka on hankkinut vastaajan liikkeelle laskemia velkakirjoja, joita säilytettiin kantajan omaisuudensäilytystilillä S Broker AG:ssa ja joiden osalta kantaja ei ollut hyväksynyt vastaajan helmikuun 2012 lopussa esittämää vaihtotarjousta, vaatii vahingonkorvausta, joka vastaa suuruudeltaan sitä arvon alenemista, joka seurasi maaliskuussa 2012 kuitenkin toteutetusta ja hänelle taloudellisesti epäedullisesta velkakirjojen vaihdosta, pidettävä asetuksessa tarkoitettuna ”siviili- tai kauppaoikeudellisena asiana”?

(1) EUVL L 324, s. 79.
Neljäs valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä on katsottu, että asiassa ei voitu soveltaa EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa (josta on tullut SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta) tarkoitettuja poikkeuksia.
1)

Onko sille, että julkisen yrityksen myöntämä takaus voidaan katsoa viranomaisesta johtuvaksi — mikä on edellytys toimenpiteen katsomiselle SEUT 107 ja 108 artiklassa tarkoitetuksi valtiontueksi — esteenä, että takauksen on myöntänyt, kuten nyt tarkasteltavassa tapauksessa, julkisen yrityksen (ainoa) hallituksen jäsen, jolla tosin oli tähän tarvittava siviilioikeudellinen toimivalta, mutta joka toimi omavaltaisesti, piti takauksen myöntämisen tietoisesti salassa ja rikkoi julkisen yrityksen yhtiöjärjestyksen määräyksiä jättämällä pyytämättä hallintoneuvoston hyväksyntää, kun lisäksi on oletettava, että takauksen myöntäminen tapahtui kyseisen julkisen elimen (tässä tapauksessa kaupungin) tahdon vastaisesti?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 207/33

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Högsta domstolen (Ruotsi) on esittänyt 22.5.2013 — C More Entertainment AB v. Linus Sandberg

(Asia C-279/13)

2013/C 207/55

Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Högsta domstolen

Pääasian asianosaiset

Valittaja: C More Entertainment AB

Vastapuoli: Linus Sandberg

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Sisältyykö [direktiivin 2001/29] (1) 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun yleisölle välittämisen käsitteeseen menettely, jossa kenen tahansa nähtävissä olevalla verkkosivulla pidetään saatavilla napsautettava linkki teokseen, jota teoksen tekijänoikeuden haltija lähettää?

2) Onko kysymyksen 1 kannalta merkitystä sillä, millä tavalla linkitys tehdään?

3) Onko merkitystä sillä, onko pääsyä linkitettyyn teokseen jollain tavoin rajoitettu?

4) Saavatko jäsenvaltiot säätää tekijänoikeuden haltijan laajemmasta yksinoikeudesta siten, että yleisölle välittämisellä säädetään tarkoitettavan muitakin kuin [direktiivin 2001/29] 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja menettelytapoja?

5) Saavatko jäsenvaltiot säätää oikeudenhaltijan laajemmasta yksinoikeudesta siten, että yleisölle välittämisellä säädetään tarkoitettavan muitakin kuin [direktiivin 2001/29] 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja menettelytapoja?

(1) Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY (EYVL L 167, s. 10).
2)

Jos elinympäristön suojelemisesta lannoitteiden aiheuttamalta pilaantumiselta 23.1.1991 annetun Flanderin alueen asetuksen 21 §:n viidennessä momentissa tarkoitettua tuontimaksua, joka peritään vain siitä, että alueelle tuodaan muista jäsenvaltioista eläinlannoitteen ja muiden lannoitteiden ylijäämiä, ei ole pidettävä tuontitullia vaikutukseltaan tuontitullia vastaavana maksuna, onko kyseisen maksun katsottava merkitsevän SEUT 110 artiklassa tarkoitettua muiden jäsenvaltioiden tuotteeseen kohdistuvaa syrjivää maksua sen takia, että Flanderin alueella tuotetusta eläinlannoitteesta on maksettava kansallisessa lainsäädännössä säädetty perusmaksu, jonka suuruus vaihtelee tuotantoprosessin mukaan, kun taas silloin, kun on kyse alueelle tuoduista lannoiteylijäämistä peritään tuotantoprosessista (esimerkiksi eläinperäisyys tai P2O5-pitoisuus) riippumatta vakiosuuruinen maksu, joka on suurempi kuin Flanderin alueella tuotetusta eläinlannoitteesta perittävän perusmaksun alin määrä 0,00 euroa, vaikka jäsenvaltio, josta lannoiteylijäämät viedään, säätää itse vientimaksun alentamisesta silloin, kun on kyse lannoiteylijäämien viemisestä muihin jäsenvaltioihin?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 189/7

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Alankomaat) on esittänyt 18.4.2013 — Wagenborg Passagiersdiensten BV ym. v. Minister van Infrastructuur en Milieu, muut osapuolet: Wagenborg Passagiersdiensten BV ja Terschellinger Stoomboot

(Asia C-207/13)

2013/C 189/14

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

College van Beroep voor het Bedrijfsleven

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdienst Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV ja G.A.F. Lakeman, joka toimii nimellä Rederij Waddentransport

Vastapuoli: Minister van Infrastructuur en Milieu

Muut osapuolet: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko Waddenzeen Alankomaiden osan määritteleminen sisävesiväyläksi (vyöhykkeen 2 vedeksi) direktiivin 2006/87 (1) liitteessä I esteenä kabotaasiasetuksen soveltamiselle Waddenzeellä tapahtuvaan Alankomaiden mantereen sekä Waddenzeen saarten Terschellingin, Vlielandin, Amelandin ja Schiermonnikoogin väliseen julkiseen henkilöliikenteeseen?

2) Onko kabotaasiasetuksen (2) sovellettavuus esteenä palvelusopimusasetuksen soveltamiselle, kun otetaan huomioon palvelusopimusasetuksen 1 artiklan 2 kohta?

3) Voivatko jäsenvaltiot palvelusopimusasetuksen 1 artiklan 2 kohdan perusteella julistaa sovellettavaksi julkiseen henkilöliikenteeseen vesialueilla pelkästään yhtä tai useampaa erityistä osaa kyseisestä asetuksesta, nyt tarkasteltavassa tapauksessa 5 artiklan 3 kohtaa ja siihen liittyen 5 artiklan 4 kohtaa?

4) Voidaanko palvelusopimusasetuksen 5 artiklan 4 kohtaan sisältyvä poikkeus, erityisesti siihen sisältyvä 300 000 kilometrin määräkriteeri, (ilman muuta) julistaa sovellettavaksi julkiseen henkilöliikenteeseen vesialueilla?

5) Jos kysymykseen 4 vastataan myöntävästi, mitä seurauksia on liitettävä siihen, että tässä tapauksessa julkista henkilöliikennettä vesialueilla koskevat konsessiot on myönnetty ilman, että olisi noudatettu palvelusopimusasetuksen 7 artiklan 2 kohtaa?

(1) Sisävesialusten teknisistä vaatimuksista ja neuvoston direktiivin 82/714/ETY kumoamisesta 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/87/EY (EUVL L 389, s. 1)

(2) Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23.10.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1370/2007 (EUVL L 315, s. 1)
—

asiakysymys on ratkaistava lopullisesti ja lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta muun muassa Venäjältä peräisin olevan urean ja ammoniumnitraatin liuosseoksen tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 1911/2006 muuttamisesta 18.12.2009 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1251/2009 (1) on kumottava valittajaa koskevilta osin
2)

Voivatko Saksan Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsichtin kaltaiset valvontaviranomaiset vedota sellaista henkilöä vastaan, joka on vaatinut vapaasta tiedonsaannista annetun Saksan lain nojalla siltä oikeutta tutustua tietoihin, jotka koskevat tiettyä rahoituspalvelujen tarjoajaa, sitä muun muassa unionin oikeuden perusteella sitovaan vaitiolovelvollisuuteen, sellaisena kuin se ilmenee luottolaitoslain 9 §:stä ja arvopaperikauppalain 8 §:stä, myös silloin, kun yhtiön, joka oli tarjonnut rahoituspalveluja, liiketoiminta on sittemmin olennaisilta osin lopetettu maksukyvyttömyyden vuoksi, se on selvitystilassa ja se on osallistunut kattavaan sijoituspetokseen tietoisena tarkoituksenaan vahingoittaa sijoittajia ja tämän yhtiön vastuuhenkilöt on tuomittu lainvoimaisesti usean vuoden vapausrangaistukseen?
—

Turskakantoja ja turskakantoja hyödyntävää kalastustoimintaa koskevan pitkän aikavälin suunnitelman vahvistamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 1342/2008 muuttamisesta 19.12.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1243/2012 (1) on kumottava
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 141/16

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 18.3.2013 — Raytek GmbH ja Fluke Europe BV v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Asia C-134/13)

2013/C 141/29

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Raytek GmbH ja Fluke Europe BV

Vastaaja: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Ennakkoratkaisukysymys

Onko tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 30.3.2011 annettu komission asetus (EU) N:o 314/2011 (1) pätevä sikäli kuin siinä luokitellaan infrapunalämpökamerat CN-koodiin 9025 19 20?

(1) EUVL L 86, s. 57.
1)

Onko asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu, 16.2.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/5/EY (1) 3 artiklaa tulkittava oikeuksien väärinkäytön kieltoa koskevan yleisen oikeusperiaatteen ja SEU 4 artiklan 2 kohdan, joka koskee kansallisen identiteetin kunnioittamista, valossa siten, että se velvoittaa kansalliset hallintoviranomaiset merkitsemään sijoittautuneiden asianajajien luetteloon Italian kansalaisia, jotka ovat toimineet käyttämällä väärin unionin oikeutta, ja että se on esteenä sellaiselle kansalliselle käytännölle, joka sallii näiden viranomaisten hylkäävän sijoittautuneiden asianajajien luetteloon merkitsemistä koskevat hakemukset tilanteessa, jonka objektiivisen arvioinnin perusteella voidaan katsoa, että kyse on unionin oikeuden käyttämisestä väärin, tämän kuitenkaan rajoittamatta yhtäältä velvollisuutta noudattaa suhteellisuusperiaatetta ja syrjinnän kieltoa ja toisaalta asianomaisen oikeutta kääntyä tuomioistuimen puoleen vedotakseen mahdolliseen sijoittautumisoikeuden loukkaamiseen ja vaatiakseen näin tuomioistuinta tutkimaan hallintoviranomaisen toimintaa?
2)

Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä sellaiseen laskuun sisältyvän arvonlisäveron vähentämiselle, jonka laatinut henkilö on ainoastaan antanut toiminimensä toisen henkilön harjoittaman tavaroiden myynnin käyttöön, kun ei ole osoitettu, että ostaja tiesi tai saattoi objektiivisten seikkojen perusteella ennakoida, että liiketoimi, jossa ostaja oli osallisena, liittyi rikokseen tai muihin sääntöjenvastaisuuksiin, joihin laskun laatija tai tämän kanssa yhteistyössä toimiva henkilö on syyllistynyt?
2)

Onko yhteisön oikeuden kanssa ristiriidassa tulkinta, jonka mukaan siinä tapauksessa, että kilpailumenettelyyn osallistuva yritys on esittänyt riittävän ja asianmukaisen näytön siitä, ettei 38 §:n 1 momentin b ja c kohdassa tarkoitettujen ilmoitusvelvollisten henkilöiden osalta ole vireillä b kohdassa tarkoitettuja menettelyjä tai ettei heidän osaltaan ole annettu c kohdassa tarkoitettuja tuomioita, hankintayksikön on suljettava päätöksellään tällainen yritys kilpailumenettelyn ulkopuolelle siitä syystä, ettei vaatimusta, josta on säädetty siinä erityissäädöksessä (lex specialis), jonka mukaisesti kilpailumenettely on pantu vireille, ole noudatettu?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 71/11

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 2.1.2013 — Directeur général des douanes et droits indirects ja Chef de l’agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières v. Humeau Beaupreau SAS

(Asia C-2/13)

2013/C 71/17

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Directeur général des douanes et droits indirects ja Chef de l’agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières

Vastapuoli: Humeau Beaupreau SAS

Ennakkoratkaisukysymys

Onko jalkineen valmistusprosessiin kuuluvat varren kantakapin muovaamistoimet ja varren ja ulkopohjan hiomistoimet, jotka tehdään ennen jalkineen kokoamista, luokiteltava harmonoidun järjestelmän 2 yleisen tulkintasäännön a alakohtaa koskevan selityksen VII kohdassa tarkoitetuiksi ”yhdistämistoimiksi” vai ”valmistustoimiksi, joilla valmistaminen on saatettu päätökseen”?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 225/55

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Törvényszék (aiemmin Fővárosi Bíróság) (Unkari) on esittänyt 3.10.2012 — Hardimpex Kft. felszámolás alatt (selvitystilassa) v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

(Asia C-444/12)

2013/C 225/102

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Fővárosi Törvényszék (aiemmin Fővárosi Bíróság)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Hardimpex Kft. felszámolás alatt (selvitystilassa)

Vastapuoli: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

Unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on 16.5.2013 antamassaan määräyksessä todennut seuraavaa:

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 168 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion veroviranomainen epää verovelvolliselta oikeuden vähentää tämän maksettavaksi tulevasta arvonlisäverosta verovelvolliselle suoritetun tavaranluovutuksen perusteella maksettavan tai maksetun arvonlisäveron määrän sillä perusteella, että jokin luovutusketjussa aiemmin suoritettu liiketoimi on ollut arvonlisäverosääntelyn kannalta arvioiden sääntöjenvastainen tai siksi, että mainittua verovelvollista voidaan moittia siitä, ettei se ole ottanut selvää niiden tavaroiden alkuperästä, jotka on mainittu tavaran luovuttajan laatimassa laskussa, ilman että veroviranomainen on esittänyt oikeudellisesti arvioiden riittävän näytön siitä, että verovelvollinen tiesi tai että sen olisi pitänyt tietää mainitusta sääntöjenvastaisuudesta.
—

On todettava, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut jätteistä annetun direktiivin 2008/98/EY (1) 13 artiklan ja 36 artiklan 1 kohdan sekä kaatopaikoista annetun direktiivin 99/31/EY (2) 8 ja 9 artiklan, 11 artiklan 1 kohdan a alakohdan sekä 12 ja 14 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt toiminnassa huonosti toimivan ja täynnä olevan kaatopaikan (Zakinthosissa, Kalamakin alueella Griparaiikassa), joka ei täytä kaikki Euroopan unionin ympäristölainsäädännön asiaa koskevia edellytyksiä ja vaatimuksia. Lisäksi on niin, että uudistaessaan kyseisen kaatopaikan toimiluvan noudattamatta luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (3) 6 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä Helleenien tasavalta on lisäksi rikkonut kyseisen artiklan mukaisia velvoitteitaan.
1)

Valituksenalainen tuomio on niiden mukaan kumottava siltä osin kuin siinä määrätään sakko tai vaihtoehtoisesti se on palautettava takaisin unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, koska valituksenalaista tuomiota rasittaa oikeudellinen virhe, joka koskee sitä, että unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti vuoden 2002 yhteistyötiedonannon 23 kohdan b alakohdan viimeistä alakohtaa, jossa todetaan, että jos leniency-hakemuksen esittäjä ”toimittaa todisteita komissiolle aikaisemmin tuntemattomista tosiseikoista, jotka liittyvät suoraan epäillyn kartellin vakavuuteen tai kestoon”, komissio voi olla ottamatta kyseisiä seikkoja lukuun määrittäessään leniency-hakemuksen esittäjän sakkoa. Unionin yleinen tuomioistuin totesi, että seikka on komissiolle ”tuntematon” ainoastaan, jos komissiolla ei ollut siitä mitään tietoa. Niinpä vaikka komissiolla olisi vain hyvin yleinen ajatus kartellin olemassaolosta mutta ei mitään suoranaista näyttöä, jolla se voisi osoittaa kartelliin liittyvät tosiseikat, tällaisen näytön toimittava leniency-hakemuksen esittäjä ei voisi hyötyä 23 kohdan b alakohdan viimeisen alakohdan mukaisesta immuniteetista. Valittajat esittävät, että tällainen kyseisen kohdan tulkinta on liian suppea ja oikeudellisesti virheellinen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 86/10

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Chancery Division) Patents Court (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 18.12.2012 — Astrazeneca AB v. Comptroller-General of Patents

(Asia C-617/12)

2013/C 86/15

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (Chancery Division) Patents Court

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Astrazeneca AB

Vastapuoli: Comptroller-General of Patents

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Voiko sveitsiläinen markkinoille saattamista koskeva lupa, jota ei ole myönnetty direktiivissä 2001/83/EY (1) säädetyn hallinnollisen lupamenettelyn mukaisesti, mutta jonka Liechtenstein on automaattisesti tunnustanut, olla asetuksen N:o 469/2009/EY (2) 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ensimmäinen myyntilupa?

2) Onko ensimmäiseen kysymykseen annettavalle vastaukselle merkitystä sillä, että a) Euroopan lääkevirasto katsoi, että kliiniset tiedot, joiden perusteella Sveitsin viranomaiset myönsivät luvan, eivät täyttäneet asetuksen N:o 726/2004/EY (3) mukaisia myyntiluvan myöntämisen edellytyksiä ja/tai b) sveitsiläinen lupa pidätettiin sen myöntämisen jälkeen ja se palautettiin vasta lisätietojen esittämisen jälkeen?

3) Vaikka asetuksen N:o 469/2009 13 artiklan 1 kohdassa viitataan ainoastaan direktiivin 2001/83/EY mukaisessa hallinnollisessa lupamenettelyssä myönnettyyn myyntilupaan, tekeekö se seikka, että lääke saatettiin ensiksi markkinoille ETAssa sveitsiläisen luvan nojalla, jonka Liechtenstein automaattisesti tunnusti ja jota ei ollut myönnetty direktiivin 2001/83/EY mukaisesti, tuotteesta sellaisen, ettei sille voida myöntää asetuksen N:o 469/2009 2 artiklan mukaista lisäsuojatodistusta?

(1) Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/83/EY (EYVL L 311, s. 67)

(2) Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 469/2009 (EUVL L 152, s. 1).

(3) Ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön lupa- ja valvontamenettelyistä ja Euroopan lääkeviraston perustamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 726/2004 (EUVL L 136, s. 1)