Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 28 päivänä huhtikuuta 1999. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivin 89/594/ETY täytäntöönpanon laiminlyönti. - Asia C-250/98.



Oikeustapauskokoelma 1999 sivu I-02447



Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Jäsenvaltiot - Velvollisuudet - Direktiivien täytäntöönpano - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen, jota ei ole kiistetty

(EY:n perustamissopimuksen 169 artikla)

Asianosaiset

Asiassa C-250/98,

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellinen pääneuvonantaja Antonio Caeiro ja oikeudellisen yksikön virkamies Bernard Mongin, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg,

kantajana,

vastaan

Ranskan tasavalta, asiamiehinään ulkoasiainministeriön oikeudellisen osaston kansainvälistä kauppaoikeutta ja yhteisön oikeutta koskevien asioiden jaoston jaostopäällikkö Kareen Rispal-Bellanger ja saman osaston lähetystöneuvos Anne de Bourgoing, prosessiosoite Luxemburgissa Ranskan suurlähetystö, 8 B boulevard Joseph II,

vastaajana,

jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut lääkärin, yleissairaanhoidosta vastaavan sairaanhoitajan, hammaslääkärin, eläinlääkärin ja kätilön tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta annettujen direktiivien 75/362/ETY, 77/452/ETY, 78/686/ETY, 78/1026/ETY ja 80/154/ETY sekä lääkärin-, eläinlääkärin- ja kätilöntointa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annettujen direktiivien 75/363/ETY, 78/1027/ETY ja 80/155/ETY muuttamisesta 30 päivänä lokakuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/594/ETY (EYVL L 341, s. 19) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä,

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN

(ensimmäinen jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit D. A. O. Edward (esittelevä tuomari) ja L. Sevón,

julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer,

kirjaaja: johtava hallintovirkamies R. Grass,

ottaen huomioon esittelevän tuomarin kertomuksen,

kuultuaan julkisasiamiehen 23.2.1999 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 10.7.1998 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut lääkärin, yleissairaanhoidosta vastaavan sairaanhoitajan, hammaslääkärin, eläinlääkärin ja kätilön tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta annettujen direktiivien 75/362/ETY, 77/452/ETY, 78/686/ETY, 78/1026/ETY ja 80/154/ETY sekä lääkärin-, eläinlääkärin- ja kätilöntointa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annettujen direktiivien 75/363/ETY, 78/1027/ETY ja 80/155/ETY muuttamisesta 30 päivänä lokakuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/594/ETY (EYVL L 341, s. 19; jäljempänä direktiivi) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

2 Direktiivin 18 artiklalla on muutettu tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta eläinlääketieteen alalla sekä toimenpiteistä sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi 18 päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 78/1026/ETY (EYVL L 362, s. 1) 4 artiklaa, ja direktiivin 19 artiklalla on lisätty kappale eläinlääkäreiden toimintaa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 18 päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 78/1027/ETY (EYVL L 362, s. 7) 1 artiklaan. Nämä kaksi artiklaa koskevat eläinlääkärin ammatin harjoittamiseksi tarpeellisten tutkintotodistusten vastavuoroisen tunnustamisen edellytyksiä.

3 Direktiivin 28 artiklan nojalla jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 8.5.1991 ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.

4 Koska komissio ei ollut saanut ilmoitusta eläinlääkärin ammattia koskevien direktiivin 16-20 artiklan täytäntöönpanosta ja koska sillä ei ollut tiedossaan mitään muutakaan seikkaa, jonka perusteella se olisi voinut päätellä Ranskan tasavallan täyttäneen velvoitteensa, se kehotti 11.10.1993 päivätyllä virallisella huomautuksella tätä jäsenvaltiota esittämään huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa.

5 Ranskan hallitus vastasi 28.4.1994, että direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet eläinlääkärin ammatin osalta on toteutettu ja komissiolle on ilmoitettu 26.2.1991 tehty päätösteksti, jolla muutetaan tämän ammatin harjoittamiseen sovellettavia sääntöjä.

6 Koska komissio katsoi, että sille ei ollut ilmoitettu direktiivin 18 ja 19 artiklan noudattamisen edellyttämiä säännöksiä, se lähetti Ranskan tasavallalle 22.1.1996 perustellun lausunnon, jossa se kehotti tätä toteuttamaan direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden määräajassa kyseisen lausunnon tiedoksi saamisesta.

7 Ranskan hallitus vastasi 29.7.1996 päivätyllä kirjeellään aikovansa esittää parlamentille lakiluonnoksen, jonka sisällön komissio oli hyväksynyt ja jolla muutetaan eläinlääkärin ammatin harjoittamisesta 20.10.1982 annettua lakia nro 82-899 direktiivin 18 ja 19 artiklan saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä.

8 Lainsäädäntömenettely keskeytyi 21.4.1997 Ranskan parlamentin hajottamisen vuoksi.

9 Koska komissio ei saanut enää mitään ilmoitusta Ranskan tasavallalta, se nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen.

10 Ranskan hallitus ei kiistä sitä, että direktiivin 18 ja 19 artiklaa ei ole saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä säädetyssä määräajassa. Se ilmoittaa kuitenkin, että parlamentin käsiteltäväksi annetaan mitä pikimmin uusi lakiluonnos, jolla varmistetaan näiden säännösten saattaminen osaksi kansallista oikeusjärjestystä.

11 Koska direktiivin 18 ja 19 artiklaa ei ole saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä direktiivissä vahvistetussa määräajassa, komission nostamaa kannetta on pidettävä perusteltuna.

12 Tämän vuoksi on todettava, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut tämän direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia sen noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Oikeudenkäyntikulut

13 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujen korvaamista ja koska Ranskan tasavalta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN

(ensimmäinen jaosto)

on antanut seuraavan tuomiolauselman:

1) Ranskan tasavalta ei ole noudattanut lääkärin, yleissairaanhoidosta vastaavan sairaanhoitajan, hammaslääkärin, eläinlääkärin ja kätilön tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta annettujen direktiivien 75/362/ETY, 77/452/ETY, 78/686/ETY, 78/1026/ETY ja 80/154/ETY sekä lääkärin-, eläinlääkärin- ja kätilöntointa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annettujen direktiivien 75/363/ETY, 78/1027/ETY ja 80/155/ETY muuttamisesta 30 päivänä lokakuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/594/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

2) Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.