Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Pääomien vapaa liikkuvuus - Perustamissopimuksen 73 b artiklassa tarkoitetut pääomanliikkeet - Käsite - Kiinnityksen vahvistamisen kuuluminen soveltamisalaan

(EY:n perustamissopimuksen 73 b artikla; neuvoston direktiivi 88/361/ETY)

2 Pääomien vapaa liikkuvuus - Rajoitukset - Yhdessä jäsenvaltiossa säädetty kielto vahvistaa kiinnitys toisen jäsenvaltion valuutassa - Kielto, jota ei voida hyväksyä - Kiellon perusteltavuus - Perustelut, joita ei voida hyväksyä

(EY:n perustamissopimuksen 73 b artikla)

Tiivistelmä

1 Perustamissopimuksen 67 artiklan täytäntöönpanosta annetun direktiivin 88/361/ETY liitteenä olevasta pääomanliikkeiden nimikkeistöstä - jolla on edelleen samaa ohjeellista arvoa kuin ennen ETY:n perustamissopimuksen 67-73 artiklan korvaamista EY:n perustamissopimuksen 73 b artiklalla ja sitä seuraavilla artikloilla, vaikka tämä direktiivi on annettu ETY:n perustamissopimuksen 69 artiklan ja 70 artiklan 1 kohdan nojalla - seuraa, että kiinteistösijoituksen rahaksi muuttaminen (nimikkeistön II kohta) sekä vakuudet, muut vastuusitoumukset ja panttioikeudet (nimikkeistön IX kohta) ovat 73 b artiklassa tarkoitettuja pääomanliikkeitä. Koska kiinnitys yhtäältä liittyy erottamattomasti kiinteistösijoituksen rahaksi muuttamiseen ja on toisaalta perinteisenä kiinteistön kaupan yhteydessä syntyvästä velasta annettavana vakuutena muu vastuusitoumus, siihen sovelletaan perustamissopimuksen 73 b artiklaa, jossa kielletään jäsenvaltioiden välisten sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisten pääomanliikkeiden rajoitukset.

2 Perustamissopimuksen 73 b artiklan kanssa on ristiriidassa jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan kiinnitys toisen jäsenvaltion valuutan määräisen velan vakuudeksi on vahvistettava kansallisen valuutan määräisenä, kun kiinnitystä ei voida vahvistaa suuremmasta arvosta kuin mitä kyseisen saatavan arvo kansallisen valuutan määräisenä on hakemuksen jättöpäivänä.

Tällaista lainsäädäntöä on pidettävä pääomien vapaan liikkuvuuden rajoittamisena, koska se heikentää vakuuden kohteena olevan, toisen jäsenvaltion valuutan määräisen saatavan ja kiinnityksen välistä sidosta, koska kiinnityksen arvo saattaa valuutan arvon myöhempien vaihtelujen johdosta laskea alemmaksi kuin sen saatavan, jonka vakuutena se on, mikä vähentää tällaisen vakuuden tehokkuutta ja sitä kautta houkuttelevuutta. Lainsäädäntö on tämän vuoksi omiaan vähentämään kyseessä olevien henkilöiden intoa ilmaista velan määrä toisen jäsenvaltion valuutassa, mikä on kuitenkin oikeus, joka on pääomien ja maksujen vapaan liikkuvuuden osatekijä.

Kyseisessä lainsäädännössä asetettua velvoitetta vahvistaa kiinnitys kansallisessa valuutassa ei voida pitää perusteltuna yhteistä etua koskevasta pakottavasta, kiinnitysjärjestelmän ennakoitavuuden ja selkeyden takaamisesta johtuvasta syystä. Vaikka jäsenvaltiolla onkin oikeus ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta kiinnitysjärjestelmä vahvistaisi varmuudella ja selkeästi yhtäältä kiinnitysvelkojien oikeudet suhteessa toisiin kiinnitysvelkojiin ja kaikkien kiinnitysvelkojien oikeudet sekä toisaalta kaikkien muiden velkojien oikeudet, säännökset johtavat siihen, etteivät huonommassa etuoikeusasemassa olevat velkojat voi olla selvillä etuoikeutettujen saatavien tarkasta määrästä ja sitä kautta arvioida niille tarjotun vakuuden arvoa muutoin kuin ulkomaanvaluutan määräisten saatavien velkojen epävarmuuden kustannuksella.