ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 205/8

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 2.7.2009 (Högsta domstolenin (Ruotsi) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — SCT Industri AB, selvitystilassa v. Alpenblume AB

(Asia C-111/08) (1)

(Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Tuomioistuimen toimivalta ja tuomioiden täytäntöönpano - Soveltamisala - Konkurssi)

2009/C 205/12

Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Högsta domstolen

Pääasian asianosaiset

Kantaja: SCT Industri AB, selvitystilassa

Vastaaja: Alpenblume AB

Oikeudenkäynnin kohde

Ennnakkoratkaisupyyntö — Högsta domstolen — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2001 L 12, s. 1) 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan tulkinta — Tuomioistuimen jäsenvaltiossa A antama tuomio, jolla todetaan, että jäsenvaltiossa B vireillä olevassa konkurssissa pesää hoitaneelta konkurssipesän selvittäjältä puuttuu toimivalta määrätä selvitystilassa olevan yhtiön jäsenvaltiossa A olevavasta omaisuudesta — Yhtiöosuuden konkurssimenettelyssä saaneen yrityksen nostama vahvistuskanne yhtiöosuuden saamiseksi takaisin, kun kyseinen yhtiöosuus on siirtynyt takaisin luovuttajayritykselle sellaisen tuomion nojalla, jolla saanto on todettu pätemättömäksi

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädettyä poikkeusta on tulkittava siten, että poikkeusta sovelletaan tuomioistuimen jäsenvaltiossa (A) antamaan ratkaisuun, joka koskee jäsenvaltiossa A kotipaikan omaavan yhtiön yhtiöosuuden omistusoikeuden rekisteröintiä ja jonka mukaan kyseisen osuuden luovutusta on pidettävä pätemättömänä, koska jäsenvaltion A tuomioistuin ei tunnusta toisessa jäsenvaltiossa (B) sijaitsevan yhtiön konkurssipesän pesänhoitajan toimivaltaa jäsenvaltiossa B toteutetussa ja päättyneessä konkurssimenettelyssä.

(1) EUVL C 116, 9.5.2008.
1)

Kun pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion tuomioistuimen on tutkittava tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 64 artiklan 4 kohdan nojalla, olisiko tuomion antaneen jäsenvaltion tuomioistuin ollut toimivaltainen saman asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla, tämä viimeksi mainittu säännös on esteenä sille, että pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion tuomioistuin pitää puolisoita, jotka molemmat ovat sekä tämän valtion että tuomion antaneen jäsenvaltion kansalaisia, ainoastaan pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion kansalaisina. Kyseisen tuomioistuimen on päinvastoin otettava huomioon, että puolisot ovat myös tuomion antaneen jäsenvaltion kansalaisia ja että tämän valtion tuomioistuimet olisivat siis voineet olla toimivaltaisia käsittelemään oikeudenkäyntiasian.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 63/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.1.2010 (Sąd Rejonowy Gdańsk-Północ (Puolan tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — MG Probud Gdynia sp. zoo.:ta vastaan aloitettu maksukyvyttömyysmenettely

(Asia C-444/07) (1)

(Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 1346/2000 - Maksukyvyttömyysmenettelyt - Jäsenvaltion kieltäytyminen tunnustamasta toisen jäsenvaltion toimivaltaisen tuomioistuimen tekemää päätöstä maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisesta sekä tämän maksukyvyttömyysmenettelyn kulkuun ja päättämiseen liittyviä päätöksiä)

2010/C 63/02

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Rejonowy Gdańsk-Północ

Pääasian asianosainen

MG Probud Gdynia sp. zoo

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Sąd Rejonowy Gdańsk — Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 (EYVL L 160, s. 1) 3, 4, 16, 17 ja 25 artiklan tulkinta — Jäsenvaltion viranomaisten suorittama yrityksen pankkitilillä olevien varojen ulosmittaus sen jälkeen, kun toisessa jäsenvaltiossa on aloitettu tuon yrityksen omaisuutta koskeva maksukyvyttömyysmenettely vastoin menettelyn aloitusvaltion kansallisen oikeuden säännöksiä — Sellaisen jäsenvaltion, jossa ei ole aloitettu sekundäärimenettelyä, kieltäytyminen tunnustamasta toisen jäsenvaltion tuomioistuimen aloittamaa maksukyvyttömyysmenettelyä

Tuomiolauselma

Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1346/2000, erityisesti sen 3, 4, 16, 17 ja 25 artiklaa, on tulkittava siten, että sellaisen jäsenvaltion, jossa ei ole aloitettu maksukyvyttömyyttä koskevaa sekundäärimenettelyä, toimivaltaisilla viranomaisilla on pääasian kaltaisessa tilanteessa, sen jälkeen kun maksukyvyttömyyttä koskeva päämenettely on aloitettu jossakin jäsenvaltiossa, velvollisuus tunnustaa ja panna täytäntöön kaikki tähän päämenettelyyn liittyvät päätökset, ellei asetuksen 25 artiklan 3 kohdassa ja 26 artiklassa olevista tunnustamisesta kieltäytymistä koskevista perusteista muuta johdu, eikä niillä ole siten oikeutta määrätä tämän toisen jäsenvaltion lainsäädännön perusteella velallisen, jota koskeva maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu, mainitun toisen jäsenvaltion alueella sijaitsevaa omaisuutta koskevista täytäntöönpanotoimista, jos sitä ei sallita aloittamisvaltion lainsäädännössä ja jos mainitun asetuksen 5–10 artiklan soveltamisen edellytykset eivät täyty.

(1) EUVL C 283, 24.11.2007.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 312/2

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 29.10.2009 (Finanzgericht Düsseldorfin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Dinter GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf (C-522/07) ja Europol Frost-Food GmbH v. Hauptzollamt Krefeld (C-65/08)

(Yhdistetyt asiat C-522/07 ja C-65/08) (1)

(Yhteinen tullitariffi - Asetus (ETY) N:o 2658/87 - Yhdistetty nimikkeistö - Tariffiluokittelu - Pätevyys - Lisähuomautus - Omenamehutiiviste)

2009/C 312/02

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Düsseldorf

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Dinter GmbH (C-522/07) ja Europol Frost-Food GmbH (C-65/08)

Vastaajat: Hauptzollamt Düsseldorf (C-522/07) ja Hauptzollamt Krefeld (C-65/08)

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Finanzgericht Düsseldorf — Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (EYVL L 256, s. 1) I liitteessä, sellaisena kuin se on muutettuna 7.9.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1810/2004 (EUVL L 327, s. 1), olevan 20 ryhmän 5 lisähuomautuksen b kohdan tulkinta ja pätevyys — Puhdas omenamehutiiviste, jolla on Brix-arvo 66.8 ja joka ei sisällä lisättyä sokeria — Tämän tavaran luokittelu tariffialanimikkeeseen 2009 7999 (omenamehu, jossa ei ole lisättyä sokeria) tai alanimikkeeseen 2106 9098 (muut muualle kuulumattomat elintarvikevalmisteet) — Komissiolle neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 9 artiklalla tariffinimikkeiden sisällön täsmentämistä varten annetun toimivallan rajat

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87, sellaisena kuin siitä on säädetty 7.9.2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1776/2001, 6.8.2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2031/2001 ja asetuksen N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 7.9.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1810/2004, liitteen I 20 ryhmän 5 lisähuomautuksen b kohta on pätemätön siltä osin kuin siinä suljetaan luonnonomenamehutiivisteet nimikkeen 2009 ulkopuolelle.

(1) EUVL C 37, 9.2.2008 ja EUVL C 107, 26.4.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 180/7

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 18.6.2009 (High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Divisionin (Administrative Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — The Queen, Generics (UK) Ltd:n hakemuksesta v. Licensing Authority, joka toimii Medicines and Healthcare products Regulatory Agencyn välityksellä

(Asia C-527/07) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2001/83/EY - Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Myyntilupa - Epäämisperusteet - Geneeriset lääkkeet - ”Vertailulääkkeen” käsite)

2009/C 180/11

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: The Queen, Generics (UK) Ltd:n hakemuksesta

Vastaaja: Licensing Authority, joka toimii Medicines and Healthcare products Regulatory Agencyn välityksellä

Muut osapuolet: Shire Pharmaceuticals Ltd ja Janssen-Cilag AB

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY (EYVL L 311, s. 67) 10 artiklan 1 kohdan tulkinta — Myyntilupa — Lyhennetty menettely — Vertailulääkettä vastaavaa geneeristä lääkettä koskeva lupahakemus — Käsite vertailulääke hakemuksen käsittelyn aikana

Tuomiolauselma

Sellaista lääkettä kuin pääasiassa kyseessä oleva lääke Nivalin, johon ei sovelleta ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön lupa- ja valvontamenettelyistä ja Euroopan lääkeviraston perustamisesta 31.3.2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 726/2004 ja jonka markkinoille saattamiselle jäsenvaltiossa ei ole annettu lupaa sovellettavan yhteisön oikeuden mukaisesti, ei voida pitää ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/27/EY, 10 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuna vertailulääkkeenä.

(1) EUVL C 22, 26.1.2008.
1)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna 16.12.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/680/ETY, 21 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että arvonlisäveroa on maksettava tämän säännöksen mukaan sille jäsenvaltiolle, jonka arvonlisävero on mainittu laskussa tai laskuna toimivassa asiakirjassa, vaikka kyseessä olevaa liiketoimea ei verotettaisi tässä jäsenvaltiossa. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on tarkistaa kaikkien merkityksellisten seikkojen perusteella, minkä jäsenvaltion arvonlisäveroa kyseisessä laskussa mainittu arvonlisävero vastaa. Tämän osalta merkityksellisiä voivat muun muassa olla laskussa mainittu verokanta, valuutta, jona maksettava summa on ilmoitettu suoritettavaksi, kieli, jolla lasku on laadittu, kyseessä olevan laskun sisältö ja asiayhteys, laskun laatijan ja suoritettujen palvelujen vastaanottajan sijoittautumispaikat ja näiden molempien menettely.
1)

Perustamissopimuksen [81] artiklan 3 kohdan soveltamisesta yksinostosopimusten ryhmiin 22.6.1983 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1984/83, sellaisena kuin se on muutettuna 30.7.1997 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1582/97, 12 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä ei edellytetä siinä säädetyn poikkeuksen soveltamiseksi, että tavarantoimittaja omistaa sen maa-alueen, jolle se on rakentanut huoltamon, jonka se vuokraa jälleenmyyjälle.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 102/7

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.3.2009 – Ranskan tasavalta v. Euroopan unionin neuvosto

(Asia C-479/07) (1)

(Kumoamiskanne - Asetus (EY) N:o 809/2007 - Ajoverkon käsitteen määritelmä - Thonaille - Perusteluvelvollisuus - Suhteellisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen)

2009/C 102/09

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: E. Belliard, G. de Bergues ja A.-L. During)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: A. De Gregorio Merino, M.-M. Joséphidès ja E. Chaboureau)

Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Nolin, M. van Heezik ja T. van Rijn)

Oikeudenkäynnin kohde

Kumoamiskanne – Asetusten (EY) N:o 894/97, (EY) N:o 812/2004 ja (EY) N:o 2187/2005 muuttamisesta ajoverkkojen osalta 28.6.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 809/2007 (EUVL L 182, s. 1) kumoaminen – Ajoverkon käsite – Vakautettujen verkkojen, kuten thonaille-verkon, sisällyttäminen ajoverkon käsitteeseen – Perusteluvelvollisuuden rikkominen sekä suhteellisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen

Tuomiolauselma

1) Kanne hylätään.

2) Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

3) Euroopan yhteisöjen komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 297, 8.12.2007.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 44/8

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.12.2008 (Conseil d'État'n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerrannée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys ja Arcelor SA v. Premier ministre, Ministre de l'Écologie et du Développement durable ja Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

(Asia C-127/07) (1)

(Ympäristö - Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistäminen - Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä - Direktiivi 2003/87/EY - Soveltamisala - Terästeollisuuden alan laitosten sisällyttäminen direktiivin soveltamisalaan - Kemian ja muiden kuin rautametallien alan laitosten jättäminen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle - Yhdenvertaisen kohtelun periaate)

(2009/C 44/13)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d'État

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerrannée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys ja Arcelor SA

Vastaajat: Premier ministre, Ministre de l'Écologie et du Développement durable ja Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisukysymys — Conseil d'État — Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (EYVL L 275, s. 32) pätevyys yhdenvertaista kohtelua koskevan yhteisön periaatteen kannalta — Erilainen kohtelu direktiivissä säädettyyn kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmään kuuluvien terästeollisuuden alan laitosten ja samoja kasvihuonekaasuja päästävien mutta tämän järjestelmän ulkopuolella olevien alumiini- ja muovialan laitosten välillä — Tämän erilaisen kohtelun objektiivinen perusteltavuus

Tuomiolauselma

Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY tarkastelu yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kannalta ei ole tuonut esiin seikkoja, jotka voisivat vaikuttaa sen pätevyyteen siltä osin kuin siinä säädetään kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän soveltamisesta terästeollisuuden alaan ja jätetään kemian ala ja muiden metallien kuin rautametallien ala sen soveltamisalan ulkopuolelle.

(1) EUVL C 117, 26.5.2007.
3)

Direktiivin 91/533 8 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan ilmaisua ”tilapäinen työsopimus tai työsuhde” on tulkittava siten, että se tarkoittaa lyhytkestoisia työsopimuksia ja työsuhteita. Jos jäsenvaltion lainsäädännössä ei ole tätä koskevaa säännöstä, kansallisten tuomioistuinten on määritettävä tämä kesto tapauskohtaisesti ja tiettyjen toimialojen tai tiettyjen tehtävien ja toimintojen erityispiirteiden perusteella. Mainittu kesto on kuitenkin vahvistettava siten, että sillä turvataan työntekijöiden tähän direktiiviin perustuvien oikeuksien tehokas suojelu.
1)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 6 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että sen kanssa on ristiriidassa se, että jäsenvaltio soveltaa tämän direktiivin voimaantulon jälkeen yritysten ruokaloiden yritysten liikekumppaneille ja henkilökunnalle kokousten yhteydessä maksutta tarjoamiin aterioihin liittyviin kustannuksiin sisältyvän arvonlisäveron vähennysoikeuden rajoitusta, vaikka kyseistä rajoitusta ei direktiivin voimaantulon hetkellä tosiasiallisesti sovellettu mainittuihin kustannuksiin sellaisen hallinnollisen käytännön vuoksi, jonka mukaan kyseisten ruokaloiden tarjoamien palvelujen verotus perustui niiden omakustannushintaan, joka on raaka-aineiden hinta lisättynä näiden ruokien ja juomien valmistuksesta ja myynnistä sekä ruokaloiden hallinnosta aiheutuvilla palkkakuluilla, vastineena ostojen yhteydessä maksetun arvonlisäveron täydestä vähennysoikeudesta.
Silloin, kun jäsenvaltio on lähettänyt Euroopan yhteisöjen komission ratkaistavaksi hakemuksen tuontitullien peruuttamisesta yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 19.12.1996 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 82/97, 239 artiklan nojalla ja kun komissio on jo tehnyt päätöksen, joka sisältää tuontitoimenpiteiden oikeudellisten seikkojen tai tosiseikkojen arvioinnin yksittäistapauksessa, tällaiset arvioinnit velvoittavat EY 249 artiklan mukaisesti kaikkia sen jäsenvaltion toimielimiä, joille päätös on osoitettu, mukaan luettuina tuomioistuimet, joiden on arvioitava samaa tapausta mainitun asetuksen 220 artiklan nojalla.

Jos maahantuoja on nostanut EY 230 artiklan viidennessä kohdassa määrätyssä määräajassa kumoamiskanteen Euroopan yhteisöjen komission päätöksestä, jossa on otettu kantaa mainitun asetuksen 239 artiklassa tarkoitettuun tuontitullien peruuttamishakemukseen, kansallisen tuomioistuimen on harkittava, onko sen lykättävä asian käsittelyä, kunnes tästä kumoamiskanteesta on annettu lopullinen ratkaisu, vai onko sen itse esitettävä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle pätevyyden arviointia koskeva ennakkoratkaisukysymys.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 19/3

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 4.12.2008 (Sozialgericht Stuttgartin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Krystyna Zablocka-Weyhermüller v. Land Baden-Württemberg

(Asia C-221/07) (1)

(Sodan uhrien jälkeen jääneille puolisoille myönnetyt etuudet - Kyseessä olevan valtion alueella asumista koskeva edellytys - EY 18 artiklan 1 kohta)

(2009/C 19/04)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sozialgericht Stuttgart

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Krystyna Zablocka-Weyhermüller

Vastaaja: Land Baden-Württemberg

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Sozialgericht Stuttgart — Sellaisten kansallisten säännösten yhteensopivuus yhteisön oikeuden kanssa, joilla rajoitetaan etuuksien maastavientiä sodan uhrien jälkeen jääneiden puolisoiden osalta (Hinterbliebenenversorgung)

Tuomiolauselma

EY 18 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla viimeksi mainittu kieltäytyy maksamasta tiettyjä sodan uhrien jälkeen jääneille puolisoille myönnettäviä etuuksia vain siitä syystä, että heidän kotipaikkansa on joidenkin määrättyjen jäsenvaltioiden alueella.

(1) EUVL C 183, 4.8.2007.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 313/7

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 16.10.2008 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV v. deutsche internet versicherung AG

(Asia C-298/07) (1)

(Direktiivi 2000/31/EY - 5 artiklan 1 kohdan c alakohta - Sähköinen kaupankäynti - Palvelujen tarjoaja internetissä - Sähköposti)

(2008/C 313/11)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV

Vastaaja: deutsche internet versicherung AG

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä; EYVL L 178, s. 1) 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan tulkinta — Yksinomaan Internetin välityksellä palvelujaan tarjoava yritys, joka ilmoittaa sivuillaan ainoastaan katuosoitteensa ja sähköpostiosoitteensa ja asettaa palvelujen vastaanottajien käyttöön kentän kirjallisia kysymyksiä varten — Tämän palvelujen tarjoajan velvollisuus ilmoittaa myös puhelinnumeronsa

Tuomiolauselma

Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) 5 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava niin, että palvelun tarjoajan on tarjottava ennen sopimuksen tekemistä palvelun vastaanottajien kanssa näiden käyttöön sähköpostiosoitteensa ohella muut tiedot, jotka mahdollistavat nopean yhteydenoton sekä suoran ja tehokkaan viestinnän. Nämä tiedot eivät välttämättä tarkoita puhelinnumeroa. Niillä voidaan tarkoittaa verkkotiedustelulomaketta, jonka avulla palvelun vastaanottajat voivat ottaa yhteyttä internetin kautta palvelun tarjoajaan, joka sitten vastaa sähköpostitse, lukuun ottamatta niitä tilanteita, joissa palvelun vastaanottaja, joka ei palvelun tarjoajaan sähköisesti tapahtuneen yhteydenoton jälkeen pääse sähköiseen verkkoon, pyytää tarjoajalta mahdollisuutta käyttää ei-sähköistä viestintäyhteyttä.

(1) EUVL C 223, 22.9.2007.
1)

Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut EY 43 ja EY 56 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut Comisión Nacional de Energían 14. tehtävää, josta on säädetty hiilivetyalasta 7.10.1998 annetun lain 34/1998 (Ley 34/1998, del Sector de Hidrocarburos) 3 §:n 1 momentin 11 lisäsäännöksessä, sellaisena kuin se on muutettuna 24.2.2006 annetulla kuninkaan lakiasetuksella 4/2006 (Real Decreto-Ley 4/2006), ainoan pykälän 1 momentin toisen kohdan, jonka mukaan tiettyjen osuuksien hankkiminen yrityksistä, jotka harjoittavat tiettyjä energia-alan säänneltyjä toimintoja ja tällaisten toimintojen harjoittamiseksi tarpeellisten varojen hankinta edellyttää etukäteen hankittavaa Comisión Nacional de Energían lupaa