Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Kanne yhteisöjen tuomioistuimissa – Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivalta – Tosiseikkoja ei voida tutkia uudelleen sellaisten todisteiden valossa, jotka on esitetty ensimmäistä kertaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa

(Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 135 artiklan 4 kohta; neuvoston asetuksen N:o 40/94 63 artikla)

2. Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Oikeudenkäynnin kohde – Määritelmä – Oikeudenkäynnin kohdetta ei saa muuttaa käsittelyn kuluessa

(Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohta ja 48 artiklan 2 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Menettelysäännökset – Tosiseikkojen tutkiminen viran puolesta – Väitemenettely – Tutkimus rajoittuu esitettyihin perusteisiin – Virastolla ei ole velvollisuutta pitää toteennäytettyinä seikkoja, joihin asianomainen vetoaa ja joita toinen osapuoli ei ole kyseenalaistanut

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 1 kohta)

4. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkit MOBILIX ja OBELIX

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

5. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Asianomaisten tavaramerkkien samankaltaisuus – Mahdollisuus neutralisoida merkityssisältöä koskevilla eroilla ulkoasua tai lausuntatapaa koskevat samankaltaisuudet – Edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

6. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Aikaisemman tavaramerkin laajan tunnettuuden merkitys

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

1. Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) valituslautakunnan päätöksestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostetun kanteen tarkoituksena on yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 63 artiklassa tarkoitettu tällaisen päätöksen laillisuuden valvonta. Kumoamiskanteen yhteydessä riidanalaisen toimen laillisuutta on arvioitava ottaen huomioon tosiseikat ja oikeudelliset seikat sellaisina, kuin ne olivat toimen antamispäivänä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä ei näin ollen ole tutkia uudelleen tosiseikkoja niiden todisteiden valossa, jotka on esitetty ensimmäistä kertaa kyseisessä tuomioistuimessa. Tällaisten todisteiden hyväksyminen olisi vastoin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 135 artiklan 4 kohtaa, jonka mukaan asianosaisten kirjelmät eivät voi muuttaa riidan kohdetta siitä, mikä se on ollut valituslautakunnassa. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ensimmäistä kertaa esitettyjä todisteita ei näin ollen voida ottaa huomioon.

(ks. 16 kohta)

2. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan mukaan kantajan on määriteltävä oikeudenkäynnin kohde ja vaatimuksensa kanteessa. Vaikka työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohdassa mahdollistetaan uusiin perusteisiin vetoaminen asian käsittelyn kuluessa tietyin edellytyksin, tätä kohtaa ei missään tapauksessa voida tulkita siten, että kantaja saa sen mukaan esittää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa uusia vaatimuksia ja näin muuttaa oikeudenkäynnin kohdetta.

(ks. 28 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 1 kohdan mukaan rekisteröinnin suhteellisia hylkäysperusteita koskevassa menettelyssä sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) tutkimus rajataan seikkoihin, joihin osapuolet ovat vedonneet, ja osapuolten esittämiin vaatimuksiin.

Kyseisessä säännöksessä rajoitetaan viraston suorittamaa tutkimusta kahdella tapaa. Se koskee yhtäältä viraston päätösten tosiasiallista perustaa eli niitä tosiseikkoja ja todisteita, joihin tällaiset päätökset voidaan pätevästi perustaa, ja toisaalta kyseisten päätösten oikeudellista perustaa eli niitä säännöksiä, joita asiaa käsittelevä elin on velvollinen soveltamaan. Kun valituslautakunta näin ollen ratkaisee sellaisesta päätöksestä tehdyn valituksen, jolla väitemenettely lopetetaan, se voi perustaa päätöksensä vain asianomaisen osapuolen esittämiin suhteellisiin hylkäysperusteisiin ja niihin liittyviin tosiseikkoihin ja todisteisiin.

Tämän osalta vaikka asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 1 kohdasta ilmenee, että väitemenettelyssä virasto ei voi tutkia asiasisältöä viran puolesta, tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, että sen on pidettävä toteennäytettyinä seikkoja, joihin asianomainen vetoaa ja joita menettelyn toinen osapuoli ei ole kyseenalaistanut. Tämä säännös sitoo virastoa ainoastaan niiden tosiseikkojen, todisteiden ja huomautusten osalta, joihin sen päätös perustuu.

(ks. 32–34 kohta)

4. Euroopan unionin keskivertokuluttajien keskuudessa ei ole sekaannusvaaraa sanamerkin MOBILIX, jonka rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi on haettu sellaisia tavaroita ja palveluja varten, jotka koskevat lähes yksinomaan tietoliikennettä kaikissa muodoissaan ja jotka kuuluvat Nizzan sopimukseen pohjautuvan luokituksen luokkiin 9, 16, 35, 37, 38 ja 42, ja luokkiin 9, 16, 28, 35, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten aiemmin yhteisön tavaramerkiksi rekisteröidyn sanamerkin OBELIX välillä.

Merkityssisällön osalta sanoilla ”mobilix” ja ”obelix” ei ole semanttista merkitystä missään Euroopan unionin virallisessa kielessä. Sanan ”mobilix” voidaan helposti ymmärtää viittaavan johonkin liikkuvaan tai liikkuvuuteen, kun taas keskivertoyleisö yhdistää helposti sanan ”obelix” sellaisen sarjakuvasarjan pyylevään hahmoon, joka on laajalti tunnettu koko Euroopan unionissa ja joka kertoo tämän hahmon seikkailuista Asterixin kanssa, vaikka nimi on rekisteröity sanamerkiksi eli ilman visuaalista viittausta sarjakuvahahmoon. Tämä suositun hahmon konkreettinen kuvaus merkitsee sitä, että yleisön keskuudessa ei todennäköisesti synny merkityssisältöä koskevaa sekaannusta enemmän tai vähemmän samankaltaisten sanojen välillä. Koska merkillä OBELIX on selvä ja nimenomainen merkitys, kyseessä olevien merkkien väliset merkityssisältöä koskevat erot ovat sellaiset, että niillä neutralisoidaan lausuntatapaa ja mahdolliset ulkoasua koskevat samankaltaisuudet.

Näin ollen jopa olettaen, että kyseessä olevien tavaramerkkien kattamat tavarat ja palvelut ovat samankaltaiset, yksi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ehdottomista soveltamisedellytyksistä ei täyty.

(ks. 57, 62, 79–81, 86 ja 87 kohta)

5. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua sekaannusvaaraa arvioitaessa kahden sanamerkin välisillä merkityssisältöä koskevilla eroilla voidaan tietyissä tapauksissa neutralisoida kyseessä olevien merkkien ulkoasua ja lausuntatapaa koskevat samankaltaisuudet. Tämä edellyttää, että ainakin toisella kyseessä olevista merkeistä on kohdeyleisön näkökulmasta selvä ja nimenomainen merkitys, jotta tämä yleisö kykenee ymmärtämään sen välittömästi.

(ks. 80 kohta)

6. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu sekaannusvaara edellyttää sitä, että sekä merkit että tavarat ja palvelut, joita varten kyseiset merkit on tarkoitettu, ovat samoja tai samankaltaisia, ja se, että tavaramerkki on laajalti tunnettu, on otettava huomioon arvioitaessa sitä, ovatko merkit tai tavarat ja palvelut niin samankaltaisia, että sekaannusvaara saattaa syntyä. Kun puolestaan kyseessä olevia merkkejä ei voida pitää samoina tai samankaltaisina, se seikka, että aikaisempi tavaramerkki on laajalti tunnettu tai että se on laajalti tunnettu Euroopan unionissa, ei voi vaikuttaa sekaannusvaaran kokonaisarviointiin.

(ks. 84 kohta)