Asia C-55/06

Arcor AG & Co. KG

vastaan

Saksan liittotasavalta

(Verwaltungsgericht Kölnin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Televiestintä — Asetus (EY) N:o 2887/2000 — Tilaajayhteyksien käyttöoikeus — Tariffien kustannuslähtöisyyden periaate — Kustannukset — Sijoitetun pääoman korot — Käyttöomaisuuden poistot — Paikallisten televiestintäinfrastruktuurien arvostaminen — Nykykustannukset ja aikaisemmat kustannukset — Laskentaperuste — Todelliset kustannukset — Hankintakustannukset ja ennakoidut kustannukset — Kustannusten toteen näyttäminen — Alhaalta ylös ja ylhäältä alas etenevä analyyttinen malli — Yksityiskohtainen kansallinen säännöstö — Kansallisten sääntelyviranomaisten harkintavalta — Tuomioistuinvalvonta — Jäsenvaltioiden menettelyllinen itsemääräämisoikeus — Vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteet — Se, että käyttöoikeuden saaneet riitauttavat tuomioistuimessa ilmoitetun operaattorin hinnat — Todistustaakka — Valvontamenettely ja tuomioistuinmenettely”

Julkisasiamies M. Poiares Maduron ratkaisuehdotus 18.7.2007 I - 2938

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 24.4.2008 I - 2976

Tuomion tiivistelmä

Tilaajayhteyksien eriytetystä tarjoamisesta annetun asetuksen N:o 2887/2000 3 artiklan 3 kohdassa ilmaistu tilaajayhteyksien eriytetyn käyttöoikeuden tariffien kustannuslähtöisyyden periaate ei noudata sellaisten avoimeen kilpailuun perustuvien markkinoiden sääntöjä, joita ohjaavat tarjonnan ja kysynnän säännöt ja jossa tilaajayhteyksien eriytetyn käyttöoikeuden tariffit määräytyvät vapaasti vapaan kilpailun mukaan. Sitä vastoin avattaessa televiestinnän markkinoita asteittain kilpailulle tällä periaatteella asetetaan ilmoitetuille operaattoreille velvollisuus avattaessa televiestinnän markkinoita asteittain kilpailulle suhteuttaa tariffinsa kustannuksiin, jotka ovat aiheutuneet tilaajayhteyksien toteutuksesta, kuitenkin niin, että niiden on samalla saatava mainittujen tariffien vahvistamisesta kohtuullista tuottoa olemassa olevan televiestintäinfrastruktuurin pitkän ajan kehittämisen ja päivittämisen varmistamiseksi. (ks. 60, 61, 64 ja 69 kohta)

Sijoitettujen pääomien korot ja paikallisten tilaajayhteyksien toteutuksessa käytetyn käyttöomaisuuden poistot kuuluvat kustannuksiin, jotka on otettava huomioon asetuksen N:o 2887/2000 3 artiklan 3 kohdassa säädetyn tilaajayhteyksien eriytetyn käyttöoikeuden tariffien kustannuslähtöisyyden periaatteen mukaisesti. Vahvistettaessa tilaajayhteyksien eriytetyn käyttöoikeuden tariffeja on näet otettava huomioon kustannukset, jotka ovat aiheutuneet ilmoitetulle operaattorille sen paikallisinfrastruktuurin toteutuksesta. Tältä osin sijoitettujen pääomien korot edustavat tuloja, joita tästä pääomasta saataisiin, jollei sitä olisi sijoitettu tilaajayhteyksiin, kun lainojen korot taas edustavat velkaantumisen kustannuksia tilaajayhteyksien toteutusta varten tehtyjen investointien yhteydessä. Paikallisverkon toteutuksessa käytetyn käyttöomaisuuden poistoista, joiden huomioon ottamisella mahdollistetaan tämän käyttöomaisuuden käyvän arvon alentumisen huomioon ottaminen, on todettava, että ne liittyvät investointeihin, jotka ilmoitettu operaattori on tehnyt tilaajayhteyksien toteutusta varten, ja niinpä ne kuuluvat käyttökustannuksiin, jotka on otettava huomioon asetuksen N:o 2887/2000 3 artiklan 3 kohdassa säädetyn tariffiperiaatteen mukaisesti. (ks. 72, 77–80 ja 84 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

Sovellettaessa tilaajayhteyksien eriytetystä tarjoamisesta annetun asetuksen N:o 2887/2000 3 artiklan 3 kohdassa säädettyä tilaajayhteyksien eriytetyn käyttöoikeuden tariffien kustannuslähtöisyyden periaatetta kansallisten sääntelyviranomaisten on otettava ilmoitetun operaattorin kustannusten laskentaperustetta määrittäessään huomioon todelliset kustannukset eli ilmoitetun operaattorin hankintakustannukset sekä ennakoidut kustannukset, jotka voivat perustua verkon tai sen osien arvioituihin jälleenhankintakustannuksiin. Tältä osin kustannusten laskentaperuste ei saisi perustua pelkästään kustannuksiin, jotka vastaavat sitä, että muu kuin ilmoitettu operaattori rakentaa tyhjästä uuden paikallisliityntäverkon vastaavien televiestintäpalvelujen tarjoamista varten (nykykustannukset), eikä kustannuksiin, jotka ilmoitetulle operaattorille on todella aiheutunut, kun otetaan huomioon jo tehdyt poistot (aikaisemmat kustannukset). Yksinomaan nykykustannuksiin tai yksinomaan aikaisempiin kustannuksiin perustuvan laskentamenetelmän yksinomainen huomioon ottaminen voi vaarantaa tämän asetuksen tavoitteen eli kilpailun tehostamisen säätämällä yhdenmukaisista edellytyksistä tilaajayhteyksien eriytetylle tarjoamiselle, millä edistetään kilpailuun perustuvaa monien erilaisten sähköisten viestintäpalvelujen tarjoamista. Yhtäältä ilmoitetun operaattorin mahdollisuus käyttää kustannusten laskentaperusteena yksinomaan investointiensa nykykustannuksia antaisi sille mahdollisuuden todellisuudessa valita kustannukset, joiden perusteella se voisi vahvistaa tilaajayhteyksien eriytetyn käyttöoikeuden tariffit korkeammalle tasolle ja jättää huomioimatta hinnoittelun osatekijät, jotka olisivat edullisia käyttöoikeuden saaneille, ja siten kiertää sääntöjä, jotka koskevat tilaajayhteyksien eriytetyn käyttöoikeuden tariffien vahvistamista kustannusperusteisesti. Jos toisaalta kustannusten laskentaperuste perustuisi yksinomaan aikaisempiin kustannuksiin, mikä mahdollisesti verkon iän mukaan voisi johtaa siihen, että huomioon otettaisiin melkein kokonaan poistetun verkon kustannukset, ja näin ollen erittäin matalaan hintaan, ilmoitettu operaattori joutuisi perusteettoman epäedulliseen tilanteeseen, joka itse asetuksella N:o 2887/2000 pyritään nimenomaisesti torjumaan. (ks. 86, 98, 104, 108, 109 ja 119 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)

Tilaajayhteyksien eriytetystä tarjoamisesta annetun asetuksen N:o 2887/2000 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla kansallisilla sääntelyviranomaisilla on oikeus vaatia ilmoitettuja operaattoreita toimittamaan merkityksellisiä tietoja asiakirjoista, joilla näytetään toteen kustannukset, jotka on otettu huomioon sovellettaessa tilaajayhteyksien eriytetyn käyttöoikeuden tariffien kustannuslähtöisyyden periaatetta. Koska yhteisön oikeudessa ei ole säännöksiä tarkastettavista maksutositteista, yksinomaan kansallisten sääntelyviranomaisten asiana on tutkia sovellettavan oikeuden mukaan, ovatko esitetyt asiakirjat asianmukaisimpia kustannuslaskennan kannalta. Koska ei ole riittävästi tietoja, joiden perusteella voitaisiin katsoa yhteisön lainsäätäjän suosivan alhaalta ylös tai ylhäältä alas etenevää laskentamallia, kansallisten viranomaisten on valittava sovellettavan oikeuden mukaisesti kustannuslaskennan menetelmät, jotka ne katsovat tapauskohtaisesti asianmukaisimmiksi. Näin ollen yhteisön oikeus ei ole esteenä sille, että sovellettaessa tilaajayhteyksien eriytetyn käyttöoikeuden tariffien kustannuslähtöisyyden periaatetta kansalliset viranomaiset määrittävät kustannukset käyttäen perusteena alhaalta ylös tai ylhäältä alas etenevää analyyttista kustannusmallia, kun täydellisiä ja ymmärrettäviä maksutositteita ei ole. (ks. 127, 131, 132 ja 134 kohta sekä tuomiolauselman 3 ja 4 kohta)

Tilaajayhteyksien eriytetystä tarjoamisesta annetun asetuksen N:o 2887/2000 1 artiklan 4 kohdalla jäsenvaltioille annetulla mahdollisuudella ottaa käyttöön yksityiskohtaisia kansallisia toimenpiteitä ei voida syrjäyttää tilaajayhteyksien eriytetyn käyttöoikeuden tariffien kustannuslähtöisyyden periaatteen soveltamista, sellaisena kuin tämä periaate on ilmaistuna mainitun asetuksen 3 artiklan 3 kohdassa. Tällä oikeudella pitää voimassa tai ottaa käyttöön toimenpiteitä, jotka sisältävät yksityiskohtaisempia säännöksiä, hyväksytään se, että jäsenvaltiot säätävät kansallisessa lainsäädännössään säännöksiä, joilla konkretisoidaan tilaajayhteyksien eriytetyn käyttöoikeuden tariffien kustannuslähtöisyyden periaatetta sen harkintavallan puitteissa, joka jäsenvaltioilla on alalla, mutta missään tapauksessa tämä harkintavalta ei mahdollista poikkeamista mainitun asetuksen 1 artiklan 4 kohdassa käyttöön otetuista periaatteista ja rajoituksista. (ks. 143, 146 ja 150 kohta sekä tuomiolauselman 5 kohta)

Tilaajayhteyksien eriytetystä tarjoamisesta annetun asetuksen N:o 2887/2000 4 artiklan 1 ja 2 kohdasta ilmenee, että tutkiessaan ilmoitettujen operaattorien tilaajayhteytensä eriytetyn käyttöoikeuden tarjoamisessa käyttämiä tariffeja mainitun asetuksen 3 artiklan 3 kohdassa esitetyn tariffiperiaatteen kannalta kansallisilla sääntelyviranomaisilla on laaja toimivalta, johon kuuluu näihin tariffeihin liittyvien eri näkökohtien arviointi ja jopa hintojen eli myös ehdotettujen tariffien muuttaminen. Tämä laaja toimivalta koskee myös ilmoitetuille operaattoreille aiheutuneita kustannuksia, kuten sijoitetun pääoman korkoja ja käyttöomaisuuden poistoja, niiden laskentaperustetta ja mainittujen kustannusten toteen näyttämistä koskevia malleja. (ks. 159 kohta ja tuomiolauselman 6 kohta)

Pelkästään jäsenvaltioiden asiana on menettelyllisen itsemääräämisoikeutensa puitteissa määrittää oikeussuojan vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita noudattaen toimivaltainen tuomioistuin, oikeudenkäynnin laatu ja näin ollen tuomioistuinvalvontaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt kansallisten sääntelyviranomaisten niiden päätösten osalta, jotka koskevat ilmoitettujen operaattorien tilaajayhteyksien eriytetyn käyttöoikeuden tarjoamisessa käyttämien tariffien hyväksymistä. Näin ollen kansallisen tuomioistuimen on varmistettava, että tilaajayhteyksien eriytetystä tarjoamisesta annetusta asetuksesta N:o 2887/2000 johtuvia velvoitteita tosiasiallisesti noudatetaan tilaajayhteyksien eriytetyn käyttöoikeuden osalta mainitun asetuksen 3 artiklan 3 kohdassa esitetyn tariffiperiaatteen mukaisten yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti ja että tämä tapahtuu avoimin, kohtuullisin ja syrjimättömin ehdoin. (ks. 170 kohta ja tuomiolauselman 7 kohta)

Tilaajayhteyksien eriytetystä tarjoamisesta annetun asetuksen N:o 2887/2000 4 artiklan 1 kohdalla, luettuna yhdessä telepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta saamalla aikaan avoimen verkon tarjoaminen annetun direktiivin 90/387, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/51, 5 a artiklan 3 kohdan kanssa, edellytetään, että kansalliset tuomioistuimet tulkitsevat ja soveltavat muutoksenhakukeinojen käyttämistä koskevia sisäisiä menettelysääntöjä siten, että paitsi tilaajayhteyksien eriytetyn käyttöoikeuden tariffien hyväksymisestä tehdyn kansallisen sääntelyviranomaisen päätöksen adressaattina oleva yritys, myös mainitussa asetuksessa tarkoitetut käyttöoikeuden saaneet, joiden oikeuksiin päätös potentiaalisesti vaikuttaa, voivat riitauttaa tällaisen päätöksen tuomioistuimessa. (ks. 178 kohta ja tuomiolauselman 8 kohta)