ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 267/23

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.9.2009 (Oberlandesgericht Münchenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV v. Adolf Darbo AG

(Asia C-366/08) (1)

(Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Direktiivi 95/2/EY - Liitteessä 3 oleva A osa - Direktiivi 2001/113/EY - Liitteessä I olevan II kohdan toinen alakohta - Erikoishillo, jonka liukeneva kuiva-ainepitoisuus on 58 prosenttia ja johon on lisätty säilöntäaineeksi kaliumsorbaattia (E 202) - Käsite vähäsokeriset hillot)

2009/C 267/39

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberlandesgericht München

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

Vastaaja: Adolf Darbo AG

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Oberlandesgericht München — Elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista 20.2.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/2/EY (EYVL L 61, s. 1) liitteessä III olevan A osan ja elintarvikkeina käytettävistä hedelmähilloista, hyytelöistä ja marmeladeista sekä makeutetusta kastanjasoseesta 20.12.2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/113/EY (EYVL L 10, s. 67) liitteessä I olevan II jakson toisen virkkeen tulkinta — Mahdollisuus pitää markkinoilla nimityksellä erikoishillo hilloa, jonka liukeneva kuiva-ainepitoisuus on 58 prosenttia ja joka sisältää säilöntäaineena kaliumsorbaattia (E 202) — Käsite vähäsokerinen hillo

Tuomiolauselma

Elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista 20.2.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/2/EY liitteessä 3 olevan A osan, sellaisena kuin se on muutettuna 15.10.1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/72/EY, käsite vähäsokeriset hillot käsittää sekä hillot että erikoishillot, joiden sokeripitoisuus on huomattavasti 60 prosentin viitearvoa pienempi. Tuotteita, joissa on maininta erikoishillo ja joiden sokeripitoisuus on 58 prosenttia, ei pidetä vähäsokerisina tässä säännöksessä tarkoitetulla tavalla.

(1) EUVL C 272, 25.10.2008.
1)

Yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen (EY) N:o 1290/2005 muuttamisesta 20.2.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 320/2006 11 artiklaa on tulkittava niin, että yritykselle jaetun sokerikiintiön osuus, joka on ollut sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn uudistukseen liittyvistä siirtymätoimenpiteistä ja asetusten (EY) N:o 1265/2001 ja (EY) N:o 314/2002 muuttamisesta 27.3.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 493/2006, sellaisena kuin se on muutettuna 13.10.2006 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1542/2006, 3 artiklassa säädetyn ennakoivan markkinoiltapoiston kohteena, sisältyy väliaikaisen maksun laskentaperustaan.
1)

Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut järjestelmästä yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi 11.2.2004 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 280/2004/EY 3 artiklan 2 kohdan, luettuna yhdessä päätöksen N:o 280/2004/EY täytäntöönpanosäännöistä 10.2.2005 tehdyn komission päätöksen N:o 166/2005/EY (EUVL L 55, s. 57) 8, 9, 10 ja 11 artiklan kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ilmoittanut 15.3.2007 mennessä kyseisissä säännöksissä edellytettyjä tietoja.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 180/20

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 4.6.2009 (Cour de cassationin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Société Moteurs Leroy Somer v. Société Dalkia France ja Société Ace Europe

(Asia C-285/08) (1)

(Tuotevastuu - Direktiivi 85/374/ETY - Soveltamisala - Ammattikäyttöön tarkoitetulle esineelle, jota on käytetty tässä käyttötarkoituksessa, aiheutunut vahinko - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan vahinkoa kärsinyt voi vaatia tällaisen vahingon korvaamista, jos vahinkoa kärsinyt vain näyttää toteen vahingon, tuotteen puutteellisen turvallisuuden sekä syy-yhteyden - Yhteensoveltuvuus)

2009/C 180/33

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Société Moteurs Leroy Somer

Vastaaja: Société Dalkia France ja Société Ace Europe

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Cour de cassation (Ranska) — Tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 25.7.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/374/ETY (EYVL L 210, s. 29) 9 ja 13 artiklan tulkinta — Direktiivin asiallinen soveltamisala — Sellaisen kansallisen vahingonkorvausjärjestelmän hyväksyttävyys, jonka mukaan on mahdollista saada korvaus vahingosta, joka on aiheutunut esineelle, joka on tarkoitettu ammattikäyttöön ja jota on käytetty siinä käyttötarkoituksessa — Sairaalan generaattorikoneistolle vaihtovirtageneraattorin ylikuumenemisen takia aiheutunut vahinko

Tuomiolauselma

Tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 25.7.1985 annettua neuvoston direktiiviä 85/374/ETY on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että kansallista lainsäädäntöä tulkitaan tai vakiintunutta kansallista oikeuskäytäntöä sovelletaan siten, että vahinkoa kärsinyt voi vaatia korvausta vahingosta, joka on aiheutunut ammattikäyttöön tarkoitetulle esineelle, jota on käytetty tässä käyttötarkoituksessa, jos tämä vahinkoa kärsinyt vain näyttää toteen vahingon, tuotteen puutteellisen turvallisuuden sekä puutteellisen turvallisuuden ja vahingon välisen syy-yhteyden.

(1) EUVL C 223, 30.8.2008.
1)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 2 ja 6 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaiselle kansalliselle sääntelylle, jonka mukaan silloin kun kyse on tavaranhankinnoista, joihin on saatu rahoitusta julkisista varoista, niihin sisältyvä arvonlisävero voidaan vähentää ainoastaan siltä osalta hankintaa, johon tuki ei kohdistu.
1)

Unionin oikeutta ja erityisesti ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatetta, sellaisena kuin se on konkretisoituna yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetulla neuvoston direktiivillä 2000/78/EY, on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan irtisanomisaikaa laskettaessa ei oteta huomioon työntekijälle ennen 25 vuoden ikää täyttyneitä työskentelykausia.
1)

Osakeyhtiö, jonka osakkaina on suurimmaksi osaksi öljyntuottajia, öljynpuristamoita sekä oliivinviljelijöiden osuuskuntia ja jonka osakkeiden loppuosa on rahoitusyhtiöillä, voi sisältyä rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 22.9.1966 annetun neuvoston asetuksen N:o 136/66/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.7.1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1638/9812, 12 a artiklassa tarkoitetun elimen käsitteeseen, ja se voidaan valtuuttaa tekemään oliiviöljyn yksityistä varastointia koskeva sopimus tämän artiklan nojalla edellyttäen, että tässä säännöksessä tarkoitetut edellytykset täyttyvät.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 256/4

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 3.9.2009 (Amtsgericht Lahrin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Pia Messner v. Firma Stefan Krüger

(Asia C-489/07) (1)

(Direktiivi 97/7/EY - Kuluttajansuoja - Etäsopimukset - Kuluttajan peruutusoikeuden käyttäminen - Myyjälle maksettava käyttökorvaus)

2009/C 256/06

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Amtsgericht Lahr

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Pia Messner

Vastaaja: Firma Stefan Krüger

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Amtsgericht Lahr — Kuluttajansuojasta etäsopimuksissa 20.5.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY (EYVL L 144, s. 19) 6 artiklan 1 ja 2 kohdan tulkinta — Kuluttajan peruutusoikeuden käyttäminen — Myyjälle maksettava käyttökorvaus

Tuomiolauselma

Kuluttajansuojasta etäsopimuksissa 20.5.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7 6 artiklan 1 kohdan toista virkettä ja 6 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että niiden vastaisena on pidettävä kansallista lainsäädäntöä, jonka mukaan myyjällä on yleisesti mahdollisuus vaatia korvausta etäsopimuksella hankitun tavaran käytöstä, kun kuluttaja on peruuttanut kaupan säädetyssä määräajassa.

Nämä säännökset eivät kuitenkaan estä sitä, että kuluttajalle asetetaan velvollisuus maksaa korvaus tavaran käytöstä siinä tapauksessa, että hän on käyttänyt tavaraa sellaisten siviilioikeudellisten periaatteiden kuin vilpittömän mielen ja perusteettoman edun vastaisesti sillä edellytyksellä, että korvauksen maksaminen ei vaaranna sanotun direktiivin tavoitteita eikä erityisesti tosiasiallista ja tehokasta peruutusoikeutta, ja kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tutkia nämä seikat.

(1) EUVL C 22, 26.1.2008.
2)

Direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että rekisteröidyn tavaramerkin haltijalla on oikeus kieltää se, että kolmas käyttää vertailevassa mainonnassa, joka ei täytä kaikkia harhaanjohtavasta ja vertailevasta mainonnasta 10.9.1984 annetun neuvoston direktiivin 84/450/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 6.10.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/55/EY, 3 a artiklan 1 kohdassa esitettyjä sallittavuuden edellytyksiä, tämän tavaramerkin kanssa samanlaista merkkiä samanlaisia tavaroita tai palveluja varten kuin ne tavarat tai palvelut, joita varten kyseinen tavaramerkki on rekisteröity, siinäkin tapauksessa, että tällä käytöllä ei voida vaarantaa tavaramerkin keskeistä tehtävää eli tavaroiden tai palvelujen alkuperän osoittamista, mikäli tällaisella käytöllä kuitenkin vaarannetaan tai voidaan vaarantaa jokin tavaramerkin muista tehtävistä.
2)

Direktiivin 96/9 7 artiklaa on tulkittava siten, että arvioitaessa sitä, onko tapahtunut tässä artiklassa tarkoitettu tietokannan sisällön määrällisesti arvioituna olennaisen osan kopiointi ja/tai uudelleenkäyttö, kun kyseessä on aineistokokonaisuus, johon kuuluu erillisiä alaryhmiä, jostakin näistä alaryhmistä väitetysti kopioitujen ja/tai uudelleen käytettyjen aineistojen määrää on verrattava tämän alaryhmän sisällön kokonaismäärään, jos tämä alaryhmä muodostaa sellaisenaan tietokannan, joka täyttää sui generis -oikeuteen perustuvan suojan myöntämisen edellytykset. Mikäli näin ei ole ja jos mainittu kokonaisuus muodostaa tällaisen suojatun tietokannan, on verrattava tämän kokonaisuuden eri alaryhmistä väitetysti kopioitujen ja/tai uudelleen käytettyjen aineistojen määrää tämän kokonaisuuden sisällön kokonaismäärään. Sillä seikalla, että suojatun tietokannan valmistaja on saanut aineistot, jotka on väitetysti kopioitu ja/tai uudelleen käytetty tästä tietokannasta, lähteistä, joihin yleisöllä ei ole pääsyä, voi niiden inhimillisten, teknisten ja/tai taloudellisten keinojen merkittävyyden mukaisesti, joita tämä valmistaja on käyttänyt kerätessään kyseisiä aineistoja tällaisista lähteistä, olla vaikutusta arvioitaessa näiden aineistojen luokittelua direktiivin 96/9 7 artiklassa tarkoitetuksi laadullisesti olennaiseksi osaksi kyseessä olevan tietokannan sisällöstä. Arvioitaessa sitä, onko kopioitu ja/tai uudelleen käytetty laadullisesti olennainen osa suojatun tietokannan sisällöstä, se seikka, että mainitun tietokannan sisältämät tiedot ovat virallisia ja että yleisöllä on niihin pääsy, ei vapauta kansallista tuomioistuinta tutkimasta, muodostavatko aineistot, jotka on väitetysti kopioitu ja/tai uudelleen käytetty mainitusta tietokannasta, määrällisesti olennaisen osan tästä tietokannasta tai muodostavatko ne mahdollisesti laadullisesti olennaisen osan siitä, siltä osin kuin ne edustavat huomattavaa inhimillistä, teknistä tai taloudellista investointia, joka liittyy sisällön keräämiseen, varmistamiseen tai esittämiseen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 44/6

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.12.2008 (Cour d'appel de Liègen (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Belgian valtio — SPF Finances v. Les Vergers du Vieux Tauves SA

(Asia C-48/07) (1)

(Yhteisövero - Direktiivi 90/435/ETY - Emoyhtiön asema - Osuuden omistaminen pääomasta - Yhtiöosuuksiin kohdistuva käyttö- ja tuotto-oikeus)

(2009/C 44/09)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour d'appel de Liège

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Belgian valtio — SPF Finances

Vastaaja: Les Vergers du Vieux Tauves SA

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Cour d'Appel de Liège (Belgia) — Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY (EYVL L 225, s. 6) 3, 4 ja 5 artiklan tulkinta — Käsite emoyhtiön osuus eri jäsenvaltioon sijoittautuneen tytäryhtiön osakepääomasta — Edellyttääkö osinkoja koskeva vähennysoikeus täyttä omistusoikeutta vai onko osakkeisiin kohdistuva nautintaoikeus (usufruit) tältä osin riittävä?

Tuomiolauselma

Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY 3 artiklassa oleva käsite ”osuuden omistaminen toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan yhtiön pääomasta” ei kata yhtiöosuuksiin kohdistuvan käyttö- ja tuotto-oikeuden hallintaa.

Kuitenkin rajatylittäviin tilanteisiin sovellettavien, EY:n perustamissopimuksessa taattujen liikkumisvapauksien mukaan silloin, kun jäsenvaltio saatujen osinkojen kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi vapauttaa verosta sekä sellaiset osingot, jotka jäsenvaltiossa asuva yhtiö saa toisesta samassa jäsenvaltiossa asuvasta yhtiöstä, josta se omistaa täysin omistusoikeuksin osuuden, että sellaiset osingot, jotka jäsenvaltiossa asuva yhtiö saa toisesta samassa jäsenvaltiossa asuvasta yhtiöstä, jonka yhtiöosuuksiin kohdistuva käyttö- ja tuotto-oikeus sillä on, tämän jäsenvaltion on sovellettava saatujen osinkojen vapauttamiseksi verosta samaa kohtelua sellaisiin osinkoihin, jotka jäsenvaltiossa asuva yhtiö saa toisessa jäsenvaltiossa asuvasta yhtiöstä, josta se omistaa täysin omistusoikeuksin osuuden, ja sellaisiin osinkoihin, jotka saa jäsenvaltiossa asuva yhtiö, jolla on yhtiöosuuksiin kohdistuva käyttö- ja tuotto-oikeus.

(1) EUVL C 82, 14.4.2007.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 19/8

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 27.10.2008 (Conseil d'État (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Société Papillon v. Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

(Asia C-418/07) (1)

(Sijoittautumisvapaus - Välitön verotus - Yhteisövero - Konserniverotusjärjestelmä - Maassa asuva emoyhtiö - Maassa asuvat tytäryhtiön tytäryhtiöt, jotka omistetaan ulkomailla asuvan tytäryhtiön välityksellä)

(2009/C 19/13)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d'État

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Société Papillon

Vastaaja: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Conseil d'État — EY 43 ja EY 48 artiklan tulkinta — Sijoittautumisvapauden rajoittaminen ja sellaisen verojärjestelmän mahdollinen perusteltavuus, jossa sovelletaan eri sääntöjä sen mukaan, omistetaanko (Ranskaan sijoittautuneen) emoyhtiön (ranskalainen) tytäryhtiön tytäryhtiö tähän jäsenvaltioon sijoittautuneen tytäryhtiön välityksellä vai johonkin muuhun jäsenvaltioon sijoittautuneen sellaisen tytäryhtiön välityksellä, joka ei ole yhteisöverotuksessa Ranskassa verovelvollinen — Verojärjestelmän johdonmukaisuuteen nojautuva perustelu

Tuomiolauselma

EY:n perustamissopimuksen 52 artiklaa (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla) on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla mahdollisuus konserniverotusjärjestelmän käyttöön myönnetään kyseisessä jäsenvaltiossa asuvalle emoyhtiölle, jolla on tytäryhtiöitä ja tytäryhtiöiden tytäryhtiöitä, jotka niin ikään asuvat kyseisessä valtiossa, mutta tätä mahdollisuutta ei myönnetä tällaiselle emoyhtiölle, jos sen mainitussa valtiossa asuvat tytäryhtiöiden tytäryhtiöt omistetaan muussa jäsenvaltiossa asuvan tytäryhtiön välityksellä.

(1) EUVL C 283, 24.11.2007.
1)

Koska Italian tasavalta on ulottanut 24.12.2003 annetun lain N:o 350, joka koskee valtion vuotuisen ja monivuotisen talousarvion laatimista (vuoden 2004 talousarviolaki) [legge n. 350, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2004)], 2 §:n 44 momentilla 27.12.2002 annetun lain N:o 289, joka koskee valtion vuotuisen ja monivuotisen talousarvion laatimista (vuoden 2003 talousarviolaki) [legge n. 289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanzaria 2003)] 8 ja 9 §:ien mukaiset veronhuojennukset vuoteen 2002, ja koska se on säätänyt nimenomaisesti ja yleisesti, että vuoden 2002 aikana toteutettuja verollisia liiketoimia ei tarkasteta, Italian tasavalta ei ole noudattanut yhteisestä arvonlisäjärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohdan a, c ja d alakohdan ja I osaston 193–273 artiklan, joilla kumottiin ja korvattiin 1.1.2007 lukien jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2 ja 22 artikla, mukaisia velvoitteitaan eikä EY:n perustamissopimuksen 10 artiklan mukaisia velvoitteitaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 19/2

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 4.12.2008 (Symvoulio tis Epikrateiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Theologos-Grigorios Chatzithanasis v. Ypourgos Ygeias kai Koinonikis Allilengyis ja OEEK (Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis)

(Asia C-151/07) (1)

(Direktiivi 92/51/ETY - Tutkintotodistusten tunnustaminen - Sellaisessa ’vapaata opetusta antavassa laitoksessa’ suoritetut opinnot, jota ei ole tunnustettu oppilaitokseksi vastaanottavassa jäsenvaltiossa - Optikko)

(2009/C 19/03)

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Symvoulio tis Epikrateias

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Theologos-Grigorios Chatzithanasis

Vastaajat: Ypourgos Ygeias kai Koinonikis Allilengyis ja OEEK (Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis)

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Symvoulio tis Epikrateias — EY 149 ja 150 artiklan sekä direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18.6.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/51/ETY (EYVL L 209, s. 25) tulkinta — Vastaanottavassa jäsenvaltiossa ei tunnusteta ammattikoulutustodistusta, joka oikeuttaa optikon ammatin harjoittamiseen siinä jäsenvaltiossa, jossa se on myönnetty — Suurin osa opinnoista on suoritettu laitoksessa, joka toimii laillisesti vastaanottavassa jäsenvaltiossa, mutta jota ei ole tunnustettu tuon jäsenvaltion lainsäädännössä oppilaitokseksi.

Tuomiolauselma

Direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18.6.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/51/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 14.5.2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/19/EY, 1 artiklan a alakohtaa sekä 3 ja 4 artiklaa on tulkittava siten, että vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on kyseisen direktiivin 3 artiklan nojalla, jollei saman direktiivin 4 artiklan soveltamisesta muuta johdu, velvollisuus tunnustaa toimivaltaisen viranomaisen toisessa jäsenvaltiossa antama tutkintotodistus, kun tämä tutkintotodistus on annettu koulutuksesta, joka on hankittu kokonaan tai osittain vastaanottavassa jäsenvaltiossa sijaitsevassa laitoksessa, jota ei tämän viimeksi mainitun valtion lainsäädännön mukaan tunnusteta oppilaitokseksi.

(1) EUVL C 117, 26.5.2007.
—

kun kansallinen tuomioistuin katsoo, että Euroopan parlamentin jäsenellä on Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 9 artiklassa määrätty koskemattomuus, se on velvollinen hylkäämään vaatimuksen, joka on esitetty kyseessä olevaa jäsentä vastaan.
2)

EY 39 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio asettaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen etuuden, jota on pidettävä asetuksen N:o 1408/71 4 artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitettuna ”työttömyysetuutena”, myöntämisen edellytykseksi sen, että etuuden saajien asuinpaikka on kyseisen valtion alueella, siltä osin kuin se ei ole esittänyt mitään sellaista seikkaa, jolla voitaisiin osoittaa, että tällainen edellytys on objektiivisesti perusteltu ja oikeasuhteinen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 183/3

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 5.6.2008 (Tribunal de grande instance de Nantes — Commission d'Indemnisation des Victimes d'infractionsin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — James Wood v. Fonds de Garantie des victimes des actes de Terrorisme et d'autres Infractions

(Asia C-164/07) (1)

(EY 12 artikla - Kansalaisuuteen perustuva syrjintä - Fonds de garantie des actes de terrorisme et d'autres infractionsin maksamat vahingonkorvaukset - Poissulkeminen)

(2008/C 183/05)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal de grande instance — Commission d'Indemnisation des Victimes d'infractions

Pääasian asianosaiset

Kantaja: James Wood

Vastaaja: Fonds de Garantie des victimes des actes de Terrorisme et d'autres Infractions

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal de grande instance — Commission d'Indemnisation des Victimes d'infractions — EY:n perustamissopimuksen (12) artiklan tulkinta — Sellaisen kansallisen lainsäädännön yhteensopivuus yleisen syrjintäkiellon periaatteen kanssa, jonka mukaan Ranskassa laillisesti asuvalle unionin toisen jäsenvaltion kansalaiselle, jonka kansalaisuudeltaan ranskalainen lapsi on kuollut kansallisen alueen ulkopuolella, ei myönnetä Fonds de garantiestä maksettavaa korvausta pelkästään hänen kansalaisuutensa perusteella.

Tuomiolauselma

Jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan jäsenvaltiossa asuvat ja työskentelevät muiden jäsenvaltioiden kansalaiset eivät yksin heidän kansalaisuutensa vuoksi saa korvausta, jonka tarkoituksena on hyvittää vahinko, joka on aiheutettu henkilöön kohdistuneella rikoksella, joka ei ole tapahtunut kyseisessä jäsenvaltiossa, on ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa.

(1) EUVL C 129, 9.6.2007.