ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 243/38

Kanne 29.4.2016 – Ranocchia v. ERCEA

(Asia T-208/16)

(2016/C 243/42)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: Graziano Ranocchia (Rooma, Italia) (edustaja: asianajaja C. Intino)

Vastaaja: Euroopan tutkimusneuvoston toimeenpanovirasto (ERCEA) (Bryssel. Belgia)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan ERCEA:n muutoksenhakukomitean viitenumerolla Ares (2016)1020667 – 29/02/201626.2.2016 antaman päätöksen, joka annettiin 17.12.2015 päivätystä professori José Labastidan arviointikirjeestä, joka sisältää viitenumeron Ares (2015)5922529, 22.12.2016 tehdyn muodollisen valituksen johdosta

— kumoamaan 17.12.2015 päivätyn professori José Labastidan arviointikirjeen, joka sisältää viitenumeron Ares (2015)5922529, sekä mainittuihin toimiin liittyvät toimet, joihin kuuluu ERCEA:n 12.2.2016 päivätyllä lehdistötiedotteella julkaisema luettelo SH5-Cultures and Cultural Production dell’ERC-Cog-2015 -asiantuntijaryhmän hyväksymistä hankkeista

— kumoamaan kaikki aikaisemmat ja myöhemmät sekä asiaan liittyvät toimet.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa harkintavallan väärinkäyttöön sen johdosta, että päätös on ilmeisen kohtuuton, että tosiseikat on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, minkä johdosta ehdotusta ei hyväksytty, ja että ehdotusten arviointia koskevaa ERCEA:n säännöstöä on rikottu.

Valintamenettelyt ovat päätöksen objektiivisilta osin sekä subjektiivisilta osin virheelliset.

Ensiksi mainitun osalta väitetään, että yksittäisten asiantuntijoiden (erittäin myönteiset) arviot ja lopullinen kokonaisvaltainen päätös (ehdotuksen hylkäämisestä) eroavat täysin toisistaan ja että arviointiperusteita on sovellettu virheellisesti.

Jälkimmäisen osalta kantaja korostaa katsovansa ne toimet ja tosiseikat esitetyn virheellisesti, joiden perusteella ehdotusta ei hyväksytty. Erityisesti korostetaan ”erinomaisuuden” perusteen virheellistä soveltamatta jättämistä arvioinnissa.
3)

Kolmannen kanneperusteensa osalta kantaja vetoaa siihen, että komissio on rikkonut tai soveltanut virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska se katsoo, että Italian valtio on vastuussa Tercasin hyväksi toteutetuista toimenpiteistä. Kantaja toteaa tältä osin, että FITD on toteuttanut toimenpiteen vapaaehtoisesti ja että komission näkemys siitä, että Banca d’Italia on (oletetusti) julkisten varojen hoitoelin, on virheellinen eikä tosiasiassa vastaa niitä tehtäviä, joita keskuspankille Italian oikeudessa on osoitettu. Banca d’Italian toiminnan tarkoituksena on varmistaa se, että terveen ja varovaisen varainhoidon sääntöä noudatetaan, valvomalla toiminnan sääntöjenmukaisuutta ja laillisuutta, sanotun rajoittamatta niitä valintoja, jotka kuuluvat niiden henkilöiden autonomian piiriin, joihin nähden Banca d’Italia harjoittaa valvontaa. Kantaja toteaa myös, että ne seikat, jotka komissio on esittänyt ja jotka komission mukaan osoittavat, että julkinen valta on osallistunut tukitoimenpiteeseen Tercasin hyväksi, eivät selvästikään ole omiaan vahvistamaan komission päätelmiä.
—

Asetusta N:o 207/2009, sellaisena kuin se on muutettuna, ja sen soveltamista koskevia oikeussääntöjä on rikottu ja erityisesti on arvioitu virheellisesti kyseessä oleviin tavaramerkkeihin liittyvä sekaannusvaara.
1)

Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan valituksenalaisessa määräyksessä on oikeudellinen virhe ja/tai sillä on puutteelliset perustelut siltä osin kuin virkamiestuomioistuin on katsonut määräyksen 19–21 ja 25 kohdassa, että niin siinä tilanteessa, jossa vaaditaan määräajassa riitauttamatta jätetyn päätöksen uudelleenkäsittelyä, kuin siinäkin tilanteessa, jossa esitetyllä vaatimuksella kyseinen päätös riitautetaan välillisesti, vaatimuksen tueksi esitetyn tosiseikan uusi luonne edellyttää, ettei sen paremmin kantaja kuin viranomainenkaan ole ollut tai voinut olla siitä tietoinen lainvoimaiseksi tullutta päätöstä tehtäessä, ja on soveltanut tätä periaatetta määräyksen 27–32 kohdassa, vaikka oikeuskäytännöstä ilmenee, että se, ettei asianosainen ole ollut tietoinen tosiseikasta, johon on vedottu, ei ole edellytyksenä uudelleenkäsittelyä koskevan vaatimuksen tapauksessa.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan1 kohdan c alakohtaa on rikottu.
4)

Neljännen kanneperusteen mukaan asiassa on rikottu SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska komissio ei soveltanut asianmukaisesti markkinataloudessa toimivan yrityksen testiä. Komissio kieltäytyi perusteetta soveltamasta vertailevaa analyysiä, joka olisi johtanut päätelmään siitä, etteivät kantajat olleet saaneet tukea. Vaihtoehtoisesti kantajat väittävät, että komissio ei käyttänyt markkinointipalveluista asianmukaista arvoa, virheellisesti hylkäsi lentokentän esittämät syyt tällaisten palveluiden ostamiseksi, virheellisesti hylkäsi mahdollisuuden siitä, että osa markkinointipalveluista on voitu hankkia yleisen edun mukaisista syistä, virheellisesti katsoi, että lentokentän pitäjä Syndicat Mixte pour l’aménagement et le dévelopment de l’aéroport de Nîmes – Alès – Camargue – Cévennes (SMAN) ja sen yksityisessä omistuksessa oleva sopimuskumppani VTAN olivat yksi yksikkö, perusti arviointinsa puutteellisiin ja virheellisiin tietoihin lentokentän tuottavuuden laskemiseksi, jätti huomiotta ne ulkoiset verkostoitumiset, joista lentokenttä olisi voinut olettaa hyötyvänsä Ryanairin kanssa tekemänsä yhteystyön ansiosta ja jätti vertailematta lentokentän toimittamia tietoja yleisesti asianmukaisesti hoidettuna pidettyä lentokenttää koskeviin tietoihin. Kantajat väittävät joka tapauksessa, että vaikka ne olisivat saaneet etua, komissio ei ole osoittanut, että etu oli valikoiva.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 98/55

Kanne 18.1.2016 – Advanced Drainage Systems v SMHV (THE MOST ADVANCED NAME IN WATER MANAGEMENT SOLUTIONS)

(Asia T-19/16)

(2016/C 098/70)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Advanced Drainage Systems, Inc. (Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) (edustaja: Solicitor C. Sleep)

Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Menettely SMHV:ssa

Riidanalainen malli: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki THE MOST ADVANCED NAME IN WATER MANAGEMENT SOLUTIONS – Rekisteröintihakemus nro 13 405 188

Riidanalainen päätös: SMHV:n neljännen valituslautakunnan 5.11.2015 asiassa R 1501/2015-4 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen ja toteaa, että rekisteröintimenettelyä voidaan jatkaa

— vaihtoehtoisesti hyväksyy kanteen ja kumoaa riidanalaisen päätöksen sekä palauttaa hakemuksen tutkimusosastolle

— velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 90/20

Kanne 17.12.2015 – Aldi v. SMHV – Sky (SKYLITE)

(Asia T-736/15)

(2016/C 090/28)

Kannekirjelmän kieli: saksa

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Saksa) (edustajat: asianajajat N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen ja N. Bertram)

Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Sky plc (Isleworth, Yhdistynyt kuningaskunta)

Menettely SMHV:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

Riidanalainen malli: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan SKYLITE – Rekisteröintihakemus nro 11 595 311

SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: SMHV:n neljännen valituslautakunnan 20.10.2015 asiassa R 2771/2014-4 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

— Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan rikkominen

— Asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohdan rikkominen
2)

Toinen kanneperuste perustuu ehdotettujen toimenpiteiden oikeudellisen perustan puuttumiseen, koska ACER ei noudattanut asetuksen (EY) N:o 713/2009 8 artiklassa säädettyä menettelyä vaan sen sijaan perusti lausuntonsa asetuksen (EY) N:o 713/2009 7 artiklan 4 kohdalle ja siten ylitti asetuksen (EY) N:o 713/2009 7 artiklan 4 kohdassa säädetyn toimivallan rajat ja toimi ilman toimivaltaa (ultra vires).
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että neuvosto on loukannut kantajille SEU 6 artiklan mukaan, luettuna yhdessä SEU 2 ja SEU 3 artiklan kanssa, ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklan mukaan kuuluvia oikeuksia, koska neuvosto on katsonut, että oikeudenkäynti Egyptissä on ollut perustavanlaatuisten ihmisoikeuksien mukainen.
6)

Kuudes kanneperuste, joka perustuu siihen, että neuvoston päätöksen 2015/971/YUTP kumoamisen seurauksena neuvoston asetuksella (EU) N:o 833/2014 ei ole riittävää oikeudellista perustaa, mikä merkitsee sitä, että kantajan merkitsemisellä neuvoston asetukseen (EU) N:o 833/2014 sisältyvään luetteloon neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 826/2014 nojalla ei ole enää mitään vaikutusta.
—

toteaa, että Euroopan komissio on ilman päteviä ja oikeita perusteita vaatinut, että Italiassa ja varsinkin Toscanassa on otettava käyttöön sellaiset rajoitukset lehtokurppien, laulurastaiden ja räkättirastaiden metsästyksen osalta, jotka eivät ole oikeutettuja Ranskassa ja erityisesti Korsikalla sallittuihin rajoituksiin nähden ja joiden mukaan näiden kolmen muuttolintulajin metsästyksen päättymistä on aikaistettu Toscanassa siten, että metsästys päättyy 20.1.
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan asetuksen (EY) N:o 73/2009 3, 4 ja 5 artiklaa on rikottu, koska on katsottu mainittujen säännösten ja oikeusvarmuuden periaatteen vastaisesti, että Alankomaat on toteuttanut osittaista valvontaa hoitovaatimuksen 8 osalta, sellaisena kuin se vahvistetaan asetuksen (EY) N:o 73/2009 liitteessä II. Kantaja väittää komission katsovan virheellisesti, ettei Alankomaiden seuraamusjärjestelmä täytä kaikkia asetuksen (EY) N:o 21/2004 (3) ja asetuksen (EY) N:o 73/2009 3, 4 ja 5 artiklan vaatimuksia.
—

toteaa, että komissio on rikkonut asetusta (EY) N:o 1367/2006 ja Århusin yleissopimusta, sillä a. se on rikkonut asetuksen (EY) N:o 1367/2006 (1) 1 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, 3 artiklaa ja 6 artiklan 1 kohtaa kun se ei ole tulkinnut kyseisiä säännöksiä Århusin yleissopimuksen 4 artiklan 1, 3 ja 4 kohdan mukaisesti, ja/tai kun se ei ole tulkinnut niitä suoraan Århusin yleissopimuksen 4 artiklan 1, 3 ja 4 kohdan mukaisesti kun asetuksen (EY) N:o 1367/2006 3 artikla ja 6 artiklan 1 kohta ovat ristiriidassa Århusin yleissopimuksen 4 artiklan 1, 3 ja 4 kohdan kanssa ja se on laittomasti laajentanut asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (2) 4 artiklan 3 kohdan mukaisia ympäristötiedon saannin epäämisperusteita b. se on rikkonut asetuksen (EY) N:o 1367/2006 6 artiklan 1 kohtaa kun se ei ole tulkinnut ja soveltanut asetuksen (EY) N:o 1049/2001 mukaisia epäämisperusteita suppeasti ja/tai ottanut huomioon ympäristötiedon saantiin liittyvää yleistä etua ja/tai ottanut huomioon, että kyseessä oleva tieto liittyy ympäristöpäästöihin
—

Asetuksen N:o 207/2009 57 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä asetuksen N:o 2868/95 40 sääntöä on rikottu.
5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan tuen määrä on väärin määritetty ja takaisinperintää koskevia unionin oikeuden yleisiä periaatteita on loukattu — Helleenien tasavalta vetoaa tämän perusteensa tueksi siihen, että vastaaja on käyttänyt väärää menetelmää määrittäessään tuen määrää ja että se on loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
3.

Kolmas kanneperuste koskee SEUT 108 artiklan 3 kohdan, EY 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan c alakohdan ja asetuksen N:o 659/1999 täytäntöönpanosta annetun asetuksen (EY) N:o 794/2004 4 artiklan 1 kohdan rikkomista sillä perusteella, ettei arvioitu toimenpide kantajien mukaan ollut uusi, lainvastainen tai sisämarkkinoille soveltumaton tuki.
6)

Kuudennessa kanneperusteessaan, johon on vedottu lainvastaisuuden toteamisen tueksi, kantaja väittää, että jos 5.3.2014 annetun neuvoston päätöksen 2014/119/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna, 1 artiklan 1 kohtaaja 5.3.2014 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 208/2014, sellaisena kuin se on muutettuna, 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava toisessa kanneperusteessa esitettyjen väitteiden vastaisesti siten, että ne kattavat minkä tahansa Ukrainan viranomaisen aloittaman tutkinnan siitä riippumatta, onko se johtanut tuomioistuinratkaisuun tai menettelyyn taikka onko sen lainmukaisuus selvitetty tai onko se kumottu, listalle lisäämisen kriteereille ei ole – kun otetaan huomioon näin laajan tulkinnan mielivaltaisuus – asianmukaista oikeusperustaa ja/tai että ne eivät ole oikeassa suhteessa kyseisen päätöksen ja asetuksen tavoitteisiin, ja ne on siksi katsottava lainvastaisiksi.
—

Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohtaa ja erityisesti asetuksen N:o 2868/95 37 säännön b kohdan i alakohtaa ja iv alakohtaa on rikottu;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 198/46

Kanne 23.4.2015 – Aldi v. SMHV – Miquel Alimentació Grup (Gourmet)

(Asia T-212/15)

(2015/C 198/64)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Saksa) (edustajat: Rechtsanwalt C. Fürsen, Rechtsanwalt N. Lützenrath, Rechtsanwalt U. Rademacher ja Rechtsanwältin N. Bertram)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Miquel Alimentació Grup, SA (Vilamalla, Espanja)

Menettely SMHV:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki, joka sisältää sanaosan Gourmet – Rekisteröintihakemus nro 9 310 269

SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: SMHV:n neljännen valituslautakunnan 24.2.2015 asiassa R 314/2014-4 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa SMHV:n neljännen valituslautakunnan tekemän päätöksen

— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan EKP on erityisiä olosuhteita arvioidessaan käyttänyt epäasianmukaista arviointiperustetta — Kantaja väittää tältä osin, että EKP tukeutui neljään erilaiseen ja yhteensoveltumattomaan arviointiperusteeseen arvioidakseen, oliko kantajaa – vaikka se täytti kokokriteerin – kuitenkin pidettävä asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (1), luettuna yhdessä asetuksen (EU) N:o 468/2014 (2) 70 artiklan 1 kohdan kanssa, 6 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettujen erityisten olosuhteiden vuoksi vähemmän merkittävänä. Kukin näistä arviointiperusteista on sellaisenaan virheellinen. — Kantaja toteaa lisäksi, että asetuksen N:o 468/2014 70 artiklan 1 kohdan mukaan erityisten olosuhteiden olemassaolon kannalta on ratkaisevaa, että on olemassa ”spesifisiä ja tosiasiallisia olosuhteita”, joiden vuoksi yhteisön luokitteleminen merkittäväksi ja näin ollen siihen kohdistuva EKP:n toteuttama keskitetty valvonta on ”epäasianmukaista”. Kantajan mukaan asetuksen N:o 468/2014 70 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla ”epäasianmukaista” on yhteisön luokitteleminen merkittäväksi pelkästään sen koon perusteella, kun tällainen luokittelu ei ole välttämätön asetuksen N:o 1024/2013 tavoitteiden saavuttamiseksi, vaan toimivaltaisen kansallisen viranomaisen EKP:n valvonnassa suorittama valvonta olisi riittävää.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 artiklan (elinkeinovapauden takaaminen), 20 artiklan (yhdenvertaisen kohtelun periaate) ja 21 artiklan (syrjintäkielto) rikkomiseen mielivaltaisen erilaisen kohtelun takia Kantaja väittää, että Euroopan komissio on säätänyt täytäntöönpanoasetuksessa muun luonnonmukaisen vesiviljelyn osalta siirtymätoimenpiteistä ja erityissäännöistä, mutta se on jättänyt mielivaltaisesti pidentämättä asetuksen N:o 889/2008 (1) 95 artiklan 11 kohdassa säädettyä 1.1.2015 päättynyttä siirtymäaikaa. Euroopan komissio on ollut tietoinen siitä, että pangasiusta kyllä kasvatetaan kutemishetkestä lähtien täysin luonnonmukaisesti, mutta luonnonmukaisen vesiviljelyn piirissä kasvatettavan emän suorittama munien muninta on käynnistettävä hormoneita antamalla. Koska tämä ei ole tulevien vesiviljelyä koskevan unionin oikeuden yleisten sääntöjen mukaista vaan muut kutemisen käynnistämistä koskevat menetelmät ovat yhä kehitteillä, siirtymäaikaa on tarpeen pidentää.
—

asetuksen N:o 2868/95 94 artiklan 1 kohdan 7 alakohtaa, luettuna yhdessä asetuksen N:o 207/2009 85 artiklan 1 kohdan kanssa, on sovellettu ja tulkittu virheellisesti.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 81/21

Kanne 4.12.2014 – Tempus Energy ja Tempus Energy Technology v. komissio

(Asia T-793/14)

(2015/C 081/28)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Tempus Energy Ltd (Reading, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Tempus Energy Technology Ltd (Cheltenham, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat J. Derenne, J. Blockx, C. Ziegler ja M. Kinsella)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan riidanalaisen päätöksen

— määräämään, että vastaaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteellaan kantajat vaativat asiassa SA.35980 (2014/N-2) – Yhdistynyt kuningaskunta, sähkömarkkinoiden uudistus – kapasiteettimarkkinat – 23.7.2014 tehdyn komission päätöksen C(2014) 5083 final kumoamista.

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahteen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, jossa väitetään, että jättäessään aloittamatta virallisen tutkintamenettelyn komissio on rikkonut SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, loukannut syrjintäkiellon periaatetta, suhteellisuusperiaatetta ja luottamuksensuojan periaatetta sekä arvioinut tosiseikat virheellisesti. Kantajat katsovat, että — komissio on laiminlyönyt selvittää asianmukaisesti kysyntäjouston mahdollisen merkityksen Yhdistyneen kuningaskunnan kapasiteettimarkkinoilla — kysyntäjoustoa koskevien sopimusten kestoajan rajoitukset kapasiteettimarkkinoilla loukkaavat luottamuksensuojan ja syrjintäkiellon periaatteita sekä perustuvat tosiseikkojen virheelliseen arviointiin — kysyntäjoustoa soveltavien toimijoiden velvoittaminen valitsemaan siirtymävaiheen markkinoiden huutokauppojen ja pysyvien markkinoiden huutokauppojen väliltä loukkaa luottamuksensuojan ja syrjintäkiellon periaatteita — kapasiteettimarkkinoiden kustannusten perimisessä sovellettava menettely loukkaa syrjintäkiellon ja luottamuksensuojan periaatteita ja suhteellisuusperiaatetta — se, että pysyvien kapasiteettimarkkinoiden huutokaupoissa käytetään kestoltaan avoimia eikä määräaikaisia tehotilanteen vaihteluja, on vastoin syrjintäkiellon ja luottamuksensuojan periaatteita — tarjousajan takauksen vaatiminen edellytyksenä kapasiteettimarkkinoiden huutokauppoihin pääsylle loukkaa syrjintäkiellon ja luottamuksensuojan periaatteita — se, ettei kapasiteettimarkkinoilla myönnetä lisäpalkkioita kysyntäjoustolla saavutetuista siirto- ja jakelukustannusten säästöistä, loukkaa syrjintäkiellon ja luottamuksensuojan periaatteita.
1)

Ensimmäinen kanneperuste perustuu tosiseikkojen ilmeiseen virheelliseen arviointiin, oikeudelliseen virheeseen ja siihen, että kantajan oikeutta tulla kuulluksi ennen kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevän toiminnan toteamista on loukattu. — Kantaja väittää, ettei komissio ole sääntöjenmukaisesti todennut toimittamisesta kieltäytymistä, koska se ei ole varmistunut myöhemmässä vaihdannan vaiheessa olevien palvelujen olennaisuudesta. — Kantaja väittää myös, että komissio on loukannut kantajan oikeutta tulla kuulluksi niistä tosiseikoista ja menetelmistä, joiden perusteella komissio katsoi, että kyseessä olevan yrityksen voittomarginaalia oli kavennettu. — Kantaja katsoo lisäksi, että komissio on käyttänyt virheellistä menetelmää voittomarginaalin kaventamisen arvioinnissa ja laskenut pitkäaikaiset keskimääräiset rajakustannukset virheellisesti.
3)

Valittaja esittää lääketieteellistä tutkimusta koskevasta pyynnöstä ja muista selvitystoimista, ettei hän ole koskaan luopunut selvittämistoimia koskevista pyynnöistään, jotka virkamiestuomioistuin on hylännyt tarpeettomina. Valittajan mukaan virkamiestuomioistuimen on silloin, jos unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että asia on ratkaistava aineellisesti, tutkittava kaikki ajoissa esitetyt pyynnöt ja otettava kantaa siihen, mitkä niistä ovat merkityksellisiä annettavan ratkaisun kannalta, ja ryhdyttävä niiden mukaisiin toimenpiteisiin.
—

Kantajat väittävät lisäksi, että vastaaja on rikkonut SEUT 296 artiklaa luokitellessaan alat suuntaviivojen liitteessä 3 tai 5, koska se ei missään kohdassa mainitse, millä tavoin ja minkä tietojen perusteella kaupan intensiteetti on laskettu ja määritetty. Tällä tavoin kantajilta on viety tosiasiallinen mahdollisuus käyttää oikeuksiaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 409/45

Kanne 25.7.2014 – One of Us ym. v. parlamentti ym.

(Asia T-561/14)

2014/C 409/65

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: European Citizen’s Initiative One of Us ym. (edustaja: asianajaja C. de La Hogue)

Vastaajat: Euroopan parlamentti, Euroopan komissio ja Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan komission tiedonannon COM(2014) 355 final

— vaihtoehtoisesti kumoamaan asetuksen (EU) N:o 211/2011 10 artiklan 1 kohdan c alakohdan

— velvoittamaan vastaajat korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastauksessa, jonka komissio antoi kantajien lainsäädäntöehdotukseen ja niihin kysymyksiin, jotka kantajat nostivat esille kansalaisaloitteessa ”One of us”, i) ei oteta huomioon sitä tosiseikkaa, että ihmisalkio on ihminen ja ii) ei oteta kantaa ilmeisiin ristiriitaisuuksiin.

2) Toinen kanneperuste, joka perustuu demokraattisen päätöksentekomenettelyn loukkaamiseen sillä perusteella, että komissio — ei esitä oikeudellisia perusteluja sille, että se on kieltäytynyt toimittamasta kantajien ehdotusta parlamentille — ymmärtää virheellisesti asetuksen N:o 211/2011 (1) vaatimukset ja pitää kiinni lainsäädäntömenettelyä koskevasta monopolista, joka on institutionaalista vuoropuhelua koskevien perussopimusten määräysten vastainen — ei esittele oikeudellisia ja poliittisia päätelmiään toisistaan erillisinä asetuksessa N:o 211/2011 edellytetyllä tavalla

3) Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei asetus N:o 211/2011 ole yhteensopiva perussopimusten kanssa. Kantajat väittävät, että — Lissabonin sopimuksen tavoitteita, jotka liittyvät toimielinten demokraattisen legitimiteetin parantamiseen ja siihen, että unionin kansalaisia rohkaistaan osallistumaan demokraattiseen prosessiin, ei voida edistää, jos komissio voi torjua kansalaisaloitteen subjektiivisista ja mielivaltaisista syistä ilman, että parlamentti voi tutkia kyseistä aloitetta — oikeusvaltioperiaatetta loukataan, jos komission päätökseen ei voida hakea muutosta.

(1) Kansalaisaloitteesta 16.2.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 211/2011 (EUVL L 65, s. 1).
—

Kantaja väittää toissijaisesti, että kieltäessään ilmeisen virheellisesti Saksan liittotasavaltaa myöntämästä kantajalle investointitukilaissa (Investitionszulagengesetz) tarkoitetun hyväksytyn tukijärjestelmän perusteella tukea, jonka määrä on alle 22,5 miljoonaa euroa, mikä on määrä, josta ilmoitusvelvollisuus alkaa, vastaaja on rikkonut SEUT 108 artiklan 3 kohtaa ja asetusta N:o 800/2008.
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 soveltamissäännöistä 29.10.2012 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 rikkomiseen. — Tältä osin kantaja väittää, että tarvittavat lisäselvitykset eivät kyseisen asetuksen 158 artiklan 3 kohdan mukaan ole voineet vaikuttaa olennaisesti tarjouksen ehtoihin, koska SMHV on laiminlyönyt niiden pyytämisen AF Steelcaselta.