Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Televiestintäala – Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut – Yleispalvelu ja käyttäjien oikeudet – Direktiivi 2002/22

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22 5 artiklan 1 kohta ja 25 artiklan 2 kohta)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Televiestintäala – Henkilötietojen käsittely ja yksityisyyden suoja sähköisen viestinnän alalla – Direktiivi 2002/58

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/58 johdanto-osan 39 perustelukappale ja 12 artikla)

Tiivistelmä

1. Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla annetun direktiivin 2002/22 25 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa asetetaan puhelinnumeroita loppukäyttäjille jakaville yrityksille velvollisuus luovuttaa omia tilaajiaan koskevien tietojensa lisäksi myös niillä olevat tiedot kolmansien yritysten tilaajista yleisesti saatavilla olevia numerotiedotuspalveluja ja luetteloja tarjoaville yrityksille.

Ensinnäkin direktiivin 2002/22 25 artiklan 2 kohta kuuluu kyseisen direktiivin IV lukuun, joka koskee loppukäyttäjien etuja ja oikeuksia. Kyseisessä direktiivissä ei kuitenkaan säädetä niiden seikkojen täydellisestä yhdenmukaistamisesta, jotka koskevat kuluttajansuojaa.

Toiseksi kyseisen 25 artiklan 2 kohdan tavoitteena on varmistaa, että jäsenvaltioilla saman direktiivin 5 artiklan 1 kohdan nojalla olevaa velvollisuutta varmistaa se, että loppukäyttäjien saatavilla on vähintään yksi kattava luettelo ja vähintään yksi kattava numerotiedotuspalvelu, noudatetaan. Koska kyseessä on vähimmäisvaatimus, jota jäsenvaltioiden on noudatettava, ne voivat lähtökohtaisesti asettaa laajempia vaatimuksia helpottaakseen uusien operaattorien pääsyä yleisesti saatavilla olevien numerotiedotuspalvelujen ja luetteloiden markkinoille.

(ks. 41, 42 ja 47 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla annetun direktiivin 2002/58 12 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa velvoitetaan julkisia luetteloita julkaiseva yritys luovuttamaan sillä muiden puhelinpalvelujen tarjoajien tilaajista olevia henkilötietoja kolmannelle yritykselle, joka julkaisee painettua tai sähköistä julkista luetteloa tai saattaa tällaisia luetteloita käytettäviksi numerotiedotuspalvelujen kautta, ilman, että tällaisen luovuttamisen edellytyksenä on tilaajien antama uusi suostumus, kunhan viimeksi mainituille on yhtäältä ilmoitettu ennen heidän tietojensa ensimmäistä kirjaamista julkiseen luetteloon kyseisen luettelon tarkoituksesta ja siitä, että kyseiset tiedot voidaan luovuttaa toiselle puhelinpalvelujen tarjoajalle, ja kunhan toisaalta taataan se, että kyseisiä tietoja ei käytetä niiden luovuttamisen jälkeen muihin tarkoituksiin kuin niihin, joita varten ne on kerätty niiden ensimmäistä julkaisemista varten.

Tässä yhteydessä kyseisen 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tilaajan suostumus koskee tarkoitusta, jota varten henkilötiedot julkaistaan julkisessa luettelossa, eikä tiettyä luettelon tarjoajaa, joten tilaajalla ei ole oikeutta tehdä valikoivaa päätöstä tiettyjen yleisesti saatavilla olevien numerotiedotuspalvelujen ja luetteloiden tarjoajien hyväksi. Koska juuri henkilötietojen julkaiseminen luettelossa, jolla on erityinen tarkoitus, voi osoittautua tilaajalle haitalliseksi, tästä seuraa, että silloin, kun viimeksi mainittu on suostunut tietojensa julkaisemiseen luettelossa, jolla on erityinen tarkoitus, hänellä ei yleensä ole intressiä vastustaa samojen tietojen julkaisemista toisessa samankaltaisessa luettelossa. Lisäksi saman direktiivin johdanto-osan 39 perustelukappaleesta ilmenee, että tilaajalta on hankittava uusi suostumus, jos tilaajalta tietoja keräävä osapuoli tai jokin kolmas osapuoli, jolle tietoja on välitetty, haluaa käyttää tietoja johonkin muuhun tarkoitukseen.

(ks. 61, 62, 64, 65 ja 67 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)