Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ympäristö – Tiettyjen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi – Direktiivi 85/337 – Hanke, joka on hyväksytty ennen täytäntöönpanon määräajan päättymistä – Ympäristövaikutusten arviointivelvollisuus – Edellytykset

(Neuvoston direktiivi 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11)

2. Ympäristö – Jätteet – Direktiivi 75/442 – Käsite – Hävitettävä aine – Karjanlanta ei kuulu soveltamisalaan – Edellytykset – Maatilalla kuolleiden kasvatuseläinten ruhot – Soveltamisalaan kuuluminen

(Neuvoston direktiivin 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156, 1 artiklan a alakohta)

3. Ympäristö – Jätteet – Direktiivi 75/442 – 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu ”muu lainsäädäntö” – Yhteisön lainsäädäntö tai kansallinen lainsäädäntö – Edellytykset

(Neuvoston direktiivin 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156, 2 artiklan 1 kohdan b alakohta)

4. Ympäristö – Vesien suojeleminen maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta – Direktiivi 91/676 – Soveltamisala – Karjanlanta kuuluu soveltamisalaan – Karjanlannan käyttäminen maatalouden lannoitteena – Sulkeminen direktiivillä 80/68 käyttöön otetun pohjavesien suojelujärjestelmän ulkopuolelle

(Neuvoston direktiivin 80/68 5 artikla; neuvoston direktiivi 91/676)

Tiivistelmä

1. Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337 nojalla, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11, ympäristövaikutukset on arvioitava myös sellaisten hankkeiden osalta, jotka on toteutettu ennen mainitun direktiivin täytäntöönpanon määräajan päättymistä, jos nämä hankkeet on hyväksytty ilman, että niitä on edeltänyt tällainen arviointi, ja jos niihin sovelletaan uutta lupamenettelyä, joka on aloitettu tämän päivän jälkeen.

(ks. 80 kohta)

2. Jätteistä annetussa direktiivissä 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156, tarkoitetun ”jätteen” käsitteen soveltamisala riippuu mainitun direktiivin 1 artiklan a alakohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun ilmaisun ”hävittää” merkityksestä.

Tältä osin tietyissä tilanteissa esine, materiaali tai raaka-aine, joka saadaan sellaisen tuotanto- tai louhimisprosessin tuloksena, jolla ei ole pääasiallisesti pyritty tuottamaan sitä, ei välttämättä ole jäännöstuote vaan sivutuote, jota yritys ei halua mainitussa säännöksessä tarkoitetulla tavalla hävittää vaan jonka se aikoo käyttää tai hyödyntää kaupallisesti yritykselle kannattavalla tavalla myöhemmässä prosessissa ilman, että siihen kohdistetaan edeltäviä muuntamistoimia. Tällaisessa tilanteessa sellaisiin tavaroihin, materiaaleihin tai raaka-aineisiin, jotka ovat taloudellisen arvon omaavia tuotteita siitä riippumatta, onko niitä muunnettava, ja jotka sellaisenaan kuuluvat tällaisiin tuotteisiin sovellettavan lainsäädännön alaan, ei sovelleta mainitun direktiivin säännöksiä, joiden tarkoituksena on säännellä jätteistä huolehtimista tai hyödyntämistä, edellyttäen että niiden uudelleenkäyttö ilman edeltäviä muuntamistoimia ja tuotantoprosessin jatkeena on varmaa eikä ainoastaan mahdollista.

Näin ollen karjanlanta voidaan samoin edellytyksin olla luokittelematta jätteeksi, jos sitä käytetään maaperän lannoitteena laillisen levityksen yhteydessä selvästi yksilöidyillä alueilla ja jos sen varastointi rajoittuu näiden lannoittamistoimenpiteiden mukaisiin tarpeisiin. Se, että tällaista karjanlantaa ei käytetä sen maatilan alueella, josta se on peräisin, vaan muiden talouden toimijoiden tarpeisiin, on tältä osin vailla merkitystä.

Sitä vastoin kasvatuseläinten ruhoja, jos nämä eläimet ovat kuolleet maatilalla eikä niitä ole teurastettu käytettäväksi ihmisten kulutukseen, ei voida missään tapauksessa käyttää tavalla, jolla voitaisiin estää niiden määrittely mainitussa direktiivissä tarkoitetuiksi jätteiksi. Näiden ruhojen haltijalla on velvollisuus hävittää ne, joten näitä aineita on pidettävä jätteinä.

(ks. 86, 87, 89–91 ja 93 kohta)

3. Jätteistä annetun direktiivin 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156, 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla käsitteellä ”muu lainsäädäntö” voidaan tarkoittaa sekä yhteisön lainsäädäntöä että kansallista lainsäädäntöä, joka koskee kyseisessä säännöksessä mainittua jätteiden luokkaa, sillä edellytyksellä, että tämä yhteisön tai kansallinen lainsäädäntö koskee kyseisten jätteiden jätehuoltoa ja se johtaa sellaiseen ympäristönsuojelun tasoon, joka vähintään vastaa kyseisessä direktiivissä tarkoitettua tasoa.

(ks. 99 kohta)

4. Järjestelmä vesien suojelemiseksi karjanlannan aiheuttamaa pilaamista vastaan ei perustu pohjaveden suojelemisesta tiettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamalta pilaantumiselta annettuun direktiiviin 80/68 vaan vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta annettuun direktiiviin 91/676, jonka tavoitteena on juuri taistella lannoitteiden levittämisestä taikka eläinten ulosteiden poistamisesta sekä liiallisten lannoitteiden käyttämisestä aiheutuvaa vesien pilaantumista vastaan ja joka sisältää toimenpiteitä, joita jäsenvaltioiden on vaadittava maanviljelijöiltä. Jos direktiivin 80/68 5 artiklaa tulkittaisiinkin niin, että jäsenvaltioiden on saatettava erityisesti kyseessä olevan alueen hydrogeologisen tutkimuksen sisältävän ennakkotarkastuksen alaiseksi karjanlannan käyttäminen maatalouden lannoitteina, direktiivissä 80/68 käyttöön otettu suojelujärjestelmä korvaisi osittain direktiivin 91/676 järjestelmän.

(ks. 107 kohta)