ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston toisen valituslautakunnan 28.6.2007 asiassa N:o R 727/2006-2 tekemä päätös on kumottava ja vastaaja on määrättävä rekisteröimään riidan kohteena oleva tavaramerkki.
—

Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensimmäisen valituslautakunnan yhdistetyissä asioissa R1337/2005-1, R1338/2005-1, R1339/2005-1 ja R1340/2005-1 23.5.2007 tekemä päätös on 20.12.1993 annetun yhteisön tavaramerkkiasetuksen 52 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla kumottava ja yhteisön tavaramerkit TRAXDATA N:o 000007393, N:o 000877779, N:o 001252725 ja yhteisön tavaramerkki TEAM TRAXDATA N:o 000877910 luokkiin 9, 16 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten on julistettava mitättömäksi
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 140/31

Kanne 17.4.2007 — Siemens ja VA TECH Transmission & Distribution v. komissio

(Asia T-122/07)

(2007/C 140/52)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantajat: Siemens Aktiengesellschaft Österreich (Wien, Itävalta) ja VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG (Wien, Itävalta) (edustajat: Rechtsanwalt H. Wollmann ja Rechtsanwalt F. Urlesberger)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— riidanalaisen päätöksen 1 artikla on kumottava siltä osin kuin siinä katsotaan, että kantajat rikkoivat EY 81 artiklaa ja/tai ETA-sopimuksen 53 artiklaa ajanjaksolla 20.9.1998–13.12.2000, 1.4.2002–9.10.2002 ja 21.1.2004–11.5.2004

— riidanalaisen päätöksen 2 artikla on kumottava kantajia koskevilta osin

— toissijaisesti kantajille päätöksen 2 artiklan 1 kohdassa määrättyjä sakkoja on alennettava niin, että ne eivät ylitä 1 980 000 euroa

— vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantajat riitauttavat komission 24.1.2007 tekemän päätöksen K(2006) 6762 lopullinen (asia COMP/F/38.899 — Kaasueristeiset kytkinlaitteet). Riidanalaisessa päätöksessä kantajille ja muille yrityksille määrättiin sakko EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkomisesta. Komission mukaan kantajat osallistuivat sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen kokonaisuuteen kaasueristeisten kytkinlaitteiden alalla.

Kantajat vetoavat kanteensa tueksi ensinnäkin EY 81 artiklan 1 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 1/2003 (1) 23 artiklan rikkomiseen. Ne väittävät tältä osin, että VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG:lle määrätty sakko on suhteettoman suuri muille yrityksille määrättyihin sakkoihin nähden. Lisäksi komissio loukkasi non bis in idem -periaatetta sillä, miten se yritti jakaa yhteisen sakkojen kokonaismäärän eri yrityksille. Kantajat väittävät myös, että vastaaja arvioi virheellisesti kilpailusääntöjen rikkomisen kestoa. Lisäksi komissio totesi ilman johdonmukaisia todisteita, että väitetyllä rikkomisella oli 13.12.2000 saakka tarkoituksena rajoittaa kilpailua yhteisössä tai siitä seurasi, että kilpailu rajoittui yhteisössä. Kantajat väittävät ensimmäisen kanneperusteen yhteydessä lopuksi, että sakkoja määritettäessä ei perusteettomasti otettu huomioon lieventäviä seikkoja eikä sakoista vapauttamista ja sakkojen lieventämistä kartelleja koskevissa asioissa.

Toiseksi kantajat tuovat esiin, että vastaaja rikkoi olennaisia muotosäännöksiä. Kantajat vetoavat tässä yhteydessä siihen, että niiden oikeutta tulla kuulluksi loukattiin.

(1) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 155/28

Kanne 26.4.2007 — Chi Mei Optoelectronics Europe ja Chi Mei Optoelectronics UK v. komissio

(Asia T-140/07)

(2007/C 155/54)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Chi Mei Optoelectronics Europe BV (Hoofddorp, Alankomaat) ja Chi Mei Optoelectronics UK (Havant, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat asianajajat S. Völcker, F. Louis ja A. Vallery)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan

— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantajat vaativat kanteessaan, että yhteisöjen tuomioistuin kumoaa 15.2.2007 tehdyn komission päätöksen C (2007)546, jonka nojalla komissio on velvoittanut kantajat neuvoston asetuksen N:o 1/2003 (1) 18 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimittamaan tiettyjä tietoja ja asiakirjoja, jotka liittyvät asiassa COMP/F/39039 — Thin Films Transistors Liquid Crystal Displays tutkinnan kohteena oleviin menettelytapoihin.

Kantajat väittävät, että riidanalainen päätös on lainvastainen, koska komissiolla ei ole toimivaltaa tutkia eikä pakottavasti velvoittaa EU:ssa toimivia tytäryhtiöitä esittämään asiakirjoja ja toimittamaan tietoja, jotka ovat yksinomaan komission toimivallan ulkopuolella olevien oikeushenkilöiden hallussa ja määräysvallassa. Kantajat toteavat näin ollen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on esittänyt kantajille nimenomaisen tietopyynnön ja näin velvoittanut ne toimittamaan asiakirjoja ja tietoja, jotka ovat yksinomaan niiden EU:n alueen ulkopuolella sijaitsevan emoyhtiön hallussa ja määräysvallassa.

Täsmällisemmin kantajat väittävät, että riidanalainen päätös on neuvoston asetuksen N:o 1/2003 18 artiklan 1 ja 3 kohdan vastainen, koska siinä jätetään huomiotta asiakirjojen hallussapitoa ja määräysvaltaa koskeva doktriini ja näin ollen kyseisten säännösten luonnostaan rajallinen luonne. Kantajat toteavat lisäksi, että riidanalainen päätös loukkaa kansainvälisen oikeuden yleisiä periaatteita kuten alueperiaatetta, suvereniteettiperiaatetta, puuttumattomuusperiaatetta ja valtioiden yhdenvertaisuuden periaatetta, koska siinä kantajien mukaan tunnustetaan pakottavan täytäntöönpanovallan käyttämistä koskeva toimivalta EU:n ulkopuolella olevaan yhtiöön nähden.

(1) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EUVL 2003, L 1, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 82/52

Kanne 19.2.2007 — Vtesse Networks v. komissio

(Asia T-54/07)

(2007/C 82/107)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Vtesse Networks Ltd. (St. Albans, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: barrister H. Mercer)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— päätöksen 1 artikla on kumottava siltä osin kuin siinä todettiin, että Yhdistyneen kuningaskunnan BT plc -yritykseen vuosina 1995-2005 soveltama liikekiinteistöjä koskeva vero ei ole EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea

— komissio on velvoitettava korvaamaan Vtessen oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa komission 12.10.2006 tekemän päätöksen 2006/951/EY (1), jossa todettiin, että Yhdistyneen kuningaskunnan yrityksiin BT plc ja Kingston Communications vuosina 1995-2005 soveltama liikekiinteistöjä koskeva vero ei ole EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

Kantaja väittää, että komissio ei ottanut huomioon ja/tai tutkinut epäedullista kilpailuasemaa, johon kantaja joutui katteen osalta suhteessa BT plc:hen, kun se teki asiakkaille BT plc:hen nähden kilpailevia tarjouksia sopimuksista optista kuitua hyödyntävistä suuren kapasiteetin vuokrayhteyksistä.

Kantaja väittää, että komissio teki oikeudellisen virheen soveltaessaan EY 87 artiklan 1 kohtaa erityisesti, kun se ei määritellyt merkityksellisiä markkinoita eikä näin ollen tunnistanut etua, joka myönnettiin verotuksessa BT plc:lle suhteessa katteella kilpailuun.

Kantaja väittää myös, että komissio teki ilmeisen arviointivirheen, joka koski sen sopimusryhmän tärkeyttä ja merkityksellisyyttä, jonka osalta kantaja kilpaili BT plc:n kanssa, ja että komissio ei tutkinut riittävästi katteella kilpailun tosiseikkoja, mikä johti siihen, että komissio nojautui BT plc:n 12 prosentin markkinaosuuteen, kun kantajan mukaan BT plc:n kaikkein merkityksellisin markkinaosuus oli 78 prosentin suuruinen.

Lisäksi kantaja väittää, että komissio ei perustellut riidanalaista päätöstä riittävästi kantajan ja BT plc:n välisen tosiasiallisen kilpailun osalta.

(1) Yhdistyneen kuningaskunnan soveltamasta liikekiinteistöjä koskevasta verosta, jota kannetaan teletoiminnan infrastruktuurista Yhdistyneessä kuningaskunnassa (C 4/2005 (ex NN 57/2004, ex CP 26/2004)), 12.10.2006 tehty komission päätös 2006/951/EY (tiedoksiannettu numerolla K(2006) 4378) (EUVL L 383, s. 70).
—

Vaihtoehtoisesti riidanalaisen päätöksen 2 artikla on kumottava siltä osin kuin se koskee kantajia tai ainakin niille tuomitut sakot on kumottava tai niiden määriä on alennettava.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 20/16

Kanne 1.12.2006 — Shell Petroleum ynnä muut v. komissio

(Asia T-343/06)

(2007/C 20/23)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Shell Petroleum NV (Haag, Alankomaat), The Shell Transport and Trading Company Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta), Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (Capelle aan den IJssel, Alankomaat) (edustajat: asianajajat O. W. Brouwer, W. Knibbeler, S.Verschuur)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

Shell Petroleum NV ja The Shell Transport and Trading Company Ltd vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

— kumoaa kokonaan EY 81 artiklan mukaisesta menettelystä 13.9.2006 tehdyn komission päätöksen (asia COMP/F/38.456 — Bitumit — Alankomaat; jäljempänä päätös) sikäli kuin se on osoitettu Shell Petroleum NV:lle ja The Shell Transport and Trading Company Ltd:lle tai toissijaisesti

— kumoaa päätöksen osittain sikäli kuin siinä todetaan, että Shell Petroleum NV ja The Shell Transport and Trading Company Ltd ovat rikkoneet EY 81 artiklaa 1.4.1994 ja 19.2.1996 välisenä aikana, ja alentaa niille määrätyn sakon määrää

— joka tapauksessa alentaa päätöksessä Shell Petroleum NV:lle ja The Shell Transport and Trading Company Ltd:lle määrätyn sakon määrää

— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien ne Shell Petroleum NV:lle ja The Shell Transport and Trading Company Ltd:lle aiheutuneet kulut, jotka liittyvät sakon maksamiseen kokonaan tai osittain taikka pankkitakauksen asettamiseen

— toteuttaa muut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asianmukaisiksi katsomat toimenpiteet.

Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

— kumoaa osittain päätöksen sikäli kuin siinä todetaan, että Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV on rikkonut EY 81 artiklaa 1.4.1994 ja 19.2.1996 välisenä aikana, ja alentaa sille määrätyn sakon määrää, ja

— joka tapauksessa alentaa päätöksessä Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV:lle määrätyn sakon määrää

— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien ne Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV:lle aiheutuneet kulut, jotka liittyvät sakon maksamiseen kokonaan tai osittain taikka pankkitakauksen asettamiseen

— toteuttaa muut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asianmukaisiksi katsomat toimenpiteet.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantajat väittävät, että seuraavat päätöksen osat perustuvat oikeudellisiin virheisiin ja arviointivirheisiin:

(a) toteamus, jonka mukaan Shell Verkoopmaatschappij BV oli yllyttäjä ja kartellin johtaja

(b) rikkomiseen liittyvän vastuun kohdentaminen The Shell Transport and Trading Company Ltd:iin ja Shell Petroleum NV:iin

(c) sakon määrän korottaminen rikkomisen uusimisen vuoksi

(d) perusmäärän laskeminen Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV:n osalta
—

joko — riidanalainen päätös on kumottava kokonaisuudessaan; tai — on määrättävä, että neuvoston päätöksellä 2001/224/ETY sallittu nykyinen vapautus on lainmukainen 31.12.2006 saakka ja että summia, jotka Italian valtio on myöntänyt tai myöntää, ei pidä katsoa lainvastaiseksi valtiontueksi tai että niitä ei ainakaan pidä periä takaisin; tai — riidanalainen päätös on kumottava kokonaisuudessaan ja on määrättävä, että neuvoston päätöksellä 2001/224/ETY sallittu nykyinen vapautus on lainmukainen 31.12.2006 saakka ja että summia, jotka Italian valtio on myöntänyt tai myöntää, ei pidä katsoa lainvastaiseksi valtiontueksi tai että niitä ei ainakaan pidä periä takaisin;
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 96/26

Kanne 23.2.2006 — JM Gesellschaft für industrielle Beteiligungen v. komissio

(Asia T-66/06)

(2006/C 96/44)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: JM Gesellschaft für industrielle Beteiligungen mbH & Co. KGaA (Worms, Saksa) (edustaja: asianajaja H.-J. Hellmann)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Kantajan vaatimukset

— kantajalle 14.12.2005 tiedoksi annettu vastaajan EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaisesta menettelystä (asia K(2005) 4635 lopullinen, COMP/F/38.354 — Teollisuussäkit) 30.11.2005 tekemä päätös on kumottava siltä osin kuin se koskee kantajaa toissijaisesti kantajalle yhteisvastuullisesti määrättyä sakkoa on alennettava

— vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja riitauttaa komission asiassa COMP/F/38.354 — Teollisuussäkit 30.11.2005 tekemän päätöksen K(2005) 4634 lopullinen. Riitautetussa päätöksessä määrättiin yhteisvastuullinen sakko RKW AG Rheinische Kunststoffwerkelle (RKW) ja kantajalle EY 81 artiklan rikkomisesta. Ne ovat komission mukaan vaikuttaneet sopimusten ja sovittujen menettelytapojen järjestelmään teollisuussäkkien alalla Belgiassa, Saksassa, Espanjassa, Ranskassa, Luxemburgissa ja Alankomaissa.

Kantaja esittää kanteensa perusteluna, että riidanalainen päätös loukkaa hallinnon lainalaisuusperiaatetta. Vastaaja on määrännyt ilman oikeus- ja toimivaltaperustaa kantajan ja RKW:n yhteisvastuusta.

Kantaja väittää edelleen, että sen syyksi luetaan RKW:n laiton toiminta. Yhteisöjen tuomioistuimen tältä osin esittämät edellytykset eivät ole täyttyneet. Kantaja väittää sen syyksi luettuun RKW:n laittomaan toimintaan viitaten, että hallinnon lainalaisuusperiaatetta on loukattu, koska asetuksen N:o 17/1962 (1) 15 artiklan 2 kohdan toimivaltaperusta ei kata vastaajan sakonmääräämiskäytäntöä. Kantaja esittää tältä osin myös, että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta on loukattu.

Lisäksi kantaja väittää, että asetuksen N:o 17/1962 15 artiklan 2 kohtaa sekä sakon määräämistä koskevia ohjeita on rikottu. Erityisesti todistustaakan ja todistusaineiston arviointi RKW:n osalta on virheellinen. Lisäksi RKW:tä on tähänastinen hallintokäytäntö huomioon ottaen rangaistu suhteettomasti. Rikkomisen vakavuuden vuoksi määrätyn perusmäärän korkeuden osalta kantaja väittää, että RKW:tä ei ole useampiin seikkoihin perustuen kohdeltu yhdenvertaisesti riitautetun päätöksen muihin osapuoliin nähden. Lisäksi kantaja väittää, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan rikkomisen kestoa ja jättämällä huomioon ottamatta RKW:tä koskevia lieventäviä seikkoja. Lopuksi kantaja esittää, että asetuksen N:o 17/1962 15 artiklan 2 kohtaa on rikottu myös siten, että RKW:lle on määrätty suuruudeltaan virheellinen sakko sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan tiedonannon soveltaminen huomioon ottaen.

(1) ETY neuvosto: Asetus N:o 17: Perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus (EYVL 13, 21.2.1962, s. 204).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 229/28

Peter Stroblin 14.7.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

(Asia T-260/05)

(2005/C 229/60)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Peter Strobl, Greifenberg-Beuern (Saksa), on nostanut 14.7.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.

Kantajan edustajana on asianajaja H.-J. Rüber.

Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

1. kumoaa Euroopan yhteisöjen komission nimittävän viranomaisen 7.10.2004 kantajan asettamisesta palkkaluokkaan A*6 tekemän päätöksen

2. toteaa, että kantaja on asetettava palkkaluokkaan A*10

3. toteaa toissijaisesti, että kantaja on asetettava palkkaluokkaan A*8

4. toteaa toissijaisesti, että kantaja on asetettava palkkaluokkaan A*7

5. velvoittaa vastaajan asettamaan kantajan taloudellisesti sellaiseen asemaan, joka hänellä olisi ollut siinä tapauksessa, että hänet olisi asetettu säännönmukaiseen palkkaluokkaan, eli korvaamaan erotuksen jälkikäteen

6. velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja vastustaa kyseessä olevalla kanteella asettamistaan palkkaluokkaan A*6, kun hänet otettiin vastaajan palvelukseen lokakuussa 2004.

Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen. Ensiksi hän toteaa, että luottamuksensuojan periaatetta on loukattu. Kantajan mukaan itse kilpailuilmoituksen, vastaaviin kilpailuilmoituksiin liittyvien menettelyjen ja kilpailuilmoituksen ajankohtana voimassa olevien säännösten perusteella kantajalle on syntynyt perusteltuja odotuksia, että hänet asetetaan palvelukseen otettaessa palkkaluokkaan A7/A6 tai sitä vastaavaan uusien henkilöstösääntöjen mukaiseen palkkaluokkaan, nimittäin luokkaan A*8 tai A*10 liitteen XIII 2 artiklan mukaisesti. Asettaminen uusien henkilöstösääntöjen liitteen XIII 12 artiklan nojalla palkkaluokkaan A*6 on tehty lainvastaisesti. Kantajan mukaan se, että nimittävä viranomainen soveltaa uusia henkilöstösääntöjä, loukkaa yleistä avoimuusvaatimusta ja täsmällisyysperiaatetta, eikä taannehtivuuskieltoa ole noudatettu.

Toisena kanneperusteena kantaja esittää, että häntä on syrjitty hänen ikänsä perusteella. Asettaminen palkkaluokkaan A*6 on tehtävä ilman, että kantajan ikä otetaan huomioon.

Viimeiseksi kantaja esittää, että uusien henkilöstösääntöjen liitteen XIII 12 artiklan soveltaminen johtaa siihen, että kantajaa kohdellaan eri tavalla suhteessa muihin valintamenettelyihin osallistuneisiin ja muihin virkoihin nimitettyihin kollegoihin, jotka on asetettu korkeampaan palkkaluokkaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 48/40

Kanne 21.12.2005 — Navigazione Libera del Golfo v. komissio

(Asia T-444/05)

(2006/C 48/77)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: Navigazione Libera del Golfo (N.L.G.) (Napoli, Italia) (edustaja: asianajaja Salvatore Ravenna)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— 12.10.2005 tehty komission päätös, jossa evätään oikeus saada tutustua julkisista palveluvelvoitteista aiheutuneita kustannuksia ja Caremar S.p.A:n Napoli Beverellon ja Caprin välisellä reitillä tarjoamista palveluista suoritettuja korvauksia koskeviin tietoihin;

— komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-109/05, Navigazione Libera del Golfo v. komissio (1).

On kuitenkin täsmennettävä, että asiassa T-109/05 riidanalainen päätös perustuu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohtaan, kun taas esillä olevan asian kohteena oleva päätös perustuu saman säännöksen 4 ja 5 kohtaan. Näin ollen niistä asiakirjoista, joiden esittämistä on vaadittu, on kuultu Italian viranomaisia, eikä ”kolmannen asemassa” olevaa Caremaria; nämä viranomaiset eivät ole antaneet kyseisiä asiakirjoja, eivätkä niitä koske mitkään taloudellisiin etuihin liittyvät seikat.

Toisaalta tämä kuuleminen on toteutettu keinotekoisesti, koska jäsenvaltioilla on yksinomainen toimivalta, johon liittyy komissiota sitova veto-oikeus.

(1) EUVL C 106, 30.4.2005, s. 43.
3.

Kumoamiskanne – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet – Luonteeltaan yleinen toimi koskee asianomaista erikseen – Edellytykset – Komission asetus, jolla peruutetaan väliaikaisesti tietyt Kambodžasta peräisin oleviin tuotteisiin sovellettavat kauppaetuudet vakavien ja järjestelmällisten ihmisoikeuksien loukkausten vuoksi – Kanne, jonka on nostanut kyseisten toimialojen etuja ajava kansallinen järjestö – Kansallinen järjestö, joka on osallistunut hallinnolliseen menettelyyn kolmantena osapuolena – Seikka, joka ei riitä asiavaltuuden toteamiseen (SEUT 263 artiklan neljäs kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 978/2012 19 artiklan 7 kohta; komission asetuksen N:o 1083/2013 7 artiklan 1 kohta) (ks. 45 ja 54–59 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Asianomaisten tavaroiden tai palvelujen samankaltaisuus – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohta) (ks. 28, 30, 42 ja 43 kohta)
21

SEUT 263 artiklan kuudennen kohdan määräykset, joissa täsmennetään muodollisuudet – tiedoksi antaminen ja julkaiseminen –, joista kumoamiskanteen nostamisen varattu määräaika alkaa kulua, eivät myöskään ole esteenä sille, että kantaja nostaa kanteen unionin tuomioistuimissa heti, kun riidanalainen toimi on tehty, odottamatta toimen tiedoksi antamista tai sen julkaisemista. Kyseisessä artiklassa ei nimittäin täsmennetä, että tällaisen kanteen nostaminen edellyttäisi kyseisen toimen julkaisemista tai tiedoksi antamista. Jotta asianomaisilla henkilöillä on riittävästi aikaa riitauttaa julkaistu unionin toimi tietoisina kaikista asiaa koskevista seikoista, määräaika kanteen nostamiseksi tällaisesta toimesta alkaa tämän vuoksi SEUT 263 artiklan kuudennen kohdan mukaisesti kulua vasta toimen julkaisemisesta. Kanteen nostaminen unionin toimesta ennen sen julkaisemista ja heti, kun se on hyväksytty, ei myöskään mitenkään vaaranna kanteen nostamisen määräajan tarkoitusta, joka on oikeusvarmuuden turvaaminen välttämällä se, että unionin toimia, joilla on oikeusvaikutuksia, kyseenalaistetaan loputtomiin. Näin ollen on niin, että vaikka toimen julkaiseminen käynnistää kanteen nostamisen määräajan, jonka päätyttyä kyseisestä toimesta tulee lopullinen, se ei sitä vastoin ole edellytyksenä oikeudelle nostaa kanne kyseisestä toimesta (ks. vastaavasti tuomio 26.9.2013, PPG ja SNF v. ECHA, C‑626/11 P, EU:C:2013:595, 35–39 kohta). On kuitenkin korostettava, että kanteen nostaminen ennen riidanalaisen toimen julkaisemista on mahdollista vain sillä edellytyksellä, että – kuten edellä 18 kohdassa muistutetaan – kyseisellä toimella on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin.
114

Delegoidun säädöksen mukaan viejillä ja kaikilla muilla asianomaisilla osapuolilla on oikeus saada ilmoitus tutkimuksen vireillepanosta sekä kirjallisen valituksen koko teksti (delegoidun asetuksen 10 artiklan 2 kohta). Jos komissio haluaa tehdä tarkastuskäyntejä esimerkiksi kolmansissa maissa tutkiakseen erityisesti viejien kirjanpitoa, sen on saatava suostumus asianomaisilta talouden toimijoilta sekä ilmoitettava niille tarkastettavien tietojen luonne ja se, mitä tietoja on annettava (delegoidun asetuksen 12 artikla). Asianomaisille on annettu myös muita oikeuksia, jotka on eritelty edellä 83 ja 84 kohdassa.
64

Toisin kuin kantaja väittää ja kuten edellä 42 kohdassa on todettu, kantajalla ei näet ollut nyt käsiteltävässä asiassa oikeutta operoida Nord Stream ‑kaksoisputkijärjestelmää ja/tai jatkaa sen operoimista kaikista unionin lainsäädännöllisistä rajoitteista piittaamatta ainakin siltä osin kuin on kyse mainitun kaasunsiirtoputken siitä osasta, joka sijaitsee unionin alueella, ja tässä tapauksessa jäsenvaltion aluemerellä. Sen perusteella, että kantaja on riidanalaista direktiiviä annettaessa kuulunut sellaisten toimijoiden, joita direktiivin 2009/73 alueellisen ja/tai aineellisen soveltamisalan laajentaminen koskee, rajoitettuun joukkoon, joka oli yksilöity tai joka oli yksilöitävissä, ei siten voida katsoa, että riidanalainen direktiivi koskee sitä erikseen, koska on selvää, että riidanalaista direktiiviä sovelletaan unionin lainsäätäjän kyseessä olevassa toimessa objektiivisesti määrittelemän oikeudellisen tilanteen tai tosiseikaston perusteella. Kantaja ei ole myöskään osoittanut, että kyseinen lainsäätäjä on antanut riidanalaisen direktiivin ottamalla huomioon kantajan tilanteeseen tai neljän muun maakaasuputken, jotka olivat jo käytössä 23.5.2019, tilanteeseen liittyvät erityispiirteet, joihin kantaja on viitannut.