Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Valtiontuki – Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan – Kilpailua rajoittava vaikutus – Arviointiperusteet – Tukijärjestelmä

(EY 87 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 70/2001 5 artikla)

2. Valtiontuki – Kielto – Poikkeukset – Asetuksella määritetyt tukien ryhmät, joiden voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille – Pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyä valtiontukea koskeva asetus N:o 70/2001 – Mahdollisuus arvioida tukea EY 87 artiklan 3 kohdassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti

(EY 87 artiklan 3 kohta ja EY 88 artiklan 3 kohta; komission asetus N:o 70/2001)

3. Valtiontuki – Kielto – Poikkeukset – Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille – Komission harkintavalta – Mahdollisuus antaa suuntaviivoja – Suuntaviivojen piiriin kuulumaton tapauskohtainen harkinta – Sallittavuus

(EY 87 artiklan 3 kohta)

4. Valtiontuki – Kielto – Poikkeukset – Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille – Komission harkintavalta – Tuomioistuinvalvonta – Rajat

(EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohta)

5. Valtiontuki – Kielto – Poikkeukset – Tuet sellaisille alueille, joihin Saksan jako on vaikuttanut – Poikkeuksen ulottuvuus – Suppea tulkinta

(EY 87 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan c alakohta)

6. Valtiontuki – Kielto – Poikkeukset – Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille – Toimintatukien ei katsota olevan yhteismarkkinoille soveltuvia tukia

Tiivistelmä

1. Määriteltäessä kansallista toimenpidettä valtiontueksi ei ole tarpeen osoittaa, että tuki todellisuudessa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja että se tosiasiallisesti vääristää kilpailua, vaan on ainoastaan tutkittava, saattaako tämä tuki vaikuttaa tuohon kauppaan ja vääristää kilpailua. Erityisesti jos kysymyksessä on tukiohjelma, komissio voi rajoittaa tutkimuksensa sen ominaispiirteisiin arvioidakseen tuen suuren määrän tai korkean prosenttiosuuden, tuen kohteena olevien investointien luonteen tai ohjelman muiden ehtojen perusteella, tarjoaako tuki sen saajille näiden kilpailijoihin nähden merkittävää etua ja onko se omiaan hyödyttämään erityisesti yrityksiä, jotka käyvät jäsenvaltioiden välistä kauppaa.

Jos pienille ja keskisuurille yrityksille myönnetyn tuen intensiteetti on 50–80 prosenttia alaohjelman ja sen alueen mukaan, jolla tuettava yritys sijaitsee, on selvää, että tuki saattaa vääristää yhteisön sisäistä kilpailua. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen annetun asetuksen N:o 70/2001 5 artiklan mukaan näet pienille ja keskisuurille yrityksille myönnetty tuki on yhteismarkkinoille soveltuva, jos se ei ylitä 50:tä prosenttia vastaanotettujen palvelujen hinnasta.

(ks. 30–32 kohta)

2. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen annetun asetuksen N:o 70/2001 tarkoituksena on katsoa EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan kannalta yhteismarkkinoille soveltuviksi ja vapauttaa näin EY 88 artiklan 3 kohdassa määrätystä ilmoitusvelvollisuudesta kaikki pienten ja keskisuurten yritysten yksittäiset tuet ja tukijärjestelmät, jotka täyttävät mainitussa asetuksessa määritellyt edellytykset. Tämä ei tarkoita, ettei mitään muuta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyä tukea voitaisi katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi komission tutkittua sen EY 87 artiklan 3 kohdassa määriteltyjen perusteiden kannalta sen jälkeen, kun jäsenvaltio on tehnyt siitä EY 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti ilmoituksen. Asetuksen N:o 70/2001 neljännessä perustelukappaleessa näet todetaan, että ”tämä asetus ei rajoita jäsenvaltion mahdollisuutta ilmoittaa pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta” ja että ”komissio arvioi tällaiset ilmoitukset erityisesti tässä asetuksessa asetettujen perusteiden mukaisesti”.

(ks. 42 ja 43 kohta)

3. Komissio voi laatia yleisiä täytäntöönpanosääntöjä, joilla ohjataan sille EY 87 artiklan 3 kohdassa määrätyn harkintavallan käyttöä. Se ei voi kuitenkaan täysin pidättäytyä harkintavaltansa käytöstä silloin, kun on arvioitava erityistapausta, varsinkin tapauksia, joista se ei ole nimenomaisesti säätänyt tai jotka se on jopa jättänyt sääntelyn ulkopuolelle mainituissa yleisissä täytäntöönpanosäännöissä. Harkintavalta ei näin ollen katoa tällaisten yleisten sääntöjen antamisen yhteydessä, eikä mikään periaatteessa estä mahdollisuutta tapauskohtaiseen harkintaan mainittujen sääntöjen soveltamisalan ulkopuolella, mutta komission edellytetään tällöin kuitenkin noudattavan ylemmäntasoisia oikeussääntöjä, kuten perustamissopimuksen sääntöjä sekä yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita.

(ks. 44 kohta)

4. Tukiohjelmaa koskevan komission arvioinnin on ehdottomasti perustuttava tosiseikkoihin, taloudellisiin analyyseihin ja todisteisiin, joita kantaja on esittänyt hallinnollisen menettelyn aikana ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä. Valvonta, jota yhteisön tuomioistuimet harjoittavat komission tekemiin monitahoisiin taloudellisiin arviointeihin, on ehdottomasti rajattava koskemaan ainoastaan sitä, että menettelyä ja perusteluvelvollisuutta koskevia sääntöjä on noudatettu, että tosiseikat pitävät asiallisesti paikkansa, ettei tosiseikkoja ole arvioitu ilmeisen virheellisesti ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin.

(ks. 55 kohta)

5. EY 87 artiklan 2 kohdan c alakohtaa, joka koskee tukea sellaisille Saksan liittotasavallan alueille, joihin Saksan jako on vaikuttanut, on tulkittava rajoittavasti siten, että Saksan jaosta aiheutunut taloudellinen haitta voi merkitä ainoastaan sitä taloudellista haittaa, jota uudesta fyysisestä rajalinjasta aiheutunut eristys tuotti tietyille Saksan alueille, kuten Saksan alueen eri osien välisten kauppasuhteiden katkeamisesta johtunut markkina-alueiden menetys tai liikenneyhteyksien katkeaminen. Yleisluonteisia viittauksia Saksan jaon aiheuttamiin taloudellisiin seurauksiin ei voida käyttää todisteena siitä, että tuet, joiden intensiteetti on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen annetussa asetuksessa N:o 70/2001 säädettyä korkeampi, ovat yhteensopivia EY 87 artiklan 3 kohdan kanssa.

(ks. 78 ja 79 kohta)

6. Uusille markkinoille pääsy ja toimet niillä pysymiseksi ovat osa tavanomaista strategiaa jokaisessa yrityksessä, joka haluaa pysyä markkinoilla pitkään. Jatkuva ja laaja-alainen markkinoillaolo aiheuttaa kuitenkin kuluja, ja tällaisiin tarkoituksiin myönnetyt valtiontuet vähentävät väistämättä pienten ja keskisuurten yritysten juoksevia kuluja. Tällaiset tuet kuuluvat siis yhteismarkkinoille soveltumattomien toimintatukien ryhmään.

(ks. 102 ja 105 kohta)