ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 194/13

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.4.2012 — SFIR v. AGEA ja Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

(Asia C-187/12)

2012/C 194/20

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittaja: SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA

Vastapuolet: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

Ennakkoratkaisukysymys

Tarkoitetaanko neuvoston asetuksen (EY) N:o 320/2006 (1), jonka täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä säädetään komission asetuksessa (EY) N:o 968/2006 (2), 3 artiklassa mainittujen sokerin, isoglukoosin ja inuliinisiirapin tuotantolaitosten täydellisellä purkamisella, että purkamisvaatimus koskee vain tuotannon kannalta välttämättömiä välineitä, kuten mainitun neuvoston asetuksen 3 artiklassa on nimenomaisesti säädetty, ja onko komission asetusta tulkittava tällä tavoin uhalla, että se on pätemätön[?] Unionin tuomioistuinta pyydetään näin vahvistamaan, että neuvoston asetuksen N:o 320/2006 3 artiklassa ja komission asetuksen N:o 968/2006 4 artiklassa mainituilla purettavilla tuotantovälineillä tarkoitetaan ainoastaan sokerin, isoglukoosin ja inuliinisiirapin tuotantoon tarkoitettuja välineitä ja asetuksen N:o 968/2006 4 artiklan [1 kohdan ] c alakohdassa mainittuja kaikkia muita välineitä, esimerkiksi pakkauslaitteita, jotka jäävät ilman käyttöä ja jotka on purettava ja poistettava ympäristösyistä, ja että näin välineet, jotka eivät liity sokerin, isoglukoosin ja inuliinisiirapin tuotantoon ja jotka eivät jää ilman käyttöä vaan joita käytetään muuhun toimintaan, kuten esillä olevassa asiassa pakkaamiseen, ja joita ei ole poistettava ympäristösyistä, voidaan säilyttää, koska mainituissa unionin asetuksissa tarkoitettu purkamisvaatimus ei koske niitä.

(1) EUVL L 58, s. 42.

(2) EUVL L 176, s. 32.
3)

Onko henkilöllä puitepäätöksen 1 artiklan a alakohdan iii alakohdassa tarkoitettu ”tilaisuus saattaa asia sellaisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jolla on toimivalta erityisesti rikosasioissa” siinäkin tapauksessa, ettei asianomainen henkilö saa asiaa suoraan ”sellaisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jolla on toimivalta erityisesti rikosasioissa”, vaan hänen on ensiksi riitautettava muun viranomaisen kuin tuomioistuimen (hallintoviranomaisen) antama päätös, mikä merkitsee sitä, että kyseisen viranomaisen päätöksestä tulee riitauttamisen perusteella tehoton ja että samassa viranomaisessa käynnistetään tavanomainen muutoksenhakumenettely, sekä sitä, että vasta mainitussa tavanomaisessa muutoksenhakumenettelyssä annettuun päätökseen voidaan hakea muutosta ”sellaisessa tuomioistuimessa, jolla on toimivalta erityisesti rikosasioissa”? Kun on kyse siitä, että henkilöllä säilyy ”tilaisuus saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi”, onko tarpeen ratkaista kysymyksiä siitä, onko muutoksenhaussa ”tuomioistuimessa, jolla on toimivalta erityisesti rikosasioissa” kyse tavanomaisesta muutoksenhausta (muutoksenhaku sellaiseen päätökseen, joka ei ole lainvoimainen) vai ylimääräisestä muutoksenhausta (muutoksenhaku lainvoimaiseen päätökseen) ja onko ”tuomioistuimella, jolla on toimivalta erityisesti rikosasioissa” kyseisen muutoksenhaun perusteella toimivalta tutkia asia kokonaan uudelleen sekä tosi- että oikeusseikkojen osalta?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 217/6

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Székesfehérvári Törvényszék (Unkari) on esittänyt 19.4.2012 — Gábor Fekete v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Középdunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

(Asia C-182/12)

2012/C 217/10

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Székesfehérvári Törvényszék

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Gábor Fekete

Vastapuoli: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Középdunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

Ennakkoratkaisukysymys

Voidaanko tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (1) (jäljempänä tullikoodeksi) 561 artiklan 2 kohdan perusteella tullialueen ulkopuolelle sijoittautuneen omistajan antama valtuutus katsoa riittäväksi kuljetusvälineen yksityiskäytön hyväksymiselle vai voidaanko yksityiskäyttönä hyväksyä ainoastaan työsuhteen puitteissa tapahtunut käyttö, josta on määrätty (josta ajoneuvon omistaja on määrännyt) työsopimuksessa?

(1) EYVL L 253, s. 1.
b)

Ilmaus ”sijaissynnyttäjä” tarkoittaa naista, joka on ollut raskaana ja synnyttänyt lapsen aiotun äidin puolesta. 1) Annetaanko raskaana olevista työntekijöistä annetun direktiivin 92/85/ETY (1) 1 artiklan 1 kohdassa, 2 artiklan c alakohdassa ja/tai 8 artiklan 1 kohdassa ja/tai 11 artiklan 2 kohdan b alakohdassa oikeus äitiyslomaan aiotulle äidille, joka saa vauvan sijaissynnyttämistä koskevan sopimuksen perusteella? 2) Annetaanko raskaana olevista työntekijöistä annetussa direktiivissä 92/85/ETY oikeus äitiyslomaan aiotulle äidille, joka saa vauvan sijaissynnyttämistä koskevan sopimuksen perusteella olosuhteissa, joissa hän a) saattaa imettää synnytyksen jälkeen ja/tai b) imettää synnytyksen jälkeen? 3) Onko se, että työnantaja kieltäytyy antamasta äitiyslomaa aiotulle äidille, joka saa vauvan sijaissynnyttämistä koskevan sopimuksen perusteella, vastoin yhdenvertaisesta kohtelusta annetun direktiivin 2006/54/EY (2) (uudelleenlaadittu toisinto) 14 artiklaa, luettuna yhdessä 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja/tai b alakohdan ja/tai 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan kanssa? 4) Onko työntekijän ja vauvan sijaissynnyttäjän välillä vallitsevan suhteen vuoksi mahdollisesti vastoin yhdenvertaisesta kohtelusta annetun direktiivin 2006/54/EY (uudelleenlaadittu toisinto) 13 artiklaa, luettuna yhdessä 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja/tai b alakohdan ja/tai 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan kanssa, se, että aiotulle äidille, joka saa vauvan sijaissynnyttämistä koskevan sopimuksen perusteella, ei anneta äitiyslomaa? 5) Onko työntekijän ja vauvan sijaissynnyttäjän välillä vallitsevan suhteen vuoksi mahdollisesti vastoin yhdenvertaisesta kohtelusta annetun direktiivin 2006/54/EY (uudelleenlaadittu toisinto) 14 artiklaa, luettuna yhdessä 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja/tai b alakohdan ja/tai 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan kanssa, se, että aiottua äitiä, joka saa vauvan sijaissynnytykseen perustuvan sopimuksen perusteella, kohdellaan epäedullisemmin? 6) Jos vastaus kysymykseen 4 on myöntävä, riittääkö aiotun äidin asema aiottuna äitinä oikeuttamaan hänet äitiyslomaan hänen ja vauvan sijaissynnyttäjän välillä vallitsevan suhteen perusteella? 7) Jos vastaus johonkin kysymyksistä 1, 2, [3] ja [4] on myöntävä: 7.1. Onko raskaana olevista työntekijöistä annetulla direktiivillä 92/85/ETY asian kannalta merkityksellisiltä osin välitön oikeusvaikutus? 7.2. Onko yhdenvertaisesta kohtelusta annetulla direktiivillä 2006/54/EY (uudelleenlaadittu toisinto) asian kannalta merkityksellisiltä osin välitön oikeusvaikutus?
1)

Ovatko neuvoston direktiivi 76/207/ETY (1) ja neuvoston direktiivi 96/34/EY (2) esteenä työntekijöiden asemasta annetun lain 48 §:n 4 momentin kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan oikeus äitiyslomaan on synnytyksen yhteydessä synnytyksen jälkeisen kuuden viikon kauden jälkeen ja lukuun ottamatta tapauksia, jossa äidin terveys on vaarassa, alkuperäinen ja erillinen oikeus työssäkäyville äideille ja johdannainen oikeus palkatun työntekijän asemassa oleville lapsen isille, jotka voivat käyttää tätä vapaata ainoastaan silloin, kun myös lapsen äidillä on työntekijän asema ja tämä valitsee, että isä voi käyttää määrätyn osan mainitusta vapaasta?
1)

Onko Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosaston rahoitusjärjestelmään kuuluviin toimenpiteisiin kohdistuvista jäsenvaltioiden suorittamista tarkastuksista 21.12.1989 annetun neuvoston asetuksen N:o 4045/89 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu kulloisenkin vuoden heinäkuun 1 päivästä seuraavan vuoden kesäkuun 30 päivään kestävä ”tarkastuskausi” (1) ymmärrettävä tarkastuskaudeksi, jonka aikana tarkastuksen suorittavan viranomaisen on annettava tuottajajärjestölle tieto tulossa olevasta tarkastuksesta, aloitettava ja saatettava loppuun kaikki tarkastustoimenpiteet paikan päällä ja asiakirjojen avulla sekä annettava tiedoksi tarkastuksen lopputulokset, vai tarkastuskaudeksi, jonka aikana on täytynyt suorittaa ainoastaan tietyt näistä tähän menettelyyn sisältyvistä toimista?
4)

Jos vakuuden menettäminen on, kun edeltäviin kysymyksiin annetut vastaukset otetaan huomioon, seuraamus, jota voidaan soveltaa silloin, kun tarjouskilpailun voittaja ylittää viennille asetetun määräajan, onko 25.7.2000 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1623/2000 91 artiklan 12 kohdan säännöksiä sovellettava taannehtivasti 22.2.1995 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 360/95, sellaisena kuin se on muutettuna, tarjouspyyntöjen nro 170/94 EY ja 171/94 EY osalta viennille asetetun määräajan noudattamatta jättämisestä seuraavan vakuuden menetyksen laskemiseen, vaikka yhtäältä viimeksi mainitulla asetuksella ei ole muutettu eikä kumottu nimenomaisesti asetuksen (EY) N:o 360/95 5 artiklan säännöksiä, jotka koskevat erityisesti tarjouspyyntöjä nro 170/94 EY ja 171/94 EY, vaan ainoastaan 12.2.1993 annetun komission asetuksen (EY) N:o 377/93 (4) säännökset, joilla vahvistettiin tislauksilla saatujen ja interventioelinten hallussaan pitämien alkoholien tarjouspyyntöjä koskeva yleinen oikeudellinen järjestelmä ja joissa viitattiin tarjouskilpailujen voittajien antamien suoritusvakuuksien vapauttamismenettelyiden osalta 22.7.1985 annettuun komission asetukseen (ETY) N:o 2220/85 (5), josta 22.2.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 360/95 5 artiklan säännöksillä nimenomaisesti poiketaan, ja vaikka toisaalta asetus (EY) N:o 1623/2000 on laadittu vuonna 1999 tehdyn viinimarkkinoiden yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksen jälkeen, vaikka asetuksella on huomattavasti muutettu tarjouspyyntöjärjestelmää ja sen yhteydessä annettavien vakuuksien järjestelmää sekä niiden tarkoituksen että määrän ja niiden menettämistä ja vapauttamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta ja vaikka kyseisellä asetuksella on poistettu Brasilia niiden kolmansien maiden luettelosta, joihin tarjouspyynnön kohteena olevaa alkoholia voidaan viedä yksinomaan polttoainealalla käytettäväksi, ja jos vastaus on myöntävä, niin mitä menettelytapoja on tällöin sovellettava?
1)

Onko EY 43 ja EY 49 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat lähtökohtaisesti esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle kuin Italian TULPS:n 88 §, jonka mukaan ”vedonlyönnin toimeenpanoon tarvittavan luvan voivat saada yksinomaan ne, joilla on toimilupa tai lupa, jonka on myöntänyt ministeriö tai muu sellainen elin, jolle on lain mukaan varattu oikeus vedonlyöntien järjestämiseen tai hyödyntämiseen, sekä toimiluvan haltijan tai luvan saaneen henkilön tämän saman toimiluvan tai luvan nojalla tähän valtuuttamat henkilöt”, ja 25.3.2010 annetun asetuksen nro 40, joka on muunnettu laiksi lailla nro 73/2010, 2 §:n 2 ter momentti, jonka perusteella yleistä turvallisuutta koskevien säädösten koonnoksen 88 §:ää, joka säädettiin 18.6.1931 annetulla kuninkaan asetuksella nro 773, sellaisena kuin se on myöhempine muutoksineen, on tulkittava siten, että siinä tarkoitettu lupa, joka on myönnetty sellaiseen kaupalliseen toimintaan, jossa toimeenpannaan yleisölle tarjottavia rahapelejä ja kerätään vetoja, on pätevä vasta sen jälkeen, kun valtionvarainministeriön alainen valtion monopoliviranomainen on myöntänyt tällaisesta toiminnasta vastaaville toimijoille nimenomaisen toimiluvan tällaisten pelien toimeenpanoon ja niiden pelipanosten keräämiseen?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 65/3

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 28.11.2011 — Grattan plc v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Asia C-606/11)

2012/C 65/05

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Grattan plc

Vastaaja: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Ennakkoratkaisukysymykset

Jos unionin tuomioistuin vastaa kieltävästi asiassa C-591/10, Littlewoods Retail Limited vastaan The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, esitettyyn ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen:

1) Edellyttääkö EU-oikeuden mukainen tehokkuus- ja/tai yhdenvertaisuusperiaate sitä, että oikeuskeinon, josta säädetään, jos arvonlisäveroa on kannettu unionin oikeuden vastaisesti liikaa, on oltava sama liikaa maksettujen pääomien palautusta ja liikaa maksettujen rahamäärien käyttöarvoa ja/tai korkoa varten?

2) Loukataanko tehokkuus- ja yhdenvertaisuusperiaatetta tilanteessa, jossa kansallisessa lainsäädännössä säädetään vaihtoehtoisista oikeussuojakeinoista, jos näistä oikeussuojakeinoista ei säädetä säännöksissä, jotka koskevat pääomien palautusvaatimuksen esittämistä ja valituksia, joita tehdään näistä vaatimuksista tehdyistä hallintopäätöksistä.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 16.11.2011 — Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos v. Ypourgos Ygeia kai Pronoias

(Asia C-575/11)

(2012/C 25/70)

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Symvoulio tis Epikrateias

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos

Vastaaja: Ypourgos Ygeia kai Pronoias

Ennakkoratkaisukysymys

Onko EY:n perustamissopimuksen 43 artiklan perusteella ja suhteellisuusperiaate huomioon ottaen pyrkimys taata korkeatasoisten terveydenhuoltopalvelujen tarjonta riittävä peruste oikeuttamaan sellaisen sijoittautumisvapauden rajoituksen, joka johtuu tietyssä jäsenvaltiossa (sijoittautumisjäsenvaltiossa) voimassa olevista säännöksistä, joihin perustuvassa järjestelmässä: a) oikeus tiettyjen ammattien harjoittamiseen on vain niillä, jolla on oikeus harjoittaa fysioterapeutin säänneltyä ammattia kyseisessä jäsenvaltiossa, b) ei anneta osittaista oikeutta ryhtyä harjoittamaan kyseistä ammattia ja c) sijoittautumisjäsenvaltion kansalaisen — joka on hankkinut jossakin toisessa jäsenvaltiossa (lähtöjäsenvaltio) todistuksen, joka tuottaa hänelle oikeuden säännellyn ammatin harjoittamiseen kyseisessä jäsenvaltiossa terveydenhuoltopalvelujen alalla (todistus, joka ei kuitenkaan anna hänelle oikeutta harjoittaa fysioterapeutin ammattia sijoittautumisjäsenvaltiossa siitä syystä, etteivät direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18.6.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/51/ETY soveltamisedellytykset täyty) — on täysin mahdotonta saada sijoittautumisjäsenvaltiossa osittainen oikeus ryhtyä harjoittamaan fysioterapeutin ammattia, eikä hän myöskään voi harjoittaa vain joitakin tämän ammatin harjoittamiseen kuuluvista toiminnoista eli toimintoja, joita hänellä on oikeus harjoittaa lähtöjäsenvaltiossa?
2)

Merkitseekö se, että direktiivin 6 artiklaa on pidettävä sääntönä, joka rinnastetaan sellaisiin kansallisiin säännöksiin, joita kansallisessa oikeusjärjestyksessä pidetään pakottavina säännöksinä, sitä, että yksityisten välisessä oikeusriidassa kohtuuttomia sopimusehtoja koskeva kansallinen täytäntöönpanolainsäädäntö on pakottavaa siten, että kansallinen tuomioistuin on toimivaltainen ja velvollinen sekä ensimmäisessä asteessa että valitusasteessa viran puolesta (ja näin ollen myös valitusperusteiden ulkopuolella) arvioimaan sopimusehtoa kansallisen täytäntöönpanolainsäädännön valossa ja toteamaan kyseisen ehdon pätemättömäksi, jos se tulee siihen tulokseen, että ehto on kohtuuton?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 370/19

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 17.9.2011 — Olaitan Ajoke Alarape ja Olukayode Azeez Tijani v. Secretary of State for the Home Department

(Asia C-529/11)

2011/C 370/31

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Olaitan Ajoke Alarape ja Olukayode Azeez Tijani

Vastapuoli: Secretary of State for the Home Department

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Jotta vanhempi voitaisiin katsoa ”tosiasialliseksi huoltajaksi”, jotta hänellä olisi johdettu oleskeluoikeus sen perusteella, että hänen yli 21-vuotias lapsensa käyttää asetuksen N:o 1612/68 12 artiklassa (nykyisin asetuksen (EU) N:o 492/2011 (1) 10 artikla) tarkoitettua oikeuttaan koulutukseen, onko kyseisen lapsen i) oltava tämän vanhempansa huollettavana, ii) asuttava tämän vanhempansa taloudessa ja iii) saatava tältä vanhemmalta henkistä tukea?

2) Jos vanhemman ei tarvitse osoittaa tällaisen johdetun oleskeluoikeuden saamiseksi, että kaikki edellä mainitut kolme edellytystä täyttyvät, riittääkö, että osoitetaan ainoastaan yhden tai ainoastaan kahden edellytyksen täyttyminen?

3) Edellä ii) kohtaan liittyen, voidaanko aikuisen lapsen, joka on opiskelija, katsoa asuvan samassa taloudessa vanhempansa tai vanhempiensa kanssa silloinkin, kun lapsi asuu muualla kuin kotonaan opiskelujensa ajan (lomia ja joitakin viikonloppuja lukuun ottamatta)?

4) Edellä iii) kohtaan liittyen, onko vanhemman tarjoaman henkisen tuen oltava luonteeltaan tietynlaista (kuten henkisesti tai fyysisesti läheistä) vai riittääkö, jos kyseessä on vanhemman ja aikuisen lapsen välinen tavanomainen tunneside?

5) Kun henkilöllä on ollut asetuksen N:o 1612/68 12 artiklassa (nykyisin asetuksen (EU) N:o 492/2011 10 artikla) tarkoitettu unionin oleskeluoikeus yhtäjaksoisesti yli viiden vuoden ajan, otetaanko tämä oleskelu huomioon direktiivin 2004/38/EY (2) (direktiivi 2004/38) pysyvää oleskeluoikeutta koskevassa IV luvussa tarkoitetun pysyvän oleskeluoikeuden ja saman direktiivin 19 artiklassa tarkoitetun oleskelukortin myöntämisessä?

(1) Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 492/2011 (EUVL L 141, s. 1)

(2) Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77)
—

senkin jälkeen, kun neljän kuukauden määräaika menettelyn alkamisesta lukien on päättynyt, kanteen nostaminen on mahdollista vasta sitten, kun sovitteluelimen kansliasta on saatu sovittelijan laatima pöytäkirja, josta käy ilmi, ettei yksimielisyyteen päästy, ja esitetään torjuttu esitys
3)

Asetuksen N:o 1/2003 (2) 23 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeusasiakirjan 48 artiklan 1 kohdan ja 49 artiklan 1 ja 3 kohdan rikkominen sekä seuraamusten yksilöllisyyden periaatteen loukkaaminen sillä perusteella, että valittajan on vahvistettu olevan solidaarisessa vastuussa koko sakosta, jonka määrä on laskettu konsernin liikevaihdon perusteella.
1)

Ensimmäinen valitusperuste : asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 2 kohdan ja asetuksen N:o 2064/97 12 artiklan virheellinen tulkitseminen ja soveltaminen sekä asetuksen N:o 1650/02 54 ja 57 artiklan virheellinen tulkitseminen ja soveltaminen siltä osin kuin on kyse komission yksityisille yrityksille myöntämien tarkastusvaltuuksien laajuudesta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 311/17

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 8.7.2011 — Alexandra Schulz v. Technische Werke Schussental GmbH und Co. KG

(Asia C-359/11)

2011/C 311/26

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Alexandra Schulz

Vastapuoli: Technische Werke Schussental GmbH und Co.KG

Ennakkoratkaisukysymys

Onko maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26.6.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY (1) 3 artiklan 3 kohtaa luettuna yhdessä liitteessä A olevan b ja/tai c kohdan kanssa tulkittava siten, että kansallinen laintasoinen sääntely, joka koskee hinnanmuutoksia sellaisten kotitalousasiakkaiden kaasuntoimitussopimuksissa, joiden kaasuntoimitukset tehdään yleisen toimitusvelvollisuuden puitteissa (tariffiasiakkaat), täyttää riittävää avoimuutta koskevat vaatimukset, jos siinä ei ole ilmoitettu hinnanmuutoksen perustetta, edellytyksiä ja laajuutta, mutta on varmistettu, että kaasuntoimittajayritys ilmoittaa kaikista hinnankorotuksista asiakkailleen kohtuullisessa ajassa etukäteen ja asiakkailla on oikeus irtisanoa sopimus, jos he eivät halua hyväksyä ilmoitettuja muuttuneita ehtoja?

(1) EUVL L 176, s. 57.
1)

Unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut Euroopan unionin oikeutta kun se on soveltanut tai soveltanut väärin osittaista kumoamista ja eroteltavuutta koskevia säännöksiä tämän tapauksen olosuhteissa siltä osin kuin nyt esillä olevassa asiassa on muutettu alueen laajuutta koskevaa rekisteriä mutta ei ole tosiasiallisesti toteutettu osittaista kumoamista tai erottelemista; on selvää, että tietyt alueeseen ES6120032 kuuluvat osat on nimetty virheellisesti tai ne ovat perustuneet selvästi Espanjan antamiin virheellisiin ja harhaanjohtaviin tietoihin. Alueen kattavuutta olisi muutettava asianmukaisella ja oikeasuhteisella kumoamisella;
—

On todettava, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut direktiivin 91/440/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, (1) 6 artiklan 3 kohdan ja liitteen II eikä direktiivin 2001/14/EY (2) 14 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan niiden toimenpiteiden riittämättömyyden vuoksi, jotka on toteutettu ensimmäisen rautatiepaketin täytäntöönpanemiseksi
—

työnantajan on ilmoitettava työntekijälle vaihtelevasta työajasta viisi päivää etukäteen annettavalla ilmoituksella; ilmoitus on lisäksi kiinnitettävä näkyville kyseisen päivän alussa, ja siinä on esitettävä erikseen kunkin osa-aikaisesti työskentelevän työntekijän työaika; tämä ilmoitus on säilytettävä vuoden ajan (ohjelmalain 159 §),
3)

Mikäli edellisiin kysymyksiin vastataan myöntävästi: a) jos kansallisista säännöksistä seuraa, että julkisyhteisöjen palveluksessa toistaiseksi voimassa olevassa palvelussuhteessa oleville työntekijöille, lailla perustettua virkaa hoitava ja jotka ovat toisen asteen ammattiyhdistysten hallintoelinten jäseniä, myönnetään palkallista vapaata (enintään 9 päivää kuukaudessa) ammattiyhdistystoimintaa varten, kun puolestaan työntekijöille, joiden asema ammattiyhdistyksessä on sama ja jotka työskentelevät saman julkisyhteisön palveluksessa määräaikaisesti eivätkä he hoida lailla perustettua virkaa, saavat vain vastaavan määrän palkatonta vapaata ammattiyhdistystoimintaa varten, merkitseekö tämä erilainen kohtelu puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettua, jälkimmäisen työntekijäryhmän epäedullisempaa kohtelua, ja b) voivatko juuri se, että jälkimmäisen työntekijäryhmän palvelussuhdetta on ajallisesti rajoitettu, ja se, että heidän palvelussuhteensa ehdot (palvelukseenotto, uralla eteneminen, palvelussuhteen päättyminen) ovat yleisesti erilaisia, olla asiallisia syitä tällaiselle erilaiselle kohtelulle?