Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Pääomien vapaa liikkuvuus – Perustamissopimuksen määräykset – Soveltamisala – Avoimet eläkerahastot

(EY 56 artikla; neuvoston direktiivin 88/361 liite I)

2. Pääomien vapaa liikkuvuus – Rajoitukset – Avoimet eläkerahastot – Kansallinen lainsäädäntö, jossa rajoitetaan näiden rahastojen sijoituksia ulkomaille

(EY 56 artikla ja EY 58 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

1. Ammatilliset eläkerahastot, jotka toimivat rahastointiperiaatteen mukaisesti, harjoittavat niiden sosiaalisesta päämäärästä ja pakollisesta eläkejärjestelmään kuulumisesta riippumatta taloudellista toimintaa. Näin on sellaisten avointen eläkerahastojen osalta, joiden varoja hallinnoivat ja sijoittavat eri yhtiöt, jotka toimivat maksua vastaan osakeyhtiön muodossa. Viranomaisten harjoittama näiden rahastojen ja yhtiöiden vakauden valvonta ja valtiontakuu mainittujen rahastojen mahdollisten tappioiden kattamiseksi eivät kyseenalaista kyseisen toiminnan taloudellista luonnetta.

Vaikka olisi lisäksi myönnettävä, että mainittujen rahastojen varat ovat luonteeltaan julkisia siinä tapauksessa, että ne ovat peräisin kyseisten työntekijöiden työnantajilta perityistä eläkemaksuista, tämä seikka ei kuitenkaan sellaisenaan riittäisi poistamaan EY 56 artiklan sovellettavuutta niitä koskeviin toimiin, kuten ilmenee perustamissopimuksen 67 artiklan [kumottu Amsterdamin sopimuksella] täytäntöönpanosta annetun direktiivin 88/361 liitteestä I, jonka mukaan käsitteellä ”pääomanliikkeet” tarkoitetaan muun muassa jäsenvaltioiden tai muiden hallintoyksiköiden tai julkisten laitosten varoja tai velkoja koskevia toimia.

(ks. 40 ja 41 kohta)

2. Kansallisella lainsäädännöllä, jossa asetetaan avoimille eläkerahastoille sekä määrällisiä että laadullisia rajoituksia, jotka koskevat sijoituksia kotimaan ulkopuolelle, rajoitetaan sellaisten yhtiöiden, joiden kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, mahdollisuuksia kerätä pääomaa kyseessä olevassa jäsenvaltiossa, koska mahdollisuutta hankkia muun muassa osakkeita tai yhteissijoitusyritysten osuuksia on rajoitettu mainitussa lainsäädännössä.

Tällaiset rajoitukset eivät ole perusteltuja EY 58 artiklan 1 kohdan b alakohdan perusteella, koska vaikka mainitussa kansallisessa lainsäädännössä vahvistetaankin mainittujen eläkerahastojen vakauden valvontaa koskevat säännöt, se ei sitä vastoin koske rahoituslaitosten toiminnan vakauden valvontaa säätelevien lakien ja asetusten rikkomisen estämistä eikä näin ollen kuulu EY 58 artiklassa määrätyn poikkeuksen soveltamisalaan.

Kyseiset rajoitukset eivät ole myöskään perusteltuja yleistä etua koskevan pakottavan syyn perusteella. Vaikka on nimittäin totta, että tarve taata eläkerahastojen hallinnoiminen varojen vakaus ja turvallisuus erityisesti antamalla vakauden valvontaan liittyviä sääntöjä on sellainen yleistä etua koskeva syy, jonka perusteella rajoitusten asettaminen pääomien vapaalle liikkuvuudelle voi olla oikeutettua, tällaisten rajoitusten on kuitenkin sovelluttava tavoiteltavaan päämäärään, eivätkä ne saa ylittää sitä, mikä on tarpeen kyseisen päämäärän saavuttamiseksi. Mainittujen eläkerahastojen vaikeudella arvioida ulkomaisiin sijoituksiin liittyviä riskejä ei voida perustella määrällisiä ja laadullisia rajoituksia, jotka liittyvät sijoittamiseen jäsenvaltioissa liikkeeseen laskettuihin arvopapereihin. Jäsenvaltioiden rahoitusvälineitä koskevien tietojen julkisuudesta sekä sijoittajien ja kuluttajien suojasta antamat säännökset ovat nimittäin olleet laajalti yhdenmukaistamisen kohteena unionin laajuisesti, mikä helpottaa pääomien eurooppalaisten yhteismarkkinoiden luomista. Tällaiset toimenpiteet eivät myöskään ole oikeutettuja sillä perusteella, että kansallisten viranomaisten on helpompi panna ne täytäntöön, mikä koskee myös parhaillaan luotavaa sosiaaliturvajärjestelmää tai sitä, että tietyillä näistä toimenpiteistä pyritään suojelemaan mainittuja rahastoja lisäkulujen tai liiallisten kulujen riskiltä, koska sijoittajan on otettava tällaiset kulut joka tapauksessa huomioon valitessaan sijoituksiaan niiden paikasta riippumatta.

Näin ollen jäsenvaltio ei ole noudattanut EY 56 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se on pitänyt voimassa lainsäännökset, joissa asetetaan avoimille eläkerahastoille sekä määrällisiä että laadullisia rajoituksia, jotka koskevat sijoituksia kotimaan ulkopuolelle, ja rajoitetaan näin ollen mainittujen eläkerahastojen sijoituksia muihin jäsenvaltioihin.

(ks. 51, 52, 56–58, 65–67, 69–71 ja 73 kohta sekä tuomiolauselma)