Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Verovelvollisia jälleenmyyjiä koskeva erityisjärjestelmä – Voittomarginaalijärjestelmä – Soveltamisala

(Neuvoston direktiivin 2006/112 314 artikla)

2. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Verovelvollisia jälleenmyyjiä koskeva erityisjärjestelmä – Verovelvollisen jälleenmyyjän unioniin tuomat tavarat – Voittomarginaalijärjestelmää ei voida soveltaa – Maahantuonnin yhteydessä maksetun veron vähennysoikeuden siirtäminen – Kielto

(Neuvoston direktiivin 2006/112 320 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta ja 2 kohta)

3. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Verovelvollisia jälleenmyyjiä koskeva erityisjärjestelmä – Voittomarginaalijärjestelmä – Voittomarginaalijärjestelmän soveltamisalan määrittävät säännökset – Maksetun veron vähennysoikeuden siirtämisedellytykset määrittelevä säännös tilanteessa, jossa on valittu tavallinen järjestelmä – Välitön oikeusvaikutus

(Neuvoston direktiivin 2006/112 314 artikla ja 320 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta ja 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112 314 artiklaa on tulkittava niin, ettei voittomarginaalijärjestelmää voida soveltaa luovutettaessa käytettyjen autonosien kaltaisia tavaroita, jotka verovelvollinen jälleenmyyjä on itse tuonut unioniin tavallisen arvonlisäverojärjestelmän mukaisesti.

Direktiivin 2006/112 rakenteesta ja systematiikasta sekä erityisesti sen IV osastossa olevasta verollisia liiketoimia koskevasta luokittelusta käy nimittäin ilmi, että direktiivin 314 artiklasta ilmenevät ”tavaroiden luovutukset” on erotettava muun muassa unionin alueelle kolmannesta valtiosta toteutettavasta ”tavaroiden maahantuonnista”.

(ks. 43 ja 53 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112 320 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa ja 2 kohtaa on tulkittava niin, että ne ovat esteenä kansalliselle säännökselle, jonka mukaan verovelvollisella jälleenmyyjällä, joka on maksanut tavallisen arvonlisäverojärjestelmän mukaisesti arvonlisäveron muiden tavaroiden kuin taide-, keräily- tai antiikkiesineiden maahantuonnin yhteydessä, on oikeus vähentää tämä arvonlisävero vasta myöhemmän, tavallisen arvonlisäverojärjestelmän alaisen luovutuksen yhteydessä.

Silloin, kun voittomarginaalijärjestelmän soveltaminen ei ole mahdollista ja näin ollen myös voittomarginaalijärjestelmän ja tavallisen arvonlisäverojärjestelmän soveltamista koskeva valinta on mahdoton, ei ole minkäänlaista petoksen vaaraa, jolla voitaisiin perustella se, ettei tavallista vähennysjärjestelmää voitaisi soveltaa.

(ks. 58 ja 59 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)

3. Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112 314 artiklalla sekä 320 artiklan 1 kohdan ensimmäisellä alakohdalla ja 2 kohdalla on välitön oikeusvaikutus, joka oikeuttaa yksityisen vetoamaan niihin kansallisissa tuomioistuimissa estääkseen niiden kanssa ristiriidassa olevan kansallisen lainsäädännön soveltamisen.

Direktiivin 314 artiklasta on todettava, että tilanteet, joissa voittomarginaaliverotusta koskevaa järjestelmää sovelletaan, on määritelty yksiselitteisin ilmauksin eikä niiden määritteleminen edellytä minkäänlaisia unionin tai jäsenvaltioiden toimia. Direktiivin 320 artiklan 1 kohdan ensimmäisestä alakohdasta on puolestaan todettava, että siinä yksilöidään selvästi ja ehdottomasti ne maahan tuodut tavarat, joiden myöhempi tavallisen arvonlisäverojärjestelmän alainen luovutus oikeuttaa verovelvollisen jälleenmyyjän vähentämään tavaran maahantuonnista maksettavan tai maksetun arvonlisäveron. Kyseisen 320 artiklan 2 kohdassa määritellään puolestaan samalla tavoin vähennysoikeuden siirtämistä koskevan säännöksen soveltamisala.

(ks. 62, 63 ja 65 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta)