YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)

12 päivänä joulukuuta 1996

Asia T-33/95

Maria Lidia Lozano Palacios

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Entinen kansallinen asiantuntija — Päivärahat — Asettautumiskorvaus — Muuttokulukorvaus — Palvelukseenottopaikka”

Täydellinen teksti ranskan kielellä II-1535

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan kumoamaan 12.4.1994 tehty komission päätös, jolla kantajan palvelukseenottopaikaksi määritettiin Bryssel ja kieltäydyttiin myöntämästä hänelle asettautumiskorvausta, muuttokulukorvausta sekä päivärahoja ja jossa myös vaaditaan komission velvoittamista suorittamaan edellä mainitut korvaukset.

Lopputulos:

Osittainen kumoaminen.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja, joka oli ennen Espanjan sosiaaliministeriön virkamies ja toimi kansallisena asiantuntijana komissiossa Brysselissä, nimitettiin koeajalla olevaksi virkamieheksi komissioon ja hänen asemapaikakseen määrättiin Bryssel.

Toimiessaan komissiossa kansallisena asiantuntijana kantaja sai palkkansa edelleen työnantajaltaan ja täytti verovelvoitteensa yhä Espanjassa. Kansallisiin asiantuntijoihin sovellettavien säännösten ja määräysten mukaan hänen on asuttava asemapaikkansa paikkakunnalla tai sellaisen välimatkan päässä siitä, ettei välimatka häiritse hänen tehtäviensä hoitamista.

Toimiessaan komissiossa kansallisena asiantuntijana kantaja asui Brysselissä. Hän antoi Madridin asuntonsa työtoverinsa käyttöön varaten kuitenkin itselleen oikeuden käyttää asuntoa käydessään Madridissa. Kyseisen asunnon vuokrasopimus päättyi ennen kuin kantaja otettiin palvelukseen virkamieheksi. Kantajan vanhemmat asuvat yhä Albacetessä Espanjassa.

Komissio määritti 12.4.1994 tekemällään päätöksellä kantajan palvelukseenottopaikaksi ja paikaksi, josta kantaja on lähtöisin, Brysselin, ja kieltäytyi korvaamasta kantajalle asettautumiskorvausta, muuttokulukorvausta ja päivärahoja. Kantajalle suoritettiin ulkomaankorvaus.

Kantaja teki valituksen kyseisestä päätöksestä.

Komissio hylkäsi tämän valituksen 11.11.1994 tekemällään päätöksellä, mutta se kuitenkin muutti paikaksi, josta kantaja on lähtöisin, Albaceten.

Pääasia

Päivärahat

Sen määrittelemiseksi, onko virkamies ”joutunut vaihtamaan asuinpaikkaa” Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 10 artiklan mukaisesti (liite Vilja henkilöstösäännöt), huomioon on otettava asuinpaikka, jonne virkamiehen intressit ovat keskittyneet. Jotta virkamiehellä olisi oikeus päivärahoihin, riittää, että hän ei voi enää asua entisellä asuinpaikallaan. Tulkinnan on oltava tällainen, koska päivärahojen tavoitteena on korvata virkamiehen epävarmasta työsuhteesta aiheutuvat haitat.

Viittaukset: asia C-43/94P, parlamentti v. Vienne, 11.8.1995 (Kok. 1995, s. I-2441,21 kohta).

Sen paikan määrittelemiseksi, jonne asianomainen henkilö on keskittänyt pysyvästi tai tavanmukaisesti intressinsä pyrkien siten luomaan tälle paikalle vakaan luonteen, on otettava huomion kaikki tällaiseen paikkaan liittyvät seikat. Huomioon otettavalla asuinpaikalla ei välttämättä tarkoiteta sitä asuinpaikkaa, joka virkamiehellä oli juuri ennen nimittämistään (48 kohta).

Viittaukset: asia C-452/93 P, Magdalena Fernández v. komissio, 15.9.1994 (Kok. 1994, s. I-4295, 22 ja 23 kohta) ja em. asia parlamentti v. Vienne, julkisasiamies Légerin ratkaisuehdotus (Kok. 1995, s. I-2443, 25 kohta).

Kun kantaja otettiin palvelukseen koeajalla olevaksi virkamieheksi, hänellä ei ollut asuntoa Madridissa. Ennen kuin hänet nimitettiin koeajalla olevaksi virkamieheksi, hänen tilanteensa oli epävarma, mutta hän ei ole kuitenkaan näyttänyt, että hänellä olisi asunto muualla kuin Brysselissä. Kun kantaja nimitettiin, hän ei siten joutunut vaihtamaan asuinpaikkaansa (51-53 kohta).

Se seikka, että kantaja on säilyttänyt tiettyjä suhteita Espanjaan, erityisesti koska hän oli työsuhteessa ministeriöön ja hän täytti Espanjassa kansallisvelvollisuutensa ja verovelvoitteensa, ei riitä näytöksi siitä, että kantajan piti vaihtaa asuinpaikkaa.

Tämä ratkaisu on liitteessä VII olevan 10 artiklan päämäärän mukainen, koska kyseisessä säännöksessä pyritään korvaamaan kulut ja haitat, joita koeajalla olevan virkamiehen epävarmasta tilanteesta aiheutuu, erityisesti koska tällainen henkilö joutuu asumaan väliaikaisesti asemapaikallaan ja säilyttämään kuitenkin samoin väliaikaisesti aikaisemman asuntonsa (55 kohta).

Viittaukset: asia 280/85, Mouzourakis v. parlamentti, 5.2.1987 (Kok. 1987, s. 589, 9 kohta); asia T-63/91, Benzler v. komissio, 10.7.1992 (Kok. 1992, s. II-2095, 20 kohta).

Siten peruste päivärahojen saamiselle puuttuu (55 kohta).

Viittaukset: em. asia Benzler v. komissio, 21 kohta.

Asettautumiskorvaus

Liitteessä VII olevan 5 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan virkamiehellä on oikeus asettautumiskorvaukseen, jos hän täyttää toisen kahdesta seuraavasta vaihtoehtoisesta edellytyksestä: hänen on täytettävä ulkomaankorvauksen saamista koskevat edellytykset tai näytettävä toteen, että hänen oli vaihdettava asuinpaikkaansa voidakseen täyttää henkilöstösääntöjen 20 artiklan mukaiset velvoitteet (57 ja 58 kohta).

Kantaja saa ulkomaankorvausta, joka hänelle on myönnetty lainvoimaisella komission päätöksellä. Hänellä on siten oikeus saada asettautumiskorvaus (60 ja 61 kohta).

Tällaisen oikeuden saadakseen virkamiehen ei tarvitse näyttää toteen tämän lisäksi, että hän on joutunut vaihtamaan asuinpaikkaa (61 kohta).

Asianomaisen henkilön ei tarvitse myöskään näyttää toteen todellisten kulujen olemassaoloa (62 kohta).

Viittaukset: asia 140/77, Verhaaf v. komissio, 9.11.1978 (Kok. 1978, s. 2117); asia 90/81, Burg v. yhteisöjen tuomioistuin, julkisasiamies Slynnin ratkaisuehdotus 18.3.1982 (Kok. 1982, s. 983, 995) ja asia T-42/89, Yorck von Wartenburg v. parlamentti, 30.1.1990 (Kok. 1990, s. II-31, 21-23 kohta).

Asettautumiskorvaus maksetaan vakinaistetulle virkamiehelle eikä koeajalla olevalle virkamiehelle. Siten normaalitapauksessa eli kun kysymyksessä on koeajan jälkeen vakinaistettu virkamies, asianomainen henkilö on jo ”asettautunut” asemapaikkaansa ainakin väliaikaisesti noudattaakseen henkilöstösääntöjen 20 artiklan mukaisia velvoitteitaan. Asettautumiskorvauksella pyritään korvaamaan asianmukaisesti vakinaistetun virkamiehen tilanteeseen liittyvät kulut, kun kyseinen virkamies siirtyy epävarmasta asemasta vakituiseksi viranhaltijaksi ja kun hänen on siten kyettävä asumaan ja sitoutumaan asemapaikkaansa pysyvästi määräämättömäksi mutta huomattavaksi ajaksi. On todennäköistä, että virkamiehelle, jonka on siten hankittava vakituinen asunto, aiheutuu tiettyjä lisäkuluja, erityisesti siitä, että hänen on sisustettava asuntonsa asianmukaisesti pidempää oleskelua varten, mitä kuluja hänelle ei aiheutunut, kun hänen tilanteensa oli epävarma (63 kohta).

Viittaukset: em. asia Verhaaf v. komissio, 18 kohta.

Kantajan tilanne on liitteessä VII olevan 5 artiklan 1 kohdan päämäärän mukainen, koska hän on joutunut hankkimaan vakaan asuinpaikan asemapaikaltaan (64 kohta).

Lopuksi liitteessä VII olevan 5 artiklan 3 kohdassa edellytetään pelkästään näyttöä siitä, että virkamies ja mahdollisesti hänen perheensä ovat asettautuneet virkamiehen asemapaikkaan, toisin sanoen että he asuvat siellä (65 kohta).

Riidanalainen päätös kumotaan siltä osin kuin siinä kieltäydytään myöntämästä kantajalle asettautumiskorvausta (66 kohta).

Muuttokulukorvaus

Liitteessä VII olevan 9 artiklan 1 kohdan tarkoituksena on mahdollistaa se, että virkamies pystyy maksamaan aikaisemmasta asuinpaikastaan asemapaikkaansa tehdyn muuton kustannukset. Kyseisessä säännöksessä säädetään vain todellisten kulujen korvaamisesta etukäteen hyväksytyn tarjouksen perusteella.

Sen määrittelemiseksi, onko kantaja joutunut muuttamaan asuinpaikkaansa noudattaakseen henkilöstösääntöjen 20 artiklan säännöksiä, yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa parlamentti vastaan Vienne antaman tuomion 21 kohdassa esittämää näkemystä, joka koskee ilmaisun ”on vaihdettava asuinpaikkaa” merkitystä liitteessä VII olevan 10 artiklan mukaisten päivärahojen yhteydessä, on sovellettava analogisesti (70 kohta).

Viittaukset: em. asia parlamentti v. Vienne, 21 kohta.

Kantaja ei ole joutunut muuttamaan asuinpaikkaansa, koska hänellä ei ollut fyysisesti asuinpaikkaa maassa, josta hän on lähtöisin. Hänellä ei siten ole oikeutta saada muuttokulukorvausta (71 kohta).

Viittaukset: asia T-132/95, Gammeltoft v. komissio, 12.12.1996 (Kok. H. 1996, s. II-1631).

Palvelukseenottopaikka

Kun kantaja otettiin palvelukseen, hänellä ei ollut muuta asuinpaikkaa kuin hänen asuinpaikkansa Brysselissä. Kyseistä asuinpaikkaa on siten pidettävä hänen vakituisena asuinpaikkanaan. Vaikka tämä asuinpaikka olisikin väliaikainen, kantaja ei ole näyttänyt toteen toisen sellaisen asuinpaikan olemassaoloa, joka täyttäisi edellytykset sille, että tällaista asuinpaikkaa voitaisiin pitää kantajan vakituisena asuinpaikkana silloin, kun hänet otetaan palvelukseen koeajalla olevaksi virkamieheksi. Siten komissio on aivan oikein määritellyt kantajan palvelukseenottopaikaksi Brysselin (76 ja 77 kohta).

Ratkaisu:

12.4.1994 tehty komission päätös kumotaan siltä osin kuin päätöksessä kieltäydytään myöntämästä kantajalle henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 5 artiklan 1 kohdan mukaista asettautumiskorvausta.

Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle mainittu korvaus 8 prosentin vuotuisine korkoineen siitä päivästä lähtien, jolloin kyseinen summa oli maksettava henkilöstösääntöjen liitteen VII mukaisesti.

Kanne hylätään muilta osin.