FI Euroopan unionin virallinen lehti C 223/22

Valitus, jonka Massimo Giannini on tehnyt 29.5.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-100/04, Massimo Giannini v. komissio, 12.3.2008 antamasta tuomiosta

(Asia C-231/08 P)

(2008/C 223/34)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Massimo Giannini (edustajat: avocate L. Levi ja avocate C. Ronzi)

Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-100/04 12.3.2008 antama tuomio on kumottava

— siten kantajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset on hyväksyttävä ja näin ollen — on kumottava kilpailun COM/A/9/01 valintalautakunnan päätös, joka annettiin tiedoksi valittajalle kirjeitse 11.6.2003, olla kirjaamatta valittajan nimeä tämän kilpailun varallaololuetteloon, sekä tarvittaessa kumottava päätös, joka annettiin tiedoksi valittajalle kirjeitse 8.7.2003 ja jolla hylättiin valittajan uudelleenkäsittelyä koskeva vaatimus ja kumottava päätös, joka annettiin valittajalle tiedoksi kirjeitse 2.12.2003 ja jolla hylättiin valittajan oikaisuvaatimus, — on myönnettävä korvausta aineellisesta vahingosta, joka arvioidaan yhtäältä väliaikaisen toimihenkilön sopimuksen päättymisen jälkeen saadun työttömyyskorvauksen ja palkkaluokkaan A 7/4 kuuluvan virkamiehen palkan välisen erotuksen perusteella ja toisaalta työttömyysjakson jälkeen palkkaluokkaan A 7/5 kuuluvan virkamiehen palkan perusteella ja on myönnettävä korvausta henkisestä kärsimyksestä, joka arvioidaan 1 euroksi

— vastapuoli on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa ja valitusasteessa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja vetoaa valituksensa tueksi etenkin kolmeen pääasialliseen valitusperusteeseen.

Kantaja väittää ensimmäisessä valitusperusteessa etenkin, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on loukannut oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja erityisesti oikeutta saada päätös asiassa kohtuullisessa ajassa. Asian saattamisen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen ja riidanalaisen tuomion antamisen välillä on nimittäin kulunut neljä vuotta. Valittajan mukaan mikään erityinen seikka ei ollut käsiteltävänä olevassa asiassa peruste oikeudenkäynnin tällaiselle kestolle. Tämän asian asiakirjat eivät olleet erityisen laajoja eivätkä oikeudellisesti monimutkaisia ja menettelyllä oli valittajalle todellista merkitystä.

Valittaja väittää toisessa valitusperusteessa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut henkilöstösääntöjen 4, 27 ja 29 artiklaa ja näin ollen yksikön etua sekä huolenpitovelvollisuutta, joka yhteisön toimielimillä on niiden toimihenkilöihin ja virkamiehiin nähden. Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistun sekoittaa tältä osin keskenään yhteisön virkamieheksi tulon avoimen kilpailun kautta, jonka tarkoituksena on muodostaa varallaololuettelo, ja jo työhönotettujen henkilöiden uran jatkumisen henkilöstösäännöissä säädettyjen keinojen, kuten siirtojen ja ylennysten, kautta.

Valittaja vetoaa kolmannessa valitusperusteessaan siihen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on loukannut velvollisuutta perustella tuomiot, se on loukannut syrjintäkiellon ja puolustautumisoikeuksien periaatteita sekä jättänyt huomioon ottamatta sen arvioitavaksi toimitetun näytön vääristelyn. Tämä viimeksi mainittu valitusperuste jakautuu kolmeen osaan.

Valittaja esittää kolmannen valitusperusteen ensimmäisessä osassa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on loukannut syrjintäkiellon periaatetta ja perusteluvelvollisuutta ja rikkonut näyttöä koskevia hallinnollisia säännöksiä, kun se on katsonut, että sillä seikalla, että tietyt hakijat tunsivat asiakirjan, johon kirjallinen koe perustui, ei loukattu syrjintäkiellon periaatetta ja kun se ei vaatinut vastapuolta esittämään konkreettista näyttöä siitä, ettei tämä seikka tarkoita syrjintää.

Tämän valitusperusteen toisessa osassa valittaja väittää, että syrjintäkiellon periaatetta on loukattu ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitettyä näyttöä on vääristelty sikäli kuin viimeksi mainittu on katsonut, että valintalautakunnan koostumus oli riittävän tasapainoinen hakijoiden objektiivisen vertailun ja arvioinnin varmistamiseksi, vaikka asiakirjat päinvastoin osoittavat, että tämä lautakunta ei ollut riittävän tasapainoinen ja sikäli kuin vastapuoli ei ilmoittanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle lukuisista olennaisista tosiseikoista.

Lopuksi valittaja vetoaa tämän valitusperusteen kolmannessa osassa uudelleen syrjintäkiellon loukkaamiseen, asian selvittämistä koskevien sääntöjen rikkomiseen ja puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen, jotka liittyvät ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamuksiin valintalautakunnan puolueettomuudesta.