ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 146/18

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 19.2.2015 – Sonos Europe BV v. Staatssecretaris van Financiën

(Asia C-84/15)

(2015/C 146/26)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Sonos Europe BV

Muu osapuoli: Staatssecretaris van Financiën

Ennakkoratkaisukysymys

Onko yhdistetyn nimikkeistön nimikkeitä 8517, 8518, 8519 ja 8527 tulkittava siten, että tässä päätöksessä kuvatun kaltainen tuote (Zoneplayer), joka vastaanottaa digitaalisia tietoja ja niitä tallentamatta (suoratoisto) toistaa ne vahvistettuna äänen muodossa viiden (integroidun) kaiuttimen kautta ja/tai välittää ne muihin lähiverkon laitteisiin, voidaan luokitella yhteen tai useampaan näistä nimikkeistä, ja jos näin on, mihin? Vai onko yhdistetyn nimikkeistön nimikettä 8543 tulkittava siten, että Zoneplayerin kaltainen laite on luokiteltava siihen sähkölaitteena, jolla on itsenäinen tehtävä?
2.

Toinen peruste, jonka mukaan valituksenalaisessa tuomiossa on oikeudellinen virhe ja se on riittämättömästi ja ristiriitaisesti perusteltu sakon lopullisen määrän määrittämisen osalta Yleinen tuomioistuin on sakon määrää määrittäessään käyttänyt aineellista toimivaltaansa kahdella tapaa virheellisellä tavalla: (i) valituksenalaisen tuomion perusteluista ei ensinnäkään ole mahdollista todeta, onko kyseinen tuomioistuin, kun se on alentanut sakon määrää 3 prosentilla, asianmukaisesti ottanut huomioon sekä valittajan syyksi luetun rikkomisen lyhyen keston että sen vähäisen vakavuuden; (ii) toiseksi valituksenalainen tuomio on ristiriitainen ja siinä on oikeudellisia virheitä, koska valittajan katsotaan olevan vastuussa muiden yritysten menettelystä 25.11.1997–30.11.1998 väliseltä ajalta ja koska sakon määrää määritettäessä valittajan on nimenomaisesti katsottu olevan siitä vastuussa.
2)

Ovatko unionin oikeuden periaatteet, erityisesti luottamuksensuojaa, oikeusvarmuutta ja suhteellisuutta koskevat periaatteet, esteenä sellaiselle jäsenvaltion oikeusjärjestyksen säännölle, jolla sallitaan sulkea julkisia hankintoja koskevien menettelyjen ulkopuolelle yritys, joka ei – koska hankintamenettelyä koskevissa toimissa ei nimenomaisesti ole tätä mainittu – ole ymmärtänyt, että sillä on velvollisuus – jonka laiminlyönnistä on seurauksena menettelyn ulkopuolelle sulkeminen – suorittaa tietty maksu, jotta se voi osallistua mainittuun menettelyyn, vaikka kyseistä velvollisuutta ei voida selvästi johtaa jäsenvaltion voimassa olevan lain sanamuodosta, mutta se on kuitenkin pääteltävissä sellaisen kaksiosaisen oikeudellisen toimenpiteen perusteella, joka koostuu ensinnäkin kyseisen jäsenvaltion positiivisen oikeusjärjestyksen tiettyjen säännösten laajasta tulkinnasta ja sitten hankintamenettelyä koskevien toimien sitovan sisällön täydentämisestä tällaisen laajan tulkinnan tulosten mukaisesti?
1)

Sovelletaanko Saksan maksukyvyttömyyslainsäädäntöä maksukyvyttömyysmenettelyistä annetun asetuksen (1) 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla saksalaisessa tuomioistuimessa käsiteltävänä olevaan kanteeseen, jolla konkurssipesän pesänhoitaja vaatii Englannin tai Walesin oikeuden mukaan perustetun yksityisen osakeyhtiön (private company limited by shares), jonka omaisuuden osalta on aloitettu maksukyvyttömyysmenettely Saksassa maksukyvyttömyysmenettelyistä annetun asetuksen 3 artiklan 1 kohdan nojalla, johtajan velvoittamista palauttamaan maksut, jotka tämä on suorittanut ennen maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista mutta sen jälkeen, kun maksukyvyttömyys on alkanut?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 96/2

Valitus, jonka Jyoti Ceramic Industries PVT. Ltd on tehnyt 1.7.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-239/12, Jyoti Ceramic Industries PVT. Ltd v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 10.9.2014 antamasta tuomiosta

(Asia C-420/14 P)

(2015/C 096/02)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Jyoti Ceramic Industries PVT. Ltd (edustaja: Rechtsanwalt D. Jochim ja Rechtsanwalt R. Egerer)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), DeguDent GmbH

Euroopan unionin tuomioistuin (seitsemäs jaosto) hylkäsi valituksen 5.2.2015 antamallaan ratkaisulla ja velvoitti valittajan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 81/2

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie (Puola) on esittänyt 1.7.2014 – ASPROD sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie

(Asia C-313/14)

(2015/C 081/03)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie

Pääasian asianosaiset

Kantaja: ASPROD sp. z o.o.

Vastaaja: Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie

Unionin tuomioistuin (toinen jaosto) totesi 3.12.2014 antamallaan määräyksellä, että alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19.10.1992 annetun direktiivin 92/83/ETY (1) 27 artiklan 1 kohdan f alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön kaltaiselle lainsäädännölle, jossa mainitussa säännöksessä säädetyn valmisteverovapautuksen soveltamisen edellytykseksi asetetaan se, että kyseisellä toimijalla on verohallinnon päätös, jossa vahvistetaan säännöksen nojalla vapautettujen tuotteiden käytölle enimmäisrajat

(1) EYVL L 316, s. 21.
2.

Unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut tavaramerkkiasetuksen 76 artiklan 2 kohtaa ja täytäntöönpanoasetuksen 50 säännön 1 kohdan kolmatta alakohtaa tehdessään virheellisen tulkinnan näistä säännöksistä johtuvan harkintavallan laajuudesta. Unionin yleinen tuomioistuin on katsonut, että valituslautakunnalla on tällainen harkintavalta riippumatta siitä, ovatko sille ensimmäisen kerran esitetyt asiakirjat lisäaineistoa vai eivät. Kysymys siitä, myönnetäänkö tavaramerkkiasetuksen 76 artiklan 2 kohdassa ja täytäntöönpanoasetuksen 50 säännön 1 kohdan kolmannessa alakohdassa valituslautakunnille harkintavaltaa silloinkin, kun valituslautakunnalle valmistelematta esitetyt asiakirjat ovat uusia, on oikeudellinen kysymys, joka unionin tuomioistuimen on ratkaistava.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 65/21

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 24.11.2014 – Toorank Productions BV v. Staatssecretaris van Financiën

(Asia C-532/14)

(2015/C 065/31)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Toorank Productions BV

Vastapuoli: Staatssecretaris van Financiën

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko yhdistetyn nimikkeistön nimikettä 2206 tulkittava siten, että kyseiseen nimikkeeseen on luokiteltava juoma, jonka alkoholipitoisuus on 13,4 tilavuusprosenttia ja joka on saatu sekoittamalla Ferm Fruit — nimellä kutsuttuun, omenatiivisteestä käymisen avulla valmistettuun, puhdistettuun, alkoholipitoiseen (perus)juomaan sokeria, aromeja, väri- ja makuaineita, sakeuttamisaineita, säilöntäaineita ja tislattua alkoholia, siten että kyseisen alkoholin määrä ei tilavuuden eikä pitoisuuden kannalta katsottuna ylitä 49:ää prosenttia juomassa olevasta alkoholista, josta 51 prosenttia on käymisteitse saatua alkoholia? Jos edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko yhdistetyn nimikkeistön alanimikettä 2208 70 tulkittava siten, että tämän kaltainen juoma on luokiteltava liköörinä kyseiseen nimikkeeseen?
1)

Onko unionin oikeuden kanssa ristiriidassa se, että tukiohjelmaan sovelletaan asetuksen (EY) N:o 800/2008 (1) (ryhmäpoikkeusasetus) 25 artiklassa säädettyä erityismenettelyä, jolloin tukiohjelma on vapautettu SEUT 108 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, mutta siinä ei noudateta asetuksen N:o 800/2008 I luvussa säädettyjä eri velvoitteita eikä siinä viitata myöskään millään tavalla ryhmäpoikkeusasetukseen?
2)

Jos hyväksytyn jätteiden siirron joitakin yksityiskohtia ja/tai ehtoja muutetaan olennaisesti asetuksen N:o 1013/2006 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla ja jos tämän ilmoittaminen viranomaiselle laiminlyödään, onko kyseessä asetuksen N:o 1013/2006 2 artiklan 35 kohdan d alakohdassa tarkoitettu jätteiden siirto ”tavalla, jota ei ole olennaisilta osiltaan eritelty ilmoitus- tai siirtoasiakirjoissa”, joka on katsottava tämän vuoksi laittomaksi jätteiden siirroksi?
2)

Onko komission päätös 2013/448/EU päästökauppadirektiivin 10 a artiklan 5 a kohdan vastainen siltä osin kuin komissio on teollisuuden päästökattoa määritellessään jättänyt huomioon ottamatta (i) osan niiden toimintojen ja laitosten todennetuista päästöistä kaudella 2005–2007, jotka on lisätty päästökauppadirektiivin soveltamisalaan kaudelle 2008–2012, mutta joiden osalta todentamisvelvoitetta ei ollut kaudella 2005–2007 eikä niitä näin ole rekisteröity CITL-järjestelmään; (ii) kaudelle 2008–2012 ja 2013–2020 päästökauppadirektiivin soveltamisalaan lisätyt uudet toiminnot niiltä osin kuin ne eivät ole sisältyneet päästökauppadirektiivin soveltamisalaan vuosina 2005–2007 ja jolloin uusia toimintoja harjoitetaan päästökauppadirektiivin soveltamisalaan jo vuosina 2005–2007 kuuluneissa laitoksissa; (iii) ennen 30.6.2011 suljettujen laitosten päästöt, vaikka kyseisillä laitoksilla tosiasiallisesti on todennettuja päästöjä kaudella 2005–2007 ja osin myös kaudella 2008–2012? Jos kysymyksiin 2(i)–(iii) on vastattava joiltakin osin myöntävästi, onko komission päätös 2013/448/EU monialaisen korjauskertoimen soveltamisen osalta tällöin pätemätön siten, että sitä ei ole sovellettava?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 448/8

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Saksa) on esittänyt 26.9.2014 – Davitas GmbH v. Stadt Aschaffenburg

(Asia C-448/14)

(2014/C 448/10)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Davitas GmbH

Vastapuoli: Stadt Aschaffenburg

Muu osapuoli: Landesanwaltschaft Bayern

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko valittajan myymän tuotteen ”De Tox Forte” osalta kyse asetuksen (EY) N:o 258/97 (1) 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetusta elintarvikkeesta tai elintarvikkeen ainesosasta, jolla on uusi molekyylirakenne?

Riittääkö myöntävän vastauksen antamiseksi tähän kysymykseen erityisesti se, ettei tätä tuotetta, jonka aineosana on klinoptiloliitti sen tietyssä perusmolekyylirakenteessa, ollut käytetty vielä ennen 15.5.1997 elintarvikkeena, vai onko lisäksi tarpeen, että tämä tuote on valmistettava valmistusprosessissa sellaista menetelmää käyttäen, joka johtaa uuteen tai tarkoituksellisesti muunnettuun molekyylirakenteeseen, ja että kyseessä on siis oltava aine, jota ei ole esiintynyt aikaisemmin sellaisenaan luonnossa?

(1) Uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden uusista ainesosista 27.1.1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 258/97 (EYVL L 43, s. 1).
7.

Riidanalaisten sopimusten sopimusehtojen virheellinen tulkinta, olennaisen väitteen huomiotta jättäminen ja asiakirjojen vääristely — Käsitettä ”overall statement of accounts” on tulkittu ja sovellettu virheellisesti sekä vilpittömän mielen suojan ja Kreikan oikeuden vastaisesti ja käsitettä ”receipts” sopimusten nimenomaisten ehtojen vastaisesti. — Kantajan esittämää olennaista väitettä, joka koskee Access e-Gov -hankkeen ennakkomaksun kirjaamista sen kirjanpitoon ennen paikalla tehdyn tarkastuksen loppua, ei ole otettu huomioon eikä ratkaistu. — Kanteen liitteitä A3, A6, A9, A11, A14 ja A17 on vääristelty.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 282/23

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Ranska) on esittänyt 4.6.2014 – LFB Biomédicaments ja Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) v. Ministre du travail, de l’emploi et de la santé ja Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État

(Asia C-271/14)

2014/C 282/28

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d'État

Pääasian asianosaiset

Kantajat: LFB Biomédicaments ja Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France)

Vastaajat: Ministre du travail, de l’emploi et de la santé ja Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État

Ennakkoratkaisukysymys

Edellyttävätkö ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden hintojen sääntelytoimenpiteiden avoimuudesta ja niiden soveltamisesta kansallisissa sairausvakuutusjärjestelmissä 21.12.1988 annetun neuvoston direktiivin 89/105/ETY (1) 6 artiklan 5 alakohdan säännökset perustelemaan päätöksen valmisteen poistamisesta sellaisten sairaanhoitolaitoksissa hoidettaville potilaille annettujen lääkkeiden luettelosta, jotka voidaan korvata pakollisista sairausvakuutusjärjestelmistä niiden sairaalapalvelujen lisäksi, jotka korvataan diagnoosiin sidotun yhtenäisen ryhmän vahvistamien oleskeluun ja hoitoon liittyvien kiinteämääräisten korvausten perusteella?

(1) EYVL L 40, s. 8.
—

Valitus on hyväksyttävä, unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalainen tuomio on kumottava kokonaisuudessaan jäljempänä esitetyn mukaisesti, Helleenien tasavallan kanne on hyväksyttävä, Euroopan unionin riidanalainen päätös on kumottava ja komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
1)

Onko 17.5.1977 annetun neuvoston direktiivin 77/388/ETY (1)2 artiklan 1 alakohtaa ja 10 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kiinteämääräistä summaa, joka lasketaan prosenttiosuutena franchising-sopimuksen perusteella toteutettujen lentojen vuosittaisesta liikevaihdosta ja jonka lentoyhtiö maksaa toisen lentoyhtiön puolesta luovuttamistaan vanhenevista lipuista, on pidettävä viimeksi mainitulle maksettuna arvonlisäveron soveltamisalan ulkopuolisena korvauksena korvauskelpoisesta vahingosta, joka on aiheutunut siitä, että tämä on turhaan käyttänyt liikennevälineitään, vai luovutetuista mutta vanhentuneista lipuista saatavia tuloja vastaavana summana?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 235/7

Valitus, jonka H on tehnyt 7.5.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-490/13, GJ v. unionin tuomioistuin, 27.2.2014 antamasta määräyksestä

(Asia C-221/14 P)

2014/C 235/10

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: H (edustaja: dikigoros S. Sagias)

Muu osapuoli: Euroopan unionin tuomioistuin

Vaatimukset

— valituksenalainen määräys on kumottava

— asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen sen käsiteltäväksi ensimmäisenä oikeusasteena taikka ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt vaatimukset on vaihtoehtoisesti hyväksyttävä kokonaisuudessaan

— vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että muutoksenhakumenettelyssä.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja esittää valituksensa tueksi kolme perustetta, joilla hän moittii unionin yleisen tuomioistuimen 27.2.2014 antamaa määräystä.

Ensimmäisessä valitusperusteessaan valittaja katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti SEUT 263 artiklaa, virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (1) 90 ja 91 artiklaa sekä Euroopan yhteisöjen virkamiesten sairausvakuutusturvaa koskevien yhteisten sääntöjen 2 ja 35 artiklaa. Valittaja katsoo yhtäältä, että valituksenalainen määräys on oikeudellisesti virheellinen, koska unionin yleinen tuomioistuin on katsonut, että unionin tuomioistuimen entisten jäsenten nostamiin kanteisiin yhteisen sairausjärjestelmän mukaista vakuutusturvaa koskevista heille vastaisista toimista sovelletaan ainoastaan SEUT 263 artiklaa ja että nämä kanteet on nostettava tässä määräyksessä tarkoitetussa kahden kuukauden määräajassa. Toisaalta unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohtaa sovelleta unionin tuomioistuimen jäseniin ja entisiin jäseniin.

Toisessa valitusperusteessaan valittaja katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen kieltäytyessään soveltamasta anteeksi annettavaa erehdystä koskevaa oikeuskäytäntöä.

Kolmannessa valitusperusteessaan valittaja katsoo, että unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 111 artiklan soveltamisessa on tehty oikeudellinen virhe ja menettelyvirhe. Valittaja nimittäin riitauttaa sen, että unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetun kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten on todettu ”selvästi” puuttuvan, jolloin valittajalla ei ole ollut tilaisuutta lausua mielipidettään perusteesta, jolla kanne on päätetty jättää tutkimatta. Unionin yleinen tuomioistuin on myös loukannut valittajan oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, valittajan puolustautumisoikeuksia sekä erityisesti oikeutta tulla kuulluksi ja oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja täten sivuuttanut Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan.

(1) Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta 22.3.2004 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 723/2004 (EUVL L 124, s. 1).
1)

Onko asetuksen (1) 7 artiklan nojalla maksettaviin korvauksiin oikeus myös siinä tapauksessa, että varatun lennon lähtö on viivästynyt yli kolme tuntia ja matkustajan varaus on siirretty toisen lentoyhtiön lennolle siten, että myöhästyminen määräpaikkaan saavuttaessa on huomattavasti pienempi kuin alkuperäisellä lennolla mutta sekä alkuperäinen lento että korvaava lento saapuvat alkuperäiseen määräpaikkaan runsaasti yli kolme tuntia myöhässä?
4)

Onko direktiivin 2008/115 15 artiklan 1 kohdan a ja b alakohtaa, 4 kohtaa ja 6 kohtaa luettuna yhdessä kolmannen maan kansalaisten perusoikeuksien ja ihmisarvon kunnioittamista ja suhteellisuusperiaatteen soveltamista koskevien johdanto-osan toisen ja 13 perustelukappaleen kanssa tulkittava pääasian kaltaisessa tilanteessa siten, että a) kolmannen maan kansalainen ei tee yhteistyötä valmisteltaessa hänen alkuperämaahan paluutaan koskevan päätöksen täytäntöönpanoa, jos hän ilmaisee kyseisen maan suurlähetystön virkailijalle suullisesti, että hän ei halua palata alkuperämaahansa, vaikka hän on aiemmin tehnyt ilmoituksen vapaaehtoisesta paluusta ja antanut paikkansapitävät tiedot henkilöllisyydestään, ja että kolmansista maista hankittavat asiakirjat viivästyvät ja palauttamispäätöksen täytäntöönpanon mahdollisuus on kohtuullinen, jos tässä tilanteessa kyseisen maan suurlähetystö ei myönnä asianomaisen alkuperämaahansa matkustamista varten tarvittavaa asiakirjaa, vaikka se on vahvistanut asianomaisen henkilöllisyyden? b) jos ei ole olemassa kohtuullista mahdollisuutta, että palauttamispäätöksen täytäntöönpanosta seuraisi sellaisen kolmannen maan kansalaisen vapauttaminen, jolla ei ole henkilöasiakirjoja, joka on ylittänyt valtioiden rajan laittomasti ja ilmoittaa, ettei halua palata alkuperämaahansa, on katsottava, että jäsenvaltiolla on velvollisuus antaa väliaikainen asiakirja asianomaisen asemasta, jos alkuperämaan suurlähetystö ei tässä tilanteessa myönnä asianomaiselle alkuperämaahan matkustamista varten tarvittavaa asiakirjaa, vaikka se on vahvistanut asianomaisen henkilöllisyyden?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 151/10

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 14.2.2014 – Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW) ja B. Wilson v. WW Realisation 1 Ltd, selvitystilassa, Ethel Austin Ltd ja Secretary of State for Business, Innovation and Skills

(Asia C-80/14)

2014/C 151/13

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW) ja B. Wilson

Vastapuolet: WW Realisation 1 Ltd, selvitystilassa, Ethel Austin Ltd ja Secretary of State for Business, Innovation and Skills

Ennakkoratkaisukysymykset

1) a) Viitataanko ilmaisulla ”vähintään 20:n” työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun direktiivin N:o 98/59/EY (1) 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa irtisanomisten lukumäärään kaikissa työnantajan yrityksissä, joissa irtisanomisia suoritetaan 90 päivän aikana, vai viitataanko sillä irtisanomisten lukumäärään kussakin yksittäisessä yrityksessä? b) Jos 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa viitataan irtisanomisten lukumäärään kussakin yksittäisessä yrityksessä, mitä ”yrityksellä” tarkoitetaan? Erityisesti onko yrityksen katsottava tarkoittavan koko kyseistä vähittäismyyntiliiketoimintaa yhtenä taloudellisena liiketoimintakokonaisuutena tai sitä osaa mainitusta liiketoiminnasta, joka harkitsee irtisanomisia, sen sijaan, että yrityksellä tarkoitettaisiin sitä yksikköä, johon työntekijä on osoitettu tehtäviensä suorittamista varten, kuten jokaista yksittäistä liikettä.

2) Tilanteessa, jossa työntekijä vaatii suojakorvausta yksityiseltä työnantajalta, voiko jäsenvaltio vedota siihen, ettei direktiivi N:o 98/59 perusta välittömästi sovellettavia oikeuksia suhteessa työnantajaan tilanteessa, jossa i) siinä tapauksessa, että jäsenvaltio ei olisi jättänyt panematta direktiiviä asianmukaisesti täytäntöön kansallisessa oikeudessa, yksityinen työnantaja olisi ollut velvollinen maksamaan työntekijälle suojakorvausta sen vuoksi, ettei kyseinen työnantaja ollut suorittanut kuulemista direktiivin mukaisesti ja ii) koska mainittu työnantaja on maksukyvytön, siinä tapauksessa, että yksityinen työnantaja määrätään maksamaan suojakorvausta eikä se sitä maksa ja jäsenvaltiolle esitetään hakemus, kyseinen jäsenvaltio olisi itse velvollinen maksamaan mainitun suojakorvauksen työntekijälle sellaisen kansallisen lainsäädännön nojalla, jolla työntekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa 22.10.2008 annettu direktiivi 2008/94/EY (2) on pantu täytäntöön kansallisessa oikeudessa, ellei jäsenvaltion palkkaturvajärjestelmässä ole asetettu korvausvelvollisuutta koskevaa rajoitusta kyseisen direktiivin 4 artiklan nojalla?

(1) EYVL L 226, s. 6.

(2) EUVL L 283, s. 36.
—

toteaa, että Maltan tasavalta ei ole noudattanut sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1), sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla asetuksella N:o 118/97 (2), 46b artiklan eikä sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 (3) 54 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on alentanut Maltan vanhuuseläkkeitä määrällä, joka vastaa sellaista Yhdistyneen kuningaskunnan virkamieseläkettä, jota maksetaan The Principal Civil Service Pension Schemen, The National Health Service Pension Schemen tai The Armed Forces Pension Schemen 1975:n, siltä osin kuin se koskee The Royal Air Forcea, nojalla
—

Luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 539/2001 muuttamisesta 11.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1289/2013 (1) 1 artiklan 1 kohta sekä 4 kohta siltä osin kuin siinä säädetään uudesta 4 b artiklasta, on kumottava
b)

Jos toisen kysymyksen a kohtaan vastataan myöntävästi, onko asetuksen (EY) N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdan a alakohdan ilmaisua ”sen paikkakunnan – –, missä kanteen perusteena oleva velvoite on täytetty tai täytettävä” tulkittava siten, että sillä tarkoitetaan paikkakuntaa, jossa hallituksen jäsen on täyttänyt yhtiöoikeudellisen tehtävänsä tai hänen olisi pitänyt se täyttää ja joka lähtökohtaisesti on kyseisen asetuksen 60 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettu paikka, missä kyseisellä yhtiöllä on keskushallinto tai pääasiallinen toimipaikka?