ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Onko tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (1) 1 artiklan 5 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että kansallinen lainsäädäntö – jossa välityspalvelun, jonka tarkoituksena on sähköisen alustan avulla korvausta vastaan saattaa yhteen mahdollisia vuokralaisia ja lyhytaikaisia majoituspalveluja tarjoavia ammattimaisia tai ei-ammattimaisia vuokranantajia, tarjoajille asetetaan velvollisuus toimittaa veroviranomaisen kirjallisesta pyynnöstä ja hallinnollisen sakon uhalla ”majoitusliikkeen pitäjää koskevat tiedot, majoitusliikkeiden yhteystiedot sekä yöpymisten ja kuluneena vuonna käytössä olleiden majoitusyksiköiden lukumäärä”, kun tavoitteena on yksilöidä majoitusliikkeitä koskevan alueellisen veron maksamiseen velvolliset tahot sekä niiden veronalaiset tulot – kuuluu ”verotuksen alaan” ja on siten jätettävä mainitun direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle?
2)

Onko arvonlisäverodirektiivin 90 artiklan 1 ja 2 kohtaa sekä 273 artiklaa (etenkin kun otetaan huomioon 23.11.29017 annettu tuomio Di Maura ja 29.1.2020 annettu määräys Porr Építési Kft.) ja unioin oikeuden tehokkuusperiaatetta, vastaavuusperiaatetta ja verotuksen neutraalisuuden periaatetta tulkittava siten, että näiden säännösten ja periaatteiden vastaiseksi on katsottava jäsenvaltion lainkäyttäjän käytäntö, jonka mukaan, kun kyse on lopullisesti perintäkelvottomiksi tulleita saatavia koskevan arvonlisäveron palauttamisesta, jäsenvaltion lainkäyttäjä edellyttää arvonlisäveron palauttamiselta, että verovelvollisten on sen lisäksi, että niiden on valvottava kyseinen saatava maksukyvyttömyysmenettelyssä, ryhdyttävä muihin perintätoimenpiteisiin saadakseen saatavansa perityksi?
5.

Onko SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa ja yleistä periaatetta, joka koskee oikeuttaa saattaa asiansa etukäteen laillisesti perustetun tuomioistuimen käsiteltäväksi, tulkittava siten, että jäsenvaltion ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen on hylättävä sellaisen asian asiakirja-aineiston siirtämistä koskeva pyyntö, jossa se on esittänyt ennakkoratkaisupyynnön unionin tuomioistuimelle, jos tällaisen pyynnön on esittänyt henkilö, joka on nimitetty tuomarin virkaan sellaisen kansallisen lainsäädännön nojalla ja olosuhteissa, joiden johdosta tuomioistuin ei täytä puolueettomuuden ja riippumattomuuden vaatimuksia eikä ole laillisesti perustettu tuomioistuin, ilman että sen olisi ensin päätettävä asiassa C-508/19 esitetyssä ennakkoratkaisupyynnössä tai unionin tuomioistuimen tuomiossa A. K. ym. (C-585/18, C-624/18 i C-625/18, EU:C:2019:982) tarkoitettu menettely?
a.

sille, että tosiasiallisen omistajan tai edunsaajan henkilötiedot, jotka on kirjattu direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 2018/843 1 artiklan 15 kohdalla, 30 artiklan mukaisesti perustettuun tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien rekisteriin, ovat suuren yleisön saatavilla ilman mitään valvontaa tai perustelutarvetta ja ilman että rekisteröity (tosiasiallinen omistaja tai edunsaaja) saa tietää, kenellä on ollut pääsy häntä koskeviin henkilötietoihin; eikä
1)

Onko sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 (1) 44 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että se estää vanhuuseläkkeen myöntämiseen toimivaltaista jäsenvaltiota ottamasta muissa jäsenvaltioissa täytettyjä lastenhoitokausia huomioon silloin, kun eläkkeen hakija on kyseisiä lastenhoitokausia lukuun ottamatta koko työelämänsä toiminut palkkatyössä tai itsenäisenä ammatinharjoittajana tämän jäsenvaltion lainsäädännön alaisuudessa, jo pelkästään siksi, että mainittu eläkkeen hakija ei ajankohtana, jona lastenhoitokauden huomioon ottaminen kyseisen lapsen osalta alkoi tämän jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, toiminut palkkatyössä eikä itsenäisenä ammatinharjoittajana? Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Pécsi Törvényszék (Unkari) on esittänyt 8.10.2020 – FGSZ Földgázszállító Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Asia C-507/20)

(2021/C 28/24)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Pécsi Törvényszék

Pääasian asianosaiset

Kantaja: FGSZ Földgázszállító Zrt.

Vastaaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Ennakkoratkaisukysymys

Voidaanko suhteellisuusperiaatteen, veron neutraalisuuden periaatteen ja tehokkuusperiaatteen mukaisena pitää – erityisesti kun otetaan huomioon asiassa C-8/17, Biosafe annetun julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksen 63 kohta, asiassa C-246, Di Maura annetun tuomion 27 kohta, asiassa C-396/16, T-2 annetun tuomion 36 kohta ja se, ettei jäsenvaltio voi vähentää arvonlisäverona suurempaa summaa kuin se, jonka tavaran luovuttaja tai palvelun suorittaja on todellisuudessa luovutuksen tai suorituksen perusteella laskuttanut, – jäsenvaltiossa sovellettua käytäntöä, jonka mukaan silloin, kun on kyse arvonlisäverodirektiivin (1) 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun lopullisen maksulaiminlyönnin johdosta sovellettavasta veron perusteen alentamisesta, tämä vaikuttaa ex tunc, ja kyseisen jäsenvaltion vahvistama yleinen viiden vuoden vanhentumisaika, jonka kuluessa veron perusteen alentaminen on tehtävä, lasketaan alkavaksi alkuperäisestä tavaroiden luovutuksesta eikä siitä, kun kyseessä oleva saatava on tullut perintäkelvottomaksi, ja tämän vanhentumisajan päätyttyä vilpittömässä mielessä olevalta verovelvolliselta viedään oikeus veron perusteen alentamiseen lopullisesti perintäkelvottomiksi tulleiden saatavien osalta, kun tavaroiden luovutushetken ja sen hetken välillä, jolloin saatava on tullut lopullisesti perintäkelvottomaksi, on voinut kulua useita vuosia ja kun kansallisessa lainsäädännössä ei hetkellä, jolloin saatava on tullut lopullisesti perintäkelvottomaksi, ole unionin oikeussääntöjen vastaisesti säädetty mahdollisuudesta veron perusteen alentamiseen saatavan lopullisen perintäkelvottomuuden perusteella?

(1) Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).
3)

Jos vastaus ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen on myöntävä, onko kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 16.2.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/7/EU (uudelleenlaadittu) (EUVL 2011, L 48, s. 1) 12 artiklan 4 kohdan ja kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 29.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/35/EY 6 artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä tulkittava siten, että ne ovat esteenä kaupallisissa toimissa tapahtuvien kohtuuttomien viivästysten torjumisesta 8.3.2013 annetun lain 15 §:n ja kaupallisten toimien maksuajoista 12.6.2003 annetun lain (ustawa o terminie zapłaty w transakcjach handlowych) 12 §:n sellaiselle tulkinnalle, joka sulkee pois edellä mainitun direktiivin ja sen täytäntöönpanolain säännösten soveltamisen 28.4.2013 ja 1.1.2004 jälkeen tehtyihin sopimuksiin, joilla pysyvä käyttöoikeus on myyty sen nykyiselle haltijalle, joka on velvollinen maksamaan vuosimaksun, siinä tapauksessa, että Skarb Państwa on alun perin antanut maa-alueen pysyvään käyttöön toiselle toimijalle ennen 28.4.2013 ja 1.1.2004?
—

Asetusten (EY) N:o 1071/2009, (EY) N:o 1072/2009 ja (EU) N:o 1024/2012 muuttamisesta niiden mukauttamiseksi maantieliikenteen alan kehitykseen 15.7.2020 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2020/1055 seuraavat säännökset on kumottava: a) 1 artiklan 3 kohta siltä osin kuin kyseisellä säännöksellä lisätään asetuksen N:o 1071/2009 (1) 5 artiklaan 1 kohdan b ja g alakohta b) 2 artiklan 4 kohdan a alakohta, jolla lisätään asetuksen N:o 1072/2009 (2) 8 artiklaan 2 a kohta c) 2 artiklan 5 kohdan b alakohta, jolla lisätään asetuksen N:o 1072/2009 10 artiklaan 7 kohta
C 19/15

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Puola) on esittänyt 22.7.2020 – Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty v. D.P.

(Asia C-338/20)

(2021/C 19/19)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty

Vastaaja: D.P.

Ennakkoratkaisukysymys

Voiko toimeenpanovaltion viranomainen kieltäytyä säännösten, joilla puitepäätöksen 2005/214/YOS (1) 20 artiklan 3 kohta saatetaan osaksi kansallista oikeutta, nojalla panemasta toimeen taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöstä sillä perusteella, että oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin on loukattu, jos kyseinen päätös on toimitettu seuraamuksen saaneelle ilman, että päätöstä on käännetty kielelle, jota vastaanottaja ymmärtää?

(1) Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta taloudellisiin seuraamuksiin 24.2.2005 tehty neuvoston puitepäätös 2005/214/YOS (EUVL 2005, L 76, s. 16).
2)

Onko jäsenvaltion tuomioistuimella, jonka toimivalta perustuu siihen, että toisen jäsenvaltion tuomioistuin, jossa asia oli aikaisemmin pantu vireille, on todennut, ettei se ole toimivaltainen, oikeus tutkia, oliko tuomioistuimen, jossa asia oli aikaisemmin pantu vireille, ratkaisulle EU:n perintöasetuksen 6 artiklan a alakohdan ja 7 artiklan a alakohdan mukaiset edellytykset? Missä määrin tuomioistuimen, jossa asia oli aikaisemmin pantu vireille, ratkaisu on sitova? Erityisesti: a) Onko jäsenvaltion tuomioistuimella, jonka toimivalta perustuu siihen, että toisen jäsenvaltion tuomioistuin, jossa asia oli aikaisemmin pantu vireille, toteaa, ettei se ole toimivaltainen, oikeus tutkia, onko perittävä valinnut jäsenvaltion oikeuden EU:n perintöasetuksen 22 artiklan mukaan pätevästi? b) Onko jäsenvaltion tuomioistuimella, jonka toimivalta perustuu siihen, että toisen jäsenvaltion tuomioistuin, jossa asia oli aikaisemmin pantu vireille, toteaa, ettei se ole toimivaltainen, oikeus tutkia, oliko jokin asianosainen EU:n perintöasetuksen 6 artiklan a alakohdan mukaisesti pyytänyt tuomioistuinta, jossa asia oli aikaisemmin pantu vireille, toteamaan, ettei se ole toimivaltainen? c) Onko jäsenvaltion tuomioistuimella, jonka toimivalta perustuu siihen, että toisen jäsenvaltion tuomioistuin, jossa asia oli aikaisemmin pantu vireille, toteaa, ettei se ole toimivaltainen, oikeus tutkia, onko tuomioistuimella, jossa asia oli aikaisemmin pantu vireille, ollut perusteet katsoa, että sen jäsenvaltion tuomioistuimilla, jonka laki oli valittu, on paremmat edellytykset ratkaista perintöasia?
6-3:

a) Onko asetuksen N:o 715/2007 13 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen käsitettä ”tehokkaat, oikeasuhteiset ja vaikuttavat” toimenpiteet tulkittava siten, että tavanomaisessa käytössä aiheutunutta ajoneuvon ostajan vahinkoa ei voida kuitata tai alentaa sen vuoksi, että hänellä on ollut tosiasiallinen mahdollisuus käyttää ajoneuvoa, joka ei vastaa asetusta N:o 715/2007? b) Kieltääkö unionin oikeuteen sisältyvä tehokkaan vaikutuksen ajatus sen, että asetuksen N:o 715/2007 13 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä tarkoitetun ”tehokkaan, oikeasuhteisen ja varoittavan” toimenpiteen käsite olisi erilainen sen mukaan, onko asetuksen N:o 715/2007 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rikkomus tehty tahallisesti vai vain tuottamuksellisesti, ja ostetun ajoneuvon tosiasiallisen käyttömahdollisuuden vähentäminen vahingonkorvauksesta olisi oikeutettua vain viimeksi mainitussa tapauksessa? c) Onko asetuksen N:o 715/2007 13 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä tarkoitettua ”tehokkaan, oikeasuhteisen ja varoittavan” toimenpiteen käsitettä tulkittava siten, että myös silloin, jos etu hyvitetään, ajoneuvon valmistajan on suoritettava taloudellista käyttökorvausta saamastaan pääomasta ja vastasuoritukselle on siis maksettava korkoa? d) Onko asetuksen N:o 715/2007 13 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä tarkoitettua ”tehokkaan, oikeasuhteisen ja varoittavan” toimenpiteen käsitettä tulkittava siten, että asetuksen N:o 715/2007 vastaisen ajoneuvon valmistajalta on joka tapauksessa evättävä ensimmäisen vakavan takaisinvetoa koskevan määräyksen ajankohdasta lukien mahdollisuus vaatia tosiasiallisen käyttömahdollisuuden kuittaamista vastasuorituksesta?
C 433/31

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 28.9.2020 – BC v. Deutsche Lufthansa AG

(Asia C-467/20)

(2020/C 433/38)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Amtsgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: BC

Vastaaja: Deutsche Lufthansa AG

Ennakkoratkaisukysymys

Onko asetuksen N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa, tarkasteltuina yhdessä saman asetuksen 3 artiklan 5 kohdan kanssa, tulkittava siten, että kun on kyse yhteen ainoaan varaukseen perustuvasta kaksiosaisesta lennosta (johon siis liittyy jatkolento) jäsenvaltion alueen ulkopuolelta (kolmas maa) sijaitsevalta lentoasemalta jäsenvaltion alueella sijaitsevalle lentoasemalle kolmannessa maassa sijaitsevan lentoaseman kautta, lentomatkustaja, joka saapuu lopulliseen määräpaikkaansa vähintään kolme tuntia myöhässä ensimmäisen lennon, josta vastasi yhteisten reittitunnusten käyttöä koskevan sopimuksen perusteella kolmanteen maahan sijoittautunut lentoliikenteen harjoittaja, viivästymisen vuoksi, voi nostaa kyseiseen asetukseen perustuvan korvauskanteensa sitä yhteisön lentoliikenteen harjoittajaa vastaan, jolta koko lentomatka varattiin mutta joka itse suoritti vain jälkimmäisen lennon?

(1) Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).
4)

Jos ensimmäiseen, toiseen ja kolmanteen kysymykseen vastataan kieltävästi: Onko asetuksen N:o 261/2004 2 artiklan j alakohtaa tulkittava siten, että tilanteessa, jossa lentomatkustajat ovat ajoissa (tässä: noin kaksi tuntia) ennen lennon lähtöä olleet lähtöselvitystiskin jonossa, mutta ovat lentoyhtiön puutteellisesti suorittaman organisoinnin (esim. avoinna olevien lähtöselvitystiskien riittämättömän määrän, henkilöstövajeen ja sen vuoksi, että lentomatkustajille ei ole tiedotettu kaiutinkuulutuksin) ja/tai lentoasemalla esiintyvien häiriöiden vuoksi (tässä: vika matkatavarahihnan toiminnassa) päässeet lähtöselvitystiskille vasta ajankohtana (tässä: viisi minuuttia ennen aikataulun mukaista lähtöaikaa), jolloin koneeseen nousu on jo päättynyt, minkä vuoksi heitä ei enää kuljetettu, on kyseessä asetuksen 2 artiklan j alakohdassa tarkoitettu lennolle pääsyn epääminen?
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Mitä vaatimuksia direktiivin 2003/86/EY 16 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulle todelliselle perhesuhteelle on tällaisessa tapauksessa asetettava? a) Riittääkö tähän oikeudellinen vanhemman ja lapsen välinen suhde, vai edellytetäänkö myös todellista perhe-elämää? b) Jos edellytyksenä on myös todellinen perhe-elämä: Miten tiivistä perhe-elämän on oltava? Riittävätkö tähän esimerkiksi satunnaiset tai säännölliset vierailut, edellytetäänkö asumista samassa taloudessa vai edellytetäänkö lisäksi tukiyhteisöä (Beistandsgemeinschaft), jonka jäsenet ovat riippuvaisia toisistaan? c) Edellyttääkö tällä välin täysi-ikäiseksi tulleen lapsen, joka oleskelee vielä kolmannessa maassa ja joka on jättänyt perheenyhdistämistä koskevan hakemuksen muuttaakseen pakolaiseksi tunnustetun vanhemman luo, perheenyhdistäminen sen ennustettavuutta, että perhe-elämää jatketaan maahantulon jälkeen kysymyksessä 2 b edellytetyllä tavalla jäsenvaltiossa?
3)

Ovatko puitepäätös 2002/584/YOS ja perusoikeuskirjan 47 artiklan toinen kohta esteenä sille, että täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen panee eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöön todettuaan, että — pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa jokainen rikoksesta epäilty altistuu todelliselle vaaralle, että oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaa perusoikeutta loukataan, vaaran liittyessä kyseisen jäsenvaltion lainkäyttövallan riippumattomuutta koskeviin rakenteellisiin ja yleisiin puutteisiin — ei ole pelkästään mahdollista, että näillä rakenteellisilla ja yleisillä puutteilla on kielteinen vaikutus niihin kyseisen jäsenvaltion tuomioistuimiin, jotka ovat toimivaltaisia antamaan ratkaisun luovutettavaksi pyydettyyn henkilöön sovellettavissa menettelyissä, vaan näin myös tosiasiallisesti tapahtuu ja — tästä syystä on olemassa painavia perusteita uskoa, että luovutettavaksi pyydetty henkilö altistuu todelliselle vaaralle, että hänen perusoikeuttaan saada asiansa käsitellyksi riippumattomassa tuomioistuimessa loukataan ja näin ollen hänellä olevan oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan perusoikeuden keskeiseen sisältöön puututaan, vaikka luovutettavaksi pyydetty henkilö ei näistä rakenteellisista ja yleisistä puutteista riippumatta ole ilmaissut erityisiä huolenaiheita ja vaikka luovutettavaksi pyydetyn henkilön henkilökohtainen tilanne sekä niiden rikosten luonne, joista häntä syytetään, ja tosiseikasto, joka on eurooppalaisen pidätysmääräyksen perustana, eivät näistä rakenteellisista ja yleisistä puutteista riippumatta ole omiaan herättämään pelkoa siitä, että täytäntöönpano- ja/tai lainsäädäntövalta kohdistaisi konkreettista painostusta hänen rikosoikeudenkäyntiinsä tai pyrkisi vaikuttamaan siihen?
C 339/2

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 22.7.2020 – Conseil national des centres commerciaux v. Premier ministre, Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance ja Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales

(Asia C-325/20)

(2020/C 339/02)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Conseil national des centres commerciaux

Vastaajat: Premier ministre, Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance ja Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales

Ennakkoratkaisukysymys

Onko palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY (1) 14 artiklan 6 kohtaa tulkittava siten, että siinä sallitaan elinkeinoelämää edustavien pätevien henkilöiden mukanaolo kollegiaalisessa elimessä, jolla on toimivalta antaa lausunto kaupallisen toiminnan harjoittamista koskevan luvan myöntämisestä, kun näiden henkilöiden tehtävänä on ainoastaan tehdä selkoa elinkeinoelämän tilanteesta asianomaisella talousalueella ja kertoa hankkeen vaikutuksista kyseiseen elinkeinoelämään ilman, että he osallistuvat lupahakemusta koskevaan äänestykseen?

(1) EUVL 2006, L 376, s. 36.
3)

Onko miesten ja naisten tasa-arvon periaatteen kaltaista Euroopan unionin oikeuden perustavanlaatuista periaatetta, joka on tunnustettu unionin perustana olevaksi arvoksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 ja 3 artiklassa, ja sukupuoleen perustuvan syrjinnän kieltoa, joka on tunnustettu perusoikeudeksi Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklassa, luettuina yhdessä Euroopan ihmisoikeussopimuksen 14 artiklan kanssa, tulkittava siten, että niiden kanssa on ristiriidassa pääasian kohteena olevan kaltainen kansallinen toimenpide (joka perustuu perustuslakituomioistuimen 11.3.2014 antamaan tuomioon nro 40/2014, sitä tulkitsevaan kansalliseen oikeuskäytäntöön ja lainsäädännön muutokseen, jolla se on pantu täytäntöön), jolla on tehty – käytännössä, koska virallistamista koskevasta vaatimusta ei yleisesti tiedetä ja koska vaatimuksen noudattamista varten ei ole säädetty siirtymäajasta – leskeneläkkeen saaminen ensi vaiheessa mahdottomaksi ja myöhemmin vaikeutettu sitä kohtuuttomasti, kun kyseessä on avoliitto, josta säädetään Katalonian siviililaissa, kun tästä aiheutuu haittaa huomattavasti suuremmalle prosenttiosuudelle naisista kuin miehistä?
C 297/22

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Suceava (Romania) on esittänyt 23.4.2020 – BE ja DT v. Administrația Județeană a Finanțelor Publice Suceava, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Iași, Accer Ipurl – lichidator judiciar al BE ja EP

(Asia C-182/20)

(2020/C 297/29)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Suceava

Pääasian asianosaiset

Hakijat: BE ja DT

Vastapuolet: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Suceava, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Iași, Accer Ipurl – lichidator judiciar al BE ja EP

Ennakkoratkaisukysymys

Ovatko direktiivi 2006/112/EY (1) sekä verotuksen neutraalisuutta, arvonlisäveron vähennysoikeutta ja verotuksen oikeusvarmuutta koskevat periaatteet pääasian kaltaisissa olosuhteissa esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan talouden toimijaa koskevan konkurssimenettelyn aloittaminen johtaa automaattisesti ja ilman lisätarkastuksia arvonlisäveron oikaisuun, jonka seurauksena kyseiseltä toimijalta evätään arvonlisäveron vähennysoikeus konkurssiin asettamista edeltävien veronalaisten liiketoimien osalta ja talouden toimija määrätään maksamaan kyseinen vähennyskelpoinen vero? Onko suhteellisuusperiaate esteenä pääasian kaltaisissa olosuhteissa tällaisille kansallisen oikeuden säännöksille, kun otetaan huomioon asianomaiselle talouden toimijalle koituvat taloudelliset seuraukset ja tällaisen oikaisun lopullisuus?

(1) Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).
C 279/34

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Högsta förvaltningsdomstolen (Ruotsi) on esittänyt 9.6.2020 – Skatteverket v. Skellefteå Industrihus Aktiebolag

(Asia C-248/20)

(2020/C 279/45)

Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Högsta förvaltningsdomstolen

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Skatteverket

Vastapuoli: Skellefteå Industrihus Aktiebolag

Ennakkoratkaisukysymys

Onko arvonlisäverodirektiivin (1) ja erityisesti sen 137, 168, 184–187, 189 ja 192 artiklan kanssa yhteensopivaa se, että kiinteistönomistajan, joka on hakeutunut vapaaehtoisesti verovelvolliseksi rakennuksen rakennusvaiheen aikana ja joka on vähentänyt rakennushankkeen osalta ostoihin sisältyvän veron, on maksettava välittömästi takaisin koko ostoihin sisältyvä vero korkoineen sillä perusteella, että verovelvollisuus päättyy sen vuoksi, että rakennushanke keskeytetään ennen rakennuksen valmistumista, eikä vuokraus näin ollen toteudu?

(1) Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1)
3)

Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko niin, että merkitystä ei ole sillä, jos pakkauksen uudelleen merkitsemisen jälkeen kohdeyleisö näkee, että alkuperäisen toimittajan turvaominaisuutta on vahingoitettu, mikäli varmistetaan, että rinnakkaistuoja on siitä vastuussa ja että tämä on kiinnittänyt alkuperäiseen sekundaaripakkaukseen uuden turvaominaisuuden? Onko tässä yhteydessä merkitystä sillä, jos avaamisen jäljet tulevat näkyviin vasta, kun lääkkeen sekundaaripakkaus avataan?