ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 390/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 16.9.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Înalta Curte de Casație și Justiție – Romania) – SC Romenergo SA ja Aris Capital SA v. Autoritatea de Supraveghere Financiară

(Asia C-339/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Pääomien vapaa liikkuvuus - Yhtiöoikeus - Säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi hyväksytyt osakkeet - Finanssisijoitusyhtiö - Kansallinen säännöstö, jossa säädetään tiettyjen finanssisijoitusyhtiöiden pääomaomistuksen enimmäismäärästä - Lakisääteinen olettama yhteistoiminnasta)

(2020/C 390/12)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Înalta Curte de Casație și Justiție

Pääasian asianosaiset

Valittajat: SC Romenergo SA ja Aris Capital SA

Vastapuoli: Autoritatea de Supraveghere Financiară

Tuomiolauselma

SEUT 63 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle toimenpiteelle, jolla asetetaan finanssisijoitusyhtiöiden pääomasta omistetun osuuden enimmäissuuruudeksi 5 prosenttia, mikäli tätä toimenpidettä ei voida oikeuttaa yleistä etua koskevalla pakottavalla syyllä, mistä varmistuminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.

(1) EUVL C 255, 29.7.2019.
1)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että verovelvollisella on oikeus vähentää kunnan hyväksi suorittamistaan kunnallisen tien levennystöistä maksamansa ostoihin sisältyvä arvonlisävero silloin, kun kyseistä tietä käyttävät sekä tämä verovelvollinen taloudellisessa toiminnassaan että ketkä tahansa muut tienkäyttäjät, jos levennystyöt eivät ole ylittäneet sitä, mikä on tarpeen verovelvollisen taloudellisen toiminnan mahdollistamiseksi, ja jos töiden kulut sisältyvät saman verovelvollisen myöhemmässä vaihdannan vaiheessa toteuttamien liiketoimien hintaan.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 3.9.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Rejonowy dla m. st. Warszawy XV Wydział Gospodarczy – Puola) – Delfly sp. z o.o. v. Smartwings Poland sp. z o.o., aiemmin Travel Service Polska sp. z o.o.

(Asia C-356/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Lentoliikenne - Asetus (EY) N:o 261/2004 - 7 artikla - Oikeus korvaukseen lennon viivästymisen tai peruuttamisen vuoksi - Korvausta koskevat menettelytavat - Kansallisessa valuutassa ilmaistu vaatimus - Kansallinen säännös, jonka mukaan velkoja ei saa valita valuttaa)

(2020/C 378/14)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Rejonowy dla m. st. Warszawy XV Wydział Gospodarczy

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Delfly sp. z o.o.

Vastaaja: Smartwings Poland sp. z o.o., aiemmin Travel Service Polska sp. z o.o.

Tuomiolauselma

Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 261/2004 ja erityisesti sen 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että matkustaja, jonka lento on peruutettu tai viivästynyt pitkäaikaisesti, tai hänen oikeusseuraajansa voi vaatia tässä säännöksessä tarkoitetun korvauksen maksamista sellaisessa kansallisessa valuutassa, joka on käytössä hänen asuinpaikassaan, niin että mainittu säännös on esteenä jäsenvaltion säännöstölle tai oikeuskäytännölle, jonka mukaan matkustajan tai hänen oikeusseuraajansa tässä tarkoituksessa esittämä vaatimus hylätään yksin siitä syystä, että hän on ilmaissut vaatimuksen tässä kansallisessa valuutassa.

(1) EUVL C 280, 19.8.2019.
C 279/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 2.7.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberlandesgericht Düsseldorf – Saksa) – mk advokaten GbR v. MBK Rechtsanwälte GbR

(Asia C-684/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Tavaramerkit - Direktiivi 2008/95/EY - 5 artiklan 1 kohta - Sellaisen merkin käyttäminen elinkeinotoiminnassa, joka on sama tai samankaltainen kuin toiselle kuuluva tavaramerkki ja samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten kuin ne, joita varten kyseinen tavaramerkki on rekisteröity - Ilmaisun ”käyttää” ulottuvuus - Elinkeinotoimintaa harjoittavan henkilön pyynnöstä internetsivustolle ladattu mainos, joka on sittemmin toistettu muilla internetsivustoilla)

(2020/C 279/18)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberlandesgericht Düsseldorf

Pääasian asianosaiset

Valittaja: mk advokaten GbR

Vastapuoli: MBK Rechtsanwälte GbR

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY 5 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että elinkeinotoimintaa harjoittava henkilö, joka on laittanut internetsivustolle toiselle kuuluvaa tavaramerkkiä loukkaavan mainoksen, ei käytä merkkiä, joka on sama kuin kyseinen tavaramerkki, kun muiden internetsivustojen ylläpitäjät toistavat kyseisen mainoksen lataamalla sen omasta aloitteestaan ja omissa nimissään näille muille sivustoille.

(1) EUVL C 413, 9.12.2019.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 9.7.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesfinanzhof – Saksa) – HF v. Finanzamt Bad Neuenahr-Ahrweiler

(Asia C-374/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - Vähennysten oikaiseminen - Vähennysoikeuden muutos - Sekä verollisiin liiketoimiin että verosta vapautettuihin liiketoimiin käytetty tuotantotavara - Vähennykseen oikeuttavan liiketoiminnan lopettaminen - Jäljelle jäänyt käyttö yksinomaan verosta vapautettuihin liiketoimiin)

(2020/C 287/19)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Hakija: HF

Vastapuoli: Finanzamt Bad Neuenahr-Ahrweiler

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 184, 185 ja 187 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan verovelvollinen, joka on saanut oikeuden vähentää verosta vapautettujen liiketoimien suorittamistarkoituksessa ylläpitämänsä vanhain- ja hoitokodin lisärakennuksessa sijaitsevan kahvilan, joka on tarkoitettu käytettäväksi sekä verollisiin että verosta vapautettuihin liiketoimiin, rakentamiseen liittyvän arvonlisäveron suhteellisen osuuden, on velvollinen oikaisemaan alkuperäistä arvonlisäveron vähennystä silloin, kun kyseinen verovelvollinen on lopettanut kaiken verollisen liiketoiminnan tämän kahvilan tiloissa, jos verovelvollinen suorittaa edelleen verosta vapautettuja liiketoimia näissä tiloissa ja käyttää niitä näin ollen yksinomaan näihin liiketoimiin.

(1) EUVL C 288, 26.8.2019.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 18.6.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Augstākā tiesa (Senāts) – Latvia) – Valsts ieņēmumu dienests v. SIA ”Hydro Energo”

(Asia C-340/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - Tulliluokittelu - Tullinimike 7407 - Kuparitavarat ja kupariset esineet - Suorakaiteen muotoiset kuumavalssatut kupari- tai kupariseosharkot)

(2020/C 271/24)

Oikeudenkäyntikieli: latvia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Augstākā tiesa (Senāts)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Valsts ieņēmumu dienests

Vastaaja: SIA ”Hydro Energo”

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 27.9.2011 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 1006/2011, olevan yhdistetyn nimikkeistön nimikettä 74.07 on tulkittava siten, että tähän nimikkeeseen voivat kuulua suorakaiteen muotoiset kupari- tai kupariseosharkot, joiden paksuus on suurempi kuin 1/10 leveydestä ja jotka on kuumavalssattu mutta joiden poikkileikkauksessa on havaittavissa epäsäännöllisiä huokosia, koloja ja halkeamia.

(1) EUVL C 220, 1.7.2019.
2)

Direktiivin 76/308 10 artiklaa ja direktiivin 2008/55 10 artiklaa on tulkittava siten, että — näissä säännöksissä käytetyllä etuoikeuden käsitteellä tarkoitetaan kaikkia mekanismeja, jotka johtavat siihen, että saatavien kilpailutilanteessa tietyllä saatavalla on parempi oikeus maksuun — pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion valtuutta turvautua kuittaukseen saatavien kilpailutilanteessa on pidettävä näissä säännöksissä tarkoitettuna etuoikeutena silloin, kun tämä valtuus antaa kyseiselle jäsenvaltiolle sellaisen paremman tai ensisijaisen oikeuden maksuun saatavistaan, jollaista muilla velkojilla ei ole, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä.
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 2.4.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Vrhovni sud – Kroatia) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on I. N.

(Asia C-897/19 PPU) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely - ETA-sopimus - Syrjintäkielto - 36 artikla - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Soveltamisala - Euroopan unionin sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välinen sopimus viimeksi mainittujen osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen - Euroopan unionin jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan välinen luovutusmenettelyä koskeva sopimus - Islannin kansalaisen luovuttaminen kolmanteen valtioon - Jäsenvaltion kansalaisten suojeleminen luovuttamiselta - Toisen valtion kansalaisia ei suojella vastaavalla tavalla - Islannin kansalainen, joka on saanut turvapaikan kansallisen oikeuden nojalla ennen Islannin kansalaisuuden saamista - Vapaan liikkuvuuden rajoitus - Rankaisematta jäämisen estämiseen perustuva oikeuttamisperuste - Oikeasuhteisuus - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 19 artiklan 2 kohdassa määrättyjen takeiden tarkastaminen)

(2020/C 222/18)

Oikeudenkäyntikieli: kroaatti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Vrhovni sud

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

I. N.

Muu osapuoli: Venäjän federaatio

Tuomiolauselma

Unionin oikeutta ja erityisesti Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen 36 artiklaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 19 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kun jäsenvaltio, johon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen sopimuspuolena olevan Euroopan vapaakauppajärjestöön (EFTA) kuuluvan valtion, jonka kanssa Euroopan unioni on tehnyt luovuttamista koskevan sopimuksen, kansalainen on siirtynyt, saa rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen, joka on allekirjoitettu Pariisissa 13.12.1957, nojalla luovutuspyynnön kolmannelta valtiolta ja kun kyseinen EFTA-valtio on myöntänyt mainitulle kansalaiselle, ennen kuin tämä on saanut tämän EFTA-valtion kansalaisuuden, turvapaikan nimenomaan niiden syytetoimien johdosta, jotka häneen on kohdistettu siinä valtiossa, joka on esittänyt luovutuspyynnön, pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on tarkastettava, ettei luovuttamisella loukata Euroopan unionin perusoikeuskirjan 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja oikeuksia, ja turvapaikan myöntäminen on erityisen varteenotettava seikka tämän tarkastuksen yhteydessä. Ennen kuin pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio suunnittelee panevansa luovutuspyynnön täytäntöön, sen on joka tapauksessa annettava tieto tälle samalle EFTA-valtiolle ja mahdollisesti tämän pyynnöstä luovutettava sille mainittu kansalainen luovuttamista koskevan sopimuksen määräysten mukaisesti edellyttäen, että mainittu EFTA-valtio on oman oikeutensa nojalla toimivaltainen asettamaan kyseisen kansalaisen syytteeseen alueensa ulkopuolella tehdyistä teoista.

(1) EUVL C 45, 10.2.2020.
2)

Direktiiviä 2009/73 on tulkittava siten, että se ei ole esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jolla mainitussa direktiivissä tarkoitettu kyseisen jäsenvaltion sääntelyviranomainen vapautetaan tiettyjen kansallisen lainsäädännön säännösten, joilla säädetään säädösten antamista koskevasta menettelystä, noudattamisesta silloin, kun se antaa toimen, jossa asetetaan kyseisen direktiivin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu julkisen palvelun velvoite, kunhan sovellettavalla kansallisella lainsäädännöllä voidaan taata, että kyseinen toimi on kyseisen säännöksen aineellisten vaatimusten mukainen eli se on kattavasti perusteltu ja julkaistu siten, että kaupallisesti arkaluonteisten tietojen luottamuksellisuus ei vaarannu, sekä tuomioistuinten valvottavissa.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.12.2019 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Cour d’appel – Luxemburg ja rechtbank Amsterdam – Alankomaat) – Eurooppalaisten pidätysmääräysten täytäntöönpano, joiden kohteena ovat JR (C 566/19 PPU) ja YC (C 626/19 PPU)

(yhdistetyt asiat C-566/19 PPU ja C-626/19 PPU) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely - Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Eurooppalainen pidätysmääräys - Puitepäätös 2002/584/YOS - 6 artiklan 1 kohta - Pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen käsite - Arviointiperusteet - Jäsenvaltion syyttäjäviranomaisen syytetoimenpiteitä varten antama eurooppalainen pidätysmääräys)

(2020/C 54/14)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet

Cour d’appel ja rechtbank Amsterdam

Pääasian asianosaiset

JR (C 566/19 PPU) ja YC (C 626/19 PPU)

Tuomiolauselma

Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitetun pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen käsitteen alaan kuuluvat jäsenvaltion syyttäjät, joiden tehtävänä on syytteen nostaminen ja jotka ovat esimiehensä johdon ja valvonnan alaisia, jos heidän asemansa takaa heille riippumattomuuden erityisesti suhteessa täytäntöönpanovaltaan eurooppalaista pidätysmääräystä antamisen yhteydessä.

Puitepäätöstä 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, on tulkittava siten, että tehokasta oikeussuojaa tuomioistuimissa koskevat vaatimukset, joiden on täytyttävä sellaisen henkilön osalta, josta on annettu eurooppalainen pidätysmääräys syytetoimenpiteitä varten, täyttyvät, jos kyseisen pidätysmääräyksen antamisedellytyksiin ja erityisesti sen oikeasuhteisuuteen kohdistuu sen antaneen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan tuomioistuinvalvonta kyseisessä jäsenvaltiossa.

(1) EUVL C 337, 7.10.2019. EUVL C 383. 11.11.2019
Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 24.10.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal de première instance de Liège – Belgia) – BU v. Belgian valtio

(asia C-35/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - Yhdenvertainen kohtelu - Tulovero - Kansallinen lainsäädäntö - Vammaisille henkilöille myönnettävien korvausten verovapaus - Toisesta jäsenvaltiosta saadut korvaukset eivät kuulu verovapauden alaan - Erilainen kohtelu)

(2019/C 432/15)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal de première instance de Liège

Pääasian asianosaiset

Kantaja: BU

Vastaaja: Belgian valtio

Tuomiolauselma

SEUT 45 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa säädetään – tähän oikeuttamisperusteita liittämättä, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on kuitenkin tarkistettava –, että vammaisille henkilöille tarkoitettuihin korvauksiin sovellettavan verovapautuksen edellytyksenä on, että nämä korvaukset maksaa jokin asianomaisen jäsenvaltion elin, ja jolla verovapautuksen ulkopuolelle siis suljetaan luonteeltaan samanlaiset, jonkin muun jäsenvaltion maksamat korvaukset, vaikka korvausten saaja asuu asianomaisessa jäsenvaltiossa.

(1) EUVL C 103, 18.3.2019.
3)

Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkiviranomainen) perustamisesta sekä päätöksen N:o 716/2009/EY muuttamisesta ja komission päätöksen 2009/78/EY kumoamisesta 24.11.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 17 artiklan 3 kohtaa, luettuna yhdessä sen johdanto-osan 27 perustelukappaleen kanssa, on tulkittava siten, että kansallisen tuomioistuimen on otettava huomioon Euroopan pankkiviranomaisen kyseisen säännöksen perusteella antama suositus ratkaistakseen käsiteltäväkseen saatetun riita-asian erityisesti sellaisen kanteen yhteydessä, jonka tarkoituksena on saada todetuksi jäsenvaltion vastuu vahingoista, jotka ovat aiheutuneet yksityiselle unionin oikeuden soveltamatta jättämisestä taikka virheellisestä tai riittämättömästä soveltamisesta, joka on johtanut kyseiseen tutkimusmenettelyn johdosta annettuun suositukseen. Yksityisten, joille on aiheutunut vahinkoa tällaisella suosituksella todetusta unionin oikeuden rikkomisesta, on, vaikka suositusta ei ole osoitettu niille, voitava tukeutua tähän suositukseen saadakseen todetuksi toimivaltaisissa kansallisissa tuomioistuimissa asianomaisen jäsenvaltion vastuun kyseisestä unionin oikeuden rikkomisesta. Euroopan pankkiviranomaisen Balgarska Narodna Bankalle (Bulgarian kansallinen keskuspankki) ja Fond za garantirane na vlogovete v bankitelle (talletustakuurahasto) 17.10.2014 antama suositus EBA/REC/2014/02 direktiivin 94/19/EY noudattamiseksi välttämättömistä toimenpiteistä on pätemätön siltä osin kuin siinä rinnastetaan Balgarska Narodna Bankan päätös asettaa Korporativna targovska banka AD erityisvalvontaan ja keskeyttää sen velvoitteet direktiivin 94/19, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/14, 1 artiklan 3 alakohdan i alakohdassa tarkoitettuun toteamukseen siitä, ettei talletuksia kyetä maksamaan.
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 9.9.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesverwaltungsgericht – Itävalta) – FN, GM, Adler Real Estate AG, HL ja Petrus Advisers LLP v. Übernahmekommission

(Asia C-546/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Yhtiöoikeus - Julkiset ostotarjoukset - Direktiivi 2004/25/EY - 5 artikla - Pakollinen tarjous - 4 artikla - Valvontaviranomainen - Lainvoimainen päätös, jossa todetaan julkisen ostotarjouksen tekemistä koskevan velvollisuuden laiminlyönti - Kyseisen päätöksen sitova vaikutus saman viranomaisen myöhemmin vireille panemassa hallinnollista seuraamusta koskevassa menettelyssä - Unionin oikeuden tehokkuusperiaate - Unionin oikeuden yleiset periaatteet - Puolustautumisoikeudet - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 47 ja 48 artikla - Vaikenemisoikeus - Syyttömyysolettama - Oikeus saada asiansa käsitellyksi riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa)

(2021/C 462/03)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesverwaltungsgericht

Pääasian asianosaiset

Kantajat: FN, GM, Adler Real Estate AG, HL ja Petrus Advisers LLP

Vastaaja: Übernahmekommission

Tuomiolauselma

Julkisista ostotarjouksista 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/25/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 15.5.2014 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2014/59/EU, 4 ja 17 artiklaa, luettuina unionin oikeudessa taattujen puolustautumisoikeuksien – erityisesti oikeuden tulla kuulluksi – sekä perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklan valossa, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion käytännölle, jonka mukaan päätöksellä, jossa todetaan kyseisen direktiivin rikkominen ja josta on tullut lainvoimainen, on sitova vaikutus kyseisen direktiivin säännösten rikkomisesta määrättävää, luonteeltaan rikosoikeudellista hallinnollista seuraamusta koskevassa myöhemmässä menettelyssä, jos kyseisen menettelyn osapuolet eivät ole rikkomisen toteamista koskevan aiemman menettelyn aikana voineet käyttää täysimääräisesti puolustautumisoikeuksia – erityisesti oikeutta tulla kuulluksi – eivätkä vedota vaikenemisoikeuteen tai syyttömyysolettamaan niiden tosiseikkojen osalta, joita myöhemmin käytetään syytteen tukena, tai jos he eivät voi käyttää oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin tällaista päätöstä vastaan tuomioistuimessa, jolla on toimivalta ratkaista asia sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen osalta.

(1) EUVL C 427, 26.11.2018.
2)

Tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan yleissopimuksen, joka on allekirjoitettu Århusissa 25.6.1998 ja hyväksytty Euroopan yhteisön puolesta päätöksellä 2005/370, 9 artiklan 2 kappaletta on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että siinä tarkoitettujen, kyseisen yleissopimuksen 2 artiklan 5 kappaleessa tarkoitettuun yleisöön, jota asia koskee, kuuluvien valtiosta riippumattomien järjestöjen nostamien kanteiden tutkittavaksi ottaminen edellyttäisi kyseisten järjestöjen osallistumista riidanalaisen päätöksen valmistelumenettelyyn, vaikka tätä edellytystä ei sovelleta, jos niitä ei voida kohtuudella moittia siitä, etteivät ne ole osallistuneet siihen. Kyseisen yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappale ei sitä vastoin ole esteenä sille, että siinä tarkoitetun kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksenä on kantajan osallistuminen riidanalaisen päätöksen valmistelumenettelyyn, paitsi jos häntä ei voida kohtuudella asian olosuhteet huomioon ottaen moittia siitä, ettei hän ole osallistunut päätöksentekomenettelyyn.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 1.10.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Rēzeknes tiesa – Latvia) – LSEZ SIA ”Elme Messer Metalurgs” v. Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra

(Asia C-743/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Rakennerahastot - Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR) - Asetus (EY) N:o 1083/2006 - 2 artiklan 7 alakohta - Sääntöjenvastaisuuden käsite - Unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen rikkominen, joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä - Euroopan unionin yleiselle talousarviolle aiheutunut vahinko - Tuensaajan ainoan liikekumppanin konkurssi)

(2020/C 399/11)

Oikeudenkäyntikieli: latvia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rēzeknes tiesa

Pääasian asianosaiset

Kantaja: LSEZ SIA ”Elme Messer Metalurgs”

Vastaaja: Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra

Tuomiolauselma

Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006, sellaisena kuin se on muutettuna 16.6.2010 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 539/2010, 2 artiklan 7 alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitettuna sääntöjenvastaisuutena voidaan pitää tilannetta, jossa EAKR:sta tukea saanut tuensaaja ei saavuta merkityksellisellä ajanjaksolla rahoitettavan toimen yhteydessä vaadittavan liikevaihdon tasoa sen ainoan liikekumppanin maksukyvyttömyyden tai toiminnan keskeytymisen vuoksi.

(1) EUVL C 54, 11.2.2019.