ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
122

Kantajan väitettä, jonka mukaan valituslautakunta ei ottanut huomioon sen esittämiä todisteita, ei voida hyväksyä, koska kyseiset todisteet esitettiin ensimmäisen kerran vasta unionin yleisessä tuomioistuimessa, eikä niitä ole voitu ottaa tutkittavaksi, kuten edellä 28 kohdasta ilmenee. Lisäksi ja toisin kuin kantaja väittää, on todettava valituslautakunnan esittäneen riittävällä tavalla perustelut, joiden vuoksi se on katsonut, että kyseisten tavaramerkkien välillä on sekaannusvaara.
14

Vaikka kantaja esittää muodollisesti kaksi erillistä kanneperustetta, joista ensimmäinen koskee oikeusnormin ilmeistä rikkomista ja toinen harkintavallan ja menettelyn väärinkäyttöä, on katsottava, että nämä kaksi kanneperustetta muodostavat sisällöltään yhden ainoan kanneperusteen, joka koskee sitä, että 23.3.2016 tehdyn päätöksen huomioon ottaminen henkilöstösääntöjen 45 artiklan mukaisessa ansioiden vertailussa on johtanut siihen, että kantajaa on rangaistu toistamiseen samojen tosiseikkojen perusteella. Kantaja väittää siis, että nimittävä viranomainen on rikkonut samalla kertaa henkilöstösääntöjen 45 artiklaa, henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 9 artiklan 3 kohtaa ja ne bis in idem ‑periaatetta sekä käyttänyt väärin harkintavaltaa ja menettelyä.
110

Siltä osin kuin on kyse hakijan väitteestä, joka koskee sitä, että EUIPO rekisteröi lukuja sisältäneitä muita merkkejä, on muistutettava, että EUIPO:n on käytettävä toimivaltaansa noudattaen unionin oikeuden yleisiä periaatteita, kuten yhdenvertaisen kohtelun ja hyvän hallinnon periaatetta, ja että kun otetaan huomioon kaksi viimeksi mainittua periaatetta, EUIPO:n on rekisteröintiä EU-tavaramerkiksi koskevaa hakemusta tutkiessaan otettava huomioon jo tehdyt samanlaisia hakemuksia koskevat päätökset ja pohdittava erityisen huolellisesti sitä, onko tehtävä samanlainen päätös vai ei (ks. tuomio 10.3.2011, Agencja Wydawnicza Technopol v. SMHV, C‑51/10 P, EU:C:2011:139, 73 ja 74 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
2.

Talous- ja rahapolitiikka – Talouspolitiikka – Unionin finanssialan valvonta – Yhteinen valvontamekanismi – Luottolaitosryhmittymien vakavaraisuuden konsolidoitu valvonta – Omia varoja koskevat vaatimukset – Euroopan keskuspankin suorittaman valvonnan ja arvioinnin ulottuvuus – Velvollisuus suorittaa tapauskohtainen vakavaraisuusarviointi (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 575/2013 92 artiklan 3 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1024/2013 4 artiklan 1 kohdan f alakohta ja 16 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 2 kohdan d alakohta) (ks. 52 ja 66–73 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – Kolmansien huomautukset ja väite – Väitteen tutkiminen – Todisteet aikaisemman tavaramerkin käytöstä – Tosiasiallinen käyttö – Käsite – Tulkinta, jossa otetaan huomioon asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohdan tarkoitus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 johdanto-osan 10 perustelukappale ja 42 artiklan 2 ja 3 kohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 22 säännön 3 kohta) (ks. 29 ja 30 kohta)
5.

EU-tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Menettämisperusteet – Tavaramerkkiä ei ole käytetty tosiasiallisesti – Tavaramerkin käyttö muodossa, jossa on poikkeavia osatekijöitä, jotka eivät vaikuta tavaramerkin erottamiskykyyn – Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohdan kohde ja soveltamisala – Sen tutkiminen, vaikutetaanko erottamiskykyyn (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohta ja 51 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 77, 78 ja 84 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22, 23, 46, 51 ja 52 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17 ja 18 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16, 17 ja 67–69 kohta)
6.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki AC MILAN – Sanamerkit AC ja AC HOTELS BY MARRIOTT ja kuviomerkki AC HOTELS MARRIOTT (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 57, 90, 92, 93, 102 ja 115–118 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Asianomaisten tavaroiden tai palvelujen samankaltaisuus – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 31 kohta)
7.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki WS wellpharma shop ja sanamerkki WELL AND WELL (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 66–69 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23, 24 ja 103 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25 kohta)
428

On muistettava, että asetuksen N:o 806/2014 18 artiklan 5 kohdassa säädetään, että kyseisen artiklan 1 kohdan c alakohtaa sovellettaessa kriisinratkaisutoimea on pidettävä yleisen edun mukaisena, jos se on tarpeen yhden tai useamman sellaisen [kyseisen asetuksen] 14 artiklassa tarkoitetun kriisinratkaisutavoitteen saavuttamiseksi, jota ei voitaisi saavuttaa samassa laajuudessa tavanomaisten maksukyvyttömyysmenettelyjen mukaisella yhteisön likvidaatiolla, ja jos kriisinratkaisutoimi on oikeassa suhteessa kyseisiin tavoitteisiin.
67

Aluksi on todettava, että kyseessä olevat säännökset, jotka kuuluvat polkumyyntiä koskevan perusasetuksen ja tukien vastaisen perusasetuksen (ks. edellä 65 kohta), joita sovellettiin riidanalaisen asetuksen antamispäivänä, alaan, ovat olennaisilta osin samat kuin asetusten N:o 1225/2009 ja N:o 597/2009 säännökset (ks. edellä 66 kohta), siltä osin kuin on kyse tämän asian arvioinnissa merkityksellisistä seikoista. Näin ollen tämän tuomion jatkossa viitataan perusasetuksiin, paitsi silloin, kun asetusten N:o 1225/2009 ja N:o 597/2009 sovellettavat säännökset tai säännökset, joihin tarvittaessa on vedottu, poikkeavat niistä. On todettava, että vaikka neuvosto, jolla tuolloin oli asetusten N:o 1225/2009 ja N:o 597/2009 nojalla täytäntöönpanovalta lopullisten tullien määräämiseen, on antanut täytäntöönpanoasetukset N:o 1238/2013 ja N:o 1239/2013, mainittu toimivalta on siirretty komissiolle tiettyjen yhteiseen kauppapolitiikkaan liittyvien asetusten muuttamisesta tiettyjen toimenpiteiden hyväksymismenettelyjen osalta 15.1.2014 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 37/2017 (EUVL 2014, L 18, s. 1).
102

On näet huomautettava, että Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ensimmäisen kohdan, jota saman perussäännön 53 artiklan ensimmäisen kohdan sovelletaan myös asian käsittelyyn unionin yleisessä tuomioistuimessa, ja työjärjestyksen 76 artiklan d ja e alakohdan nojalla kannekirjelmässä on mainittava oikeudenkäynnin kohde sekä perusteet ja perustelut, joihin asiassa vedotaan, ja yhteenveto kyseisistä perusteista, sekä kantajan vaatimukset. Näiden mainintojen on oltava riittävän selkeitä ja täsmällisiä, jotta vastaaja voi valmistella puolustuksensa ja jotta unionin yleinen tuomioistuin voi tarvittaessa ratkaista kanteen tukeutumatta muihin tietoihin. Oikeusvarmuuden ja hyvän lainkäytön takaamiseksi kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksenä on, että ne olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin kanne perustuu, käyvät ilmi ainakin pääpiirteittäin itse kannekirjelmästä, kunhan ne on esitetty johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi (ks. määräys 6.11.2018, Chioreamu v. ERCEA, T‑717/17, EU:T:2018:765, 23 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
109

Kolmanneksi on muistutettava, että koska riidanalaisten toimien kaltaisilla toimilla on merkittävä vaikutus kyseisten henkilöiden oikeuksiin ja vapauksiin, neuvoston on kunnioitettava näiden henkilöiden puolustautumisoikeuksia ja ilmoitettava heille perusteet, joiden vuoksi heidän nimensä merkitään kyseiseen luetteloon, tätä päätöstä tehtäessä tai välittömästi sen jälkeen ja annettava heille mahdollisuus esittää huomautuksensa viimeistään ennen heitä koskevan toisen päätöksen tekemistä ja siten kumota tarvittaessa kyseinen olettama esittämällä sellaisia seikkoja, jotka koskevat heidän henkilökohtaista tilannettaan ja jotka tukevat sitä, että päätös tehdään, että sitä ei tehdä tai että sillä on tietty sisältö (ks. vastaavasti tuomio 21.12.2011, Ranska v. People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, 61–67 kohta). Tässä yhteydessä on huomautettava, että asiakirja-aineistosta käy ilmi, että neuvosto toimitti kantajalle 19.12.2016 päivätyllä kirjeellä todisteet ja jäsenvaltion ehdotuksen luetteloon merkitsemisestä, joiden perusteella hänen nimensä merkittiin riidanalaisten toimien liitteenä oleviin luetteloihin. Neuvosto oli siten tarjonnut kantajalle mahdollisuuden osoittaa, että siitä uskottavasta näytöstä huolimatta, jonka perusteella hänen katsottiin kuuluvan kyseisen luetteloon merkitsemisen kriteerin kohteena olevaan henkilöiden luokkaan, hänellä ei kuitenkaan ollut yhteyttä Syyrian hallintoon. Näin ollen on katsottava, että kantajan puolustautumisoikeuksia on kunnioitettu.
122

Samalla on huomautettava – kuten neuvosto myös perustellusti väittää – että kyseiset virkamiehet asetetaan yksikön edun vuoksi myönnettävälle virkavapaalle kohtuullisin taloudellisin ehdoin. On nimittäin muun muassa muistutettava, että asianomaisille virkamiehille maksetaan virkavapaan päättymiseen asti kuukausittainen korvaus, jonka edellä 89 kohdassa täsmennetty laskentatapa ei ole unionin yleisen tuomioistuimen mukaan kohtuuton. Kuten henkilöstösääntöjen 42 c artiklan kahdeksannesta kohdasta ilmenee, asianomaiset virkamiehet voivat lisäksi jatkaa maksujen suorittamista eläkejärjestelmään ja siten lisätä eläkkeensä määrää. Henkilöstösääntöjen 42 c artiklassa säädetty kymmenen vuoden palvelusaikaa koskeva edellytys edistää myös kyseisessä säännöksessä säädetyn toimenpiteen oikeasuhteisuutta siinä mielessä, että – kuten parlamentti perustellusti huomauttaa – tämä edellytys merkitsee, että kyseistä toimenpidettä voidaan soveltaa vain virkamiehiin, joiden palkkataso ja eläkeoikeudet ovat sellaisella tasolla, että ne lieventävät virkavapaalle asettamiseen liittyvää taloudellista haittaa. Lopuksi on muistutettava ensinnäkin, että henkilöstösääntöjen 42 c artiklassa säädetyn toimenpiteen soveltamiselle on asetettu useita edellytyksiä, joista säädetään säännöksen ensimmäisessä kohdassa, toiseksi, että toimielinten, joilla on laaja harkintavalta toimenpiteen soveltamisen suhteen, ei ole pakko soveltaa sitä, ja kolmanneksi, että niiden virkamiesten kokonaismäärä, joihin kunakin vuonna voidaan kohdistaa tämä toimenpide, on rajattu enintään viiteen prosenttiin kaikkien toimielinten edellisenä vuonna eläkkeelle siirtyneiden virkamiesten määrästä (ks. edellä 95 kohta).
79

Nämä toteamukset on kuitenkin esitetty eri asiayhteydessä kuin riidanalaisessa päätöksessä eli arvioinnin yhteydessä, jota mitättömyysosasto ei suorittanut asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan vaan viimeksi mainitun 8 artiklan 5 kohdan perusteella. Tältä osin on muistutettava, että kyseisten merkkien kattamien tavaroiden välinen samankaltaisuus ei muodosta asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohdan soveltamisedellytystä, vaikka se muodostaa yhden asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan kumulatiivisista soveltamisedellytyksistä. Näin ollen mitättömyysosasto, joka oli osaltaan arvioinut aikaisempien tavaramerkkien mainetta, ei pyrkinyt toteamaan kyseessä olevien tavaroiden välistä samankaltaisuutta, toisin kuin valituslautakunta, vaan osoitti pelkän yhteyden, joka kyseisten tavaroiden välillä voisi syntyä kohdeyleisön mielessä.
108

Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska neuvosto on hävinnyt asian ja kantaja on vaatinut oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, neuvosto on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.
37

Tästä on todettava, ettei tällainen tulkinta voi menestyä, koska unionin lainsäätäjä on nimenomaisesti luonut henkilöstösääntöjen 110 artiklaan pakottavan säännöksen, jossa erotetaan selvästi yhtäältä nimittävän viranomaisen ja viranomaisen, jolla on oikeus tehdä palvelukseenottoa koskeva sopimus, velvollisuus kuulla kyseessä olevan toimielimen henkilöstökomiteaa ja toisaalta nimittävän viranomaisen ja viranomaisen, jolla on oikeus tehdä palvelukseenottoa koskeva sopimus, velvollisuus kuulla pariteettikomiteaa, johon kuuluvat kaikkien toimielinten hallinnon ja henkilöstön edustajat, eli henkilöstösääntökomiteaa. Henkilöstösääntöjen 110 artiklassa nimittäin myönnetään henkilöstösääntökomitealle toimivalta antaa lausunto kaikista yleisistä täytäntöönpanomääräyksistä, mikä merkitsee väistämättä sitä, että kyseinen lausunto on omiaan vaikuttamaan nimittävän viranomaisen tai viranomaisen, jolla on oikeus tehdä palvelukseenottoa koskeva sopimus, päätökseen. Sillä, että oletettaisiin, että 17.12.2013 ja 3.12.2014 tehtyjen päätösten sisällöt olisivat väistämättä olleet samat, vaikka ne olisi tehty henkilöstösääntökomitean kuulemisen jälkeen, poistetaan sisältö velvollisuudelta kuulla mainittua komiteaa, jonka on voitava lausua niistä arviointiperusteista, jotka ohjaavat hallinnon laajaa harkintavaltaa elinolosuhdekorvauksen määrän muuttamisessa. Henkilöstösääntökomitean lausunto on täten tarpeen, jotta voidaan taata, että henkilöstösääntöjen täytäntöönpanotoimet, joita eri toimielimet toteuttavat, ovat johdonmukaisia ja vastaavat henkilöstösääntöjen yhtenäisyyden periaatetta.
35

On nimittäin katsottava, että siitä, että virkamiehen alkuperäisen toimielimen nimittävä viranomainen on toimivaltainen päättämään virkamiehen ylennyksestä sinä vuonna, jona hän siirtyy toiseen toimielimeen, ja siitä, että tämä toimivalta perustuu tarpeeseen vertailla vertailuhetkellä saman toimielimen palveluksessa olleiden virkamiesten ansioita (ks. vastaavasti tuomio 28.6.2011, Mora Carrasco ym. v. parlamentti, F-128/10, EU:F:2011:96, 35 kohta ja määräys 5.7.2011, Alari v. parlamentti, F-38/11, EU:F:2011:103, 27 kohta), johtuu väistämättä, että kyseinen alkuperäinen toimielin soveltaa omaa ylennysjärjestelmäänsä. Lisäksi voidaan todeta, että myös hallintojohtajien kollegio päätti alkuperäisen toimielimen ylennysjärjestelmän soveltamisesta 30.11.2011 antamissaan päätelmissä. Näistä päätelmistä nimittäin ilmenee – ilman, että nyt käsiteltävässä asiassa on tarpeen lausua niiden sitovuudesta, josta asianosaiset ovat eri mieltä –, että ylennyksen voimaantulopäivä on se, joka alkuperäisen toimielimen ylennysjärjestelmästä seuraa, mikä tarkoittaa, että voimaantulopäivän ratkaisemiseen on sovellettava tätä järjestelmää.
6.

Taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus – Rakennerahastojen interventio – Unionin myöntämä rahoitus – Suurhankkeet – Arvioiminen – Komission harkintavalta – Tuomioistuinvalvonta – Rajat (Parlamentin ja neuvoston asetukset N:o 966/2012, N:o 347/2013 ja N:o 1316/2013 (ks. 146–152 ja 189 kohta)
2.

Tuomioistuinmenettely – Asian saattaminen unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi välityslausekkeen perusteella – Lainasopimus, jonka Euroopan investointipankki on tehnyt Syyrian kanssa – Syyrian arabitasavallan sopimusvelvoitteiden täyttämättä jättäminen – Investointipankin oikeuksien siirtyminen unionille – Kanne, jonka investointipankki on nostanut unionin nimissä – Tutkittavaksi ottaminen – Kanne, jonka investointipankki on nostanut omissa nimissään – Tutkimatta jättäminen – Oikeussuojan tarpeen puuttuminen (SEUT 256 artiklan 1 kohta ja SEUT 272 artikla) (ks. 21–30 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.9.2019 – BTC vastaan komissio

(asia T-786/17)

(Välityslauseke – Euroopan laajuisia televiestintäverkkoja koskevan eTEN-puiteohjelman yhteydessä tehty avustussopimus – SafeChemo-ohjelma – OLAFin tutkintakertomus, jossa tietyt kustannukset on todettu tukikelvottomiksi – Maksettujen rahamäärien osittainen palauttaminen – Vastakanne)

1. Kumoamiskanne – Kannekelpoiset toimet – Käsite – Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia – Kanne, joka tosiasiassa koskee luonteeltaan sopimusoikeudellista oikeusriitaa – Komission lähettämän kirjeen ja veloitusilmoituksen kumoaminen – Unionin tuomioistuinten toimivallan puuttuminen – Tutkimatta jättäminen (SEUT 263 ja 272 artikla) (ks. 28–35 kohta)

2. Euroopan unionin talousarvio – Unionin taloudellinen tuki – Tuensaajan velvollisuus noudattaa tuen myöntämisedellytyksiä – Rahoitus, joka kattaa ainoastaan tosiasiallisesti syntyneet menot – Ilmoitettujen kulujen todellisuuden osoittaminen – Sellaisen kirjanpitoaineiston esittämättä jättäminen, joka vastaa asianomaisen tuen myöntämiseksi vahvistettuja teknisiä edellytyksiä ja jotka voidaan tarkistaa tilintarkastuksen yhteydessä – Kulut, jotka eivät ole tukikelpoisia (SEUT 317 artikla) (ks. 77–80, 84, 85 ja 107 kohta)

3. Euroopan unionin talousarvio – Unionin taloudellinen tuki – Tuensaajan velvollisuus noudattaa tuen myöntämisedellytyksiä – Rahoitus, joka kattaa ainoastaan tosiasiallisesti syntyneet menot – Menettely, jonka komissio on aloittanut kilpailun yhteydessä maksettujen ennakkomaksujen takaisinperimiseksi – Sopimusmääräyksiin perustuva takaisinperintävaatimus – Suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen – Ei ole (SEUT 317 artikla) (ks. 95–100 kohta)

Aihe

Yhtäältä SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa yleistä tuomioistuinta vaaditaan ensinnäkin kumoamaan 27.9.2017 tehty komission päätös Ares(2017) 4709558, jossa vaaditaan kantajalle Euroopan laajuisia televerkkoja koskevan eTen-ohjelman yhteydessä hankkeen ”ePrescription and Automation for a Safe Management of Cytostatistics” rahoittamiseksi tehdyn sopimuksen C046311 täytäntöönpanemiseksi maksetun summan takaisin perimistä, toiseksi komission 2.10.2017 päivätty tiedonanto Ares (2017) 4790311, jolla lähetettiin veloitusilmoitus nro 3241712708, ja kolmanneksi veloitusilmoitus nro 3241712708, ja toisaalta SEUT 272 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan toteamaan, että komission takaisinmaksuvaatimus on perusteeton ja että vastakanne, jossa vaaditaan kantajan velvoittamista korvaamaan tämän sopimuksen täytäntöönpanemiseksi perusteettomasti maksettu summa, on perusteeton

Ratkaisu

1) BTC Srl:n kanne hylätään.

2) BTC velvoitetaan suorittamaan Euroopan komissiolle 380989,49 euron suuruinen pääoma 3,50 % viivästyskorkoineen 17.11.2017 lukien siihen saakka, kunnes tämä summa on kokonaisuudessaan maksettu.
9.

Kumoamiskanne – Kannekelpoiset toimet – Käsite – Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia – Päätös uhkasakon asettamisesta ja päätös uhkasakon määrän lopullisesta vahvistamisesta – Eroavaisuudet (Neuvoston asetuksen N:o 17 16 artikla ja N:o 1/2003 18 artiklan 3 kohta ja 24 artiklan 1 ja 2 kohta) (ks. 153–159 kohta)
6.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Asetuksen 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa säädettyjen perusteiden soveltamisalojen päällekkäisyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (ks. 31 kohta)