ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Onko Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 2 artiklaa, 6 artiklan 1 ja 3 kohtaa ja 19 artiklan 1 kohtaa, yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 267 artiklan kanssa, tulkittava siten, että riippumattomana, puolueettomana ja aiemmin lailla perustettuna tuomioistuimena, joka takaa yksityisille tehokkaan oikeussuojan unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluvilla aloilla, ei ole pidettävä sellaista jäsenvaltion ylimmän oikeusasteen tuomioistuinta (Sąd Najwyższy, ylin tuomioistuin, Puola), jonka kollegiseen kokoonpanoon kuuluu henkilöitä, jotka on nimitetty tuomarinvirkaan Sąd Najwyższyn tuomareiden nimittämistä koskevan jäsenvaltion lainsäädännön perustavanlaatuisten säännösten vastaisesti seuraavista syistä: a) Puolan tasavallan presidentin ilmoitus avoimista tuomarinviroista Sąd Najwyższyssa ilman, että pääministeri on ensin vahvistanut sen allekirjoituksellaan, b) kansallisen elimen (Krajowa Rada Sądownictwa, kansallinen tuomarineuvosto), joka – sen tuomarijaoston tuomareiden nimittämiseen ja toimintatapaan liittyvien olosuhteiden vuoksi – ei täytä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuutta valvovan perustuslaillisen elimen vaatimuksia, avoimuuden ja oikeudenmukaisuuden periaatteet sivuuttaen suorittama nimitystä edeltävä menettely, c) Puolan tasavallan presidentin antamat nimityskirjat Sąd Najwyższyn tuomarinvirkaan huolimatta sitä edeltävästä valituksesta Krajowa Rada Sądownictwan päätöslauselmasta, joka käsitti esityksen virkaan nimittämisestä, toimivaltaiselle kansalliselle tuomioistuimelle (Naczelny Sąd Administracyjny, ylin hallintotuomioistuin, Puola), Naczelny Sąd Administracyjnyn tämän päätöslauselman täytäntöönpanon keskeyttämisestä kansallisen lain mukaisesti ja valitusmenettelyn ollessa kesken, minkä käsittelyn jälkeen Naczelny Sąd Administracyjny kumosi lainvoimaisesti valituksenalaisen Krajowa Rada Sądownictwan päätöslauselman lainvastaisena poistaen sen pysyvästi oikeusjärjestyksestä, minkä seurauksena nimittämistoimi Sąd Najwyższyn tuomarinvirkaan menetti Puolan tasavallan perustuslain (Konstytucja Rzeczypospolitej Polskiej) 179 §:ssä vaaditun perusteen eli Krajowa Rada Sądownictwan esityksen nimittämisestä tuomarinvirkaan?
1)

Onko SEU 2 artiklaa, SEU 6 artiklan 1 ja 3 kohtaa ja SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, luettuina yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, tulkittava siten, että tuomioistuimen, joka lakkautetaan tuomioistuinjärjestelmää koskevaan lakiin [Zakona za sadebnata vlast] hyväksytyllä muutoksella (DV nro 32/26.4.2022, 27.7.2022 alkaen), missä yhteydessä tuomioistuinten on kuitenkin jatkettava asioiden käsittelyä kyseiseen ajankohtaan saakka ja käsiteltävä senkin jälkeen asiat, joissa on jo pidetty valmisteluistunto, riippumattomuuteen vaikuttaa se, jos tuomioistuimen lakkauttamista perustellaan sillä, että näin turvataan tuomioistuinten riippumattomuutta koskeva perustuslaillinen periaate ja kansalaisten perustuslaillisten oikeuksien suoja, esittämättä kuitenkaan asianmukaisesti, minkä tosiseikkojen perusteella päätellään, että näitä periaatteita on loukattu[?]
—

JCDecaux’n ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset on hyväksyttävä ja valtiontuesta SA.33078 (2015/C) (ex 2015/NN), jonka Belgia on pannut täytäntöön yrityksen JCDecaux Belgium Publicité hyväksi, 24.6.2019 annetun Euroopan komission päätöksen C(2019) 4466 1 artikla on kumottava siltä osin kuin siinä katsotaan, että vuoden 1984 sopimuksen toimeenpanossa on kyse JCD:n saamasta valtiontuesta, ja sen 2–4 artikla on kumottava siltä osin kuin niissä määrätään Belgian valtio perimään tämä tuki takaisin JCDecaux’lta
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Apelacyjny w Warszawie (Puola) on esittänyt 13.10.2022 – Rzecznik Praw Dziecka ym.

(Asia C-638/22)

(2022/C 482/14)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Apelacyjny w Warszawie

Pääasian asianosaiset

Hakijat: T.C., Rzecznik Praw Dziecka ja Prokurator Generalny

Muut osapuolet: M.C. ja Prokuratora Prokuratury Okręgowej we Wrocławiu

Ennakkoratkaisukysymys

Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 (1) kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 11 artiklan 3 kohta ja tuomioistuimen toimivallasta, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja kansainvälisestä lapsikaappauksesta (uudelleenlaadittu) 25.6.2019 annetun neuvoston asetuksen (EU) 2019/1111 (2) 22 artikla, 24 artikla, 27 artiklan 6 kohta ja 28 artiklan 1 ja 2 kohta, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, esteenä sellaisen kansallisen oikeuden säännöksen soveltamiselle, jonka mukaan kansainvälisestä lapsikaappauksesta 25.10.1980 tehtyä yksityisoikeuden alaa koskevaa Haagin yleissopimusta koskevissa asioissa, joissa on kyse sellaisen henkilön, joka kuuluu vanhempainvastuun alaisuuteen tai on huollettava, poisviemisestä, henkilön, joka kuuluu vanhempainvastuun alaisuuteen tai on huollettava, poisviemistä koskevan päätöksen täytäntöönpanoa voidaan lykätä lain nojalla, jos Prokurator Generalny (valtakunnansyyttäjä), Rzecznik Praw Dziecka (lapsiasiainvaltuutettu) tai Rzecznik Praw Obywatelskich (oikeusasiamies) esittää tätä koskevan hakemuksen Sąd Apelacyjny w Warszawielle (Varsovan ylioikeus) viimeistään kahden viikon kuluttua siitä, kun tällainen päätös on tullut lainvoimaiseksi.

(1) EUVL 2003, L 338, s. 1.

(2) EUVL 2019, L 178, s. 1.
1)

Onko maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 922/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (1) 164 artiklan tulkittava tarkoittavan, että siinä sallitaan unionin sääntelyssä vahvistettuja sääntöjä tiukempia sääntöjä sisältävien toimialakohtaisten sopimusten soveltamisalan laajentaminen paitsi kyseisen artiklan b alakohdassa mainittujen ”tuotantoa koskevien sääntöjen” alalla myös kaikilla a ja c–n alakohdassa mainituilla muilla aloilla, joiden osalta siinä säädetään, että toimialakohtaisen sopimuksen soveltamisalan laajentamista voidaan pyytää?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) on esittänyt 28.6.2022 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat PT ja SD

(Asia C-432/22)

(2022/C 408/38)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Spetsializiran nakazatelen sad

Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

PT ja SD

Ennakkoratkaisukysymykset

Kun kyse on rikosoikeudellisesta menettelystä, joka koskee unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluvista teoista nostettua syytettä, onko SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen ja perusoikeuskirjan 47 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan kanssa yhteensopiva kansallinen laki, jossa edellytetään, että syyttäjän ja vastaajan tekemän sopimuksen sisällöllisestä tutkimisesta ei vastaa asiaa käsittelevä tuomioistuin, jossa on suoritettu koko todistelu, vaan toinen tuomioistuin, jos perusteena tälle edellytykselle on se, että asiassa on myös muita vastaajia, jotka eivät ole tehneet sopimusta?

Onko puitepäätöksen 2004/757 (1) 5 artiklan, puitepäätöksen 2008/841 (2) 4 artiklan sekä SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen ja perusoikeuskirjan 52 artiklan, luettuina yhdessä sen 47 artiklan kanssa, kanssa yhteensopiva kansallinen laki, jonka mukaan rikosoikeudellisen menettelyn päättävä sopimus voidaan hyväksyä vain, jos kaikki muut vastaajat ja heidän asianajajansa ovat antaneet siihen suostumuksensa?

Edellytetäänkö perusoikeuskirjan 47 artiklan toisessa kohdassa, että tutkittuaan ja hyväksyttyään sopimuksen tuomioistuin kieltäytyy tutkimasta muita vastaajia vastaan nostettuja syytteitä, sikäli kuin se on antanut kyseisestä sopimuksesta sellaisen ratkaisun, jossa ei todeta, ovatko he osallistuneet tekoon tai ovatko he syyllisiä siihen?

(1) Laittoman huumausainekaupan rikostunnusmerkistöjä ja seuraamuksia koskevien vähimmäissääntöjen vahvistamisesta 25.10.2004 annettu neuvoston puitepäätös 2004/757/YOS (EUVL 2004, L 335, s. 8).

(2) Järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta 24.10.2008 annettu neuvoston puitepäätös 2008/841/YOS (EUVL 2008, L 300, s. 42).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 22.7.2022 – Association interprofessionnelle des fruits et légumes frais (Interfel) v. Ministère de l’Agriculture et de la Souveraineté alimentaire

(Asia C-504/22)

(2022/C 424/31)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Association interprofessionnelle des fruits et légumes frais (Interfel)

Vastaaja: Ministère de l’Agriculture et de la Souveraineté alimentaire

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko 17.12.2013 annetun asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (1) 164 artiklan tulkittava tarkoittavan, että siinä sallitaan unionin sääntelyssä vahvistettuja sääntöjä tiukempia sääntöjä sisältävien toimialakohtaisten sopimusten soveltamisalan laajentaminen paitsi kyseisen artiklan b alakohdassa mainittujen ”tuotantoa koskevien sääntöjen” alalla myös kaikilla a ja c–n alakohdassa mainituilla aloilla, joiden osalta siinä säädetään, että toimialakohtaisen sopimuksen soveltamisalan laajentamista voidaan pyytää?

2) Kuuluuko yhtäältä korjuuajankohtien ja toisaalta kaupanpitämisajankohtien vahvistaminen sääntöihin, jotka voidaan vahvistaa toimialakohtaisella sopimuksella ja joiden soveltamisalaa voidaan laajentaa asetuksen N:o 1308/2013 164 artiklan perusteella, ja jos näin on, kuuluuko korjuu- ja kaupanpitämisajankohtien vahvistaminen kyseisen artiklan b alakohdassa tarkoitettuihin ”tuotantoa koskeviin sääntöihin”, vai – kuten aiemmin säädettiin maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä 22.7.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (2) liitteessä XVI – saman artiklan d alakohdassa nykyisin tarkoitettuihin ”kaupan pitämistä koskeviin sääntöihin”?

(1) Maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston (EU) N:o 1308/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 671).

(2) Maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä 22.10.2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1234/2007 (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) (EUVL 2007, L 299, s. 1).
2)

Onko direktiivin johdanto-osan 33 perustelukappaletta, 1, 3 ja 8 artiklaa sekä 2 artiklan i ja j alakohtaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan tuotetyypit, joille on perustettava ja ylläpidettävä varmuusvarastoja, on rajoitettu vain osaan direktiivin 2 artiklan i alakohdassa, luettuna yhdessä asetuksen (EY) N:o 1099/2008 liitteessä A olevan 3.4 luvun kanssa, mainituista tuotetyypeistä?
3)

Tribunal Supremo on vahvistanut 26.9.2018 antamissaan tuomioissa nro 1425/2018 ja 1426/2018 oikeuskäytäntöä, joka on vakiinnutettu 20.12.2021 annetussa tuomiossa nro 1534/2021, ja jonka mukaan toimenpide, joka on toteutettava tilapäisen työvoiman väärinkäyttöä koskevassa tilanteessa, voi muodostua pelkästään siitä, että väärinkäytösten kohteeksi joutuneen julkisen sektorin työntekijän epävarmaa työsuhdetta jatketaan siihen asti, kunnes työnantajana toimiva hallinto määrittää, onko kyseessä rakenteellinen tarve ja käynnistää vastaavat kaikille avoimet valintamenettelyt – joihin hakijat, jotka eivät ole kärsineet väärinkäytöksistä tilapäisen palvelussuhteen aikana, voivat osallistua – viran täyttämiseksi toistaiseksi voimassa olevassa palvelussuhteessa olevilla tai vakituisilla virkamiehillä. Onko mainittu oikeuskäytäntö ristiriidassa direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevan puitesopimuksen 5 lausekkeen kanssa, ottaen huomioon, että kaikille avoin valintamenettely ja sen läpäiseminen eivät ole seuraamustoimenpide, joka täyttää direktiivissä säädetyt vaatimukset, kuten unionin tuomioistuin on katsonut asiassa C-103/19, 2.6.2021 antamassaan tuomiossa?
2)

Toinen valitusperuste, joka liittyy unionin yleisen tuomioistuimen tekemään oikeudelliseen virheeseen myös, kun se on tulkinnut asetuksen N:o 1150/2000 2 artiklan 1 kohtaa ja 17 artiklan 1 kohtaa, luettuina yhdessä yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (2) 217 artiklan 1 kohdan ja SEUT 325 artiklan, jossa velvoitetaan jäsenvaltiot suojaamaan unionin taloudellisia etuja petolliselta menettelyltä ja muulta laittomalta toiminnalta, kanssa, sikäli kuin se totesi, ettei Tšekin tasavalta ollut todennut myöhässä kyseisiä maksuja, kun se ei ollut tehnyt tätä toteamusta Tšekin tulliviranomaisten edustajan, joka on osallistunut Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tarkastuskäyntiin Laosissa marraskuussa 2007, paluuta seuraavina päivinä (valitusperuste, joka koskee valituksenalaisen tuomion 94–126 kohtaa). Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin on arvioinut virheellisesti oikeudellisen kehyksen soveltuvuutta sikäli kuin kehyksen olisi pitänyt mahdollistaa, että Tšekin tasavalta odottaa, että OLAF toimittaa todisteita, jotka on saatu tarkastuskäynnin aikana (eikä siis pane täytäntöön velvollisuutta todeta unionille sen omista varoista kuuluvaa maksua), unionin taloudellisten etujen vahingoksi. Unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt tulkita soveltuvaa unionin oikeutta siten, että Tšekin tasavallan piti huolellisuusperiaatteen nojalla pyytää OLAFilta todisteita, jotka on saatu tarkastuskäynnin aikana, välittömästi sen tähän tehtävään osallistuneen edustajan paluun jälkeen, mikä olisi mahdollistanut, että se toteaa unionille sen omista varoista kuuluvan maksun Laosin tarkastustehtävään osallistuneen Tšekin edustajan paluuta seuraavina päivinä.
2.

Onko tämän tavoitteen mukaista, että sutta suojellaan eri tavoin sen mukaan, elääkö se Duero-joesta pohjoiseen vai etelään, kun otetaan huomioon, että (i) tieteellisesti tällaista erottelua pidetään tällä hetkellä epäasianmukaisena, että (ii) sen suojelun tason arviointi kolmella alueella, joilla se esiintyy Espanjassa, eli vuoristoalueilla ja Atlantin ja Välimeren alueilla, ajanjaksolla 2013–2018 on epäsuotuisa, että (iii) se on laji, jota käytännössä suojellaan tiukasti kaikissa jäsenvaltioissa ja erityisesti Portugalissa, joka on samaa aluetta ja (iv) Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö, joka koskee luontaista levinneisyysaluetta ja alueellista soveltamisalaa, joka on otettava huomioon arvioitaessa sen suojelun tasoa, kun olisi kyseisen direktiivin mukaisempaa – unohtamatta sitä, mitä säädetään sen 2 artiklan 3 kohdassa – sisällyttää susi liitteisiin II ja IV tekemällä eroa sen mukaan, onko kyseessä alue Dueron pohjoispuolella vai eteläpuolella, jolloin sen pyydystäminen ja tappaminen olisi mahdollista vain silloin, jos ei ole mitään muuta tyydyttävää ratkaisua 16 artiklan sanamuodon ja siinä vahvistettujen vaatimusten perusteella? Mikäli katsotaan, että tämä erottelu on perusteltu,
5)

Velvoittaako direktiivin 2011/95/EU 23 artiklan tehokas vaikutus, kun sitä luetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7, 18 ja 24 artiklan sekä direktiivin 2011/95/EU johdanto-osan 18, 19 ja 38 perustelukappaleen valossa, jäsenvaltiota, joka ei ole muuttanut kansallista lainsäädäntöään siten, että tällaisen aseman saaneiden kyseisessä direktiivissä [sen 2 artiklan j alakohdassa tarkoitetut] perheenjäsenet tai [perheenjäsenet, joihin heillä on henkilökohtainen riippuvuussuhde] voisivat, jos he eivät henkilökohtaisesti täytä tämän aseman myöntämisen edellytyksiä, vaatia tiettyjä etuuksia, myöntämään näille perheenjäsenille oikeuden toisesta henkilöstä johdettuun pakolaisasemaan, jotta he voivat vaatia kyseisiä etuuksia perheen yhtenäisyyden säilyttämiseksi?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākā tiesa (Senāts) (Latvia) on esittänyt 22.6.2022– SIA DOBELES AUTOBUSU PARKS, AS CATA, SIA VTU VALMIERA, SIA JELGAVAS AUTOBUSU PARKS, SIA Jēkabpils autobusu parks v. Iepirkumu uzraudzības birojs, Valsts SIA Autotransporta direkcija

(Asia C-421/22)

(2022/C 326/17)

Oikeudenkäyntikieli: latvia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Augstākā tiesa (Senāts)

Pääasian asianosaiset

Kantajat: SIA DOBELES AUTOBUSU PARKS, AS CATA, SIA VTU VALMIERA, SIA JELGAVAS AUTOBUSU PARKS, SIA Jēkabpils autobusu parks

Muut osapuolet: Iepirkumu uzraudzības birojs, Valsts SIA Autotransporta direkcija

Ennakkoratkaisukysymys

Sallitaanko rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 (1) kumoamisesta 23.10.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1370/2007, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen (EY) N:o 1370/2007 muuttamisesta rautateiden kotimaan henkilöliikenteen markkinoiden avaamisen osalta 14.12.2016 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2016/2338 (2), 1 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa, 2 a artiklan 2 kohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa korvausjärjestely, jossa ei aseteta toimivaltaiselle viranomaiselle velvoitetta korvata julkisen liikennepalvelun tarjoajalle kaikkia kustannuksia korottamalla sopimushintaa (korvauksen määrää) aika ajoin indeksikorotuksella, jossa otettaisiin huomioon kaikki kustannusten lisäykset, jotka liittyvät palvelun suorittamiseen ja joihin palveluntarjoaja ei kykene vaikuttamaan, jolloin ei siis poisteta täysin sitä riskiä, että sille aiheutuu tappioita, joita ei voida korvata?

(1) EUVL 2007, L 315, s. 1.

(2) Asetuksen (EY) N:o 1370/2007 muuttamisesta rautateiden kotimaan henkilöliikenteen markkinoiden avaamisen osalta 14.12.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/2338 (EUVL 2016, L 354, s. 22).
4)

Onko katsottava, ettei viiniä ole valmistettu nimen antaneella viinitilalla, jos puristimen vuokraavalla ja puristamisen suorittavalla viinitilalla on oma intressi siihen, miten puristaminen suoritetaan, koska kyseisen tilan kanssa on tehty viinitarhojen viljelyä koskeva sopimus, jossa on sovittu tuotosta ja laadusta riippuvasta lisämaksusta Kabinett-/Spätlese-/Auslese-viinien hehtolitralta pinta-alaan perustuvan viljelykorvauksen lisäksi?
C 318/24

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supremo Tribunal Administrativo (Portugali) on esittänyt 3.5.2022 – NOS-SGPS SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira

(Asia C-290/22)

(2022/C 318/34)

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supremo Tribunal Administrativo

Pääasian asianosaiset

Kantaja: NOS-SGPS SA

Vastaaja: Autoridade Tributária e Aduaneira

Ennakkoratkaisukysymys

Kuuluuko yhtiöosuuksien hallinnointiyhtiö (SGPS), jonka kotipaikka on Portugalissa, johon sovelletaan 30.12.1988 annettua lakiasetusta (Decreto-Lei) nro 495/88 ja jonka ainoana toimialana on hallinnoida sellaisten muiden yhtiöiden yhtiöosuuksia, jotka eivät toimi vakuutusalalla, direktiivin 2013/36/EY (1) 3 artiklan 1 kohdan 22 alakohdassa ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 (2) 4 artiklan 1 kohdan 26 alakohdassa tarkoitetun rahoituslaitoksen käsitteen piiriin?

(1) Oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU (EUVL 2013, L 176, s. 338).

(2) Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013 (EUVL 2013, L 176, s. 1).
1.

Onko lentoliikenteen harjoittajia ja ilma-alusten käyttäjiä koskevista vakuutusvaatimuksista 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 785/2004 (1) 3 artiklan g alakohtaa tulkittava siten, että henkilöä, — joka on ollut yhteisön lentoliikenteen harjoittajalle kuuluvan helikopterin ulkopuolella mutta joka on helikopterin erottamattomana lisävarusteena (tai osana) pidettävän nostovaijerin varassa helikopterin lennon aikana ja joka nousee ilmaan helikopterin mukana (nostovaijerin varassa); — jota kuljetettiin lentoliikenteen harjoittajan roolissa toimivan valtion (valtion lentokalusto) suorittamalla maksuttomalla kuljetuksella (poliisivoimien käytössä oleva, valtion omistama helikopteri) ja erityistehtävää suorittavan henkilön työnantajan välisen ”kuljetussopimuksen” perusteella (konkreettisesti Slovakian hallituksen poliisivoimien ilma-alusten lentojen suorittamista koskevista periaatteista 10.5.2006 tekemä päätös nro 411/2006 ja Slovakian sisäministeriön lentojen pyytämisestä ja hyväksymisestä 14.3.2012 antama asetus nro 50/2012, joissa säädettiin, että lentoliikenteen harjoittajan ilma-alukset suorittavat lentoja henkilön työnantajan tehtävien varmistamiseksi); — kuljetuksen tarkoituksena oli pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen erityistehtävän suorittaminen (työtehtävä, joka koostui palo- ja pelastuspalvelun jäsenten erikoiskoulutuksesta, jossa käytettiin ilmakalustoa (helikopteri) pelastajan ja pelastettavan nostamista koskevaan harjoitukseen) ja — joka osallistui tehtävään harjoituksen osallistujana palontorjuntayksikössä siten, että hänet kiinnitettiin helikopterin lentäjän ja lentoavustajan ohjeiden mukaisesti helikopteriin sen kiinteänä lisävarusteena (tai osana) pidettävällä nostovaijerilla, ja joka oli tarkoitus nostaa nostovaijerilla helikopterin sisään lennon aikana, on pidettävä a) matkustajana tai b) ohjaamo- ja matkustamomiehistön jäsenenä?
—

On todettava, että Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonnasta annetun neuvoston direktiivin 91/477/ETY muuttamisesta 17.5.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2017/853, (1) sellaisena kuin se on kodifioituna aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonnasta 24.3.2021 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2021/555, (2) 2 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia A luokan 6, 7, 8 ja 9 kohdan, B luokan 8 kohdan ja C luokan 5 kohdan, sellaisina kuin ne on määritelty direktiivin 91/477 liitteessä I olevan II osan A kohdassa jota on muutettu direktiivin 2017/853 1 artiklan 19 alakohdalla, direktiivin 91/477 5 artiklan 3 kohdan, jota on muutettu direktiivin 2017/853 1 artiklan 6 alakohdalla, direktiivin 91/477 10 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan, jota on muutettu direktiivin 2017/853 1 artiklan 9 alakohdalla, direktiivin 91/477 10 artiklan 2 kohdan, jota on muutettu direktiivin 2017/853 1 artiklan 9 alakohdalla, noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ole missään tapauksessa ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle,
3)

Onko teollisuuden päästöistä (yhtenäistetty ympäristön pilaantumisen ehkäiseminen ja vähentäminen) 24.11.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/75/EU liitteessä I olevaa 6.4 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että teurastamon kapasiteetti on laskettava päiväkohtaisena enimmäistuotantona 24 tunnin ajanjaksona ottaen huomioon teurastamossa tosiasiassa noudatettavat fyysiset, tekniset ja oikeudelliset rajoitukset, mutta se ei saa olla toteutunutta tuotantoa pienempi, vai voiko teurastamon kapasiteetti olla toteutunutta tuotantoa pienempi esimerkiksi silloin, jos toteutuneessa tuotannossa on sivuutettu tuotannon fyysiset, tekniset tai oikeudelliset rajoitukset, jotka teurastamon kapasiteettia määritettäessä on otettava huomioon?