YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN

TUOMIO (neljäs jaosto)

15 päivänä toukokuuta 1997

Asia T-273/94

N

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Lojaalisuusvelvollisuus — Epäilys tehtävään kohdistuvaa arvonantoa loukkaavista toimista — Tutkimuksen kohteena olevan virkamiehen lojaali yhteistyö — Yhteistyön laiminlyöminen — Kurinpitomenettely — Viraltapano”

Täydellinen teksti ranskan kielellä II-289

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan komission 4.10.1993 tekemän päätöksen, jolla kantaja pantiin viralta, kumoamista sekä vahingonkorvausta.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja tuli komission palvelukseen 31.1.1983 liikenteestä vastaavalle pääosastolle (PO VII) palkkaluokkaan A 4 kuuluvana virkamiehenä. Kesäkuussa 1991 kantaja nimitettiin pääosasto VII:n osasto C:n (lentoliikenne) yksikön 3 (lentoturvallisuus; lentoliikenteen valvonta; teollisuuspolitiikka; sosiaaliset näkökohdat) lentoturvallisuutta koskevista asioista vastaavaksi apulaispäälliköksi.

Ennen komission palvelukseen tuloaan kantaja työskenteli samalla alalla konsulttina Kreikan oikeuden mukaan perustetun yhtiön Doxiadisin palveluksessa erityisesti Nigeriassa.

Kantaja oli lomalla 26.6.-3.7.1992ja ilmoitti lomahakemuksessaan matkustavansa Kreikkaan. Hän matkusti kuitenkin tämän saman loman aikana myös Nigeriaan.

Komission turvallisuustoimisto totesi 6.7.1992 päivätyssä ilmoituksessaan, että luotettavan tietolähteen mukaan, joka haluaa kuitenkin pysyä nimettömänä, Nigeriassa oleskelevan kantajan henkilökohtaiselle tilille maksetaan suuri summa rahaa eli 45 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (USD). Tämän varainsiirron oletettiin olevan Nigerian hallituksen ja kantajan välillä tehdyn sopimuksen maksamatta oleva osa ja liittyvän vuonna 12 suoritettuihin töihin. Saman tietolähteen mukaan kyse saattoi olla rahanpesuketjusta.

Société générale de banque, jonka kotipaikka on Bryssel ja jossa kantajalla oli henkilökohtainen tili, kieltäytyi toteuttamasta pyydettyä varainsiirtoa sille esitettyjen asiakirjojen vuoksi.

Komission turvallisuustoimisto ryhtyi tekemään tutkimuksia saatujen tietojen perusteella ja päätti kuulla kantajaa.

Komissio ilmoitti kantajalle 8.10.1992 päivätyllä kirjeellään päätöksestä aloittaa häntä koskeva kurinpitomenettely ja kuulla häntä Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 87 artiklan mukaisesti. Kantajaa kuultiin henkilöstösääntöjen 87 artiklan mukaisesti 16.10.1992.

Tämän menettelyn kuluessa pääosasto IX:n osasto B pyysi Doxiadisilta tietoja Doxiadisin suhteesta kantajaan. Doxiadis vastasi 5.1.1993 päivätyllä kirjeellä.

Henkilöstöstä ja hallinnosta vastaava pääjohtaja saattoi nimittävän viranomaisen ominaisuudessa 24.3.1993 päivätyllä kertomuksellaan kantajan asian kurinpitolautakunnan käsiteltäväksi. Kantajaa vastaan esitetyt väitteet koskivat jokaisella virkamiehellä toimielintä kohtaan olevan lojaalisuus- ja luotettavuusvelvollisuuden rikkomista.

Kurinpitolautakunta kuuli kantajaa 6.7.1993. Kurinpitolautakunta antoi samana päivänä perustellun lausunnon. Hankittuihin tietoihin tutustuttuaan lautakunta totesi ”olevansa sitä mieltä, että N oli vakavasti rikkonut jokaisella virkamiehellä toimielintä kohtaan olevaa lojaalisuus- ja luotettavuusvelvollisuutta tavalla, joka oli omiaan vahingoittamaan vakavasti sen mainetta”, ja suositteli nimittävälle viranomaiselle kantajan palkkaluokan alentamista. Nimittävä viranomainen kuuli kantajaa 10.9. ja 4.10.1993. Nimittävä viranomainen jätti 4.10.1993 tekemällään päätöksellä (jäljempänä kanteen kohteena oleva päätös) kurinpitolautakunnan lausunnon huomiotta ja määräsi kantajalle seuraamukseksi viraltapanon.

Viraltapanoa koskeva päätös tuli voimaan 1.12.1993.

Kumoamisvaatimus

Kurinpitomenettelyn virheellisyyttä koskeva kanneperuste

Tapa, jolla kurinpitomenettelyn perustana olevat tiedot hankittiin

Kun komissio saa tietoonsa seikkoja, jotka voivat vahingoittaa sen etuja, komission on aloitettava tutkimus henkilöstösääntöjen kurinpitomenettelyä koskevan VI osaston säännösten mukaisesti kyetäkseen tarvittaessa toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet etujensa suojelemiseksi (69 kohta).

Ainoastaan se seikka, että pankki on saattanut toimittaa tiedot pankkisalaisuuden suojelemista koskevia kansallisia säännöksiä rikkoen, ei estä kurinpitomenettelyn aloittamista (70 kohta).

Kurinpitomenettelyn aloittaminen ei myöskään merkitse sitä, että oikeutta nauttia yksityiselämään kohdistuvaa kunnioitusta olisi loukattu (71 kohta).

Tämä perusoikeus, joka sisältyy myös ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen (jäljempänä ihmisoikeussopimus) 8 artiklaan, kuuluu olennaisena osana yleisiin oikeusperiaatteisiin, joiden kunnioittamisen yhteisöjen tuomioistuimet takaavat jäsenvaltioiden yhteisten perustuslaillisten perinteiden sekä niiden kansainvälisten sopimusten mukaisesti, joihin jäsenvaltiot ovat osallistuneet tai liittyneet (72 kohta).

Viittaukset: asia 136/79, National Panasonic v. komissio, 26.6.1980 (Kok. 1980, s. 2033, 17 ja 18 kohta) ja asia C-62/90, komissio v. Saksa, 8.4.1992 (Kok. 1992, s. I-2575,23 kohta).

Nämä periaatteet eivät kuitenkaan ole ehdottomia, vaan niitä voidaan rajoittaa sillä edellytyksellä, että rajoitukset palvelevat todellisuudessa yleisen edun mukaisia yhteisön tavoitteita ja että ne eivät merkitse rajoitusten tavoite huomioon ottaen suhteetonta ja sietämätöntä puuttumista, jolla vahingoitettaisiin hänelle taattujen oikeuksien keskeistä sisältöä (73 kohta).

Viittaukset:asia 265/87, Schräder, 11.7.1989(Kok. 1989, s. 2237,15 kohta);em. asiakomissio v. Saksa, 23 kohta; asia C-404/92 P, X v. komissio, 5.10.1994(Kok. 1994, s. I-4737,18 kohta) ja asia T-176/94, K v. komissio, 13.7.1995 (Kok. H. 1995, s. II-621, 33 kohta).

Aloittaessaan tutkimuksen ja myöhemmin kurinpitomenettelyn sellaisten tietojen perusteella, jotka voivat liittyä kantajan lainvastaisiin toimiin ja siten henkilöstösääntöjen mukaisten velvollisuuksien vakaviin rikkomisiin, komissio ei ole syyllistynyt suhteettomaan ja sietämättömään puuttumiseen, joka vahingoittaisi yksityiselämään kohdistuvaa kunnioitusta koskevan oikeuden keskeistä sisältöä (74 kohta).

Kurinpitomenettelyn vaiheet

Vaikka henkilöstösääntöjen kurinpitomenettelyä koskevassa liitteessä IX olevassa 1 artiklassa säädetään, että kertomuksessa, jolla asia saatetaan kurinpitolautakunnan käsiteltäväksi, on esitettävä selkeästi teot, joita valitus koskee, henkilöstösääntöjen missään muussa säännöksessä ei säädetä vastaavasta velvollisuudesta niissä alustavissa keskusteluissa, joissa toimielimen saamien tietojen paikkansapitävyys pyritään tarkistamaan. Toimielin ei näet tässä vaiheessa kykene esittämään virkamiestä vastaan syytöksiä niin kauan, kun se ei tarkistusten perusteella ole pystynyt arvioimaan, onko kurinpitomenettely syytä aloittaa (79 kohta).

Komissiolla on joissakin tapauksissa velvollisuus suojella tietolähteen nimettömyyttä. Perustamissopimuksen 214 artiklaan, jonka mukaan yhteisön toimielimen jäsenet ja niiden henkilöstöön kuuluvat eivät saa ilmaista luonteeltaan salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja, sisältyy yleinen periaate, jota sovelletaan jopa niihin tietoihin, jotka on saatu luonnollisilta henkilöiltä, jos nämä tiedot ovat luonteeltaan luottamuksellisia. Siinä tapauksessa, että tiedot on annettu täysin vapaaehtoisesti mutta tietolähteen nimettömyyden suojelemiseksi niihin liittyy luottamuksellista käsittelyä koskeva pyyntö, toimielimen, joka päättää ottaa vastaan näitä tietoja, on tällaista ehtoa noudatettava. Sellaisten tietojen perusteella, joiden alkuperää ei ole paljastettu, aloitettu menettely on sääntöjenmukainen silloin, kun ei puututa asianomaisen henkilön mahdollisuuteen ilmaista kantansa hänelle ilmoitettujen seikkojen tai asiakirjojen oikeellisuudesta ja sisällöstä tai niistä johtopäätöksistä, joita komissio niistä tekee (81 kohta).

Viittaukset: asia 85/76, Hoffmann-La Roche v. komissio, 13.2.1979 (Kok. 1979, s. 461, 14 kohta) ja asia 145/83, Adams v. komissio, 7.11.1985 (Kok. 1985, s. 3539, 34 kohta).

Kurinpitolautaloinnassa käytävän menettelyn kontradiktorinen luonne sekä puolustautumisoikeudet tällaisessa menettelyssä edellyttävät, että kantaja ja tarvittaessa hänen asianajajansa saavat hyvissä ajoin tietoonsa kaikld ne tosiseikat, joihin päätös perustuu, kyetäkseen esittämään huomautuksensa. Henkilöstösäännöistä ei kuitenkaan voida johtaa nimittävää viranomaista koskevaa velvollisuutta antaa tiedoksi kurinpitomenettelyn kohteena olevaa virkamiestä koskevia asiakirjoja kokonaisuudessaan, jos asianomainen ei ole niitä pyytänyt (88 kohta).

Viittaukset:asia 228/83, F v. komissio, 29.1.1985(Kok. 1985, s. 275,23 kohta);yhdistetytasiat 255/83 ja 256/83, R v. komissio, 11.7.1985 (Kok. 1985, s. 2473, 17 kohta) ja asia T-26/89, De Compte v. parlamentti, 17.10.1991 (Kok. 1991, s. II-781, 122 kohta).

Tästä seuraa, että komissiolla on velvollisuus antaa tutkimuksen kohteena olevalle henkilölle tiedoksi asiakirjat, joihin sisältyy puolustautumisoikeuksien käyttämisen kannalta tärkeitä seikkoja, mutta ei välttämättä muita asiakirjoja, jos niitä ei pyydetä (89 kohta).

Viittaukset: em. asia F v. komissio, 24 kohtaja asia T-7/89, Hercules Chemicals v. komissio, 17.12.1991 (Kok. 1991, s. II-1711, 51 ja 52 kohta).

Niiden kantajan väitteiden osalta, joiden mukaan komissio ei ole kunnioittanut hänen oikeuttaan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan mukaiseen oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, riittää sen toteaminen, että komissiossa käytävä menettely ei ole oikeudenkäynti vaan hallinnollinen menettely ja että komissiota ei voida pitää ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa tarkoitettuna ”tuomioistuimena”. Kurinpitomenettelyssä ei siten voida vedota edellä mainitussa määräyksessä tarkoitettuun oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaan oikeuteen (95 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat 100/80, 101/80, 102/80 ja 103/80, Musique diffusion française ym. v. komissio, 7.6.1983 (Kok. 1983, s. 1825, 7 kohta) ja em. asia De Compte v. parlamentti, 94 kohta.

Ilmeisiä arviointivirheitä ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamista koskevat kanneperusteet

Viraltapanoa koskeva seuraamuspäätös edellyttää välttämättä toimielimen arkaluontoista harkintaa päätöksestä johtuvat vakavatja peruuttamattomat seuraukset huomioon ottaen. Toimielimellä on tältä osin laaja harkintavalta, ja tuomioistuimen suorittaman valvonnan on rajoituttava sen tarkistamiseen, että tosiseikat ovat aineellisesti paikkansapitävät, että tosiasioiden arvioinnissa ei ole tehty ilmeistä virhettä ja että harkintavaltaa ei ole käytetty väärin (125 kohta).

Kantajalle kuuluvasta velvollisuudesta, joka erityisesti on saatettu kyseenalaiseksi tässä asiassa, säädetään henkilöstösääntöjen 12 artiklan ensimmäisessä kohdassa seuraavasti: ”Virkamiehen on pidättäydyttävä kaikista sellaisista teoista ja erityisesti kaikkien sellaisten julkisuudessa esitettyjen mielipiteiden ilmaisemisesta, jotka voisivat heikentää hänen tehtäväänsä kohdistuvaa arvonantoa.” (126 kohta.)

Tämän säännöksen tarkoituksena on taata se, että yhteisöjen virkamiehet käyttäytyvät erityisen hyvin ja arvokkaasti, ilmaisten täten sellaista arvokkuutta, jota on perusteltua odottaa kansainvälisen yhteisön henkilöstöön kuuluvalta virkamieheltä (127 kohta).

Viittaukset: asia T-146/96, Williams v. tilintarkastustuomioistuin, 7.3.1996 (Kok. H. 1996, s. II-329, 65 kohta).

Voidaan myös viitata henkilöstösääntöjen 11 artiklan ensimmäiseen kohtaan, jonka mukaan virkamiehen on toimittava ainoastaan yhteisöjen etu huomioon ottaen, ja henkilöstösääntöjen 21 artiklan ensimmäiseen kohtaan, jonka mukaan virkamiehen on avustettava ja neuvottava.esimiehiään (128 kohta).

Kaikista näistä säännöksistä ilmenee virkamiehellä toimielintä kohtaan oleva lojaalisuusvelvollisuus, jota erityisesti korkeassa palkkaluokassa olevan virkamiehen on noudatettava toimien tavalla, joka on kaikkien epäilysten yläpuolella, jotta hänen ja toimielimen väliset luottamukselliset suhteet säilyvät jatkuvasti (129 kohta).

Esitetyistä asiakirjoista ilmenee, ettei kantaja ole pyrkinyt tosissaan auttamaan komissiota selvittämään tutkimuksen kohteena olevaa tilannetta, vaan päinvastoin vaikeuttanut sen toimielimen, jonka palveluksessa hän on, tekemiä perusteltuja kyselyjä antamalla sille riittämättömiä selvityksiä, jotka ovat ristiriitaisia ja muuttuneet ajan myötä (141 kohta).

Ei voida katsoa, että komissio olisi tehnyt ilmeisen arviointivirheen tosiseikkoja tutkiessaan, kun se katsoi kantajan rikkoneen vakavasti henkilöstösääntöihin perustuvia velvollisuuksiaan (145 kohta).

Kun ne seikat, joista virkamiestä syytetään, on näytetty toteen, nimittävä viranomainen voi ratkaista, minkä seuraamuksen se määrää, eivätkä yhteisöjen tuomioistuimet voi arvostella valittua seuraamusta, ellei kyseessä ole ilmeinen virhe tai harkintavallan väärinkäyttö (147 kohta).

Viittaukset: asia 46/72, De Greef v. komissio, 30.5.1973 (Kok. 1973, s. 543, 45 kohta); em. asia F v. komissio, 34 kohta; em. asia De Compte v. parlamentti, 220 ja 222 kohtaja asia T-549/93, D v. komissio, 26.1.1995 (Kok. H. 1995, s. II-43, 96 kohta).

Nyt esillä olevassa asiassa minkään esitettyihin asiakirjoihin sisältyvän seikan perusteella ei voida katsoa, että määrätty seuraamus ei olisi selvästi oikeassa suhteessa todettuihin laiminlyönteihin tai että komissio olisi käyttänyt toimivaltaansa pyrkien muuhun päämäärään kuin siihen, jota varten toimivalta on sille annettu.

Vahingonkorvausvaatimus

Kun kumoamiskanteen ja vahingonkorvausvaatimuksen välillä on suora yhteys, vahingonkorvausvaatimus voidaan ottaa tutkittavaksi kumoamiskanteen yhteydessä ilman asianomaisen tekemää edeltävää vaatimusta, jolla nimittävää viranomaista kehotetaan korvaamaan väitetyt vahingot, ja valitusta, jolla valittaja riitauttaa vaatimuksensa implisiittisen tai nimenomaisen hylkäämisen. Vaatimukset aineellisen tai aineettoman vahingon korvaamisesta on kuitenkin hylättävä siltä osin kuin ne ovat läheisessä yhteydessä niihin kumoamisvaatimuksiin, jotka on joko jätetty tutkimatta tai hylätty perusteettomina (159 kohta).

Viittaukset: asia T-29/91, Castellettiym. v. komissio, 6.2.1992(Kok. 1992, s. II-77,29 kohta); asia T-207/95, Ibarra Gil v. komissio, 5.2.1997 (Kok. H. 1997, s. II-0000, 88 kohta) ja asia T-211/95, Petit-Laurent v. komissio, 5.2.1997 (Kok. H. 1997, s. II-0000, 88 kohta).

Nyt esillä olevassa asiassa vahingonkorvausvaatimus on läheisessä yhteydessä kumoamiskanteeseen. Tämän vuoksi vahingonkorvausvaatimus voidaan ottaa tutkittavaksi sitä edeltävän vaatimuksen ja valituksen puuttumisesta huolimatta, mutta se on hylättävä, koska kumoamisvaatimusten tueksi esitetyistä kanneperusteistä ei ilmene komission toimineen lainvastaisesti ja siten virhettä, jonka perusteella komission vastuu syntyisi (160 kohta).

Vaikka katsottaisiinkin, että jokin vahingonkorvausvaatimuksen osa ei ole läheisessä yhteydessä kumoamiskanteeseen, tämä vaatimuksen osa olisi jätettävä tutkimatta, sillä kanteessa ensimmäistä kertaa esitettynä sitä ei ole edeltänyt sääntöjenmukainen oikeudenkäyntiä edeltävä menettely (161 kohta).

Viittaukset: asia T-53/92, Piette de Stachelski v. komissio, 28.1.1993 (Kok 1993, s. II-35, 18 kohta).

Ratkaisu:

Kanne hylätään.