3.

Valituksenalaisessa tuomiossa käsiteltävänä olevan asian taustalla olevat tosiseikat on esitetty seuraavasti: ”2. Vuoden 1994 alussa tehtiin entisen Neuvostoliiton uusia itsenäisiä valtioita koskevan teknisen avun ohjelman (TACIS) yhteydessä komission, jota edusti taloudellisten ulkosuhteiden pääosaston varapääjohtaja, ja Helmico S.A:n, jota edusti sen toimitusjohtaja, välillä sopimus, jonka viite oli MO.94.01/01.01/B002. Kyseisen sopimuksen (jäljempänä Moldovaa koskeva sopimus) otsikko oli ’Tuki maataloustuottajien yksityisen yhdistyksen perustamiselle’, ja se sisältyi hankkeeseen, jonka viite oli TACIS/FD MOL 9401 (jäljempänä Moldovaa koskeva hanke). 3. Helmico ja kantaja tekivät vuoden 1996 huhtikuussa sopimuksen, jossa Helmico siirsi kantajalle alihankintana suoritettavaksi osan Moldovaa koskevassa sopimuksessa sovituista palveluista. 4. Komission, jota edusti taloudellisten ulkosuhteiden pääosaston varapääjohtaja, ja Helmicon, jota edusti sen toimitusjohtaja, välillä tehtiin 27.9.1996 TACIS-sopimus, jonka viite oli RU 96/5276/00. Helmico sitoutui tämän sopimuksen (jäljempänä Venäjää koskeva sopimus) nojalla suorittamaan Venäjällä palveluja sellaisen hankkeen osalta, jonka otsikko oli ’Siementen sertifiointia ja siemeniin liittyviä kokeita koskeva liittovaltion järjestelmä’ ja jonka viitenumero oli FD RUS 9502 (jäljempänä Venäjää koskeva hanke). 5. Helmico ja kantaja tekivät vuoden 1996 joulukuussa Venäjää koskevaan hankkeeseen liittyvän alihankintasopimuksen, joka oli lähes samansisältöinen kuin vuoden 1996 huhtikuussa Moldovaa koskevan hankkeen osalta tehty alihankintasopimus. 6. Vuoden 1997 lopulla kantaja huolestui todettuaan viivästyksiä maksuissa, joita sen piti saada Helmicolta, joka puolestaan vetosi siihen, että viivästykset johtuivat komissiosta. Kantaja otti yhteyttä komission virkamiehiin ja sai tietää, että komissio oli maksanut laskut, jotka Helmico sille siihen mennessä oli lähettänyt. Asiaa lähemmin tutkittaessa kantaja huomasi, että Helmico oli ilmoittanut sille myöhässä tai epäasianmukaisella tavalla sellaisista maksuista, joita se oli saanut komissiolta. – – 7. Masdarin johtaja ja komission edustajat tapasivat 2.10.1998. 8. Komission virkamiehet lähettivät 5.10.1998 faksin Helmicolle. Komissio ilmoitti kyseisessä faksissa olevansa huolestunut siitä, että Helmicon yhteenliittymän jäsenten väliset näkemyserot vaarantaisivat Venäjää koskevan hankkeen saattamisen päätökseen, ja korosti, että se piti erittäin tärkeänä Venäjää koskevan sopimuksen ehtojen noudattamista ja Venäjää koskevan hankkeen onnistumista. Komissio pyysi Helmicolta takeita, jotka annettaisiin siten, että Helmico ja kantaja allekirjoittaisivat yhdessä vakuuttelun siitä, että niiden välillä vallitsi täydellinen yhteisymmärrys Venäjää koskevan sopimuksen ehtojen noudattamisesta ja että Venäjää koskeva hanke toteutettaisiin asetetussa määräajassa. Kirjeessä täsmennettiin, että mikäli komissio ei saisi tällaisia takeita ennen maanantaita 12.10.1998, komissio turvautuisi Venäjää koskevan sopimuksen mukaisesti muihin keinoihin taatakseen hankkeen saattamisen päätökseen. 9. Helmico vastasi 6.10.1998 päivätyllä faksilla komission virkamiehille, että yhteenliittymän jäsenten väliset näkemyserot oli ratkaistu ja että Venäjää koskevan hankkeen saattaminen päätökseen ei ollut millään tavoin vaarassa. Mainitussa vastauksessa täsmennettiin, että yhteenliittymän jäsenet olivat sopineet, että kaikki tulevat maksut, mukaan lukien sellaisiin laskuihin liittyvät maksut, joiden käsittely Venäjää koskevan hankkeen osalta oli yhä kesken, maksettaisiin tähän tarkoitukseen osoitetulle kantajan pankkitilille eikä Helmicon pankkitilille. Vastauksessa todettiin myös seuraavaa: ’On myös sovittu, että sopimusten hallinnointi on tästä päivästä alkaen siirretty Masdarin hallituksen puheenjohtajalle S:lle. Toivomme Teidän ottavan meihin yhteyttä mahdollisimman pian vahvistaaksenne sen, että hyväksytte nämä muutokset.’ 10. Kyseisen kirjeen oli allekirjoittanut T Helmicon toimitusjohtajan ominaisuudessa, ja se sisälsi seuraavan käsinkirjoitetun maininnan: ’Hyväksytty, S, Masdar, 6.10.1998.’ 11. Helmico lähetti komissiolle samansisältöisen, samana päivänä päivätyn ja Masdarin hallituksen puheenjohtajan allekirjoituksellaan vahvistaman kirjeen Moldovaa koskevan hankkeen yhteydessä maksettavien määrien osalta. 12. Helmico lähetti 7.10.1998 komissiolle kaksi muuta kirjettä, jotka T oli allekirjoittanut ja jotka S oli allekirjoituksellaan Masdarin puolesta vahvistanut. – – 13. Helmico lähetti 8.10.1998 kaksi kirjettä komission sopimuksista vastaavan yksikön asianomaisista hankkeista huolehtiville henkilöille ja pyysi näitä suorittamaan kaikki Venäjää koskevaan sopimukseen ja Moldovaa koskevaan sopimukseen liittyvät vastaiset maksut Helmicon nimissä Ateenassa olevalle toiselle pankkitilille. Kyseiset kirjeet päättyivät seuraavaan toteamukseen: ’Helmico ei voi peruuttaa näitä ohjeita ilman Masdarin hallituksen puheenjohtajan S:n kirjallista hyväksyntää. Pyydämme Teitä ilmoittamaan Masdarille, missä vaiheessa maksumenettely on ja minä päivänä maksut tullaan suorittamaan.’ 14. Helmico ja kantaja allekirjoittivat 8.10.1998 sopimuksen, jolla Masdarin hallituksen puheenjohtajalle annettiin valtuutus varojen siirtämiseksi niiltä kahdelta tililtä, jotka mainittiin komissiolle lähetetyissä 7.10. ja 8.10.1998 päivätyissä kirjeissä. 15. Komissio julkisti 10.11.1998 Venäjää koskevaa hanketta koskevan loppukertomuksensa. Kuudesta arviointikohdasta neljä sai arvosanan ’erinomainen’, yksi sai arvosanan ’hyvä’ ja yksi ’kokonaisuudessaan tyydyttävä’. Komissio julkisti 26.2.1999 loppukertomuksensa Moldovaa koskevan hankkeen osalta, ja siinä kaksi arviointikohtaa sai arvosanan ’hyvä’ ja neljä muuta arvosanan ’kokonaisuudessaan tyydyttävä’. 16. Komission virkamiehet suorittivat vuoden 1999 helmikuussa Moldovaa ja Venäjää koskeviin hankkeisiin liittyvän tilintarkastuksen. Venäjää koskevaan hankkeeseen liittyvä tilintarkastus päättyi saman vuoden huhtikuussa. Moldovaa koskevaan hankkeeseen liittyvä tilintarkastus oli saman vuoden heinäkuussa vielä kesken. 17. Komission virkamiehet lähettivät 29.7.1999 kantajalle kirjeen, jossa he totesivat, että komissio, jolle oli ilmoitettu Helmicon ja kantajan välisistä taloudellisista sääntöjenvastaisuuksista Venäjää ja Moldovaa koskevien sopimusten täytäntöönpanon osalta, oli keskeyttänyt kaikkien vielä suorittamattomien maksujen maksamisen ja aloittanut kattavan tilintarkastuksen sen selvittämiseksi, oliko yhteisön varoja käytetty väärin Venäjää ja Moldovaa koskevien sopimusten täytäntöönpanossa. Komissio tiesi kantajan olevan taloudellisissa vaikeuksissa, ja se ilmoitti tälle, että se maksaisi Venäjää koskevan hankkeen osalta ennakkomaksuna 200000 euroa Helmicon tilille, joka mainittiin kyseisen yhtiön 8.10.1998 lähettämissä ohjeissa. 18. Mainitut 200000 euroa maksettiin vuoden 1999 elokuussa kyseiselle tilille, josta ne siirrettiin kantajan tilille. 19. Masdarin hallituksen puheenjohtaja kirjoitti vuoden 1999 joulukuun ja vuoden 2000 maaliskuun välisenä aikana useille komission virkamiehille ja komission ulkosuhteista vastaavalle jäsenelle Pattenille. Kirjeissä käsiteltiin useita kysymyksiä, myös maksua Masdarin suorittamista palveluista. 20. Komission ulkosuhteiden yhteisen osaston pääjohtaja kirjoitti 22.3.2000 Masdarin hallituksen puheenjohtajalle ja ilmoitti tälle seuraavaa: ’Komission virkamiehet ovat tiiviiden neuvottelujen (joissa tarkasteltiin useita mahdollisuuksia, mukaan lukien kyseisten kahden sopimuksen lopullinen täytäntöönpano suorittamalla Masdarille ylimääräisiä maksuja, jotka laskettaisiin suorittamienne töiden ja Teille aiheutuneiden kustannusten perusteella) jälkeen päättäneet ryhtyä perimään takaisin varoja, jotka on aiemmin suoritettu sopimuspuolena olevalle Helmicolle. Oikeudellisesti tarkasteltuna vaikuttaisi siltä, että suoraan Masdarille suoritettua maksua (myös Helmicon sellaisen pankkitilin kautta suoritettua maksua, jonka käyttöön Teille on annettu valtuutus) olisi Helmicon maksukyvyttömyyden tapauksessa pidettävä vilpillisenä menettelynä Helmicon pesänhoitajien tai velkojien kannalta; ei myöskään ole varmaa, että siinä tapauksessa, että Helmicon ja Masdarin välillä syntyy oikeusriita, Euroopan komission maksamat varat pysyisivät komission toivomalla tavalla lopullisesti Masdarilla.’ 21. Komissio lähetti 23.3.2000 Helmicolle kirjeen ilmoittaakseen tälle siitä, että se kieltäytyi maksamasta tälle maksamatta olevia maksuja, ja vaatiakseen sitä maksamaan takaisin yhteensä 2091168,07 euroa. Komissio päätti ryhtyä tähän toimeen todettuaan, että Helmico oli toiminut petoksellisesti Moldovaa ja Venäjää koskevien sopimusten täytäntöönpanossa. 22. Kantaja nosti 31.3.2000 Helmicoa vastaan kanteen High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Divisionissa (Yhdistynyt kuningaskunta) ja vaati maksuna palveluista, joita se oli suorittanut alihankkijana Moldovaa ja Venäjää koskevien sopimusten täytäntöönpanon osalta, yhteensä 453000 euroa. 23. Komissio laati 4.4.2000 kaksi virallista perintämääräystä, jotka lähetettiin Helmicolle [Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan, 21.12.1977 annetun] varainhoitoasetuksen (EYVL 1977, L 356, s. 1)] 28 artiklan 2 kohdan nojalla. Näiden asiakirjojen sisältö annettiin tiedoksi kantajan asianajajille 1.2.2002. 24. Masdarin hallituksen puheenjohtaja lähetti 15.6.2000 komission ulkosuhteista vastaavalle jäsenelle faksin, jossa hän ilmoitti seuraavaa: ’Ilmoitimme 18 kuukautta sitten Euroopan komissiolle niistä vaikeuksista, joita meillä oli yhteistyökumppanimme Helmicon kanssa kahden edellä mainitun hankkeen osalta. Meille annettiin vakuuttelut siitä, että mikäli jatkaisimme hankkeiden toteuttamista, Euroopan komissio varmistaisi, että saisimme maksun palveluistamme. Jatkoimme kyseisten kahden hankkeen rahoittamista ja täytäntöönpanoa nimissänne huomattavien ylimääräisten kulujen kustannuksella huolimatta siitä, että tiedossamme oli jo, että Helmico oli syyllistynyt petokselliseen toimintaan Masdariin nähden ja ettei kyseisiä varoja todennäköisesti saataisi perittyä takaisin.’ 25. Komission jäsenen vastauksessa, joka sisältyi 25.7.2000 päivättyyn kirjeeseen, vahvistettiin komission 22.3.2000 päivätyssä kirjeessä ilmaistu kanta. 26. Masdarin hallituksen puheenjohtaja lähetti 5.2.2001 ulkosuhteista vastaavalle komission jäsenelle uuden faksin ja vetosi siihen, että yhtäältä kantaja oli sopimuspuolena komission kanssa tehdyissä, Venäjää ja Moldovaa koskevissa sopimuksissa ja että toisaalta sille oli 2.10.1998 pidetyssä kokouksessa annettu takeet siitä, että se saisi maksun, mikäli se jatkaisi Venäjää ja Moldovaa koskevien hankkeiden toteuttamista. 27. Kantaja otti vuoden 2001 huhtikuussa komissioon yhteyttä selvittääkseen mahdollisuutta saada tältä suoraan maksu niistä palveluista, jotka oli suoritettu Helmicolle ja laskutettu tältä. 28. Ulkosuhteista vastaava komission jäsen toisti 8.5.2001 päivätyssä kirjeessä komission kannan, jonka mukaan kantaja ei ole Venäjää ja Moldovaa koskevien sopimusten osapuolena. 29. Kantajan asianajajat ja komission virkamiehet kokoontuivat 21.5.2001 tutkiakseen mahdollisuutta maksaa kantajalle suoraan tämän suorittamista palveluista. 30. Kantajan asianajajat toistivat 1.8.2001 pyynnön saada komissiolta vapaaehtoinen maksu. Kantaja esitti maksun suuruudeksi 448947,78 euroa tai vaihtoehtoisesti 249314 euroa. Ensiksi mainittu määrä vastasi Helmicon komissiolta laskuttamaa, maksamatta olevaa kokonaismäärää, kun taas toinen määrä vastasi petoksen paljastumisen jälkeen suoritettujen töiden määrää. 31. Kantajan asianajajat ja komission virkamiehet tapasivat 28.8.2001 tutkiakseen mahdollisuutta maksaa kantajalle suoraan tämän suorittamista palveluista. 32. Kantajan asianajajat toimittivat 10.10.2001 komission virkamiehille jäljennöksen vuonna 1998 laaditusta kertomuksesta. Kyseisen asiakirjan tarkoituksena oli auttaa komission virkamiehiä tavoittamaan Helmicon johtajat. 33. Komission virkamiehet vastasivat 16.10.2001, että kyseiset tiedot oli toimitettu talousarviosta vastaavan pääosaston toimivaltaisille virkamiehille, Euroopan petostentorjuntavirastolle ja TACIS-ohjelmista huolehtivalle, rahoituksesta ja sopimuksista vastaavalle yksikölle ja että komission virkamiehet aikoivat ryhtyä tarvittaviin toimiin Helmicon johtajien löytämiseksi. 34. Kantajan asianajajat kirjoittivat 16.10.2001 komissiolle, että komission virkamiesten ja kantajan välillä oli hiljainen sopimus siitä, että komissio suorittaisi kantajalle maksuja 8.10.1998 alkaen sillä edellytyksellä, että tämä huolehtisi Venäjää koskevan hankkeen ja Moldovaa koskevan hankkeen saattamisesta päätökseen. Kyseisessä kirjeessä esitettyjen pääasiallisten argumenttien pyrkimyksenä oli osoittaa, että komissio oli myöntänyt sen, että kantajasta oli tullut Venäjää koskevan hankkeen pääsopimuspuoli vuodesta 1998 alkaen. Kyseinen kirje päättyi seuraavaan ilmoitukseen: ’Pyydän Teitä ilmoittamaan, hyväksyvätkö komission virkamiehet tässä kirjeessä esitetyt argumentit ja ovatko he tarvittaessa valmiita suorittamaan Masdar Ltd:lle ennakkomaksuna 279711,85 euroa odotettaessa Helmicoa vastaan aloitetun perintämenettelyn päättymistä.’ 35. Komission virkamiehet torjuivat kantajan esittämät argumentit 13.11.2001 päivätyssä kirjeessä. Kirje päättyi seuraavaan ilmoitukseen: ’Komissio ryhtyy perintämääräyksen perusteella perimään Helmicon edustajilta takaisin kyseisen yhtiön saamia määriä. Tämän menettelyn lopputuloksesta riippuen on mahdollista, että uusia toimia tullaan suunnittelemaan takaisin perittyjen määrien osalta.’ 36. Komission virkamiehet selittivät 1.2.2002 kirjallisessa vastauksessaan kantajan asianajajien muotoilemaan pyyntöön, että Helmicon osalta oli 4.4.2000 laadittu kaksi virallista perintämääräystä, joista yksi liittyi Moldovaa koskevaan sopimukseen 1236200,91 euron osalta ja toinen Venäjää koskevaan sopimukseen 854967,16 euron osalta, eli yhteensä määräys koski 2091168,07 euroa. 37. Kantajan asianajajat totesivat 27.2.2002 komission virkamiehille lähettämässään kirjeessä, että kyseisten kahden virallisen perintämääräyksen määrät vastasivat suunnilleen sellaisia määriä, jotka ilmenivät komission Helmicolle maksamia määriä koskevasta tositteesta. He päättelivät tämän perusteella, ettei komissio ollut katsonut tarpeelliseksi laatia perintämääräyksiä sellaisten määrien osalta, jotka Helmico oli laskuttanut komissiolta mutta joita komissio ei ollut maksanut. 38. Komission virkamiehet lähettivät 11.3.2002 kantajan asianajajille kirjeen, jossa he vahvistivat, etteivät kyseiset kaksi virallista perintämääräystä, jotka komission virkamiehet olivat 4.4.2000 laatineet Helmicon osalta, kattaneet sellaisia määräyksiä, jotka Helmico oli laskuttanut komissiolta mutta joita komissio ei ollut maksanut. 39. Komission oikeudellinen yksikkö toimitti 17.12.2002 kantajan asianajajille tositteen sellaisista määristä, joiden osalta Helmico oli laskuttanut komissiota, sekä ilmoitti laskujen päivämäärät, maksujen määrät ja suorittamattomien maksujen määrät. 40. Kantajan asianajajat ja komission virkamiehet tapasivat 18.2.2003. 41. Kantajan asianajajat lähettivät 23.4.2003 komission virkamiehille kirjatun kirjeen, joka päättyi seuraavaan ilmoitukseen: ’– – Mikäli komission virkamiehet eivät viimeistään 15.5.2003 ole tehneet konkreettista esitystä siitä, miten asiakkaallemme suoritetaan maksu suoritetuista palveluista, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa tullaan nostamaan EY 235 ja EY 288 artiklan (aiemmin EY:n perustamissopimuksen 178 ja 215 artikla) mukainen vahingonkorvauskanne.’ 42. Komissio lähetti 15.5.2003 kantajan asianajajille faksin, jossa se ehdotti näille tapaamista, jossa keskusteltaisiin mahdollisesta sovintoratkaisusta, jonka perusteella komissio maksaisi kantajalle 249314,35 euroa sellaisten töiden perusteella, jotka suoritettiin Helmicon petoksen paljastumisen jälkeen, jos kantaja kykenisi esittämään näyttöä sellaisesta sopimuksesta, jonka mukaan se saisi maksun suoraan komissiolta, jos se saattaisi Venäjää ja Moldovaa koskevat hankkeet päätökseen. 43. Kantajan asianajajat vastasivat 23.6.2003 päivätyllä kirjatulla kirjeellä komission virkamiehille, että he kieltäytyivät jatkamasta neuvotteluja komission ehdottamalta pohjalta, ja esittivät kantajan vaatimuksiin liittyvät yksityiskohdat ja sellaiset ehdot ja edellytykset, joiden täyttyessä tämä olisi valmis osallistumaan kokoukseen. 44. Mainittua kirjattua kirjettä seurasi 3.7.2003 päivätty faksi, jossa kantajan asianajajat pyysivät komissiolta vastausta mahdollisuuteen järjestää ennen 15.7.2003 kokous ehdotetuin edellytyksin ja ilmoittivat, että ellei tällaista kokousta järjestettäisi, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa tultaisiin nostamaan kanne. 45. Komission virkamiehet vastasivat 22.7.2003 päivätyllä kirjeellä, etteivät he voineet hyväksyä kantajan esittämää maksuvaatimusta.”