ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 469/2009 3 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että se estää jäsenvaltion toimivaltaista patenttivirastoa myöntämästä lisäsuojatodistusta, joka koskee vaikuttavia aineita, joita ei ole mainittu peruspatentin, johon tällaisen hakemuksen tueksi on vedottu, vaatimuksissa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 355/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 13.10.2011 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Prism Investments BV v. J. A. van der Meer, Arilco Holland BV:n konkurssipesän pesänhoitajana

(Asia C-139/10) (1)

(Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 44/2001 - Täytäntöönpanomääräys - Kieltäytymisperusteet - Täytäntöönpano valtiossa, jonka tuomioistuin on antanut tuomion, jonka täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista haetaan)

2011/C 355/07

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Prism Investments BV

Vastaaja: J. A. van der Meer, Arilco Holland BV:n konkurssipesän pesänhoitajana

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL L 12, s. 1) 34, 35, 43, 44 ja 45 artiklan tulkinta — Kieltäytymisperusteet — Tyhjentävä luettelo — Täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevan pyynnön kohteena olevan kansallisen tuomion mukaisen velvoitteen täyttäminen

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 45 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että tuomioistuin, jolta muutosta haetaan saman asetuksen 43 tai 44 artiklan mukaisesti, evää tuomion julistamisen täytäntöönpanokelpoiseksi tai kumoaa täytäntöönpanokelpoiseksi julistamisesta tehdyn päätöksen muulla kuin tämän asetuksen 34 ja 35 artiklassa mainitulla perusteella, kuten sillä perusteella, että kyseinen tuomio on pantu täytäntöön siinä jäsenvaltiossa, missä se on annettu.

(1) EUVL C 134, 22.5.2010.
1)

Portugalin tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 91/271 3, 5 ja 6 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska — se on määrittänyt kuormitusta kestäviksi alueiksi kaikki Madeiran saaren ja Porto Santon saaren rannikkovedet — se on käsitellyt yhdyskuntajätevesiä, jotka ovat peräisin taajamista, joiden asukasvastineluku on suurempi kuin 10 000, kuten Funchalin ja Câmara de Lobosin taajamat, ja jotka on johdettu Madeiran saaren rannikkovesiin, yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY 4 artiklassa säädettyä käsittelyä tehottomammin — se ei ole kyseisen direktiivin 3 artiklan mukaisesti huolehtinut, että Tejo-joen suistossa sijaitsevassa taajamassa eli Quinta do Condessa on olemassa jätevesien viemäröintijärjestelmä — se ei ole Albufeira/Armação de Pêran, Bejan, Chavesin ja Viseun taajamien osalta eikä niiden neljän taajaman, jotka laskevat jätevedet Tejo-joen suiston vasemmalle rannalle eli Barreiro/Moitan, Corroios/Quinta da Bomban, Quinta do Conden ja Seixalin, osalta taannut tehokkaampaa käsittelyä kuin kyseisen direktiivin 4 artiklassa säädetty käsittely
2)

Määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 4 lauseketta on tulkittava siten, että sen vastaista on jättää ottamatta huomioon julkishallinnon määräaikaisen virkamiehen palvelusjaksoja arvioitaessa tämän henkilön, josta on sittemmin tullut vakinainen virkamies, oikeutta sisäiseen ylennykseen, jota voivat hakea ainoastaan vakinaiset virkamiehet, ellei huomioimatta jättämiselle ole lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettuja asiallisia syitä. Pelkästään se seikka, että määräaikaiselle virkamiehelle on kertynyt näitä palvelusjaksoja määräaikaisen palvelussopimuksen tai -suhteen perusteella, ei ole tällainen asiallinen syy.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 226/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.6.2011 (Fővárosi Bíróságin (Unkari) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt. v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

(Asia C-115/10) (1)

(Yhteinen maatalouspolitiikka - Asetus (EY) N:o 1782/2003 - Täydentävä kansallinen suora tuki - Myöntämisedellytykset)

2011/C 226/10

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Fővárosi Bíróság

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt.

Vastaaja: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Fővárosi Bíróság — Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä 27.11.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92 (EYVL L 355, s. 1) 1 artiklan 4 kohdan ja yhteisen maatalouspolitiikan mukaisia suoran tuen järjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1259/1999 (EYVL L 160, s. 113) 1 artiklan ja 10 artiklan a alakohdan tulkinta — Kansallinen sääntely, jonka mukaan selvitystilassa olevat tuottajat eivät voi saada täydentävää kansallista tukea, joka on sidoksissa yhtenäiseen pinta-alatukeen — Jäsenvaltioiden mahdollisuus asettaa täydentävän kansallisen tuen saamiselle edellytyksiä, joista ei ole säädetty kyseessä olevan yhteisön tuen myöntämiseksi

Tuomiolauselma

Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1782/2003, sellaisena kuin se on muutettuna 22.3.2004 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2004/281/EY, on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan täydentävää kansallista tukea eivät voi saada kyseessä olevan jäsenvaltion alueella maataloustoimintaa harjoittavat oikeushenkilöt, jotka ovat vapaaehtoisessa selvitystilamenettelyssä, jos Euroopan komissio ei ole etukäteen hyväksynyt edellytystä, jonka mukaan tuensaaja ei saa olla tällaisessa menettelyssä.

(1) EUVL C 134, 22.5.2010.
2)

Asetuksen N:o 110/2008 23 ja 16 artiklaa on tulkittava siten, että — toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on asetuksen 23 artiklan 1 kohdan nojalla evättävä tai peruttava sellaisen tavaramerkin rekisteröinti, joka sisältää suojatun maantieteellisen merkinnän ja johon ei sovelleta saman artiklan 2 kohdassa säädettyä ajallista poikkeusta, jos tavaramerkin käyttö johtaisi johonkin asetuksen 16 artiklassa tarkoitetuista tilanteista — toisessa ennakkoratkaisukysymyksessä tarkoitetun kaltainen tilanne, jossa maantieteellisen merkinnän tai tällaista merkintää vastaavan ilmaisun ja sen käännöksen sisältävä tavaramerkki on rekisteröity tislatuille alkoholijuomille, jotka eivät ole tämän merkinnän edellyttämien eritelmien mukaisia, kuuluu asetuksen N:o 110/2008 16 artiklan a ja b alakohdassa tarkoitettuihin tilanteisiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mahdollista 16 artiklan muiden sääntöjen soveltamista.
2)

Direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2006/138, 183 artiklaa, luettuna yhdessä verotuksen neutraalisuuden periaatteen kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan liikaa maksetun arvonlisäveron palauttamisen tavanomaista määräaikaa, jonka päätyttyä palautettavalle määrälle on maksettava viivästyskorkoa, jatketaan verotarkastuksen aloittamisen tapauksessa, mistä seuraa, että viivästyskorkoa on maksettava vasta kyseisen menettelyn päättymispäivästä lähtien, vaikka liikaa maksettu määrä on jo siirretty kolmen sitä verokautta, jolloin liikaa maksettu määrä ilmeni, seuraavien kolmen verokauden aikana. Sen sijaan se, että täksi tavanomaiseksi määräajaksi on säädetty 45 päivää, ei ole mainitun säännöksen vastaista.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 103/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.2.2011 (Cour d’appel de Rouenin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Marc Berel ym. v. Administration des douanes de Rouen, Receveur principal des douanes du Havre ja Administration des douanes du Havre

(Asia C-78/10) (1)

(Yhteisön tullikoodeksi - 213, 233 ja 239 artikla - Usean velallisen yhteisvastuu samasta tullivelasta - Tuontitullien peruuttaminen - Tullivelan lakkaaminen - Yhteisvastuulliselta yhteisvelalliselta puuttuva mahdollisuus vedota toiselle yhteisvelalliselle myönnettyyn peruutukseen)

2011/C 103/14

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour d’appel de Rouen

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Marc Berel, Port Angot Développementin edustajana, Emmanuel Hess, Port Angot Développementin selvitysmiehenä, Rijn Schelde Mondia France SA, Receveur principal des douanes de Rouen Port, Administration des douanes — Havre Port, Société Port Angot Développement, jolle SAS Manutention de Produits Chimiques et Miniers Maprochim SAS:n oikeudet ovat siirtyneet ja Asia Pulp & Paper France EURL

Vastapuolet: Administration des douanes de Rouen, Receveur principal des douanes du Havre ja Administration des douanes du Havre

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Cour d’appel de Rouen — Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 213, 233 ja 239 artiklan tulkinta — Tuontitullien peruuttaminen — Yhteisvelallisen mahdollisuus vedota tullivelvoitteita koskevaan yhteisvastuuseen, jotta se voisi saada hyväkseen toiselle yhteisvelalliselle aikaisemmin myönnetyn tuontitullien peruuttamisen

Tuomiolauselma

Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 19.12.1996 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 82/97, 213, 233 ja 239 artiklaa on tulkittava siten, että niiden vastaista on soveltaa pääasiassa esillä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa useat yhteisvelalliset ovat 213 artiklassa tarkoitetussa yhteisvastuussa tullivelasta, kansallisen oikeuden periaatetta, josta seuraa, että kaikki muut yhteisvelalliset voivat vedota yhdelle yhteisvelalliselle 239 artiklan perusteella myönnettyyn osittaiseen tullien peruuttamiseen sillä tavoin, että saman koodeksin 233 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohdassa tarkoitettu velan lakkaaminen koskee velkaa sellaisenaan ja näin ollen vapauttaa kaikki yhteisvastuulliset yhteisvelalliset kyseisen velan maksamisesta myönnetyn peruutuksen määrään asti.

(1) EUVL C 113, 1.5.2010.
1)

Portugalin tasavalta ei ole noudattanut yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/921 — luettuna yhdessä tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 290 a artiklan kanssa, sellaisena kuin se on muutettuna 20.1.1997 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 89/97 — 13, 68 ja 71 artiklan sekä yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89, sellaisena kuin se on muutettuna 8.7.1996 annetulla neuvoston asetuksella N:o 1355/96, 2, 6, 9, 10 ja 11 artiklan ja yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1150/20004 2, 6, 9, 10 ja 11 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska sen tulliviranomaiset ovat hyväksyneet systemaattisesti vuosina 1998–2002 tulli-ilmoituksia tuoreiden banaanien luovuttamisesta vapaaseen liikkeeseen, vaikka ne tiesivät tai niiden olisi pitänyt kohtuudella tietää, että ilmoitettu paino ei vastannut banaanien todellista painoa, ja koska Portugalin viranomaiset eivät ole suorittaneet tulojen menetystä vastaavia omia varoja viivästyskorkoineen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 328/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.10.2010 (Supreme Courtin (Irlanti) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — J. McB. v. L. E.

(Asia C-400/10 PPU) (1)

(Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevat asiat - Kansainvälisestä lapsikaappauksesta 25.10.1980 tehty yksityisoikeuden alaa koskeva Haagin yleissopimus - Asetus (EY) N:o 2201/2003 - Lapset, joiden vanhemmat eivät ole avioliitossa keskenään - Isän oikeus lapsen huoltoon - Käsitteen ”oikeus lapsen huoltoon” tulkinta - Yleiset oikeusperiaatteet ja Euroopan unionin perusoikeuskirja)

2010/C 328/15

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court

Pääasian asianosaiset

Kantaja: J. McB.

Vastaaja: L. E.

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Supreme Court — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (EUVL L 338, s. 1) tulkinta — Lapsi, jonka vanhemmat eivät ole avioliitossa keskenään — Isän oikeus lapsen huoltoon — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan isän on saatava toimivaltaisen tuomioistuimen määräys, jotta hänellä voitaisiin katsoa olevan sellainen oikeus lapsen huoltoon, jonka perusteella tämän lapsen vieminen pois asuinpaikkansa maasta tai hänen palauttamatta jättäminen kyseiseen maahan on luvatonta

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 2201/2003 on tulkittava siten, että se ei ole esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa edellytetään, että jotta lapsen isä, joka ei ole naimisissa lapsen äidin kanssa, saa oikeuden lapsen huoltoon, hänen on saatava toimivaltaiselta kansalliselta tuomioistuimelta määräys, jolla hänelle annetaan tämä oikeus, jonka perusteella sitä, että lapsen äiti vie lapsen pois tai jättää tämän palauttamatta, voidaan pitää luvattomana asetuksen 2 artiklan 11 alakohdassa tarkoitetulla tavalla.

(1) EUVL C 260, 25.9.2010.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 63/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 22.12.2010 (Tribunal administratifin (Luxemburg) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Tankreederei I SA v. Directeur de l'administration des contributions directes

(Asia C-287/10) (1)

(Palvelujen tarjoamisen vapaus - Pääomien vapaa liikkuvuus - Investointeja koskeva veronhuojennus - Veronhuojennuksen myöntämisen edellytys, joka koskee investoinnin fyysistä hyödyntämistä kotimaassa - Toisissa jäsenvaltioissa hyödynnettävien sisävesiliikenteeseen tarkoitettujen alusten käyttäminen)

2011/C 63/22

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal administratif

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Tankreederei I SA

Vastaaja: Directeur de l'administration des contributions directes

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal administratif de Luxembourg — EY 49 ja EY 56 artiklan tulkinta — Investointeja koskeva verohuojennus — Lainsäädäntö, jossa tällaisen huojennuksen edellytykseksi asetetaan se, että investointi tehdään kyseisen valtion alueelle sijoittautuneeseen laitokseen ja että se pitää fyysisesti hyödyntää kyseisellä alueella — Kansainvälistä meriliikennettä harjoittava yhtiö, joka on sijoittautunut Luxemburgiin ja joka on siellä verovelvollinen mutta joka on tehnyt investoinnin, joka perustuu pääasiassa valtion alueen ulkopuolelle käytettävän hyödykkeen hankintaan — Palvelujen tarjoamisen vapauteen ja pääomien vapaaseen liikkuvuuteen kohdistuva rajoitus

Tuomiolauselma

SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle jäsenvaltion säännökselle, jonka mukaan investointeihin perustuvaa veronhuojennusta ei myönnetä yritykselle, joka on sijoittautunut ainoastaan kyseiseen jäsenvaltioon, jo pelkästään sillä perusteella, että investointeja, joiden perusteella veronhuojennusta haetaan, hyödynnetään fyysisesti toisen jäsenvaltion alueella.

(1) EUVL C 221, 14.8.2010.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 295/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 19.7.2012 — Valittajana Euroopan unionin neuvosto sekä muina osapuolina Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd, Euroopan komissio ja Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace)

(Asia C-337/09 P) (1)

(Muutoksenhaku - Kauppapolitiikka - Polkumyynti - Kiinasta peräisin olevan glyfosaatin tuonti - Asetus (EY) N:o 384/96 - 2 artiklan 7 kohdan b ja c alakohta - Markkinatalousolosuhteissa toimivan yrityksen asema - 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettu käsite ”valtion merkittävä puuttuminen” - Valtiollinen osakas, joka käyttää tosiasiallista määräysvaltaa tuottajan yhtiökokouksissa - Kyseisen määräysvallan rinnastaminen ”merkittävään puuttumiseen” - Vientisopimusten hyväksymismerkintöjä koskevan järjestelyn arviointi - Tuomioistuinvalvonnan rajat - Esitettyjen todisteiden arviointi)

2012/C 295/02

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamies: J.-P. Hix, avustajanaan Rechtsanwalt G. Berrisch)

Valittajan vastapuolet ja muut osapuolet: Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd (edustajat: aluksi avocat D. Horovitz, sitten advocat F. Graafsma, advocat J. Cornelis ja advocat A. Woolich sekä dikigoros K. Adamantopoulos ja barrister D. Moulis), Euroopan komissio (asiamiehet: T. Scharf, N. Khan ja K. Talabér-Ritz) ja Association des utilisateurs ja distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace) (edustaja: J. Flynn, QC)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-498/04, Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group vastaan neuvosto, 17.6.2009 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan glyfosaatin tuonnissa 24.9.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1683/2004 (EUVL L 303, s. 1) 1 artiklan siltä osin kuin se koskee Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd:tä — Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (EYVL L 56, s. 1) 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan tulkinta — Markkinataloudessa toimivan yrityksen asema

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Euroopan unionin neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, myös välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut.

3) Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 282, 21.11.2009.
2)

Aikaisemman tavaramerkin rekisteröinti asianomaisessa jäsenvaltiossa ei ole edellytys, jonka on täytyttävä, jotta direktiivin 89/104 9 artiklan 1 kohdassa säädetty käytön sallimisesta johtuviin rajoituksiin liittyvä määräaika alkaisi kulua. Edellytykset, joiden on täytyttävä, jotta kyseinen rajoituksiin liittyvä määräaika alkaisi kulua, ja joiden täyttyminen kansallisen tuomioistuimen on tutkittava, ovat ensinnäkin myöhemmän tavaramerkin rekisteröinti asianomaisessa jäsenvaltiossa, toiseksi se, että kyseisen tavaramerkin rekisteröintiä on haettu vilpittömässä mielessä, kolmanneksi se, että myöhemmän tavaramerkin haltija on käyttänyt tavaramerkkiään siinä jäsenvaltiossa, jossa se on rekisteröity, sekä neljänneksi se, että aikaisemman tavaramerkin haltija on tietoinen myöhemmän tavaramerkin rekisteröinnistä ja käyttämisestä sen rekisteröinnin jälkeen.
3)

Asetuksen N:o 796/2004 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu käsite ”edustaja” unionin on oikeuden itsenäinen käsite, jota on tulkittava yhtenäisellä tavalla kaikissa jäsenvaltioissa siten, että se käsittää paikalla tehtävien tarkastusten aikana kenet tahansa täysi-ikäisen ja toimintakykyisen henkilön, joka asuu tilalla ja jolle on uskottu ainakin osa kyseisen tilan hoidosta, kunhan viljelijä on ilmaissut selvästi tahtonsa uskoa hänelle edustaminen ja viljelijä on näin ollen sitoutunut ottamaan vastattavakseen tämän henkilön kaikista toimista ja kaikista laiminlyönneistä.
1)

Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 5 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että tutkiessaan, täyttyvätkö SEUT 102 artiklan soveltamisen edellytykset, ja katsoessaan tämän tutkimuksen päätteeksi, ettei väärinkäyttöä ole tapahtunut, kansallinen kilpailuviranomainen voi tehdä päätöksen, jossa se toteaa, ettei mainittua artiklaa ole rikottu.
1)

Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY 56 artiklan ja Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen 40 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on säätänyt, että muualla kuin Portugalin alueella 31.12.2004 sijainneiden varallisuuserien verotuksellista korjausta koskevan poikkeusjärjestelyn (regime excepcional de regularização tributária de elementos patrimoniais que não se encontrem no território português em 31 de Dezembro de 2004), josta on säädetty 29.7.2005 annetulla lailla nro 39-A/2005, soveltamisen yhteydessä edullisempi verokohtelu myönnetään ainoastaan Portugalin valtion liikkeeseen laskemille velkakirjoille.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 130/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 3.3.2011 (Sąd Najwyższyn (Puola) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Nowym Sączu v. Stanisława Tomaszewska

(Asia C-440/09) (1)

(Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 45 artiklan 1 kohta - Vähimmäiskausi, jonka täyttymistä vanhuuseläkeoikeuden saaminen edellyttää kansallisen lainsäädännön mukaan - Toisessa jäsenvaltiossa täyttyneen maksukauden huomioon ottaminen - Yhteenlaskeminen - Laskutavat)

2011/C 130/09

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Najwyższy

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Nowym Sączu

Vastaaja: Stanisława Tomaszewska

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Sąd Najwyższy — Sosiaaliturvajärjestelmän soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2) 45 artiklan 1 kohdan sekä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21.3.1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 (EYVL L 74, s. 1) 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan tulkinta — Tietyn mittaisen vakuutuskauden perusteella varhennettu vanhuuseläke — Etuuksien laskentamenetelmä — Toisessa jäsenvaltiossa täyttyneiden vakuutuskausien ja kyseessä olevassa jäsenvaltiossa täyttyneiden vakuutuskausien yhteenlaskeminen ennen sellaisten lisäkausien lisäämistä, joista säädetään kansallisessa lainsäädännössä ja jotka nousevat kolmasosaan vakuutuskausista, tai niiden lisäämisen jälkeen

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 18.12.2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1992/2006, 45 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että määritettäessä vähimmäisvakuutuskautta, jonka täyttyminen on kansallisessa lainsäädännössä asetettu edellytykseksi sille, että siirtotyöläinen voi saada oikeuden vanhuuseläkkeeseen, asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen laitoksen on otettava huomioon määritettäessä sitä rajaa, jota maksuihin perustumattomat kaudet eivät voi ylittää suhteessa maksukausiin, sellaisena kuin siitä on säädetty kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä, kaikki siirtotyöläisen työuran aikana täyttyneet vakuutuskaudet, muissa jäsenvaltioissa täyttyneet kaudet mukaan lukien.

(1) EUVL C 37, 13.2.2010.