ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut SEUT 56 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut säännöksiä, jotka sisältyvät eläkejärjestelyjen ja — rahastojen sääntelystä annetun lain konsolidoidun toisinnon hyväksymisestä 29.11.2002 annetun kuninkaan asetuksen 1/2002 (Real Decreto Legislativo 1/2002, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley de Regulación de los Planes y Fondos de Pensiones) 46 §:n c kohtaan ja yksityisen vakuutustoiminnan järjestämisestä ja valvonnasta annetun lain konsolidoidun toisinnon hyväksymisestä 29.10.2004 annetun kuninkaan asetuksen 6/2004 (Real Decreto Legislativo 6/2004, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley de ordenación y supervisión de los seguros privados) 86 §:n 1 momenttiin ja joiden nojalla muihin jäsenvaltioihin kuin Espanjan kuningaskuntaan sijoittautuneilla eläkerahastoilla, jotka tarjoavat ammatillisia lisäeläkejärjestelyjä tässä jäsenvaltiossa, ja vakuutusyhtiöillä, jotka harjoittavat toimintaansa Espanjassa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, on velvollisuus nimetä Espanjassa asuva veroedustaja.
2)

Direktiivin 2000/78 2 artiklaa ja 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan virkamiehiltä, jotka ovat täyttäneet eläkkeeseen oikeuttavan iän, evätään pelkästään tästä syystä mahdollisuus saada lakkautuspalkkaa, joka on tarkoitettu virkamiehille, jotka on erotettu virastaan heidän virkansa lakkauttamisen vuoksi.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 26.9.2013 (Vestre Landsretin (Tanska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — HK Danmark, Glennie Kristensenin valtuuttamana v. Experian A/S

(Asia C-476/11) (1)

(Ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaate - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 21 artiklan 1 kohta - Direktiivi 2000/78/EY - 6 artiklan 1 ja 2 kohta - Ammatillinen eläkejärjestelmä - Maksujen porrastaminen iän mukaan)

2013/C 344/18

Oikeudenkäyntikieli: tanska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Vestre Landsret

Pääasian asianosaiset

Kantaja: HK Danmark, Glennie Kristensenin valtuuttamana

Vastaaja: Experian A/S

Muu osapuoli: Beskæftigelsesministeriet

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Vestre Landsret — Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (EYVL L 303, s. 16) 6 artiklan 2 kohdan tulkinta — Ikään perustuvan erilaisen kohtelun oikeuttaminen — Ikärajojen vahvistaminen ammatillisten sosiaaliturvajärjestelmien eläke- tai työttömyysetuuksien saamiseksi tai tällaisiin järjestelmiin osallistumiseksi — Yleinen poikkeus ammatillisten sosiaaliturvajärjestelmien kohdalla edellyttäen, että tästä ei aiheudu sukupuoleen perustuvaa syrjintää, tai poikkeus yksinomaan sosiaaliturvajärjestelmiin liittymisen osalta — Kansallinen oikeusjärjestelmä, jossa työnantaja voi osana palkkaa maksaa työntekijän iän mukaan porrastettuja eläkemaksuja

Tuomiolauselma

Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklassa vahvistettua ja yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetulla neuvoston direktiivillä 2000/78/EY konkretisoitua syrjintäkiellon periaatetta eli tarkemmin sanottuna kyseisen direktiivin 2 artiklaa ja 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä ammatilliselle eläkejärjestelmälle, jossa työnantaja maksaa palkkauksen osana eläkemaksuja, joiden määrä on porrastettu iän mukaan, edellyttäen, että tästä aiheutuva ikään perustuva erilainen kohtelu on oikeutetun tavoitteen toteuttamiseksi asianmukainen ja tarpeen, ja tämän seikan varmistaminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.

(1) EUVL C 340, 19.11.2011.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 225/17

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.6.2013 — Valittajina HGA Srl ym. ja muuna osapuolena Euroopan komissio

(Yhdistetyt asiat C-630/11 P–C-633/11 P) (1)

(Muutoksenhaku - Alueelliset valtiontuet - Tuet hotellialan hyväksi Sardiniassa - Uudet tuet - Voimassa olevan tukiohjelman muuttaminen - Oikaisupäätös - Mahdollisuus tehdä tällainen päätös - Asetus (EY) N:o 659/1999 - 4 artiklan 5 kohta, 7 artiklan 6 kohta, 10 artiklan 1 kohta, 13 artiklan 2 kohta, 16 artikla ja 20 artiklan 1 kohta - Tuen kannustava vaikutus - Luottamuksensuoja)

2013/C 225/27

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Valittajat: HGA Srl, Gimar Srl, Coghene Costruzioni Srl, Camping Pini e Mare di Cogoni Franco & C. Sas, Immobiliare 92 Srl, Gardena Srl, Hotel Stella 2000 Srl, Vadis Srl, Macpep Srl, San Marco Srl, Due lune SpA, Hotel Mistral di Bruno Madeddu & C. Sas, L’Esagono di Mario Azara & Co. Snc, Le Buganville Srl (aiemmin Le Buganville di Cogoni Giuseppe & C. Snc), Le Dune Srl (aiemmin Le Dune di Stefanelli Vincenzo & C. Snc) (edustajat: avvocato G. Dore, avvocato F. Ciulli ja avvocato A. Vinci) (C-630/11 P), Regione autonoma della Sardegna (edustajat: avvocato A. Fantozzi ja avvocato G. Mameli) (C-631/11 P), Timsas srl (edustajat: avvocato D. Dodaro ja avvocato S. Pinna) (C-632/11 P), Grand Hotel Abi d’Oru SpA (edustajat: avvocato D. Dodaro ja avvocato R. Masuri) (C-633/11 P)

Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Grespan, C. Urraca Caviedes ja G. Conte)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-394/08, T-408/08, T-453/08 ja T-454/08, Regione autonoma della Sardegna ym. v. komissio, 20.9.2011 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi vaatimukset kumota tukiohjelmasta ”Vuoden 1998 aluelaki nro 9 — Tuen N 272/98 väärinkäyttö”2.7.2008 tehdyn komission päätöksen 2008/854/EY (EUVL L 302, s. 9); tällä päätöksellä todettiin yhteismarkkinoille soveltumattomiksi Regione autonoma della Sardegnan hotellialan alkuinvestointeihin Sardiniassa myöntämät tuet — – Perusteluvelvollisuus — Oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteet

Tuomiolauselma

1) Valitukset hylätään.

2) Valittajat velvoitetaan yhteisvastuullisesti korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 118, 21.4.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 225/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 4.6.2013 (Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — ZZ v. Secretary of State for the Home Department

(Asia C-300/11) (1)

(Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Direktiivi 2004/38/EY - Päätös, jolla Euroopan unionin kansalaiselta kielletään maahantulo jäsenvaltioon yleiseen turvallisuuteen liittyvistä syistä - Direktiivin 30 artiklan 2 kohta - Velvollisuus ilmoittaa kyseiselle kansalaiselle päätöksen perusteet - Valtion turvallisuusetujen vastainen ilmoittaminen - Tehokasta oikeussuojaa koskeva perusoikeus)

2013/C 225/10

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: ZZ

Vastaaja: Secretary of State for the Home Department

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77) 30 artiklan 2 kohdan tulkinta SEUT 346 artiklan 1 kohdan a alakohdan valossa — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan — Päätös, jolla jäsenvaltion kansalaiselta kielletään maahantulo toiseen jäsenvaltioon yleiseen turvallisuuteen liittyvien seikkojen perusteella — Velvollisuus ilmoittaa kyseiselle kansalaiselle maahantulon kieltämisen perusteet siitä huolimatta, että toimivaltaiset viranomaiset katsovat näiden perusteiden ilmoittamisen olevan vastoin valtion turvallisuusetuja

Tuomiolauselma

Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 30 artiklan 2 kohtaa ja 31 artiklaa, kun niitä luetaan perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on tulkittava siten, että niissä edellytetään, että toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen on varmistettava, että toimivaltaisen kansallisen viranomaisen kieltäytyminen ilmoittamasta asianomaiselle täsmällisesti ja täydellisinä seikkoja, joihin tämän direktiivin 27 artiklan nojalla tehty päätös perustuu, sekä siihen liittyvää näyttöä, rajoittuu siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä, ja että asianomaiselle ilmoitetaan joka tapauksessa kyseiset perusteet olennaisilta osiltaan siten, että otetaan asianmukaisesti huomioon tarve pitää näyttö salaisena.

(1) EUVL C 252, 27.8.2011.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 164/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.4.2013 — Espanjan kuningaskunta ja Italian tasavalta v. Euroopan unionin neuvosto

(Yhdistetyt asiat C-274/11 ja C-295/11) (1)

(Yhtenäinen patentti - Päätös luvan antamisesta SEUT 329 artiklan 1 kohtaan perustuvaan tiiviimpään yhteistyöhön - Kumoamiskanne toimivallan puuttumisen, harkintavallan väärinkäytön ja perussopimusten rikkomisen perusteella - SEU 20 artiklassa sekä SEUT 326 ja SEUT 327 artiklassa määrätyt edellytykset - Muu kuin yksinomainen toimivalta - Päätös, joka tehdään ”viimeisenä keinona” - Unionin etujen suojaaminen)

2013/C 164/05

Oikeudenkäyntikielet: espanja ja italia

Asianosaiset

Kantajat: Espanjan kuningaskunta (asiamies: N. Díaz Abad) ja Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan avvocato dello Stato S. Fiorentino)

Väliintulija, joka tukee Espanjan kuningaskunnan vaatimuksia: Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan avvocato dello Stato S. Fiorentino)

Väliintulija, joka tukee Italian tasavallan vaatimuksia: Espanjan kuningaskunta (asiamies: N. Díaz Abad)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi T. Middleton, F. Florindo Gijón ja A. Lo Monaco, sittemmin T. Middleton, F. Florindo Gijón, M. Balta ja K. Pellinghelli)

Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: C. Pochet, J.-C. Halleux ja T. Materne), Tšekin tasavalta (asiamiehet: M. Smolek, D. Hadroušek ja J. Vláčil), Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze ja J. Kemper), Irlanti (asiamies: D. O’Hagan, avustajanaan N. J. Travers, BL), Ranskan tasavalta (asiamiehet: E. Belliard, G. de Bergues ja A. Adam), Unkari (asiamiehet: M. Z. Fehér ja K. Molnár), Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: C. Wissels ja M. de Ree), Puolan tasavalta (asiamiehet: B. Majczyna, E. Gromnicka ja M. Laszuk), Ruotsin kuningaskunta (asiamiehet: A. Falk ja C. Meyer-Seitz), Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamies: L. Seeboruth, avustajanaan barrister T. Mitcheson), Euroopan parlamentti (asiamiehet: I. Díez Parra, G. Ricci ja M. Dean) ja Euroopan komissio (asiamiehet: I. Martínez del Peral, T. van Rijn, B. Smulders, F. Bulst ja L. Prete)

Oikeudenkäynnin kohde

Luvan antamisesta tiiviimpään yhteistyöhön yhtenäisen patenttisuojan luomiseksi 10.3.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/167/EU (EUVL L 76, s. 53) kumoaminen — Harkintavallan väärinkäyttö — Unionin tuomioistuinjärjestelmän noudattamatta jättäminen

Tuomiolauselma

1) Kanteet hylätään.

2) Espanjan kuningaskunta vastaa omien oikeudenkäyntikulujensa lisäksi Euroopan unionin neuvoston kuluista asiassa C-274/11.

3) Italian tasavalta vastaa omien oikeudenkäyntikulujensa lisäksi Euroopan unionin neuvoston kuluista asiassa C-295/11.

4) Belgian kuningaskunta, Tšekin tasavalta, Saksan liittotasavalta, Irlanti, Ranskan tasavalta, Latvian tasavalta, Unkari, Alankomaiden kuningaskunta, Puolan tasavalta, Ruotsin kuningaskunta, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta, Euroopan parlamentti ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 219, 23.7.2011. EUVL L 232, 6.8.2011.
1)

SEUT 49 ja SEUT 54 artikla eivät pääasiassa kyseessä olevissa olosuhteissa ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa tytäryhtiönsä, joka on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon ja lopettanut toimintansa, kanssa sulautuneelta emoyhtiöltä evätään mahdollisuus vähentää verotettavasta tulostaan tappiot, jotka tytäryhtiölle ovat aiheutuneet sulautumista edeltävinä verovuosina, vaikka kyseisessä kansallisessa lainsäädännössä annetaan tämä mahdollisuus silloin, kun sulautuminen toteutetaan maassa asuvan tytäryhtiön kanssa. Tällainen kansallinen lainsäädäntö on kuitenkin yhteensopimatonta unionin oikeuden kanssa, jos siinä ei tarjota emoyhtiölle mahdollisuutta näyttää toteen, että sen ulkomailla asuva tytäryhtiö on käyttänyt loppuun mahdollisuudet kyseisten tappioiden huomioon ottamiseksi, ja jos ei ole olemassa mahdollisuutta siihen, että joko tytäryhtiö itse tai kolmas osapuoli saisi ottaa ne huomioon tytäryhtiön asuinpaikkavaltiossa tulevien verovuosien osalta.
1)

Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kansallisen tuomioistuimen, joka on todennut viran puolesta sopimusehdon kohtuuttomaksi, ei tarvitse odottaa sitä, että kuluttaja, jolle on ilmoitettu hänen oikeuksistaan, antaa lausunnon, jossa hän pyytää, että kyseinen ehto todetaan pätemättömäksi, voidakseen tehdä kyseisestä toteamuksesta päätelmiä. Kontradiktorinen periaate kuitenkin edellyttää pääsääntöisesti, että kansallinen tuomioistuin, joka on todennut viran puolesta sopimusehdon kohtuuttomaksi, ilmoittaa tästä asianosaisille ja antaa niille mahdollisuuden keskustella tästä kontradiktorisesti kansallisissa menettelysäännöissä määrätyllä tavalla.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 141/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 14.3.2013 (Oberster Gerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Jutta Leth v. Itävallan tasavalta ja Land Niederösterreich

(Asia C-420/11) (1)

(Ympäristö - Direktiivi 85/337/ETY - Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi - Luvan myöntäminen tällaiselle hankkeelle ilman asianmukaista arviointia - Kyseisen arvioinnin tavoitteet - Edellytykset, joiden täyttyessä oikeus korvaukseen syntyy - Korvausoikeus, kun kyse on yksityisten suojaamisesta taloudellisilta vahingoilta)

2013/C 141/09

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberster Gerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Jutta Leth

Vastapuolet: Itävallan tasavalta ja Land Niederösterreich

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Oberster Gerichtshof — Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (EYVL L 175, s. 40), sellaisena kuin se on muutettuna 3.3.1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY (EYVL L 73, s. 5) ja 26.5.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/35/EY (EUVL L 156), 3 artiklan tulkinta — Luvan myöntäminen hankkeelle ilman asianmukaista arviointia sen ympäristövaikutuksista — Yksityisen nostama kanne, joka koskee hänen kiinteistönsä arvon alenemisen, joka on aiheutunut kyseisestä hankkeesta, korvaamista — Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnin tavoitteet — Korvausoikeus, kun kyse on yksityisten suojaamisesta taloudellisilta vahingoilta

Tuomiolauselma

Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 3.3.1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY ja 26.5.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/35/EY, 3 artiklaa on tulkittava siten, että kyseisen artiklan mukaiseen ympäristövaikutusten arviointiin ei kuulu niiden vaikutusten arviointi, jotka kyseisellä hankkeella on kiinteän ja irtaimen omaisuuden arvoon. Taloudelliset vahingot kuuluvat kuitenkin kyseisen direktiivin suojatavoitteeseen siltä osin kuin ne ovat julkisen tai yksityisen hankkeen ympäristövaikutusten suoria taloudellisia seurauksia.

Ympäristövaikutusten arvioinnin laiminlyöminen kyseisen direktiivin vaatimusten vastaisesti ei anna unionin oikeuden mukaan — ellei valtion vastuuta koskevista vähemmän rajoittavista kansallisista oikeussäännöistä muuta johdu — lähtökohtaisesti sellaisenaan yksityiselle oikeutta saada korvausta puhtaasta varallisuusvahingosta, joka johtuu hänen kiinteistönsä arvon alenemisesta kyseisen hankkeen ympäristövaikutusten seurauksena. Kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin tarkastettava, täyttyvätkö korvauksen saamista koskevaan oikeuteen sovellettavat unionin oikeuden vaatimukset, kuten muun muassa se, että aiheutuneet vahingot ovat välittömässä syy-yhteydessä väitettyyn rikkomiseen.

(1) EUVL C 319, 29.10.2011.
1)

Leasingkohteen vakuuttamista koskevien palvelujen suoritusta ja leasingpalvelujen suoritusta on lähtökohtaisesti pidettävä erillisinä ja itsenäisinä palvelujen suorituksina arvonlisäverotuksessa. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on ratkaistava pääasian erityisolosuhteiden perusteella, liittyvätkö kyseiset liiketoimet toisiinsa niin läheisesti, että niiden on katsottava muodostavan yhden ainoan suorituksen, vai ovatko ne päinvastoin itsenäisiä suorituksia.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 38/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.12.2012 (Cour administrativen (Luxemburg) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Caves Krier Frères SARL v. Directeur de l'Administration de l'emploi

(Asia C-379/11) (1)

(Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - SEUT 45 artikla - Ikääntyvien työttömien ja pitkäaikaistyöttömien työllistämistuki - Edellytyksenä rekisteröityminen kansallisen työvoimaviranomaisen työvoimatoimistossa - Asuinpaikkaa koskeva edellytys - Rajoitus - Perustelut)

2013/C 38/07

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour administrative

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Caves Krier Frères SARL

Vastaaja: Directeur de l'Administration de l'emploi

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Cour administrative — SEUT 21 ja SEUT 45 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan sosiaaliturvamaksujen korvaaminen yli 45-vuotiaita työttömiä palkanneille yksityisen sektorin työnantajille edellyttää sitä, että työttömät ovat olleet rekisteröityneinä kansallisen työvoimaviranomaisen työvoimatoimistossa vähintään kuukauden ajan — Rekisteröitymistä koskeva asumisedellytys — Työntekijöiden vapaan liikkuvuuden rajoitus — Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen

Tuomiolauselma

SEUT 45 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa yli 45-vuotiaiden työttömien työllistämistuen työnantajalle myöntämisen edellytykseksi asetetaan se, että palvelukseen otettu työtön on rekisteröitynyt työnhakijaksi tässä samassa jäsenvaltiossa, kun rekisteröinti edellyttää asumista kyseisen valtion alueella, mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava.

(1) EUVL C 298, 8.10.2011.
2)

Asetuksen N:o 1371/2007 8 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä liitteessä II olevan II osan kanssa, sekä rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä 26.2.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.4.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/49/EY, 5 artiklaa, luettuna yhdessä liitteen II kanssa, on tulkittava siten, että rataverkon haltija on velvollinen asettamaan ketään syrjimättömällä tavalla rautatieyritysten saataville muiden rautatieyritysten junia koskevia reaaliaikaisia tietoja siltä osin kuin tällaiset junat ovat asetuksen N:o 1371/2007 liitteessä II olevassa II osassa tarkoitettuja tärkeimpiä junayhteyksiä.
1)

Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohdassa säädetyn maataloutta koskevan vapautuksen soveltamista koskevista säännöistä annetun komission asetuksen (EY) N:o 1768/95 9 artiklan 3 kohtaa ja yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94, sellaisena kuin se on muutettuna 3.12.1998 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2605/98, 14 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että lisäysaineiston kunnostajan suojattuja lajikkeita koskeva tietojenantovelvollisuus on alkanut, kun tiettyyn markkinointivuoteen liittyvä tietojensaantipyyntö on esitetty ennen mainitun markkinointivuoden päättymistä. Tällainen velvollisuus voi kuitenkin koskea kuluvaa vuotta edeltäviin kolmeen markkinointivuoteen liittyviä tietoja, jos yhteisön kasvinjalostajanoikeuden omistaja on esittänyt ensimmäisen pyynnön, joka koskee samoja lajikkeita, samalle kunnostajalle tietojensaantipyynnössä tarkoitetuista edeltävistä markkinointivuosista ensimmäisen aikana.
1)

Tšekin tasavalta ei ole noudattanut maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22.10.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 115 artiklan, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen liitteessä XV olevan I kohdan 2 alakohdan ensimmäisen ja toisen alakohdan ja tämän liitteen lisäyksessä olevan A osan 1 ja 4 kohdan kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska se on sallinut pomazánkové máslon (levitettävä voi) myynnin nimikkeellä máslo (voi), vaikka tämän tuotteen maitorasvapitoisuus on vähemmän kuin 80 prosenttia ja vesipitoisuus enemmän kuin 16 prosenttia ja maidon rasvattoman kuiva-aineen pitoisuus enemmän kuin 2 prosenttia.
1)

Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/27/EY, 1 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitetun ”farmakologisen vaikutuksen” käsitteen määrittelemiseksi on mahdollista ottaa huomioon tämän saman käsitteen määritelmä, joka esiintyy komission yksiköiden ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten yhdessä laatimissa, kosmeettisista valmisteista annetun direktiivin 76/768 ja lääkkeistä annetun direktiivin 2001/83 välistä rajanvetoa koskevissa ohjeissa.