Siltä osin kuin kyse on välitoimimenettelystä, joka on pantu vireille sellaisista toimista nostetun kanteen yhteydessä, jotka koskevat yrityksen merkitsemistä uudelleen luetteloon henkilöistä ja yhteisöistä, jotka ovat Iraniin kohdistettujen rajoittavien toimenpiteiden, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden levittäminen, kohteena, kanne ei ilmeisesti ole vailla vakavasti otettavaa perustelua, kun on pääteltävissä, että on olemassa merkittävä oikeudellinen erimielisyys, jonka ratkaisu ei ole ilmeinen ja joka edellyttää siis perusteellista tarkastelua, joka on tehtävä pääasian oikeudenkäynnissä. Näin on silloin, kun on selvitettävä, onko neuvostolla oikeus tehokkaiden oikeussuojakeinojen osalta vedota oikeuskäytäntöön, jonka mukaan silloin, kun unionin toimielimen toimi on kumottu muotoseikkoja tai aineellisia seikkoja koskevien virheiden vuoksi, toimielimellä on oikeus toteuttaa uudestaan samanlainen toimi siten, että se tällä kertaa noudattaa muotomääräyksiä ja huolehtii siitä, ettei uudessa toimessa ole samaa aineellista virhettä, korjatakseen rajoittavan toimenpiteen kumoamisen syynä olleet lainvastaisuudet siten, että se toteuttaa uuden toimenpiteen, jolla on sama käytännön vaikutus kuin aikaisemmalla toimenpiteellä, ja kun otetaan huomioon, ettei tosiseikoissa ole tapahtunut aineellisia muutoksia, tai selvitettävä, eikö tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan perusoikeuden noudattaminen edellytä, että sellaisten oikeudenkäyntien sarjan osalta, joita sama yritys saattaa panna vireille, otetaan käyttöön preklusiivinen tekijä, mikä pakottaa neuvoston esittämään ensimmäisessä rajoittavia toimenpiteitä koskevassa asiakirja-aineistossaan kaikki luetteloon merkitsemisen perusteet ja yritystä vastaan puhuvat todisteet, jotka se pystyi helposti hankkimaan asiakirja-aineiston kokoamisajankohtana, ja estää sitä käyttämästä näitä perusteita ja todisteita sen perustelemiseen, että yritys merkitään luetteloon uudelleen, jos unionin yleinen tuomioistuin ei ole hyväksynyt niitä. Tästä seuraisi, että yritys voidaan merkitä uudelleen luetteloon vain, jos on ilmennyt uusia ja merkityksellisiä tosiseikkoja tai todisteita, mutta neuvosto ei saa hyödyntää myöhemmissä uudelleen luetteloon merkitsemisissä seikkoja, joihin se ei kylläkään ollut vielä vedonnut mutta jotka olivat jo hyödynnettävissä, kun yritys merkittiin luetteloon ensimmäisen kerran.

Lisäksi kun kyseessä on tuomio, jossa kumottiin asianomaisen yrityksen alkuperäinen merkitseminen luetteloihin ja joka on oikeusvoimainen, voitaisiin katsoa, että kun kyseisen yrityksen toiminta ei ole oleellisesti muuttunut ja kun kyseisten toiminta-ajanjaksojen ero johtuu siitä, että yritys merkittiin uudelleen luetteloihin, mitä tehdessään neuvosto tukeutui samaten olennaisilta osiltaan ennallaan pysyneeseen tosiseikastoon, että oikeusvoiman käsitteen soveltaminen on pois suljettua vain sen johdosta, että neuvosto toimii niin, että se keinotekoisesti jatkaa asianomaiseen yritykseen kohdistettavia rajoittavia toimenpiteitä ja tuo esiin seikkoja, joihin olisi voitu vedota silloin, kun hakija alun perin merkittiin luetteloihin. Vaikka tällaisen lähestymistavan ei ole katsottu olevan yhteensoveltumaton oikeusvoiman käsitteen kanssa, se voi kuitenkin myötävaikuttaa siihen, että asianomaisen yrityksen oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin loukataan.

(ks. 39, 43, 45, 47 ja 50 kohta)