UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (muutoksenhakujaosto)

16 päivänä joulukuuta 2010

Asia T-175/09 P

Euroopan unionin neuvosto

vastaan

Willem Stols

Muutoksenhaku – Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu – Ilmeinen arviointivirhe – Selvitysaineiston vääristäminen

Aihe: Valitus, jossa vaaditaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-51/08, Willem Stols vastaan neuvosto, 17.2.2009 antaman tuomion (Kok. H., s. I-A-1-27 ja II-A-1-119) kumoamista.

Ratkaisu: Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-51/08, Willem Stols vastaan neuvosto, annettu tuomio (Kok. H., s. I-A-1-27 ja II-A-1-119) kumotaan. Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

Tiivistelmä

1. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Unionin yleisen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu selvitysaineiston arviointi, paitsi jos se on otettu huomioon vääristyneellä tavalla

(EY 225 a artiklan kolmas kohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön liitteessä I olevan 11 artiklan 1 kohta)

2. Virkamiehet – Ylennys – Ansioiden vertailu

(EY 230 ja EY 236 artikla)

1. EY 225 a artiklan ja unionin tuomioistuimen työjärjestyksen liitteessä I olevan 11 artiklan 1 kohdan mukaan unionin yleiseltä tuomioistuimelta voidaan hakea muutosta vain oikeuskysymysten osalta, ja muutoksenhaun perusteena voi olla virkamiestuomioistuimen puuttuva toimivalta, asian käsittelyssä mainitussa tuomioistuimessa tapahtunut oikeudenkäyntivirhe, joka on kyseisen asianosaisen etujen vastainen, tai virkamiestuomioistuimessa tapahtunut unionin oikeuden rikkominen.

Näistä määräyksistä seuraa, että valituksessa saadaan tukeutua vain oikeussääntöjen rikkomista koskeviin perusteisiin eikä valitusta siis miltään osin saa kohdistaa tosiasiakysymysten arviointiin. Ainoastaan asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsittelevä tuomioistuin on toimivaltainen yhtäältä toteamaan ratkaisun perustaksi asetettavat tosiseikat, lukuun ottamatta sellaisia tapauksia, joissa todettujen tosiseikkojen paikkansapitämättömyys käy ilmi sille toimitetusta aineistosta, ja toisaalta arvioimaan tätä tosiseikastoa. Lukuun ottamatta sitä tapausta, että asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsittelevälle tuomioistuimelle esitetty selvitys on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tosiseikkojen arviointi ei ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi unionin yleisen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin.

Tällaisen vääristyneellä tavalla huomioon ottamisen on ilmettävä asiakirja-aineistosta selvästi ilman, että olisi tarpeen ryhtyä arvioimaan tosiseikastoa ja selvitystä uudelleen.

(ks. 20, 21 ja 40 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C-8/95 P, New Holland Ford v. komissio, 28.5.1998 (Kok. 1998, s. I-3175, 72 kohta ); asia C-551/03 P, General Motors v. komissio, 6.4.2006 (Kok. 2006, s. I-3173, 54 kohta )

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-252/06 P, Beau v. komissio (Kok. H., s. I-B-1-13 ja II-B-1-63, 45 ja 46 kohta); asia T-107/07 P, Rossi Ferreras v. komissio, tuomio 12.7.2007 (Kok. H., s. I-B-1-5 ja II-B-1-31, 29 kohta) ja asia T-222/07 P, Kerstens v. komissio, tuomio 8.9.2008 (Kok. H., s. I-B-1-37 ja II-B-1-267, 62 kohta)

2. Virkamiehen nostaman kumoamiskanteen yhteydessä asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsittelevällä tuomioistuimella on tosiseikkojen arvioinnissa lähtökohtaisesti vapaa harkintavalta, jota sen on käytettävä sille EY 230 ja EY 236 artiklan nojalla asetetun laillisuusvalvonnan puitteissa ja erityisesti noudattaen periaatetta, jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuimet (joista on tullut unionin tuomioistuimet) eivät voi korvata hallintoviranomaisen arviointia omallaan, kun sillä on harkintavaltaa. Nimittävällä viranomaisella on laaja harkintavalta ylennyskelpoisten virkamiesten ansioiden vertailussa ja tällä alalla unionin tuomioistuinten valvonnan on rajoituttava koskemaan sitä, onko hallintoviranomainen ottaen huomioon ne keinot ja perusteet, joihin se on voinut perustaa arvionsa, pitäytynyt sallituissa rajoissa, ja ettei se ole käyttänyt harkintavaltaansa ilmeisen väärin. Unionin tuomioistuimet eivät siten voi arvioida hakijoiden ansioita ja pätevyyttä nimittävän viranomaisen asemesta.

(ks. 22 ja 23 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 282/81, Ragusa v. komissio, 21.4.1983 (Kok., s. 1245, 9 ja 13 kohta); asia C-277/01 P, parlamentti v. Samper, 3.4.2003 (Kok., s. I-3019, 35 kohta); asia C-525/04 P, Espanja v. Lenzing, 22.11.2007 (Kok., s. I-9947, 56–61 kohta), asia C-441/07 P, komissio v. Alrosa, 29.6.2010 (Kok., s. I-5949, 67 kohta) ja asia C-290/07 P, komissio v. Scott, 2.9.2010 (Kok., s. I-7763, 67, 72, 79–81 ja 84 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: yhdistetyt asiat T-188/01–T-190/01, Tsarnavas v. komissio, tuomio 19.3.2003 (Kok. H. , s. I-A-95 ja II-495, 97 kohta) ja asia T-132/03, Casini v. komissio, tuomio 15.9.2005 (Kok. H., s. I-A-253 ja II-1169, 52 kohta)