ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 398/18

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 21.9.2015 – S ja T v. R

(Asia C-492/15)

(2015/C 398/23)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberster Gerichtshof

Pääasian asianosaiset

Hakijat ja valittajat: S ja T

Vastapuoli ja hakija: R

Ennakkoratkaisukysymys

Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (1) (jäljempänä Bryssel II a -asetus) 35 artiklan 1 kohta esteenä asetuksen 21 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tunnustamatta jättämistä tai asetuksen 28 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa tarkoitetun täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevan menettelyn lykkäämiselle muutoksenhakutuomioistuimessa, kun täytäntöön panevassa jäsenvaltiossa haetaan muutosta tuomion antaneen jäsenvaltion lapsen huolto-oikeutta koskevaan tuomioon, jota on haettu täytäntöönpantavaksi, ja kun täytäntöön paneva jäsenvaltio on kansainvälisesti toimivaltainen käsittelemään tämän muutoksenhaun?

(1) EUVL L 338, s. 1.
1)

Onko 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (1) 6 artiklan e alakohdassa säädetyn periaatteen, jonka mukaan henkilötiedot säilytetään muodossa, josta rekisteröity on tunnistettavissa, ainoastaan sen ajan, joka on tarpeen niiden tarkoitusten toteuttamista varten, joita varten tiedot kerättiin tai joissa niitä myöhemmin käsitellään, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön 30.6.2003 annetulla asetuksella (decreto legislativo) nro 196, oltava ensisijainen, eli estääkö se julkaisemisjärjestelmän, joka on pantu täytäntöön kaupparekisterillä, josta säädetään 9.3.1968 annetussa ensimmäisessä neuvoston direktiivissä 68/151/EY (2) sekä kansallisessa lainsäädännössä siviililain 2188 §:ssä ja 29.12.1993 annetun lain nro 580 8 §:ssä, kun niissä edellytetään, että kenen tahansa on voitava tutustua ilman ajallisia rajoituksia siitä ilmeneviin luonnollisia henkilöitä koskeviin tietoihin.
2)

Sovelletaanko neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 21/2013 1 artiklassa tarkoitettua lopullista polkumyyntitullia myös sellaiseen maahantuontiin, jota Euroopan unionissa asuvat henkilöt ovat harjoittaneet Taiwanista ennen 17.1.2013 ja ennen [tiettyjen Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien lasikuidusta valmistettujen seulakankaiden tuonnissa neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 791/2011 käyttöön otettujen polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden mahdollista kiertämistä tiettyjen lasikuidusta valmistettujen seulakankaiden tuonnilla Taiwanista ja Thaimaasta riippumatta siitä, onko niiden alkuperämaaksi ilmoitettu Taiwan tai Thaimaa, koskevan tutkimuksen vireillepanosta ja kyseisen tuonnin kirjaamisvelvoitteesta annetun] komission asetuksen (EU) N:o 437/2012 (3) antamista, mutta neuvoston asetuksen (EU) N:o 791/2011 antamisen jälkeen?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 311/22

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supreme Court of the United Kingdom (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 26.6.2015 – The Queen, Hemmingin (joka toimii nimellä ”Simply Pleasure Ltd”) pyynnöstä, ym. v. Westminster City Council

(Asia C-316/15)

(2015/C 311/27)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court of the United Kingdom

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Timothy Martin Hemming, joka toimii nimellä ”Simply Pleasure Ltd”, James Alan Poulton, Harmony Ltd, Gatisle Ltd, joka toimii nimellä ”Janus”, Winart Publications Ltd, Darker Enterprises Ltd ja Swish Publications Ltd

Vastaaja: Westminster City Council

Ennakkoratkaisukysymykset

Jos seksialan yrityksen toimiluvan myöntämistä tai uudistamista hakevan on maksettava maksu, joka koostuu kahdesta osasta, joista toinen liittyy hakemuksen käsittelyyn eikä sitä voida palauttaa ja joista toinen liittyy lupajärjestelmän hallinnointiin ja se voidaan palauttaa, jos hakemus hylätään:

1) tarkoittaako vaatimus maksaa maksu, mukaan lukien sen toinen, palautettavissa oleva osa, pelkästään unionin oikeuden kannalta tarkasteltuna sitä, että vastapuolille aiheutui hakemuksista kuluja, jotka olivat palveluista sisämarkkinoilla annetun direktiivin 2006/123/EY (1) 13 artiklan 2 kohdan vastaisia, siltä osin kuin ne ylittivät hakemuksen käsittelystä Westminster City Councilille aiheutuvat kustannukset?

2) onko sen päätelmän, että tällaiseen vaatimukseen olisi katsottava liittyvän kuluja – tai, jos niitä on pidettävä sellaisina, hakemuksen käsittelystä Westminster City Councilille aiheutuvat kustannukset ylittäviä kuluja –, kannalta merkityksellistä muiden (ja jos, niin millaisten) olosuhteiden vaikutus, esimerkiksi: a) näyttö siitä, että toisen, palautettavissa olevan osan maksamisesta aiheutui tai todennäköisesti aiheutuisi hakijalle jonkinlaisia kustannuksia tai menetyksiä, b) toisen, palautettavissa olevan osan suuruus ja sen ajanjakson pituus, jona sitä säilytetään ennen palauttamista, tai c) hakemusten käsittelystä (johon liittyvää maksua ei siis voida palauttaa) Westminster City Councilille aiheutuvien kulujen osalta syntyvä mahdollinen säästö, joka on seurausta siitä, että kaikkien hakijoiden vaaditaan maksavan etukäteen molemmista osista koostuva maksu?

(1) EUVL L 376, s. 36.
a)

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu ensinnäkin siltä osin kuin tavaramerkin ”ultra.air ultrafilter” väitetty kuvaileva merkitys valituksenalaisen tuomion 18 ja 19 kohdassa tarkoitettuna ”erittäin korkealaatuisena ilmana, jota saadaan ultrasuodattimen avulla” ei ilmene tavaramerkistä heti ja ilman lisäpohdintoja. Unionin yleinen tuomioistuin on todennut 19 kohdassa, että ”ultra.airilla” ei ole sellaisenaan mitään konkreettista merkitystä eikä se myöskään kuvaile laatua eikä ominaisuutta. Unionin yleinen tuomioistuin on päätynyt tavaramerkin väitettyyn kuvailevaan merkitykseen ainoastaan olettamalla, että kohdeyleisö ei arvioi nimitystä ”ultra.air” sellaisena kuin se ilmenee kohdeyleisölle vaan täydentää sitä laatua kuvailevilla sanoilla kuten ”puhtaalla” tai ”hienolla”.
1)

Onko puitepäätöksen [2002/584/YOS] (1) 8 artiklan 1 kohdan c alakohtaa sovellettaessa katsottava, että ilmaisulla ”ilmoitus siitä, onko olemassa – – pidätysmääräys”, tarkoitetaan kansallista – maan sisäistä – pidätysmääräystä, joka on annettu pidätysmääräyksen antavan jäsenvaltion rikosprosessuaalisten säännösten mukaisesti ja joka on siten eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä erillinen pidätysmääräys?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 236/24

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Înalta Curte de Casație și Justiție (Romania) on esittänyt 20.4.2015 – Taser International Inc. v. SC Gate 4 Business SRL ja Cristian Mircea Anastasiu

(Asia C-175/15)

(2015/C 236/33)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Înalta Curte de Casație și Justiție

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Taser International Inc.

Vastaajat: SC Gate 4 Business SRL ja Cristian Mircea Anastasiu

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) 24 artiklaa tulkittava siten, että ilmaisulla ”toimivalta, joka jäsenvaltion tuomioistuimella on tämän asetuksen muiden säännösten nojalla” tarkoitetaan myös tilannetta, jossa Euroopan unionin jäsenvaltiossa rekisteröityä tavaramerkkiä koskevien oikeuksien luovuttamista koskevan sopimuksen sopimuspuolet ovat vahvistaneet yksiselitteisesti ja riidattomasti, että toimivalta minkä tahansa sopimusvelvoitteiden täyttämistä koskevan riidan tutkimiseen annetaan sellaisen valtion tuomioistuimille, joka ei ole Euroopan unionin jäsen ja jossa on kantajan oma kotipaikka (toimipaikka), mutta kantaja on saattanut asian Euroopan unionin sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimen käsiteltäväksi, jonka alueella on vastaajan oma kotipaikka (toimipaikka)?

Jos tähän vastataan myöntävästi:

Onko saman asetuksen 23 artiklan 5 kohtaa tulkittava siten, ettei siinä viitata oikeuspaikkalausekkeeseen, joka on tehty sellaisen valtion hyväksi, joka ei ole Euroopan unionin jäsen, joten tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi asia on asetuksen 2 artiklan nojalla saatettu, on määritettävä toimivaltansa oman kansallisen lakinsa kansainvälis-yksityisoikeudellisten säännösten nojalla?

Voidaanko riidan, jossa pyritään panemaan lainkäyttöviranomaisten avulla täytäntöön Euroopan unionin jäsenvaltiossa rekisteröityä tavaramerkkiä koskevien oikeuksien luovuttamista koskeva velvoite, johon on sitouduttu saman riidan osapuolten välisellä sopimuksella, katsoa liittyvän oikeuteen, jonka osalta ”tallettaminen tai rekisteröinti on tapahtunut” asetuksen 22 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla, kun otetaan huomioon, että rekisteröintivaltion lain mukaan tavaramerkkiä koskevien oikeuksien luovuttamisen edellytyksenä on rekisteröinti tavaramerkkirekisteriin ja julkaiseminen teollisoikeuksia koskevassa virallisessa lehdessä?

Mikäli tähän vastataan kieltävästi, onko asetuksen 24 artikla esteenä sille, että tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on asetuksen 2 artiklan nojalla saatettu edellä mainitussa ennakkoratkaisukysymyksessä kuvatussa tilanteessa, toteaa, ettei se ole toimivaltainen ratkaisemaan asiaa, vaikka vastaaja on vastannut tässä tuomioistuimessa, ylin tuomioistuin mukaan lukien, riitauttamatta sen toimivaltaa?

(1) EYVL L 12, s. 1.
1)

Onko 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) 5 artiklan 3 alakohtaa tulkittava siten, että sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevien asioiden piiriin kuuluu vahingonkorvauskanne, joka on nostettu vakiintuneiden liikesuhteiden rikkomisen johdosta tilanteessa, jossa on kyse tavaroiden toimittamisesta jakelijalle useiden vuosien ajan ilman puitesopimusta tai yksinoikeutta?
3)

Onko sellaisissa tapauksissa, joissa luovuttaminen on toteutettava ottamatta huomioon pyynnön vastaanottava valtion kansalaisille vahvistettua erityisen suojan tasoa, jäsenvaltion, jolta luovuttamista on pyydetty, tarkistettava, että Euroopan unionin perusoikeuskirjan 19 artiklassa määrätyt takeet täyttyvät, eli se, ettei ketään saa luovuttaa sellaiseen maahan, jossa häntä vakavasti uhkaa kuolemanrangaistus, kidutus tai muu epäinhimillinen tai halventava rangaistus tai kohtelu? Voiko tarkistus rajoittua sen tarkistamiseen, että luovuttamispyynnön esittänyt valtio on kidutuksen vastaisen yleissopimuksen sopimusosapuoli, vai onko tarkistettava tosiasiallinen tilanne ottaen huomioon Euroopan neuvoston elinten toteuttama kyseisen valtion arviointi?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 190/3

Valitus, jonka Teva Pharma BV ja Teva Pharmaceuticals Europe BV ovat tehneet 23.3.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-140/12, Teva Pharma BV ja Teva Pharmaceuticals Europe BV v. Euroopan lääkevirasto (EMA), 22.1.2015 antamasta tuomiosta

(Asia C-138/15 P)

(2015/C 190/03)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittajat: Teva Pharma BV ja Teva Pharmaceuticals Europe BV (edustajat: solicitor G. Morgan, barrister K. Bacon ja solicitor E.S. Mackenzie)

Muut osapuolet: Euroopan lääkevirasto (EMA) ja Euroopan komissio

Vaatimukset

— unionin yleisen tuomioistuimen tuomio on kumottava

— 24.1.2012 päivättyyn kirjeeseen sisältyvä EMA:n päätös, jolla on kieltäydytty hyväksymästä kantajan markkinoille saattamista koskeva lupahakemus, on kumottava

— EMA on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittajat esittävät valituksensa tueksi yhden perusteen, joka koskee sitä, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen tulkitessaan asetuksen (EY) N:o 141/2000 (1) 8 artiklaa. Peruste sisältää kolme oikeudellista virhettä koskevaa väitettä. Ensinnäkin valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut väärin asetuksen 8 artiklan 3 kohtaa luettuna yhdessä 8 artiklan 1 kohdan kanssa, kun se ei todennut, että 8 artiklan 3 kohdassa säädetyn poikkeuksen nojalla myyntiluvan saaneelle toiselle vastaavanlaiselle harvinaislääkkeelle ei voida myöntää kaupallista yksinoikeutta, joka on myönnetty ensimmäiselle harvinaislääkkeelle 8 artiklan 1 kohdan nojalla.

Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt arviointivirheen katsoessaan, että sen 8 artiklasta tekemä tulkinta ei laajenna ensimmäisen lääkkeen kaupallista yksinoikeutta.

Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin on kuvannut virheellisesti – eikä siis ole käsitellyt asianmukaisesti – alkuperäistä kumoamisperustetta koskevia toissijaisia perusteita, joiden mukaan siinäkin tapauksessa, että toiselle lääkkeelle myönnettäisiin oma kaupallinen yksinoikeusajanjakso, tämä yksinoikeus ei saisi aiheuttaa ensimmäisen lääkkeen geneerisen version sulkemista pois markkinoilta.

Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin antaa lopullisen ratkaisun ja kumoaa riidanalaisen päätöksen.

(1) Harvinaislääkkeistä 16.12.1999 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 141/2000 (EYVL 2000, L 18, s. 1).
3)

Onko direktiivin 79/7 (2) 4 artiklaan sisältyvää välittömän ja välillisen sukupuoleen perustuvan syrjinnän kieltoa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle oikeussäännölle tai että tällainen oikeussääntö on sen vastainen, kun kyseisen oikeussäännön mukaan – kuten [kuninkaan asetuksen 625/1985] 3 §:n 4 momentissa – tapauksissa, joissa on kyseessä ”vertikaalinen” osa-aikatyö (työskentely vain kolmena päivänä viikossa), ei oteta laskelmassa huomioon maksupäivinä päiviä, joiden aikana ei ole työskennelty, minkä seurauksena työttömyysetuuden kesto lyhenee?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 155/18

Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 24.3.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-109/12, Espanja v. komissio, 20.1.2015 antamasta tuomiosta

(Asia C-139/15 P)

(2015/C 155/20)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Recchia ja S. Pardo Quintillán)

Muu osapuoli: Espanjan kuningaskunta

Vaatimukset

— unionin yleisen tuomioistuimen 20.1.2015 asiassa T-109/12, Espanja v. komissio antama tuomio on kumottava

— asia on palautettava unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi

— Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Komission valitus koskee unionin yleisen tuomioistuimen 20.1.2015 asiassa T-109/12 antamaa tuomiota. Unionin yleinen tuomioistuin kumosi tuomiossaan koheesiorahastosta tietyille hankkeille myönnettävän tuen alentamisesta 22.12.2011 tehdyn komission päätöksen C(2011) 9992.

Komissio vetoaa valituksensa tueksi kahteen valitusperusteeseen. Ensisijaisesti se katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se totesi, että komission on tehtävä päätös rahoitusoikaisusta tietyssä, komission ja jäsenvaltion välillä järjestettävän kuulemisen ajankohtana voimassa olevaan perusasetukseen perustuvassa määräajassa. Toissijaisesti komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se totesi, että määräaika, jossa komission on tehtävä päätös rahoitusoikaisusta, on ehdoton määräaika, jonka noudattamatta jättäminen merkitsee olennaisen menettelymääräyksen rikkomista, joka tekee mainitun määräajan jälkeen tehdystä päätöksestä pätemättömän.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 146/14

Valitus, jonka DTL Corporación, S.L. on tehnyt 11.2.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) 9.12.2014 asiassa T-176/13, DTL Corporación v. SMHV, 9.12.2014 antamasta tuomiosta

(Asia C-62/15 P)

(2015/C 146/22)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittaja: DTL Corporación, S.L. (edustaja: Rechtsanwalt A. Zuazo Araluze)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vaatimukset

— Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston neljännen valituslautakunnan 24.1.2013 asiassa R 661/2012-4 tekemän päätöksen, jolla hylättiin yhteisön tavaramerkin nro 8830821 (Generia) hylkäämisestä tehty valitus, on kumottava osittain kaikkien luokkiin 9 ja 37 kuuluvien tavaroiden ja palvelujen osalta

— SMHV ja kaikki muut osapuolet, jotka tukevat väliintulijoina SMHV:n vaatimuksia tämän valituksen yhteydessä, on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Unionin yleinen tuomioistuin on loukannut unionin oikeutta: Neljäs valituslautakunta poikkesi 24.1.2013 asiassa R 661/2012-4 tekemässään päätöksessä väiteosaston päätöksen perusteluista hylätä yhteisön tavaramerkki nro 8830821 (Generia) luokkien 9 ja 37 osalta. Väiteosasto nojasi hylkäämisen nimittäin luokkiin 9 ja 37 kuuluvien tavaroiden ja palvelujen samankaltaisuuteen väitteentekijän tavaramerkin kattamien luokkaan 7 kuuluvien tavaroiden kanssa. Valituslautakunta pysytti hylkäämisen, kuitenkin sen vuoksi, että luokkiin 9 ja 37 kuuluvat tavarat ja palvelut ovat samankaltaisia väitteentekijän tavaramerkin kattamien luokkaan 40 kuuluvien palvelujen kanssa. Valituslautakunnan päätös on tämän vuoksi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 64 artiklan 1 kohdan vastainen, koska väitteentekijän tavaramerkin kattamiin luokkaan 40 kuuluviin palveluihin ei ole vedottu haetun tavaramerkin kattamiin luokkiin 9 ja 37 kuuluvia tavaroita ja palveluja vastaan (kuten oli tehty muihin luokkiin kuuluvien palvelujen osalta). Lisäksi tämä päätös on yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artiklan vastainen, koska valittajaa ei vaadittu lausumaan tästä perustelun vaihtumisesta. Valituksenalaisessa tuomiossa todetaan, että menettely on ollut lainmukainen, mikä on vastoin unionin oikeutta (yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (EY) N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohta ja 75 artikla).

(1) EUVL L 78, s. 1.
2)

Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko perusoikeuskirjan 47 artiklaa tulkittava siten, että siinä tarkoitetun oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan periaatteen mukaan välitoimien määräämistä koskevassa menettelyssä on mahdollista rajoittaa sellaisten henkilöiden varallisuusoikeuksia, jotka eivät ole asianosaisina pääasiassa, kunhan taataan, että kaikilla niillä henkilöillä, joihin välitoimista tehty päätös vaikuttaa, on oikeus milloin tahansa vaatia tuomioistuimelta päätöksen muuttamista tai kumoamista silloin, kun päätöksen tiedoksi antaminen kyseisille henkilöille on jätetty kantajien tehtäväksi?
—

On todettava, että pysyttäessään säännökset, joiden mukaan — muista kuin arvopapereista koostuviin saataviin liittyvien korkojen osalta sijoitusyhtiöltä, joka on sijoittautunut johonkin toiseen unionin jäsenvaltioon tai ETA-valtioon, peritään lähdevero kyseisistä koroista, vaikka Belgiaan sijoittautunut sijoitusyhtiö on vapautettu lähdeverosta, ja — Belgiasta peräisin olevista arvopapereista koostuviin saataviin liittyvien korkojen osalta näistä koroista peritään lähdevero silloin, kun arvopaperit on talletettu tai merkitty tilille rahoituslaitoksessa, joka on sijoittautunut johonkin toiseen unionin jäsenvaltioon tai ETA-valtioon, vaikka tällaiset korot on vapautettu lähdeverosta silloin, kun arvopaperit on talletettu tai merkitty tilille Belgiaan sijoittautuneessa rahoituslaitoksessa, Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 56 ja 63 artiklan eikä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 36 ja 40 artiklan mukaisia velvoitteitaan.
2.

Komissio on aloittanut menettelyn Kreikan tasavaltaa vastaan mainitun tuomion täytäntöönpanon osalta SEUT 260 artiklan mukaisesti. Helleenien tasavallan komissiolle 16.5.2011 antamassaan vastauksessa toimittamien, vuoteen 2009 perustuvien tietojen mukaan tuotettujen vaarallisten jätteiden kokonaismäärä on 1 85 863,50 tonnia, vanhaa jätettä on 3 23 452,40 tonnia ja vienti on suuruudeltaan 5 147,40 tonnia. Tästä käy ilmi, ettei asiassa C-286/08 annettua unionin tuomioistuimen tuomiota ole pantu täytäntöön, vaikka sen julistamisesta on kulunut yli seitsemän vuotta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 65/18

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supremo Tribunal de Justiça (Portugali) on esittänyt 13.11.2014 – P v. M

(Asia C-507/14)

(2015/C 065/27)

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supremo Tribunal de Justiça

Pääasian asianosaiset

Kantaja: P

Vastaaja: M

Ennakkoratkaisukysymys

Kun jäsenvaltiossa on saatettu vireille vanhempainvastuuseen liittyvä oikeudenkäyntimenettely ja kun vireillä on toinen oikeudenkäyntimenettely, joka koskee samaa asiaa ja joka on saatettu vireille aiemmin toisessa jäsenvaltiossa mutta jota on lykätty asian kantajan vaatimuksesta, ilman, että kannetta olisi annettu tiedoksi viimeksi mainitun asian vastaajalle, että hänellä olisi mitään tietoa asiasta tai että hän olisi toiminut asiassa millään tavalla, ja kun tämän asian käsittely oli lykättynä, kun tämä vastaaja saattoi vireille ensiksi mainitun oikeudenkäyntimenettelyn, voidaanko 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (1) 16 artiklan 1 kohdan a alakohdan valossa ja saman asetuksen 19 artiklan 2 kohdan soveltamista varten katsoa, että oikeudenkäyntimenettely, jota lykättiin, saatettiin vireille ensin?

(1) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2201/2003 (EUVL L 338, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 56/9

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Østre Landsret (Tanska) on esittänyt 28.11.2014 – Envirotec Denmark ApS v. Skatteministeriet

(Asia C-550/14)

(2015/C 056/11)

Oikeudenkäyntikieli: tanska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Østre Landsret

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Envirotec Denmark ApS

Vastapuoli: Skatteministeriet

Ennakkoratkaisukysymys

Ovatko erilaisten, kultaa sisältävien metallisten romuesineiden sattumanvaraisesta, karkeasta sulatteesta koostuvat tangot arvonlisäverodirektiivin (1) 198 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja ”kulta-ainesta tai puolivalmiita tuotteita”?

Tässä yhteydessä voidaan katsoa osoitetun, että tangot koostuvat erilaisten, kultaa sisältävien metallisten romuesineiden sattumanvaraisesta, karkeasta sulatteesta ja että ne voivat sisältää kullan lisäksi myös orgaanista ainesta, kuten hampaita, kumia, PVC:tä ja metalleja/materiaaleja, kuten kuparia, tinaa, nikkeliä, amalgaamia, elohopeaa ja lyijyä sisältävien paristojen jäänteitä ja erilaisia myrkyllisiä aineita. On siten selvää, että kyseessä ei ole kultapitoinen tuote, jota jalostetaan suoraan lopputuotteeksi. Toisaalta tanko on jalostettu tuote (sulate), joka – välivaiheen muotona – luodaan sen sisältämän kullan erottamista varten. Tankojen kultapitoisuus on suuri, keskimäärin 500–600 tuhannesosaa, ja siten huomattavasti suurempi kuin 325 tuhannesosaa. Erotuksen jälkeen kultaa on tarkoitus käyttää (kultaisten/kultapitoisten) tuotteiden valmistukseen.

Kysymykseen vastattaessa voidaan myös katsoa osoitetun, etteivät tangot voi sellaisinaan olla muiden tuotteiden osana, sillä tankoja on ensin jalostettava siten, että niiden sisältämät metallit erotetaan ja muut kuin metallit ja esimerkiksi vaaralliset aineet sulatetaan pois / erotetaan ja hävitetään.

(1) Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1).
—

yleisen tuomioistuimen asiassa T-615/11, Royal Scandinavian Casino Århus, 26.9.2014 antama tuomio, joka koskee toimenpidettä C 35/10 (ex N 302/10), joka liittyy siihen, miten Tanska soveltaa Tanskan rahapeliverolaissa säädettyjä sähköisistä rahapeleistä kannettavia veroja, ja jonka mukaan valittajalla ei ole kanneoikeutta, on kumottava