Asia C-148/03

Nürnberger Allgemeine Versicherungs AG

vastaan

Portbridge Transport International BV

(Oberlandesgericht Münchenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

Brysselin yleissopimus – 20 artikla ja 57 artiklan 2 kappale – Vastaajan poissaolo oikeudenkäynnistä – Vastaaja, jolla on kotipaikka toisessa sopimusvaltiossa – Geneven yleissopimus tavaran kansainvälisessä tiekuljetuksessa käytettävästä rahtisopimuksesta – Yleissopimusten ristiriita

Tuomion tiivistelmä

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta tehty yleissopimus – Suhteet muihin yleissopimuksiin – Erityistä oikeudenalaa koskevat yleissopimukset – Yleissopimus, jossa on määräyksiä tuomioistuimen toimivallasta – Se, että vastaaja kiistää sen tuomioistuimen, jossa kanne on pantu vireille, tällaiseen yleissopimukseen perustuvan kansainvälisen toimivallan – Erityisen yleissopimuksen tuomioistuimen toimivaltaa koskevien määräysten ottaminen huomioon Brysselin yleissopimuksen 57 artiklan mukaisesti tuomioistuimessa, jossa kanne on pantu vireille

(27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun Brysselin yleissopimuksen 20 artikla ja 57 artiklan 2 kappaleen a kohta)

Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen, sellaisena kuin yleissopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuksella, Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopimuksella, Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä yleissopimuksella ja Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 29 päivänä marraskuuta 1996 tehdyllä yleissopimuksella, 57 artiklan 2 kappaleen a kohtaa on tulkittava siten, että sopimusvaltion tuomioistuin, jossa on nostettu kanne sellaista vastaajaa vastaan, jolla on kotipaikka toisen sopimusvaltion alueella, voi perustaa toimivaltansa sellaiseen erityiseen sopimukseen, jonka osapuolena on myös ensin mainittu valtio ja jossa on erityisiä määräyksiä tuomioistuimen toimivallasta, vaikka vastaaja ei kyseessä olevassa oikeudenkäynnissä lausu asiakysymyksestä ja kiistää nimenomaisesti sen tuomioistuimen kansainvälisen toimivallan, jossa kanne on pantu vireille.

Vaikka tähän liittyen onkin totta, että 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen 57 artiklan 2 kappaleen a kohdan toisen virkkeen nojalla sovellettavan kyseisen yleissopimuksen 20 artiklan mukaan kyseessä olevan tuomioistuimen on omasta aloitteestaan jätettävä asia tutkimatta, jollei se ole toimivaltainen tämän yleissopimuksen määräysten mukaan, kyseisen tuomioistuimen toimivallan on kuitenkin katsottava perustuvan tähän samaan yleissopimukseen, koska juuri yleissopimuksen 57 artiklan mukaan kyseinen yleissopimus ei vaikuta tuomioistuinten toimivaltaa säänteleviin erityisiin sopimuksiin.

Näin ollen sopimusvaltion tuomioistuimen, jossa on nostettu kanne sellaista vastaajaa vastaan, jolla on kotipaikka toisessa sopimusvaltiossa ja joka ei vastaa, on tutkiessaan omasta aloitteestaan, onko se toimivaltainen kyseisen yleissopimuksen nojalla, otettava huomioon erityisissä sopimuksissa, joihin myös ensin mainittu sopimusvaltio on liittynyt, olevat toimivaltamääräykset.

(ks. 16–20 kohta ja tuomiolauselma)