FI Euroopan unionin virallinen lehti C 303/10

Valitus, jonka FLSmidth & Co. A/S on tehnyt 16.5.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-65/06, FLSmidth & Co. A/S v. Euroopan komissio, 6.3.2012 antamasta tuomiosta

(Asia C-238/12 P)

2012/C 303/20

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: FLSmidth & Co. A/S (edustajat: advokat M. Dittmer, barrister J. Ratliff ja avocat F. Louis)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

FLSmidth & Co. A/S vetoaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 256 artiklan 1 kohdan toiseen alakohtaan, 263 artiklaan ja 264 artiklaan, neuvoston asetuksen N:o 1/2003 (1) 31 artiklaan ja Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 56 artiklaan ja pyytää kunnioittavasti, että unionin tuomioistuin

— kumoaa asiassa T-65/06 6.3.2012 annetun tuomion

— kumoaa SEUT 101 artiklan mukaisesta menettelystä asiassa COMP/F/38.354 30.11.2005 tehdyn Euroopan komission päätöksen siltä osin kuin se koskee FLS:ää tai toissijaisesti pienentää määrää, josta FLS:n on katsottu olevan vastuussa päätöksessä

— velvoittaa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensisijaisen vaatimuksensa tueksi FLS esittää kaksi kanneperustetta, joista jälkimmäistä tukee kaksi osaperustetta.

— Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se ei soveltanut oikeita (ylimmän tason) emoyhtiön vastuuseen asettamista koskevia oikeudellisia perusteita. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin ei tehnyt oikeaa oikeudellista johtopäätöstä sille esitetyistä todisteista, koska se ei katsonut, että FLS oli onnistunut kumoamaan emoyhtiön vastuuta koskevan olettaman.

— Unionin yleinen tuomioistuin jätti tutkimatta, oliko komissio noudattanut perusteluvelvollisuuttaan.

— Komissio teki itse virheen, kun se ei noudattanut perusteluvelvollisuuttaan, sillä se ei käsitellyt riittävästi niitä väitteitä ja todisteita, jotka FLS oli esittänyt emoyhtiön vastuuta koskevan olettaman kumoamiseksi.

— Lisäksi komissio ei noudattanut perusteluvelvollisuuttaan, sillä päätökseen ei sisältynyt mitään perusteluita, jotka koskisivat sitä, miksi FLS oli vastuussa joulukuun 1990 ja joulukuun 1991 välisen ajanjakson osalta.

Toissijaisen vaatimuksensa tueksi FLS esittää neljä kanneperustetta.

— Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, sillä se jätti soveltamatta suhteellisuusperiaatetta ja laillisuusperiaatetta, kun se tutki vastuuta, johon FLS oli asetettu, ja näin ollen jätti vähentämättä kyseessä olevaa vastuuta vastaavasti.

— Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, sillä se ei poistanut syrjivää kohtelua, jonka komissio oli omaksunut myöntäessään Trioplast Industrier AB:lle — eikä FLS:lle — 30 prosentin alennuksen yhteistyötiedonannon mukaisesti.

— Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, sillä se sovelsi väärin yhteistyötiedonannon D kohdan toista luetelmakohtaa, koska se ei myöntänyt FLS:lle alennusta tosiseikkojen kiistämättä jättämisen perusteella. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin jätti soveltamatta yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, sillä se ei ottanut huomioon sitä, että Bonar Technical Fabricsille oli myönnetty 10 prosentin alennus ainakin samanlaisesta käyttäytymisestä.

— Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaletta, sillä se ei antanut tuomiota kohtuullisessa ajassa.

(1) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).