ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (yhden tuomarin kokoonpano) 9.12.2020 – easyCosmetic Swiss vastaan EUIPO – UWI (easycosmetic)

(asia T-858/19)

EU-tavaramerkki – Mitättömyysmenettely – EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki easyCosmetic – Ehdoton hylkäysperuste – Kuvailevuus – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

1. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia – Käsite (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 16, 19, 20 ja 22 kohta)

2. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia – Tarkoitus – Vapaana pitämisen tarve (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 17 kohta)

3. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia – Käsite – Uudissana, joka koostuu kyseisten tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia kuvailevista tekijöistä, kuuluu käsitteen alaan, jos yhdistelmä ei ole epätavallinen (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 18 ja 32 kohta)

4. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Hakemus tietyn merkin rekisteröimiseksi kaikkia samaan luokkaan kuuluvia tavaroita tai palveluja varten – Kaikkia tavaroita tai palveluja koskevan merkin kuvailevuuden arviointi (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 21 kohta)

5. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia – Sanamerkki easyCosmetic (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 27, 31, 34, 38 ja 39 kohta)

Aihe

Kanne 4.10.2019 tehdystä EUIPO:n toisen valituslautakunnan päätöksestä (asia R 973/2019-2), joka koskee UWI:n ja easyCosmetic Swissin välistä mitättömyysmenettelyä.

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) EasyCosmetic Swiss GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut.
3.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki BLEND 42 VODKA sekä sanamerkki ja kuviomerkki 42 BELOW (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 35, 38, 64, 92 ja 103 kohta)
5.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkkiä koskevan hakemuksen jättäminen – Niiden tavaroiden tai palvelujen yksilöinti, joita tavaramerkki koskee – Selkeyden ja täsmällisyyden vaatimukset – Tavaramerkillä annetun suojan ulottuvuuden määrittäminen toimivaltaisten viranomaisten ja talouden toimijoiden toimesta (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 26 artiklan 1 kohdan c alakohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 2 säännön 2 kohta) (ks. 46 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 32, 33, 68 ja 100 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 2017/2012 8 artiklan 1 kohdan b alakohta; neuvoston asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 3 säännön 3 kohta) (ks. 29, 30 ja 38 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18, 19, 22, 85, 92, 95 ja 96 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25 kohta)
10

Täytäntöönpanoasetuksen N:o 844/2012 11–14 artiklassa määritellään tehoaineen hyväksynnän uusimista koskevan hakemuksen arviointimenettely. Ensinnäkin esittelevän jäsenvaltion on rinnakkaisesittelijänä toimivaa jäsenvaltiota kuultuaan laadittava ja toimitettava komissiolle sekä jäljennöksenä EFSAlle kertomus, jossa arvioidaan, voidaanko tehoaineen olettaa täyttävän asetuksen N:o 1107/2009 4 artiklassa säädetyt hyväksymiskriteerit (mainitun täytäntöönpanoasetuksen 11 artikla). Kun EFSA on vastaanottanut esittelevän jäsenvaltion toimittaman arviointikertomuksen luonnoksen, sen on toimitettava mainittu luonnos hakijalle ja muille jäsenvaltioille (kyseisen täytäntöönpanoasetuksen 12 artikla). Kirjallisten huomautusten esittämisen määräajan päättymisen jälkeen EFSAn on, ottaen huomioon senhetkinen tieteellinen ja tekninen tietämys ja käyttäen täydentävien asiakirja-aineistojen toimittamisen ajankohtana sovellettavia ohjeasiakirjoja, tehtävä päätelmä siitä, voidaanko tehoaineen olettaa täyttävän mainitun asetuksen 4 artiklassa säädetyt hyväksymiskriteerit. EFSAn on tarvittaessa kuultava asiantuntijoita, myös esittelevän jäsenvaltion ja rinnakkaisesittelijänä toimivan jäsenvaltion asiantuntijoita. Sen on toimitettava päätelmänsä hakijalle, jäsenvaltioille ja komissiolle ja asetettava se julkisesti saataville (saman täytäntöönpanoasetuksen 13 artikla). Kun komissio on vastaanottanut EFSAn päätelmän, sen on, ottaen huomioon esittelevän jäsenvaltion laatima arviointikertomuksen luonnos, esitettävä elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevälle pysyvälle komitealle (jäljempänä pysyvä komitea) kertomus, jäljempänä ’uusimista koskeva kertomus’, ja asetusluonnos. Hakijalle on annettava mahdollisuus esittää huomautuksia uusimista koskevasta kertomuksesta (kyseisen täytäntöönpanoasetuksen 14 artiklan 1 kohta). Uusimista koskevan kertomuksen perusteella ja ottaen huomioon hakijan toimittamat huomautukset komission on annettava asetus asetuksen N:o 1107/2009 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti (asianomaisen täytäntöönpanoasetuksen 14 artiklan 2 kohta).
150

Käsiteltävässä asiassa edellytyksen määrittäminen riidanalaisen päätöksen artiklaosassa ei ole kuitenkaan pakottava vaatimus mainitun seikan luotettavuuden varmistamiseksi. Riidanalaisen päätöksen 350 perustelukappaleesta ilmenee yhtäältä, että päällekkäisen toiminnan kauden pitäisi rajoittua vuosiin 2026–2032, ja toisaalta, että Paksin ydinvoimalan vanhojen reaktoreiden koko ydinvoiman tuotantokapasiteetin käytöstä poistaminen on määrä saada päätökseen vuoteen 2037 mennessä. Ydinvoiman tuotantokapasiteetin käytöstä poistamisen aikataulu on sisällytetty myös tuen kuvaukseen riidanalaisen päätöksen 2 jaksossa, jonka otsikko on ”Toimenpiteen yksityiskohtainen kuvaus”: komissio tarkentaa kymmenennessä perustelukappaleessa, että ”yksiköiden 5 ja 6 on tarkoitus kompensoida tuotantokapasiteetin väheneminen, joka aiheutuu yksiköiden 1–4 (kapasiteetti yhteensä 2000 megawattia) poistuessa käytöstä” ja että ”Unkari on ilmoittanut, että yksikkö 1 poistuu käytöstä vuoden 2032 lopussa, yksikkö 2 vuoden 2034 lopussa, yksikkö 3 vuoden 2036 lopussa ja yksikkö 4 vuoden 2037 lopussa” ja että ”näillä näkymin niiden käyttöä ei jatketa”. Näin ollen tuen kuvauksessa toimenpide kuvataan Paksin ydinvoimalan vanhojen reaktoreiden ydinvoiman tuotantokapasiteetin asteittaiseksi korvaamiseksi. Komission päätös todeta tuki sisämarkkinoille soveltuvaksi koskee kuitenkin vain tätä tukea, sellaisena kuin se on kuvattu kyseisessä päätöksessä, mikä merkitsee sitä, että riidanalaisessa päätöksessä tuki hyväksytään vain sikäli kuin se on ilmoitetun toimenpiteen mukainen.
297

Kantajat vetoavat 17. kanneperusteessa suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen ja väittävät, että 17.7.2018 tehdyssä päätöksessä käytetään viimesijaista keinoa eli toimiluvan peruuttamista, joka on suhteeton lakisääteisten vaatimusten noudattamatta jättämiseen nähden. Ne kiistävät ensinnäkin sen, että tällaisen toimenpiteen oikeutettu tavoite olisi lainmukaisen tilan palauttaminen, koska se on niiden mielestä liian abstrakti. Kyseistä toimenpidettä on niiden mukaan sen sijaan perusteltava erityisellä oikeutetulla sääntelytavoitteella. Kantajat riitauttavat toiseksi kyseessä olevan toimen asianmukaisuutta koskevan analyysin ja väittävät yhtäältä, että koska FSA on rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen torjunnasta vastaava kansallinen toimivaltainen viranomainen, asiaa koskevien sääntöjen noudattamista on valvottava ensisijaisesti tätä alaa koskevan sääntelyn eikä pankkivalvontatoimenpiteiden nojalla toteutetuilla toimenpiteillä. Kyseessä oleva toimenpide ei kantajien mukaan toisaalta ole asianmukainen keino rangaista aikaisemmin tapahtuneesta laiminlyönnistä, sillä sääntelytoimenpiteiden on koskettava vain nykyisiä tilanteita, tai niiden tarkoituksena on oltava estää noudattamatta jättäminen tulevaisuudessa. Kun otetaan huomioon, että toisen kantajan Latviassa harjoittamaa toimintaa koskeva kysymys oli kantajien mukaan ratkaistu tuomioistuinmenettelyssä, ne katsovat kyseisen kaltaisen toimenpiteen olevan selvästi epäsuhtainen kyseiseen aikaisempaan väitettyyn rikkomiseen nähden. Kantajat väittävät kolmanneksi EKP:n tulkinneen virheellisesti kyseessä olevan toimenpiteen tarpeellisuutta koskevaa arviointiperustetta. Ne katsovat neljänneksi, että myös EKP:n saman toimenpiteen kohtuullisuudesta tekemä tutkimus on abstrakti ja ettei siitä ole mitään hyötyä, koska siinä ainoastaan verrataan abstraktilla tasolla lainmukaisuuden säilyttämistä yleisen edun vuoksi pankin yksityisiin etuihin, vaikka EKP:n olisi pitänyt verrata konkreettista sääntelytavoitetta, kuten tietyn nimenomaisen riskin torjumista, mainittuihin yksityisiin etuihin. Kantajat katsovat lisäksi, että EKP:n olisi pitänyt perustella noudattamatta jättämistä koskevien syytösten vakavuutta vertaamalla niitä muihin noudattamatta jättämistä koskeviin tapauksiin pankkialalla. Kantajat väittävät lopuksi, ettei EKP ottanut huomioon muita vähemmän rajoittavia vaihtoehtoisia toimenpiteitä, kuten erityiskysymyksiä koskevien konkreettisten toimenpiteiden määrääminen tietyn määräajan kuluessa tai seuraamusten, sakkojen tai luottolaitoksen hallituksen jäseniin kohdistuvien toimenpiteiden määrääminen taikka toimivaltaisen henkilön nimittäminen laatimaan toimintakehys, jonka mukaisesti mainitun kantajan on noudatettava laiminlyömiään lakisääteisiä vaatimuksia.
160

Edellä 153 kohdassa mainituista kriteereistä jälkimmäisen osalta on riittävää todeta, että koska komissio on päätellyt riidanalaisessa päätöksessä, että siltä osin kuin riidanalainen toimenpide on tukea, se on asetuksen 2015/1589 1 artiklan b alakohdan i alakohdassa tarkoitettua voimassa olevaa tukea, kyseisessä päätöksessä ei puututa kyseessä olevan toimenpiteen vaikutuksiin ja päätöksen täytäntöönpano on täysin automaattista ja yksinomaan unionin lainsäädäntöön perustuvaa eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista (ks. vastaavasti tuomio 6.11.2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. komissio, komissio v. Scuola Elementare Maria Montessori ja komissio v. Ferracci, C-622/16 P–C-624/16 P, EU:C:2018:873, 54 kohta).
39

Käsiteltävässä asiassa on kuitenkin todettava, että EUIPO:n perustelu, joka liittyy vaikutukseen, joka asetuksen N:o 216/96, sellaisena kuin se on muutettuna, 1 d artiklan rikkomisella on riidanalaisen päätöksen sisältöön, on luonteeltaan täysin spekulatiivinen. Puheenjohtajisto tosin olisi jakanut tämän säännöksen mukaisesti asian uudelleen valituslautakunnalle, jotta tämä ratkaisisi asian uudelleen. Sen valinta olisi tosin myös voinut kohdistua toiseen valituslautakuntaan. Se olisi kuitenkin voinut jakaa asian uudelleen muulle valituslautakunnalle, mukaan lukien sen, joka teki unionin yleisen tuomioistuimen kumoaman päätöksen, ja tässä viimeksi mainitussa tapauksessa jopa ilman, että valituslautakunta pitäisi muodostaa siten, kuten delegoidun asetuksen 2017/1430 35 artiklan 4 kohdasta johtuu, ettei siinä ole päätöksen antaneita jäseniä. Koska valituslautakunnan valinta ja kokoonpano on päätöksentekoa edeltävä vaihe ja sillä on ensisijainen merkitys päätöksen sisältöön, ei ole mahdollista vahvistaa tai kumota sitä, että jakamalla asia uudelleen muulle valituslautakunnalle tämän valituslautakunnan tehtävänä oleva päätös olisi erilainen (ks. vastaavasti tuomio 3.7.2013, Cytochroma Development v. SMHV – Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN), T-106/12, ei julkaistu, EU:T:2013:340, 31 kohta).
114

Henkilöstösääntöjen 85 artiklasta, jota sovelletaan väliaikaisiin toimihenkilöihin palvelussuhteen ehtojen 45 artiklan nojalla, ilmenee, että jotta aiheettomasti suoritettu summa voitaisiin periä takaisin, on esitettävä näyttöä joko siitä, että edunsaaja on ollut tietoinen suorituksen aiheettomuudesta, tai siitä, että suorituksen aiheettomuus on ollut niin ilmeistä, että edunsaajan on täytynyt tietää siitä. Jos tässä jälkimmäisessä tapauksessa edunsaaja kiistää olleensa tietoinen suorituksen aiheettomuudesta, on tutkittava olosuhteet, joissa maksu on suoritettu, jotta voidaan todeta, onko suorituksen sääntöjenvastaisuuden pitänyt ilmetä ilmeisellä tavalla (tuomio 10.2.1994, White v. komissio, T‑107/92, EU:T:1994:17, 32 kohta).
40

On kuitenkin tuotava esille, että Wienin yleissopimuksen 42 artiklan mukaan ”diplomaattinen edustaja ei saa vastaanottajavaltiossa omaksi hyödykseen harjoittaa ammatti- tai liiketoimintaa” eikä yhdelläkään sen määräyksellä uloteta kyseisen kiellon soveltamisalaa edustajan perheenjäseniin. Toisin kuin diplomaattiset edustajat, perheenjäsenet voivat siis harjoittaa ammatti- tai liiketoimintaa vastaanottajavaltiossa kyseisen valtion lakien ja asetusten mukaisesti eli hankkien tarvittaessa luvat – esimerkiksi työluvan – joita vaaditaan kaikilta samaa kansalaisuutta olevilta henkilöiltä. Unionin jäsenvaltion kansalaisena kantaja oli kuitenkin vapautettu tästä velvollisuudesta. Ammatti- tai liiketoiminnan harjoittamisesta huolimatta diplomaattisen edustajan perheenjäsenet säilyttävät lisäksi lähtökohtaisesti erioikeutensa ja vapautensa, sellaisena kuin niistä on määrätty ja ne on rajattu kyseisen yleissopimuksen 29–36 artiklassa, joita sovelletaan heihin yleissopimuksen 37 artiklan 1 kohdan nojalla. Wienin yleissopimuksen 31 artiklan 1 kohdan c alakohdassa määrätään nimittäin, että vapautus siviilioikeudellisesta ja hallinnollisesta tuomiovallasta poistetaan, kun kyseessä on ammatti- tai liiketoimintaa koskeva kanne. Rikosoikeudellisesta tuomiovallasta vapauttamista ei lähtökohtaisesti poisteta.
64

Valituslautakunta katsoi perustellusti, että se, miten kohdeyleisö mieltää merkin, on määriteltävä kaikkien niiden osien, joista tavaramerkkihakemuksen kohteena oleva merkki koostuu, perusteella (riidanalaisen päätöksen 26 ja 27 kohta). Se katsoi, että se, kyseisessä merkissä on esitetty kannabiksen lehti, joka on marihuanan symboli mediassa, tyyliteltynä, ja se, että siinä on sana ”amsterdam”, joka viittaa siihen tosiseikkaan, että Amsterdamin kaupungissa on lukuisia kannabiksesta valmistetun huumausaineen myyntipisteitä siitä syystä, että kannabiksen myyminen suvaitaan tietyin edellytyksin Alankomaissa, tekevät hyvin todennäköiseksi sen, että kuluttaja tulkitsee käsiteltävänä olevan asian olosuhteissa sanan ”cannabis” viittaukseksi huumausaineeseen, joka on laiton ”lukuisissa Euroopan unionin maissa” (ks. edellä 49 kohta).
99

Asetuksen N:o 6/2002 25 artiklan 1 kohdan f alakohdasta ja 3 kohdasta yhdessä asetuksen N:o 2245/2002 28 artiklan 1 kohdan b alakohdan iii alakohdan kanssa seuraa ensimmäiseksi, että yhteisömalli todetaan mitättömäksi, jos se merkitsee jonkin jäsenvaltion tekijänoikeutta koskevan lainsäädännön nojalla suojatun teoksen luvatonta käyttöä, toiseksi, että vain tekijänoikeuden haltija voi esittää mitättömäksi julistamista koskevan hakemuksen, ja kolmanneksi, että tässä hakemuksessa on esitettävä malli ja annettava tiedot aiemmasta mallista, johon hakemus perustuu, sekä tiedot, jotka osoittavat, että hakija on tekijänoikeuden haltija (tuomio 23.10.2013, Viejo Valle v. SMHV – Établissements Coquet (Kahvikuppi ja aluslautanen, joissa on uurteita), T-566/11 ja T-567/11, EU:T:2013:549, 47 kohta).
34

Tältä osin on huomattava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EUIPO:n on käytettävä toimivaltaansa noudattaen unionin oikeuden yleisiä periaatteita. Vaikka EUIPO:n on yhdenvertaisen kohtelun ja hyvän hallinnon periaatteiden vuoksi otettava huomioon jo tehdyt samanlaisia hakemuksia koskevat päätökset ja pohdittava erityisen huolellisesti, onko tehtävä samanlainen päätös vai ei, näiden periaatteiden soveltaminen on kuitenkin sovitettava yhteen laillisuusperiaatteen kanssa. Lisäksi oikeusvarmuuden ja nimenomaan hyvän hallintotavan vuoksi jokaisen rekisteröintihakemuksen tutkimisen on oltava tiukkaa ja kattavaa, jotta vältettäisiin tavaramerkkien perusteeton rekisteröinti tai kumoaminen. Tällainen tutkiminen on siis tehtävä jokaisessa konkreettisessa tapauksessa. Merkin rekisteröinti tavaramerkiksi riippuu nimittäin erityisistä arviointiperusteista, joita sovelletaan kunkin tapauksen tosiasiallisissa olosuhteissa ja joiden mukaisesti tarkastetaan, että merkki ei kuulu jonkin hylkäysperusteen alaisuuteen (ks. vastaavasti tuomio 10.3.2011, Agencja Wydawnicza Technopol v. SMHV, C‑51/10 P, EU:C:2011:139, 73–77 kohta ja määräys 26.5.2016, Hewlett Packard Development Company v. EUIPO, C‑77/16 P, ei julkaistu, EU:C:2016:373, 4 kohta).
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sekaannusvaaran arvioiminen – Kohdeyleisön määrittäminen – Yleisön tarkkaavaisuusaste (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 67 ja 68 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Asianomaisten tavaroiden tai palvelujen samankaltaisuus – Kahden tavaroiden tai palvelujen ryhmän, joilla on erilainen käyttötarkoitus, päällekkäisyys (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 36–38, 45 ja 46 kohta)
3.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki MediWell – Sanamerkki WELL AND WELL ja kuviomerkki well & well LES PHARMACIENS (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23, 24, 32, 40, 44, 45, 50 ja 56 kohta)
5.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 48 ja 49 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.6.2019 – Advance Magazine Publishers vastaan EUIPO – Enovation Brands (VOGUE)

(asia T-346/18)

(EU-tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin VOGUE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Aiempi EU-sanamerkki VOGA – Hallinnollisen menettelyn lykkääminen – Asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohta (josta on tullut delegoidun asetuksen (EU) 2018/625 71 artiklan 1 kohta) – Asetuksen N:o 2868/95 50 säännön 1 kohta)

1. EU-tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Valituslautakuntien käsiteltäväksi saatettu valitus – Menettelyn lykkääminen – Edellytykset (Komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 20 säännön 7 kohdan c alakohta ja 50 säännön 1 kohta) (ks. 20–22 kohta)

2. EU-tavaramerkki – Kolmansien osapuolten huomautukset ja väitemenettely – Väitteen tutkiminen – Menettelyn lykkääminen – Lykkäämistä koskeva hakemus, joka perustuu aikaisempaa tavaramerkkiä koskevaan mitättömyyskanteeseen – Hakemuksen hylkääminen sillä perusteella, että kyseinen kanne on nostettu väitemenettelyn kuluessa, ei ole sallittua (Komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 20 säännön 7 kohdan c alakohta ja 50 säännön 1 kohta) (ks. 27–29 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 27.3.2018 tekemästä päätöksestä (asia R 259/2017-4), joka koskee osapuolten Enovation Brands ja Advance Magazine Publishers välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 27.3.2018 tekemä päätös (asia R 259/2017-4) kumotaan.

2) EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Advance Magazine Publishers, Inc:n oikeudenkäyntikulut.
3.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Aikaisempi tavaramerkki, joka on EU-tavaramerkki – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24 kohta)