ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (muutoksenhakujaosto)

8 päivänä toukokuuta 2008

Asia T-92/07 P

Jacques Frankin ym.

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Muutoksenhaku – Henkilöstö – Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt – Eläke – Eläkeoikeuksien siirto – Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat – Selvästi perusteeton valitus

Aihe: Valitus, jossa vaaditaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-3/06, Frankin ym. vastaan komissio, 16.1.2007 antaman tuomion (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) kumoamista

Ratkaisu: Valitus hylätään. Jacques Frankin ja 482 muuta komission virkamiestä ja väliaikaista toimihenkilöä, joiden nimet mainitaan virkamiestuomioistuimen määräyksen liitteessä, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan komissiolle tässä oikeusasteessa aiheutuneet kulut.

Tiivistelmä

Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Oikeudellisen virheen määrittämättä jättäminen – Tutkimatta jättäminen

(Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön liitteessä I olevan 11 artiklan 1 kohta; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan c alakohta)

Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön liitteessä I olevan 11 artiklan 1 kohdasta ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan c alakohdasta seuraa, että virkamiestuomioistuimen päätöksistä tehtävässä valituskirjelmässä on mainittava täsmällisesti kumottavaksi vaadittavan tuomion kohdat, joita valitus koskee, sekä oikeudelliset perustelut, joilla tätä vaatimusta erityisesti tuetaan. Tätä vaatimusta ei täytä valitus, johon ei edes sisälly perusteluja, joilla pyrittäisiin nimenomaisesti yksilöimään valituksenalaista tuomiota rasittava oikeudellinen virhe, ja jossa yksinomaan toistetaan perusteet ja perustelut, jotka on jo esitetty virkamiestuomioistuimessa. Tällainen valitus merkitsee näet todellisuudessa vaatimusta, jolla pyritään saamaan virkamiestuomioistuimessa esitetty kanne uudelleen tutkittavaksi, mikä jää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivallan ulkopuolelle.

(ks. 21 ja 22 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C‑352/98 P, Bergaderm ja Goupil v. komissio, 4.7.2000 (Kok. 2000, s. I‑5291, 34 ja 35 kohta); asia C‑345/00 P, FNAB ym. v. neuvosto, 10.5.2001 (Kok. 2001, s. I‑3811, 30 kohta); asia C‑248/99 P, France v. Monsanto ja komissio, 8.1.2002 (Kok. 2002, s. I‑1, 68 kohta) ja asia C‑488/01 P, Martinez v. parlamentti, 11.11.2003 (Kok. 2003, s. I‑13355, 40 kohta)
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 8.9.2008 – Rath vastaan SMHV – Grandel (Epican Forte)

(asia T-373/06)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin Epican Forte rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi yhteisön sanamerkki EPIGRAN – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta – Selvästi täysin perusteeton kanne

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 32, 33, 65 ja 66 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 5.10.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 1069/2005-1), joka koskee Dr. Grandel GmbH:n ja Matthias Rathin välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Matthias Rath Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki Epican Forte luokkiin 5, 30 ja 32 kuuluvia tavaroita varten – hakemus nro 2525251 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Dr. Grandel GmbH Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkki EPIGRAN, joka oli rekisteröity alun perin luokkiin 1, 3 ja 5 kuuluvia tavaroita varten ja joka on edelleen rekisteröity luokkaan 3 kuuluvia tavaroita varten (yhteisön tavaramerkki nro 560292); väite kohdistui yksinomaan rekisteröintiä vastaan luokan 5 osalta Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen ja rekisteröintihakemuksen osittainen hylkääminen Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätöksen osittainen kumoaminen





Ratkaisu

1) Kanne hylätään selvästi täysin perusteettomana.
1.

Kumoamiskanne — Kannekelpoiset toimet — Käsite — Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia (EY 230 artikla; komission asetuksen N:o 451/2000 8 artiklan 7 kohta; neuvoston direktiivi N:o 91/414) (ks. 43, 44, 49 ja 50 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset – Asianajajan allekirjoitus – Kantaja, jota edustaa patentti- ja tavaramerkkiasiamies, joka ei ole asianajaja – Tutkimatta jättäminen

(Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 19 artikla)

Tiivistelmä

Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön, jota sen 53 artiklan perusteella sovelletaan asian käsittelyyn ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, 19 artiklassa määrätään selvästi, että vain asianajaja, jolla on oikeus esiintyä jonkin jäsenvaltion tai jonkin Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen sopimuspuolena olevan valtion tuomioistuimissa, voi edustaa tai avustaa muuta asianosaista kuin mainitun artiklan ensimmäisessä ja toisessa kohdassa tarkoitettuja jäsenvaltioita ja toimielimiä yhteisöjen tuomioistuimissa, ja kyseessä oleva vaatimus on olennainen muotovaatimus, jonka noudattamatta jättäminen johtaa kanteen tutkimatta jättämiseen.

Kannekirjelmä, jonka muu kuin etuoikeutettu asianosainen on jättänyt ja jonka sellainen patentti- ja tavaramerkkiasiamies on allekirjoittanut, jolla tosin on oikeus edustaa asianosaisia käsiteltäessä tiettyjä kanteita jäsenvaltion tuomioistuimissa, mutta joka ei kuitenkaan ole asianajaja, on näin ollen jätettävä tutkimatta.

(ks. 9 ja 11 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yrityskeskittymätoimenpiteen tutkimisen siirtäminen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille – Vaikutukset – Kansallisten viranomaisten yksinomainen toimivalta tehdä toimenpidettä koskeva päätös – Komissiolla ei ole mahdollisuutta harjoittaa suoraa valvontaa – Valvontamahdollisuus aloittamalla jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely

(EY 226 artikla; neuvoston asetuksen N:o 4064/89 9 artiklan 8 kohta)

2. Kumoamiskanne – Kannekelpoiset toimet – Komission kieltäytyminen nostamasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa kannetta – Kannekelpoisten toimien käsitteen ulkopuolelle jääminen

(EY 226 artikla ja EY 230 artiklan neljäs kohta)

Tiivistelmä

1. Yrityskeskittymien valvonnasta annetussa asetuksessa N:o 4064/89 ei säädetä sellaisesta toimivallan jakamista koskevasta erityisestä järjestelmästä, jota sovellettaisiin sen jälkeen kun päätös yrityskeskittymätoimenpidettä koskevan asian käsittelyn siirtämisestä jäsenvaltion kansallisille viranomaisille on tehty, ja jolla poikettaisiin perustamissopimuksissa määrätystä menettelystä. Asetuksen N:o 4064/89 9 artiklan 8 kohdassa ei tosin nimenomaisesti suljeta pois komission toimivaltaa valvoa, että jäsenvaltiot noudattavat niille yhteisön kilpailusäännöissä asetettuja velvoitteita, joiden noudattamisesta niitä ei tällä siirtämisellä vapauteta. Vaikka kyseisessä artiklassa säädetään jäsenvaltiota koskevasta velvoitteesta, perustamissopimuksissa tai johdetussa oikeudessa ei määrätä minkäänlaisesta erityisestä valvontamenettelystä, jota komission täytyisi noudattaa.

Komissio voi siis valvoa tämän velvoitteen noudattamista ainoastaan perustamissopimuksissa määrätyn menettelyn mukaisesti, kun kyse on tämän jäsenvaltion toimivaltaan kuuluvasta yrityskeskittymästä. Kun yrityskeskittymän käsittely on siirretty jäsenvaltion kansallisille viranomaisille ja kun asia ei enää ole komission suorassa valvonnassa, sen ainoana keinona on vedota EY 226 artiklaan ja tarvittaessa aloittaa kyseistä jäsenvaltiota vastaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely.

(ks. 40, 42 ja 43 kohta)

2. Yksityisillä oikeussubjekteilla ei ole asiavaltuutta riitauttaa komission päätöstä olla aloittamatta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely jotakin jäsenvaltiota vastaan. Komissio ei nimittäin ole velvollinen aloittamaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä, vaan sillä on tältä osin harkintavaltaa, minkä vuoksi yksityisillä oikeussubjekteilla ei ole oikeutta vaatia komissiota määrittämään kantaansa tietynsuuntaisesti eikä nostaa kannetta komission päätöksestä olla ryhtymättä toimenpiteisiin asiassa.

(ks. 44 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kumoamiskanne – Kanne, joka koskee tosiasiassa luonteeltaan sopimusoikeudellista riita-asiaa – Yhteisöjen tuomioistuinten toimivallan puuttuminen – Tutkimatta jättäminen

(EY 225, EY 230, EY 238, EY 240 ja EY 249 artikla)

2. Kumoamiskanne – Kanne, joka koskee tosiasiassa luonteeltaan sopimusoikeudellista riita-asiaa – Kannetta ei voida luokitella uudelleen

(EY 230 ja EY 238 artikla; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta)

Tiivistelmä

1. Kanne sellaisten komission kirjeiden kumoamiseksi, jotka koskevat PHARE-ohjelman mukaisesti toteutetusta JOP-ohjelmasta myönnettyinä avustuksina maksettujen varojen takaisinperimistä, on jätettävä tutkimatta, koska kyseiset kirjeet liittyvät puhtaasti sopimusoikeudelliseen asiayhteyteen, josta niitä ei voida erottaa, ja koska ne eivät itse luonteensa takia kuulu niihin EY 249 artiklassa tarkoitettuihin toimiin, joiden kumoamista voidaan vaatia yhteisöjen tuomioistuimilta EY 230 artiklan nojalla.

(ks. 85 ja 87 kohta)

2. Kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi on saatettu kumoamiskanne, vaikka riita-asia on tosiasiassa luonteeltaan sopimusoikeudellinen, se ei voi luokitella kannetta uudelleen, kun kantaja itse on kirjelmissään ilmoittanut nimenomaisesti, ettei kanne perustu EY 238 artiklaan, ja kun kantaja ei esitä, toisin kuin työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdassa määrätään, edes pääpiirteittäin ainuttakaan kanneperustetta, perustelua tai väitettä siitä, että on rikottu sitä jäsenvaltion oikeutta, jota on sovellettava kyseessä olevaan sopimukseen tässä sopimuksessa määrätyn välityslausekkeen nojalla.

(ks. 88 kohta)
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS

25 päivänä kesäkuuta 2003

Asia T-175/03 R

Norbert Schmitt

vastaan

Euroopan jälleenrakennusvirasto (EAR)

”Välitoimimenettely — Tutkittavaksi ottaminen”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-883

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan Euroopan jälleenrakennusviraston suorittaman kantajan työsopimuksen irtisanomisen täytäntöönpanon lykkäämistä.

Ratkaisu:

Välitoimihakemus hylätään. Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

Tiivistelmä

Väliaikainen oikeussuoja – Tutkittavaksi ottamisen edellytykset – Hakemus – Muotovaatimukset – Sellaisten perusteiden esittäminen, joilla voidaan ilmeisesti perustella vaadittujen toimien hyväksyminen

(EY 242 artikla; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 2 ja 3 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 2 ja 3 kohta muodostavat yhdessä luettuna ehdottoman prosessinedellytyksen, joka välitoimista päättävän tuomioistuimen on tutkittava omasta aloitteestaan. Sen vuoksi vastaajana olevan osapuolen on pelkän välitoimihakemuksen perusteella voitava esittää huomautuksensa ja välitoimista päättävän tuomioistuimen on voitava ratkaista hakemus, tarvittaessa ilman muita tietoja. Oikeusturvan ja hyvän oikeudenkäytön takaamiseksi tällaisen hakemuksen tutkittavaksi ottamiselta on edellytettävä, että olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin välitoimihakemus perustuu, käyvät ilmi johdonmukaisella ja ymmärrettävällä tavalla välitoimihakemuksen tekstistä.

Tämän vuoksi sellainen välitoimihakemus, jossa ei lainkaan esitetä tosiseikkoja koskevia ja oikeudellisia perusteita, joilla voidaan ilmeisesti perustella siinä vaadittavaa välitoimea on jätettävä tutkimatta.

(ks. 15, 18, 21 ja 22 kohta)

Viittaukset: asia T-236/00R, Stauner ym. v. parlamentti ja komissio, 15.1.2001 (Kok. 2001, s. II-15, 34 kohta) ja asia T-306/01 R, Aden ym. v. neuvostoja komissio, 7.5.2002(Kok. 2002, s. II-2387, 43, 49 ja 52 kohta).
33

Kantaja väittää tämän jälkeen, että riidanalaisen päätöksen oikeusvaikutuksena on Belgian valtion ja niiden taloudellisten toimijoiden, joita asia koskee, perustellun luottamuksen heikkeneminen sen osalta, että riidanalainen järjestelmä on yhteisön oikeuden kanssa sopusoinnussa. Kantajan mukaan, kun otetaan huomioon EY 10 artikla, jonka mukaan jäsenvaltioiden on pidätyttävä kaikista toimenpiteistä, jotka ovat omiaan vaarantamaan perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamista, on oikeudellisesti epäselvää, voivatko Belgian viranomaiset jatkaa riidanalaisen järjestelmän soveltamista — uusien toimilupien myöntäminen mukaan luettuna — siihen saakka kun komissio tekee lopullisen päätöksensä. Kantaja väittää erityisesti, että Belgian viranomaiset eivät voisi olla ottamatta huomioon komission riidanalaisessa päätöksessä esittämiä täsmällisiä (vaikkakin väliaikaisia) toteamuksia kyseessä olevan järjestelmän täytäntöönpanon osalta. Kantajan mukaan on oikeudellisesti epäselvää myös se, voiko yrityksellä olla oikeus perusteltuun luottamukseen sen suhteen, että se saa riidanalaisen järjestelmän mukaiset edut lopullisen päätöksen hyväksymiseen saakka. Tältä osin kantaja kyseenalaistaa sen, onko uudella koordinointikeskuksella oikeus edellyttää saavansa toimiluvan kymmeneksi vuodeksi vielä juuri ennen kuin komissio tekee mahdollisesti kielteisen lopullisen päätöksen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kumoamiskanne – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet – Jäsenvaltiolle osoitettu komission päätös Euroopan aluekehitysrahastosta maksetun taloudellisen tuen lopullisesta päättämisestä – Alueellisen viranomaisen nostama kanne – Päätös ei koske yksityistä suoraan – Tutkimatta jättäminen

(EY 230 artiklan neljäs kohta)

Tiivistelmä

Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) maksettua taloudellista tukea koskeva jäsenvaltiolle osoitettu komission päätös, jolla hylätään kyseisen jäsenvaltion esittämä pyyntö jatkaa tämän tuen lopullisen maksuvaatimuksen esittämiselle varattua määräaikaa ja päätetään tuki lopullisesti pelkästään ennen tätä määräaikaa aiheutuneiden menojen perusteella, ei koske alueellisen viranomaisen kaltaista alueellista julkishallinnon yksikköä suoraan.

Tällaisella päätöksellä on välittömiä vaikutuksia edellä mainitun yksikön oikeusasemaan vain siinä tapauksessa, että − ilman, että kyseisellä jäsenvaltiolla olisi tältä osin harkintavaltaa − tälle on kieltäydytty maksamasta tämän päätöksen perusteella tukikelvottomiin menoihin kohdistuvia summia, joita koskeva maksusitoumus oli peruutettu ja joita ei ollut vielä vastaanotettu EAKR:sta kyseessä olevana tukena, ja toisaalta se on velvoitettu palauttamaan aiheettomasti maksetut summat, jotka vastasivat tukena jo vastaanotettuja summia ja jotka oli tarkoitettu tukikelvottomien menojen maksamista varten. EAKR:n taloudellisen tuen päättämistä koskevalla komission päätöksellä tai millään yhteisön oikeuden säännöksellä, joka voisi säännellä tällaisen päätöksen vaikutusta, ei ole tällaisia seurauksia. Alueelliselle julkishallinnon yksikölle maksettujen yhteisön tukien palauttamista koskeva mahdollinen vaatimus ei ole suoraan komission päätöksestä johtuva seuraus vaan seuraus sellaisesta toimesta, jonka jäsenvaltio on pannut täytäntöön kansallisen lainsäädännön nojalla tämän tarkoitusperän saavuttamiseksi ja täyttääkseen tätä asiaa koskevien yhteisön säädösten sille asettamat velvoitteet.

(ks. 54, 57, 58 ja 70 kohta)
Pääasiassa nostetun kanteen tutkittavaksi ottamista ei ole lähtökohtaisesti tarkasteltava välitoimimenettelyssä, vaan se on jätettävä pääasiassa nostetun kanteen käsittelyn yhteyteen paitsi siinä tapauksessa, että se ei ensi näkemältä ilmeisestikään täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä. Se, että tutkittavaksi ottamiseen otettaisiin kantaa välitoimimenettelyssä silloin, kun tutkimatta jättäminen ei ole täysin selvää, merkitsisi nimittäin sitä, että vaikutettaisiin ennalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamaan ratkaisuun.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 2 kohdassa säädetään, että välitoimihakemuksessa on ilmoitettava seikat, joiden vuoksi asia on kiireellinen, sekä ne tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joiden vuoksi vaadittujen välitoimien myöntäminen on ilmeisen (fomus boni juris) perusteltua. Nämä edellytykset ovat kumulatiivisia siten, että täytäntöönpanon lykkäämishakemus tulee hylätä, mikäli jokin näistä edellytyksistä ei täyty.

(ks. 21 kohta)

Viittaukset: asia T-211/98 R, Willeme v. komissio, 10.2.1999 (Kok. H. 1999, s. I-A-15 ja s. II-57, 18 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kumoamiskanne - Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt - Kannekelpoiset toimet - Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia - Kantajan oikeusasemaa muuttavat toimet

(EY 230 artiklan neljäs kohta)

2. Kumoamiskanne - Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt - Oikeussuojan tarve - Jo syntyneen ja edelleen olemassa olevan intressin välttämättömyys - Arviointi sellaisena kuin se on kanteen nostamisajankohtana

(EY 230 artiklan neljäs kohta)

Tiivistelmä

1. Ainoastaan sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia ja jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi, voivat olla luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nostaman EY 230 artiklan neljännen kohdan mukaisen kumoamiskanteen kohteena.

( ks. 46 kohta )

2. Luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nostama kumoamiskanne voidaan tutkia vain siltä osin kuin kantajalla on intressi saada riidanalainen toimi kumotuksi.

Kantajan on näytettävä toteen se, että sillä on oikeussuojan tarve, joka on olennainen ja ensimmäinen edellytys kaikille kanteille.

Oikeussuojan tarpeen on oltava jo syntynyt ja edelleen olemassa ja sitä on arvioitava sillä hetkellä, kun kanne on nostettu. Jos oikeussuojan tarve, johon kantaja vetoaa, liittyy tulevaan oikeudelliseen tilanteeseen, kantajan on näytettävä toteen, että vaikutus tähän tilanteeseen on jo nyt varma. Sen vuoksi kantaja ei voi vedota tuleviin ja epävarmoihin tilanteisiin perustellakseen tarvettaan kumoamiskanteen nostamiseen.

( ks. 47 ja 58 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Väliaikainen oikeussuoja - Tutkittavaksi ottamisen edellytykset - Pääasian tutkittavaksi ottaminen ei ole asian kannalta merkityksellinen - Rajat

(EY 242 ja EY 243 artikla; yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteent tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 1 kohta)

2. Väliaikainen oikeussuoja - Täytäntöönpanon lykkääminen - Välitoimet - Myöntämisedellytykset - Vakava ja korjaamaton vahinko - Todistustaakka

(EY 242 artikla)

Tiivistelmä

1. Pääasian kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten täyttymistä koskevaa ongelmaa ei lähtökohtaisesti saa tutkia välitoimimenettelyssä, koska muuten otettaisiin ennalta kantaa pääasiaan. Jos esitetään väite siitä, että itse kanteen, johon välitoimihakemus liittyy, tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat, saattaa kuitenkin olla välttämätöntä todeta tiettyjen sellaisten seikkojen olemassaolo, joiden perusteella voidaan ensi arviolta päätellä, että kanne on tutkittava.

( ks. 42 kohta )

2. Vaikka vakavan ja korjaamattoman vahingon olemassaolon osoittamiseksi välitoimimenettelyssä ei olekaan tarpeen edellyttää vahingon aiheutumisen näyttämistä toteen ehdottomalla varmuudella vaan on riittävää, että sen syntyminen on odotettavissa tietyllä todennäköisyydellä, hakijan on kuitenkin näytettävä toteen tosiseikat, joiden vuoksi vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa voidaan olettaa aiheutuvan.

( ks. 67 kohta )
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen puheenjohtajan määräys 15 päivänä helmikuuta 2000. - Gustav Hölzl, Günter Wiegert, Firma Molkerei Wagenfeld Karl Niemann GmbH & Co. KG, Josef Brüninghoff ja Lüdger Nienhaus vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - Välitoimihakemus - Pääasian tutkittavaksi ottaminen. - Asia T-1/00 R.



Oikeustapauskokoelma 2000 sivu II-00251



Tiivistelmä



Avainsanat

Välitoimet - Tutkittavaksi ottamisen edellytykset - Pääasian tutkittavaksi ottaminen - Asiaan vaikuttamattomuus - Rajat

(EY 242 ja EY 243 artikla; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

$$Vaikka on totta, että kysymystä pääasiaa koskevan kanteen tutkittavaksi ottamisesta ei lähtökohtaisesti tutkita välitoimimenettelyssä, jotta ei otettaisi ennalta kantaa pääasian ratkaisuun, saattaa kuitenkin osoittautua tarpeelliseksi tutkia, onko olemassa tiettyjä seikkoja, joista voidaan päätellä, että kanne voidaan ensi näkemältä ottaa tutkittavaksi, jos vedotaan siihen, että pääasiassa nostettu kanne, johon välitoimihakemus perustuu, on ilmeisesti jätettävä tutkimatta.

(ks. 21 kohta)
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa vahvistaa sitä, kuinka paljon asianosaisten on maksettava palkkiota omille asianajajilleen, vaan sillä on toimivalta ainoastaan määrittää se, mihin enimmäismäärään asti näiden palkkioiden maksamista voidaan vaatia siltä asianosaiselta, joka on velvoitettu oikeudenkäyntikulujen korvaamiseen. Antaessaan ratkaisun oikeudenkäyntikulujen vahvistamista koskevaan hakemukseen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei tarvitse ottaa huomioon kansallisia asianajajien palkkiosääntöjä eikä mahdollista asianosaisen ja tämän edustajien tai avustajien sopimusta asiasta.

Asianajajien palkkioita koskevien yhteisön oikeussääntöjen puuttuessa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on vapaasti arvioitava asiassa esille tulleita seikkoja ja otettava tältä osin huomioon oikeudenkäynnin kohde ja luonne, sen merkitys yhteisön oikeuden kannalta ja asian vaikeusaste, oikeudenkäynnistä asiamiehille tai avustajille aiheutuneen työn määrä ja oikeudenkäynnissä kyseessä olleet asianosaisten taloudelliset intressit. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käytyyn oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvän työmäärän osalta tuomioistuimen on otettava huomioon niiden työtuntien kokonaismäärä, joita voidaan objektiivisesti pitää kyseisen oikeudenkäyntimenettelyn kannalta välttämättöminä.

Koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ottaa korvattavia oikeudenkäyntikuluja vahvistaessaan huomioon kaikki asiaan liittyvät seikat ratkaisun antamispäivään saakka, ei ole tarpeen antaa eri ratkaisua oikeudenkäyntikuluista, jotka asianosaisille ovat aiheutuneet oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistamista koskevasta oikeudenkäynnistä.

(ks. 25, 26, 29 ja 33 kohta)

Viittaukset: asia T-120/89 DEP, Stahlwerke Peine-Salzgitter v. komissio, 8.11.1996 (Kok. 1996, s. II-1547, 27 kohta); asia T-115/94 DEP, Opel Austria v. neuvosto, 15.7.1998 (Kok. 1998, s. II-2739, 27 kohta); asia T-290/94 DEP, Kaysersberg v. komissio, 30.10.1998 (Kok. 1998, s. II-4105, 20 kohta); asia T-64/99 DEP, UK Coal v. komissio, 19.9.2001 (Kok. 2001, s. II-2547, 26 kohta); em. asia Groupe Origny v. komissio, 33 ja 44 kohta ja asia T-182/00 DEP, Pannella v. parlamentti, 9.9.2002 (Kok. 2002, 29 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
Yhteisö on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielinten moitittu toiminta on lainvastaista, vahinko on todella syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys. Vahinko voidaan korvata ainoastaan, jos se on todellinen ja varma.

(ks. 34 ja 38 kohta)

Viittaukset: asia T-205/96, Bieber v. parlamentti, 26.5.1998 (Kok. H. 1998, s. I-A-231 ja II-723, 67 kohta) ja asia C-257/98, Lucaccioni v. komissio, 9.9.1999 (Kok. 1999, s. I-5251, 11 kohta).