UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)

14 päivänä syyskuuta 2011

Asia T-236/02

Luigi Marcuccio

vastaan

Euroopan komissio

Asian palauttaminen unionin yleiseen tuomioistuimeen kumoamisen jälkeen – Henkilöstö – Virkamiehet – Virka kolmannessa maassa – Viran ja sen haltijan siirto – Puolustautumisoikeudet – Vahingonkorvauskanne – Täysi harkintavalta

Aihe: Kanne, jossa vaaditaan yhtäältä komission 18.3.2002 tekemän sen päätöksen kumoamista, jolla kantaja siirrettiin kehitysyhteistyöasioista vastaavan komission pääosaston Luandan (Angola) edustustosta saman pääosaston toimipaikkaan Brysseliin (Belgia), sekä kaikkien tätä päätöstä valmistelevien, siihen liittyvien tai sen johdosta toteutettujen toimien ja erityisesti niiden toimien, jotka koskevat toisen virkamiehen palvelukseen ottamista kantajan virkaan, sekä komission 13.11. ja 14.11.2001 päivättyjen muistioiden ja ulkomaanedustuksen johtokomitean lausunnon tai lausuntojen kumoamista, ja toisaalta kantajan tehtävien hoitamiseen Angolassa liittyviä korvauksia ja korvausta aiheutuneesta vahingosta.

Ratkaisu: Kumotaan komission 18.3.2002 tekemä päätös, jolla Luigi Marcuccio siirrettiin kehitysyhteistyöasioista vastaavan komission pääosaston Luandan (Angola) edustustosta saman pääosaston toimipaikkaan Brysseliin (Belgia). Kanne hylätään muilta osin. Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Luigi Marcuccion oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

1. Oikeudenkäyntimenettely – Unionin yleistä tuomioistuinta sitova unionin tuomioistuimen tuomio – Edellytykset – Asian palauttaminen valituksen seurauksena – Unionin tuomioistuimen valituksen yhteydessä lopullisesti ratkaisemat oikeusseikat – Oikeusvoima – Ulottuvuus

(Unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan toinen kohta; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 117 artikla)

2. Oikeudenkäyntimenettely – Uusien perusteiden esittäminen käsittelyn kuluessa – Edellytykset – Soveltaminen oikeudenkäyntimenettelyssä sen jälkeen, kun asia on palautettu valituksen seurauksena – Uusia vaatimuksia koskeva vastaava ratkaisu

(Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohta ja 120 artikla)

3. Virkamiehet – Kanne – Kanneperuste, joka koskee menettelyvirhettä – Kanneperuste on tehoton, koska ei ole mahdollista, että asianmukaisessa menettelyssä olisi päädytty toisenlaiseen ratkaisuun

4. Virkamiehet – Yksikköjen organisointi – Henkilöstön asemapaikkojen määrääminen – Asemapaikan siirto yksikön edun vuoksi – Edellytykset – Sen, jota asia koskee, oikeus tulla kuulluksi

5. Virkamiehet – Kanne – Virkamiehelle vastainen toimi – Käsite – Valmisteleva toimi – Päätöstä edeltävät sisäiset muistiot ja lausunnot eivät ole virkamiehelle vastaisia toimia

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)

6. Virkamiehet – Kanne – Täysi harkintavalta – Henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen taloudellisluonteisten riitojen käsite

(Henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohta)

7. Virkamiehet – Kanne – Kumoamistuomio – Vaikutukset – Sen, jota asia koskee, oikeudellisen tilanteen saattaminen ennalleen

(Henkilöstösääntöjen liite X)

8. Virkamiehet – Palkkaus – Kolmannessa maassa työskenteleviin virkamiehiin sovellettava palkkausjärjestelmä – Korvaus elinolosuhteista – Myöntämisedellytykset

(Henkilöstösääntöjen liitteessä X oleva 10 artikla)

9. Virkamiehet – Kulukorvaus – Kolmannessa maassa työskenteleviin virkamiehiin sovellettava palkkausjärjestelmä – Virka-asunnon vuokra – Korvauksen edellytykset

(Henkilöstösääntöjen liitteessä X olevat 5, 18 ja 23 artikla)

10. Virkamiehet – Sosiaaliturva – Sairausvakuutus – Sairauskulut – Kolmannessa maassa työskenteleviin virkamiehiin sovellettava täydentävä korvausjärjestelmä

(Henkilöstösääntöjen liitteessä X oleva 24 artikla)

11. Virkamiehet – Lomat – Vuosiloma – Kolmannessa maassa työskentelevät virkamiehet – Myöntämisedellytykset

(Henkilöstösääntöjen liitteessä X olevat 6 ja 8 artikla)

12. Virkamiehet – Kanne – Vahingonkorvauskanne – Lainvastaisen riidanalaisen toimen kumoaminen, joka ei ole riittävä korvaus henkisestä kärsimyksestä

(Henkilöstösääntöjen 91 artikla)

13. Virkamiehet – Yksikköjen organisointi – Henkilöstön asemapaikkojen määrääminen – Siirtäminen toimipaikasta toiseen toimipaikkaan – Hallinnon harkintavalta

14. Virkamiehet – Yksikköjen organisointi – Henkilöstön asemapaikkojen määrääminen – Virkamiehen asemapaikan siirto yksikön edun vuoksi henkilöstösuhteissa ilmenneiden ongelmien takia – Henkistä kärsimystä ei ole aiheutunut

15. Virkamiehet – Yksikköjen organisointi – Henkilöstön asemapaikkojen määrääminen – Asemapaikan siirto – Virkamiehen sairausloman aikana tehty päätös

1. Kun unionin tuomioistuin kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen tuomion ja palauttaa asian sille, asia tulee työjärjestyksen 117 artiklan nojalla uudelleen vireille unionin yleisessä tuomioistuimessa unionin tuomioistuimen tuomiolla, ja unionin yleisen tuomioistuimen on lausuttava uudelleen kaikista kantajan esittämistä kumoamisperusteista, lukuun ottamatta tuomiolauselman osia, joita unionin tuomioistuin ei ole kumonnut, sekä näiden osien välttämättömänä perustana olevia päätelmiä, koska nämä ovat tulleet oikeusvoimaisiksi.

Mikään ei kuitenkaan lähtökohtaisesti estä sitä, että tuomioistuin, jolle asia on palautettu, voi arvioida niitä vaatimuksia ja perusteita, joita unionin tuomioistuin ei ole tutkinut antamansa tuomion perusteluissa, samoin kuin asian ensimmäisenä oikeusasteena ratkaissut tuomioistuin. Tällaisessa tapauksessa ei nimittäin ole Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettuja unionin tuomioistuimen asiassa ratkaisemia oikeusseikkoja, joihin tuomioistuin, jolle asia on palautettu, olisi sidottu.

(ks. 83 ja 86 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-237/00, Reynolds v. parlamentti, 8.12.2005 (Kok. H., s. I-A-385 ja II-1731, 46 kohta)

2. Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohdan mukaan, jota sovelletaan työjärjestyksen 120 artiklan nojalla silloin, kun asia palautetaan unionin yleiseen tuomioistuimeen unionin tuomioistuimen tuomiolla, asian käsittelyn kuluessa ei saa vedota uuteen perusteeseen, ellei se perustu käsittelyn aikana esille tulleisiin tosiseikkoihin tai oikeudellisiin seikkoihin. Tästä seuraa, että sen jälkeen, kun unionin tuomioistuimen tuomio, jolla asia palautetaan unionin yleiseen tuomioistuimeen, on annettu, asianosaiset ja muut osapuolet eivät lähtökohtaisesti voi vedota perusteisiin, joihin ei ollut vedottu siinä menettelyssä, jossa unionin tuomioistuimen kumoama unionin yleisen tuomioistuimen tuomio on annettu. Tätä sääntöä sovelletaan vielä suuremmalla syyllä uusiin vaatimuksiin, joilla on tarkoitus muuttaa oikeudenkäynnin kohdetta.

(ks. 88 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: yhdistetyt asiat C-341/06 P ja C-342/06 P, Chronopost ja La Poste v. UFEX ym., 1.7.2008 (Kok., s. I-4777, 71 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-10/95, Chehab v. komissio, 21.3.1996 (Kok. H., s. I-A-135 ja II-419, 66 kohta)

3. Menettelyvirhe oikeuttaa kumoamaan päätöksen ainoastaan, jos on olemassa mahdollisuus, että hallinnollinen menettely olisi johtanut toisenlaiseen tulokseen, jos tätä menettelyvirhettä ei olisi tapahtunut.

(ks. 111 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 30/78, Distillers Company v. komissio, 10.7.1980 (Kok., s. 2229, 26 kohta); asia C-301/87, Ranska v. komissio, 14.2.1990 (Kok., s. I-307, 31 kohta) ja asia C-294/95 P, Ojha v. komissio, 12.11.1996 (Kok., s. I-5863, 67 kohta)

4. Virkamiehen siirtopäätös, jonka vuoksi virkamies joutuu vastoin tahtoaan muuttamaan toiseen asemapaikkaan, on tehtävä tarpeellista tarkkuutta ja erityistä huolellisuutta osoittaen ja ottaen erityisesti huomioon kyseisen virkamiehen henkilökohtainen etu. Tällainen päätös perustuu siis todelliseen arviointiin, joka voidaan kiistää. Jos näin ollen sitä, jota asia koskee, ei ole kuultu päätösluonnoksen osalta, ei voida sulkea pois sitä, että toimielin olisi saattanut arvioida asiaa eri tavalla, jos asianomainen henkilö olisi saanut asianmukaisesti ilmaista näkemyksensä, ja että näin ollen puolustautumisoikeuksien noudattaminen olisi voinut vaikuttaa päätöksen sisältöön. Jos tällaisissa olosuhteissa todettaisiin, että toimielin olisi varmasti tehnyt saman päätöksen myös asianomaista henkilöä kuultuaan, merkitsisi tämä sitä, että häneltä evättäisiin todellinen oikeus tulla kuulluksi, sillä kyseisen oikeuden pääsisältö on se, että asianomaisella on mahdollisuus vaikuttaa kyseessä olevaan päätöksentekomenettelyyn.

Lisäksi virkamiehelle kuuluva oikeus tulla kuulluksi ei rajoitu pelkkään mahdollisuuteen ilmaista, että hän vastustaa sellaisenaan asemapaikan siirtoa, vaan se merkitsee mahdollisuutta esittää huomautuksia, jotka voivat vaikuttaa suunnitellun päätöksen sisältöön.

(ks. 113–116 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: yhdistetyt asiat C-116/88 ja C-149/88, Hecq v. komissio, 7.3.1990 (Kok., s. I-599, 11 ja 23 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen); em. asia Ojha v. komissio, 47 kohta ja asia C-89/08 P, komissio v. Irlanti ym., 2.12.2009 (Kok., s. I-11245, 61 kohta) ja asia C-197/09 RX-II, uudelleenkäsittely M v. EMEA, 17.12.2009 (Kok., s. I-12033, 53 ja 54 kohta)

5. Sitä, voidaanko virkamiehen ja sen toimielimen, jonka palveluksessa hän on, väliseen palvelussuhteeseen perustuvat kumoamisvaatimukset ottaa tutkittavaksi, on tutkittava henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklan säännösten valossa. Tältä osin on välttämätöntä, että on olemassa henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa ja 91 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu virkamiehelle vastainen toimi, jotta virkamiehen sitä toimielintä, jonka palveluksessa hän on, vastaan nostama kumoamiskanne voidaan ottaa tutkittavaksi. Näissä säännöksissä tarkoitettuja asianomaiselle vastaisia toimia ovat ainoastaan sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat suoraan ja välittömästi vaikuttaa virkamiehen etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi.

Näin ollen päätöstä valmistelevat toimenpiteet, kuten hallinnon sisäiset muistiot tai hallinnon sisäisten komiteoiden lausunnot, eivät ole henkilöstösäännön 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja asianomaiselle vastaisia päätöksiä eikä niitä voi riitauttaa muuten kuin lisävaatimuksena sellaisen kanteen yhteydessä, jossa voidaan vaatia päätöksen kumoamista.

(ks. 125, 126, 128, 129 ja 133 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 60/81, IBM v. komissio, 11.11.1981 (Kok., s. 2639, 8 kohta ja sitä seuraavat kohdat); asia C-373/04 P, komissio v. Alvarez Moreno, 10.1.2006, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa, 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-135/89, Pfloeschner v. komissio, 3.4.1990 (Kok., s. II-153, 11 kohta); asia T-6/93, Pérez Jiménez v. komissio, 15.6.1994 (Kok. H., s. I-A-155 ja II-497, 34 kohta); asia T-586/93, Kotzonis v. TSK, tuomio 22.3.1995 (Kok., s. II-665, 29 kohta); asia T-391/94, Baiwir v. komissio, 6.6.1996 (Kok. H., s. I-A-269 ja II-787, 34 kohta); asia T-293/94, Vela Palacios v. TSK, 18.6.1996 (Kok. H., s. I-A-305 ja II-893, 22 kohta) ja asia T-188/03, Hivonnet v. neuvosto, 29.6.2004 (Kok. H., s. I-A-139 ja II-889, 16 kohta)

6. Henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen mukaan unionin yleisellä tuomioistuimella on täysi harkintavalta taloudellisluonteisissa riidoissa, joten sen tehtävänä on antaa kokonaisvaltainen ratkaisu sen käsiteltäväksi saatettuihin oikeusriitoihin, eli sen on lausuttava kaikista henkilöstöön kuuluvan oikeuksista ja velvollisuuksista niitä tapauksia lukuun ottamatta, joissa kyseessä olevalle toimielimelle toimitetaan tuomion tietty osa pantavaksi täytäntöön unionin yleisen tuomioistuimen valvonnan alaisena ja sen vahvistamin täsmällisin edellytyksin. Tältä osin kyseisessä säännöksessä tarkoitettuja taloudellisluonteisia riitoja ovat paitsi henkilöstöön kuuluvien toimielintä vastaan nostamat vahingonkorvauskanteet, myös kaikki kanteet, joissa vaaditaan, että toimielin maksaa henkilöstöön kuuluvalle rahasumman, johon tämä katsoo olevansa oikeutettu henkilöstösääntöjen mukaisesti tai muun sellaisen toimen mukaisesti, jota hänen palvelussuhteeseensa sovelletaan. Unionin tuomioistuinten tehtävänä on siis tarvittaessa velvoittaa toimielin maksamaan rahasumma, johon asianomaisella henkilöllä on oikeus henkilöstösääntöjen tai muun oikeudellisen toimen nojalla, tai todeta, että oikeus korvaukseen on olemassa.

(ks. 164 ja 165 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C-135/06 P, Weißenfels v. parlamentti, 18.12.2007 (Kok., s. I-12041, 65, 67 ja 68 kohta) ja asia C-583/08 P, Gogos v. komissio, 20.5.2010 (Kok., s. I-4469, 49 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-473/04, Asturias Cuerno v. komissio, 19.6.2007, (Kok. H., s. I-A-2-139 ja II-A-2-963, 23 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)

7. Vaikka unionin tuomioistuimet kumoavat toimen taannehtivin (ex tunc) vaikutuksin ja kumottu toimi siis poistetaan taannehtivasti oikeusjärjestyksestä, on niin, että kun on kyse edeltävästi kolmannessa maassa työskennelleen virkamiehen siirtopäätöksen kumoamisesta, hänen oikeudellisen tilanteensa saattaminen tätä päätöstä edeltävään tilaan ei välttämättä merkitse sitä, että hänellä on oikeus saada maksamatta jääneet henkilöstösääntöjen liitteen X mukaiset edut.

Näin on silloin, kun virkamies ei joutunut kohtaamaan kolmansissa maissa työskentelevien virkamiesten tyypillisesti kohtaamia haittoja sen vuoksi, että hän asui päätöksen tekohetkellä pysyvästi Euroopan unionissa ja oli sairauslomalla. Henkilöstösääntöjen liitteeseen X sisältyvät kolmannessa maassa työskenteleviin virkamiehiin sovellettavat erityiset poikkeusmääräykset on nimittäin laadittu näiden virkamiesten erityisten elinolosuhteiden vuoksi. Siten tällaisille virkamiehille myönnetyillä erilaisilla eduilla on tarkoitus korvata heidän tyypillisesti kohtaamiaan haittoja, joita unionissa työskentelevät virkamiehet eivät joudu kohtaamaan.

(ks. 171, 172 ja 176 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: yhdistetyt asiat 97/86, 99/86, 193/86 ja 215/86, Asteris ym. v. komissio, tuomio 26.4.1988 (Kok., s. 2181, 30 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-372/00, Campolargo v. komissio, 23.4.2002 (Kok. H., s. I-A-49 ja II-223, 109 kohta)

8. Henkilöstösääntöjen liitteessä X olevan 10 artiklan mukaisella korvauksella elinolosuhteista on tarkoitus korvata haittoja, jotka liittyvät hankalassa ympäristössä työskentelyyn ja asumiseen. Näin ollen virkamies, joka ei ole paikalla asemapaikassaan eikä siten joudu kohtaamaan niitä haittoja, joita tällä korvauksella pyritään korvaamaan, ei voi vaatia mainitun korvauksen maksamista.

(ks. 177 ja 180 kohta)

9. Henkilöstösääntöjen liitteessä X olevan 5 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kun toimielin antaa virkamiehen käyttöön asunnon, joka vastaa hänen huollettavanaan olevan perheen kokoa, virkamiehen on asuttava siinä. Henkilöstösääntöjen liitteessä X olevassa 23 artiklassa säädetään, että kun kolmannessa maassa työskentelevän virkamiehen käyttöön ei ole annettu virka-asuntoa toimielimen puolesta, toimielin korvaa virkamiehen maksaman vuokran. Näillä säännöksillä ja henkilöstösääntöjen liitteessä X olevan 18 artiklan säännöksillä pyritään huolehtimaan virkamiesten asuntoon liittyvistä tosiasiallisista ja objektiivisista tarpeista, jotka johtuvat niiden kolmansien maiden, joissa he työskentelevät, erityisistä elinolosuhteista, jotta heidän asettautumisensa näihin maihin ja heidän työskentelynsä näissä maissa helpottuisi.

Jos kuitenkin virkamiehen siirrosta unioniin tehdyn päätöksen seurauksena päättyy sellainen vuokrasopimus, jonka on tehnyt se toimielin, jonka palveluksessa virkamies on ja joka maksaa vuokran, tämän päätöksen kumoaminen ei voi synnyttää virkamiehelle kyseiseen virka-asuntoon liittyvää saatavaa. Yhtäältä on nimittäin niin, että koska hän ei ole maksanut kyseisen asunnon vuokraa, hän ei voi vaatia minkäänlaista korvausta tältä osin. Toisaalta tämän virkamiehen oikeudellisen tilanteen saattaminen mainittua päätöstä edeltävään tilaan ei voi edellyttää, että hänellä olisi minkäänlaista, edes hypoteettista oikeutta saada virka-asunto taannehtivasti käyttöönsä, kun hän ei käytännössä ole sellaisessa tilanteessa, joka oikeuttaisi virka-asunnon antamisen hänen käyttöönsä kolmannessa maassa.

(ks. 182, 183 ja 186 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-75/91, Scaramuzza v. komissio, 15.12.1992 (Kok., s. II-2557, 35 kohta) ja asia T-20/98, Q v. neuvosto, 19.7.1999 (Kok. H., s. I-A-147 ja II-779, 50 kohta)

10. Vain kolmannessa maassa asuviin henkilöihin eli tällaisessa maassa työskentelevään virkamieheen ja hänen huollettavanaan oleviin henkilöihin, jotka myös asuvat siellä, sovelletaan henkilöstösääntöjen liitteessä X olevassa 24 artiklassa säädettyä täydentävää korvausta. Kun kuitenkin otetaan huomioon mainitun artiklan taustalla oleva kaksinkertainen tarkoitus, eli terveydenhuollon erittäin suuret kustannukset tietyissä kolmansissa maissa ja lisäriskit, joille virkamiehet ja heidän perheensä altistuvat, virkamieheltä ei voida evätä oikeutta täydentävään sairausvakuutukseen ainoastaan sillä perusteella, että hänen sairauskulunsa syntyvät unionissa.

Lisäksi komission antamien 24 artiklan yleisten täytäntöönpanosäännösten mukaan henkilöt, jotka ovat vakuutettuja kolmannessa maassa työskentelevän virkamiehen kautta ja jotka eivät asu vakituisesti tämän virkamiehen asemapaikassa, kuuluvat täydentävän vakuutuksen piiriin oleskellessaan asemapaikassa ja asiantuntijalääkärin lausunnon perusteella myös, jos sairauskulut ovat alun perin aiheutuneet yksinomaan vakuutetun henkilön asemapaikkaan liittyvistä syistä. On todettava, että virkamies, joka ei enää asu vakituisesti kolmannessa maassa sijaitsevassa asemapaikassaan mutta jonka sairauskulujen saatetaan kuitenkin edelleen katsoa aiheutuneen alun perin tähän kolmanteen maahan liittyvistä syistä, on vastaavassa tilanteessa.

Jotta oikeus saada täydentävästä vakuutuksesta vaaditut summat olisi olemassa, edellytetään kuitenkin sitä, että toimivaltainen viranomainen varmistaa mainittuja yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä mutatis mutandis soveltamalla, että ne sairauskulut, joiden korvaamista virkamies vaatii kokonaisuudessaan, ovat alun perin aiheutuneet yksinomaan siitä, että hän on työskennellyt kolmannessa maassa. Tällainen varmistaminen voi osoittautua tarpeettomaksi, jos kyseiset sairauskulut on jo kokonaisuudessaan korvattu jonkin toisen henkilöstösääntöjen säännöksen nojalla.

(ks. 190, 196–199 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-362/94, De Rijk v. komissio, 7.3.1996 (Kok. H., s. I-A-117 ja II-365, 34 kohta)

11. Henkilöstösääntöjen liitteessä X olevien 6 ja 8 artiklan nojalla kolmansissa maissa työskenteleviin virkamiehiin sovelletaan edullisempia vuosilomaa koskevia sääntöjä kuin unionissa työskenteleviin virkamiehiin. Näillä säännöillä on kuitenkin selvästi tarkoitus korvata asemapaikan erityisiin, jopa erityisen kuormittaviin elinolosuhteisiin liittyviä haittoja. Näin ollen virkamies, joka ei ole joutunut kohtaamaan tällaisia haittoja, ei voi vaatia, että häneen sovellettaisiin näitä erityisiä lomaa koskevia säännöksiä.

(ks. 201 ja 202 kohta)

12. Lainvastaisen toimen kumoaminen voi sellaisenaan olla asianmukainen ja lähtökohtaisesti riittävä korvaus henkisestä kärsimyksestä, joka tästä toimesta on voinut aiheutua, jollei kantaja osoita, että hänelle on aiheutunut henkistä kärsimystä, joka on erotettavissa kumoamisen perustana olevasta lainvastaisuudesta ja jota ei voida kokonaan korjata tällä kumoamisella. Henkisen kärsimyksen korvattavuuden arvioinnissa on otettava huomioon asianomaisen virkamiehen erityisen tilanteen kannalta raskauttavat seikat.

Virkamiehen tahdon vastaisesti tehdyn siirtopäätöksen seurauksena on tavallisesti, ettei hänen uransa kehity niissä olosuhteissa kuin hän olisi toivonut, mikä voi siinä tapauksessa, että tämä päätös todetaan lainvastaiseksi, merkitä aiheutunutta henkistä kärsimystä, joka ei tule riittävästi korvatuksi tällaisen päätöksen kumoamisella, koska kumoaminen ei voi poistaa vahinkoa taannehtivasti.

(ks. 234 ja 237 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: yhdistetyt asiat 44/85, 77/85, 294/85 ja 295/85, Hochbaum ja Rawes v. komissio, 9.7.1987 (Kok., s. 3259, 22 kohta); asia C-343/87, Culin v. komissio, 7.2.1990 (Kok., s. I-225, 26 kohta) ja asia C-259/96 P, neuvosto v. de Nil ja Impens, 14.5.1998 (Kok., s. I-2915, 25 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-307/01, François v. komissio, 10.6.2004 (Kok., s. II-1669, 110 kohta) ja asia T-10/02, Girardot v. komissio, 6.6.2006 (Kok. H., s. I-A-2-129 ja II-A-2-609, 131 kohta)

13. Vaikka asemapaikan vaihtuminen saattaa aiheuttaa asianomaiselle henkilölle perhe-elämään liittyvää ja taloudellista haittaa, se ei kuitenkaan ole epätavallinen ja ennalta arvaamaton tapahtuma virkamiehen uralla, koska toimipaikat, joihin virkamies voidaan määrätä, on jaettu eri valtioiden kesken ja nimittävä viranomainen voi joutua päättämään yksikön vaatimusten perusteella tällaisesta siirrosta. Nämä päätelmät pitävät erityisesti paikkansa kolmansissa maissa työskentelevien virkamiesten osalta, koska he kuuluvat ajoittaista liikkuvuutta edellyttävään järjestelmään, eivätkä he voi siten lähtökohtaisesti olettaa, että he työskentelisivät pysyvästi jossain tietyssä kolmannessa maassa.

(ks. 248 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 61/76, Geist v. komissio, 14.7.1977 (Kok., s. 1419, 34 kohta); yhdistetyt asiat 23/87 ja 24/87, Aldinger ja Virgili v. parlamentti, 14.7.1988 (Kok., s. 4395, 17 kohta)

14. Virkamiehen asemapaikka voidaan yksikön edun vuoksi siirtää sisäisten, henkilösuhteissa ilmenneiden ongelmien vuoksi silloin, kun niistä aiheutuu yksikön moitteettomalle toiminnalle vahingollisia jännitteitä. Tällainen toimenpide voidaan tehdä jopa riippumatta siitä, kuka näistä vaikeuksista on vastuussa. Vaikka näin ollen siirtopäätöstä olisi perusteltu sillä, että siirretyn virkamiehen ja hänen aiemman esimiehensä väliseen suhteeseen liittyi kiistoja, tällainen arvio ei sellaisenaan aiheuta virkamiehelle henkistä kärsimystä.

(ks. 251 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 124/78, List v. komissio, 12.7.1979 (Kok., s. 2499); em. asia Ojha v. komissio, 41 kohta

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: yhdistetyt asiat T-78/96 ja T-170/96, W v. komissio, 28.5.1998 (Kok. H., s. I-A-239 ja II-745, 88 kohta)

15. Yksinään se, että virkamiehen siirtopäätös on tehty asianomaisen virkamiehen sairausloman aikana, ei ole sellainen seikka, joka osoittaisi, että virkamiehen maineelle tai ihmisarvolle olisi aiheutunut vahinkoa.

(ks. 252 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-76/03, Meister v. SMHV, 28.10.2004 (Kok. H., s. I-A-325 ja II-1477, 205–207 kohta) ja asia T-339/03, Clotuche v. komissio, 7.2.2007, (Kok. H., s. I-A-2-29 ja II-A-2-179, 219 kohta)