Toimi, jolla komissio suorittaa kuittauksen tuomioistuinasian ulkopuolella sellaisten velkojen ja saamisten välillä, jotka johtuvat saman henkilön eri oikeussuhteista, on SEUT 263 artiklassa tarkoitettu kannekelpoinen toimi. Unionin yleisen tuomioistuimen on tällaisen kumoamiskanteen yhteydessä tutkittava kuittauspäätöksen laillisuus sen niiden vaikutusten perusteella, jotka liittyvät siihen, ettei kantajalle tosiasiallisesti makseta riidanalaisia määriä.

Vaikka se, että kanne perustuu nimenomaisesti SEUT 263 artiklaan, ja niiden kanneperusteiden otsikointi, joihin kanteen tueksi vedotaan, aiheuttavat sen, että unionin yleisen tuomioistuimen on käytettävä velkojen ja saatavien kuittaamista tuomioistuinasian ulkopuolella koskevan sellaisen päätöksen, jonka komission on antanut Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun asetuksen N:o 1695/2002 nojalla, laillisuusvalvontaa koskevaa toimivaltaansa, on niin, että kun kantajat vetoavat kanneperusteeseen, jonka mukaan komissio olisi tehnyt ilmeisen arviointivirheen, kantajien on katsottava vaativan unionin yleistä tuomioistuinta vahvistamaan SEUT 272 artiklan perusteella, että saatavaa, jonka komissio väittää itsellään olevan, ei ole olemassa.

Koska unionin tuomioistuimille annetaan SEUT 272 artiklassa täysi toimivalta, jonka ansiosta ne voivat välityslausekkeen nojalla ratkaista kaikentyyppisiä kanteita ‐ toisin kuin laillisuusvalvontaa suorittava tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu SEUT 263 artiklan perusteella ‐, mainittu SEUT 272 artikla on asianmukainen oikeudellinen perusta ratkaista vaatimus, jolla vaaditaan vahvistamaan, ettei sopimukseen perustuvaa riidanalaista saatavaa ole olemassa.

Kun kyse on mahdollisuudesta luonnehtia käsiteltävä kanne osittain uudelleen SEUT 272 artiklan perusteella nostetuksi kanteeksi, on syytä palauttaa mieliin, että kun unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi on saatettu kumoamis- tai vahingonkorvauskanne, vaikka oikeusriita tosiasiassa on luonteeltaan sopimusoikeudellinen, unionin yleinen tuomioistuin luokittelee kanteen uudelleen, jos tällaisen uudelleen luokittelun edellytykset täyttyvät. Sitä vastoin tilanteessa, jossa oikeusriita on luonteeltaan sopimusoikeudellinen, unionin yleinen tuomioistuin pitää mahdottomana luokitella uudelleen kumoamiskannetta silloin, kun se, että kantaja on nimenomaisesti halunnut olla perustamatta vaatimustaan SEUT 272 artiklaan, estää tällaisen uudelleen luokittelun, tai silloin, kun kanteessa ei nojauduta yhteenkään kanneperusteeseen, joka koskisi kyseistä sopimussuhdetta sääntelevien sääntöjen rikkomista, olipa kyse sitten sopimuslausekkeista tai sopimuksessa nimetyn kansallisen lainsäädännön säännöksistä.

Tästä seuraa, että kanteen uudelleenluonnehdinta on mahdollista vastaajana olevan toimielimen puolustautumisoikeuksia loukkaamatta, jos kantajan nimenomainen tahto ei ole sille esteenä ja jos kannekirjelmässä vedotaan vähintäänkin yhteen kyseistä sopimussuhdetta sääntelevän säännön rikkomiseen perustuvaan kanneperusteeseen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan määräysten mukaisesti. Näiden kahden edellytyksen on täytyttävä samanaikaisesti.

(ks. 53, 54 ja 57–60 kohta)