ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
45

Se seikka, että kantaja on vedonnut SMHV:n väiteosaston päätökseen, joka koskee toista merkkiä, johon sisältyy lehmän kuva, ei voi horjuttaa valituslautakunnan tässä asiassa tekemää johtopäätöstä. On nimittäin syytä muistuttaa, että päätökset, joita valituslautakunnat tekevät asetuksen N:o 207/2009 nojalla merkin rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi koskevissa asioissa, kuuluvat sidotun harkinnan eivätkä vapaan harkinnan piiriin, eikä tässä yhteydessä ole tarpeen ottaa kantaa SMHV:n perusteluihin, joissa vaaditaan tämän väitteen jättämistä tutkimatta. Valituslautakuntien päätösten laillisuutta on näin ollen arvioitava ainoastaan tämän asetuksen perusteella, siten kuin unionin tuomioistuimet tulkitsevat sitä, eikä valituslautakuntien aikaisemman päätöksentekokäytännön perusteella (asia C-412/05 P, Alcon v. SMHV, tuomio 26.4.2007, Kok., s. I-3569, 65 kohta ja asia T-435/11, Universal Display v. SMHV (UniversalPHOLED), tuomio 2.5.2012, 37 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Siinäkin tapauksessa, että kantajan tarkoituksena olisi itse asiassa vedota näillä perusteluilla yhdenvertaisen kohtelun periaatteen tai hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen, on syytä huomauttaa, että näiden periaatteiden kunnioittaminen on sovitettava yhteen laillisuusperiaatteen kunnioittamisen kanssa (asia C-51/10 P, Agencja Wydawnicza Technopol v. SMHV, tuomio 10.3.2011, Kok., s. I-1541, 75 kohta). Lisäksi oikeusvarmuuden ja hyvän hallinnon vuoksi jokaisen rekisteröintihakemuksen tutkimisen on oltava tarkkaa ja kattavaa ja se on tehtävä jokaisessa konkreettisessa tapauksessa (em. asia Agencja Wydawnicza Technopol v. SMHV, tuomion 77 kohta). Nyt käsiteltävässä tapauksessa on syytä todeta, että lehmän graafinen kuvaus kantajan mainitsemassa ennakkotapauksessa oli selvästi erilainen kuin nyt käsiteltävässä asiassa. Lisäksi väitejaosto on voinut tämän lehmän graafiseen esitykseen liittyvien erityispiirteiden vuoksi päätyä katsomaan, että kyseisen kuvio-osan erottamiskyky oli tuossa tapauksessa kiistämätön. Nyt käsiteltävässä tapauksessa on sen sijaan riittävää todeta, ettei lehmää esittäviin kuvio-osiin sisälly erityispiirrettä, jonka perusteella niitä voitaisiin pitää kiistämättömästi erottamiskykyisinä tai joka vähentäisi sen seikan merkitystä, että kyseiset kuvio-osat viittaavat kyseessä oleviin tavaroihin.
100

Kyseessä olevien toimenpiteiden asianmukaisuudesta on todettava, että kun otetaan huomioon yleisen edun mukainen päämäärä, joka on kansainväliselle yhteisölle niin perustavanlaatuinen kuin on siviiliväestön suojelu, sellaisten henkilöiden varojen, rahoituksen lähteiden ja muiden taloudellisten resurssien jäädyttäminen sekä unionin alueelle pääsyn kieltäminen, joiden on katsottu osallistuneen Syyrian hallinnon tukemiseen, ei sellaisenaan ole epäasianmukaista (ks. vastaavasti Kadi-tuomio, 363 kohta; em. asia Bank Melli Iran v. neuvosto, tuomion 115 kohta ja em. asia Al-Aqsa v. neuvosto, tuomion 123 kohta).
16

Kantaja valitti 16.8.2010 tästä päätöksestä SMHV:ssa asetuksen N:o 207/2009 58–64 artiklan nojalla. Valituksensa tueksi kantaja vetosi pääosin seuraaviin perusteisiin: — nimetyillä edustajilla on käytössään valvontajärjestelmä, joka koskee niiden hoidossa olevien yhteisön tavaramerkkien rekisteröintien uudistamiseen liittyviä määräaikoja ja joka muodostuu kolmesta toisistaan riippumattomasta osasta (jäljempänä valvontapilarit) — ensimmäinen pilari on varoitusjärjestelmä, joka muodostuu ennakkoon laadituista ja kronologisesti järjestetyistä asiakirjoista ja joka ilmoittaa tavaramerkkien kymmenen vuoden pituisen rekisteröintikauden päättymisestä kolme kuukautta ennen päättymistä — toinen pilari on tavaramerkkien rekisteröintien uudistamisen määräaikoja koskeva rekisteri, jota ylläpitää suoraan nimettyjen edustajien palveluksessa oleva, kyseisen tavaramerkin seurannasta vastuussa oleva asiamies — kolmas pilari perustuu niiden muistutusilmoitusten käsittelyyn, joita SMHV lähettää nimetyille edustajille täytäntöönpanoasetuksen 29 säännön mukaisesti — kaksi ensimmäistä pilaria, jotka ovat nimettyjen edustajien toimiston sisäisiä, eivät ole selittämättömistä syistä toimineet tässä tapauksessa, vaikka niistä ovat huolehtineet huolelliset ja kokeneet työntekijät, joita on valvottu säännöllisesti — kolmas pilari ei ole toiminut SMHV:n tekemän virheen takia, koska SMHV on lähettänyt muistutusilmoituksen kantajalle tämän vanhaan osoitteeseen eikä sen nimetyille edustajille; tämä SMHV:n virhe ei saisi aiheuttaa asianomaisille mitään haittaa — kantajan palveluksessa oleva kokenut ylempi toimihenkilö W, joka on vastaanottanut muistutusilmoituksen, on aikonut toimittaa muistutusilmoituksen nimettyjen edustajien työntekijälle todennäköisesti sähköpostitse; hän ei kuitenkaan enää muista, onko hän lähettänyt ilmoituksen tai onko hän lähettänyt sen väärään osoitteeseen; joka tapauksessa ilmoitus on löydetty kyseistä tavaramerkkiä koskevasta kansiosta kantajan toimitiloista, eivätkä nimetyt edustajat ole saaneet sitä eivätkä ole tämän vuoksi voineet reagoida siihen, että se on lähetetty.
6.

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Perustelut — Perusteluvelvollisuus — Ulottuvuus — Kilpailusääntöjen soveltamisesta tehty päätös — Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen ja määrätään sakko — Päätöksen sisäiset ristiriitaisuudet — Seuraukset — Kumoaminen — Edellytykset — Sen yrityksen puolustautumisoikeuksien loukkaaminen, jolle seuraamukset on määrätty — Unionin tuomioistuinten on mahdotonta harjoittaa valvontaa (SEUT 101 artiklan 1 kohta ja SEUT 296 artikla; ETA-sopimuksen 53 artikla; yhteisön ja Sveitsin lentoliikenteestä tehdyn sopimuksen 8 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 2 artikla) (ks. 65, 81–83, 89 ja 90 kohta)
Unionin kilpailuoikeuden alalla puolustautumisoikeuksien noudattaminen edellyttää sitä, että tutkimuksen kohteena oleva yritys saa hallinnollisen menettelyn kuluessa ilmaista asianmukaisesti näkemyksensä esiin tuotujen tosiseikkojen paikkansapitävyydestä ja merkityksestä sekä niistä asiakirjoista, joita komissio on käyttänyt perustamissopimusten rikkomista koskevan väitteensä tukena. Yritykselle huomautustensa esittämiseksi asetetun määräajan on tältä osin oltava yhteensopiva puolustautumisoikeuksien noudattamisen kanssa.

Näin ollen puolustautumisoikeuksia on loukattu ja komission päätös on täten kumottava, mikäli kantajat osoittavat riittävästi sen, että ne olisivat voineet puolustautua paremmin, jos tätä menettelyllistä sääntöjenvastaisuutta ei olisi tapahtunut, eikä niinkään sitä, että ilman kyseistä sääntöjenvastaisuutta – eli jos kantajilla olisi ollut riittävä määräaika näkökantansa esittämiseksi – riidanalaisella päätöksellä olisi ollut toisenlainen sisältö. Tältä osin on tarkasteltava riidanalaisen päätöksen antamiseen johtaneen hallinnollisen menettelyn aikaa.

(ks. 68, 71, 72, 77 ja 82 kohta)
6.

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Perustelut — Perusteluvelvollisuus — Ulottuvuus — Kilpailusääntöjen soveltamisesta tehty päätös — Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen ja määrätään sakko — Päätöksen sisäiset ristiriitaisuudet — Seuraukset — Kumoaminen — Edellytykset — Sen yrityksen puolustautumisoikeuksien loukkaaminen, jolle seuraamukset on määrätty — Unionin tuomioistuinten on mahdotonta harjoittaa valvontaa (SEUT 101 artiklan 1 kohta ja SEUT 296 artikla; ETA-sopimuksen 53 artikla; yhteisön ja Sveitsin lentoliikenteestä tehdyn sopimuksen 8 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 2 artikla) (ks. 61, 77–79, 85 ja 86 kohta )
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 14 kohta)
1.

Kumoamiskanne — Määräajat — Alkamisajankohta — Toimi, jossa kohdistetaan johonkin henkilöön tai yhteisöön rajoittavia toimenpiteitä — Toimi, joka on julkaistu ja josta on ilmoitettu adressaateille — Toimesta ilmoittamisen päivämäärä (SEUT 263 artiklan neljäs ja kuudes kohta ja SEUT 275 artiklan toinen kohta; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 102 artikla; neuvoston päätös 2011/69/YUTP; neuvoston päätös 2011/174/YUTP; neuvoston asetus N:o 84/2011; neuvoston asetus N:o 271/2011; neuvoston asetus N:o 1017/2012) (ks. 46–49 kohta)
4.

Maatalous — Yhteinen maatalouspolitiikka — EMOTR:sta, maataloustukirahastosta ja maaseuturahastosta maksettava rahoitus — Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen — Kieltäytyminen ottaa vastattavaksi kuluja, jotka johtuvat unionin säännöstön virheellisestä soveltamisesta — Kiinteämääräinen rahoituskorjaus, josta komissio päätti alalla antamiensa sisäisten ohjeiden mukaisesti — Oikeusperusta — Asetukset N:o 729/70, N:o 1258/1999 tai N:o 1290/2005 (Neuvoston asetuksen N:o 729/70, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1287/95, 5 artiklan 2 kohdan c alakohta; neuvoston asetuksen N:o 1258/1999 7 artiklan 4 kohdan neljäs alakohta; neuvoston asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan 1 kohta) (ks. 46 kohta)
Komission hallinnollisen menettelyn alustavan tutkinnan aikana asetuksen N:o 1/2003 nojalla tekemät tutkintatoimet, erityisesti tarkastustoimet ja tietojensaantipyynnöt, merkitsevät sisällöltään kilpailusääntöjen rikkomista koskevaa moitetta ja niillä voi olla merkittäviä vaikutuksia kilpailusääntöjen rikkomisesta epäiltyjen yritysten tilanteeseen. On siten tärkeää estää se, että puolustautumisoikeudet voisivat peruuttamattomasti vaarantua hallinnollisen menettelyn kyseisen vaiheen aikana, koska toteutetuilla tutkintatoimilla voi olla ratkaiseva merkitys hankittaessa todisteita sellaisista yritysten lainvastaisista toimista, joista ne voivat joutua vastuuseen.

Tältä osin komissiolla ei ole velvollisuutta mainita alustavan tutkinnan vaiheessa rikkomista koskevien olettamien, joiden paikkansapitävyyden se aikoo tarkistaa, lisäksi aihetodisteita eli tietoja, joiden nojalla se olettaa, että SEUT 101 artiklaa on rikottu. Tällaisella velvollisuudella nimittäin vaarannettaisiin oikeuskäytännössä vahvistettu tasapaino tutkinnan tehokkuuden turvaamisen ja kyseisen yrityksen puolustautumisoikeuksien takaamisen välillä.

Tästä ei kuitenkaan voida johtaa, ettei komissiolla tarvitsisi olla hallussaan sellaisia tietoja, joiden nojalla se olettaa SEUT 101 artiklaa rikotun, ennen kuin se antaa päätöksen asetuksen N:o 1/2003 18 artiklan 3 kohdan nojalla.

Julkisen vallan mielivaltaista tai suhteetonta puuttumista sekä luonnollisten henkilöiden että oikeushenkilöiden yksityisen toiminnan alaan koskevan suojan vaatimus on nimittäin tunnustettu unionin oikeuden yleiseksi oikeusperiaatteeksi. Tämän yleisen oikeusperiaatteen noudattamiseksi tietojensaantipyyntöä koskevan päätöksen tarkoituksena on oltava tarvittavien asiakirjojen kerääminen sellaisten tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen olemassaolon ja merkityksen tutkimiseksi, josta komissiolla on jo tiedossaan riittävän painavia syitä, joiden perusteella voidaan epäillä kilpailusääntöjen rikkomista.

Näiden syiden riittävän painavuuden arvioimisessa on otettava huomioon se, että riidanalainen päätös on tehty alustavan tutkinnan vaiheessa, jonka tavoitteena on tehdä komissiolle mahdolliseksi koota kaikki asiaankuuluvat seikat, joiden perusteella voidaan todeta kilpailusääntöjen rikkominen tai noudattaminen, ja komission on tämän ensimmäisen vaiheen perusteella voitava ottaa alustavasti kantaa toimintalinjaan ja päättää, kuinka menettelyä jatketaan. Tätä varten komissiolla on oikeus tehdä asetuksen N:o 1/2003 18 artiklan mukaisia tietojensaantipyyntöjä tai suorittaa saman asetuksen 20 artiklan nojalla tarkastuksia. Tässä vaiheessa eli ennen tietojensaantipyynnön tekemistä ei siis voida vaatia, että komissiolla olisi tiedossaan seikkoja, jotka osoittavat rikkomisen olemassaolon. Jotta komissiolla olisi oikeus pyytää lisätietojen toimittamista asetuksen N:o 1/2003 18 artiklan 3 kohdan nojalla tehdyllä päätöksellä, on tämän vuoksi riittävää, että mainitut seikat herättävät perustellun epäilyksen rikkomista koskevan olettaman todenmukaisuudesta.

(ks. 35, 37–40 ja 43 kohta)
3)

Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna 25.10.2010 annetulla neuvoston päätöksellä 2010/644/YUTP, liite II, Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 liite VIII, päätöksen 2010/413 muuttamisesta 1.12.2011 annettu neuvoston päätös 2011/783/YUTP, asetuksen N:o 961/2010 täytäntöönpanosta 1.12.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1245/2011 ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 267/2012 liite IX kumotaan siltä osin kuin ne koskevat Post Bank Irania.
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23–26 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 37, 38 ja 53 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa

Avainsanat Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki Snickers ja sanamerkki KICKERS (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 26, 27, 38, 47, 52 ja 54 – 56 kohta) Oikeudenkäynnin kohde Aihe Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 9.8.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 2519/2010-4), joka koskee Società Italiana Calzature SpA:n ja Hultafors Group AB:n välistä väitemenettelyä Päätöksen päätösosa Ratkaisu 1) Kanne hylätään. 2) Hultafors Group AB velvoitetaan korvaamaan sisämarkkinoiden harmonisointivirastolle (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Società Italiana Calzature SpA:lle unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut sekä Società Italiana Calzature SpA:lle valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä aiheutuneet kulut.

Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 19.4.2013 – Hultafors Group vastaan SMHV – Società Italiana Calzature (Snickers)

(asia T-537/11)

”Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin Snickers rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki KICKERS — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta”

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Kuviomerkki Snickers ja sanamerkki KICKERS (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 26, 27, 38, 47, 52 ja 54–56 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 9.8.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 2519/2010-4), joka koskee Società Italiana Calzature SpA:n ja Hultafors Group AB:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Ilmaisun ”voidaan” käyttäminen yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, annetun asetuksen N:o 1224/2009 105 artiklan 6 kohdassa osoittaa yhtäältä, että komissiolla on harkintavalta sen periaatteellisen kysymyksen suhteen, onko tulevien kalastuskiintiöiden vähentämistoimiin siinä tapauksessa, että jäsenvaltio on ylittänyt tietyn vuoden kiintiönsä, sovellettavia yksityiskohtaisia sääntöjä koskeva ehdotus saatettava vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa annetun asetuksen N:o 2371/2002 30 artiklalla perustetun kalastus- ja vesiviljelyalan komitean käsiteltäväksi, ja toisaalta, että tällainen harkintavalta käsittää myös komission mahdollisuuden valita tätä tarkoitusta varten sopivimman mainitun asetuksen kattamista eri aiheista ja välineistä. Niinpä jäsenvaltio lähtee virheellisestä olettamuksesta, jos se väittää, että komission olisi pitänyt säätää soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä voidakseen käyttää sen käyttöön kyseisen asetuksen 105 artiklan 1 ja 2 kohdassa annettuja välineitä.

Sen sijaan mainitun asetuksen 105 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan komission sidottu toimivalta siinä mielessä, että jos se on todennut jäsenvaltion ylittäneen kalastuskiintiönsä, sen on alennettava mainitun jäsenvaltion tulevia kiintiöitä. Samoin saman asetuksen 105 artiklan 2 kohdassa ei myöskään anneta komissiolle harkintavaltaa tällaisen kiintiön ylittämisen seurauksista tiettynä vuonna vaan velvoitetaan se alentamaan seuraavana vuonna tai seuraavina vuosina kiintiönsä ylittäneen jäsenvaltion käytettävissä olevaa kiintiötä soveltamalla todettua kiintiön ylitystä vastaavaa etukäteen määritettyä kerrointa. Tästä seuraa, että suoritettavien vähennysten kokonaismäärä perustuu täsmälliseen laskelmaan, jonka muuttujat – liikakalastuksen laajuus ja kerroin – on konkreettisesti määritetty kyseisessä säännöksessä itsessään, minkä seurauksena komissiolla ei ole lainkaan harkintavaltaa niiden enimmäismäärän määrittämisessä.

Tästä seuraa, että asetuksen N:o 1224/2009 105 artiklan 1 ja 2 kohdan säännökset, ja varsinkin tehtävien vähennysten yhteismäärän laskemista koskevat säännökset, ovat riittävän selkeitä, täsmällisiä ja ehdottomia ja näin ollen sellaisia, joita komissio voi soveltaa välittömästi.

(ks. 40, 41, 44 ja 45 kohta)
4.

Kumoamiskanne — Kumoamistuomio — Vaikutukset — Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annettujen kahden asetuksen ja yhden päätöksen osittainen kumoaminen — Asetusten kumoamisen voimaantulo sen jälkeen, kun valitukselle asetettu määräaika on päättynyt tai valitus hylätty — Tämän ajan soveltaminen päätöksen kumoamisen voimaantuloon (SEUT 264 artiklan 2 kohta ja SEUT 280 artikla; unionin tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan 1 kohta ja 60 artiklan 2 kohta; neuvoston asetus N:o 503/2011; neuvoston asetus N:o 267/2012; neuvoston päätös 2011/299) (ks. 68 ja 69 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.6.2012 – Hotel Reservation Service Robert Ragge vastaan SMHV – Promotora Imperial (iHotel)

(asia T-277/11)

”Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin iHotel rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön kuviomerkki i-hotel — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta”

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 34, 42, 73, 93 ja 96 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 24.2.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 832/2010-1), joka koskee Promotora Imperial, SA:n ja Hotel Reservation Service Robert Ragge GmbH:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
4.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Kyseisten merkkien samankaltaisuus — Sanamerkin jakautuminen sanaosiin, joilla on konkreettinen merkitys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 38 kohta)
Vaikka menettelysäännösten katsotaan yleensä soveltuvan kaikkiin niiden voimaantulohetkellä vireillä oleviin asioihin, aineellisten säännösten ei sen sijaan tavallisesti tulkita koskevan niiden voimaantuloa edeltäneitä tilanteita. Tähän periaatteeseen on kuitenkin hyväksytty poikkeus tilanteessa, jossa lainsäädännössä on sekä menettelysääntöjä että aineellisia sääntöjä, jotka muodostavat jakamattoman kokonaisuuden, ja kun kyseisen lainsäädännön yksittäisiä säännöksiä ei voida niiden ajallisen vaikutuksen osalta tarkastella erikseen. Tässä tilanteessa näillä kaikilla säännöksillä ei voida katsoa olevan taannehtivaa vaikutusta, elleivät riittävän selvät seikat johda tällaiseen päätelmään.

Kun on kyse maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/55 kumoamisesta annetun direktiivin 2009/73 36 artiklalla käyttöön otetuista huomattavista menettelyllisistä muutoksista sääntöihin, jotka koskevat tämän direktiivin säännöksistä myönnettävää vapautusta koskevan päätöksen tekemistä kansallisissa viranomaisissa, menettelyllisiä muutoksia ei voida tarkastella erikseen aineellisista muutoksista, kun on kyse niiden ajallisesta vaikutuksesta. Ensinnäkin vapautusta koskeva menettely, jota 36 artiklalla säädellään, on yksi ainoa menettely, vaikka se tapahtuu osittain kansallisella tasolla ja osittain unionin tasolla. Menettelyn kansalliseen vaiheeseen vaikuttavia muutoksia ei näin ollen voida arvioida erillään muutoksista, jotka vaikuttavat unionin tason vaiheeseen. Toiseksi muutokset, jotka koskevat päätöksentekotoimivallan jakamista menettelyyn osallistuvien eri toimijoiden välillä, ovat huomattavia ja niillä voi erityisesti olla vaikutuksia menettelyn lopputulokseen.

Tällaiset muutokset muodostavat näin ollen jakamattoman kokonaisuuden, joten koko 36 artiklalla ei voida katsoa olevan taannehtivaa vaikutusta, elleivät riittävän selvät seikat johda tällaiseen päätelmään Tällaisia seikkoja ei kuitenkaan ole olemassa, koska direktiivin 2009/73 53 ja 54 artiklassa säädetään täsmällisesti päivämäärästä, josta lähtien sen sisältämiä sääntöjä on sovellettava. Siinä ei sen sijaan ole sääntöjä, jotka koskisivat niiden asioiden käsittelyä, jotka olivat jo vireillä sen voimaantulohetkellä, ja joilla voitaisiin oikeuttaa poikkeus kyseisestä periaatteesta.

(ks. 24, 25, 27, 31–33, 36 ja 37 kohta)