ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

kantajalle on myönnettävä vahingonkorvauksia (i) viivästyskorkoineen, korvauksena hänen urakehitykselleen aiheutuneesta vahingosta, ja (ii) muita korvauksia laillisina ja säännöllisinä maksuina, muun muassa henkilöstösääntöjen, sellaisena kuin ne tulivat voimaan 1.5.2004, liitteessä XIII olevan 21 artiklan mukaisen siirtymäkorvauksen soveltamista tai vaihtoehtoisesti eläkejärjestelmään suoritettavien maksujen alentamista maksujen samansuuruisuuden periaatteen nojalla. Näiden oikeuksien suuruus on myöhemmässä vaiheessa arvioitava asianmukaisesti ja niiden suuruuden arvioidaan nyt väliaikaisesti ja ex aequo et bono olevan vähintäänkin 10 000 euroa vuodessa
21

Sama koskee sellaisia unionin toimielinten, elinten ja laitosten päätöksiä, jotka on osoitettu Yhdistyneelle kuningaskunnalle tai Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuvalle tai sinne sijoittautuneelle luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle ja jotka on annettu 31.12.2020 jälkeen ennen 31.12.2020 myönnettyjä tukia koskevissa SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan mukaisissa menettelyissä, jotka on aloitettu ennen 31.12.2024, SEUT 101 tai SEUT 102 artiklan mukaisissa menettelyissä – kuten nyt käsiteltävässä asiassa –, jotka on aloitettu ennen 31.12.2020, yrityskeskittymien valvonnasta 20.1.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (EUVL 2004, L 24 s. 1) mukaisissa menettelyissä, jotka on aloitettu ennen 31.12.2020, Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen (ESMA) tutkimuksissa, jotka koskevat tyhjentävästi lueteltuja väitettyjä rikkomuksia ja jotka on aloitettu ennen 31.12.2020, tai Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksissa, jotka on aloitettu ennen 31.12.2024.
31

Tästä seuraa, että riidanalaisella asetuksella voi olla vaikutuksia vasta sen jälkeen, kun maahantuoja on tehnyt tulli‑ilmoituksen (ks. a contrario tuomio 14.1.2016, Doux v. komissio, T‑434/13, ei julkaistu, EU:T:2016:7, 60–64 kohta), jota välttämättä on seurannut kansallisten tulliviranomaisten toteuttama toimenpide. On totta, että useimmiten ja silloin, kun valvontaa ei ole, tässä toimenpiteessä on kyse ainoastaan edellä mainitusta sähköisestä tiedoksi antamisesta ja että kyseisten viranomaisten tarkastusten muodossa harjoittama toiminta, jota tässä tapauksessa seuraa tarkastuksen tulosten ja maksettavien tullien mahdollisen oikaistun määrän tiedoksi antaminen, on satunnaisempaa. Myös silloin, kun kansallisten viranomaisten toiminta rajoittuu vain sähköiseen yhteydenpitoon, on kuitenkin niin, että nämä viranomaiset ovat toteuttaneet tällöin toimenpiteen. Sillä, ettei kantajan tavaroita ole tarkastettu, mihin kantaja nyt esillä olevassa asiassa vetoaa, ei näin ollen ole merkitystä.
102

Tältä osin on huomautettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kahden kriteerin on täytyttävä kumulatiivisesti sen SEUT 263 artiklan neljännen kohdan toisessa tilanteessa asetetun edellytyksen osalta, jonka mukaan kanteen kohteena olevan unionin toimen on koskettava suoraan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, eli ensinnäkin, että kyseisellä toimella on välittömiä vaikutuksia kantajan oikeusasemaan, ja toiseksi, ettei se jätä niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen täytäntöönpano, ollenkaan harkintavaltaa, jolloin täytäntöönpano on luonteeltaan puhtaasti automaattista ja perustuu yksinomaan unionin lainsäädäntöön eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista (määräys 19.6.2008, US Steel Košice v. komissio, C‑6/08 P, ei julkaistu, EU:C:2008:356, 60 kohta ja tuomio 6.11.2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. komissio, komissio v. Scuola Elementare Maria Montessori ja komissio v. Ferracci, C‑622/16 P–C‑624/16 P, EU:C:2018:873, 42 kohta).
2.

Väliaikainen oikeussuoja – Tutkittavaksi ottamisen edellytykset – Pääasian tutkittavaksi ottamisen edellytysten täyttyminen ensi arviolta – Välitoimista päättävän tuomarin suorittama pääasian suppea tutkiminen – Kanne, jossa on vaadittu kumoamaan asetus, joka koskee vaikutuksia, joita Yhdistyneen kuningaskunnan erolla Euroopan unionista on viisumivelvollisuuden osalta – Sellaisten Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisten nostama kanne, jotka ovat käyttäneet oikeuttaan liikkumisvapauteen ja jotka eivät ole voineet osallistua eroprosessiin johtaneeseen kansanäänestykseen – Toimi ei koske kyseisiä kansalaisia suoraan – Tutkimatta jättäminen (SEUT 256 artiklan 1 kohta, SEUT 278 ja SEUT 279 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 156 artiklan 1 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus 2018/1806, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2019/592) (ks. 19–21, 31 ja 32 kohta)
3.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki The Inner Circle ja sanamerkki InnerCircle (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22, 23, 28, 38, 40, 44, 45 ja 47 kohta)
4.

Välitoimet–Täytäntöönpanon lykkääminen–Myöntämisedellytykset–Kiireellisyys–Arviointi julkisten hankintasopimusten tekemistä koskevissa oikeudenkäyntiasioissa–Vakava vahinko–Riittävyys, kun kyse on erityisen vakavasta fumus boni jurisista, joka perustuu selvään ja vakavaan lainvastaisuuteen–Edellytys–Välitoimihakemuksen tekeminen odotusajan kuluessa ennen sopimuksen tekemistä sopimuspuoleksi valitun kanssa (SEUT 278 ja SEUT 279 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 966/2012 118 artiklan 2 ja 3 kohta; komission asetuksen N:o 1268/2012 171 artiklan 1 kohta) (ks. 29–32 ja 47 kohta)
27

Nyt käsiteltävässä tapauksessa hakija vetoaa neljään perusteeseen osoittaakseen, että kyseinen edellytys täyttyy, eli i) sellaisen oikeudellisen perustan puuttumiseen, joka oikeuttaisi EFSA:n julkaisemaan kyseiset tiedot asetusten N:o 1107/2009 ja N:o 178/2002 sekä täytäntöönpanoasetuksen N:o 844/2012 nojalla; ii) siihen, että EFSA ylitti toimivaltansa rajat, koska aineiden ja seosten luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta sekä direktiivien 67/548/ETY ja 1999/45/EY muuttamisesta ja kumoamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1907/2006 muuttamisesta 16.12.2008 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1272/2008 (EYVL 2008, L 353, s. 1) ei anneta EFSA:lle minkäänlaista toimivaltaa aineiden luokittelemisen osalta; iii) puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen, koska hakija katsoo, ettei se ole saanut täysimääräistä, asianmukaista ja tehokasta mahdollisuutta esittää huomautuksia aineensa ehdotetusta uudelleenluokituksesta, ja iv) asetuksen N:o 1107/2009 63 artiklan, joka koskee mahdollisuutta pyytää tiettyjen kyseisen asetuksen mukaisesti toimitettujen tietojen luottamuksellista käsittelyä, rikkomiseen.
34

Vaikka oikeuskäytännössä on otettu huomioon myös se, jos välitoimea hakevan asianosaisen markkinaosuudet muuttuisivat ilman tätä toimea korjaamattomalla tavalla, on täsmennettävä, että tätä yksittäistapausta ei voida rinnastaa tapauksiin, joissa on olemassa markkinoilta häviämisen vaara, eikä haetun välitoimen myöntämistä voida oikeuttaa, ellei myös markkinaosuuksien korjaamaton muutos ole vakavaa. Ei siis riitä, että yritys saattaa menettää korjaamattomalla tavalla markkinaosuutta, vaan on tärkeää, että tämä markkinaosuus on riittävän huomattava muun muassa tämän yrityksen kokoon nähden, kun otetaan huomioon sen konsernin ominaispiirteet, joihin se omistuspohjaltaan kuuluu (ks. määräys 30.4.2010, Xeda International v. komissio, T‑71/10 R, ei julkaistu, EU:T:2010:173, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
18

On todettava, että yhtäältä asetuksen N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohdan (josta on tullut asetuksen 2017/1001 71 artiklan 1 kohta) nojalla on niin, että tutkittuaan jonkin saman asetuksen 58 artiklan 1 kohdassa (josta on tullut asetuksen 2017/1001 66 artiklan 1 kohta) tarkoitetun osaston päätöksestä tehdyn valituksen aineellisesti valituslautakunta ”voi joko käyttää kiistetyn päätöksen tehneen osaston toimivaltaa tai palauttaa asian tälle osastolle edelleen päätettäväksi”. Tästä seuraa, että valituslautakunta ei ole toimivaltainen antamaan määräystä osastolle, jonka päätöksen se on tutkinut (määräys 30.6.2009, Securvita v. SMHV (Natur-Aktien-Index), T-285/08, EU:T:2009:230, 16 kohta ja määräys 17.5.2017, Piper Verlag v. EUIPO (THE TRAVEL EPISODES), T-164/16, ei julkaistu, EU:T:2017:352, 18 kohta).
Euroopan tutkimusneuvoston toimeenpanoviraston (ERCEA) päätöksen kumoamista koskeva vaatimus on selvästi jätettävä tutkimatta siltä osin kuin kantaja on päättänyt hakea kyseiseen päätökseen hallinnollista muutosta tiettyjä yhteisön ohjelmien hallinnointitehtäviä hoitavien toimeenpanovirastojen asemasta 19.12.2002 annetun neuvoston asetuksen N:o 58/2003 22 artiklan nojalla. Koska kantaja on näin valinnut hallinnollisen muutoksenhaun, jonka johdosta on annettu komission, joka on ERCEA:n toimien laillisuutta valvova viranomainen, päätös, hän ei näet voi enää riitauttaa ERCEA:n päätöstä nostamalla SEUT 263 artiklan perusteella kanteen tuomioistuimessa.

Kanteet on lähtökohtaisesti nostettava riidanalaisen toimen toteuttajaa vastaan. Näin on etenkin silloin, kun minkään muun unionin toimielimen, elimen tai laitoksen kuin sen, joka on toteuttanut toimen, ei voida katsoa olevan vastuussa kyseisestä toimesta. Se, että kannekirjelmässä mainitaan erehdyksessä vastaajana muu kuin riidanalaisen toimen toteuttaja, ei myöskään johda kanteen tutkimatta jättämiseen, jos kannekirjelmä sisältää riidanalaista toimea ja sen toteuttajaa koskevan maininnan kaltaisia seikkoja, joilla voidaan yksiselitteisesti yksilöidä asianosainen, jota vastaan kanne on nostettu. Tällöin vastaajana on pidettävä riidanalaisen toimen toteuttajaa, vaikkei tätä mainittaisikaan kannekirjelmän johdanto-osassa. Tällainen tapaus on kuitenkin erotettava tapauksesta, jossa kantaja jatkaa viittaamista kannekirjelmän johdanto-osassa mainittuun vastaajaan täysin tietoisena siitä, ettei tämä ole riidanalaisen toimen toteuttaja. Tässä viimeksi mainitussa tapauksessa on otettava huomioon vastaaja, joka on mainittu kannekirjelmässä, ja tehtävä tästä maininnasta tarvittaessa päätelmät kanteen tutkittavaksi ottamisen kannalta.

(ks. 37 ja 38 kohta)
2.

Välitoimet–Täytäntöönpanon lykkääminen–Myöntämisedellytykset–Kiireellisyys–Arviointi julkisten hankintasopimusten tekemistä koskevissa oikeudenkäyntiasioissa–Vakava vahinko–Riittävyys, kun kyse on erityisen vakavasta, ilmeiseen ja törkeään lainvastaisuuteen perustuvasta fumus boni juris ‑tilanteesta–Edellytys–Välitoimihakemuksen tekeminen odotusajan kuluessa ennen sopimuksen tekemistä sopimuspuoleksi valitun kanssa (SEUT 278 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 966/2012 118 artiklan 2 ja 3 kohta; komission asetuksen N:o 1268/2012 171 artiklan 1 kohta) (ks. 26–28 kohta)
4.

Kumoamiskanne–Tutkittavaksi ottamisen edellytykset–Riidanalaisen toimen toteuttajaa vastaan nostettu kanne–Unionin elintä vastaan esitetty, komission toteuttamaa tointa koskeva kumoamisvaatimus–Tutkimatta jättäminen (SEUT 263 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 966/2012 54 artiklan 2 kohta ja 84 artiklan 2 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1295/2013 13 artikla; neuvoston asetuksen N:o 58/2003 6 artikla) (ks. 54, 58, 60, 63 ja 68 kohta)
3.

Välitoimet–Täytäntöönpanon lykkääminen–Myöntämisen edellytykset–Kiireellisyys–Arviointi julkisiin hankintoihin liittyvässä oikeudenkäyntiasiassa–Vakava vahinko–Riittävyys, kun kyse on erityisen vakavasta fumus boni juris-tapauksesta, joka liittyy selvään ja vakavaan lainvastaisuuteen–Edellytys–Välitoimihakemuksen jättäminen hankintaviranomaisen kanssa tehtävää sopimusta edeltävänä odotusaikana (SEUT 278 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 966/2012 118 artiklan 2 kohta ja 3 kohta; komission asetuksen N:o 1268/2012 171 artiklan 1 kohta) (ks. 28, 29, 32 ja 33 kohta)
3.

Tuomioistuinmenettely – Päätös tai asetus, jolla menettelyn kuluessa korvataan riidanalainen toimi – Kanteen tarkistamista koskeva vaatimus – Syyrian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistettavat erityiset rajoittavat toimenpiteet – Uudet merkitsemisperusteet – Syyriassa toimiviin johtaviin liike-elämän edustajiin sovellettu olettama Syyrian hallinnon tukemisesta – Uusia merkitsemisperusteita tukevat uudet todisteet – Huomattavat erot näiden kahden asiakirjan välillä – Kantajan velvollisuus liittää kanteen tarkistamista koskevaan vaatimukseen tarkistetut perusteet ja perustelut –– Laiminlyönti – Tutkimatta jättäminen (SEUT 263 artiklan kuudes kohta; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 86 artiklan 1, 2, 3 ja 6 kohta; neuvoston päätökset 2011/273/YUTP, 2011/782/YUTP ja 2013/255/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksillä (YUTP) 2015/837, (YUTP) 2015/1836, päätöksen (YUTP) 2016/85 28 artiklan 2 kohdan a alakohdalla ja päätöksellä (YUTP) 2015/383; neuvoston asetukset N:o 442/2011, N:o 36/2012, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksen 2015/1828 15 artiklan 1 kohdan b alakohdalla, 2015/375, 2015/828 ja 2016/840) (ks. 42, 47, 48, 51–53, 55–57 ja 60–64 kohta)
2.

Väliaikainen oikeussuoja — Täytäntöönpanon lykkääminen — Myöntämisedellytykset — Fumus boni juris — Pääasian kanteen tueksi esitettyjen perusteiden tutkiminen ensi arviolta — Kanne Euroopan lääkeviraston tekemästä päätöksestä antaa kolmannelle oikeus tutustua kliinisiin tutkimusraportteihin — Kanneperuste, joka perustuu siihen, että on olemassa yleinen olettama poikkeuksen soveltamisesta yleisön oikeuteen tutustua asiakirjoihin asetuksen N:o 1049/2001 perusteella — Kanneperuste, josta ilmenee, että kyse on monitahoisista oikeudellisista kysymyksistä — Kanneperuste, joka ei ole ilmeisesti perusteeton (SEUT 278, SEUT 279 ja SEUT 339 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäinen luetelmakohta) (ks. 26, 52, 60, 64–66 ja 77–80 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 7.12.2015 – POA vastaan komissio

(asia T‑584/15 R)

”Väliaikainen oikeussuoja — Suojatun alkuperänimityksen rekisteröintihakemuksen julkaiseminen — Halloumi tai Hellim — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty”

1. Välitoimet — Täytäntöönpanon lykkääminen — Väliaikaismääräykset — Myöntämisedellytykset — Fumus boni juris — Kiireellisyys — Vakava ja korjaamaton vahinko — Yhtäaikaisuus — Kaikkien kysymyksessä olevien intressien vertailu — Tutkimisjärjestys ja tarkistustapa — Välitoimista päättävän tuomarin harkintavalta (SEUT 256 artiklan 1 kohta, SEUT 278 artikla ja SEUT 279 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 156 artiklan 3 kohta) (ks. 10–12 kohta)

2. Välitoimet — Täytäntöönpanon lykkääminen — Väliaikaismääräykset — Myöntämisedellytykset — Kiireellisyys — Vakava ja korjaamaton vahinko — Taloudellinen vahinko — Tilanne, joka saattaa vaarantaa hakijayrityksen olemassaolon — Todistustaakka — Velvollisuus esittää konkreettisia ja täsmällisiä tietoja, joita tukee yksityiskohtainen asiakirjanäyttö (SEUT 278 artikla ja SEUT 279 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 156 artiklan 3 kohta) (ks. 21–29 kohta)

Aihe

Komission 28.7.2015 toteuttaman toimenpiteen, jonka otsikko on ”Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen” (EUVL C 246, s. 9), täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus

Ratkaisu

1) Välitoimihakemus hylätään.
59

Näiden seikkojen perusteella on katsottava, että kantajat eivät ole osattomia edellä tarkoitettujen väliintulohakemusten julkaisemiseen edellä 53 kohdassa esitetyllä internet-sivustolla eivätkä siten siihen, että siten on loukattu kummankin väliintulon hakijan oikeutta puolustaa etujaan ilman edellä 50 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitettua ulkopuolisten puuttumista asiaan. Tästä seuraa myös, että kantajien osalta kyse on edellä 49 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetusta näiden oikeudenkäyntiasiakirjojen epäasianmukaisesta käytöstä.
43

On nimittäin yhtäältä tunnustettu, että komissiolla on komission jäsenten kollegion tekemään päätökseen kohdistuvan oikeudenkäynnin missä tahansa vaiheessa oikeus luopua tämän päätöksen täytäntöönpanosta (ks. vastaavasti edellä 25 kohdassa mainittu määräys Ranska v. komissio, EU:T:2013:396, 40 kohta), kun otetaan huomioon, että tällaisesta luopumisesta voivat ilmoittaa ne komission oikeudellisen yksikön asiamiehet, joilla on kelpoisuus edustaa komissiota kyseisessä oikeudenkäynnissä. Espanjan kuningaskunta ei ole osoittanut, että komission asiamiehet olisivat ylittäneet oikeudenkäyntivaltuutuksensa rajat ilmoittaessaan tämän asian käsittelyssä, että 9.1.2015 päivätty kirje merkitsi riidanalaisella päätöksellä asetetun takaisinperintävelvoitteen täytäntöönpanon määräajan tosiasiallista pidentämistä siihen asti, kunnes unionin tuomioistuin ratkaisee edellä mainitut valitukset, ja että Espanjan viranomaiset saavat siten keskeyttää tämän takaisinperimisen unionin oikeutta rikkomatta (ks. edellä 35 kohta).
3.

Unionin kansalaisuus — Kansalaisten oikeudet — Kansalaisaloitteen esittely — Asetus N:o 211/2011 — Kansalaisaloitteen rekisteröinnistä seuraavat komission velvollisuudet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 211/2011 5 artiklan 5 kohta ja 10 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 26, 27 ja 32–34 kohta)
Päätös, jolla pelkästään vahvistetaan aikaisempi lopulliseksi tullut päätös, ei ole kannekelpoinen päätös. Jotta määräaika kanteen nostamiselle vahvistetusta päätöksestä ei alkaisi uudelleen, tällaisesta vahvistavasta päätöksestä nostettu kanne on nimittäin jätettävä tutkimatta.

Uudet ja olennaiset seikat voivat olla perusteena lopulliseksi tulleen aiemman päätöksen uudelleentarkastelua koskevan vaatimuksen esittämiselle. Jos uudelleentutkimista koskeva pyyntö ei päinvastoin perustu uusiin ja olennaisiin tosiseikkoihin, kanne päätöksestä, jolla kieltäydyttiin pyydetystä uudelleentutkimisesta, on jätettävä tutkimatta

Valituslautakunnalla ei ole velvoitetta tutkia uudestaan aikaisempaa lopulliseksi tullutta päätöstään sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ratkaisukäytäntöön nähden. Vaikka oletettaisiin, että aikaisempia rekisteröintejä voitaisiin pitää uusina tosiseikkoina, koska niitä ei otettu huomioon ensimmäistä päätöstä tehtäessä, vaikka ne olivat jo olemassa, niitä ei voitaisi pitää olennaisina tosiseikkoina. Tosiseikkaa voidaan pitää olennaisena, kun sillä voidaan muuttaa olennaisesti sitä oikeudellista tilannetta, jonka aikaisemman toimen toteuttajat ottivat huomioon toimea toteuttaessaan, eli esimerkiksi muuttamalla olennaisesti aikaisempaa tointa säänteleviä edellytyksiä. Tilanne on näin sellaisen seikan osalta, joka herättää epäilyjä kyseisellä toimella tehdyn ratkaisun hyväksyttävyydestä.

Arviointia rekisteröimisen epäämisen perusteen olemassaolosta ei voida kyseenalaistaa pelkästään siitä syystä, ettei valituslautakunta ole kyseisessä asiassa noudattanut SMHV:n ratkaisukäytäntöä. Rekisteröintihakemuksen tutkinta on nimittäin suoritettava kussakin konkreettisessa tapauksessa, koska merkin rekisteröinti tavaramerkiksi riippuu täsmällisistä edellytyksistä, joita sovelletaan kunkin yksittäistapauksen olosuhteissa ja joilla on tarkoitus varmistua siitä, ettei merkkiin sovelleta jotain yhteisön tavaramerkistä annetussa asetuksessa N:o 207/2009 mainittua hylkäysperustetta.

(ks. 17 ja 21–24 kohta)
20

Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 2 kohdassa määrätään, että välitoimihakemuksissa on ilmoitettava oikeudenkäynnin kohde ja seikat, joiden vuoksi asia on kiireellinen, sekä ne tosiseikat ja oikeudelliset perusteet, joiden vuoksi vaadittujen välitoimien myöntäminen on ilmeisesti perusteltua. Välitoimista päättävä tuomari voi siten lykätä täytäntöönpanoa ja määrätä muista välitoimista, jos on selvitetty, että niistä määrääminen ilmeisesti on tosiasiallisesti ja oikeudellisesti perusteltua (fumus boni juris) ja että ne ovat kiireellisiä siinä mielessä, että niitä hakevan asianosaisen etuja koskevan vakavan ja korjaamattoman vahingon välttämiseksi on tarpeen, että näistä toimista määrätään ja että niiden vaikutukset alkavat jo ennen kuin pääasiassa annetaan ratkaisu. Välitoimista päättävän tuomarin on myös tarvittaessa vertailtava esillä olevia intressejä (ks. asia C-445/00 R, Itävalta v. neuvosto, määräys 23.2.2001, Kok., s. I-1461, 73 kohta).
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 9.10.2012 – Région Poitou-Charentes vastaan komissio

(asia T-31/12)

”Kumoamiskanne — Rakennerahastot — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Toimi, joka on osittain informatiivinen ja osittain valmisteleva — Tutkimatta jättäminen”

Kumoamiskanne — Kannekelpoiset toimet — Käsite — Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia — Komission kirje, jossa yhteisöaloiteohjelman hallintoviranomaiselta pyydetään lisätietoja mainitun ohjelman täytäntöönpanoa koskevasta loppukertomuksesta ennen asetuksen N:o 1260/1999 37 artiklan 1 kohdan neljännessä alakohdassa tarkoitetun viiden kuukauden määräajan päättymistä, ei kuulu kannekelpoisten toimien käsitteen alaan (SEUT 263 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1260/1999 37 artiklan 1 kohdan neljäs alakohta) (ks. 32, 33, 39, 41, 49 ja 52 kohta)

Aihe

Vaatimus sen päätöksen kumoamiseksi, joka sisältyy 18.11.2011 päivättyyn komission kirjeeseen, jonka kohteena on ”’Atlantin alue’ 2000–2006 -ohjelman päättyminen, Loppukertomuksen hyväksyminen, CCI: 2001 RG 16 0PC 006”

Ratkaisu

1) Kanne jätetään tutkimatta.
Välitoimimenettelyssä fumus boni juris -edellytys täyttyy, jos ainakin jokin kantajan pääasian kanteen tueksi esittämistä perusteista vaikuttaa ilmeisen merkitykselliseltä eikä ainakaan perusteettomalta. Tätä varten riittää, että tässä perusteessa tuodaan esille monitahoisia ja hankalia kysymyksiä, joita ei voida ensi näkemältä hylätä merkityksettöminä vaan jotka on tutkittava tarkemmin, mikä on pääasian ratkaisemiseen toimivaltaisen tuomioistuimen tehtävä, tai että asianosaisten esittämistä väitteistä ilmenee, että pääasian menettelyyn liittyy merkittävä oikeudellinen ongelma, jonka ratkaisu ei ole suoralta kädeltä selvä.

Päättäessään lainsäädännön yhdenmukaistamistoimenpiteestä jäsenvaltio voi kansallisten säännöstensä tai määräystensä voimassa pitämisen oikeuttamiseksi vedota siihen, että se arvioi kansanterveyttä uhkaavat riskit toisin kuin unionin lainsäätäjä on tehnyt kyseessä olevassa toimenpiteessään. Pyynnön esittäneen jäsenvaltion on ainoastaan osoitettava tässä yhteydessä, että sen kansallisilla säännöillä taataan kansanterveyden suojelun korkeampi taso kuin unionin oikeuden yhdenmukaistamistoimenpiteellä ja että ne eivät mene pidemmälle kuin on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

(ks. 53 ja 64 kohta)
1

Kantajat Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Schenker Rail GmbH ja DB Schenker Rail Deutschland AG ovat unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 7.6.2011 toimittamallaan kannekirjelmällä nostaneet kanteen, jossa vaaditaan, että ensinnäkin on kumottava 14.3.2011 tehty komission päätös K(2011) 1774, jolla kantajat on määrätty suostumaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 20 artiklan 4 kohdan mukaiseen tarkastukseen (asiat COMP/39.678 ja COMP/39.731), ja että toiseksi on kumottava kaikki tehdyt toimenpiteet, jotka perustuvat edellä mainitun päätöksen nojalla tehtyyn tarkastukseen, ja että kolmanneksi on velvoitettava Euroopan komissio palauttamaan kaikki asiakirjajäljennökset, jotka on tehty kyseisen tarkastuksen aikana.