EY 288 artiklan toisen kohdan mukaan yhteisö on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa elintensä lainvastaisesta menettelystä ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielimen moitittu toiminta on lainvastaista, vahinko on todella syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys.

Yhteisö voi joutua EY 288 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettuun sopimussuhteen ulkopuoliseen vastuuseen elintensä lainvastaisesta menettelystä ainoastaan siinä tapauksessa, että kantaja on kärsinyt todellisen ja varman vahingon. kantajan on esitettävä unionin tuomioistuimille se näyttö, joka on tarpeen aiheutuneen vahingon olemassaolon ja laajuuden selvittämiseksi.

Valtiontukien valvontamenettely on yleisen systematiikkansa mukaisesti menettely, joka aloitetaan tuen myöntämisestä yhteisön oikeuden mukaisten velvoitteidensa valossa vastuussa olevaa jäsenvaltiota vastaan. Jäsenvaltiota lukuun ottamatta ne, joita asia koskee, eivät voi itse vaatia valtiontukien valvontamenettelyssä, että komission olisi kuultava niitä samalla kontradiktorisella tavalla kuin sen on kuultava kyseessä olevaa jäsenvaltiota. EY 88 artiklassa määrätyssä valtiontukien valvontamenettelyssä on erotettava toisistaan ensinnäkin kyseisen artiklan 3 kohdan mukainen tukien alustava tutkimisvaihe, jonka tavoitteena on ainoastaan antaa komissiolle mahdollisuus tehdä ensimmäiset päätelmänsä kyseisen tuen osittaisesta tai täydellisestä soveltuvuudesta yhteismarkkinoille, ja toiseksi saman artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tutkimisvaihe. EY:n perustamissopimuksen mukaan komissio on vasta viimeksi mainitussa vaiheessa, jonka tavoitteena on tehdä mahdolliseksi, että komissio saa käyttöönsä kattavat tiedot kaikista asiaan liittyvistä seikoista, velvollinen kehottamaan niitä, joita asia koskee, esittämään huomautuksensa. Tästä seuraa, ettei komissiolla ole velvollisuutta kuulla valtiontuen alustavassa tutkimisvaiheessa yritystä, joka ei ole kyseessä olevien tukien tuensaaja, kun yritystä ei myöskään voida pitää kolmantena, jota menettely koskee, koska se ei ole tuensaaja eikä mainittujen tukien tuensaajan kilpailija.

EY 287 artiklan mukaan unionin toimielimen jäsen, komitean jäsen, yhteisön virkamies tai muu sen henkilöstöön kuuluva ei saa, tehtävänsä päätyttyäkään, ilmaista salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja eikä varsinkaan tietoja yrityksistä taikka niiden liikesuhteista tai kustannustekijöistä. EY 88 artiklan soveltamista koskevassa N:o 659/1999 toistetaan komission salassapitovelvollisuus valtiontukien tutkinnassa.

Salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvat tiedot voivat olla sekä luottamuksellisia tietoja että liikesalaisuuksia. Yleisesti liikesalaisuuksien tai muiden salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvien tietojen luonteesta on todettava, että on ensiksi välttämätöntä, että ainoastaan rajallinen henkilömäärä on tietoinen näistä liikesalaisuuksista tai luottamuksellisista tiedoista. Toiseksi on oltava kyse sellaisista tiedoista, joiden paljastaminen on omiaan aiheuttamaan vakavaa vahinkoa sille henkilölle, joka on antanut kyseiset tiedot, tai kolmansille tahoille. Lopuksi niiden intressien, joita tietojen paljastaminen voi loukata, on objektiivisesti arvioiden oltava suojan arvoisia. Tiedon luottamuksellisuuden arviointi edellyttää tältä osin niiden oikeutettujen yksilöllisten intressien, jotka ovat paljastamista vastaan, ja sen yleisen intressin vertaamista, jonka mukaan yhteisöjen toimielinten toiminnassa on noudatettava avoimuusperiaatetta mahdollisimman laajalti.

Kun kyse on tietojen paljastamisesta valtiontukiasiassa tehdyssä komission päätöksessä, luottamuksellisena on pidettävä tietoa, jonka mukaan yritys, joka ei ole saanut kyseessä olevaa tukea, ei ole kyennyt toimittamaan sopimuspuolelleen voimassa olevien standardien ja sopimusehtojen mukaisia tuotteita, koska asianomainen jäsenvaltio on toimittanut kyseisen tiedon komissiolle yksinomaan kyseisten tukien hallinnollisen tutkintamenettelyn tarpeisiin ja koska tieto liittyy näiden kahden yhtiön välisiin liikesuhteisiin. Tällaiset tiedot ovat lisäksi omiaan aiheuttamaan asianomaiselle yritykselle vakavaa vahinkoa, koska se esitetään siinä nimeltä epäedullisessa valossa. Siltä osin kuin tiedon paljastaminen on omiaan vahingoittamaan yrityksen yrityskuvaa ja mainetta, sen intressiä siihen, ettei tietoa julkisteta, on tämän lisäksi pidettävä objektiivisesti arvioituna suojan arvoisena. Tällainen tietojen paljastaminen on myös suhteetonta komission päätöksen tavoitteeseen nähden, koska päätöksen kannalta riittävää olisi tarkastella sopimusrikkomuksia yleisesti ja tarvittaessa yksityiskohtaisemmin ilman, että kummassakaan tapauksessa yritystä tarvitsisi mainita nimeltä; näin voitaisiin suojata tämän oikeutetut intressit.

(ks. 42, 43, 45, 47 ja 51 kohta)