Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyt – Direktiivi 93/37 – Poikkeukset yleisistä säännöistä – Suppea tulkinta – Poikkeuksellisten olosuhteiden olemassaolo – Todistustaakka

(Neuvoston direktiivin 93/37 7 artiklan 3 kohta)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyt – Direktiivi 93/37 – Poikkeukset yleisistä säännöistä – Ensimmäisen sopimuksen sopimuspuolena olevalle yritykselle annetun rakennusurakan toistaminen – Kesto

(Neuvoston direktiivin 93/37 7 artiklan 3 kohdan e alakohta)

3. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Objektiivisuus – Anteeksiannettavaan erehdykseen ei voida vedota

(EY 226 artikla)

Tiivistelmä

1. Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 93/37 7 artiklan 3 kohdan säännöksiä, joissa sallitaan poikkeus niistä säännöistä, joiden tarkoituksena on taata perustamissopimuksessa myönnettyjen oikeuksien tehokkuus julkisten rakennusurakoiden alalla, on tulkittava suppeasti, ja sen, joka haluaa vedota näihin säännöksiin, tehtävänä on näyttää, että poikkeukselliset olosuhteet, joiden johdosta poikkeus on perusteltu, ovat todella olemassa.

Kun otetaan huomioon kyseisen direktiivin 7 artiklan 3 kohdan b alakohdan sanamuoto, jonka mukaan hankintaviranomaiset voivat rakennusurakoita koskevia sopimuksia tehdessään noudattaa neuvottelumenettelyä julkaisematta ennalta sopimusta koskevaa ilmoitusta silloin, kun ”teknisistä tai taiteellisista taikka yksinoikeuden suojaamiseen liittyvistä syistä rakennustyöt voidaan antaa vain tietylle urakoitsijalle”, jäsenvaltion on esitettävä ne tekniset syyt, joiden johdosta kyseessä olevat rakennustyöt on myönnettävä sille urakoitsijalle, jonka kanssa alkuperäinen sopimus on tehty.

Pitää paikkansa, että pyrkimys sellaisten töiden jatkuvuuteen, jotka liittyvät vaikeisiin hankkeisiin, joilla pyritään turvaamaan alueen vesistöllinen turvallisuus, muodostaa sellaisen teknisluonteisen huomioon otettavan seikan, jonka tärkeys on myönnettävä. Tästä huolimatta pelkkä toteamus rakennustöiden kokonaisuuden vaikeudesta ja arkaluonteisuudesta ei riitä osoittamaan sitä, että kyseisen kokonaisuuden toteuttaminen voidaan osoittaa ainoastaan yhdelle ja samalle urakoitsijalle, erityisesti jos työt jakautuvat osiin, jotka on toteutettava useiden vuosien kuluessa.

(ks. 19–21 kohta)

2. Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 93/37 7 artiklan 3 kohdan e alakohdassa sallitaan neuvottelumenettelyn käyttö julkaisematta ennalta sopimusta koskevaa ilmoitusta sellaisten uusien rakennustöiden osalta, jotka ovat samanlaisen, ensimmäisen sopimuksen sopimuspuolena olevalle yritykselle annetun rakennusurakan toistamista ainoastaan ”kolmen vuoden kuluessa alkuperäisen sopimuksen tekemisestä”.

Vertailemalla mainitun säännöksen eri kieliversioita maininta ”alkuperäisen sopimuksen tekemisestä” on ymmärrettävä siten, että sillä tarkoitetaan alkuperäisen sopimuksen tekemistä eikä niiden töiden valmistumista, joita kyseinen sopimus koskee.

Tällainen tulkinta vastaa kyseessä olevan säännöksen päämäärää sekä sen tehtävää direktiivin 93/37 systematiikassa.

Ensinnäkin, koska kyseessä on poikkeussäännös, jota on tulkittava suppeasti, on valittava sellainen tulkinta, jolla rajoitetaan ajanjaksoa, jonka kuluessa poikkeusta sovelletaan, eikä tulkintaa, jolla kyseistä ajanjaksoa pidennetään. Tätä päämäärää vastaa tulkinta, jossa ajan kuluminen alkaa hetkestä, jolloin alkuperäinen sopimus tehtiin, eikä – väistämättä tätä myöhäisemmästä – hetkestä, jolloin sopimuksen kohteena olevat rakennustyöt valmistuivat.

Toiseksi julkisten hankintojen tekemisessä tavoiteltava oikeusvarmuus edellyttää, että kyseessä olevan ajanjakson alkamishetki voidaan määritellä varmasti ja objektiivisesti. Sopimuksen tekemishetki on varma, kun taas rakennustöiden päättymisajankohtana voidaan pitää useita ajankohtia, mistä aiheutuu lukuisia epävarmuustekijöitä. Lisäksi sopimuksen tekemishetki on välittömästi lopullisesti selvillä, kun taas rakennustöiden valmistumishetkeä – annettiinpa sille mikä määritelmä tahansa – voidaan muuttaa tahattomasti tai tahallisesti koko sopimuksen täyttämisen ajan.

(ks. 33, 34 ja 36–38 kohta)

3. Jäsenvaltion jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely mahdollistaa jäsenvaltioille asetettujen velvoitteiden täsmällisen merkityksen määrittelemisen tulkintaeroavuuksien tapauksessa ja perustuu siihen, että jäsenvaltion on objektiivisesti todettu jättäneen noudattamatta perustamissopimuksen tai johdetun oikeuden mukaisia velvoitteitaan. Jäsenvaltio ei voi näin ollen vedota anteeksiannettavan erehdyksen käsitteeseen perustellakseen sille direktiivin nojalla asetettujen velvollisuuksien noudattamatta jättämistä.

(ks. 40 kohta)