Asetuksen N:o 1/2003 4 ja 5 artiklan mukaan komissiolla ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisilla on rinnakkaista toimivaltaa EY 81 ja EY 82 artiklan soveltamisessa, ja asetuksen N:o 1/2003 systematiikka perustuu tiiviiseen yhteistyöhön niiden välillä. Asetukseen N:o 1/2003 tai yhteistyötä kilpailuviranomaisten verkostossa koskevaan tiedonantoon ei sen sijaan sisälly sääntöä toimivallanjaosta komission ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten välillä. Vaikka katsottaisiin, että komissio soveltuu erityisen hyvin tutkimaan asian ja ettei kansallinen kilpailuviranomainen sovellu siihen, kyseessä olevalla yrityksellä ei näin ollen ole mitään oikeutta siihen, että komissio käsittelee asian.

Toisin sanoen näiden kahden edellytyksen yhtäaikainen täyttyminen on komissiolle ”riittävä peruste” hylätä sille tehty kantelu. Asetuksen N:o 1/2003 13 artiklan 1 kohdan soveltamiselle ei voida näin ollen asettaa muita kuin edellä mainitut edellytykset.

Asetuksen N:o 1/2003 13 artiklan 1 kohdan selkeästä sanamuodosta ilmenee, että komissiolla on oikeus hylätä kantelu kyseisen säännöksen perusteella, jos se toteaa yhtäältä, että jonkin jäsenvaltion kilpailuviranomainen ”käsittelee” komissiossa vireille saatettua asiaa, ja jos kyseinen asia toisaalta koskee ”samaa sopimusta”, ”samaa yhteenliittymän päätöstä” tai ”samaa menettelytapaa”.

Koska komissiolla on asetuksen N:o 1/2003 13 artiklan täytäntöönpanoa koskeva laaja harkintavalta, unionin tuomioistuimen valvonnan on rajoituttava sen tarkistamiseen, että menettelyä koskevia sääntöjä ja perusteluvelvollisuutta on noudatettu, että tosiseikat ovat aineellisesti paikkansapitäviä ja ettei ole tehty ilmeistä arviointivirhettä tai käytetty väärin harkintavaltaa.

Asetuksen N:o 1/2003 13 artikla ja sen johdanto-osan 18 perustelukappale ilmentävät laajaa harkintavaltaa, joka kilpailuviranomaisten verkostoon kuuluvilla kansallisilla viranomaisilla on, jotta käsiteltävät asiat voitaisiin kohdentaa kyseisessä verkostossa parhaalla mahdollisella tavalla. Kun otetaan huomioon komissiolle perustamissopimuksella ja asetuksella N:o 1/2003 annettu asema, myös – ja etenkin – sillä on laaja harkintavalta, kun se soveltaa asetuksen N:o 1/2003 13 artiklaa.

Asetuksen N:o 1/2003 13 artiklan 1 kohdan ilmaisu ”käsitellä” ei voi merkitä yksinkertaisesti sitä, että toiselle viranomaiselle on tehty kantelu tai että asia on tullut vireille siinä sen omasta aloitteesta. Se, että kantelija esittää kantelun tai jäsenvaltion kilpailuviranomainen saattaa asian vireille omasta aloitteestaan, on toimi, joka ei sellaisenaan ole osoitus jäsenvaltion kilpailuviranomaisen toimivallan käyttämisestä eikä varsinkaan kyseessä olevaan asiaan liittyvien tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen tutkimisesta. Niinpä komissio ei täyttäisi SEUT 105 artiklan 1 kohdan mukaista yleistä valvontavelvollisuuttaan, jos sillä olisi oikeus hylätä kantelu pelkästään sillä perusteella, että jonkin jäsenvaltion kilpailuviranomaiselle on tehty kantelu tai asia on tullut vireille siinä sen omasta aloitteesta, ilman että tällaiset toimet johtaisivat jonkinlaiseen kyseessä olevan asian käsittelyyn.

Kun komissio soveltaa asetuksen N:o 1/2003 13 artiklan 1 kohtaa tiettyyn yksittäistapaukseen, sillä ei kuitenkaan ole kyseisen säännöksen perusteella velvollisuutta arvioida sitä, onko asiaa käsittelevän kansallisen kilpailuviranomaisen omaksuma suhtautumistapa perusteltu.

Tässä tilanteessa on katsottava, että kun komissio hylkää kantelun asetuksen N:o 1/2003 13 artiklan 1 kohdan nojalla, kyseisen toimielimen on käytössään päätöksentekoajankohtana olevien tietojen perusteella varmistauduttava siitä, että jonkin jäsenvaltion kilpailuviranomainen käsittelee asiaa.

Asetuksen N:o 1/2003 perusteluista ja erityisesti sen johdanto-osan 1, 6, 8 ja 35 perustelukappaleesta ilmenee, että jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten tiiviimmällä osallistumisella EY 81 ja EY 82 artiklan täytäntöönpanoon ja niille asetetulla velvollisuudella soveltaa näitä määräyksiä silloin, kun tilanne voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, pyritään nimenomaan varmistamaan mainitulla asetuksella tavoiteltu tehokkuus. Niinpä tehokkuusedellytyksestä ei voi ilman, että asetuksen N:o 1/2003 13 artiklan ulottuvuus saatetaan kyseenalaiseksi, seurata komissiolle velvollisuutta tarkastaa kyseessä olevan erityisen säännöksen täytäntöönpanon yhteydessä sitä, onko kyseessä olevalla kilpailuviranomaisella riittävät institutionaaliset, taloudelliset ja tekniset voimavarat sille asetuksella N:o 1/2003 annetun tehtävän suorittamiseksi.

(ks. 47–50, 56 ja 57 kohta)