ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 335/26

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 7.7.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Nejvyšší soud – Tšekki) – Tommy Hilfiger Licensing LLC, Urban Trends Trading BV, Rado Uhren AG, Facton Kft., Lacoste SA ja Burberry Ltd v. Delta Center a.s.

(Asia C-494/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Direktiivi 2004/48/EY - Teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistaminen - Käsite ”välittäjä, jonka palveluja käytetään teollis- ja tekijänoikeuden loukkaamiseksi” - Kauppahallin vuokralainen, joka vuokraa myyntipaikkoja edelleen - Mahdollisuus osoittaa kieltotuomio kyseiselle vuokralaiselle - Direktiivin 11 artikla))

(2016/C 335/35)

Oikeudenkäyntikieli: tsekki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Nejvyšší soud

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Tommy Hilfiger Licensing LLC, Urban Trends Trading BV, Rado Uhren AG, Facton Kft., Lacoste SA ja Burberry Ltd

Vastaaja: Delta Center a.s.

Tuomiolauselma

1) Teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/48/EY 11 artiklan kolmatta virkettä on tulkittava siten, että mainitussa säännöksessä olevan käsitteen ”[välittäjät], joiden palveluja kolmannet osapuolet käyttävät teollis- tai tekijänoikeuden loukkaamiseksi”, piiriin kuuluu kauppahallin vuokralainen, joka vuokraa tässä kauppahallissa olevia myyntipaikkoja edelleen kauppiaille, joista eräät käyttävät paikkaansa myydäkseen merkkituotteiden väärennöksiä.

2) Direktiivin 2004/48 11 artiklan kolmatta virkettä on tulkittava siten, että edellytykset, joiden on täytyttävä mainitussa säännöksessä tarkoitetun kieltotuomion osoittamiseksi välittäjälle, joka tarjoaa vuokrattavaksi myyntipaikkoja kauppahallissa, ovat samat kuin edellytykset, jotka koskevat sähköisen markkinapaikan välittäjille osoitettavia kieltotuomioita ja jotka unionin tuomioistuin määritteli 12.7.2011 antamassaan tuomiossa L’Oréal ym. (C-324/09, EU:C:2011:474).

(1) EUVL C 414, 14.12.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 335/23

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 14.7.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Maria Cristina Elisabetta Ornano v. Ministero della Giustizia, Direzione Generale dei Magistrati del Ministero

(Asia C-335/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - EY:n perustamissopimuksen 119 artikla (josta on tullut EY 141 artikla) - Direktiivi 75/117/ETY - Mies- ja naispuolisten työntekijöiden samapalkkaisuus - 1 artikla - Direktiivi 92/85/ETY - Toimenpiteet raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä - 11 artiklan ensimmäisen kohdan 2 alakohdan b alakohta ja 11 artiklan 3 alakohta - Kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla tuomarit saavat korvauksen kuluista, joita heille aiheutuu heidän hoitaessaan tehtäviään - Oikeutta korvaukseen ei ole tuomarilla, joka on pitänyt pakollisen äitiysloman ennen 1.1.2005))

(2016/C 335/31)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Maria Cristina Elisabetta Ornano

Vastaaja: Ministero della Giustizia, Direzione Generale dei Magistrati del Ministero

Tuomiolauselma

EY:n perustamissopimuksen 119 artiklaa (josta on tullut EY 141 artikla), miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10.2.1975 annetun neuvoston direktiivin 75/117/ETY 1 artiklaa sekä toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä 19.10.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/85/ETY (kymmenes direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 11 artiklan ensimmäisen kohdan 2 alakohdan b alakohtaa ja 11 artiklan ensimmäisen kohdan 3 alakohtaa on tulkittava siten, että siinä tapauksessa, että asianomainen jäsenvaltio ei ole säätänyt tai määrännyt kaikkien sellaisten palkanosien maksamisen jatkumisesta, joihin tuomarilla oli oikeus ennen äitiyslomaansa, mainitut säännökset ja määräykset eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan silloin, kun tuomari on pitänyt pakollisen äitiysloman ennen 1.1.2005, hän ei saa korvausta, joka liittyy kuluihin, joita yleisten tuomioistuinten tuomareille aiheutuu ammattitoiminnassaan, sillä edellytyksellä, että kyseisen työntekijän saama tulo on kyseisenä ajanjaksona ollut tänä ajanjaksona vähintään sen korvauksen suuruinen, jota kansallisessa sosiaaliturvalainsäädännössä edellytetään maksettavaksi työnteon keskeytyessä terveydellisistä syistä, mikä ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on tarkistettava.

(1) EUVL C 294, 7.9.2015.
2)

Direktiivissä 2003/87 tarkoitetusta kasvihuonekaasupäästöjen tarkkailusta ja raportoinnista 21.6.2012 annetun komission asetuksen (EU) N:o 601/2012, sellaisena kuin se on muutettuna 4.3.2014 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 206/2014, 27 artiklan 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että kivihiilen luontaisesta lämmönkehityksestä johtuvaa hävikkiä sinä aikana, jona se on varastoituna direktiivin 2003/87 3 artiklan e alakohdassa tarkoitettuun laitokseen kuuluvalla varastointialueella, ei voida pitää laitoksesta pois vietynä hiilenä.
1)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa paikkakuntana, ”missä vahinko sattui”, ei voida muiden liittymien puuttuessa pitää jäsenvaltiossa sijaitsevaa paikkakuntaa, missä vahinko ilmeni, kun vahinko muodostuu yksinomaan taloudellisesta tappiosta, joka ilmenee suoraan kantajan pankkitilillä ja on välitön seuraus toisessa jäsenvaltiossa tapahtuneesta oikeudenvastaisesta menettelystä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 243/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 28.4.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Administratīvā apgabaltiesa – Latvia) – SIA ”Oniors Bio” v. Valsts ieņēmumu dienests

(Asia C-233/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (ETY) N:o 2658/87 - Yhteinen tullitariffi - Tariffiluokittelu - Yhdistetty nimikkeistö - Alanimikkeet 1517 90 91 ja 1518 00 31 - Nestemäinen jalostamaton ja haihtumaton rapsiöljystä (88 %) ja auringonkukkaöljystä (12 %) koostuva kasviöljyseos))

(2016/C 243/12)

Oikeudenkäyntikieli: latvia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Administratīvā apgabaltiesa

Pääasian asianosaiset

Valittaja: SIA ”Oniors Bio”

Vastapuoli: Valsts ieņēmumu dienests

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 27.9.2011 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1006/2011, esitettyä yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että määritettäessä sitä, onko pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kasviöljyseos luokiteltava syötäväksi kelpaavana kasviöljyseoksena sen alanimikkeeseen 1517 90 91 vai syötäväksi kelpaamattomana kasviöljyseoksena kyseisen yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 1518 00 31, on otettava huomioon kaikki asiassa merkitykselliset seikat siltä osin kuin ne liittyvät tämän tuotteen objektiivisiin ominaispiirteisiin ja ominaisuuksiin. Merkityksellisinä seikkoina, joiden perusteella tällainen seos voidaan määritellä ”syötäväksi kelpaamattomaksi”, on tarpeen arvioida tämän seoksen valmistajan tulli-ilmoituksen yhteydessä antamia tietoja, joiden mukaan sen valmistusprosessiin liittyvien ominaispiirteiden vuoksi ei voida sulkea pois sitä, että tuotteessa on haitallisia aineita. Tältä osin se, ettei tällaisesta kasviöljyseoksesta otettuja näytteitä analysoimalla ole havaittu seoksessa olevan haitallisia aineita, ei yksinään riitä kyseenalaistamaan kyseessä olevan seoksen määrittelemistä ”syötäväksi kelpaamattomaksi”. Tällainen seuraus edellyttää muita merkityksellisiä todisteita, joiden nojalla yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 648/2005, 62, 68 ja 71 artiklan mukaisesti voidaan kyseenalaistaa tulli-ilmoitukseen sisältyvien, kyseessä olevan seoksen valmistajan antamien seoksen valmistusprosessiin liittyvien tietojen oikeellisuus.

(1) EUVL C 245, 27.7.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 260/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 26.5.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Invamed Group Ltd ym. v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(Asia C-198/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Tariffiluokittelu - Yhdistetty nimikkeistö - XVII jakso - Kulkuneuvot - 87 ryhmä - Kuljetusvälineet ja kulkuneuvot, muut kuin rautatien tai raitiotien liikkuvaan kalustoon kuuluvat, sekä niiden osat ja tarvikkeet - Nimikkeet 8703 ja 8713 - Akkukäyttöiset sähkömoottorikulkuneuvot - Liikuntarajoitteisten henkilöiden käsite))

(2016/C 260/09)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd ja Invacare International SARL

Vastaaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Tuomiolauselma

1) Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteeseen I, sellaisena kuin se on muutettuna 7.9.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1810/2004, sisältyvän yhdistetyn nimikkeistön nimikettä 8713 on tulkittava siten, että — sana ”liikuntarajoitteisten” merkitsee sitä, että tuote on tarkoitettu yksinomaan liikuntarajoitteisille — sillä, että kulkuneuvoa voivat käyttää henkilöt, jotka eivät ole liikuntarajoitteisia, ei ole vaikutusta kyseisen kulkuneuvon luokitteluun yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 8713 — yhdistetyn nimikkeistön selittävät huomautukset eivät ole omiaan muuttamaan yhdistetyn nimikkeistön nimikkeiden soveltamisalaa.

2) Asetuksen N:o 2658/87 liitteeseen I, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1810/2004, sisältyvän yhdistetyn nimikkeistön nimikkeessä 8713 olevaa sanaa ”liikuntarajoitteiset” on tulkittava siten, että sillä tarkoitetaan henkilöitä, joiden kävelykyky on rajoittunut marginaalista huomattavammin, ja ettei tältä osin ole vaikutusta sillä, mikä tämän rajoituksen kesto on ja liittyykö siihen mahdollisesti muita toimintakyvyn rajoituksia.

(1) EUVL C 228, 13.7.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 156/19

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 3.3.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Fővárosi Törvényszék – Unkari) – Daimler AG v. Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

(Asia C-179/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Tavaramerkit - Direktiivi 2008/95/EY - 5 artiklan 1 kohta - Kolmatta koskevat internetmainokset - Tavaramerkin luvaton käyttö - Mainokset, jotka on laitettu internetsivustoille kyseisen kolmannen tietämättä ja suostumuksetta tai jotka on pidetty niillä tämän vastustuksesta huolimatta - Tavaramerkin haltijan kyseistä kolmatta vastaan nostama kanne))

(2016/C 156/27)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Fővárosi Törvényszék

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Daimler AG

Vastaaja: Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY 5 artiklan 1 kohdan a ja b alakohtaa on tulkittava siten, että kolmas henkilö, joka on mainittu internetsivustolla julkaistussa mainoksessa, johon sisältyvä tavaramerkin kanssa sama tai samankaltainen merkki saa aikaan vaikutelman siitä, että mainitun kolmannen henkilön ja tavaramerkin haltijan välillä on liikesuhde, ei käytä kyseistä merkkiä tavalla, joka kyseisen merkin haltijalla on mainitun säännöksen nojalla oikeus kieltää, kun kyseinen kolmas henkilö ei ole laittanut mainittua mainosta eikä sitä ole laitettu hänen nimissään tai, olettaen, että tämä kolmas on laittanut kyseisen mainoksen tai se on laitettu hänen nimissään haltijan suostumuksella, kun kyseinen kolmas henkilö on nimenomaisesti vaatinut sen internetsivuston ylläpitäjää, jolta hän oli tilannut mainoksen, poistamaan sen tai siinä olevan tavaramerkkiä koskevan maininnan.

(1) EUVL C 228, 13.7.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 156/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 17.3.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Supremo – Espanja) – Christian Liffers v. Producciones Mandarina SL ja Mediaset España Comunicación SA, aiemmin Gestevisión Telecinco SA

(Asia C-99/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Teollis- ja tekijänoikeudet - Direktiivi 2004/48/EY - 13 artiklan 1 kohta - Audiovisuaalinen teos - Loukkaava teko - Vahingonkorvaukset - Laskentatavat - Kiinteä määrä - Aineettoman vahingon kuuluminen kiinteän määrän piiriin))

(2016/C 156/20)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Supremo

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Christian Liffers

Vastapuolet: Producciones Mandarina SL ja Mediaset España Comunicación SA, aiemmin Gestevisión Telecinco SA

Tuomiolauselma

Teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/48/EY 13 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se estää henkilöä, jonka immateriaalioikeutta on loukattu ja joka vaatii korvausta sille aiheutuneesta aineellisesta vahingosta, jonka määrä on laskettu kyseisen artiklan 1 kohdan toisen alakohdan b alakohdan mukaisesti niiden rojaltien tai maksujen määrän perusteella, jotka oikeudenloukkaajan olisi pitänyt sille maksaa, jos oikeudenloukkaaja olisi pyytänyt siltä lupaa käyttää kyseistä immateriaalioikeutta, vaatimasta korvausta myös sille aiheutuneesta aineettomasta vahingosta, sellaisena kuin siitä säädetään mainitun artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohdassa.

(1) EUVL C 171, 26.5.2015.
1)

Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut SEUT 288 artiklan neljännen kohdan eikä valtiontuesta, jonka Belgia on myöntänyt nautaeläinten tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden (TSE) seulontojen rahoittamiseksi (valtiontuki C 44/08 (ex NN 45/04)), 27.7.2011 annetun komission päätöksen 2011/678/EU 2–4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia tarvittavia toimenpiteitä periäkseen tuensaajilta takaisin kyseisen päätöksen 1 artiklan 3 ja 4 kohdassa sääntöjenvastaisiksi ja sisämarkkinoille soveltumattomiksi todetut valtiontuet ja koska se ei ole ilmoittanut Euroopan komissiolle toimenpiteistä, joihin kyseisen päätöksen noudattamiseksi on ryhdytty.
2)

Unionin oikeutta on tulkittava siten, että kansallisen tuomioistuimen on otettava huomioon kaikki kansalliset oikeussäännöt ja tulkittava niitä mahdollisimman pitkälti puitepäätöksen 2008/909, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, mukaisesti, jotta sillä tavoiteltu tulos saavutettaisiin, jättämällä tarvittaessa omasta aloitteestaan soveltamatta kansallisen tuomioistuimen, joka on ylin oikeusaste, tekemää tulkintaa, kun tämä tulkinta ei ole yhteensopiva unionin oikeuden kanssa.
3)

Brysselissä 17.7.1995 allekirjoitetun ja Euroopan yhteisön ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisön puolesta 26.1.1998 tehdyllä neuvoston ja komission päätöksellä 98/238/EY, EHTY hyväksytyn Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tunisian tasavallan välisestä assosioinnista tehdyn Euro–Välimeri-sopimuksen 34 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että — sillä on välitön oikeusvaikutus ja siihen voidaan vedota sellaisessa tilanteessa, josta on kyse pääasiassa ja jossa Portugalissa asuva yhtiö saa Tunisiassa asuvalta yhtiöltä osinkoja sellaisen suoran sijoituksen perusteella, jonka se on tehnyt osingot jakavaan yhtiöön, sellaisen verokohtelun riitauttamiseksi, jota kyseisiin osinkoihin sovelletaan Portugalissa — sellainen lainsäädäntö, josta on kyse pääasiassa ja jonka mukaan jäsenvaltiossa asuva yhtiö voi täysimääräisesti tai osittain vähentää veronsa perusteesta osingot, jotka se saa samassa jäsenvaltiossa asuvalta yhtiöltä, mutta ei voi vähentää osinkoja, jotka se saa Tunisiassa asuvalta yhtiöltä, merkitsee pääomien vapaaseen liikkuvuuteen kohdistuvaa rajoitusta, joka suorien sijoitusten ja erityisesti niistä saatujen voittojen kotiuttamisen yhteydessä on lähtökohtaisesti kielletty kyseisen sopimuksen 34 artiklan 1 kohdassa — mainitun sopimuksen 89 artikla ei rajoita saman sopimuksen 34 artiklan 1 kohdan vaikutusta sellaisessa tilanteessa, josta on kyse pääasiassa — kieltäytyminen soveltaa yhteisöverokoodeksin, sellaisena kuin se oli voimassa vuonna 2009, 46 §:n 1 ja 8 momentin mukaista saatujen osinkojen täysimääräistä tai osittaista vähennystä osingot saavan yhtiön veron perusteesta voidaan oikeuttaa yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä, jotka liittyvät tarpeeseen varmistaa verovalvonnan tehokkuus, jos osingot saavan yhtiön asuinjäsenvaltion viranomaisten kannalta osoittautuu mahdottomaksi saada Tunisian tasavallalta, jossa kyseiset osingot jakava yhtiö asuu, tietoja, joiden avulla voidaan tarkistaa, että edellytys, joka koskee osingot jakavan yhtiön velvollisuutta maksaa veroa, täyttyy — kieltäytymistä soveltaa yhteisöverokoodeksin kyseisen version 46 §:n 11 momentin mukaista osittaista vähennystä ei voida oikeuttaa yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä, jotka liittyvät tarpeeseen varmistaa verovalvonnan tehokkuus, silloin, kun kyseistä säännöstä voidaan soveltaa tilanteissa, joissa sitä, että osingot jakava yhtiö on velvollinen maksamaan veroa asuinvaltiossaan Tunisiassa, ei voida tarkistaa, minkä määrittäminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana.
2)

Yksityiskohtaisten sääntöjen säätämisestä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 nojalla elävien nautaeläinten hyvinvointia kuljetuksen aikana koskevien, vientitukia myönnettäessä noudatettavien vaatimusten osalta 16.9.2010 annettua komission asetusta (EU) N:o 817/2010 on tulkittava siten, ettei nautojen vientitukien maksamiseen toimivaltainen viranomainen ole sidottu mainintaan, jonka poistumispaikan virkaeläinlääkäri on tehnyt asianomaisten eläinten poistumisen Euroopan unionin tullialueelta todistavaan asiakirjaan ja jonka mukaan asetuksen N:o 1/2005 säännöksiä ei ole kuljetuksen aikana sovellettu kaikkiin kyseisiin eläimiin tai osaan niistä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 260/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 24.5.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Klagenævnet for Udbud – Tanska) – MT Højgaard A/S ja Züblin A/S v. Banedanmark

(Asia C-396/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 267 artikla - Unionin tuomioistuimen toimivalta - Se, onko ennakkoratkaisupyynnön esittänyt elin tuomioistuin - Rautateiden infrastruktuurin alan julkinen hankinta - Neuvottelumenettely - Direktiivi 2004/17/EY - 10 artikla - 51 artiklan 3 kohta - Tarjoajien yhdenvertainen kohtelu - Kahdesta yhtiöstä koostuva ryhmittymä, joka on hyväksytty tarjoajaksi - Ensimmäinen näistä kahdesta yhtiöstä on jättänyt omissa nimissään tarjouksen, koska toinen yhtiö on asetettu konkurssiin - Yhtiön katsominen yksinään sellaiseksi toimijaksi, joka voidaan hyväksyä tarjoajaksi - Tämän yhtiön valinta hankintasopimuksen sopimuspuoleksi))

(2016/C 260/03)

Oikeudenkäyntikieli: tanska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Klagenævnet for Udbud

Pääasian asianosaiset

Valittajat: MT Højgaard A/S ja Züblin A/S

Vastapuoli: Banedanmark

Tuomiolauselma

Vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/17/EY 10 artiklassa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 51 artiklan kanssa, olevaa talouden toimijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on tulkittava siten, että hankintayksikkö ei loukkaa kyseistä periaatetta, kun se sallii, että toinen sellaiseen ryhmittymään, jota se on pyytänyt esittämään sellaisenaan tarjouksen, kuuluneesta kahdesta talouden toimijasta tulee tämän ryhmittymän tilalle ryhmittymän hajoamisen jälkeen ja osallistuu omissa nimissään julkista hankintaa koskevan sopimuksen sopimuspuolen valitsemiseksi käytävään neuvottelumenettelyyn, mikäli osoitetaan ensinnäkin, että kyseinen talouden toimija täyttää yksinään edellä mainitun yksikön määrittämät vaatimukset, ja toiseksi, että sillä, että se jatkaa osallistumistaan edellä mainittuun menettelyyn, ei heikennetä muiden tarjoajien kilpailuasemaa.

(1) EUVL C 388, 3.11.2014.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 287/8

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 2.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Karlsruhe – Saksa) – Nabiel Peter Bogendorff von Wolffersdorff v. Standesamt der Stadt Karlsruhe ja Zentraler Juristischer Dienst der Stadt Karlsruhe

(Asia C-438/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin kansalaisuus - SEUT 21 artikla - Oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella - Jäsenvaltion laki, jolla lakkautetaan etuoikeudet ja kielletään uusien aatelisarvonimien myöntäminen - Kyseisen jäsenvaltion täysi-ikäisen kansalaisen sukunimi, jonka hän on saanut tavanomaisen oleskelun aikana toisessa jäsenvaltiossa, jonka kansalainen hän myös on - Nimi, joka sisältää aateluutta osoittavia osatekijöitä - Oleskelu ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa - Ensiksi mainitun jäsenvaltion viranomaiset kieltäytyvät merkitsemästä toisessa jäsenvaltiossa saatua nimeä väestörekisteriin - Perustelut - Oikeusjärjestyksen perusteet (ordre public) - Ristiriita Saksan oikeuden keskeisten periaatteiden kanssa))

(2016/C 287/09)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Amtsgericht Karlsruhe

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Nabiel Peter Bogendorff von Wolffersdorff

Vastaajat: Standesamt der Stadt Karlsruhe ja Zentraler Juristischer Dienst der Stadt Karlsruhe

Tuomiolauselma

SEUT 21 artiklaa on tulkittava siten, että jäsenvaltion viranomaisilla ei ole velvollisuutta tunnustaa tämän jäsenvaltion kansalaisen nimeä, kun hän on myös sellaisen toisen jäsenvaltion kansalainen, jossa hän on saanut tämän vapaasti valitsemansa nimen, joka sisältää useita aateluutta osoittavia osatekijöitä, joita ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännössä ei hyväksytä, kun on osoitettu – mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava –, että tunnustamisesta kieltäytyminen on tässä asiayhteydessä oikeutettu yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä, koska se on asianmukainen ja tarpeen kaikkien mainitun jäsenvaltion kansalaisten oikeudellisen yhdenvertaisuuden periaatteen noudattamisen takaamiseksi.

(1) EUVL C 462, 22.12.2014.