97.

Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti: 1) Arvioitaessa kansallisen lainsäädännön perusteella, onko kyse puitesopimuksen 5 lausekkeen soveltamisen edellyttämistä perättäisistä työsopimuksista tai ‑suhteista, kyseisen määräyksen tavoitteet huomioon ottaen ratkaiseva merkitys on sillä, onko palvelussuhteen ehtojen sisältöön tehty kyseisenä ajanjaksona muutoksia, jotka koskevat työsopimuksen tai ‑suhteen kestoa, sen päättämisen edellytyksiä tai mahdollisuutta osallistua vakituisen julkisessa palvelussuhteessa olevan henkilöstön valintamenettelyyn, jolloin määräaikaiseen työntekijään kohdistuva epävarmuus kasvaa (ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys asiassa C-103/18). 2) Puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että se on ristiriidassa kyseessä olevan kaltaisen kansallisen oikeuskäytännön kanssa siltä osin kuin siinä määritetään perustellun syyn olemassaolo – ottamatta huomioon muita tekijöitä – julkisen terveydenhuoltoalan perättäisten määräaikaisten työsopimusten uudistamiselle vain sen perusteella, onko palvelukseenottamisen perustetta ja siihen liittyvää ajallista rajoitusta noudatettu tai tältä osin katsotaan, että hoidettavat työtehtävät on ajallisesti rajoitettu, ottamatta yksittäistapauksessa asianmukaisesti huomioon kyseisen tehtävän erityispiirteitä ja sen hoitamisen edellytyksiä (viides ennakkoratkaisukysymys asiassa C-103/18). Puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan julkisen terveydenhuoltoalan perättäisten määräaikaisten työsopimusten uudistamista pidetään mainitussa lausekkeessa tarkoitetulla tavalla ”perustelluista syistä” oikeutettuna, koska nämä sopimukset perustuvat lain säännöksiin, joissa sallitaan uudistaminen määrättyjen tilapäisten, suhdanteeseen liittyvien tai ylimääräisten palvelujen tarjoamisen varmistamiseksi, vaikka tosiasiassa mainitut tarpeet ovat pysyviä ja kestäviä, eikä varmisteta, että asianomainen viranomainen täyttää lakisääteiset velvoitteensa näiden tehtävien ja tarpeiden kattamiseksi vakinaisilla virkamiehillä tai toteuttaa vastaavan toimenpiteen perättäisten määräaikaisten työsopimusten väärinkäytön estämiseksi ja ehkäisemiseksi (kolmas ja neljäs ennakkoratkaisukysymys asiassa C-103/18 sekä ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys asiassa C-429/18). 3) Puitesopimuksen 5 lauseketta on tulkittava siten, että kansallisen tuomioistuimen on arvioitava kaikkien sovellettavien kansallisten oikeussääntöjen perusteella, ovatko ennakkoratkaisukysymyksissä tarkasteltujen kaltaiset toimenpiteet asianmukaisia toimenpiteitä seuraamusten määräämiseksi perättäisten määräaikaisten työsopimusten tai ‑suhteiden väärinkäytöstä. Jollei ennakkoratkaisua pyytäneiden tuomioistuinten lopullisesta tarkastelusta muuta johdu, seuraamuksen määräämiseksi tällaisesta väärinkäytöksestä ja unionin oikeuden rikkomisen vaikutusten poistamiseksi ei riitä, että järjestetään avoin valintamenettely, jos siihen perustuva pääsy vakinaiseen työsuhteeseen on edelleen ennalta arvaamatonta ja epävarmaa ja jos asiaa koskevassa kansallisessa lainsäädännössä ei ole säädetty muista seuraamustoimenpiteistä (toinen ja kolmas ennakkoratkaisukysymys asiassa C-429/18). Puitesopimuksen 5 lauseke ei ole esteenä kansallisten tuomioistuinten oikeuskäytännölle, jossa ei vahvisteta automaattisena seuraamuksena, että määräaikainen työsopimus muutetaan toistaiseksi voimassa olevaksi työsopimukseksi, jos julkisen sektorin työnantaja käyttää väärin perättäisiä määräaikaisia työsopimuksia. Tällainen oikeuskäytäntö voi yhtäältä oikeuttaa kyseisen työntekijän pysymään toimessaan siihen saakka, kunnes työnantaja on suorittanut tehtäviinsä kuuluvan tarvearvioinnin ja täyttänyt siitä johtuvat velvoitteensa, sekä toisaalta saamaan täyden korvauksen vahingoista, joita tällaisesta väärinkäytöstä on hänelle aiheutunut. Näihin toimenpiteisiin on liityttävä tehokas ja ennalta ehkäisevä seuraamusjärjestelmä. Kyseeseen tulee esimerkiksi lisävelvoite maksaa kiinteämääräinen korvaus, joka on suuruudeltaan riittävän ennalta ehkäisevä. Ennakkoratkaisua pyytäneiden tuomioistuinten on arvioitava, täyttääkö perusteettomasta irtisanomisesta maksettava korvaus nämä vaatimukset (kuudes ennakkoratkaisukysymys asiassa C-103/18 sekä neljäs, viides, kuudes ja seitsemäs ennakkoratkaisukysymys asiassa C-429/18). 4) Direktiivin 1999/70 liitteenä olevan määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen määräyksiä, luettuina yhdessä tehokkuusperiaatteen kanssa, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansallisille menettelysäännöksille, joissa määräaikaisessa työsuhteessa työskentelevältä työntekijältä edellytetään aktiivista menettelyn riitauttamista tai kanteen nostamista (kaikkien perättäisten nimitysten ja päättymisten osalta), jotta hän saa direktiivin antamaa suojaa ja voi vedota unionin oikeusjärjestyksessä hänelle annettuihin oikeuksiin (toinen ennakkoratkaisukysymys asiassa C-103/18).