ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Toinen kanneperuste, joka koskee neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten hyväksymisen sekä maataloustukirahaston ja maaseuturahaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta 21.6.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 885/2006 (EUVL L 171, s. 60) 11 artiklan rikkomista, yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen (EY) N:o 1290/2005 muuttamisesta 20.2.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 320/2006 (EUVL L 58, s. 42) ja yhteisön sokerialan väliaikaista rakenneuudistusjärjestelmää koskevan neuvoston asetuksen (EY) N:o 320/2006 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 27.6.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 968/2006 (EUVL L 176, s. 32) rikkomista sekä unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-187/12, C-188/12 ja C-189/12, SFIR ym., 14.11.2013 antaman tuomion (EU:C:2013:737) huomiotta jättämistä.
—

Kantajan mukaan unionin tuomioistuimen tuomion Pimix (C-146/11, EU:C:2012:450) perusteella on selvää, että komission päätös 2006/776 on jo sen tekemisestä alkaen ollut ristiriidassa liittymisasiakirjan mainittujen määräysten kanssa ja että komission olisi pitänyt muuttaa sitä. Koska komissio kieltäytyi riidanalaisella päätöksellä muuttamasta päätöstä 2006/776, myös riidanalainen päätös on ristiriidassa liittymisasiakirjan mainittujen määräysten kanssa.
1)

Ensimmäinen kanneperuste: Euroopan unionin toiminnasta tehtyä sopimusta tai sen soveltamiseksi annettua oikeussääntöä on sovellettu väärin, asiassa on tehty ilmeinen arviointivirhe, päätöstä ei ole perusteltu eikä asiassa ole noudatettu kontradiktorista periaatetta Kantaja väittää, että komissio on väärässä katsoessaan, että siilot ovat erottamaton osa tuotantolaitosta ja että kantajan olisi tämän vuoksi pitänyt purkaa ne rakenneuudistusta koskevan kokonaissuunnitelman perusteella.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 89/42

Kanne 27.1.2015 – ASPLA ja Armando Álvarez v. Euroopan unionin tuomioistuin

(Asia T-40/15)

(2015/C 089/51)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Kantajat: Plásticos Españoles SA (ASPLA) (Torrelavega, Espanja) ja Armando Álvarez SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat M. Troncoso Ferrer, C. Ruixó Claramunt ja S. Moya Izquierdo)

Vastaaja: Euroopan unionin tuomioistuin

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— ensisijaisesti velvoittamaan Euroopan unionin tuomioistuimen korvaamaan vahingon, jota unionin yleinen tuomioistuin on aiheuttanut kantajille rikkomalla Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toista kohtaa, maksamalla 3 4 95 038,66 euroa, minkä lisäksi määrälle on suoritettava korkoa ja viivästyskorkoa Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihin soveltaman korkokannan mukaisesti lisättynä kahdella pisteellä kanteen nostamisesta lukien

— tämän seurauksena velvoittamaan Euroopan unionin tuomioistuimen korvaamaan oikeudenkäyntikulut

— toissijaisesti velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan vahingon, jota unionin yleinen tuomioistuin on aiheuttanut kantajille rikkomalla Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toista kohtaa, maksamalla 3 4 95 038,66 euroa, minkä lisäksi määrälle on suoritettava korkoa ja viivästyskorkoa Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihin soveltaman korkokannan mukaisesti lisättynä kahdella pisteellä kanteen nostamisesta lukien

— tämän seurauksena velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantajat vetoavat viivästykseen ratkaista kanteet, jotka ne ovat nostaneet asioissa T-76/06, ASPLA v. komissio ja T-78/06, Armando Álvarez v. komissio; asiat ratkaistiin 16.12.2011 annetuilla tuomioilla ja tämän jälkeen valituksen johdosta 22.5.2014 annetuilla tuomioilla.

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toisen kohdan rikkomiseen. Niiden mukaan kyseisessä määräyksessä vahvistetaan tehokkaan oikeussuojan periaate, joka on unionin oikeuden yleinen periaate.

Kantajat katsovat, että edellä mainitun määräyksen rikkominen ja näin ollen tehokkaan oikeussuojan periaatteen loukkaaminen on näytetty riittävästi toteen tuomioilla C-58/92 P, Groupe Gascogne v. komissio ja C-50/12 P, Kendrion NV v. komissio. Ne korostavat tässä yhteydessä, että kantajille on määrätty seuraamus samalla päätöksellä kuin Kendrionille ja Groupe Gascognelle. Samoin kuin viimeksi mainitut yhtiöt, ne ovat nostaneet kanteen tästä päätöksestä ja myös niiden osalta unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyssä oikeudenkäynnissä, joka oli hyvin samanlainen ja käytännössä lähes identtinen kuin unionin tuomioistuimessa edellä mainittujen kahden asian osalta käyty oikeudenkäynti, on loukattu vaatimusta, että tuomio on annettava kohtuullisessa ajassa.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on loukannut kantajan oikeutta tulla kuulluksi etenkin siten, että se ei ole antanut uutta väitetiedoksiantoa. Kantaja väittää, että — komissio ei ole esittänyt todisteita tavalla, joka olisi mahdollistanut sen, että kantaja saa tiedon siitä, mihin toimintaan sen väitetään syyllistyneen, ja pystyy tehokkaasti puolustautumaan — komissio on loukannut Infineonin menettelyllisiä oikeuksia siten, että se on esittänyt avaintodisteita hyvin myöhäisessä vaiheessa, minkä seurauksena Infineon ei ole pystynyt puolustautumaan kattavassa väitetiedoksiantoon annettavassa vastauksessa ja siltä on evätty mahdollisuus kumota sitä vastaan esitetyt todisteet suullisessa käsittelyssä, ja — joitakin niistä asiakirjoista, joihin komissio on perustanut päätöksensä, ei ole annettu tiedoksi Infineonille eikä niihin voida vedota sitä vastaan.
2)

Toinen valitusperuste, joka perustuu siihen, ettei toimielimen puolustautumisoikeuksia ole otettu huomioon, koska oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn tavoite on sivuutettu, ratkaisevat tosiseikat on jätetty ottamatta huomioon ja oikeusvarmuuden periaatetta on tulkittu väärin.
—

kumoamaan kokonaan tai osaksi 2.3.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 204/2011, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön Libyan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 204/2011 16 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanosta 23.6.2014 annetulla neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 689/2014, kantajaa koskevilta osin
—

Valittaja väittää, että virkamiestuomioistuin keskittyy pelkästään siihen seikkaan, että Montagutin yliopistotutkinto ei ole ”virallinen tutkinto”, mitä ei ole kiistetty, mutta ei ole katsonut, oikeuskäytäntönsä vastaisesti, että Montagutin tutkinto on kilpailuilmoituksessa vaadittu yliopistotutkinto, joka vastaa vaatimusta ”yliopistotutkintoa vastaavasta koulutuksesta, joka on kestänyt vähintään kolme vuotta ja josta on osoituksena tutkintotodistus”.
—

kumoamaan asiassa valtiontuki SA.38517 (2014/NN) – Micula v. Romania (ICSID:n välitystuomio) 26.5.2014 annetun päätöksen C(2014) 3192 lopullinen, jossa Romania velvoitettiin lykkäämään toimia, jotka saattaisivat johtaa sijoituksia koskevien riitaisuuksien kansainvälinen ratkaisukeskuksen (International Centre for Settlement of Investment Disputes) alaisuudessa perustetun välimiesoikeuden asiassa Ioan Micula, Viorel Micula ym. v. Romania (ICSID:n asia nro ARB/05/20), 11.12.2013 antaman tuomion täytäntöönpanoon, koska komissio katsoo, että tuomion täytäntöönpano merkitsee lainvastaista valtiontukea, siihen saakka, kunnes komissio on antanut lopullisen ratkaisun kyseisen valtiontuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille
—

toteamaan, että vastaaja on elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä 20.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1924/2006 (EUVL L 404, s. 9) 13 artiklan 3 kohdan vastaisesti jättänyt antamatta Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen tehtäväksi kasviaineiden terveysväitteiden tieteellisen arvioinnin yhteisön luettelon, joka koskee asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja, kasviaineita koskevia sallittuja väitteitä, hyväksymistä varten sekä kaikkien tarpeellisten näiden väitteiden käyttöä koskevien edellytysten hyväksymistä varten
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu ylivoimaista yleistä etua koskevan poikkeuksen, jonka perusteella asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan nojalla voidaan poiketa tuomioistuinkäsittelyn ja oikeudellisen neuvonannon suojasta, osalta tehtyyn ilmeiseen arviointivirheeseen, koska yhtäältä asiakirjoja koskeva menettely on päättynyt ja koska toisaalta Kroatian tasavalta on nykyään Euroopan unionin jäsenvaltio.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 361/23

Kanne 11.8.2014 – Laverana v. SMHV (ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION)

(Asia T-608/14)

2014/C 361/35

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Wachinger, M. Zöbisch ja D. Chatterjee)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan asiassa R 121/2014-4 2.6.2014 tekemän päätöksen

— velvoittamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) korvaamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, joka sisältää sananosan ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION, luokkaan 3, 5 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten – rekisteröintihakemus nro 1 1 9 22 697

Tutkijan päätös: Rekisteröinnin hylkääminen

Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

Kanneperusteet:

— Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

— Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen

— Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 361/24

Kanne 11.8.2014 – Laverana v. SMHV (ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION)

(Asia T-609/14)

2014/C 361/36

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Wachinger, M. Zöbisch ja D. Chatterjee)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan asiassa R 123/2014-4 2.6.2014 tekemän päätöksen

— velvoittamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) korvaamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, joka sisältää sananosan ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION, luokkaan 3, 5 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten – rekisteröintihakemus nro 1 1 9 22 986

Tutkijan päätös: Rekisteröinnin hylkääminen

Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

Kanneperusteet:

— Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

— Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen

— Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen
—

kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta tietyn Thaimaasta peräisin olevan jyvinä tuotavan valmistetun tai säilötyn sokerimaissin tuonnissa annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 875/2013 muuttamisesta asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 3 kohdan mukaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 307/2014
—

muuttamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) viidennen valituslautakunnan 27.3.2014 asiassa R 1200/2013-5 tekemää päätöstä siten, että se toteaa, että asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan c alakohdassa mainitun suhteellisen mitättömyysperusteen, mainitun asetuksen 52 artiklan 1 kohdan a alakohdassa mainitun ehdottoman mitättömyysperusteen tai asetuksen N:o 510/2006 14 artiklassa säädetyn mitättömyysperusteen soveltamisedellytykset täyttyvät kaikkien niiden tavaroiden ja palveluiden osalta, joita mitättömyysvaatimus koskee
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 245/14

Kanne 28.3.2014 – Victor International v. SMHV – Ovejero Jiménez ja Becerra Guibert (VICTOR)

(Asia T-204/14)

2014/C 245/20

Kannekirjelmän kieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Victor International GmbH (Elmshorn, Saksa) (edustajat: asianajajat R. Kaase ja J. Plate)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vastapuolet valituslautakunnassa: Gregorio Ovejero Jiménez ja María Luisa Cristina Becerra Guibert (Alicante, Espanja)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan asiassa R 2208/2012-2 22.1.2014 tekemän päätöksen siltä osin kuin siinä hyväksyttiin esitetty väite

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

— velvoittamaan väliintulijan korvaamaan SMHV:ssä käydystä menettelystä aiheutuneet kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”VICTOR” luokkiin 25, 28 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten – yhteisön tavaramerkkihakemus nro 8 409 963

Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Gregorio Ovejero Jiménez ja María Luisa Cristina Becerra Guibert

Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: useita sanaosan ”Victoria” sisältäviä luokkiin 25 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten olevia kansallisia kuviomerkkejä

Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksytään osittain.

Valituslautakunnan ratkaisu: Riidanalainen päätös kumotaan osittain.

Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan, kun sitä luetaan yhdessä asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 4 kohdan sekä asetuksen N:o 2868/95 22 säännön 3 ja 4 kohdan kanssa, rikkominen; asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan, kun sitä luetaan yhdessä asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, rikkominen
2.

Toinen kanneperuste: luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen Kantaja vetoaa siihen, että tekemällään päätöksellä komissio loukkasi lisäksi luottamuksensuojan periaatetta. Saksan uusiutuvien energialähteiden tukemista koskevan sääntelyn osalta on jo suoritettu perusteellinen valtiontukioikeudellinen arviointi. Tämän arvioinnin yhteydessä komissio on tullut vuonna 2002 siihen tulokseen, ettei sääntelyyn liity valtion varojen siirtämistä. Kun verrattuna tuolloiseen sääntelyyn vuoden 2012 EEG:hen ei tältä osin sisälly olennaisia muutoksia, ei asianomaisten taloudellisten toimijoiden ole voitu edellyttää ennakoineen uuden arvioinnin mahdollisuutta, vaan heillä on ollut oikeus luottaa järjestelyn pysyvyyteen.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 659/1999 10 artiklan rikkomiseen ja puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen, koska komissiolla ei ollut vaadittua vähimmäismäärää tietoja, joiden perusteella määräykseen sisältyvä tietojensaantipyyntö olisi ollut oikeutettu, vaikka komission tutkintavaltuudet edellyttäisivät, että sillä on jo ennalta riittävät tosiasioihin perustuvat ja puolueettomat tiedot, jotka herättävät perustellun epäilyksen rikkomisesta. Kantaja väittää, että komissio on näin ollen esittänyt ”tunnustelevan tietojensaantipyynnön”, joka on puolustautumisoikeuksien vastainen.
—

Kaikessa yhteydenpidossaan kantajan kanssa vastaaja on laiminlyönyt velvoitteensa osoittaa kirjelmät jäsenvaltion alaisuuteen kuuluvalle henkilölle tuon valtion virallisella kielellä. Tämä rikkominen on estänyt kantajaa täyttämästä sille asetetut vaatimukset osoittaa, että sillä on pienen yrityksen asema.
1)

Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, joka koskee Euroopan unionin vastuun syntymisen edellytyksiä unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 24 artiklan täytäntöönpanon yhteydessä siltä osin kuin unionin virkamiestuomioistuin on edellyttänyt, että yksikön järjestyksen ja työrauhan kanssa yhteensoveltumattomalla selkkauksella on oltava vaikutusta yksikön toimintaan ja selkkauksen keskipisteessä olevien henkilöiden terveyteen, vaikka tästä viimeksi mainitusta edellytyksestä ei säädetä henkilöstösäännöissä eikä sitä vahvisteta oikeuskäytännössä. Valittaja väittää lisäksi, että unionin virkamiestuomioistuin on ottanut tosiseikat huomion vääristyneellä tavalla katsoessaan yhtäältä, että tilintarkastustuomioistuin on toteuttanut kaikki tarvittavat toimenpiteet yksikön hyvän toiminnan palauttamiseksi ja toisaalta, että yksikön ongelmilla ei ole ollut vaikutusta tapahtumien keskipisteessä olevien henkilöiden terveydelle, vaikka tilintarkastustuomioistuin ei ole toiminut riittävän nopeasti ja energisesti lopettaakseen konfliktitilanteen, joka on aiheuttanut valittajan pysyvän ja täydellisen työkyvyttömyyden (valituksenalaisen tuomion 67 ja 68 kohta).
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan perusteluvelvollisuutta on laiminlyöty eikä valittujen tarjoajien suhteellisia ansioita ole ilmoitettu — varainhoitoasetuksen 113 artiklan 2 kohta ja delegoidun asetuksen 161 artiklan 2 ja 3 kohta — ja olennaista menettelymääräystä, joka koskee oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan, on rikottu — Vaikka hankinnan kohde on teknisesti erittäin monimutkainen ja sillä on strategista merkitystä, arviointikertomuksen otteiden sisältö on suppea, pintapuolinen, äärettömän yksinkertainen, puutteellinen arvioitujen tarjoajien vahvuuksien ja heikkouksien osalta ja se rajoittuu ”ominaisuuksiin” kuvailematta lainkaan vastauksen ydintä. Tietyille alakriteereille ei esitetä minkäänlaisia perusteluja, joilla selitettäisiin eri tarjoajille annetut pisteet, kun taas arviointikomitean kommentit ovat usein ristiriidassa eri tarjoajille annettujen pisteiden kanssa. Puutteet riidanalaisen päätöksen perusteluissa estävät sen oikeudellisen tarkastelun, millä loukataan oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan koskevaa periaatetta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 61/16

Kanne 23.12.2013 — Bundesverband Deutsche Tafel v. SMHV — Tiertafel Deutschland (Tafel)

(Asia T-710/13)

2014/C 61/28

Kannekirjelmän kieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Bundesverband Deutsche Tafel eV (Berliini, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Koerl, E. Celenk ja S. Vollmer)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Tiertafel Deutschland eV (Rathenow, Saksa)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 17.10.2013 asiassa R 1074/2012-4 tekemän päätöksen

— velvoittamaan vastaajana olevan viraston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: sanamerkki ”Tafel” luokkiin 39 ja 45 kuuluville palveluille — yhteisön tavaramerkki nro 8 985 541

Yhteisön tavaramerkin haltija: kantaja

Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Tiertafel Deutschland e.V.

Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan kanssa, mukaiset ehdottomat mitättömyysperusteet ja asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu kantajan vilpillinen mieli

Mitättömyysosaston ratkaisu: mitättömyysvaatimuksen hylkääminen

Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hyväksyminen ja tavaramerkin julistaminen mitättömäksi

Kanneperusteet: asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/44

Kanne 30.12.2013 — Meta Group v. Euroopan komissio

(Asia T-696/13)

2014/C 52/84

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: Meta Group Srl (Rooma, Italia) (edustajat: asianajajat A. Bartolini, V. Colcelli ja A. Formica)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— toteamaan, että vähennykset, joita Euroopan komissio teki Meta S.r.l:lle myönnettyjen tukien osalta, ovat lainvastaisia

— vastaavasti velvoittamaan komission maksamaan ylimääräiset 129 153,11 euroa viivästyskorkoineen

— velvoittamaan kyseisen viranomaisen korvaamaan kantajalle aiheutuneen vahingon.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanne on nostettu komission päätöksistä, joilla on vähennetty sellaisen tuen määrää, joka oli alun perin myönnetty hankkeille ”BCreative”, ”Take-It Up” ja ”Ecolink+” ja jota koskevat sopimukset on tehty kantajan ja vastaajan välillä osana ”Kilpailukyvyn ja innovaation puiteohjelma (CIP) (2007–2013)” -nimistä ohjelmaa.

Useita mainittuihin hankkeisiin liittyviä päätöksiä on riitautettu myös asioissa T-471/12, T-34/13 ja T-35/13, Meta Group vastaan komissio.

Nyt käsiteltävässä asiassa esitetyt oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin mainituissa asioissa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 24/33

Kanne 21.11.2013 — Ecolab USA v. SMHV (GREASECUTTER)

(Asia T-610/13)

2014/C 24/62

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Ecolab USA (St. Paul, Minnesota, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat G. Hasselblatt ja V. Töbelmann)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 5.9.2013 tekemän päätöksen (asia R 1704/2012-2) siltä osin kuin siinä hylätään kansainvälisen tavaramerkin nro 1103198 GREASECUTTER rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi koskeva hakemus

— velvoittamaan vastaajan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”GREASECUTTER” luokkiin 3 ja 5 kuuluvia tavaroita varten — kansainvälinen tavaramerkki nro W 1103198

Tutkijan päätös: Euroopan unionin nimeävän kansainvälisen tavaramerkin suojan epääminen

Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

Kanneperusteet: neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu
—

Kantaja väittää, että on rikottu asetuksen (EY) N:o 1258/1999 (1) 7 artiklan 4 kohtaa ja asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (2) 31 artiklaa yhdessä asetuksen (EY) N:o 1868/94 (3) 5 artiklan, asetuksen (EY) N:o 97/95 (4) 11 artiklan, asetuksen N:o 2236/2003 (5) 10 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 2237/2003 (6) 26 artiklan kanssa, koska rahoituksen ulkopuolelle on jätetty maksuja, vaikka edellytykset palkkion ja tuen myöntämiselle ovat täyttyneet, koska haetulle määrälle on maksettu vähimmäishinta.
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että Cedefopin virkaatekevän johtajan käyttäytyminen on vähintäänkin kyseenalaista, kun hän väittää, että on kyseenalaista, ovatko pyydettyjen asiakirjojen joukossa olevat KMS-ohjausryhmän kokouspöytäkirjat olleet koskaan olemassa, sillä hänen pitäisi olla tietoinen niiden olemassaolosta (tai siitä, että ne eivät ole olemassa), koska hän oli Cedefopin apulaisjohtaja sellaisen pitkän ajanjakson ajan (yhden vuoden ajan), jonka aikana tällaiset asiakirjat laadittiin. Se, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset tutkivat Cedefopin tilat, on tarpeen tällaisen käyttäytymisen takia.