YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)

17 päivänä toukokuuta 1995

Asia T-16/94

Dimitrios Benecos

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Ilmoitus avoimesta virasta — Avoimen viran taso — Hakemusten hylkääminen — Perustelut”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-335

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan kumottavaksi komission päätös hylätä kantajan hakemus Infrastruktuuri sisältäen televiestinnän; energia-ala sisältäen ydinturvallisuuden — nimisen yksikön I.E.4 päällikön virkaan KOM/106/92.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Infrastruktuuri sisältäen televiestinnän; energia-ala sisältäen ydinturvallisuuden — nimisen yksikön päällikön viran täyttämiseksi julkaistiin ilmoitus avoimena olevasta virasta (avointa virkaa koskeva ilmoitus). Ilmoituksessa oli seuraava täsmennys:”KOM/106/92 A3/A4/A5 I.E.4 BRY Infrastruktuuri sisältäen televiestinnän; energia-ala sisältäen ydinturvallisuuden-nimisen yksikön päällikkö, vastuualueenaan vastaitsenäistyneiden valtioiden tekninen avustaminen näillä aloilla. Ulkosuhteiden ja teknisten avustamistehtävien hyvä tuntemus, kyky ryhmän johtamiseen”. Kantaja, joka on palkkaluokan A3 virkamies, haki tätä virkaa. Kirjeessä 4.1.1993 hänelle ilmoitettiin neuvoa-antavan nimityskomitean katsovan, että avoimena oleva virka olisi sijoitettava tasolle A3 ja että jätettyjen hakemusten arvioinnin perusteella kantajan hakemusta ei voida ottaa huomioon tässä haussa.

Nimittävä viranomainen täytti viran 16.3.1993 henkilöstösiirtona ja ilmoitti kantajalle, että tämän hakemusta avoimeen virkaan ei ole voitu hyväksyä.

Ensimmäinen kanneperuste, jossa vedotaan avointa virkaa koskevan ilmoituksen määräysten rikkomiseen

Avointa virkaa koskevan ilmoituksen tehtävänä on yhtäältä antaa kiinnostuneille tietoa niin täsmällisesti kuin mahdollista avoinna olevan viran hoidon edellyttämistä vaatimuksista, jotta heillä on mahdollisuus arvioida sitä, onko heillä aihetta hakea virkaa, ja toisaalta ilmoituksen tehtävänä on vahvistaa oikeudellinen viitetausta, jonka perusteella nimittävä viranomainen tekee hakijoiden ansioiden vertailuarvion, josta määrätään henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohdassa (18 kohta).

Viittaukset: asia C-343/87, Culin v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 7.2.1990 (Kok. 1990, s. I-225, 19 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa esitettiin riittävän täsmällisesti vaatimukset eri hakijoiden ansioita koskevan vertailuarvion tekemiseksi ja kantajan hakemuksen hylkäämisen perustelemiseksi sillä.

Toinen kanneperuste, jossa vedotaan perusteluvelvollisuuden rikkomiseen

Jos nimittävä viranomainen päättää hylätä hakemuksen, sillä on velvollisuus perustella päätöksensä viimeistään siinä vaiheessa, kun sen päätöstä vastaan esitetään vastalause; valintaan perustuvien ylennysten ja henkilöstösiirtojen osalta on riittävää, että vastalauseen hylkäämisperusteet koskevat niiden laillisuusedellytysten olemassaoloa, jotka henkilöstösääntöjen mukaisesti ovat säännönmukaisen menettelyn edellytyksenä (31 kohta).

Viittaukset: asia T-25/92, Vela Palacios v. talous-ja sosiaalikomitea, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 3.3.1993 (Kok. 1993, s. II-201, 22 kohta).

Perustelun riittävyyttä arvioitaessa perustelu on sijoitettava siihen asiayhteyteen, jossa valituksenalainen päätös on tehty (33 kohta).

Viittaukset: asia C-350/88, Delacre ym. v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 14.2.1990 (Kok. 1990, s. I-395, 16 kohta); asia T-26/90, Finsider v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 5.6.1992 (Kok. 1992, s. II-1789,72 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että kantajan hakemuksen hylkäämispäätöksestä puuttuvat täysin perustelut; vastalauseen hylkäämispäätöksestä sen sijaan todetaan, että ”virantäyttömenettelyssäja hyväksytyn hakijan nimityksessä noudatettiin kaikkia henkilöstösäännöissä tätä varten määrättyjä edellytyksiä” ja että päätös ”on tehty ilman epäsäännönmukaisuuksia”. Tämä perustelu sijoittuu neuvoa-antavan nimityskomitean antaman lausunnon yhteyteen, josta ilmenee noudatetun niitä laillisuusedellytyksiä, jotka henkilöstösääntöjen mukaisesti ovat säännönmukaisen menettelyn edellytyksenä, koska lausunnossa viitataan jokaisen hakijan, siis myös kantajan ja muiden hakijoiden, hakemuksen ja henkilökohtaisen asiakirjavihon arviointiin.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että päätöstä rasittaa perustelujen riittämättömyys, koska nimittävä viranomainen on viimeistään vastalauseen hylkäämispäätöksessään laiminlyönyt esittää tapauskohtaisen ja asian kannalta merkityksellisen perustelun sille, miksi kantajan hakemus hylättiin, vaikka päätöksestä eivät perustelut täysin puutukaan (35 kohta).

Viittaukset: asia T-52/90, Volger v. parlamentti, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 12.2.1992 (Kok. 1992, s. II-121); edellä mainittu asia Vela Palacios v. talous-ja sosiaalikomitea, 25 kohta; asiat T-18/92 ja T-68/92, Coussios v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 23.2.1994 (Kok. H. 1994, s. II-171).

Jos perustelut eivät täysin puutu, mutta ovat kuitenkin riittämättömät, lisätäsmennyksiä voidaan esittää käsiteltäessä asiaa tuomioistuimessa.

Viittaukset: edellä mainittu asia Vela Palacios v. talous-ja sosiaalikomitea, 27 kohta.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että vastineessaan komissio on täsmentänyt ne perusteet, joiden vuoksi se on hylännyt kantajan hakemuksen ja että riittämättömiä perusteluita koskeva kanneperuste on siten rauennut niiden selvitysten johdosta, jotka komissio on antanut käsiteltäessä asiaa tuomioistuimessa (37 ja 38 kohta).

Viittaukset: edellä mainittu asia Vela Palacios v. talous-ja sosiaalikomitea, 26 kohta.

Kolmas kanneperuste, jossa vedotaan henkilöstösääntöjen 5, 29 ja 45 artiklan sekä sen liitteen I rikkomiseen ,

Kantajan 19.7.1988 tehtyä päätöstä vastaan muotoilemat väitteet koskevat sitä, että tapahtuneessa menettelyssä kyseisellä päätöksellä on aikaan saatu se, että osaston päällikön virka on erotettu palkkaluokasta A3, millä on mahdollistettu viralle määrättävän tason vahvistaminen vasta sen jälkeen, kun on saatu tieto siitä, ketkä ovat hakijoita, jolloin viran taso voidaan määrätä hakijoiden perusteella; tällöin on mahdollista tarpeen vaatiessa syrjäyttää eräät hakijat ja suosia toisia heistä (46 kohta).

Koska kantaja on virkamies palkkaluokassa A3, johon avoin virkakin on sijoitettu, hän ei voi väittää, että tässä asiassa on rikottu hänen vahingokseen viran ja palkkaluokan vastaavuuden periaatetta ja että avoimen viran palkkaluokan sijoittaminen tasolle, joka ei vastaa viran merkittävyyttä, olisi saanut aikaan sen, ettei nimittävällä viranomaisella ollut velvollisuutta ottaa huomioon kantajan hakemusta.

Koska kantaja ei väitä, että hänen ansionsa olisivat nimitetyn hakijan ansioita paremmat tai että hän täyttäisi tätä paremmin avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa asetetut edellytykset, hänen esittämänsä perustelut ansioistaan ja kokemuksestaan — siinäkään oletetussa tapauksessa, että ne olisivat poikkeukselliset — eivät osoita ilmeisen arviointivirheen olemassaoloa (50 kohta).

”Kuuden päivän menettelyksi” kutsuttu menettely ei loukkaa komission päätösten kollegisuutta, koska siinä ainoastaan korvataan kirjallinen menettely suullisella käsittelyllä ja koska komissaarien kollegio tekee päätöksensä yksimielisesti (51 kohta).

Oikeudenkäyntikulut

Ottaen huomioon, että valituksenalaista päätöstä rasitti perusteluiden riittämättömyys vastalauseen hylkäämisvaiheessa ja että tämä korjattiin vasta oikeudenkäyntimenettelyn yhteydessä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että komissio on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut (55 kohta).

Ratkaisu:

1) Kanne hylätään.