Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kumoamiskanne — Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt — Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet — Biosidituotteita koskeva asetus — Tuottajan nostama kanne — Tutkimatta jättäminen — (EY 230 artiklan neljäs kohta; komission asetus N:o 1896/2000)

2. Kumoamiskanne — Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt — Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet — Biosidituotteista annettu direktiivi — Direktiivi ei ole luonteeltaan sellainen, että siinä yksilöitäisiin biosidituotteiden tuottaja kyseisiä tuotteita koskevan asetuksen osalta — (EY 230 artiklan neljäs kohta; komission asetus N:o 1896/2000; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/8/EY)

3. Kumoamiskanne — Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt — Kumoamiskannetta ei voida nostaa yhteisöjen tuomioistuimissa vaikka kansallisiin menettelysääntöihin liittyisikin ylitsepääsemätön este — (EY 230 artiklan neljäs kohta)

Tiivistelmä

1. Se, että biosidituotteista annetun direktiivin 98/8/EY 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun ohjelman ensimmäisestä vaiheesta annetussa

asetuksessa N:o 1896/2000

annetaan kaikille tuottajille ja kaikille formuloijille mahdollisuus vanhojen tehoaineiden ja kyseisiä tehoaineita sisältävien biosidivalmisteiden markkinoille saattamisen jatkamiseen tai sen aloittamiseen siinä valmisteryhmässä tai niissä valmisteryhmissä, joissa komissio on hyväksynyt vähintään yhden ilmoituksen, ei ole ristiriidassa sen kanssa, että kyseinen asetus on osoitettu kaikille, joilla on intressi vanhojen tehoaineiden ja näitä aineita sisältävien biosidituotteiden tunnistamiseen ja ilmoittamiseen, eikä ainoastaan toimijoille, jotka ovat saattaneet ennen 14.5.2000 markkinoille vanhoja tehoaineita sisältävän biosidituotteen. Näistä kahdesta seikasta ei nimittäin voida päätellä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi erottanut toisistaan abstraktin luokan, joka muodostuu kaikista toimijoista, joilla on intressi tunnistamiseen ja ilmoittamiseen, ja luokan, joka muodostuu sellaisten toimijoiden täsmällisesti todettavissa olevasta ja suljetusta ryhmästä, joiden ilmoituksen komissio on hyväksynyt, ja että tällaisen erottelun johdosta pitäisi katsoa, että asetus koskee ilmoittajia erikseen.

Tältä osin yleisesti sovellettava säädös, kuten asetus, voi koskea luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä erikseen vain, jos se vaikuttaa niihin niille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella nämä toimijat erottuvat kaikista muista ja ne voidaan siten yksilöidä samalla tavalla kuin se, jolle päätös on osoitettu. Asetusta N:o 1896/2000 sovellettiin sen antamisajankohtana kuitenkin lähtökohtaisesti määräämättömään joukkoon taloudellisia toimijoita, joilla oli intressi ilmoittamiseen, eikä suinkaan niiden taloudellisten toimijoiden suljettuun ryhmään, joiden ilmoituksen komissio oli hyväksynyt.

ks. 33 ja 34 kohta

2. Biosidituotteista annetun direktiivin 98/8/EY

23 perustelukappaleessa

ei anneta biosidituotteiden tuottajalle kyseisen direktiivin 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun ohjelman ensimmäistä vaihetta koskevan

asetuksen N:o 1896/2000 antamismenettelyyn liittyviä menettelyllisiä oikeuksia. Tässä säännöksessä nimittäin säädetään vain, että direktiivin täytäntöönpano, sen liitteiden mukauttaminen teknisen ja tieteellisen tietämyksen kehitykseen ja tehoaineiden sisällyttäminen asianmukaisiin liitteisiin vaatii tiivistä yhteistyötä komission, jäsenvaltioiden ja hakijoiden välillä ja että biosidituotteita käsittelevän pysyvän komitean menettelyä sovellettaessa tämä menettely tarjoaa sopivan perustan yhteistyölle. Tällainen säännös ei kuitenkaan ole omiaan yksilöimään tällaista tuottajaa kyseessä olevan asetuksen osalta.

ks. 44 kohta

3. Yhteisöjen tuomioistuimissa ei voitaisi nostaa suoraa kumoamiskannetta siinäkään tapauksessa, että sen jälkeen, kun yhteisöjen tuomioistuimet ovat konkreettisesti tutkineet kansallisia menettelysääntöjä, voitaisiin osoittaa, että näiden menettelysääntöjen mukaan yksityinen oikeussubjekti ei voi nostaa kannetta, jolla se voisi riitauttaa riidanalaisen yhteisön toimen pätevyyden. Tällainen järjestelmä nimittäin edellyttäisi kussakin konkreettisessa tilanteessa, että yhteisöjen tuomioistuimet tutkivat ja tulkitsevat kansallista prosessioikeutta, mikä ylittäisi toimivallan, joka niillä on yhteisön tointen laillisuusvalvonnan alalla.

ks. 58 kohta