ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Kun on kyse tarkkuutta koskevasta vaatimuksesta, joka sen näytön, jota edellytetään yhteisöveron hyvityksen saamiseksi muuhun jäsenvaltioon kuin siihen, jossa osingonsaaja on yleisesti verovelvollinen, sijoittautuneen pääomayhtiön maksamien osinkojen osalta, on täytettävä, EY 56 ja EY 58 artikla ovat esteenä sellaisen säännöksen soveltamiselle, kuten Saksan 7.9.1990 annetun tuloverolain, sellaisena kuin se on muutettuna 13.9.1993 annetulla lailla, 36 §:n 2 momentin toisen virkkeen 3 kohdan neljännen virkkeen b alakohta, jonka mukaan näytön, joka tällaisen osingonsaajan on esitettävä, tarkkuusasteen ja esittämismuodon on oltava samat kuin silloin, kun osinkoja jakava yhtiö on sijoittautunut osingonsaajan verotusjäsenvaltioon. Viimeksi mainitun jäsenvaltion veroviranomaisilla on oikeus vaatia kyseistä osingonsaajaa antamaan selvitykset, joiden perusteella veroviranomaisten on mahdollista tarkistaa selvällä ja täsmällisellä tavalla, täyttyvätkö kansallisessa lainsäädännössä yhteisöveron hyvityksen saamiselle asetetut edellytykset, eivätkä ne voi arvioida yhteisöveron hyvityksen määrää.
1)

Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY 56 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa luonnollisten henkilöiden tuloverosta annetun lain (Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Singulares) 130 §:ää, jossa edellytetään, että ulkomailla asuvat verovelvolliset nimeävät veroedustajan Portugalissa, kun ne saavat tuloa, josta on jätettävä veroilmoitus.
1)

Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 3.3.1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY, mukaisia velvoitteitaan, koska seuraavien säännösten asianmukaisen ja täysimääräisen täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä ei ole toteutettu: — Flanderin hallintoalueen lainsäädännön osalta direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna 26.5.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/35/EY, 4 artiklan 2 ja 3 kohta luettuina yhdessä kyseisen direktiivin liitteiden II ja III kanssa — Vallonian hallintoalueen lainsäädännön osalta direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, 4 artiklan 1 kohta, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin liitteessä I olevien 8 kohdan a alakohdan ja 18 kohdan a alakohdan kanssa, sekä saman direktiivin 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalueen lainsäädännön osalta direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, 4 artiklan 2 ja 3 kohta, luettuina yhdessä liitteiden II ja III kanssa, sekä liite III itsessään.
3)

EY 49 artikla, jota vastaa nykyään SEUT 56 artikla, on esteenä pääasioissa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa tuomioistuimia kääntäjinä avustavien asiantuntijoiden luetteloon merkitsemiselle on asetettu pätevyyttä koskevia vaatimuksia mutta jonka mukaan henkilö, jota asia koskee, ei voi saada tietoonsa häntä koskevan päätöksen perusteluja eikä voi hakea päätökseen tehokkaasti muutosta tuomioistuimessa päätöksen laillisuuden tutkimiseksi ja erityisesti sen varmistamiseksi, että on noudatettu unionin oikeudesta johtuvaa vaatimusta siitä, että muissa jäsenvaltioissa hankittu ja tunnustettu pätevyys otetaan asianmukaisesti huomioon.
1)

Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 28.2.2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 214/2007, 308 a–308 c artiklaa on tulkittava niin, ettei niiden kanssa ole ristiriidassa se, että Euroopan komissio voi tehdä päätöksen, jolla suljetaan talouden toimija tariffikiintiön ulkopuolelle siksi, että kyseinen kiintiö on käytetty loppuun jo sen avaamispäivänä, joka osuu sunnuntaille, jolloin tullitoimipaikat ovat suljettuina siinä jäsenvaltiossa, johon kyseessä oleva talouden toimija on sijoittautunut.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 55/11

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 9.12.2010 (Hof van Cassatie van Belgiën (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Vlaamse Gemeenschap v. Maurits Baesen

(Asia C-296/09) (1)

(Sosiaaliturva - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - Asetuksen 13 artiklan 2 kohdan d alakohta - Virkamiehenä pidettävän henkilön käsite - Julkiselimen kanssa tehty työsopimus)

2011/C 55/17

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hof van Cassatie van België

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Vlaamse Gemeenschap

Vastaaja: Maurits Baesen

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Hof van Cassatie van België — Sosiaaliturvajärjestelmän soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2) 13 artiklan 2 kohdan a ja d alakohdan tulkinta — Virkamiehet ja sellaisina pidettävät henkilöt — Määritelmä — Julkiselimen kanssa työsopimuksen tehnyt henkilö

Tuomiolauselma

Se, mitä sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheisiinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna 12.5.1981 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1390/81, 13 artiklan 2 kohdan d alakohdassa olevilla käsitteillä ”virkamies” ja ”sellaisina pidettävät henkilöt” tarkoitetaan, määritetään yksinomaan sen jäsenvaltion kansallisen oikeuden perusteella, johon työnantajana toimiva hallinto kuuluu, ja pääasian vastaajan tilanteessa oleva henkilö, joka kuuluu jäsenvaltiossa osittain virkamiesten sosiaaliturvajärjestelmään ja osittain palkattujen työntekijöiden sosiaaliturvajärjestelmään, voi olla asetuksen N:o 1408/71 13 artiklan 2 kohdan d alakohdan säännösten mukaisesti ainoastaan sen jäsenvaltion lainsäädännön alainen, johon hänen työnantajanaan toimiva hallinto kuuluu.

(1) EUVL C 267, 7.11.2009.
2)

Asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu 16.2.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/5 8 artiklaa on tulkittava siten, että vastaanottava jäsenvaltio voi vapaasti asettaa siellä asianajajaluetteloon merkityille asianajajille, jotka ovat — joko kokoaikaisesti tai osa-aikaisesti — työsuhteessa toiseen asianajajaan, asianajajien muodostamaan yhtymään tai yhteisöön tai julkiseen tai yksityiseen yritykseen, sellaisia rajoituksia, jotka koskevat asianajajan ammatin harjoittamista samanaikaisesti kyseisten työtehtävien kanssa, edellyttäen, että näillä rajoituksilla ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen eturistiriitojen ehkäisemisen tavoitteen saavuttamiseksi ja että niitä sovelletaan kaikkiin asianajajiin, jotka kyseisessä jäsenvaltioissa on merkitty asianajajaluetteloon.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 13/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 11.11.2010 (Bundespatentgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Hogan Lovells International LLP v. Bayer CropScience AG

(Asia C-229/09) (1)

(Patenttioikeus - Kasvinsuojeluaineet - Asetus (EY) N:o 1610/96 - Direktiivi 91/414/ETY - Kasvinsuojeluaineiden lisäsuojatodistus - Todistuksen myöntäminen tuotteelle, jolle on myönnetty väliaikainen markkinoille saattamista koskeva lupa)

2011/C 13/16

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundespatentgericht

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Hogan Lovells International LLP

Vastaaja: Bayer CropScience AG

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundespatentgericht — Kasvinsuojeluaineiden lisäsuojatodistuksen käyttöön ottamisesta 23.7.1996 annetun neuvoston asetuksen N:o 1610/96 (EYVL L 198, s. 30) 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan tulkinta — Lisäsuojatodistuksen saamisen edellytykset — Mahdollisuus antaa kyseinen todistus direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti annetun markkinoille saattamista koskevan väliaikaisen luvan perusteella — Tehoaine jodosulfuron

Tuomiolauselma

Kasvinsuojeluaineiden lisäsuojatodistuksen käyttöön ottamisesta 23.7.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1610/96 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että sen vastaista ei ole lisäsuojatodistuksen myöntäminen kasvinsuojeluaineelle, jolle on myönnetty kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 23.2.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 396/2005, 8 artiklan 1 kohdan perusteella voimassa oleva markkinoille saattamista koskeva lupa.

(1) EUVL C 220, 12.9.2009.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 20 artiklan ensimmäistä kohtaa ja 138 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että liiketoimen katsominen yhteisöluovutukseksi tai yhteisöhankinnaksi ei voi riippua siitä, onko siinä noudatettu määräaikaa, jonka kuluessa tavaran kuljetuksen luovutusjäsenvaltiosta määränpääjäsenvaltioon on alettava tai päätyttävä. Direktiivin 2 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohdassa tarkoitetussa uuden kulkuneuvon hankinnan erityistilanteessa se, onko liiketoimi yhteisön sisäinen liiketoimi, on ratkaistava sellaisen kokonaisarvioinnin perusteella, jossa otetaan huomioon kaikki objektiiviset olosuhteet ja myös hankkijan aikomus, jos sitä tukevat sellaiset objektiiviset seikat, joiden perusteella voidaan yksilöidä jäsenvaltio, jossa tavaran loppukäyttö on suunniteltu toteutuvaksi.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 346/14

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 28.10.2010 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Volvo Car Germany GmbH v. Autohof Weidensdorf GmbH

(Asia C-203/09) (1)

(Direktiivi 86/653/ETY - Itsenäiset kauppaedustajat - Edustussopimuksen päättäminen päämiehen toimesta - Kauppaedustajan oikeus hyvitykseen)

2010/C 346/22

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Volvo Car Germany GmbH

Vastaaja: Autohof Weidensdorf GmbH

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Jäsenvaltioiden itsenäisiä kauppaedustajia koskevan lainsäädännön yhteensovittamisesta 18.12.1986 annetun neuvoston direktiivin 86/653/ETY (EYVL L 382, s. 17) 18 artiklan a alakohdan tulkinta — Edustussopimuksen päättäminen päämiehen toimesta — Kauppaedustajan oikeus hyvitykseen — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään tämän oikeuden menettämisestä tilanteessa, jossa kauppaedustajan sopimusrikkomus oikeuttaa edustussopimuksen päättämiseen välittömästi, vaikka tämä sopimusrikkomus tapahtuu edustussopimuksen irtisanomisen ja sopimuksen päättymisen välisenä aikana ja vaikka päämies on saanut tiedon sopimusrikkomuksesta vasta sopimuksen päättymisen jälkeen

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden itsenäisiä kauppaedustajia koskevan lainsäädännön yhteensovittamisesta 18.12.1986 annetun neuvoston direktiivin 86/653/ETY 18 artiklan a alakohta on esteenä sille, että itsenäinen kauppaedustaja ei saa asiakaskuntahyvitystään tilanteessa, jossa päämies osoittaa kyseisen kauppaedustajan syyllistyneen sopimusrikkomukseen, joka on tapahtunut sen jälkeen, kun sopimuksen irtisanominen irtisanomisaikaa noudattaen on annettu tiedoksi mutta ennen irtisanomisajan päättymistä, ja joka olisi oikeuttanut kyseessä olevan sopimuksen päättämiseen välittömästi.

(1) EUVL C 180, 1.8.2009.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 317/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 30.9.2010 (Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I:n (Puolan tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Oasis East sp z o.o. v. Minister Finansów

(Asia C-395/09) (1)

(Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Direktiivi 2006/112/EY - Uuden jäsenvaltion liittyminen - Oikeus vähentää ostoihin sisältyvä arvonlisävero - Kansallinen säännöstö, jossa evätään oikeus vähentää tiettyihin palveluihin liittyvä vero - Veroparatiisiksi luokitellulle alueelle sijoittautuneet kauppakumppanit - Jäsenvaltioilla oleva mahdollisuus pitää voimassa vähennysoikeuden rajoitussäännöksiä kuudennen arvonlisäverodirektiivin voimaantulohetkellä)

2010/C 317/19

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Oasis East sp z o.o.

Vastaaja: Minister Finansów

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Naczelny Sąd Administracyjny — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 17 artiklan 6 kohdan ja yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EYVL L 347, s. 1) 176 artiklan tulkinta — Jo ennen jäsenvaltion liittymistä voimassa ollut kansallinen säännöstö, jossa evätään mahdollisuus vähentää sellaisiin palvelusuorituksiin liittyvä vero, joista maksetaan oikeussubjektille, jonka asuinpaikka, kotipaikka tai keskushallinto on jollakin veroparatiisiksi katsotulla alueella

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 17 artiklan 6 kohtaa, jonka säännökset on asiasisällöltään sisällytetty yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 176 artiklaan, on tulkittava siten, ettei siinä sallita kyseisessä jäsenvaltiossa kuudennen direktiivin 77/388 voimaan tullessa sovelletun sellaisen kansallisen lainsäädännön voimassa pitämistä, jossa evätään yleisesti oikeus vähentää ostoihin sisältynyt arvonlisävero sellaisten tuontipalvelujen hankinnoista, jotka on välittömästi tai välillisesti maksettu toimijalle, joka on sijoittautunut mainitussa lainsäädännössä veroparatiisiksi luokiteltuun valtioon tai tällaiseksi luokitellulle alueelle.

(1) EUVL C 312, 19.12.2009.
2)

Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 14 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa säädetään, että jos unionin tullialueelle tuodun tavaran tariffiluokittelussa on tehty virhe, tämän johdosta määrätään sakko, jonka määrä vastaa sovellettavien polkumyyntitullien kokonaismäärää, kunhan tämän sakon määrä on määritetty vastaavalla tavalla kuin kansallisen oikeuden vastaavanlaatuisessa ja vakavuudeltaan samanlaisessa rikkomisessa ja kunhan tämän määrittämistavan johdosta seuraamus on tehokas, oikeasuhteinen ja varoittava, minkä arvioiminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.
1)

Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan liitteessä IV olevan 5 luvun 1 kohtaa on tulkittava siten, että tutkittaessa sitä, onko siinä tarkoitetut vientimuodollisuudet täytetty, sillä, onko tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 15.12.2000 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2787/2000, 448 artiklassa säädetyt toimet toteutettu, ei ole merkitystä silloinkaan, kun on laadittu rahtimanifesti.
1)

Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteessä olevan, määräaikaista työtä koskevan 18.3.1999 tehdyn puitesopimuksen 8 lausekkeen 3 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jolla poistettiin työnantajan velvollisuus ilmoittaa poissa olevien työntekijöiden sijaistamiseksi tehdyissä määräaikaisissa työsopimuksissa sijaistettujen työntekijöiden nimi sekä heidän sijaistamisensa syy ja jossa säädetään ainoastaan, että tällaisten määräaikaisten sopimusten on oltava kirjallisia ja että niissä on ilmoitettava syy tällaisten sopimusten solmimiselle, jos nämä uudet edellytykset kompensoidaan muiden takuiden antamisella tai suojakeinojen toteuttamisella tai jos ne koskevat ainoastaan määräaikaisen työsopimuksen tehneiden työntekijöiden rajoitettua ryhmää, mistä varmistuminen on ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen tehtävä.
C 161/11

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.4.2010 (Symvoulio tis Epikrateiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Dimos Agiou Nikolaou — Kriti v. Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon

(Asia C-82/09) (1)

(Asetus (EY) N:o 2152/2003 - Metsien ja ympäristövuorovaikutusten seuranta unionissa - Määritelmät - Käsitteet metsä ja muu puustoinen maa - Soveltamisala)

(2010/C 161/15)

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Symvoulio tis Epikrateias

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Dimos Agiou Nikolaou — Kriti

Vastaaja: Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Symvoulio tis Epikrateias — Metsien ja ympäristövuorovaikutusten seurannasta yhteisössä (Forest Focus) 17.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2152/2003 (EUVL L 324, s. 1) 3 artiklan a ja b alakohdan tulkinta — Käsitteet metsä ja muu puustoinen maa — Asetuksessa olevat erilaiset määritelmät

Tuomiolauselma

Metsien ja ympäristövuorovaikutusten seurannasta yhteisössä (Forest Focus) 17.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2152/2003 3 artiklan a ja b alakohdan säännöksiä, joissa määritetään kyseistä asetusta varten käsitteet metsä ja puustoinen maa, on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansallisille säännöksille, joihin sisältyy erilaisia määritelmiä näistä käsitteistä, sikäli kuin kyse on toimista, joita tällä asetuksella ei säännellä

(1) EUVL C 102, 1.5.2009.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 179/11

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 20.5.2010 (Okresní soud v Chebun (Tšekin tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Česká podnikatelská pojišťovna, a.s., Vienna Insurance Group v. Michal Bilas

(Asia C-111/09) (1)

(Asetus (EY) N:o 44/2001 - Kanne, jonka vakuutuksenantaja on nostanut kotipaikkansa tuomioistuimessa ja jossa vaaditaan vakuutuksenottajaa, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, maksamaan vakuutusmaksu - Vastaajan vastaaminen asiassa tuomioistuimessa, jossa kanne on nostettu - Toimivallan kiistämättä jättäminen ja aineellinen puolustautuminen - Toimivallan perustava vastaaminen asiassa)

2010/C 179/17

Oikeudenkäyntikieli: tšekki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Okresní soud v Chebu

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Česká podnikatelská pojišťovna, a.s., Vienna Insurance Group

Vastaaja: Michal Bilas

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Okresní soud v Chebu — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2001, L 12, s. 1) 13 artiklan 1 kohdan ja 24 ja 26 artiklan tulkinta — Toimivalta vakuutusta koskevissa asioissa — Kanne, jossa vaaditaan vakuutuksenottajaa, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa kuin vakuutuksenantajan kotipaikka, maksamaan vakuutusmaksu — Vakuutuksenottajan aineellinen puolustautuminen vakuutuksenantajan kotipaikan tuomioistuimessa

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 24 artiklaa on tulkittava siten, että tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi on saatettu asia noudattamatta tämän asetuksen II luvun 3 jakson sääntöjä, on katsottava olevan toimivaltainen, kun vastaaja vastaa asiassa eikä esitä väitettä tuomioistuimen toimivallan puuttumisesta, sillä tällaista vastaamista asiassa on pidettävä hiljaisena sopimuksena toimivaltaisesta tuomioistuimesta.

(1) EUVL C 141, 20.6.2009.
1)

Henkilö, joka on pääasian kantajan tilanteen kaltaisessa tilanteessa, on assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tehdyn, Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella perustetun assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu työntekijä, kunhan kyseessä oleva palkkatyö on aitoa ja todellista. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on tehdä tarvittavat tosiseikkojen tarkastukset arvioidakseen, onko sen käsiteltävänä olevassa asiassa kyse tällaisesta työstä.
3)

Direktiivin 89/104, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyllä sopimuksella, 7 artiklaa on tulkittava siten, että tavaramerkin haltijalla ei ole oikeutta kieltää mainostajaa mainostamasta kyseisen tavaramerkin kanssa samanlaisen tai samankaltaisen merkin, jonka mainostaja on valinnut avainsanaksi internetin indeksointipalvelussa ilman tavaramerkin haltijan suostumusta, perusteella sellaisten tavaroiden jälleenmyyntiä, jotka tämä haltija on valmistanut ja jotka se tai sen suostumuksella joku muu on saattanut markkinoille ETA:ssa, ellei ole olemassa mainitun artiklan 2 kohdassa tarkoitettua perusteltua aihetta — kuten mainitun merkin käyttö joko sillä tavoin, että se saa ajattelemaan, että jälleenmyyjä ja tavaramerkin haltija ovat taloudellisesti sidoksissa, tai sillä tavoin, että se vahingoittaa vakavasti tavaramerkin mainetta, joka oikeuttaisi mainitun haltijan vastustamaan mainostamista. Kansallisen tuomioistuimen, jonka tehtävänä on arvioida, onko sen käsiteltävänä olevassa asiassa tällaista perusteltua aihetta: — ei pidä todeta pelkästään sillä perusteella, että mainostaja käyttää toisen tavaramerkkiä lisäämällä siihen ilmaisun, jonka mukaan kyseinen tuote on jälleenmyyntitavara, kuten ”käytettyjä tavaroita”, että mainos saa ajattelemaan, että jälleenmyyjä ja tavaramerkin haltija ovat keskenään taloudellisesti sidoksissa, tai että se vahingoittaa vakavasti tavaramerkin mainetta — on myönnettävä tällaisen perustellun aiheen olemassaolo, kun jälleenmyyjä on poistanut ilman tavaramerkin, jota se käyttää mainostaessaan jälleenmyyntiään, haltijan suostumusta sen valmistamista ja liikkeeseen laskemista tuotteista maininnan tästä tavaramerkistä ja korvannut tämän maininnan jälleenmyyjän nimen sisältävällä merkinnällä ja tehnyt tällä tavoin mainitusta tavaramerkistä tunnistamattoman, ja — on katsottava, ettei toisen tavaramerkillä varustettujen käytettyjen tavaroiden myyntiin erikoistunutta jälleenmyyjää voida kieltää käyttämästä tätä tavaramerkkiä ilmoittaakseen yleisölle jälleenmyyntitoiminnastaan, joka sisältää mainitulla tavaramerkillä varustettujen käytettyjen tavaroiden myynnin lisäksi muiden käytettyjen tavaroiden myynnin, ellei näiden muiden tuotteiden jälleenmyynti niiden määrän, esittämisen tai heikon laadun vuoksi heikennä merkittävästi sitä kuvaa, jonka tavaramerkin haltija on onnistunut tavaramerkistään luomaan.