Asia C‑331/14

Petar Kezić, s.p., Trgovina Prizma

vastaan

Slovenian valtio

(Vrhovno sodišče Republike Slovenijen esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Kuudes direktiivi 77/388/ETY — 2 artiklan 1 alakohta ja 4 artiklan 1 kohta — Verovelvollisuus — Kiinteistöjen vaihdanta — Itsenäistä yritystoimintaa harjoittavan luonnollisen henkilön yksityisomaisuuteen kuuluvien tonttien myynti — Verovelvollinen, joka toimii tässä ominaisuudessaan”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 9.7.2015

Verolainsäädännön yhdenmukaistaminen – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Verolliset liiketoimet – Itsenäisen yrittäjän yksityisomaisuudeksi kirjattujen tonttien myynti – Kuuluminen verollisiin liiketoimiin – Edellytys

(Neuvoston direktiivin 77/388 2 artiklan 1 alakohta ja 4 artiklan 1 ja 2 kohta)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388 2 artiklan 1 alakohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa verovelvollinen on ostanut tontteja, joista osa on kirjattu hänen yksityisomaisuudekseen ja osa hänen liikeomaisuudekseen, ja jossa hän on verovelvollisen ominaisuudessaan rakennuttanut tonttien yhdessä muodostamalle alueelle kauppakeskuksen ja myöhemmin myynyt sekä kauppakeskuksen että tontit, joilla tämä rakennus sijaitsee, tämän verovelvollisen yksityisomaisuudeksi kirjattujen tonttien myynnistä on kannettava arvonlisäveroa, koska verovelvollinen on tämän liiketoimen yhteydessä toiminut verovelvollisen ominaisuudessaan.

Koska verovelvollisen suorittamat vastikkeelliset liiketoimet ovat lähtökohtaisesti arvonlisäveron alaisia verovelvollisen toimiessa tässä ominaisuudessaan, verovelvollisen yksityisomaisuuteen kuuluvan tontin myynti ei jää arvonlisäverotuksen ulkopuolelle pelkästään sillä perusteella, että tontti on kirjattu tämän verovelvollisen yksityisomaisuuteen, vaan tämä edellyttää lisäksi myös sitä, ettei kyseessä olevan verovelvollisen suorittama tällainen myynti liity hänen taloudellisen toimintansa harjoittamiseen vaan hänen yksityisomaisuutensa hoitoon ja hallintoon.

Tältä osin on sinänsä totta, ettei pelkästään sitä, että omistaja käyttää omistusoikeuttaan, voida sellaisenaan pitää taloudellisena toimintana. Rakennettavan tontin myynnin osalta asian arvioinnissa on sen sijaan merkitystä sillä seikalla, että asianomainen taho on ryhtynyt aktiivisiin toimiin kiinteistöjen markkinoinnissa käyttämällä samankaltaisia keinoja kuin ne, joita kuudennen direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tuottaja, kauppias tai palvelujen suorittaja käyttää ja jotka voivat olla muun muassa maa-alueiden kunnostustöitä sekä tunnettujen markkinointikeinojen toteuttamista. Tällaiset toimet eivät nimittäin yleensä kuulu yksityisomaisuuden hallinnointiin, joten rakennusmaan myyntiä ei tällaisessa tilanteessa voida pitää vain omistajan omistusoikeuden käyttönä.

(ks. 22–24 ja 28 kohta sekä tuomiolauselma)

Asia C‑331/14

Petar Kezić, s.p., Trgovina Prizma

vastaan

Slovenian valtio

(Vrhovno sodišče Republike Slovenijen esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Kuudes direktiivi 77/388/ETY — 2 artiklan 1 alakohta ja 4 artiklan 1 kohta — Verovelvollisuus — Kiinteistöjen vaihdanta — Itsenäistä yritystoimintaa harjoittavan luonnollisen henkilön yksityisomaisuuteen kuuluvien tonttien myynti — Verovelvollinen, joka toimii tässä ominaisuudessaan”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 9.7.2015

Verolainsäädännön yhdenmukaistaminen – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Verolliset liiketoimet – Itsenäisen yrittäjän yksityisomaisuudeksi kirjattujen tonttien myynti – Kuuluminen verollisiin liiketoimiin – Edellytys

(Neuvoston direktiivin 77/388 2 artiklan 1 alakohta ja 4 artiklan 1 ja 2 kohta)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388 2 artiklan 1 alakohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa verovelvollinen on ostanut tontteja, joista osa on kirjattu hänen yksityisomaisuudekseen ja osa hänen liikeomaisuudekseen, ja jossa hän on verovelvollisen ominaisuudessaan rakennuttanut tonttien yhdessä muodostamalle alueelle kauppakeskuksen ja myöhemmin myynyt sekä kauppakeskuksen että tontit, joilla tämä rakennus sijaitsee, tämän verovelvollisen yksityisomaisuudeksi kirjattujen tonttien myynnistä on kannettava arvonlisäveroa, koska verovelvollinen on tämän liiketoimen yhteydessä toiminut verovelvollisen ominaisuudessaan.

Koska verovelvollisen suorittamat vastikkeelliset liiketoimet ovat lähtökohtaisesti arvonlisäveron alaisia verovelvollisen toimiessa tässä ominaisuudessaan, verovelvollisen yksityisomaisuuteen kuuluvan tontin myynti ei jää arvonlisäverotuksen ulkopuolelle pelkästään sillä perusteella, että tontti on kirjattu tämän verovelvollisen yksityisomaisuuteen, vaan tämä edellyttää lisäksi myös sitä, ettei kyseessä olevan verovelvollisen suorittama tällainen myynti liity hänen taloudellisen toimintansa harjoittamiseen vaan hänen yksityisomaisuutensa hoitoon ja hallintoon.

Tältä osin on sinänsä totta, ettei pelkästään sitä, että omistaja käyttää omistusoikeuttaan, voida sellaisenaan pitää taloudellisena toimintana. Rakennettavan tontin myynnin osalta asian arvioinnissa on sen sijaan merkitystä sillä seikalla, että asianomainen taho on ryhtynyt aktiivisiin toimiin kiinteistöjen markkinoinnissa käyttämällä samankaltaisia keinoja kuin ne, joita kuudennen direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tuottaja, kauppias tai palvelujen suorittaja käyttää ja jotka voivat olla muun muassa maa-alueiden kunnostustöitä sekä tunnettujen markkinointikeinojen toteuttamista. Tällaiset toimet eivät nimittäin yleensä kuulu yksityisomaisuuden hallinnointiin, joten rakennusmaan myyntiä ei tällaisessa tilanteessa voida pitää vain omistajan omistusoikeuden käyttönä.

(ks. 22–24 ja 28 kohta sekä tuomiolauselma)