FI Euroopan unionin virallinen lehti C 282/51

Kanne 16.9.2009 — Centraal bureau voor de statistiek v. komissio

(Asia T-361/09)

2009/C 282/98

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Asianosaiset

Kantaja: Centraal bureau voor de statistiek (Haag, Alankomaat) (edustaja: asianajaja R. van den Tweel)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— on kumottava 7.7.2009 tehty komission päätös ESTAT\E-1\ME\ykl\eb D(2009) 10188 maatilojen rakennetta vuonna 2005 koskevien tilastotietojen keruusta aiheutuneiden kustannusten kattamiseksi myönnettävän yhteisön rahoitusosuuden, jonka määrä on 546 818,77 euroa, lopullisesta maksamisesta

— toissijaisesti komissio on velvoitettava suorittamaan 38 295,55 euron suuruinen lisämaksu ja sille korkoa siitä lähtien, kun 7.7.2009 tehdystä päätöksestä on kulunut 45 päivää, siihen päivään asti, kunnes maksu on tosiasiallisesti suoritettu

— joka tapauksessa komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja katsoo, että riidanalainen päätös on vastoin maatilojen rakennetta vuosien 1988 ja 1997 välillä koskevien yhteisön tilastotietojen keruun järjestämisestä 29.2.1988 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 571/88 (EYVL L 56, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna, kantajan ja komission välistä sopimusta, joka koskee yhteisön rahoitusosuutta maatilojen rakennetta Alankomaissa vuonna 2005 koskevien tilastotietojen keruusta aiheutuneiden tutkimuskustannusten kattamiseksi (sopimusnro 62102.2005.001-2005.055), sekä oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita ja perusteluvelvollisuutta. Kantajan vaatima hyvitys määritetään päätöksessä joka tapauksessa virheellisesti.

Kantaja väittää ensimmäisessä kanneperusteessaan, että komissio on perusteettomasti jättänyt maksamatta mitään asetuksen N:o 571/88 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua hyvitystä vaan on sen sijaan yrittänyt laskea kantajalle aiheutuneet kustannukset tarkemmalla perusteella eikä pelkästään niiden maatilojen, joista tiedot on kerätty, lukumäärän perusteella. Koska asetuksen 14 artiklassa säädetään nimenomaisesti, että jokaista tilaa, josta on toimitettu tiedot, kohti suoritetaan kiinteämääräinen, enintään 700 000 euron suuruinen hyvitys, toisenlainen tulkinta on lisäksi vastoin luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita.

Kantaja katsoo toisessa kanneperusteessaan, että kantajan ja komission välisen sopimuksen II.14.3 §:ää ei voida soveltaa maatalousministeriön laskuttamiin kustannuksiin. Komissio on perusteettomasti jättänyt ottamatta näitä laskuja täysimääräisesti huomioon tosiasiallisina, hyvityskelpoisina ja välittöminä kustannuksina, eikä komissio ole missään tapauksessa perustellut päätöstään asianmukaisesti.

Lopuksi kantaja vetoaa toissijaisesti siihen, että vaikka kyseisen sopimuksen II.14.3 §:ää voitaisiinkin soveltaa, hyvityskelpoiset kustannukset on laskettu virheellisesti ja tavalla, jota on mahdoton ymmärtää ilman tarkempia perusteluja, koska komissio on ottanut sovellettavan tuntitaksan laskemisessa perusteettomasti huomioon välilliset tuotantotunnit. Komission argumentaatio ei ilmene riidanalaisesta päätöksestä selvästi ja yksiselitteisesti, joten tämän päätöksen tekemisessä on joka tapauksessa rikottu perusteluvelvollisuutta.