EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)

12 päivänä helmikuuta 2014

Asia F‑73/12

Jean-Pierre Bodson ym.

vastaan

Euroopan investointipankki (EIP)

Henkilöstö – EIP:n henkilöstö – Työsuhteen sopimukseen perustuva luonne – EIP:n palkkaa ja palkkakehitystä koskevan järjestelmän uudistus

Aihe: SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa kantajat vaativat virkamiestuomioistuinta ensimmäiseksi kumoamaan päätökset, jotka sisältyvät heidän vuoden 2012 huhtikuun palkkalaskelmiinsa, joissa sovelletaan Euroopan investointipankin (EIP tai jäljempänä pankki) hallintoneuvoston 13.12.2011 tekemää päätöstä, jolla rajoitetaan henkilöstökulujen määrärahojen kasvua siten, että se voi olla enintään 2,8%, EIP:n hallituksen 14.2.2012 tekemää päätöstä, jossa sovelletaan edellä mainittua hallintoneuvoston päätöstä, ja toiseksi velvoittamaan EIP:n maksamaan heille edellä mainittujen päätösten mukaisesti maksettavien summien ja aiemman järjestelmän mukaisesti maksettavien summien välisen erotuksen sekä vahingonkorvausta.

Ratkaisu: Kanne hylätään. Jean-Pierre Bodson ja seitsemän muuta kantajaa vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan investointipankille aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

1. Virkamiehet – Euroopan investointipankin työntekijät – Työsuhteen määräykseen perustuva luonne – Yksikköjen organisointi ja henkilöstön palkkojen vahvistaminen – Hallinnon harkintavalta

(Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 21 artikla; Euroopan investointipankin henkilöstösääntöjen 13 ja 20 artikla; Euroopan investointipankin työjärjestyksen 31 artikla)

2. Virkamiehet – Euroopan investointipankin työntekijät – Palkkaus – Järjestelmän muuttaminen – Hallinnon harkintavalta – Tuomioistuinvalvonnan rajat

1. Kun työsopimukset on tehty sellaisen unionin elimen kanssa, jolle on uskottu yleisen edun mukainen tehtävä ja joka on valtuutettu vahvistamaan määräyksellä sen henkilöstöön sovellettavat säännöt, tällaisen työsopimuksen osapuolten tahdonilmaisuja rajoitetaan välttämättä kaikenlaisilla velvoitteilla, jotka ovat seurausta tästä erityisestä tehtävästä ja jotka koskevat tämän elimen johtoelimiä ja sen työntekijöitä. Euroopan investointipankilla on työjärjestyksensä 31 artiklan nojalla toimivalta vahvistaa määräyksellä sen henkilöstöön sovellettavat säännöt. Tästä syystä pankin ja sen sopimussuhteisen henkilöstön suhteet ovat ensisijaisesti luonteeltaan määräykseen perustuvia.

Tässä tarkoituksessa pankilla on sille kuuluvan yleisen edun mukaisen tehtävän toteuttamista varten harkintavaltaa organisoida yksikkönsä ja vahvistaa yksipuolisesti työntekijöidensä palkat niistä sopimuksenluonteisista oikeudellisista toimista huolimatta, joille kyseisen työsuhteet perustuvat.

(ks. 52, 53 ja 55 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C‑409/02 P, Pflugradt v. EKP, 14.10.2004, 34 ja 36 kohta ja asia C‑443/07 P, Centeno Mediavilla ym. v. komissio, 22.12.2008, 60 kohta

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: yhdistetyt asiat T‑178/00 ja T‑341/00, Pflugradt v. EKP, 22.10.2002, 53 kohta

2. Euroopan investointipankin palkkaa ja palkkakehitystä koskevan järjestelmän uudistuksen osalta pankin kaltaisen unionin elimen talousarvion laatiminen pitää sisällään monimutkaisia arviointeja, jotka ovat luonteeltaan poliittisia ja jotka edellyttävät taloudellisen kehityksen ja rahoitusta koskevien muuttujien huomioon ottamista. Pankille tätä varten kuuluva laaja harkintavalta mahdollistaa vain rajallisen tuomioistuinvalvonnan, jonka yhteydessä tuomioistuin ei voi korvata kyseisen elimen tekemää arviota omalla arvioinnillaan. Näin ollen unionin tuomioistuinten on rajoitettava tarkastelunsa koskemaan vain sitä, ettei pankki ole tehnyt arvioinneissaan ilmeistä virhettä tai ettei se ole ilmeisellä tavalla ylittänyt harkintavaltansa rajoja.

Osoittaakseen, että hallinto on tehnyt ilmeisen virheen arvioidessaan tosiseikkoja, joilla voidaan perustella päätöksen kumoamista, on näytön, jota kantajan on esitettävä, oltava riittävää, jotta ne veisivät hallinnon tekemiltä arvioinneilta uskottavuuden. Näin ollen kantajien sellaisen toteamuksen tueksi, jonka mukaan henkilöstö on yksin vastannut pankin tekemistä säästöistä, ei ole esitetty minkäänlaista näyttöä eikä sen avulla voida osoittaa, että asiassa on tehty ilmeinen arviointivirhe.

(ks. 78, 79 ja 90 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C‑318/03, HLH Warenvertrieb ja Orthica, 9.6.2005, 75 kohta