ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta annetun asetuksen N:o 1225/2009 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun kolmen kuukauden määräajan ja sen välillä, että komissio on mahdollisesti tiennyt, miten markkinataloudessa toimivan yrityksen asemaa koskeva päätös saattaa vaikuttaa yritysten polkumyyntimarginaaliin, ei ole välitöntä yhteyttä. Ei myöskään voida pois sulkea sitä, että vaikka kyseistä määräaikaa ei ylitettäisi markkinataloudessa toimivan yrityksen asemaa koskevaa päätöstä tehtäessä, komissio tekee kyseisen päätöksen, vaikka sillä on jo hallussaan tiedot, joiden pohjalta se voi arvioida päätöksen vaikutusta asianomaisen yrityksen polkumyyntimarginaaliin.

Vaikka näin ollen oletettaisiin, että se seikka, että komissiolla on voinut olla asetuksen N:o 1225/2009 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun kolmen kuukauden määräajan noudattamatta jättämisen vuoksi tieto kantajien markkinataloudessa toimivan yrityksen asemaa koskevan päätöksen vaikutuksesta viimeksi mainittujen polkumyyntimarginaaliin, voisi olla merkityksellinen siltä osin kuin katsottaisiin, että tämä tieto olisi voinut vaikuttaa komissioon kyseistä päätöstä tehtäessä, olisi todettava, että kantajat eivät ole osoittaneet, että riidanalaisen toimen sisältö olisi voinut olla toisenlainen ilman markkinataloudessa toimivan yrityksen asemaa koskevan päätöksen tekoprosessiin vaikuttavaa väitettyä sääntöjenvastaisuutta. Tältä osin pelkkä tieto siitä, miten markkinataloudessa toimivan yrityksen asemaa koskeva päätös saattaa vaikuttaa yrityksen polkumyyntimarginaaliin, ei nimittäin välttämättä tarkoita, että kyseisellä päätöksellä – ja siten myös polkumyyntitullin käyttöönotosta annetulla asetuksella – olisi voinut olla toisenlainen sisältö, jos se olisi tehty kyseisen asetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan toisessa alakohdassa säädetyssä kolmen kuukauden määräajassa.

(ks. 70, 71, 79 ja 81 kohta)
4.

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Perustelut — Perusteluvelvollisuuden laajuus — Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet — Ydinaseiden leviämiseen osallistuvien tai sitä tukevien henkilöiden, yhteisöjen tai elinten varojen jäädyttäminen — Velvollisuus ilmoittaa perustelut asianomaiselle samaan aikaan kuin tälle vastainen toimi toteutetaan tai heti tämän jälkeen — Rajat — Unionin ja jäsenvaltioiden turvallisuus tai niiden kansainvälisten suhteiden hoitaminen — Oikeus tutustua asiakirjoihin edellyttää tätä koskevan hakemuksen tekemistä neuvostolle (SEUT 296 artiklan 2 kohta; neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP 24 artiklan 3 kohta; neuvoston asetuksen N:o 423/2007 15 artiklan 3 kohta, neuvoston asetuksen N:o 961/2010 36 artiklan 3 kohta ja neuvoston asetuksen N:o 267/2012 46 artiklan 3 kohta) (ks. 62–64, 67, 68, 82, 83 ja 89 kohta)
5.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Aikaisemman tavaramerkin heikolla erottamiskyvyllä on vaikutusta (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 75 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17 ja 18 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkit FAIRWILD ja WILD (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19, 20, 22, 44 ja 46 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Kyseessä olevien tavaramerkkien samankaltaisuus – Arviointiperusteet – Moniosainen tavaramerkki (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24, 31 ja 34 kohta)

4. Yhteisön tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Kanne unionin tuomioistuimissa – Unionin yleisen tuomioistuimen toimivalta – Unionin tuomioistuimella ei ole toimivaltaa tutkia tosiseikkoja uudelleen ensimmäistä kertaa unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyn näytön valossa (Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 135 artiklan 4 kohta; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 65 artikla) (ks. 38 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 3.3.2011 (asia R 1014/2010-1) tekemästä päätöksestä, joka koskee Rudolf Wild GmbH & Co. KG:n ja FairWild Foundationin välistä väitemenettelyä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) FairWild Foundation velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arviointi — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17, 22 ja 44 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sekaannusvaaran arviointi – Kriteerit (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17–20, 22, 53 ja 74 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkit babilu ja BABIDU (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23–25, 52, 59, 66, 73 ja 78 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Kyseessä olevien tavaroiden tai palvelujen samankaltaisuus – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 26 ja 45 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 19.11.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 773/2010 2), joka koskee Punt-Nou, SL:n ja Present Service Ullrich GmbH & Co. KG:n välistä väitemenettelyä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Present-Service Ullrich GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arvioiminen — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17 ja 38 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sanamerkki Impulso creador — Kuviomerkki IMPULSO (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 21, 22 ja 36–38 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa

Avainsanat Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran ominaisuuksia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 20 – 26, 30, 31, 39 ja 40 kohta) Oikeudenkäynnin kohde Aihe Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 18.5.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 215/2011‑2), joka koskee hakemusta sanamerkin UniversalPHOLED rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi Päätöksen päätösosa Ratkaisu 1) Kanne hylätään. 2) Universal Display Corp. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 2.5.2012 – Universal Display vastaan SMHV (UniversalPHOLED)

(asia T-435/11)

”Yhteisön tavaramerkki — Kansainvälinen rekisteröinti, jossa on nimetty Euroopan yhteisö — Hakemus sanamerkin UniversalPHOLED rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta”

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran ominaisuuksia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 20–26, 30, 31, 39 ja 40 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 18.5.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 215/2011-2), joka koskee hakemusta sanamerkin UniversalPHOLED rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
(1009)

Se, ettei tosiseikkoja ole kiistetty, ei kuitenkaan sellaisenaan riitä sakon alentamisen perusteeksi sakkojen laskennasta vuonna 2006 annettujen suuntaviivojen 29 [kohdan] mukaisesti, etenkin kun tosiseikkojen tueksi on esitetty lukuisia todisteita. Komissio huomauttaa tästä yleisesti, ettei sen aiempi käytäntö sido sitä ja että sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä vuonna 1996 annetussa tiedonannossa määrätystä sakkojen alentamisesta sillä perusteella, ettei tosiseikkoja ole kiistetty, on myöhemmin luovuttu. Pelkästään kiistämättä jättäminen ei poikkeustilanteita lukuun ottamatta helpota komission työtä, koska unionin tuomioistuin on katsonut, että tässäkin tilanteessa komission on näytettävä nämä tosiseikat toteen ja että yrityksellä on oikeus esittää puolustuksekseen kaikki asianmukaisiksi katsomansa väitteet sopivalla hetkellä ja etenkin unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä. Toisin on vain silloin, kun kyseessä oleva yritys myöntää tosiseikat. Koska voimassa olevassa sakoista vapauttamista tai niiden lieventämistä koskevassa tiedonannossa ei määrätä sakon alentamisesta pelkästään tosiseikkojen myöntämisen (saati niiden kiistämisen) takia, perusteltua luottamusta ei ole syntynyt sakon alentamiseksi tällä perusteella. Vaikka tietyt asianosaiset myöntävät tiettyjä tosiseikkoja, se ei helpota komission työtä siten, että komissiolla olisi käytössään riittävät todisteet kyseessä olevien seikkojen toteen näyttämiseksi. Sakon määrää ei näin ollen voida alentaa sillä perusteella, ettei tosiseikkoja ole kiistetty.”
67

Ensimmäisen kanneperusteen arvioimiseksi on aluksi muistutettava, että kuulluksi tulemisen oikeus, joka on olennainen osa puolustautumisoikeuksia, on Euroopan unionin oikeuden yleinen periaate, jota on noudatettava kaikissa sellaisissa – myös luonteeltaan hallinnollisissa – menettelyissä, joissa voidaan määrätä seuraamuksia, erityisesti sakkoja, ja että tämä periaate merkitsee muun muassa sitä, että asianomaisella yrityksellä on hallinnollisen menettelyn kuluessa ollut mahdollisuus tehdä hyödyllisellä tavalla tunnetuksi näkökantansa (ks. vastaavasti tuomio 13.2.1979, Hoffmann-La Roche v. komissio, 85/76, Kok., EU:C:1979:36, 9 kohta; tuomio 7.6.1983, Musique Diffusion française ym. v. komissio, 100/80–103/80, Kok., EU:C:1983:158 ja tuomio 7.1.2004, Aalborg Portland ym. v. komissio, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ja C‑219/00 P, Kok., EU:C:2004:6, 64–66 kohta).
44

Asetuksessa N:o 881/2002, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1286/2009, ei säädetty mitään velvollisuutta tehdä ratkaisu asianomaisen henkilön pyynnöstä. Asetuksen N:o 881/2002, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1286/2009, 7 c artiklan 2 kohdan perusteella komissiolla on mielestään velvollisuus ainoastaan ilmoittaa asianomaiselle perustelut sen nimen sisällyttämiselle riidanalaiseen luetteloon ”heti kun pakotekomitea on toimittanut pyydetyt perustelut” ja sitten asetuksen N:o 881/2002 7 c artiklan 3 kohdan perusteella tarkastella päätöstään uudelleen, ”jos [asianomainen esittää] huomautuksia”. Komissio on sitä mieltä, ettei sillä ole velvollisuutta aloittaa uudelleentarkastelumenettelyä ennen kuin se on saanut pakotekomitean perusteiden tiivistelmän ja ennen kuin asetuksen N:o 881/2002 7 c artiklan 2 kohdassa tarkoitetut vaiheet on saatu päätökseen.
95

Seuraavaksi on muistutettava – kuten komissio perustellusti toteaa –, että valtiontukien valvontamenettely on sen systematiikan perusteella menettely, joka aloitetaan tuen myöntämisestä unionin oikeuden mukaisten velvoitteidensa valossa vastuussa olevaa jäsenvaltiota vastaan. Kyseisessä menettelyssä muilla asianomaisilla kuin kyseessä olevalla jäsenvaltiolla on lähinnä rooli komission tiedonlähteinä, eivätkä ne tässä suhteessa voi itse vaatia, että komission olisi kuultava niitä samalla kontradiktorisella tavalla kuin se on kuultava kyseistä jäsenvaltiota. Muilla asianomaisilla osapuolilla kuin kyseisellä jäsenvaltiolla on ainoastaan oikeus osallistua hallinnolliseen menettelyyn siinä määrin kuin yksittäistapaukseen liittyvissä olosuhteissa on tarkoituksenmukaista (ks. vastaavasti asia T-442/03, SIC v. komissio, tuomio 26.6.2008, Kok., s. II-1161, 222 kohta ja asia T-62/08, ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni v. komissio, tuomio 1.7.2010, Kok., s. II-3229, 161 ja 162 kohta).
31

Riidanalaisen päätöksen päätösosassa säädetään seuraavaa: ”1 artikla 1. [Unkarin] ja [kantajan] 22 päivänä joulukuuta 2005 tekemässä [vuoden 2005] pidennyssopimuksessa määritellyn kiinteän kaivosmaksun sekä [muutettuun kaivoslakiin] sen jälkeen tehtyjen muutosten yhdistelmä on [kantajan] eduksi myönnettyä, SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. 2. Edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki, jonka Unkari on myöntänyt [kantajalle] vastoin SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa, ei sovellu sisämarkkinoille. 3. Unkarin on lopetettava 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen myöntäminen kahden kuukauden kuluessa [riidanalaisen] päätöksen tiedoksi antamisesta. 2 artikla 1. Unkarin on perittävä 1 artiklassa tarkoitettu tuki takaisin edunsaajalta. 2. Valtiontuen kokonaismäärä on 28444,7 miljoonaa Unkarin forinttia vuodelta 2008 ja 1942,1 miljoonaa Unkarin forinttia vuodelta 2009. Unkarin on laskettava vuoden 2010 tuen määrä siihen saakka kun toimenpide on kumottu. 3. Takaisin perittävistä määristä on maksettava korkoa siitä päivästä alkaen, jona tuki saatettiin edunsaajan käyttöön, sen tosiasialliseen takaisinperintään asti. 4. Korolle on laskettava korkoa [SEUT 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21.4.2004 annetun komission] asetuksen (EY) N:o 794/2004 (EUVL L 140, s. 1) mukaisesti sellaisena kuin se on muutettuna [30.1.2008 annetulla komission] asetuksella (EY) N:o 271/2008 (EUVL L 82, s. 1). 3 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tehokkaasti. 2. Unkarin on huolehdittava siitä, että [riidanalainen] päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta. 4 artikla 1. Unkarin on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa [riidanalaisen] päätöksen tiedoksi antamisesta seuraavat tiedot: a) edunsaajalta takaisin perittävä kokonaismäärä (tuki ja siitä perittävä korko), myös laskelma vuonna 2010 myönnetystä tuesta; b) yksityiskohtainen kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan [riidanalaisen] päätöksen noudattamiseksi; c) täydentävät asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaaja on määrätty maksamaan tuki takaisin. 2. Unkarin on ilmoitettava komissiolle [riidanalaisen] päätöksen täytäntöön panemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Sen on annettava välittömästi komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan [riidanalaisen] päätöksen noudattamiseksi. Sen on annettava myös tarkat tiedot tuensaajalta jo perityistä tukimääristä ja koroista. 5 artikla [Riidanalainen] päätös on osoitettu [Unkarille].”
203

Tässä yhteydessä kysymys siitä, säädetäänkö päätöksessä 2010/413, asetuksessa N:o 961/2010 ja asetuksessa N:o 267/2012 SEUT 215 artiklan 3 kohdassa edellytetyistä oikeudellisista takeista, on erillinen kysymyksestä, joka koskee sitä, onko neuvosto pannut tehokkaasti täytäntöön kyseiset takeet, kun se on toteuttanut tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvia rajoittavia toimenpiteitä. Tämän seurauksena väite, jonka mukaan mainittuja toimenpiteitä ei ole pantu tehokkaasti täytäntöön, on tehoton SEUT 215 artiklan 3 kohdan rikkomista ja siitä johtuvan yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista koskevan väitteen yhteydessä. Lisäksi päätöksessä 2010/413, asetuksessa N:o 961/2010 ja asetuksessa N:o 267/2012 säädettyjen oikeudellisten takeiden noudattamista kantajaan kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden toteuttamisen ja pysyttämisen yhteydessä on tutkittu edellä 76–117 kohdassa, eikä kantajan väitteiden tarkastelussa ilmennyt sellaisia lainvastaisuuksia, jotka oikeuttavat kumoamaan riidanalaiset toimet.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 10.10.2012 – Bimbo vastaan SMHV – Panrico (BIMBO DOUGHNUTS)

(asia T-569/10)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin BIMBO DOUGHNUTS rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi kansallinen sanamerkki DOGHNUTS – Suhteellinen hylkäysperuste – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla – Asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohta – Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta – Muuttamisvaatimus – Tutkittavaksi ottaminen

1. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkit BIMBO DOUGHNUTS ja DOGHNUTS (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 53 ja 97–100 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sekaannusvaaran arvioiminen (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 50–52 sekä 55, 69, 90 ja 96 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Kyseessä olevien tavaramerkkien samankaltaisuus – Arviointiperusteet – Moniosainen tavaramerkki (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 56, 77 ja 78 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 7.10.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 838/2009-4), joka koskee Panrico, SA:n ja Bimbo, SA:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Bimbo, SA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan SMHV:n oikeudenkäyntikulut.
—

asetuksen N:o 40/94 52 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan c alakohta), koska riidanalaisten tavaramerkkien aihe on väliintulijan mukaan otettu väliintulijan toiminimestä, joka on rekisteröity Puolassa vuonna 1993 ja jota on mainitusta vuodesta alkaen käytetty liike-elämässä useisiin jäsenvaltioihin, muun muassa Saksaan suuntautuvassa viennissä.
71

Näitä perusteluja ei voida hyväksyä useista syistä. Kuten komissio on ensinnäkin korostanut, ote, johon komissio on viitannut (riidanalaisen päätöksen 139 perustelukappale) ja joka puolestaan on peräisin muistiosta, joka on laadittu vuonna 1995 perustettaessa julkista laitosta tukemaan Ranskan valtion Crédit Lyonnais’lle saneerausta varten myöntämää rahoitusta, on sanamuodoltaan yksiselitteinen. Siitä käy nimittäin ilmi, että Conseil d’État on selvästi maininnut, että ”valtiontakaus näille laitoksille johtuu, jollei nimenomaista lain säännöstä ole, organisaation luonteesta julkisena laitoksena”. Lisäksi tämän kertomuksen ote on vain yksi seikoista, jotka komissio on esittänyt osoittaakseen valtiontakauksen olemassaolon. Erityisesti riidanalaisen päätöksen 146 ja 147 perustelukappaleesta käy ilmi, että komissio on kantansa tueksi maininnut Ranskan talous-, valtiovarain- ja teollisuusministerin 22.7.2003 päivätyn muistion, jonka aiheena on ”implisiittisesti tai nimenomaisesti myönnettyjä takauksia koskevien järjestelmien luettelointi” sekä sen liitteenä olevat asiakirjat. Toisin kuin Ranskan tasavalta asian tulkitsee, vaikuttaa siltä, että tämä muistio ei liity pelkästään siihen mahdolliseen tilanteeseen, jossa Ranskan valtion vastuu voi syntyä sen osakasaseman perusteella muun muassa velkojen maksua koskevan kanteen johdosta, koska muistiota koskevassa tiedotteessa viitataan nimenomaisesti julkisten laitosten perustamiseen. Lopuksi on todettava, että Conseil d’État’n 8.9.2005 antama lausunto ei kumoa komission johtopäätöstä. Kuten Ranskan tasavalta on osittain myöntänyt, tässä lausunnossa, joka koskee Commission de contrôle des assurances, des mutuelles et des institutions de prévoyance -laitosta (CCAMIP), huomautetaan kyllä periaatteesta, jonka mukaan kaikkien julkisoikeudellisten oikeushenkilöiden on vastattava niitä vastaan mahdollisesti nostettaviin vahingonkorvauskanteisiin, mutta ei suoralta kädeltä suljeta pois sitä, että julkisen laitoksen mahdollisessa maksukyvyttömyystilanteessa voidaan käyttää valtiontakausta.