ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 246/17

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 27.5.2010 — Döhler Neuenkirchen GmbH v. Hauptzollamt Oldenburg

(Asia C-262/10)

()

2010/C 246/29

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Döhler Neuenkirchen GmbH

Vastapuoli: Hauptzollamt Oldenburg

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (1) 204 artiklan 1 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että se koskee myös sellaisten velvollisuuksien täyttämättä jättämistä, jotka on täytettävä vasta kyseisen käytetyn tullimenettelyn päättymisen jälkeen, jolloin suspensiojärjestelmän mukaisen sisäisen jalostusmenettelyn jälkeen määräajassa osittain jälleenvietyjen tuontitavaroiden kohdalla sen velvollisuuden rikkominen, jonka mukaan päätöstilitys on toimitettava valvovalle toimipaikalle 30 päivän kuluessa menettelyn päättämisen määräajan päättymisestä, johtaa tullivelan syntymiseen koko tilitettävien tuontitavaroiden määrän osalta, jos tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (2) 859 artiklan 9 alakohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna 4.5.2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 993/2001 (3) 1 artiklan 30 kohdan b alakohdalla, säädetyt edellytykset eivät täyty?

(1) EYVL L 302, s. 1.

(2) Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annettu komission asetus (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1).

(3) Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun asetuksen (ETY) N:o 2454/93 muuttamisesta 4.5.2001 annettu komission asetus (EY) N:o 993/2001 (EYVL L 141, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 246/26

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Belgia) on esittänyt 2.7.2010 — SIAT SA v. Belgian valtio

(Asia C-318/10)

()

2010/C 246/44

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation

Pääasian asianosaiset

Valittaja: SIAT SA

Vastapuoli: Belgian valtio

Ennakkoratkaisukysymys

Onko EY:n perustamissopimuksen 49 artiklaa siinä muodossa, jossa sitä sovelletaan nyt esillä olevaan asiaan, jossa riita-asian taustalla olevat tosiseikat ovat tapahtuneet ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa 1.12.2009, tulkittava niin, että se on ristiriidassa jäsenvaltion sellaisen kansallisen lainsäädännön kanssa, jonka mukaan työsuoritteista tai palveluista maksettavia korvauksia ei katsota verovähennyskelpoisiksi toiminnasta aiheutuviksi menoiksi, jos korvaukset maksetaan tai ne osoitetaan suoraan tai välillisesti sellaiselle verovelvolliselle, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, tai ulkomaiselle yritykselle, jolta ei kanneta tuloveroa sijoittautumisjäsenvaltionsa lainsäädännön mukaisesti tai jonka tuloja verotetaan selvästi edullisemman verotusjärjestelmän mukaisesti kuin vastaavia tuloja siinä jäsenvaltiossa, jonka kansallisesta lainsäädännöstä on kyse, paitsi jos verovelvollinen osoittaa millä tahansa oikeudellisella keinolla, että nämä korvaukset vastaavat todellisia ja vilpittömästi toteutettuja tapahtumia eivätkä ylitä tavanomaisia rajoja, vaikka vastaavaa todistamista ei vaadita työsuoritteista tai palveluista maksettujen korvausten vähentämiseksi, kun korvaus on maksettu kyseisessä jäsenvaltiossa asuvalle verovelvolliselle, vaikka verovelvolliselta ei kannettaisi tuloveroa tai verovelvollisen tuloja verotettaisiin selvästi kyseisen valtion yleistä verotusjärjestelmää edullisemman järjestelmän mukaisesti?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 195/4

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 23.4.2010 — Unio de Pagesos de Catalunya v. Administración del Estado y Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos — Iniciativa Rural del Estado Español

(Asia C-197/10)

2010/C 195/07

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Supremo

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Unio de Pagesos de Catalunya

Vastapuoli: Administración del Estado y Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos — Iniciativa Rural del Estado Español

Ennakkoratkaisukysymys

Onko 2.11.2007 annetun kuninkaan asetuksen 1470/2007 9 §:n 2 momentin b kohta, jossa asetetaan kansallisesta varannosta myönnettävien tilatukioikeuksien saamisen edellytykseksi se, että kyseessä ovat nuoret viljelijät, jotka ovat aloittaneet toimintansa 20.9.2005 annetun neuvoston asetuksen N:o 1698/2005 (1) mukaisesti perustetun maaseudun kehittämisohjelman puitteissa, 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (2) 42 artiklan 3 kohdan mukainen?

(1) Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1698/2005 (EUVL L 277, s. 1).

(2) Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71, (EY) N:o 1254/1999 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1782/2003 (EYVL L 270, s. 1)
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 179/20

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 15.4.2010 — Tural Oguz v. Secretary of State for the Home Department

(Asia C-186/10)

2010/C 179/32

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Tural Oguz

Vastapuoli: Secretary of State for the Home Department

Ennakkoratkaisukysymykset

Kun Turkin kansalainen, jolle on myönnetty lupa oleskella Yhdistyneessä kuningaskunnassa sillä edellytyksellä, että hän ei ryhdy liiketoimintaan tai ammatin harjoittamiseen, alkaa toimia itsenäisenä ammatinharjoittajana tämän edellytyksen vastaisesti ja tekee tämän jälkeen kansallisille viranomaisille hakemuksen, jolla hän pyytää oleskelulupansa jatkamista aloittamansa liiketoiminnan perusteella, onko hänellä oikeus vedota hyväkseen Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisen assosiaatiosopimuksen lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohtaan?
3)

Onko kysymykseen 1 annettavan vastauksen kannalta merkitystä ainoastaan sillä, onko olemassa vaara kuluttajan tai loppukäyttäjän harhaanjohtamisesta tavaramerkin haltijan vastuuta uudelleen pakkaamisesta koskevassa kysymyksessä, vai onko tavaramerkin haltijaan liittyvillä muillakin seikoilla merkitystä, esimerkiksi jos a) se taho, joka tosiasiallisesti suorittaa ostamisen, uudelleen pakkaamisen ja haltijan tavaramerkin uudelleen merkitsemisen lääkkeen pakkaukseen, tällä menettelyllään saattaa loukata itsenäisesti tavaramerkin haltijan oikeuksia ja tämä puolestaan saattaa riippua seikasta, josta fyysisen uudelleen pakkaamisen suorittaja on vastuussa; b) uudelleen pakkaaminen muuttaa lääkettä siitä, millainen se on alun perin ollut, tai c) uudelleen pakatun tuotteen ulkoasu on sellainen, että sen voidaan olettaa vahingoittavan tavaramerkkiä tai sen haltijan mainetta?
—

Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-156/04, EDF v. komissio, 15.12.2009 antama tuomio, joka on annettu tiedoksi komissiolle 16.12.2009, on kumottava sikäli kuin siinä — kumottiin EDF:n sekä sähkö- ja kaasuteollisuusalan hyväksi toteutetuista tukitoimenpiteistä (C 68/2002, N 504/2003 ja C 25/2003) 16.12.2003 tehdyn komission päätöksen (K 2003/4637) 3 ja 4 artikla — velvoitettiin komissio vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan Électricité de France (EDF):n oikeudenkäyntikulut.
1)

Sallitaanko direktiiveissä 2001/29 (1) ja 2000/48 (2), luettuna yhdessä direktiivien 95/46 (3), 2000/31 (4) ja 2002/58 (5) kanssa sekä tulkittuna ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 8 ja 10 artiklan valossa, jäsenvaltioiden velvoittaa kansallinen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi pääasia on saatettu, määräämään, että internetyhteyden tarjoajan on otettava omalla kustannuksellaan ja ilman ajallista rajoitusta käyttöön ennakoivassa tarkoituksessa koko asiakaskuntaansa yleisesti koskeva kaiken tulevan ja lähtevän, internetyhteyden tarjoajan palvelujen kautta erityisesti vertaisverkko-ohjelmien välityksellä kulkevan sähköisen viestinnän suodatusjärjestelmä, jonka avulla on tarkoitus tunnistaa internetyhteyden tarjoajan verkon kautta kulkevat sähköiset tiedostot, jotka sisältävät musiikki-, elokuva- tai audiovisuaaliteoksen, jonka oikeuksien haltija määräystä vaatinut väittää olevansa, ja estää tämän jälkeen näiden tiedostojen siirto joko pyyntö- tai lähetysvaiheessa, ainoastaan sellaisen oikeudellisen säännöksen perusteella, jossa säädetään, että ”ne [kansalliset tuomioistuimet] voivat antaa kieltomääräyksen myös niitä välittäjiä kohtaan, joiden palveluja kolmas osapuoli käyttää tekijänoikeuden tai lähioikeuden loukkaamiseen”?
1)

Sallitaanko palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) 7.12.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3577/92 (EYVL L 364) 1, 2 ja 4 artiklassa, kun niitä tulkitaan yhdenmukaisesti palvelujen vapaan tarjoamisen periaatteen kanssa, se, että annetaan kansallisia säännöksiä, joiden mukaan laivanvarustajat voivat tarjota merikabotaasipalveluja vain sen jälkeen, kun ne ovat saaneet hallinnollisen ennakkoluvan, kun a) kyseisellä lupajärjestelmällä pyritään valvomaan sitä, että kun otetaan huomioon tietyssä satamassa vallitsevat olosuhteet, laivanvarustajan ilmoittamat reitit voidaan liikennöidä aluksen kannalta turvallisesti ja siten, että järjestys säilyy satamassa, sekä sitä, että liikennöivä alus pystyy saapumaan esteettä tiettyyn satamaan sinä aikana, jonka laivanvarustaja on ilmoittanut tietyn reitin halutuksi suoritusajaksi, ilman, että aiemmin olisi oikeussäännöllä säädetty perusteista, joiden perusteella hallintoviranomainen arvioi näitä kysymyksiä, erityisesti siinä tapauksessa, jossa yhtä useampi laivanvarustaja on kiinnostunut lähestymään tänä samana ajankohtana tätä samaa satamaa, b) kyseisen lupajärjestelmä muodostaa samanaikaisesti keinon asettaa julkisen palvelun velvoitteita ja sillä on tätä varten seuraavat ominaisuudet: i) järjestelmä koskee erottelematta kaikkia liikennöintireittejä, jotka palvelevat saaria, ii) järjestelmässä annetaan luvan myöntämiseen toimivaltaiselle hallintoviranomaiselle erittäin laaja harkintavalta julkisen palvelujen velvoitteiden asettamisen suhteen ilman, että aiemmin olisi oikeussäännöllä säädetty tämän harkintavallan käyttöä koskevista perusteista, ja ilman, että aiemmin olisi määritetty niiden julkisen palvelun velvoitteiden, jotka voidaan asettaa, sisältöä?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 113/18

Valitus, jonka Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. on tehnyt 2.2.2010 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-64/07–T-66/07, Agencja Wydawnicza Technopol v. SMHV (350), 19.11.2009 antamasta tuomiosta

(Asia C-54/10)

2010/C 113/27

Oikeudenkäyntikieli: puola

Asianosaiset

Valittaja: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (edustaja: D. Rzążewska)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

— Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-64/07–T-66/07 19.11.2009 antama tuomio on kumottava

— Asia on palautettava unionin yleiselle tuomioistuimelle uudelleen käsiteltäväksi

— SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti yhteisön tavaramerkkiasetuksen (1) 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, koska se käytti vääriä oikeudellisia kriteereitä, kun se katsoi, että valittajan tavaramerkkejä ei voitu rekisteröidä.

Lisäksi valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa tai 76 artiklaa tai molempia näitä säännöksiä, koska se ei ole ottanut asianmukaisesti huomioon SMHV:n käytäntöä, joka koskee sellaisten merkkien rekisteröimistä, jotka sisältävät lukuja tai joissa viitataan julkaisun sisältöön.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1), joka on korvattu yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 207/2009 (kodifioitu toisinto) (EUVL L 78, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 100/17

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Linköpings tingsrätt (Ruotsi) on esittänyt 19.1.2010 — Lotta Andersson v. Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten

(Asia C-30/10)

2010/C 100/26

Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Linköpings tingsrätt

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Lotta Andersson

Vastaaja: Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten

Ennakkoratkaisukysymys

Onko kansallinen säännös, jonka mukaan työntekijällä ei ole etuoikeutta siitä syystä, että hän on itse tai yhdessä lähiomaisensa kanssa myöhemmin kuin kuusi kuukautta ennen konkurssihakemuksen jättämistä omistanut olennaisen osan yrityksestä ja vaikuttanut huomattavasti sen toimintaan, sopusoinnussa työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.10.1980 annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY (1) [sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivin 80/987/ETY muuttamisesta 23.9.2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/74/EY (2)] 10 artiklan c alakohdan kanssa.

(1) EYVL L 283, s. 23; ruotsinkielinen erityispainos, alue 5, nide 2, s. 121

(2) EYVL L 270, s. 10
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 80/16

Valitus, jonka Mehmet Salih Bayramoglu on tehnyt 21.12.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-110/09, Mehmet Salih Bayramoglu v. Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto, 24.9.2009 antamasta määräyksestä

(Asia C-28/10 P)

2010/C 80/29

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Mehmet Salih Bayramoglu (edustaja: A. Riza, QC)

Muut osapuolet: Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa neuvoston päätöksen 2004/511/EY (1), koska se perustuu EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan, luettuna yhdessä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 ja 6 artiklan kanssa, vastaiseen laiminlyöntiin ryhtyä toimenpiteisiin, jotka mahdollistavat kyproksenturkkilaisten osallistumisen Euroopan parlamentin vaaleihin

— julistaa, että kuusi Euroopan parlamentin jäsentä, joista Kyproksen tasavalta teki ilmoituksen 6.6.2009 jälkeen ja joiden valinta suoritettiin nykyisten vaaleja koskevien järjestelyiden mukaisesti, eivät edusta kyproksenturkkilaisia laissa edellytetyllä tavalla.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt virheen todetessaan, että valittajan kanne on nostettu liian myöhään. Hän vetoaa tämän väitteen tueksi siihen, että oikeuskäytännössä, johon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on vedonnut, ei ole käsitelty laiminlyöntiä säätää koko väestön perusoikeudesta osallistua vaaleihin eikä oikeuskäytäntöön sisälly päätöstä, jonka oikeudellinen perusta on laiminlyönti ryhtyä toimenpiteisiin ja antaa vaaleihin liittyviä säännöksiä sen sijaan, että sen tarkoituksena olisi lykätä tällaisten vaalien järjestämisoikeuden syntymistä.

Valittaja myös väittää, että asiaintila ei ollut sellainen, että hän ei ollut vedonnut anteeksiannettavan erehdyksen tai ylivoimaisen esteen olemassaoloon, kun hän nosti kanteen.

(1) Kyproksen kansan edustajista Euroopan parlamentissa siinä tapauksessa, että Kyproksen kysymys saadaan ratkaistua 10.6.2004 tehty neuvoston päätös 2004/511/EY (EUVL L 211, s. 22).
7)

Voidaanko oikeussubjektia, jolla on Poste Italiane S.p.a:n ominaisuudet eli — joka on valtion omistama; — joka on valtion määräysvallassa; — jonka osalta viestintäministeriö valitsee yleispalvelun toimittajan ja yleisesti suorittaa kaikki selvitystoimet ja kyseisen oikeussubjektin aineellisen valvonnan ja kirjanpidon valvonnan sekä asettaa yleispalveluun liittyvät tavoitteet; — joka hoitaa erittäin tärkeään yleiseen etuun liittyvää julkista palvelua; — jonka tase on osa valtion tasetta; — jonka suorittamien palvelujen kustannukset määrittää valtio, joka suorittaa kyseiselle oikeussubjektille määrärahat palvelun tärkeimpien kulujen kattamiseksi, pidettävä valtion elimenä, jolloin yhteisön oikeus on välittömästi sovellettavissa?
3)

Onko yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 ja tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 säännöksiä tulkittava siten, että mikäli ei ole olemassa kansallisia oikeussääntöjä, joissa säädettäisiin jälkikäteen suoritettavan tileihin kirjaamisen osalta nimenomaisesti tullin korottamisesta tai muusta kansallisesta seuraamuksesta, joka on sen summan suuruinen, joka perittäisiin viivästyskorkona tullivelan syntymisajankohdan ja jälkikäteen suoritettavan tileihin kirjaamisen ajankohdan väliseltä ajanjaksolta, yhteisön oikeudessa ei sallita sitä, että kansalliset tuomioistuimet suorittavat tällaisen korotuksen tai määräävät tällaisen seuraamuksen?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 51/26

Valitus, jonka BCS SpA on tehnyt 23.12.2009 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-137/08, BCS SpA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 28.10.2009 antamasta tuomiosta

(Asia C-553/09 P)

2010/C 51/42

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: BCS SpA (edustajat: avvocato M. Franzosi, avvocato V. Jandoli ja avvocato F. Santonocito)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Deere & Company

Vaatimukset

— Riitautetut päätökset on kumottava

— yhteisön tavaramerkki ‘289 on julistettava mitättömäksi

— vastapuoli on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että riitautettu tuomio sisältää seuraavat oikeudelliset virheet:

I. Unionin yleinen tuomioistuin on tulkinut väärin yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (1) 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 7 artiklan 3 kohtaa, kun se on katsonut, ettei merkin erottamiskykyiseksi tuleminen riipu sen aikaisemmasta ja nykyisestä yksinomaisesta käytöstä (mainittua käyttöä ei ole myöskään näytetty toteen; samassa päätöksessä se pikemminkin kielletään joidenkin maiden osalta).

II. Unionin yleinen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti yhteisön oikeuskäytännössä erottamiskykyiseksi tulemisen vahvistamiseksi esitettyä perustetta ja rikkonut yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 7 artiklan 3 kohtaa.

Kohdan I. osalta yksinomaisen käytön puuttuminen muissa osissa yhteisöä on osoitettu kolmansien osapuolten Tanskassa ja Irlannissa antamilla lausunnoilla. Yksiselitteisen mielleyhtymän puuttuminen vihreän ja keltaisen värin yhdistelmän ja Deeren välillä on todellakin ristiriidassa sen kanssa, että merkin katsotaan tulleen näissä maissa erottamiskykyiseksi.

Kohdassa II. BCS kiistää unionin yleisen tuomioistuimen toissijaista merkitystä koskevan näytön osalta soveltamat oikeudelliset perusteet, koska ne ovat ristiriidassa unionin tuomioistuimen pitkäaikaisessa oikeuskäytännössä esitettyjen periaatteiden kanssa. Tavaramerkin Deere käytön pituutta, markkinaosuuksia ja myynnin määrää ei nimittäin voida katsoa riittäviksi tekijöiksi — kun niitä tarkastellaan erikseen — saavutetun toissijaisen merkityksen osoittamiseksi. Erityisesti ne eivät voi kompensoida mielipidetiedustelun puuttumista (tai kolmansien osapuolten lausumien ristiriitaista tulosta), koska nämä ovat erilaisia todistelua koskevia parametrejä.

Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt virheen, kun se ei ole ottanut huomioon välitöntä todistetta yhteisön tavaramerkin ‘289 erottamiskyvyn puuttumisesta Irlannissa ja Tanskassa.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1), joka on korvattu yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 207/2009 (kodifioitu versio; EUVL L 78, s. 1).
4.

Onko puitepäätöksen 2001/220/YOS 8 artiklaa, jossa määrätään, että jäsenvaltioiden on varmistettava riittävä suojelun taso uhrille, tulkittava siten, että se sallii sen, että lähestymiskielto tai yhteydenottokielto on aina määrättävä liitännäisenä seuraamuksena kaikissa tapauksissa, joissa uhri on perheessä tehtyjen rikosten uhri, näiden rikosten erityispiirteiden vuoksi, vai edellyttääkö 8 artikla päinvastoin sitä, että suoritetaan tapauskohtainen punninta, jolla voidaan kussakin tapauksessa selvittää, mitä on keskenään kilpailevien intressien kannalta arvioiden pidettävä riittävän tasoisena suojana?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 37/22

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) on esittänyt 2.12.2009 — Nokia Corporation v. Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs

(Asia C-495/09)

2010/C 37/26

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Nokia Corporation

Vastaaja: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Ennakkoratkaisukysymykset

”Voivatko sellaiset muut kuin yhteisötavarat, jotka on varustettu yhteisön tavaramerkillä, jotka ovat tullivalvonnassa jäsenvaltiossa ja joita kauttakuljetetaan kolmannesta valtiosta toiseen tällaiseen valtioon, olla asetuksen 1383/2003/EY (1) 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja ”väärennettyjä tavaroita”, jos ei ole näyttöä siitä, että nämä tavarat saatetaan markkinoille Euroopan yhteisössä joko tullimenettelyn mukaisesti tai laittoman kierrättämisen myötä?”

(1) Tulliviranomaisten toimenpiteistä epäiltäessä tavaroiden loukkaavan tiettyjä teollis- ja tekijänoikeuksia sekä tiettyjä teollis- ja tekijänoikeuksia loukkaavien tavaroiden suhteen toteutettavista toimenpiteistä 22.7.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1383/2003, EUVL L 196, s. 7.