FI
Oikeustapauskokoelma
ECLI:EU:F:2011 :11 1VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)
15 päivänä helmikuuta 2011
Asia F-68/09
Florence Barbin
vastaan
Euroopan parlamentti
Henkilöstö — Virkamiehet — Vuoden 2006 y lennyskierros — Unionin yleisen tuomioistuimen 
tuomion täytäntöönpano — Ansioiden ve rtailu — Yhdenvertaisen ko htelun pe riaate — 
Osa-aikainen vanhemp ainvapaa
Aihe: EY 236 j a E A 152 artiklaan pe rustuva ka nne, jossa F lorence B arbin v aatii 
virkamiestuomioistuinta ku moamaan p arlamentin p äätöksen, jolla h änet jätettiin 
ylentämättä vuoden 2006 y lennyskierroksella palkkaluokkaa n AD 12.
Ratkaisu:Kanne hylätään. Florence Barbin vastaa kai kista oikeudenkäyntikuluista.
Tiivistelmä
1. Virkamiehet — Ylennys — Velvollisuutta se llaisen päätöksen perusteluun ei ole, jolla jätetään 
ylentämättä viitekynnyksen saavuttanut virkamies
(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)
2. Virkamiehet — Ylennys — Ansioiden vertailu — Ansiopisteiden m yöntäminen ja viitekynnyksen 
vahvistaminen
(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)
3. Virkamiehet — Ylennys — Ansioiden vertailu — Yksityiskohtaiset säännöt
(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)
4. Virkamiehet — Yhdenvertainen ko htelu — Käsite — Rajat
5. Virkamiehet — Ylennys — Ansioiden vertailu — Ylennyspäätös
(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)
6. Virkamiehet — Kanne — Kanneperusteet — Kanneperuste, joka ko skee s yrjintää — 
Velvollisuus ottaa h uomioon kaikki asiaa ko skevat merkitykselliset tosiseikat
1. Ylennyksiä ja urasuunnittelua ko skevista toimintalinjoista 13.2.2006 t ehdyn Euroopan parlamentin 
puhemiehistön p äätöksen I.3.4 kohdan, joka on t oistettu olennaisilta osin ansio- ja ylennyspisteiden 
myöntämistä ko skevista soveltamistoimenpiteistä 10.5.2006 t ehdyn parlamentin pääsihteerin päätöksen 
II.2 kohdan a a lakohdan toisessa luetelmakohdassa, sanamuodon m ukaan hallinnon on pe rusteltava
2 ECLI:EU:F:2011 :11TIIVISTELMÄ–ASIAF-68/09
BARBINv.PARLAMENTTI
 päätökset, joilla ylennetään virkamies, joka ei ole saavuttanut viitekynnystä. Vaikka n äissä säännöksissä 
ei täsmennetä, kenelle nimittävän viranomaisen on pe rusteltava päätöksensä, jos ka tsottaisiin, että 
nämä pe rustelut on t ehtävä kai kille ylentämättä jääneille, ky nnyksen saavuttaneille virkamiehille, 
hallinnolle ai heutuisi tästä tarpeeton t yötaakka, ja tällainen kä ytäntö o lisi ri stiriida ssa s en 
oikeuskäytännön ka nssa, jonka m ukaan ylennyspäätöksen pe rusteluiden on l iityttävä ylentämättä 
jääneen virkamiehen henkilökohtaiseen tilanteeseen. Näin ollen ka ntaja on v irheellisesti väittänyt, että 
hallinto on ve lvollinen pe rustelemaan hänelle hänen sellaisten työtovereidensa ylentämispäätökset, 
jotka eivät olleet saavuttaneet viitekynnystä.
Näistä säännöksistä johtuva ve lvollisuus voidaan ka tsoa täytetyksi, ku n h allinto on o soittanut 
ylennyskomitealle, joka on s ekakomitea, jossa h enkilöstö on e dustettuna, pe rustelut sellaisten 
virkamiesten ylentämisestä, jotka eivät olleet saavuttaneet viitekynnystä.
(ks. 59 ja 61 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-502/04, Lopparelli v. komissio, 4.7.2007 , 75 kohta
2. Ylennyksiä ja urasuunnittelua ko skevista toimintalinjoista 13.2.2006 t ehdyn Euroopan parlamentin 
puhemiehistön p äätöksen m ukaisesti ansiopisteitä ei myönnetä kai kkien sellaisten ylennyskelpoisten 
virkamiesten ve rtailun päätteeksi, jotka v oivat täyttää h enkilöstösääntöjen 45 artiklan vaatimukset. 
Kunkin osaston t ai yksikön j okainen ylennyskelpoinen virkamies nimittäin ki lpailee lukumäärältään 
rajallisista a nsiopisteistä v ain m uiden o sastonsa tai y ksikkön sä v irkamiesten ka nssa. K oska 
viitekynnystä e i vahvisteta suhteellisena lukuna eli asianomaisten v irkamiesten a nsiopisteiden 
keskiarvon m ukaan, vaan absoluuttisena lukuna, jonka suuruus on ka ksi kertaa ke skimääräi nen ke sto 
palkkaluokassa, joka on n eljä vuotta palkkaluokassa AD 11, tämän ky nnyksen saavuttamista ei voida 
rinnastaa y lennyskelpoisten virkamiesten ansioiden suoraan tai v älilliseen ve rtailuun. Näin ollen 
hallinto ei voi ylentää v irkamiestä vain sillä pe rusteella, että hän on s aavuttanut ylennyskynnyksen, 
koska täten tämän viimeksi mainitun ansioita ei vertailtaisi yhdessäkään ylennysmenettelyn vaiheessa 
kaikkien m uiden ylennyskelpoisten virkamiesten ansioiden ka nssa. Näin ollen hallinto ei voi ylentää 
virkamiestä vain sillä pe rusteella, että hän on s aavuttanut ylennyskynnyksen, koska t ämän viimeksi 
mainitun ansioita ei vertailtaisi kai kkien muiden ylennyskelpoisten virkamiesten ka nssa.
(ks. 83 kohta)
Viittaukset:
Virkamiestuomioistuin: asia F-44/07, Barbin v. parlamentti, 8.10.2008 , 44 kohta
3. Henkilöstösääntöjen 45 artiklan sanamuodon m ukaan nimittävä viranomainen ei voi rajoittua vain 
tarkastelemaan ku nkin virkamiehen yksittäistä tilannetta, vaan ylennyksistä päättääkseen sen on 
vertailtava kai kkien virkamiesten ansioita. Tältä osin virkaikä v oi olla vain toissijainen ylentämisen 
peruste. Näin ollen päätöksellä, jolla virkamies ylennetään vain sillä pe rusteella, etteivät hänen 
ansionsa ole vähentyneet tai e ttä hänellä on t ietty virkaikä p alkkaluokassa, ilman että otetaan 
huomioon m uiden virkamiesten tilanne, loukattaisiin ky seisessä ar tiklassa vahvistettua pe riaatetta, 
jonka m ukaan kai kkien ylennyskelpoisten virkamiesten ansioita on ve rtailtava. Tästä seuraa, että 
vaikka y lennyksiä j a u rasuunnittelua ko skevista toimintalinjoista 13.2.2006 t ehdyssä E uroopan 
parlamentin puhemiehistön p äätöksessä säädetään viitekynnyksestä, joka rii ppuu v uosina ilmaistusta 
keskimääräi sestä ajasta, jonka v irkamies on o llut tietyssä palkkaluokassa, siitä ei voida j ohtaa 
periaatetta, jonka m ukaan virkamies on y lennettävä, kun hänen ansionsa eivät vähene, tai jatkuvan 
urakehityksen pe riaatetta, jonka m ukaan h allinto o lisi ve lvollinen y lentämään v irkamiehen 
automaattisesti vain sen takia, että hän on s aavuttanut tietyn virkaiän palkkaluokassa.
ECLI:EU:F:2011 :11 3TIIVISTELMÄ–ASIAF-68/09
BARBINv.PARLAMENTTI
(ks. 90 ja 91 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: em a sia Lopparelli v. komissio, 75 kohta
Virkamiestuomioistuin: asia F-124/07, Behmer v. parlamentti, 10.9.2009 , 106 kohta
4. Syrjintäkiellon pe riaatteen ja yhdenvertaisen ko htelun pe riaatteen no udattamiseksi hallinnon on 
varmistettava, ettei samoja tilanteita ko hdella eri tavoin ja ettei eri tilanteita ko hdella samalla tavoin 
paitsi jos s e on o bjektiivisesti pe rusteltua. N äin o llen ku n v irkamies kä yttää h änelle 
henkilöstösäännöissä m yönnettyä o ikeuttaan, h allinto e i v oi tämän o ikeuden t ehokkuu tta 
kyseenalaistamatta ka tsoa, että tämän virkamiehen tilanne on e rilainen ku in sellaisen virkamiehen 
tilanne, joka e i ole kä yttänyt tätä oikeutta, ja ko hdella häntä tämän vuoksi eri tavalla, paitsi jos tämä 
erilainen ko htelu on y htäältä objektiivisesti perusteltu muun muassa siltä osin ku in siinä vain tehdään 
johtopäätökset siitä, että asianomaisella toimihenkilöllä ei ollut kyseisen jakson ai kana työsuorituksia, 
ja toisaalta ehdottoman oikeasuhtainen esitettyihin pe rusteluihin nähden.
(ks. 100 kohta)
Viittaukset:
Yhteisöjen tuomioistuin: asia 147 /79, Hochstrass v. yhteisöjen tuomioistuin, 16.10.1980 , 7 kohta
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-368/03, De Bustamante Tello v. neuvosto, 25.10.2005 , 69 kohta
5. Vaikka y lennystä ko skevassa a siassa tehty p äätös on v irallisesti tehty o ttaen h uomioon 
asianomaiselle v irkamiehelle m yönnetyt ansiopisteet, tämän s eikan a vulla e i voida s ivuuttaa 
mahdollisuutta, että päätös on t ehty vaikeammin m yönnettävistä syistä ku ten ky seisen virkamiehen 
vanhemp ainloman huomioon o ttamisen vuoksi, edellyttäen ku itenkin, että on o lemassa seikkoja, 
joiden pe rusteella edellä mainitun sy yn todenmukaisuutta voidaan ep äillä.
(ks. 102 j a 103 kohta)
6. Syrjinnän o lemassaoloa ko skevan ka nneperusteen ar vioimista v arten on me rkityksellinen 
tosiseikasto, joka sisältää ai emp aan lainvoimaiseksi tulleeseen päätökseen sisältyvät arvioinnit, otettava 
huomioon ko konaisuudessaan. Tästä seuraa, että ilman, että lainvoimaisen päätöksen lainmukaisuus 
tutkitaan uu delleen, tällainen päätös voi muodostaa m uiden seikkojen lisäksi huomioon o tettavan 
seikan, jotta voidaan osoittaa n äyttöä siitä, että hallinto on t oiminut jollakin tietyllä, muun m uassa 
syrjivällä tavalla. Asian laita on s itä suuremm alla sy yllä täten silloin ku n on m ahdollista, että syrjintä 
tulee ilmi vasta sellaista päätöstä ko skevan ka nteen no stamisen m ääräai kojen päätyttyä, joka ilmentää 
tällaista toimintaa.
(ks. 109 kohta)