ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 19.5.2014 tekemän päätöksen asiassa R 1911/2013-4 sen vuoksi, ettei se ole lainmukainen ja se on ristiriidassa yhteisön tavaramerkkiä koskevien voimassaolevien lainsäännösten kanssa, ja antamaan ratkaisun hakemuksessa esitettyjen vaatimusten mukaisesti joko sen perusteella, että haetun kolmiulotteisen tavaramerkin erottamiskyky perustuu sen ominaispiirteisiin, tai sen perusteella, se on tullut erottamiskykyiseksi käytön perusteella, ja hyväksymään tämän kanteen ja määräämään kolmiulotteista yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen nro 1 1 7 47 987, joka on tehty kansainvälisen nimikkeistön luokkaan 30 kuuluvia tavaroita varten, rekisteröitäväksi sillä perusteella, että se on lainmukainen ja se voidaan ottaa tutkittavaksi;
—

kumoamaan Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP täytäntöönpanosta 14.4.2014 tehdyn neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2014/216/YUTP (EUVL L 111, s. 91) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 14.4.2014 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 381/2014 (EUVL L 111, s. 33) siltä osin kuin kantajan nimi on niissä sisällytetty niiden henkilöiden ja yhteisöjen luetteloon, joihin rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 303/50

Kanne 11.7.2014 – bd breyton-design v. SMHV (RACE GTP)

(Asia T-520/14)

2014/C 303/59

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: bd breyton-design GmbH (Stockach, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Raab ja H. Lauf)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 27.3.2014 asiassa R 1230/2013-1 tekemän päätöksen kokonaisuudessaan

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”RACE GTP” luokkaan 12 kuuluvia tavaroita varten – yhteisön tavaramerkkihakemus nro 1 1 0 18 918

Tutkijan päätös: Hakemuksen hylkääminen

Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen ja asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 2 kohdan rikkominen
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 282/53

Kanne 2.7.2014 – Derivados del Flúor v. komissio

(Asia T-500/14)

2014/C 282/69

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Kantaja: Derivados del Flúor, SA (Bilbao, Espanja) (edustaja: asianajaja J. De Juan Casadevall)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan riidanalaisen päätöksen

— toissijaisesti ja siinä tapauksessa, että Espanjan tax lease -järjestelmää pidetään lainvastaisena valtiontukena, määräämään takaisin perinnästä ainoastaan siihen saakka, kunnes päätös muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä, eli 21.9.2011 saakka, ja

— velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Tämä kanne on nostettu eräisiin hankintaleasingsopimuksiin sovellettavasta verojärjestelmästä, jota nimitetään myös Espanjan tax lease -järjestelmäksi, 17.7.2013 tehdystä komission päätöksestä (tuki SA.21233, ex NN/2011, ex CP 137/2006).

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-401/14, Duro Felguera vastaan komissio, ja asiassa T-700/13, Bankia vastaan komissio.

Kantaja väittää lähinnä, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettua neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 17, 18 ja 19 artiklaa sovellettiin virheellisesti, että verotuksellista kilpailuetua ei ollut, että kyseisen valtiontuen saaja määritettiin virheellisesti, että kyseinen valtiontuki soveltuu sisämarkkinoille, sekä että vastaajana oleva toimielin syyllistyi harkintavallan väärinkäyttöön ja loukkasi yhdenvertaisuusperiaatetta ja perusteltua luottamusta koskevaa periaatetta.
—

kumoamaan sen komission kantajan asianajajille 14.3.2014 osoittamaan kirjeeseen sisältyvän päätöksen, joka koski Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP liitteessä II, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston 15.10.2012 antamalla päätöksellä 2012/635/YUTP, ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 liitteessä IX, sellaisena kuin se pantiin täytäntöön 15.10.2012 annetulla neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 945/2012, olevaa henkilöiden ja yhteisöjen luetteloa koskevaa uudelleenkäsittelyä, siltä osin kuin riidanalainen päätös merkitsee kieltäytymistä kantajan poistamisesta niiden henkilöiden ja yhteisöjen luettelosta, joihin sovelletaan rajoittavia toimenpiteitä
—

Asetuksen N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohdan, kun se luetaan yhdessä saman asetuksen 50 säännön 1 kohdan kanssa luettuna yhdessä asetuksen N:o 207/2009 55 artiklan 1 kohdan kanssa, rikkominen
—

hyväksymään tämän seurauksena valittajien ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset ja näin ollen — kumoamaan huhtikuun 2012 palkkakuitteihin sisältyvät päätökset, eli päätöksen soveltaa valittajiin EIP:n hallintoneuvoston 13.12.2011 antamaa päätöstä, jolla vahvistettiin palkkakehityksen enimmäismääräksi 2,8 prosenttia, ja EIP:n hallituksen 14.2.2012 antaman päätöksen, jossa määriteltiin ansioituneisuustaulukko, joka sisälsi 1 prosentin palkanlaskun, sekä samoilta osin kaikki myöhempiin palkkakuitteihin sisältyvät päätökset, — näin ollen — o velvoittamaan vastaajan korvaamaan edellä mainituista EIP:n hallintoneuvoston 13.12.2011 antamasta päätöksestä ja EIP:n hallituksen 12.4.2012 antamasta päätöksestä seuraava palkanero suhteessa aiemmin sovellettuun palkkajärjestelmään; tähän erotukseen on lisättävä 12.4.2012 alkaen ja tämän jälkeen joka kuun 12 päivä laskettavat, EKP:n korkokannan mukaiset viivästyskorot lisättynä 3 prosenttiyksiköllä siihen asti, kunnes velka on maksettu kokonaisuudessaan — o velvoittamaan vastaajan korvaamaan ostovoiman alentumisesta johtuva vahinko, joka on arvioitava kohtuuden mukaan ja jonka suuruudeksi on tilapäisesti vahvistettava 1,5 prosenttia kunkin valittajan kuukausipalkasta — näin ollen velvoittamaan EIP:n korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut
—

SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkominen sillä perusteella, että on perusteettomasti oletettu, että Kosakowon kunta on antanut julkista tukea tavalla, joka on kyseisen määräyksen vastainen, vaikka se, että Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. -nimisen yhtiön yhtiöosuudet ovat siirtyneet kyseiselle yksikölle on ollut maanvuokrasopimukseen kuuluva liiketoimi, ja se, että Euroopan komissio on virheellisesti soveltanut yksityinen sijoittaja -arviointiperustetta.
—

Tosiseikkojen ja todisteiden oikeudellisessa luokittelussa on tehty virheitä, jotka vaikuttavat niin, että riidanalaisella päätöksellä on rikottu SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, kun siinä on todettu, että kyseisessä asiassa edellytykset sille, että kantajien toimintaa voitaisiin pitää yksityisen sijoittajan toimintana, eivät täyty, eikä ole osoitettu, että yksityinen sijoittaja olisi toteuttanut investointihankkeen, mistä seuraa, että investoinnit Gdynia Kosakowon lentokenttään ovat kiellettyä julkista tukea.
2)

Kantaja väittää toisella kanneperusteellaan, että asiassa on rikottu asetuksen N:o 2454/93 907 artiklaa sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjaa, erityisesti sen 41 artiklaa, joka koskee oikeutta hyvään hallintoon sillä, että komissio käytti lainvastaisesti 907 artiklassa säädettyä mahdollisuutta vaatia tietoja välttääkseen (ETY) N:o 2454/93 909 artiklan myöhemmän soveltamisen tai ainakin lykätäkseen sitä.
—

kumoamaan Euroopan komission 5.11.2013 tekemän päätöksen, jolla kieltäydyttiin rekisteröimästä kansalaisaloitetta ”Right to Lifelong Care: Leading a life of dignity and independence is a fundamental right!”, jota koskeva rekisteröintihakemus oli esitetty kansalaisaloitteesta 16.2.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 211/2011 (EUVL L 65, s. 1) nojalla, ja joka annettiin kantajien edustajalle ja edustajan sijaiselle tiedoksi 5.11.2013 kirjeellä, jossa oli maininta ”C(2013) 7612 final” (jäljempänä riidanalainen päätös), ja
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 194/25

Kanne 20.12.2013 – K. Chrysostomides ym. v. neuvosto ym.

(Asia T-680/13)

2014/C 194/33

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: K. Chrysostomides (Nikosia, Kypros) ja 50 muuta kantajaa (edustaja: barrister P. Tridimas)

Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio, Euroopan unioni Euroopan komission edustamana, euroalueen valtiovarainministerit Euroopan unionin neuvoston edustamana ja Euroopan keskuspankki

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— velvoittamaan vastaajat maksamaan kantajille kannekirjelmään liitetyssä taulukossa mainitut määrät lisättynä 26.3.2013 lähtien tuomion antamispäivään saakka lasketuilla koroilla

— velvoittamaan vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Vaihtoehtoisesti kantaja vaatii toissijaisena vaatimuksena unionin yleistä tuomioistuinta

— toteamaan, että Euroopan unionille ja/tai vastaajina oleville toimielimille on syntynyt sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu

— ratkaisemaan, mitä menettelyä on sovellettava kantajien tosiasiallisesti kärsimän, korvauskelpoisen vahingon määrittämiseksi

— velvoittamaan vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantajat (yhteensä 51) ovat Bank of Cyprus Public Company Ltd:n ja/tai Cyprus Popular Bank Public Co. Ltd:n tallettajia ja/tai osakkeenomistajia. He vaativat unionin sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevien SEUT 268 artiklan sekä SEUT 340 artiklan 2 ja 3 kohdan perusteella korvausta vahingosta, jonka he ovat kärsineet vastaajina olevien toimielinten toimien, joilla Kyproksen tasavalta velvoitettiin ottamaan käyttöön velkakirjojen arvon alaskirjausohjelma, seurauksena.

Kantajien mukaan vastaajina olevien toimielinten Kyproksen tasavaltaa varten laatima velkakirjojen arvon alaskirjausohjelma johti välittömästi heidän talletustensa ja omistustensa arvon laskuun. Kantajien näkökulmasta Kyproksen tasavallan toteuttamat velkakirjojen arvon alaskirjaamista koskevat toimenpiteet otettiin käyttöön pelkästään vastaajina olevien toimielinten toimenpiteiden täytäntöönpanemiseksi ja vastaajina olevat toimielimet myös hyväksyivät ne.

Kantajien mukaan velkakirjojen arvon alaskirjaamista koskevalla ohjelmalla loukataan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohdassa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen lisäpöytäkirjassa N:o 1 olevassa 1 artiklan 1 kohdassa suojattua omistusoikeutta. Kantajat väittävät myös, että velkakirjojen arvon alaskirjaamista koskevalla ohjelmalla loukataan suhteellisuusperiaatetta, luottamuksensuojan periaatetta ja syrjintäkiellon periaatetta.
—

pyynnön täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse tehoaineiden klotianidi, tiametoksaami ja imidaklopridi hyväksymisedellytyksistä sekä kyseisiä tehoaineita sisältävillä kasvinsuojeluaineilla käsiteltyjen siementen käytön ja myynnin kieltämisestä 24.5.2013 annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 485/2013 (EUVL L 139, s. 12) sisäisestä uudelleentarkastelusta
—

Tämän kanneperusteen yhteydessä kantaja esittää, että komissio on lainvastaisesti tulkinnut asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan poikkeussäännöksen soveltamisalaa liian laajasti. Kantaja katsoo, ettei asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisia taloudellisia etuja vahingoiteta ja ettei komissio voi vedota asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannen luetelmakohdan mukaiseen tutkintatoimien tarkoituksen suojaan.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee PKS-yritysten määrittämiseen sovellettavista arviointiperusteista annetun Euroopan komission suosituksen nro 2003/361 tulkintaa. — Kantaja väittää tässä suhteessa, että tutkittaessa, voidaanko yritys katsoa PKS-yritykseksi, on tarpeen tarkistaa, onko tutkittava yritys itsenäinen vai kuuluuko se yritysryhmään. Ryhmään kuuluvien yritysten ja etenkin siihen ”liitoksissa” ja ”sidoksissa olevien” yritysten taloudelliset tiedot on tarpeen ottaa huomioon aina tutkittavan yrityksen hoitamien tehtävien mukaan. — Tältä osin esitetään, että perussääntö arvioitaessa tutkittavan yrityksen laajuutta on sääntö, jonka mukaan sen tietoihin on lisättävä: i) Niiden yritysten tiedot, jotka mahdollisesti ovat liitoksissa tutkittavaan yritykseen joko emo- tai tytäryhtiöinä, pääomasijoituksia tai hallussa olevaa suhteellista äänivaltaa vastaavilta osiltaan. Tutkittavaan yritykseen liitoksissa olevia yrityksiä koskeviin, näin laskettuihin vahvistettuihin tietoihin on sisällytettävä tällaisiin liitoksissa oleviin yrityksiin mahdollisesti sidoksissa olevia yrityksiä koskevat kaikki tiedot. ii) Kaikki tiedot, jotka liittyvät tutkittavaan yritykseen mahdollisesti suoraan tai välillisesti sidoksissa oleviin yrityksiin. Kaikkiin tutkittavaan yritykseen sidoksissa olevia yrityksiä koskeviin tietoihin on pääomasijoituksia tai hallussa olevaa suhteellista äänivaltaa vastaavilta osiltaan sisällytettävä niitä yrityksiä koskevat tiedot, jotka ovat mahdollisesti liitoksissa tutkittavaan yritykseen sidoksissa oleviin yrityksiin joko emo- tai tytäryhtiöinä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 24/33

Kanne 22.11.2013 — BlackRock v. SMHV (SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY)

(Asia T-609/13)

2014/C 24/61

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: BlackRock, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat: barrister S. Malynicz, solicitor K. Gilbert ja solicitor M. Blair)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 11.9.2013 asiassa R 572/2013-4 tekemän päätöksen

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY” luokkiin 35 ja 36 kuuluvia palveluja varten — Rekisteröintihakemus N:o 11 144 748

Tutkijan päätös: Rekisteröintihakemuksen hylkääminen kokonaisuudessaan

Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

Kanneperusteet: Tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (2) 122 artiklan, 125 b artiklan 1 kohdan ja 125 d artiklan sekä asetuksen (EY) N:o 1580/2007 (3) 25 artiklan, 28 artiklan 1 kohdan sekä 29 ja 33 artiklan rikkomiseen siltä osin kuin komissio on todennut, että Greenbow cvba on hyväksytty perusteettomasti tuottajaorganisaatioksi.
6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio ei voinut ottaa tehokkaasti huomioon kantajien olennaisia ja yksityiskohtaisia kommentteja Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiseen (EFSA) ”Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment for bees for the active substance fipronil” -asiakirjan teknisistä, sääntelyä koskevista ja tieteellisistä näkökohdista sen tiukan aikataulun, jonka puitteissa asetus annettiin, sekä asian monimutkaisuuden vuoksi.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 359/17

Kanne 3.10.2013 — Liettua v. komissio

(Asia T-533/13)

2013/C 359/34

Oikeudenkäyntikieli: liettua

Asianosaiset

Kantaja: Liettuan tasavalta (asiamiehet: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė ja A. Karbauskas)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan Liettuassa vuonna 2013 maksettavan siirtymäkauden kansallisen tuen sallimisesta 19.7.2013 tehdyn komission täytäntöönpanopäätöksen C(2013) 4487 (jäljempänä riidanalainen päätös) 1 artiklan 4 kohdan ja

— velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 39 artiklan virheelliseen soveltamiseen, kun sitä luetaan yhdessä SEUT 40 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa, ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaamiseen Kantajan mukaan komissio rikkoi riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 4 kohdan antamisen yhteydessä SEUT 39 artiklaa, luettuna yhdessä SEUT 40 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa, koska se ei ottanut huomioon EUT-sopimuksessa (erityisesti SEUT 39 artiklan 1 kohdan b alakohdassa) eriteltyjä yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteita eikä yhteisen maatalouspolitiikan perusteita, ja loukkasi samalla myös syrjintäkiellon periaatetta.

2) Toinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 73/2009 virheelliseen soveltamiseen Komissio rikkoi kantajan mukaan asetusta N:o 73/2009 (1), koska se sovelsi kyseisen asetuksen 10 a artiklan 4 kohtaa virheellisesti, kun se antoi riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 4 kohdan ilman oikeudellista perustaa.

3) Kolmas kanneperuste, joka perustuu komission arviointivirheeseen Komissio teki kantajan mukaan arviointivirheen, kun se antoi riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 4 kohdan, koska se arvioi suorien tukien tasot uusissa ja vanhoissa jäsenvaltioissa vuonna 2012 virheellisesti ja koska sen hyväksyttyä siirtymäkauden kansallista tukea koskevat laskelmat perustuivat tällaiseen virheelliseen arviointiin.

4) Neljäs kanneperuste, joka perustuu hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen Kantajan mukaan komissio loukkasi riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 4 kohdan antamisen yhteydessä hyvän hallinnon periaatetta, koska se ei noudattanut velvollisuutta pitää perustana Liettuan tasavallan toimittamia uusia tietoja suorien tukien tasosta jäsenvaltioissa eikä arvioinut suorien tukien todellista merkitystä Liettuan maatiloille.

(1) Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 73/2009 (EUVL L 30, s. 16, oikaisu EUVL 2010, L 43, s. 7).
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on riidanalaisen toimenpiteen antaessaan rikkonut asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa, koska se on katsonut, että mainitussa alakohdassa säädetty suppea ja rajoitettu poikkeus on oikeuttanut sen, että komissio kieltäytyy ilmaisemasta kunkin tutustuttavaksi pyydetyn asiakirjan sisältämiä tietoja.
—

kumoamaan Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 22.4.2013 annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 363/2012 — jota on oikaistu 9.5.2013 — Bouchra (myös Bushra) Assadia koskevilta osin
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu työntekijöiden edustajien kuulemisen periaatteen loukkaamiseen, koska työntekijöille on ilmoitettu Eulex Kosovo -operaation uudelleenjärjestelyä koskevasta päätöksestä vasta, kun tämä päätös on tehty, ja koska johto on vastustanut työntekijöiden edustajan kuulemista.
2)

Suorien tukien taso Liettuan tasavallassa ei vastaa liittymissopimuksessa sovittua tasoa eikä suorien tukien tasoa vanhoissa jäsenvaltioissa Suorien tukien taso Liettuan tasavallassa ei kantajien mukaan vastaa 23.9.2003 päivätyssä liittymissopimuksessa sovittua tasoa. Liittymissopimuksen vastaisesti 22.3.2004 annetulla asetuksella N:o 583/2004 muutettiin uusia jäsenvaltioita koskevista kansallisten maataloustukien enimmäismäärästä annettua asetusta N:o 1782/2003 (asetuksen N:o 1782/2003 71 c artikla ja liite VIII). Vuonna 2012 suorien tukien prosentti ei Liettuan tasavallassa vastannut suorien tukien tasoa Euroopan unionin vanhoissa jäsenvaltioissa, sillä vanhoissa jäsenvaltioissa mukautusta sovelletaan ainoastaan yli 5 000 EUR:n määriin, mikä tarkoittaa, ettei kaikkia vanhojen jäsenvaltioiden viljelijöiden saamia suoria tukia mukauteta (alenneta) 10 prosentilla vaan mukauttaminen koskee ainoastaan 5 000 EUR:n ylittäviä tukia. Niinpä on perusteetonta ja lainvastaista todeta, että vuonna 2012 suorien tukien taso olisi vanhoissa jäsenvaltioissa ollut 90 prosenttia (100 prosenttia vähennettynä 10 prosentin mukautuksella). Kantajien mukaan suorien tukien taso vanhoissa jäsenvaltioissa on 90:ntä prosenttia korkeampi, koska osaa määristä — niitä, jotka eivät ylitä 5 000 EUR:a — ei mukauteta.
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen. Komissio on aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn ilman asetuksen N:o 659/1999 (2) 4 artiklan 4 kohdassa ja oikeuskäytännössä tarkoitettuja perusteltuja epäilyjä, joten se on tehnyt ilmeisen arviointivirheen. Ottaessaan jo kantaa siihen, oliko kyseessä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki, vaikka asiassa oli esitetty täydentäviä kysymyksiä, komissio ei ole ottanut huomioon asetuksen N:o 659/1999 6 artiklan perusteella tehdyn päätöksen tilapäistä luonnetta.
1)

Kantaja väittää ensimmäisessä kanneperusteessaan, että ECHA on sääntöjenvastaisesti ylittänyt toimivaltansa, joka rajoittuu siihen, että sen on tutkittava tarkastusmenettely, jossa selvitetään, onko kantajana olevalla yrityksellä oikeus maksaa pienille ja keskisuurille yrityksille varattu alennettu maksu, koska se on tullut komission sijaan tehdessään tätä oikeutta koskevan päätöksen tai koska se on soveltanut mielivaltaisesti muita aineellisia kriteerejä sen arvioimiseksi, oliko kyseessä pieni tai keskisuuri yritys, kuin niitä, jotka komissio on vahvistanut asetuksessa (EY) N:o 340/2008 (1). Toimivalta tehdä päätöksiä, jotka koskevat pienille ja keskisuurille yrityksille varattua oikeutta maksaa alennettuja maksuja, edellyttää kantajan mukaan sen arvioimista, sovelletaanko rekisteröidyn yrityksen kokoon pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävää yhteisön rahoitusta koskevassa suosituksessa 2003/361/EY vahvistettuja perusteita, minkä arviointi ei kuulu ECHA:n sihteeristölle vaan ainoastaan komissiolle, koska REACH-asetuksessa tai komission täytäntöönpanoasetuksissa ei ole tätä koskevia säännöksiä. Lisäksi asetuksessa N:o 340/2008 säädetään nimenomaisesti pienten tai keskisuurten yritysten juridisen aseman vahvistamisesta, että suosituksessa 2003/361/EY vahvistettuja alaperusteita, jotka koskevat yrityksiä, jotka ovat sidossuhteessa muihin yrityksiin osakkuuksien vuoksi, sovelletaan yrityksiin, joilla ei ole kotipaikkaa Euroopan unionissa. Tästä seuraa vastakkaispäättelynä, että kyseisiä perusteita ei voida soveltaa arvioitaessa Euroopan unioniin sijoittautuneen yrityksen kokoa sen selvittämiseksi, onko kyseisellä yrityksellä oikeus maksaa alennettu maksu.