ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Asia C-497/08

Amiraike Berlin GmbH

(Amtsgericht Charlottenburgin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Hakemuslainkäyttö — Yhtiön selvitysmiehen määrääminen — Unionin tuomioistuimen toimivallan puuttuminen”

Unionin tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 12.1.2010 I ‐ 103

Määräyksen tiivistelmä

Ennakkoratkaisukysymykset – Asian saattaminen unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi – EY 234 artiklassa tarkoitetun kansallisen tuomioistuimen käsite

(EY 234 artikla)

Jotta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voi saattaa asian EY 234 artiklan nojalla unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi, siinä on oltava vireillä oikeusriita ja sen on annettava ratkaisu sellaisessa menettelyssä, jonka tarkoituksena on ratkaisun antaminen tuomiovaltaa käyttäen.

Amtsgericht Charlottenburg (Saksa) ei voi näin ollen saattaa asiaa unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi, jos se tekee käsiteltävänään olevassa asiassa hallintopäätöksen ilman, että sen olisi ratkaistava samalla oikeusriita, joten se suorittaa sellaista tehtävää, jossa se ei käytä tuomiovaltaa. Näin on silloin, kun sen olennaisena tehtävänä on ratkaista ainoastaan jälkikäteisen selvitysmiehen nimeäminen rekisteristä poistetun yhtiön jäljelle jäänyttä omaisuutta varten ja kun hakijan ja jonkin mahdollisen vastapuolen välistä oikeusriitaa ei ole vireillä, ja Amtsgericht Charlottenburg on ensimmäinen viranomainen, joka käsittelee hakemusta selvitysmiehen määräämisestä kyseistä yhtiötä varten.

(ks. 17–21 kohta)
Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 25.2.2010 – Santa Casa da Misericórdia de Lisboa vastaan Liga Portuguesa de Futebol Profissional ym.

(asia C-55/08)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Tutkimatta jättäminen”

Ennakkoratkaisukysymykset — Tutkittavaksi ottaminen — Kysymykset, jotka on esitetty antamatta riittäviä tietoja asiaa koskevista tosiseikoista ja lainsäädännöstä (EY 234 artikla; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 23 artikla) (ks. 14–16 kohta)

Aihe

Ennakkoratkaisupyyntö – Tribunal Judicial da Comarca do Porto – EY 43, EY 49 ja EY 56 artiklan tulkinta – Kansallinen lainsäädäntö, jossa varataan tietylle elimelle yksinoikeus pitää raha- ja lottopelejä pelattavana ja jonka nojalla urheilutapahtumiin liittyvän veikkauksen järjestämistä, edistämistä ja rahojen keräämistä, myös internetin välityksellä, koskeva toiminta on rikosoikeudellisesti rangaistavaa – Yritykselle, joka harjoittaa veikkaus- ja lottopelitoimintaa internetin välityksellä ja jonka toimipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, määrätty kielto edistää, järjestää ja pitää pelattavana kyseisiä veikkaus- ja lottopelejä internetin välityksellä ja hyvittää voittajille voittojen arvo

Ratkaisu

Tribunal Judicial da Comarca do Porton (Portugali) 19.12.2007 tehdyllä päätöksellä esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 25.2.2010 – Santa Casa da Misericórdia de Lisboa vastaan Liga Portuguesa de Futebol Profissional ym.

(asia C-55/08)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Tutkimatta jättäminen”

Ennakkoratkaisukysymykset — Tutkittavaksi ottaminen — Kysymykset, jotka on esitetty antamatta riittäviä tietoja asiaa koskevista tosiseikoista ja lainsäädännöstä (EY 234 artikla; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 23 artikla) (ks. 14–16 kohta)

Aihe

Ennakkoratkaisupyyntö – Tribunal Judicial da Comarca do Porto – EY 43, EY 49 ja EY 56 artiklan tulkinta – Kansallinen lainsäädäntö, jossa varataan tietylle elimelle yksinoikeus pitää raha- ja lottopelejä pelattavana ja jonka nojalla urheilutapahtumiin liittyvän veikkauksen järjestämistä, edistämistä ja rahojen keräämistä, myös internetin välityksellä, koskeva toiminta on rikosoikeudellisesti rangaistavaa – Yritykselle, joka harjoittaa veikkaus- ja lottopelitoimintaa internetin välityksellä ja jonka toimipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, määrätty kielto edistää, järjestää ja pitää pelattavana kyseisiä veikkaus- ja lottopelejä internetin välityksellä ja hyvittää voittajille voittojen arvo

Ratkaisu

Tribunal Judicial da Comarca do Porton (Portugali) 19.12.2007 tehdyllä päätöksellä esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.
Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 20.5.2009 – Seaport Investment vastaan Department of the Environment for Northern Ireland

(asia C-454/08)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Tutkimatta jättäminen”

Ennakkoratkaisukysymykset — Tutkittavaksi ottaminen — Kysymykset, jotka on esitetty antamatta riittäviä tietoja asiaa koskevista tosiseikoista ja lainsäädännöstä — Kysymykset, joihin ei voida antaa hyödyllistä vastausta — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen (EY 234 artikla) (ks. 8 — 10 kohta)

Aihe

Ennakkoratkaisupyyntö – Court of Appeal in Northern Ireland – Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY (EYVL L 197, s. 30) 6 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan tulkinta – Sellaisen viranomaisen nimeäminen, jota suunnitelmien ja ohjelmien toteuttamisesta aiheutuvat ympäristövaikutukset todennäköisesti koskevat sen vuoksi, että se vastaa erityisesti ympäristöasioista – Viranomaisille ja yleisölle tiedottamista ja näiden kuulemista koskevat yksityiskohtaiset järjestelyt

Ratkaisu

1) Court of Appeal in Northern Irelandin 8.9.2008 tekemällään päätöksellä esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 20.5.2009 – Seaport Investment vastaan Department of the Environment for Northern Ireland

(asia C-454/08)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Tutkimatta jättäminen”

Ennakkoratkaisukysymykset — Tutkittavaksi ottaminen — Kysymykset, jotka on esitetty antamatta riittäviä tietoja asiaa koskevista tosiseikoista ja lainsäädännöstä — Kysymykset, joihin ei voida antaa hyödyllistä vastausta — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen (EY 234 artikla) (ks. 8 — 10 kohta)

Aihe

Ennakkoratkaisupyyntö – Court of Appeal in Northern Ireland – Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY (EYVL L 197, s. 30) 6 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan tulkinta – Sellaisen viranomaisen nimeäminen, jota suunnitelmien ja ohjelmien toteuttamisesta aiheutuvat ympäristövaikutukset todennäköisesti koskevat sen vuoksi, että se vastaa erityisesti ympäristöasioista – Viranomaisille ja yleisölle tiedottamista ja näiden kuulemista koskevat yksityiskohtaiset järjestelyt

Ratkaisu
Asia C-62/08

UDV North America Inc.

vastaan

Brandtraders NV

(Hof van Cassatien esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan toinen alakohta — Yhteisön tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 40/94 — 9 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 kohdan d alakohta — Rekisteröidyn tavaramerkin haltijan oikeus kieltää muita käyttämästä merkkiä, joka on sama kuin tavaramerkki — ”Käyttämisen” käsite — Välittäjän toimesta tapahtuva tavaramerkkiä vastaavan merkin käyttäminen sen liikeasiakirjoissa — Omissa nimissään mutta myyjän lukuun toimiva välittäjä”

Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 19.2.2009 I ‐ 1281

Määräyksen tiivistelmä

Yhteisön tavaramerkki – Tavaramerkin vaikutukset – Tavaramerkkiin perustuvat oikeudet

(Yhteisön asetuksen N:o 40/94 9 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 kohdan d alakohta)

Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 2 kohdan d alakohdassa tarkoitettu käsite ”käyttäminen” koskee pääasiassa kysymyksessä olevan kaltaista tilannetta, jossa omissa nimissään mutta myyjän lukuun toimiva välittäjä, joka ei näin ole sellaisen tavaroiden kaupan osallinen, jossa se on itse mukana sopimuspuolena, käyttää liikeasiakirjoissaan merkkiä, joka on sama kuin yhteisön tavaramerkki, sellaisia tavaroita ja palveluita varten, jotka ovat samoja kuin ne tavarat ja palvelut, joita varten tavaramerkki on rekisteröity.

(ks. 54 kohta)
1

Rechtbank van koophandel te Brussel on esittänyt 26.2.2007 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen , EY 234 artiklan mukaisesti ennakkoratkaisukysymyksiä, jotka koskevat tulliviranomaisten toimenpiteistä epäiltäessä tavaroiden loukkaavan tiettyjä teollis- ja tekijänoikeuksia sekä tiettyjä teollis- ja tekijänoikeuksia loukkaavien tavaroiden suhteen toteutettavista toimenpiteistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1383/2003 (EUVL L 196, s. 7) 4 artiklan 2 kohdan, 6 artiklan ja 9 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä tulliviranomaisten toimenpiteistä epäiltäessä tavaroiden loukkaavan tiettyjä teollis- ja tekijänoikeuksia sekä tiettyjä teollis- ja tekijänoikeuksia loukkaavien tavaroiden suhteen toteutettavista toimenpiteistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1383/2003 soveltamista koskevista säännöksistä annetun komission asetuksen (EY) N:o 1891/2004 (EUVL L 328, s. 16) 9 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
18

Consiglio di Stato pohtii kuitenkin, pitäisikö riidanalainen hanke alistaa tähän arviointiin muun muassa direktiivin 85/337 liitteessä II olevan 4 artiklan ja liitteen III nojalla siitä syystä, että tämä hanke sisältyy kyseisten kaupunginosien tiestöä koskevaan laajempaan rakenneuudistusohjelmaan, minkä vuoksi toimivaltaisten viranomaisten olisi pitänyt ottaa huomioon eri hankkeiden ”yhteisvaikutus”, joka on kyseisessä liitteessä III nimenomaisesti säädetty arviointiperuste. Tässä tilanteessa se on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko direktiivin [85/337] 2 artiklaa, jonka mukaan sellaisten hankkeiden vaikutukset on arvioitava, joilla todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia, ja jonka mukaan nämä hankkeet määritellään [saman direktiivin] 4 artiklassa, tulkittava siten, että minkä tahansa sellaisen hankkeen, jolla on merkittäviä ympäristövaikutuksia, ympäristövaikutukset on arvioitava, vaikkei sitä mainittaisikaan [tämän] direktiivin liitteessä I tai II, vai päinvastoin siten, että vain sellaisten hankkeiden ympäristövaikutukset on arvioitava, jotka mainitaan [kyseisen] direktiivin liitteissä I ja II? 2) Asetetaanko direktiivin [85/337] 4 artiklassa, jossa jäsenvaltioille jätetään mahdollisuus määrätä, että [tämän direktiivin] liitteessä II mainittujen hankkeiden ympäristövaikutukset on arvioitava joko tapauskohtaisesti tai ennalta määrättyjen valintaperusteiden mukaisesti ottaen huomioon myös [tämän direktiivin] liitteessä III mainitut arviointiperusteet, täsmällinen velvollisuus vai annetaanko siinä jäsenvaltioille vain mahdollisuus ottaa huomioon kaikki [tässä] liitteessä III mainitut arviointiperusteet? 3) Onko Italian lainsäätäjä pannut direktiivin [85/337] 4 artiklan ja sen liitteen III täsmällisesti täytäntöön 12.4.1996 annetun [tasavallan presidentin asetuksen] 1 §:llä, kun se ei ole säätänyt, että liitteen II [soveltamisalaan kuuluvien] hankkeiden ympäristövaikutukset on arvioitava, jos hankkeella direktiivin liitteessä III säädetyin tavoin on yhteisvaikutus muiden hankkeiden kanssa?”
4)

Sellaisessa tilanteessa, josta on kyse pääasiassa, määräaikaista työtä koskevaa puitesopimusta on tulkittava siten, että niiltä osin kuin asianomaisen jäsenvaltion kansallinen oikeusjärjestys ei ilmeisesti sisällä asianomaisen sektorin osalta muita tosiasiallisia toimenpiteitä perättäisten määräaikaisten työsopimusten väärinkäytön estämiseksi ja tarvittaessa seuraamusten määräämiseksi tällaisesta väärinkäytöstä, kyseisen puitesopimuksen vastaista on kansallisen oikeuden sellaisen säännön soveltaminen, jolla ainoastaan julkisella sektorilla kielletään ehdottomasti sellaisten perättäisten määräaikaisten työsopimusten muuttaminen toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi, joiden tarkoituksena on kattaa työnantajan ”pysyviä ja jatkuvia tarpeita” ja joita on pidettävä väärinkäytöksenä. Kansallisen tuomioistuimen asiana on kuitenkin sille kuuluvan yhdenmukaista tulkintaa koskevan velvollisuuden mukaisesti tutkia, sisältyykö sen kansalliseen oikeusjärjestykseen muita vastaavanlaisia tehokkaita toimenpiteitä.
Rehuseosten liikkuvuudesta annetun neuvoston direktiivin 79/373/ETY muuttamisesta ja komission direktiivin 91/357/ETY kumoamisesta 28.1.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/2/EY 1 artiklan 4 kohtaa, jossa säädetään velvollisuudesta ilmoittaa rehuseosten merkinnöissä rehuseoksen sisältämien rehuaineiden painoprosenttiosuudet +/- 15 prosentin poikkeamalla, on tulkittava niin, että se ei ole ristiriidassa elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28.1.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 8 ja 16 artiklan kanssa, joiden tavoitteena on erityisesti estää se, että eläinrehujen merkinnät ja esillepano johtaisivat kuluttajaa harhaan.
Perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin moottoriajoneuvoalalla 31.7.2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1400/2002 voimaantulo ei sellaisenaan aiheuttanut tarvetta perustamissopimuksen 8[1] artiklan 3 kohdan soveltamisesta moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalvelua koskevien sopimusten ryhmiin 28.6.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettuun jakeluverkon uudelleenjärjestämiseen. Kyseinen voimaantulo on kuitenkin voinut kunkin tavarantoimittajan jakeluverkon erityisen rakenteen mukaan tehdä tarpeellisiksi sellaisia muutoksia, jotka ovat niin merkittäviä, että niiden on todellisuudessa katsottava merkitsevän kyseisessä säännöksessä tarkoitettua jakeluverkon uudelleenjärjestämistä.
Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 9.3.2007 – Alecansan vastaan SMHV

(asia C‑196/06 P)

Muutoksenhaku – Yhteisön tavaramerkki – Asetus (EY) N:o 40/94 − 8 artiklan 1 kohdan b alakohta − Kuviomerkkityyppistä tavaramerkkiä koskeva rekisteröintihakemus – Aikaisemman kansallisen kuviomerkkityyppisen tavaramerkin haltijan tekemä väite – Sekaannusvaara − Sekaannusvaaran puuttuminen − Riidanalaisten tavaramerkkien kattamien tavaroiden ja palvelujen samankaltaisuuden puuttuminen

1. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 28 ja 37 kohta)

2. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu selvitysaineiston arviointi, paitsi jos se on otettu huomioon vääristyneellä tavalla (EY 225 artiklan 1 kohta; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta) (ks. 31 kohta)

Aihe

Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-203/03, Alecansan vastaan SMHV, 7.2.2006 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi luokkaan 39 kuuluvia tavaroita varten rekisteröidyn kansallisen kuviomerkkityyppisen tavaramerkin COMP USA haltijan nostaman kanteen sen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 711/2002-1 24.3.2003 tekemän päätöksen kumoamiseksi, jolla hylättiin siitä väiteosaston päätöksestä tehty valitus, jolla hylättiin kuviomerkkityyppisen tavaramerkin COMP USA rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi luokkiin 9 ja 37 kuuluville tavaroille vastaan tehty väite – Tavaramerkkien samankaltaisuus – Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

Ratkaisu

1) Valitus hylätään.
I-B-2  - 5YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (viides jaosto)
8 päivänä maaliskuuta 2007
Asia C-237/06 P
Guido Strack
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio
Muutoksenhaku – Henkilöstö – OLAFin päätös päättää tutkinta – 
Virkamiehen esittämät petosväitteet – Kyseisen virkamiehen asiavaltuus
Täydellinen teksti saksan kielellä   .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  . II-B-2 - 43
Aihe:  Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen 
jaosto) asiassa T-4/05, Strack vastaan komissio, 22 .3.2006 antamasta  
määräyksestä (Kok . H., s. I-A-2-83 ja II-A-2-361), jolla ensim-
mäi
sen oikeusasteen tuomioistuin jätti tutkimatta kanteen, jo s-
sa yhtäältä vaadittiin kumottavaksi sekä OLAFin päätös päättää 
tutkinta, joka oli aloitettu kantajan esittämien petosväitteiden 
johdosta, että lopullinen tutkintakertomus ja toisaalta vaadittiin mainitun tutkinnan aloittamista uudelleen ja uuden lopullisen tutkintakertomuksen laatimista
R
atkaisu:  Valitus hylätään . Strack velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäy n-
tikulut .
I-B-2  - 6TIIVISTELMÄ – ASIA C-237/06 P
Tiivistelmä
Henkilöstö  – Kanne  – Henkilölle vastainen toimenpide  – Käsite  – Euroopan 
petostentorjuntaviraston (OLAF) päätös päättää tutkinta
(Henkilöstösääntöjen 22 a, 22 b, 90 ja 91 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston 
asetus N:o 1073/1999)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Kilpailu

–

Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt

–

Kielto

–

Ryhmäpoikkeus

–

Moottoriajoneuvoala

–

Asetuksen N:o 1400/2002 voimaantulo (EY 81 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäinen luetelmakohta; komission asetuksen N:o 1400/2002 10 artikla) (ks. 22

–

28 ja 31

–

38 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Ennakkoratkaisupyyntö – Handelsgericht Wien – Perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalvelua koskevien sopimusten ryhmiin 28.6.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1475/95 (EYVL L 145, s. 25) 5 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan ja perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin moottoriajoneuvoalalla 31.7.2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1400/2002 (EYVL L 203, s. 30) tulkinta – Tilanne, jossa tavarantoimittaja irtisanoo jakelusopimuksen yhden vuoden irtisanomisajalla, mikä perustellaan tarpeella järjestää jakeluverkko kokonaan tai osittain uudestaan asetuksen (EY) N:o 1400/2002 voimaantulon takia

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin moottoriajoneuvoalalla 31.7.2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1400/2002 voimaantulo ei sellaisenaan aiheuttanut tarvetta perustamissopimuksen 8[1] artiklan 3 kohdan soveltamisesta moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalvelua koskevien sopimusten ryhmiin 28.6.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettuun jakeluverkon uudelleenjärjestämiseen. Kyseinen voimaantulo on kuitenkin voinut kunkin tavarantoimittajan jakeluverkon erityisen rakenteen mukaan tehdä tarpeellisiksi sellaisia muutoksia, jotka ovat niin merkittäviä, että niiden on todellisuudessa katsottava merkitsevän kyseisessä säännöksessä tarkoitettua jakeluverkon uudelleenjärjestämistä.

2) Se, että tavarantoimittaja ottaa asetuksen N:o 1400/2002 voimaantulon jälkeen käyttöön valikoivan jakelujärjestelmän, jossa yhtäältä jälleenmyyjiin ei enää kohdistu rajoituksia sen alueen osalta, jolla ne voivat myydä sopimuksessa tarkoitettuja tuotteita, ja toisaalta valtuutetut korjaamot voivat rajata toimintansa ainoastaan korjaus- ja huoltopalveluihin, voi merkitä asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua jakeluverkon uudelleenjärjestämistä. Kansallisten tuomioistuinten ja välimiestuomioistuinten on niiden käsiteltäviksi saatettuihin riita-asioihin liittyvät konkreettiset seikat ja erityisesti tavarantoimittajan tältä osin esittämä näyttö huomioon ottaen arvioitava, onko asia näin.
Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 27.4.2006 – L’Oréal vastaan SMHV

(asia C-235/05 P)

(Muutoksenhaku – Yhteisön tavaramerkki – Asetus (EY) N:o 40/94 – 8 artiklan 1 kohdan b alakohta – Kahden tavaramerkin samankaltaisuus – Sekaannusvaara – Hakemus sanamerkin FLEXI AIR rekisteröimiseksi tavaramerkiksi – Aikaisempi sanamerkki FLEX – Rekisteröinnin esteet)

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 38–47 kohta)

Aihe

Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-112/03, L’Oréal vastaan SMHV 16.3.2005 antamasta tuomiosta, jolla se hylkäsi perusteettomana yhteisön sanamerkin FLEXI AIR rekisteröimistä luokkaan 3 kuuluville tavaroille hakeneen hakijan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston neljännen valituslautakunnan asiassa R 0396/2001-4 15.1.2003 tekemästä sellaisesta päätöksestä nostaman kanteen, jossa valituslautakunta oli hylännyt valituksen, joka oli tehty väiteosaston päätöksestä evätä kyseisen merkin rekisteröinti luokkiin 3 ja 34 kuuluvia tavaroita varten rekisteröityjen kansallisten sanamerkkien FLEX haltijan tekemästä väitteestä toimitetun väitemenettelyn yhteydessä

Ratkaisu

Valitus hylätään.
Ajomatkaan perustuva palkkiojärjestelmä on tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 10 artiklan vastainen, paitsi jollei tällaisella järjestelmällä vaaranneta tieliikenneturvallisuutta. Kansallisen tuomioistuimen on selvitettävä pääasian kaikki olosuhteet huomioon ottaen, vaarannetaanko sillä tieliikenneturvallisuus.
Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 29.6.2006 – Creative Technology vastaan SMHV

(asia C-314/05 P)

(Muutoksenhaku – Yhteisön tavaramerkki – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta – Sekaannusvaara – Hakemus sanamerkin PC WORKS rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Kansallisen kuviomerkin W WORK PRO haltijan esittämä väite – Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)

1. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 31, 32 ja 37–39 kohta)

2. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle toimitettujen tosiseikkojen arviointi, paitsi jos ne on otettu huomioon vääristyneellä tavalla (EY 225 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artikla) (ks. 35 ja 36 kohta)

Aihe

Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-352/02, Creative Technology vastaan SMHV, 25.5.2005 antamasta tuomiosta, jolla hylättiin perusteettomana kumoamiskanne, jonka oli nostanut hakija, joka haki tavaramerkin PC WORKS rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi luokkaan 9 luokitelluille tavaroille, sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) neljännen valituslautakunnan 4.9.2002 tekemästä päätöksestä R 265/2001-4, jolla hylättiin valitus väiteosaston päätöksestä, jolla kyseistä tavaramerkkiä kieltäydyttiin rekisteröimästä väitemenettelyn yhteydessä, jonka oli saattanut vireille luokkaan 9 luokitelluille tavaroille rekisteröidyn kansallisen kuviomerkin W WORK PRO haltija

Ratkaisu

Valitus hylätään.