Asia C‑237/15 PPU

Minister for Justice and Equality

vastaan

Francis Lanigan

(High Courtin (Irlanti) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 6 artikla — Oikeus vapauteen ja turvallisuuteen — Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Puitepäätös 2002/584/YOS — Eurooppalainen pidätysmääräys — Velvollisuus panna täytäntöön eurooppalainen pidätysmääräys — 12 artikla — Etsityn henkilön pitäminen säilössä — 15 artikla — Luovuttamispäätös — 17 artikla — Täytäntöönpanoa koskevan päätöksen määräajat ja menettelyt — Määräaikojen ylittämisen seuraukset”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.7.2015

Poliisiyhteistyö – Oikeudellinen yhteistyö rikosoikeuden alalla – Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä tehty puitepäätös – Täytäntöönpano jäsenvaltioissa – Velvollisuus tehdä päätös eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta – Puitepäätöksessä vahvistettujen määräaikojen päättyminen – Vaikutuksettomuus – Etsityn henkilön pitäminen säilössä myös siinä tapauksessa, että säilössä pitämisen kokonaisaika ylittää edellä mainitut määräajat – Hyväksyttävyys – Edellytys

(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artikla; neuvoston puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 12 artikla, 15 artiklan 1 kohta ja 17 artikla)

Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä tehdyn puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 15 artiklan 1 kohtaa ja 17 artiklaa on tulkittava siten, että täytäntöönpanoviranomaisella on edelleen 17 artiklassa vahvistettujen määräaikojen päätyttyä velvollisuus tehdä päätös eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta.

Kun nimittäin otetaan huomioon yhtäältä eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanovelvollisuuden keskeinen luonne puitepäätöksellä perustetussa järjestelmässä ja toisaalta se, ettei siinä säädetä nimenomaisesti tämän velvollisuuden ajallisen voimassaolon rajoittamisesta, puitepäätöksen 15 artiklan 1 kohtaan kirjatun säännön ei voida tulkita tarkoittavan sitä, että puitepäätöksen 17 artiklassa vahvistettujen määräaikojen päättymisen jälkeen täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ei voi enää tehdä eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa koskevaa päätöstä, tai sitä, että täytäntöönpanojäsenvaltiolla ei enää ole velvollisuutta jatkaa määräyksen täytäntöönpanomenettelyä. Erilainen tulkinta voisi aiheuttaa haittaa puitepäätöksen tavoitteelle nopeuttaa ja yksinkertaistaa oikeudellista yhteistyötä, koska tämä tulkinta voisi muun muassa pakottaa pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion antamaan toisen eurooppalaisen pidätysmääräyksen, jotta uuden luovutusmenettelyn järjestäminen puitepäätöksessä säädetyissä määräajoissa on mahdollista.

Puitepäätöksen 12 artiklaa, luettuna yhdessä sen 17 artiklan kanssa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklan valossa, on tulkittava siten, ettei se ole tällaisessa tilanteessa esteenä sille, että etsittyä henkilöä pidetään säilössä täytäntöönpanojäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, vaikka tämän henkilön pidättämisen kokonaiskesto ylittää nämä määräajat, jos tämä kesto ei ole liiallinen, kun otetaan huomioon pääasiassa kyseessä olevan menettelyn ominaispiirteet.

Puitesopimuksen 12 artiklassa ei nimittäin säädetä yleisesti, että etsityn henkilön säilössä pitäminen olisi mahdollista pelkästään tarkoissa ajallisissa rajoissa, eikä erityisesti, että se olisi suljettu pois puitepäätöksen 17 artiklassa säädettyjen määräaikojen päättymisen jälkeen. Vaikka puitepäätöksen 12 artiklassa samoin myönnetään tietyillä edellytyksillä mahdollisuus vapauttaa eurooppalaisen pidätysmääräyksen perusteella pidätetty henkilö väliaikaisesti, siinä ei säädetä, että puitepäätöksen 17 artiklassa säädettyjen määräaikojen päättymisen johdosta täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen pitäisi toteuttaa tällainen vapauttaminen tai sitäkin suuremmalla syyllä yksinkertaisesti vapauttaa tämä henkilö.

Lisäksi sikäli kuin eurooppalaista pidätysmääräystä koskevaa täytäntöönpanomenettelyä on jatkettava myös puitepäätöksen 17 artiklassa vahvistettujen määräaikojen päättymisen jälkeen, yleinen ja ehdoton velvollisuus vapauttaa väliaikaisesti kyseinen henkilö tai sitä suuremmalla syyllä yksinkertaisesti vapauttaa hänet näiden määräaikojen päättymisen jälkeen tai silloin, kun etsityn henkilön säilössä pitämisen kokonaiskesto ylittää mainitut määräajat, voisi rajoittaa puitepäätöksellä perustetun järjestelmän tehokkuutta ja näin ollen estää sillä tavoiteltujen päämäärien toteuttamisen.

Koska eurooppalaisen pidätysmääräyksen antaminen sellaisenaan ei kuitenkaan oikeuta etsityn henkilön säilössä pitämistä ajanjaksolla, jonka kokonaiskesto ylittää tämän määräyksen täytäntöönpanon edellyttämän ajan, täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi päättää tämän henkilön säilössä pitämisestä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklan mukaisesti vain, jos eurooppalaista pidätysmääräystä koskeva täytäntöönpanomenettely on toteutettu riittävän nopeasti ja jos näin ollen säilöön ottamisen kesto ei ole liiallinen. Tämän varmistaakseen täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen pitää tarkastaa konkreettisesti kyseinen tilanne ja ottaa huomioon kaikki merkitykselliset seikat arvioidakseen menettelyn keston perusteltavuutta, muun muassa kyseisten jäsenvaltioiden viranomaisten mahdollinen passiivisuus ja tarvittaessa etsityn henkilön myötävaikutus tähän kestoon. Lisäksi on otettava huomioon, mikä rangaistus etsittyä henkilöä uhkaa tai hänelle on tuomittu niiden tosiseikkojen nojalla, jotka ovat oikeuttaneet häntä koskevan eurooppalaisen pidätysmääräyksen antamisen, tai onko olemassa pakenemisen vaara. Tässä yhteydessä se seikka, että etsitty henkilö on ollut säilöön otettuna ajanjakson, jonka kokonaiskesto ylittää selvästi puitepäätöksen 17 artiklassa vahvistetut määräajat, on myös merkityksellinen sikäli kuin nämä määräajat ovat lähtökohtaisesti riittäviä, kun otetaan huomioon muun muassa vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen olennainen rooli puitepäätöksellä perustetussa järjestelmässä, jotta täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi tehdä etukäteen eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanon edellyttämät tarkastukset ja tehdä päätöksen tällaisen määräyksen täytäntöönpanosta.

Jos täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen päättää lopettaa etsityn henkilön säilössä pitämisen, sen täytyy liittää tämän henkilön väliaikaiseen vapauttamiseen kaikki tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet hänen pakenemisensa estämiseksi ja sen varmistamiseksi, että tarvittavat aineelliset edellytykset hänen tosiasialliselle luovuttamiselleen täyttyvät edelleen niin kauan kuin lopullista päätöstä eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta ei ole tehty.

(ks. 37, 40, 44, 45, 50, 52 ja 58–63 kohta sekä tuomiolauselma)

Asia C‑237/15 PPU

Minister for Justice and Equality

vastaan

Francis Lanigan

(High Courtin (Irlanti) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 6 artikla — Oikeus vapauteen ja turvallisuuteen — Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Puitepäätös 2002/584/YOS — Eurooppalainen pidätysmääräys — Velvollisuus panna täytäntöön eurooppalainen pidätysmääräys — 12 artikla — Etsityn henkilön pitäminen säilössä — 15 artikla — Luovuttamispäätös — 17 artikla — Täytäntöönpanoa koskevan päätöksen määräajat ja menettelyt — Määräaikojen ylittämisen seuraukset”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.7.2015

Poliisiyhteistyö – Oikeudellinen yhteistyö rikosoikeuden alalla – Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä tehty puitepäätös – Täytäntöönpano jäsenvaltioissa – Velvollisuus tehdä päätös eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta – Puitepäätöksessä vahvistettujen määräaikojen päättyminen – Vaikutuksettomuus – Etsityn henkilön pitäminen säilössä myös siinä tapauksessa, että säilössä pitämisen kokonaisaika ylittää edellä mainitut määräajat – Hyväksyttävyys – Edellytys

(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artikla; neuvoston puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 12 artikla, 15 artiklan 1 kohta ja 17 artikla)

Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä tehdyn puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 15 artiklan 1 kohtaa ja 17 artiklaa on tulkittava siten, että täytäntöönpanoviranomaisella on edelleen 17 artiklassa vahvistettujen määräaikojen päätyttyä velvollisuus tehdä päätös eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta.

Kun nimittäin otetaan huomioon yhtäältä eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanovelvollisuuden keskeinen luonne puitepäätöksellä perustetussa järjestelmässä ja toisaalta se, ettei siinä säädetä nimenomaisesti tämän velvollisuuden ajallisen voimassaolon rajoittamisesta, puitepäätöksen 15 artiklan 1 kohtaan kirjatun säännön ei voida tulkita tarkoittavan sitä, että puitepäätöksen 17 artiklassa vahvistettujen määräaikojen päättymisen jälkeen täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ei voi enää tehdä eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa koskevaa päätöstä, tai sitä, että täytäntöönpanojäsenvaltiolla ei enää ole velvollisuutta jatkaa määräyksen täytäntöönpanomenettelyä. Erilainen tulkinta voisi aiheuttaa haittaa puitepäätöksen tavoitteelle nopeuttaa ja yksinkertaistaa oikeudellista yhteistyötä, koska tämä tulkinta voisi muun muassa pakottaa pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion antamaan toisen eurooppalaisen pidätysmääräyksen, jotta uuden luovutusmenettelyn järjestäminen puitepäätöksessä säädetyissä määräajoissa on mahdollista.

Puitepäätöksen 12 artiklaa, luettuna yhdessä sen 17 artiklan kanssa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklan valossa, on tulkittava siten, ettei se ole tällaisessa tilanteessa esteenä sille, että etsittyä henkilöä pidetään säilössä täytäntöönpanojäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, vaikka tämän henkilön pidättämisen kokonaiskesto ylittää nämä määräajat, jos tämä kesto ei ole liiallinen, kun otetaan huomioon pääasiassa kyseessä olevan menettelyn ominaispiirteet.

Puitesopimuksen 12 artiklassa ei nimittäin säädetä yleisesti, että etsityn henkilön säilössä pitäminen olisi mahdollista pelkästään tarkoissa ajallisissa rajoissa, eikä erityisesti, että se olisi suljettu pois puitepäätöksen 17 artiklassa säädettyjen määräaikojen päättymisen jälkeen. Vaikka puitepäätöksen 12 artiklassa samoin myönnetään tietyillä edellytyksillä mahdollisuus vapauttaa eurooppalaisen pidätysmääräyksen perusteella pidätetty henkilö väliaikaisesti, siinä ei säädetä, että puitepäätöksen 17 artiklassa säädettyjen määräaikojen päättymisen johdosta täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen pitäisi toteuttaa tällainen vapauttaminen tai sitäkin suuremmalla syyllä yksinkertaisesti vapauttaa tämä henkilö.

Lisäksi sikäli kuin eurooppalaista pidätysmääräystä koskevaa täytäntöönpanomenettelyä on jatkettava myös puitepäätöksen 17 artiklassa vahvistettujen määräaikojen päättymisen jälkeen, yleinen ja ehdoton velvollisuus vapauttaa väliaikaisesti kyseinen henkilö tai sitä suuremmalla syyllä yksinkertaisesti vapauttaa hänet näiden määräaikojen päättymisen jälkeen tai silloin, kun etsityn henkilön säilössä pitämisen kokonaiskesto ylittää mainitut määräajat, voisi rajoittaa puitepäätöksellä perustetun järjestelmän tehokkuutta ja näin ollen estää sillä tavoiteltujen päämäärien toteuttamisen.

Koska eurooppalaisen pidätysmääräyksen antaminen sellaisenaan ei kuitenkaan oikeuta etsityn henkilön säilössä pitämistä ajanjaksolla, jonka kokonaiskesto ylittää tämän määräyksen täytäntöönpanon edellyttämän ajan, täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi päättää tämän henkilön säilössä pitämisestä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklan mukaisesti vain, jos eurooppalaista pidätysmääräystä koskeva täytäntöönpanomenettely on toteutettu riittävän nopeasti ja jos näin ollen säilöön ottamisen kesto ei ole liiallinen. Tämän varmistaakseen täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen pitää tarkastaa konkreettisesti kyseinen tilanne ja ottaa huomioon kaikki merkitykselliset seikat arvioidakseen menettelyn keston perusteltavuutta, muun muassa kyseisten jäsenvaltioiden viranomaisten mahdollinen passiivisuus ja tarvittaessa etsityn henkilön myötävaikutus tähän kestoon. Lisäksi on otettava huomioon, mikä rangaistus etsittyä henkilöä uhkaa tai hänelle on tuomittu niiden tosiseikkojen nojalla, jotka ovat oikeuttaneet häntä koskevan eurooppalaisen pidätysmääräyksen antamisen, tai onko olemassa pakenemisen vaara. Tässä yhteydessä se seikka, että etsitty henkilö on ollut säilöön otettuna ajanjakson, jonka kokonaiskesto ylittää selvästi puitepäätöksen 17 artiklassa vahvistetut määräajat, on myös merkityksellinen sikäli kuin nämä määräajat ovat lähtökohtaisesti riittäviä, kun otetaan huomioon muun muassa vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen olennainen rooli puitepäätöksellä perustetussa järjestelmässä, jotta täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi tehdä etukäteen eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanon edellyttämät tarkastukset ja tehdä päätöksen tällaisen määräyksen täytäntöönpanosta.

Jos täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen päättää lopettaa etsityn henkilön säilössä pitämisen, sen täytyy liittää tämän henkilön väliaikaiseen vapauttamiseen kaikki tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet hänen pakenemisensa estämiseksi ja sen varmistamiseksi, että tarvittavat aineelliset edellytykset hänen tosiasialliselle luovuttamiselleen täyttyvät edelleen niin kauan kuin lopullista päätöstä eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta ei ole tehty.

(ks. 37, 40, 44, 45, 50, 52 ja 58–63 kohta sekä tuomiolauselma)