8

Asian tausta on esitetty valituksenalaisen tuomion 1–37 kohdassa seuraavasti: ”1 [Kantaja] on Norjan oikeuden mukaan perustettu yhtiö, joka on listattu Oslon (Norja) ja New Yorkin (Yhdysvallat) pörsseissä. Se viljelee lohta ja harjoittaa sen ensiasteen jalostustoimintaa Chilessä, Färsaarilla, Irlannissa, Kanadassa, Norjassa ja Skotlannissa sekä viljelee ruijanpallasta ja harjoittaa sen ensiasteen jalostustoimintaa Norjassa. Kantaja harjoittaa lisäksi jatkojalostustoimintaa Alankomaissa, Belgiassa, Chilessä, Irlannissa, Japanissa, Norjassa, Puolassa, Ranskassa, Tšekissä ja Yhdysvalloissa. A. Kantajan toteuttama Morpolin hankinta 2 Kantaja teki 14.12.2012 Friendmall Ltd:n ja Bazmonta Holding Ltd:n kanssa osakkeidenostosopimuksen (Share Purchase Agreement, jäljempänä SPA), joka koski näiden yritysten Morpol ASA:sta omistamien osakkeiden myyntiä. 3 Morpol on norjalainen lohen tuottaja ja jalostaja. [Mainittu yhtiö] tuottaa viljeltyä lohta ja tarjoaa laajaa valikoimaa lisäarvollisia lohituotteita. Se viljelee lohta ja harjoittaa sen ensiasteen jalostusta Norjassa ja Skotlannissa. Lisäksi se harjoittaa jatkojalostustoimintaa Puolassa, Vietnamissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Ennen kuin kantaja osti sen, Morpol oli listattu Oslon pörssissä. 4 Friendmall ja Bazmonta Holding olivat yksityisiä rajavastuuyhtiöitä, jotka oli perustettu ja rekisteröity Kyproksella. Molemmat yhtiöt olivat yhden henkilön, Morpolin perustajan ja entisen toimitusjohtajan M:n, määräysvallassa. 5 SPA:n johdosta kantaja sai Morpolista osuuden, joka oli noin 48,5 prosenttia Morpolin osakepääomasta. Tämä osakekauppa (jäljempänä joulukuun 2012 osakekauppa) saatiin päätökseen 18.12.2012. 6 Kantaja ilmoitti 17.12.2012 pörssitiedotteella, että se aikoi tehdä julkisen ostotarjouksen Morpolin jäljelle jääneistä osakkeista. Kantaja teki 15.1.2013 Norjan osakekauppalain mukaisesti tällaisen pakollisen julkisen ostotarjouksen Morpolin jäljelle jääneistä osakkeista, jotka muodostivat 51,5 prosenttia yhtiön osakekannasta. Norjan lainsäädännön mukaan yli kolmanneksen pörssissä noteeratun yhtiön osakkeista ostavan on tehtävä pakollinen tarjous tämän yhtiön jäljelle jääneistä osakkeista. 7 Morpolin hallitus nimitti 23.1.2013 uuden toimitusjohtajan SPA:han sisällytetyn sitoumuksen seurauksena tällä välin, 1.3.2013 alkaen, irtisanoutuneen M:n tilalle. 8 Sen jälkeen, kun julkinen ostotarjous oli hyväksytty ja pantu täytäntöön 12.3.2013, kantajalla oli kaikkiaan 87,1 prosenttia Morpolin osakkeista. Näin ollen julkisen ostotarjouksen seurauksena kantaja hankki osakkeita, jotka muodostivat noin 38,6 prosenttia Morpolin osakepääomasta, niiden sen joulukuun 2012 osakekaupalla jo hankkimien osakkeiden lisäksi, jotka muodostivat 48,5 prosenttia Morpolin osakepääomasta. 9 Morpolin jäljelle jääneiden osakkeiden kauppa toteutettiin 12.11.2013. Ylimääräinen yhtiökokous päätti 15.11.2013 pyytää listauksen peruuttamista Oslon pörssissä, vähentää hallituksen jäsenten lukumäärää ja lakkauttaa nimityskomitean. Morpolia ei enää 28.11.2013 noteerattu Oslon pörssissä. B. Ilmoitusta edeltävä vaihe 10 Kantaja lähetti 21.12.2012 [komissiolle] pyynnön siitä, että yksinomaisen määräysvallan hankkimista Morpolissa koskeva asia osoitettaisiin käsittelijätiimille. Tässä pyynnössä kantaja ilmoitti komissiolle, että joulukuun 2012 osakekauppa oli saatu päätökseen ja ettei se käyttäisi äänivaltaansa ennen komission päätöksen antamista. 11 Komissio pyysi, että kantajan kanssa pidettäisiin puhelinkokous, joka järjestettiin 25.1.2013. Puhelinkokouksen aikana komissio pyysi tietoja liiketoimen rakenteesta ja selvitystä siitä, oliko joulukuun 2012 osakekaupalla voitu jo antaa kantajalle määräysvalta Morpolissa. 12 Komissio lähetti 12.2.2013 kantajalle tietopyynnön, joka koski mahdollista tosiasiallisen määräysvallan hankkimista Morpolissa joulukuun 2012 osakekaupan seurauksena. Lisäksi se pyysi, että sille toimitettaisiin Morpolin yhtiökokousten ja hallituksen kokousten esityslistat ja pöytäkirjat kolmelta viimeiseltä vuodelta. Kantaja vastasi tähän pyyntöön osittain 19.2.2013 ja toimitti siihen täydellisen vastauksen 25.2.2013. 13 Kantaja toimitti 5.3.2013 ilmoituslomakkeen, sellaisena kuin se on yrityskeskittymien valvonnasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 täytäntöönpanosta 21.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 802/2004 (EUVL 2004, L 133, s. 1) liitteessä I, ensimmäisen luonnoksen (jäljempänä CO-lomakkeen ensimmäinen luonnos). CO-lomakkeen ensimmäinen luonnos koski pääasiassa lohen viljelyn, ensimmäisen jalostusvaiheen ja jatkojalostusvaiheen kokonaismarkkinoita lohen alkuperästä riippumatta. 14 Komissio lähetti 14.3.2013 kantajalle lisätietopyynnön CO-lomakkeen ensimmäisestä luonnoksesta. Kantaja vastasi tähän tietopyyntöön 16.4.2013. Komissio piti vastausta puutteellisena ja lähetti uusia tietopyyntöjä 3.5., 14.6. ja 10.7.2013. Kantaja vastasi näihin pyyntöihin 6.6., 3.7. ja 26.7.2013. C. Ilmoitus ja päätös yrityskeskittymän hyväksymisestä edellyttäen, että tiettyjä sitoumuksia noudatetaan 15 [Keskittymää koskevasta] liiketoimesta ilmoitettiin komissiolle virallisesti 9.8.2013. 16 Komissio ilmoitti 3.9.2013 pidetyssä tutkinnan etenemistä koskevassa kokouksessa kantajalle ja Morpolille, että sillä oli vakavia epäilyjä liiketoimen soveltuvuudesta sisämarkkinoille siltä osin kuin kyse oli mahdollisista skotlantilaisen lohen markkinoista. 17 Poistaakseen komission toteamat vakavat epäilyt kantaja ehdotti 9.9.2013 [asetuksen N:o 139/2004] 6 artiklan 2 kohdan mukaisia sitoumuksia. Komissio teetti näistä alustavista sitoumuksista markkinaselvityksen. Tiettyjen muutosten jälkeen 25.9.2013 esitettiin useita lopullisia sitoumuksia. Kantaja sitoutui luovuttamaan noin kolme neljännestä skotlantilaisen lohen viljelykapasiteetista, joka jakautui yrityskeskittymän osapuolten kesken, ja poisti siten komission toteamat vakavat epäilyt. 18 Komissio teki 30.9.2013 päätöksen C(2013) 6449 (asia COMP/M.6850 – Marine Harvest / Morpol) (jäljempänä hyväksymispäätös) asetuksen N:o 139/2004 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 2 kohdan nojalla, ja hyväksyi yrityskeskittymän sillä edellytyksellä, että sitoumuksia noudatetaan täysimääräisesti. 19 Komissio totesi hyväksymispäätöksessä, että joulukuun 2012 osakekauppa oli jo antanut kantajalle tosiasiallisen yksinomaisen määräysvallan Morpolissa. Se totesi, ettei voitu sulkea pois mahdollisuutta asetuksen N:o 139/2004 7 artiklan 1 kohdassa säädetyn [lykkäämistä koskevan] velvoitteen ja kyseisen asetuksen 4 artiklan 1 kohdassa säädetyn ilmoittamista koskevan velvoitteen laiminlyönnistä. Lisäksi komissio totesi, että se voi tutkia erillisessä menettelyssä, onko syytä määrätä seuraamus asetuksen N:o 139/2004 14 artiklan 2 kohdan nojalla. D. Riidanalainen päätös ja sen antamiseen johtanut menettely 20 Komissio ilmoitti kantajalle 30.1.2014 päivätyllä kirjeellä, että asetuksen N:o 139/2004 7 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklan 1 kohdan mahdollisesta rikkomisesta oli vireillä tutkinta. 21 Komissio osoitti 31.3.2014 kantajalle asetuksen N:o 139/2004 18 artiklan mukaisen väitetiedoksiannon (jäljempänä väitetiedoksianto). Väitetiedoksiannossa komissio päätyi alustavaan johtopäätökseen, jonka mukaan kantaja oli tahallisesti tai ainakin tuottamuksellisesti rikkonut asetuksen N:o 139/2004 4 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa. 22 Kantaja esitti 30.4.2014 vastauksensa väitetiedoksiantoon. Kantaja esitti 6.5.2014 väitteet, jotka sisältyvät sen kuulemistilaisuudessa antamaan vastaukseen. Keskittymiä käsittelevän neuvoa-antavan komitean kokous pidettiin 7.7.2014. 23 Komissio antoi 23.7.2014 [riidanalaisen päätöksen]. 24 Riidanalaisen päätöksen päätösosan kolme ensimmäistä artiklaa kuuluvat seuraavasti: ’1 artikla Toteuttaessaan yhteisönlaajuisen keskittymän 18 joulukuuta 2012 ja 30 syyskuuta 2013 välisenä ajanjaksona ennen siitä ilmoittamista ja sen toteamista sisämarkkinoille soveltuvaksi [kantaja] on rikkonut [asetuksen N:o 139/2004] 4 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa. 2 artikla [Kantajalle] määrätään 10000000 euron sakko 1 artiklassa tarkoitetusta [asetuksen N:o 139/2004] 4 artiklan 1 kohdan rikkomisesta. 3 artikla [Kantajalle] määrätään 10000000 euron sakko 1 artiklassa tarkoitetusta [asetuksen N:o 139/2004] 7 artiklan 1 kohdan rikkomisesta.’ 25 Komissio katsoi riidanalaisessa päätöksessä ensinnäkin, että kantaja oli hankkinut tosiasiallisen yksinomaisen määräysvallan Morpolissa joulukuun 2012 osakekaupan päätökseen saattamisen jälkeen, sillä kantajalla oli lähes varmasti mahdollisuus saada enemmistö yhtiökokouksissa, kun otetaan huomioon sen omistusosuus (48,5 prosenttia) ja muiden osakkeenomistajien osallistumisaste yhtiökokouksissa aikaisempina vuosina. 26 Tämän jälkeen komissio totesi, että joulukuun 2012 osakekauppaan ei voitu soveltaa asetuksen N:o 139/2004 7 artiklan 2 kohdassa säädettyä poikkeusta. Tältä osin se totesi, että asetuksen N:o 139/2004 7 artiklan 2 kohtaa sovelletaan ainoastaan julkisiin osto- tai vaihtotarjouksiin tai arvopapereita koskevien liiketoimien sarjan toteuttamiseen, joilla asetuksen N:o 139/2004 3 artiklassa tarkoitettu määräysvalta saadaan ”useilta myyjiltä”. Komission mukaan esillä olevassa asiassa määräysvallan tuottava osuus on hankittu yhdeltä myyjältä, eli M:ltä, Friendmallin ja Bazmonta Holdingin välityksellä joulukuun 2012 osakekaupan perusteella. 27 Komission mukaan asetuksen N:o 139/2004 7 artiklan 2 kohtaa ei ole tarkoitus soveltaa tilanteisiin, joissa merkittävä määrä osakkeita hankitaan yhdeltä myyjältä ja joissa voidaan helposti todeta aikaisemmissa varsinaisissa ja ylimääräisissä yhtiökokouksissa annettujen äänten perusteella, että tämä osakemäärä antaa tosiasiallisen yksinomaisen määräysvallan kohdeyhtiössä. 28 Lisäksi komissio totesi, että joulukuun 2012 osakekauppa, joka saatiin päätökseen 18.12.2012, ei ollut osa julkisen ostotarjouksen toteuttamista, sillä kyseinen tarjous toteutettiin 15.1. ja 26.2.2013 välillä. Komissio katsoi, että se, että joulukuun 2012 osakekaupan perusteella kantajalle oli saattanut syntyä velvollisuus tehdä julkinen ostotarjous Morpolin jäljelle jääneistä osakkeista, oli merkityksetöntä, koska tosiasiallinen määräysvalta oli jo hankittu yhdeltä myyjältä. 29 Komissio katsoi vielä, että kantajan viittaukset oikeuslähteisiin, joiden mukaan ”useiden erillisten vaiheiden” katsottiin muodostavan yhden keskittymän, kun niitä yhdisti oikeudellisesti tai tosiasiallisesti ehto, eivät vaikuttaneet perustelluilta. Komissio korosti, että kantaja oli hankkinut määräysvallan Morpolissa yhdellä kaupalla, jolla se osti 48,5 prosenttia Morpolin osakkeista, eikä varoja koskevilla useilla osittaisilla liiketoimilla, jotka lopulta muodostaisivat yhden taloudellisen kokonaisuuden. 30 Komissio totesi, että asetuksen N:o 139/2004 14 artiklan 3 kohdan mukaan sakon suuruutta määrättäessä on otettava huomioon rikkomisen luonne, vakavuus ja kesto. 31 Se katsoi, että mikä tahansa asetuksen N:o 139/2004 4 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan rikkominen oli luonteeltaan vakava rikkominen. 32 Rikkomisen vakavuutta arvioidessaan komissio otti huomioon, että sen mukaan kantaja oli rikkonut kilpailusääntöjä tuottamuksellisesti, että kyseessä olevan yrityskeskittymän soveltuvuudesta sisämarkkinoille oli vakavia epäilyjä ja että oli olemassa kantajaa sekä muita yhtiöitä koskevia ennakkotapauksia menettelyä koskevista rikkomisista. 33 Rikkomisen kestosta komissio toi esille, että asetuksen N:o 139/2004 4 artiklan 1 kohdan rikkomisessa oli kyse hetkellisestä rikkomisesta ja että se oli tapahtunut esillä olevassa asiassa 18.12.2012 eli yrityskeskittymän toteuttamispäivänä. Lisäksi komissio katsoi, että asetuksen N:o 139/2004 7 artiklan 1 kohdan rikkominen merkitsi jatkettua kilpailusääntöjen rikkomista ja että se oli tässä tapauksessa jatkunut 18.12.2012 ja 30.9.2013 välisen ajan, eli joulukuun 2012 osakekaupan toteuttamisesta sen hyväksymiseen saakka. Komission mukaan yhdeksän kuukauden ja 12 päivän kesto oli poikkeuksellisen pitkä. 34 Komissio otti huomioon lieventävänä seikkana sen, että kantaja ei ollut käyttänyt äänivaltaansa Morpolissa ja oli pitänyt sen kantajasta erillisenä yksikkönä yrityskeskittymän valvontamenettelyn ajan. 35 Komissio katsoi lieventäväksi seikaksi myös sen, että kantaja oli pyytänyt käsittelijätiimin osoittamista joitakin päiviä joulukuun 2012 osakekaupan päätökseen saattamisen jälkeen. 36 Komissio ei sen sijaan todennut asiaan liittyvän raskauttavia seikkoja. 37 Komissio katsoi, että kantajan kokoisen yrityksen tapauksessa seuraamuksen oli oltava merkittävä, jotta sillä olisi varoittava vaikutus. Tämä oli vieläkin tärkeämpää silloin, kun kyseisen yrityskeskittymän soveltuvuudesta sisämarkkinoille oli vakavia epäilyjä.”