FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/42

Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 12.8.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-454/10, Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) ja Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) v. Euroopan komissio, 30.5.2013 antamasta tuomiosta

(Asia C-457/13 P)

2013/C 344/73

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Marcoulli ja K. Skelly)

Muut osapuolet: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) ja Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Confederazione Cooperative Italiane

Vaatimukset

Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

— kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen tuomion kokonaisuudessaan

— antamaan lopullisen tuomion asiassa toteamalla, että asioissa T-454/10 ja T-482/11 nostettujen kanteiden tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat ja/tai että kyseiset kanteet ovat perusteettomia

— velvoittamaan ensimmäisessä oikeusasteessa kantajina olleet osapuolet korvaamaan ensimmäisessä oikeusasteessa käydystä menettelystä ja tästä muutoksenhausta aiheutuvat kulut.

Siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin päättää pysyttää unionin yleisen tuomioistuimen tuomion, komissio kunnioittavasti vaatii unionin tuomioistuinta

— pysyttämään lopullisina asetuksen N:o 1580/2007 (1) 52 artiklan 2 kohdan a alakohdan toisen alakohdan ja täytäntöönpanoasetuksen N:o 543/2011 (2) 50 artiklan 3 kohdan ja 60 artiklan 7 kohdan oikeusvaikutukset siltä osin, että se pysyttää tuottajajärjestöille näiden säännösten mukaisesti sen vuoden lokakuun 15. päivään lokakuuta saakka, jolloin unionin tuomioistuin antaa tuomionsa, tai tuomioistuimen asiamukaiseksi katsomaan tätä myöhempään ajankohtaan saakka maksetut maksut, jotka liittyvät ennen 30.5.2013 hyväksyttyihin toimintaohjelmiin.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Komissio vaatii nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuinta kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion, antamaan asiassa lopullisen tuomion toteamalla, että asioissa T-454/10 ja T-482/11 nostettujen kanteiden tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuivat ja/tai että kyseiset kanteet ovat perusteettomia, ja velvoittamaan ensimmäisessä oikeusasteessa kantajina olleet osapuolet korvaamaan ensimmäisessä oikeusasteessa käydystä menettelystä ja tästä muutoksenhausta aiheutuvat kulut.

Valitus koskee kyseisten kantajien vireille panemaa oikeudenkäyntiä, jossa kantajat vaativat kumoamaan (i) komission asetuksen (EY) N:o 1580/2007 52 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja liitteen VIII sekä (ii) komission asetuksen (EY) N:o 543/2011 50 artiklan 3 kohdan ja 60 artiklan 7 kohdan.

Ensimmäisessä oikeusasteessa kantajina olivat hedelmä- ja vihannesjalostajat, jotka väittivät, että edellä mainituilla säännöksillä välillisesti sallittiin unionin rahoitus tietylle kyseisten tuottajajärjestöjen jalostustoiminnalle.

Unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että kanteet oli otettava tutkittaviksi. Unionin yleinen tuomioistuin totesi, että tuen myöntäminen tuottajajärjestöille, joiden tuote oli tällöin joko järjestön itsensä jalostama tai kolmannen osapuolen sen puolesta jalostama, merkitsi tuen myöntämistä jalostustoiminnalle, joka jäi yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevan asetuksen (3) soveltamisalan ulkopuolelle. Unionin yleinen tuomioistuin totesi lisäksi, että komissiolla ei ollut oikeutta antaa tukea, jolla syrjittiin sellaisia tuottajia, jotka eivät olleet tuottajajärjestön jäseniä, tuottajajärjestöihin nähden siltä osin kuin nämä harjoittavat jalostustoimintaa.

Komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin toimi nämä päätelmät esittäessään kolmessa suhteessa virheellisesti.

Komissio väittää ensinnäkin, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen todetessaan, että kantajien kanne oli otettava tutkittavaksi. Komissio väittää, että kyseiset toimet ovat yleisesti sovellettavia sääntelytoimia, jotka edellyttävät täytäntöönpanotoimia jäsenvaltioilta, jotta niillä olisi oikeudellisia vaikutuksia. Lisäksi komissio katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen todetessaan, että kyseiset toimet koskivat kantajia suoraan. Päätyessään tähän päätelmään unionin yleinen tuomioistuin totesi, että kantajat olivat samassa asemassa kuin valtiontuen saajan kilpailijat. Komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin oli väärässä tehdessään tällaisen päätelmän.

Aineellisilta osin komissio väittää, ettei unionin yleinen tuomioistuin tulkinnut yhteisistä markkinajärjestelyistä annetun asetuksen säännöksiä oikein eikä erityisesti ottanut asianmukaisella tavalla huomioon neuvoston komissiolle antamaa harkintavaltaa yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevan asetuksen täytäntöönpanosäännösten antamiseksi.

Lopuksi komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti syrjintäkiellon periaatetta, koska sitä pitäisi soveltaa järjestelmiin, jolla myönnetään taloudellista tukea yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevan asetuksen mukaisesti.

Siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin hylkää valituksen, komissio vaatii, että unionin tuomioistuin käyttää SEUT 264 artiklan mukaista toimivaltaansa ja lykkää määräyksen vaikutuksia sen vuoden lokakuun 15. päivään saakka, jolloin se antaa tuomionsa. Komissio hakee tällaista määräystä varmistaakseen sen, että määräystä sovelletaan yhdenvertaisesti kaikkiin tuottajajärjestöihin ja ettei se johda siihen, että tuottajajärjestöille koituu kohtuuttomia vaikeuksia.

(1) Neuvoston asetusten (EY) N:o 2200/96, (EY) N:o 2201/96 ja (EY) N:o 1182/2007 soveltamissäännöistä hedelmä- ja vihannesalalla 21.12.2007 annettu komission asetus (EY) N:o 1580/2007 (EYVL L 350, s. 1).

(2) Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta 7.6.2011 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 543/2011 (EUVL L 157, s. 1).

(3) Maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä 22.10.2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1234/2007 (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus; EUVL L 299, s. 1).