Asia C-12/17

Tribunalul Botoşani ja Ministerul Justiţiei

vastaan

Maria Dicu

(Ennakkoratkaisupyyntö – Curtea de Apel Cluj)

Ennakkoratkaisupyyntö – Sosiaalipolitiikka – Työajan järjestäminen – Direktiivi 2003/88/EY – Oikeus palkalliseen vuosilomaan – Direktiivi 2010/18/EU – Vanhempainvapaata koskeva tarkistettu puitesopimus – Vanhempainvapaata ei pidetä tosiasiallisena työskentelykautena

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 4.10.2018

Sosiaalipolitiikka – Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu – Työajan järjestäminen – Oikeus palkalliseen vuosilomaan – Kansallinen lainsäädäntö, jossa tätä oikeutta määritettäessä työntekijän viitekauden aikana pitämän vanhempainvapaan aikaa ei pidetä tosiasiallisena työskentelykautena – Hyväksyttävyys

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88 7 artikla; neuvoston direktiivin 2010/18 liitteessä olevan 5 lausekkeen 3 kohta)

Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 7 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jossa kyseisessä artiklassa työntekijälle taattua palkallista vuosilomaa koskevia oikeuksia viitekauden perusteella määritettäessä työntekijän kyseisenä ajanjaksona pitämän vanhempainvapaan aikaa ei pidetä tosiasiallisena työskentelykautena.

On nimittäin korostettava aivan ensiksi, että sairaudesta johtuva työkyvyttömyys on lähtökohtaisesti ennalta-arvaamatonta (tuomio 20.1.2009, Schultz-Hoff ym., C-350/06 ja C-520/06, EU:C:2009:18, 51 kohta) ja työntekijän tahdosta riippumatonta (ks. vastaavasti tuomio 29.11.2017, King, C-214/16, EU:C:2017:914, 49 kohta). Vanhempainvapaan pitäminen ei sitä vastoin ole luonteeltaan ennalta-arvaamatonta ja perustuu useimmissa tapauksissa siihen, että työntekijä haluaa huolehtia lapsestaan (ks. vastaavasti tuomio 20.9.2007, Kiiski, C-116/06, EU:C:2007:536, 35 kohta).

Näin ollen siltä osin kuin vanhempainvapaalla olevalla työntekijällä ei ole sairauden aiheuttamia fyysisiä tai psyykkisiä esteitä, hänen tilanteensa eroaa terveydentilasta johtuvasta työkyvyttömyystilanteesta (ks. analogisesti tuomio 8.11.2012, Heimann ja Toltschin, C-229/11 ja C-230/11, EU:C:2012:693, 29 kohta).

Vanhempainvapaalla olevan työntekijän tilanne eroaa yhtä lailla sellaisen työntekijän tilanteesta, joka käyttää oikeuttaan äitiyslomaan. Äitiysloman tarkoituksena on yhtäältä naisen raskaudenaikaisen ja -jälkeisen biologisen tilan ja toisaalta naisen ja lapsen välillä raskauden ja synnytyksen jälkeen vallitsevan erityisen suhteen suojeleminen, jotta tämä suhde ei häiriintyisi samanaikaisesta ammatillisesta toiminnasta johtuvan kaksinkertaisen rasituksen vuoksi (ks. vastaavasti tuomio 18.3.2004, Merino Gómez, C-342/01, EU:C:2004:160, 32 kohta ja tuomio 20.9.2007, Kiiski, C-116/06, EU:C:2007:536, 46 kohta).

Todettakoon lopuksi, että vaikka vanhempainvapaalla oleva työntekijä on tämän vapaan keston ajan edelleen unionin oikeudessa tarkoitetulla tavalla työntekijä (tuomio 20.9.2007, Kiiski, C-116/06, EU:C:2007:536, 32 kohta), on kuitenkin niin, että silloin, kun – kuten käsiteltävänä olevassa asiassa – hänen työsuhteensa on kansallisen lainsäädännön perusteella keskeytetty, mikä sallitaan vanhempainvapaasta tehdyn puitesopimuksen 5 lausekkeen 3 kohdassa, vastaavasti keskeytyvät väliaikaisesti työnantajan ja työntekijän vastavuoroiset velvoitteet, erityisesti viimeksi mainitun velvollisuus suorittaa hänelle mainitun suhteen nojalla kuuluvia tehtäviä (ks. analogisesti tuomio 8.11.2012, Heimann ja Toltschin, C-229/11 ja C-230/11, EU:C:2012:693, 28 kohta).

(ks. 32–35 ja 38 kohta sekä tuomiolauselma)