ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avointa virkaa koskevan ilmoituksen tarkoitus on yhtäältä antaa asianomaisille henkilöille mahdollisimman täsmällistä tietoa niiden edellytysten luonteesta, joita avoimena olevassa toimessa toimiminen vaatii, jotta näillä henkilöillä on mahdollisuus arvioida, onko heidän aiheellista esittää hakemus, ja toisaalta vahvistaa oikeussäännöt, joiden kannalta toimielin aikoo vertailla hakijoiden ansioita. Koska avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa määritellään kyseessä olevan tehtävän täyttämistä koskevat edellytykset, nimittävä viranomainen, kun kyseessä ovat virkamiehet, on velvollinen noudattamaan sitä. Samalla tavoin kun avointa virkaa koskevalla ilmoituksella on tarkoitus vahvistaa lailliset puitteet nimittävän viranomaisen suorittamalle hakijoiden ansioiden vertailulle, josta säädetään henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohdassa, on työsopimusten tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen noudatettava hakuilmoituksessa vahvistamiaan edellytyksiä.

Jos valintalautakunta ja työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen voisivat jättää noudattamatta avointa virkaa koskevaa ilmoitusta ja sitä täydentäviä asiakirjoja ilman riittäviä perusteita, jotka on julkaistu asianmukaisella tavalla ja ajoissa, tehtäisiin tyhjäksi näiden asiakirjojen keskeinen tehtävä palvelukseenottomenettelyssä eli se, että asianomaisille ilmoitetaan mahdollisimman tarkasti kyseessä olevan tehtävän hoitamiselle asetettujen edellytysten luonteesta.

Vaikka kirjallinen koe on hakukirjeen, ansioluettelon ja suullisen kokeen tavoin vain yksi hakijoiden ansioiden arvioimisessa huomioon otettava tekijä, ei sen pois jättämistä voida missään tapauksessa pitää yksityiskohtana, joka on saattanut olla seurausta siitä, ettei sitä mainittu hakijoiden kutsukirjeessä ja siitä, että valintalautakunta esitti siitä selityksiä hakijoiden kuulemistilaisuuden alussa, koska sitä ei ollut julkistettu ajoissa eli riittävän aikaisin, jotta asianomaiset saattoivat valmistautua kokeisiin ja tarvittaessa mukauttaa valmistautumistaan.

(ks. 18, 23 ja 24 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio 5.11.2003, Cougnon v. yhteisöjen tuomioistuin (T‑240/01, EU:T:2003:290, 112 ja 113 kohta) ja tuomio 21.1.2004, Robinson v. parlamentti (T‑328/01, EU:T:2004:13, 55 kohta)

Virkamiestuomioistuin: tuomio 15.4.2010, Angelidis v. parlamentti (F‑104/08, EU:F:2010:23, 78 kohta) ja tuomio 16.7.2015, Murariu v. AEAPP (F‑116/14, EU:F:2015:89, 74 ja 75 kohta)
Tietyissä olosuhteissa unionin tuomioistuimissa nostetun kumoamiskanteen vaatimuksia on kuitenkin tulkittava siten, että niissä pyritään todellisuudessa sen lopullisen päätöksen kumoamiseen, jolla tunnustetaan asianomaiselle hyvitettävät palvelusvuodet, jotka ovat seurausta aikaisemmin toisessa järjestelmässä saavutetuista eläkeoikeuksista. Asian katsotaan olevan täten silloin, kun asianomainen on antanut suostumuksensa hänen ennen palveluksessa aloittamistaan saavuttamiensa eläkeoikeuksien siirtomenettelyn jatkamiselle, jolloin asianomainen ilmoittaa kannattavansa hänelle toimitettua ehdotusta edellyttäen, että tätä menettelyä tosiasiallisesti jatkettiin ja että sen päätteeksi tehtiin lopullinen päätös ennen kanteen nostamista.

Henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukaan unionin tuomioistuimella on toimivalta ratkaista kaikki unionin ja henkilöstösäännöissä tarkoitetun henkilön väliset riidat, jotka koskevat sellaisen toimenpiteen laillisuutta, joka on tälle henkilölle vastainen. Vain sellaisia toimia, jotka vaikuttavat suoraan ja välittömästi asianomaisten oikeusasemaan, voidaan pitää heille vastaisina.

Yleisesti tunnustetun periaatteen mukaan uutta sääntöä sovelletaan, jos toisin ei ole säädetty, välittömästi myöhemmin syntyviin tilanteisiin, sekä vanhan lain voimassa ollessa syntyneiden sellaisten tilanteiden tulevaisuudessa ilmeneviin vaikutuksiin, jotka eivät kuitenkaan ole kokonaisuudessaan muodostuneet. Toisin on vain sellaisten tilanteiden osalta, jotka ovat syntyneet ja lopullisesti toteutuneet aikaisemman säännön voimassa ollessa ja jotka saavat aikaan saavutettuja oikeuksia. Oikeutta pidetään saavutettuna, kun sen perusteena oleva tosiseikka on tapahtunut ennen lainsäädännön muutosta. Näin ei kuitenkaan ole sellaisen oikeuden tapauksessa, jonka perustava tosiseikka ei ole tapahtunut sen lainsäädännön voimassa ollessa, jota on muutettu.

Tältä osin henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 ja 12 artiklan uusien yleisten täytäntöönpanosäännösten soveltaminen toisessa eläkejärjestelmässä saavutettujen eläkeoikeuksien siirtoon, jota on pyydetty ennen mainittujen yleisten täytäntöönpanosäännösten antamista mutta joka on toteutettu niiden voimaantulon jälkeen, ei ole ristiriidassa henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan kanssa.

Lisäksi vaikka asiassa olisi tehty täsmällisiä vakuutteluita, jotka voivat synnyttää niille, joille ne on osoitettu, perustellun luottamuksen, yksityiset eivät voi vedota luottamuksensuojan periaatteeseen vastustaakseen uuden säännöksen soveltamista erityisesti alalla, jolla lainsäätäjällä on laaja harkintavalta.

(ks. 47, 52, 58 ja 60 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: tuomio 22.12.2008, Centeno Mediavilla ym. v. komissio (C-443/07 P, EU:C:2008:767, 33, 61–63 ja 91 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)

Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio 13.10.2015, komissio v. Verile ja Gjergji (T-104/14 P, EU:T:2015:776, 152, 154, 165 ja 170 kohta)

Virkamiestuomioistuin: tuomio 13.6.2012, Guittet v. komissio (F-31/10, EU:F:2012:80, 47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)
Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 ja 12 artiklan uusien yleisten täytäntöönpanosäännösten soveltaminen toisessa eläkejärjestelmässä saavutettujen eläkeoikeuksien siirtämiseen, jota haettiin ennen mainittujen säännösten antamista mutta joka toteutettiin niiden voimaantulon jälkeen, ei ole ristiriidassa henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan kanssa.

Tältä osin yleisesti tunnustetun periaatteen mukaan uutta sääntöä sovelletaan, jos toisin ei ole säädetty, välittömästi myöhemmin syntyviin tilanteisiin sekä vanhan lain voimassa ollessa syntyneiden sellaisten tilanteiden tulevaisuudessa ilmeneviin vaikutuksiin, jotka eivät kuitenkaan ole kokonaisuudessaan muodostuneet. Asian laita on toisin vain sellaisten tilanteiden osalta, jotka ovat syntyneet ja lopullisesti toteutuneet aikaisemman säännön voimassa ollessa ja jotka saavat aikaan saavutettuja oikeuksia. Oikeutta pidetään saavutettuna, kun sen aikaan saanut tosiseikka on tapahtunut ennen lainsäädännön muutosta. Näin ei kuitenkaan ole sellaisen oikeuden tapauksessa, jonka perustava tosiseikka ei ole tapahtunut sen lainsäädännön voimassa ollessa, jota on muutettu.

Yhtäältä henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdassa ei estetä tällaista uusien yleisten täytäntöönpanosäännösten välitöntä soveltamista.

Toisaalta asianomaisen oikeusasemaa ei muuteta eikä pakottavia oikeusvaikutuksia saada aikaan sillä, että virkamiehelle tai toimihenkilölle, joka on hakenut toisessa eläkejärjestelmässä saavuttamisensa eläkeoikeuksien siirtämistä unionin eläkejärjestelmään, annetaan tiedoksi hyvitettäviä palvelusvuosia koskeva ehdotus eikä etenkään vain sillä, että tällainen hakemus on tehty. Näin ollen virkamiehellä tai toimihenkilöllä ei ollut saavutettuja oikeuksia, joita uusien säännösten soveltamisella olisi voitu loukata.

Lisäksi virkamies tai toimihenkilö saa oikeuden palvelusvuosien hyvitykseen vasta, kun unionin eläkejärjestelmään on siirretty pääoma, joka edustaa hänen toisessa järjestelmässä saavuttamiaan oikeuksia.

(ks. 32–35 ja 37 kohta)

Viittaukset:

Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio 13.10.2015, komissio v. Verile ja Gjergji (T-104/14 P, EU:T:2015:776, 151–154 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)
EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS

(ensimmäinen jaosto)

16 päivänä joulukuuta 2013

Silvana Roda

vastaan

Euroopan komissio

”Henkilöstö — Leskeneläke — Entisen puolison kuolema — Elatusapu — Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely — Valitusta koskeva vaatimus — Myöhästyminen — Tutkittavaksi ottamista koskevien edellytysten selvä täyttymättä jääminen”

Aihe:

SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Silvana Roda vaatii virkamiestuomioistuinta velvoittamaan Euroopan komission maksamaan hänelle 35 prosenttia hänen kuolleen entisen puolisonsa vanhuuseläkkeestä hänen kuolinpäivästään alkaen korotettuna viivästyskorolla.

Ratkaisu:

Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat. Silvana Roda vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Tiivistelmä

Henkilöstökanne – Edeltävä hallinnollinen valitus – Määräajat – Liittyminen oikeusjärjestyksen perusteisiin – Peruste, jonka tuomioistuin tutkii viran puolesta

(Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohta)

Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa säädetty kolmen kuukauden määräaika valituksen esittämiseksi virkamiehelle vastaisesta päätöksestä on ehdoton, eivätkä asianosaiset tai tuomioistuin voi päättää siitä vapaasti siltä osin kuin määräaika on säädetty oikeudellisten tilanteiden selkeyden ja turvallisuuden ja oikeudellisen varmuuden takaamiseksi. Unionin tuomioistuinten on siis tarkistettava viran puolesta, että tätä määräaikaa on noudatettu.

(ks. 13 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑358/03, Krahl v. komissio, 7.9.2005, 35 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen
Kuten Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan ensimmäisestä kohdasta, jota sovelletaan virkamiestuomioistuimeen kyseisen perussäännön liitteessä I olevan 7 artiklan 1 kohdan nojalla, käy ilmi, toimielimet voivat vapaasti käyttää apunaan asianajajaa. Tämän viimeksi mainitun palkkio sisältyy asian käsittelystä aiheutuneisiin välttämättömiin kustannuksiin, eikä toimielimen tarvitse osoittaa, että tällainen apu oli objektiivisesti perusteltua.

Tältä osin vaikka sillä seikalla, että toimielin käytti useita asiamiehiä ja yhtä asianajajaa, ei ole merkitystä näiden oikeudenkäyntikulujen mahdolliseen korvattavuuteen, koska niitä ei voida evätä mistään periaatteellisesta syystä, sillä voi kuitenkin olla vaikutusta määritettäessä asian käsittelystä aiheutuneiden loppujen lopuksi korvattavien oikeudenkäyntikulujen määrää. Muunlainen arviointi, jossa edellytettäisiin toimielimeltä, jotta se voi käyttää oikeuttaan vaatia korvattavaksi asianajajalle maksettu palkkio kokonaan tai osittain, että se osoittaa ”objektiivisen” tarpeen käyttää asianajajan palveluita, merkitsisi todellisuudessa unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan ensimmäisessä kohdassa taatun vapauden rajoittamista epäsuorasti, ja se merkitsisi unionin tuomioistuimille velvollisuutta korvata omalla arviollaan toimielinten ja niiden yksiköiden organisoinnista vastaavien elinten suorittama arvio. Tällainen tehtävä ei kuitenkaan ole yhteensopiva unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan ensimmäisen kohdan kanssa eikä sen sisäisen järjestäytymisvallan kanssa, joka unionin toimielimillä ja elimillä on unionin tuomioistuinten käsittelemien, niitä koskevien asioiden hallinnoinnissa. Sitä vastoin sen huomioon ottaminen, että kyseessä olevan asianajajan rinnalla on toiminut yksi tai useita asiamiehiä, on yhteensopiva sen harkintavallan kanssa, joka työjärjestyksen 91 artiklan b alakohdassa myönnetään unionin tuomioistuimille oikeudenkäyntikulujen vahvistamista koskevan menettelyn yhteydessä.

(ks. 34 ja 35 kohta)

Yhteisöjen tuomioistuin: määräys Dietz v. komissio (126/76 DEP, EU:C:1979:158, 6 kohta)

Unionin tuomioistuin: määräys komissio v. Kallianos (C-323/06 P-DEP, EU:C:2012:49, 10 ja 11 kohta)

Unionin yleinen tuomioistuin: määräys Kerstens v. komissio (T-498/09 P-DEP, EU:T:2012:147, 20 kohta) ja Marcuccio v. komissio (T-278/07 P-DEP, EU:T:2013:269, 14 ja 15 kohta)
Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdassa säädetyssä eläkeoikeuksien siirtämistä koskevassa menettelyssä virkamiehelle vastainen päätös, joka voi olla SEUT 270 artiklan ja henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohdan mukaisen kanteen kohteena, on päätös, jonka nimittävä viranomainen on tehnyt sen jälkeen, kun asianomaisen ennen unionin palveluksessa aloittamista saavuttamia eläkeoikeuksia edustavan pääoman siirto on tosiasiallisesti suoritettu. Sitä vastoin eläkeoikeuksien hyvittämistä koskeva ehdotus, vaikka asianomainen on sen hyväksynyt, ei ole asianomaiselle vastainen toimi, josta voidaan nostaa SEUT 270 artiklan ja henkilöstösääntöjen 91 artiklan 1 kohdan mukainen kanne.

Palvelusvuosien hyvittäminen voidaan nimittäin myöntää vasta sitten, kun virkamies on antanut suostumuksensa sen menettelyn jatkamiselle, jossa asianomaisen kyseessä olevassa ulkopuolisessa eläkekassassa aiemmin saavuttamia eläkeoikeuksia edustava pääoma siirretään unionin eläkejärjestelmään; tämä suostumus perustuu tiedoille, jotka käyvät ilmi palvelusvuosien hyvittämistä koskevasta ehdotuksesta, jonka nimittävä viranomainen on tehnyt asianomaisen kansallisen eläkekassan pääomasta ilmoittaman väliaikaisen summan perusteella.

Tältä osin eläkeoikeuksien hyvittämistä koskevan ehdotuksen vaiheessa asianomainen toimielin sitoutuu vain soveltamaan asianomaisen tilanteeseen asianmukaisella tavalla henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohtaa ja yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä. Tämä toimielimen velvollisuus johtuu suoraan kyseessä olevista henkilöstösääntöjen säännöksistä myös toimielimen nimenomaisen sitoumuksen puuttuessa.

Näin ollen tällaisesta hyvitettäviä palvelusvuosia koskevassa ehdotuksessa ilmaistusta sitoumuksesta ei seuraa kyseiselle toimielimelle kuuluvaa uutta velvollisuutta eikä sillä näin ollen muuteta asianomaisen oikeudellista tilannetta muun muassa sen vuoksi, että vaikka asianomainen on antanut suostumuksensa siihen, että hänen toisessa järjestelmässä saavuttamansa eläkeoikeudet siirretään unionin eläkejärjestelmään, ei ehdotuksen tehneellä toimielimellä ole tätä vastaavaa velvollisuutta, sen jälkeen kun kansallisen eläkekassan ilmoittama pääoma on siirretty, tunnustaa automaattisesti asianomaiselle sitä palvelusvuosien määrää, joka on mainittu alkuperäisessä ehdotuksessa, jonka perusteella virkamies vahvisti haluavansa siirtää kyseisen pääoman unionin eläkejärjestelmään.

(ks. 28–32 kohta)

Viittaukset:

Unionin yleinen tuomioistuin: tuomio 13.10.2015, komissio v. Verile ja Gjergji (T-104/14 P, EU:T:2015:776, 50, 52, 53 ja 74 kohta); tuomio 13.10.2015, komissio v. Cocchi ja Falcione (T-103/13 P, EU:T:2015:777, 66 kohta) ja tuomio 13.10.2015, Teughels v. komissio (T-131/14 P, EU:T:2015:778, 37, 46, 48, 49, 58 ja 70 kohta)
VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (toinen jaosto)

7 päivänä heinäkuuta 2011

Asia F-21/11

Antonio Gerardo Pirri

vastaan

Euroopan komissio

Henkilöstö – Henkilö, joka vaatii Euroopan unionin virkamiehen tai toimihenkilön asemaa – Kanne – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen – Oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn noudattamatta jättäminen

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Antonio Gerardo Pirri, joka on Istituto Vigilanza Notturna Gallarate S.r.l:n työntekijä, vaatii virkamiestuomioistuinta toteamaan, että hän on komission ja erityisesti yhteisen tutkimuskeskuksen (JRC) sopimussuhteisen työntekijän asemassa, ja täten velvoittamaan komission maksamaan palkan ja muut taloudelliset edut, jotka hänelle olisi pitänyt tässä asemassa maksaa, sekä korvauksia vahingosta, jonka hän väittää kärsineensä.

Ratkaisu: Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat. Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Tiivistelmä

Virkamiehet – Kanne – Tutkittavaksi ottamisen edellytykset – Oikeudenkäyntiä edeltävän hallinnollisen menettelyn noudattaminen

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)

Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklalla käyttöön otetussa muutoksenhakukeinojen järjestelmässä virkamiestuomioistuimessa nostettu kanne on kohdistettava asianomaiselle vastaiseen toimenpiteeseen, joka muodostuu joko nimittävän viranomaisen tai työsopimusten tekemistä varten toimivaltaisen viranomaisen päätöksestä, tai siitä, ettei jompi kumpi näistä viranomaisista toteuta henkilöstösäännöissä edellytettyä toimenpidettä. Toisaalta tässä järjestelmässä tällainen kanne voidaan ottaa tutkittavaksi vain jos asianomainen henkilö on ennalta saattanut nimittävän viranomaisen tai työsopimusten tekemistä varten toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi hänelle vastaista toimenpidettä koskevan valituksen henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja jos tästä valituksesta on tehty nimenomainen tai implisiittinen hylkäämispäätös. Lisäksi silloin kun virkamies tai toimihenkilö tai jopa toimielimen ulkopuolinen henkilö pyrkii saamaan hallintoa toteuttamaan häntä koskevan päätöksen, oikeudenkäyntiä edeltävä hallinnollinen menettely on aloitettava niin, että asianomainen henkilö esittää henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan mukaisen vaatimuksen, jossa hän kehottaa nimittävää viranomaista tai työsopimuksen tekemistä varten toimivaltaista viranomaista tekemään päätöksen, minkä jälkeen tämän vaatimuksen hylkäämisestä on mahdollista valittaa.

(ks. 12 kohta)
EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (ensimmäinen jaosto)

12 päivänä heinäkuuta 2012

Asia F‑22/11

Rosella Conticchio

vastaan

Euroopan komissio

Henkilöstö – Virkamiehet – Eläkkeet – Eläkeoikeuksien laskeminen – Palkkatason määrittäminen – Lainvastaisuusväite – Tutkittavaksi ottaminen

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Rosella Conticchio vaatii virkamiestuomioistuinta ensisijaisesti kumoamaan hänen vanhuuseläkkeensä maksamista koskevan päätöksen.

Ratkaisu: Kanne jätetään osittain tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamista koskevat edellytykset selvästi puuttuvat, ja hylätään muilta osin selvästi perusteettomana. Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Tiivistelmä

Virkamiehet – Kanne – Virkamiehelle vastainen toimi – Käsite – Palkkalaskelma – Palkkalaskelman sisällyttäminen käsitteeseen kanneoikeuden käyttämistä varten – Edellytys

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)

Palkkalaskelma ei ole luonteensa ja tarkoituksensa perusteella sellaisenaan virkamiehelle vastainen toimi, koska siinä ainoastaan ilmaistaan rahamääräisesti virkamiehen tilanteeseen liittyvien aikaisempien oikeudellisten päätösten sisältö. Todellinen virkamiehelle vastainen päätös on nimittävän viranomaisen päätös alentaa virkamiehen siihen saakka saamaa ja hänen palkkalaskelmissaan ilmoitettua summaa tai poistaa se.

Prosessioikeuden kannalta palkkalaskelma voi kuitenkin olla toimi, jolla on täsmällisiä oikeusvaikutuksia henkilölle, jolle se on osoitettu. Erityisesti kuukausittaisen palkkalaskelman toimittamisesta seuraa, että hallinnollisesta päätöksestä tehtävän hallinnollisen valituksen tekemisen ja kanteen nostamisen määräajat alkavat kulua, jos tästä laskelmasta ilmenee selvästi tämän päätöksen olemassaolo. Tämä koskee kuukausittaista palkkalaskelmaa, joka on osoitus virkamiehen palkkatason määrittämistä koskevan hallinnon päätöksen olemassaolosta.

(ks. 26 ja 27 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 200/87, Giordani v. komissio, 27.6.1989, 13 ja 14 kohta

Virkamiestuomioistuin: asia F-103/05, Pickering v. komissio, 23.4.2008, 72 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen
VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (toinen jaosto)

7 päivänä heinäkuuta 2011

Asia F-57/10

Stefano Pedeferri ym.

vastaan

Euroopan komissio

(Henkilöstö – Virkamiehet – Kanne – Henkilöt, jotka vaativat Euroopan unionin virkamiehen tai toimihenkilön asemaa – Tutkimatta jättäminen – Oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn noudattamatta jättäminen)

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimuksen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Stefano Pedeferri ja 13 muuta l’Istituto Vigilanza Notturna Gallarate S.r.l:n palveluksessa olevaa työntekijää vaativat, että virkamiestuomioistuin vahvistaa heidän kuuluvan komission, tarkemmin sanottuna yhteisen tutkimuskeskuksen (JRC), sopimussuhteiseen henkilöstöön ja sen vuoksi velvoittaa komission maksamaan heille tämän aseman perusteella kuuluvan palkkauksen ja muut rahasuoritukset sekä korvaamaan heidän kärsimäkseen väitetyn vahingon.

Ratkaisu: Kanne jätetään tutkimatta. Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

Virkamiehet – Kanne – Tutkittavaksi ottamisen edellytykset – Edeltävän hallinnollisen menettelyn noudattaminen

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)

Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklalla järjestetyssä oikeussuojakeinojen järjestelmässä on yhtäältä niin, että virkamiestuomioistuimessa nostettava kanne on kohdistettava asianosaiselle vastaiseen toimeen, joka on joko nimittävän viranomaisen tai työsopimusten tekemiseen toimivaltaisen henkilön tekemä päätös taikka se, ettei jompikumpi näistä viranomaisista ole ryhtynyt henkilöstösäännöissä edellytettyyn toimeen, ja toisaalta niin, että tällainen kanne voidaan ottaa tutkittavaksi vain, jos asianomainen henkilö on sitä ennen tehnyt hänelle vastaisesta toimesta henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti valituksen nimittävälle viranomaiselle tai työsopimusten tekemiseen toimivaltaiselle henkilölle ja valitus on hylätty nimenomaisella tai implisiittisellä päätöksellä. Kun virkamies tai toimihenkilö tai jopa toimielimen ulkopuolinen henkilö tavoittelee sitä, että hallinto tekisi häntä koskevan päätöksen, edeltävä hallinnollinen menettely on lisäksi aloitettava asianomaisen henkilön tekemällä henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan mukaisella hakemuksella, jossa nimittävää viranomaista tai työsopimusten tekemiseen toimivaltaista henkilöä kehotetaan tekemään pyydetty päätös, ja tämän hakemuksen hylkäämisestä voidaan sen jälkeen tehdä valitus.

(ks. 14 kohta)
VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (kolmas jaosto)

10 päivänä kesäkuuta 2011

Asia F-56/10

André Hecq

vastaan

Euroopan komissio

Henkilöstö – Virkamiehet – Sosiaaliturva – Sairauskulujen korvaaminen 100 prosentin suuruisina – Implisiittinen hylkäyspäätös – Valituksen ennenaikaisuus – Tutkimatta jättäminen

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa André Hecq vaatii virkamiestuomioistuinta kumoamaan komission 20.10.2009 tekemän päätöksen, jolla hylättiin hänen 25.9.2009 tekemänsä hakemus lääkekulujen korvaamisesta 100 prosentin suuruisina.

Ratkaisu: Kanne jätetään tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat. André Hecq vastaa kaikista oikeudenkäyntikuluista.

Tiivistelmä

1. Virkamiehet – Kanne – Virkamiehelle vastainen toimi – Yhteisen sairausvakuutusjärjestelmän henkilöstösääntöjen 72 artiklan perusteella laatima laskelma ei ole virkamiehelle vastainen toimi

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)

2. Virkamiehet – Kanne – Edeltävä hallinnollinen valitus – Ennen vaatimuksen hylkäämistä tehty valitus – Tutkimatta jättäminen

(Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohta)

1. Kanne, jossa vaaditaan sellaisen päätöksen kumoamista, jolla virkamieheltä on evätty henkilöstösääntöjen 73 artiklan 3 kohdan mukainen täydentävä korvaus, ja joka nimenomaisesti koskee yhteisen sairausvakuutusjärjestelmän henkilöstösääntöjen 72 artiklan perusteella laatimaa laskelmaa, on jätettävä tutkimatta, koska tähän laskelmaan ei sisälly henkilöstösääntöjen 73 artiklan 3 kohtaan perustuvaa virkamiehelle vastaista päätöstä.

(ks. 34 kohta)

2. Valitus, joka on tehty ennen kuin vaatimuksen implisiittinen hylkäyspäätös, joka on virkamiehelle vastainen toimi, on muodostunut, ei voi kohdistua tähän implisiittiseen hylkäyspäätökseen. Näin ollen kanne on jätettävä tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuivat valituksen ennenaikaisuuden takia.

(ks. 37 ja 38 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-79/92, Ditterich v. komissio, 1.12.1994, 45–47 kohta ja asia T-115/05, Jiménez Martínez v. komissio, 15.11.2006, 33 kohta