VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)

14 päivänä syyskuuta 2011

Asia F-47/10

André Hecq

vastaan

Commission européenne

Henkilöstö – Virkamiehet – Sosiaaliturva – Ammattitauti – Henkilöstösääntöjen 73 ja 78 artikla – Lääketieteellisen komitean lausunnon sääntöjenmukaisuus – Kieltäytyminen pysyvän osittaisen työkyvyttömyyden tunnustamisesta

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa André Hecq vaatii virkamiestuomioistuinta kumoamaan nimittävän viranomaisen 7.9.2009 tekemän päätöksen, jolla hylätään hänen vaatimuksensa ammattitaudista johtuvan pysyvän työkyvyttömyyden asteen tunnustamisesta.

Ratkaisu: Lausunnon antaminen vaatimuksista, jotka koskevat Euroopan komission 7.9.2009 tekemien päätösten kumoamista, siltä osin kuin niissä on määrätty kantaja vastaamaan sen lääkärin kuluista ja palkkioista, jonka hän oli nimittänyt edustamaan itseään lääketieteellisessä komiteassa, sekä puolesta lääketieteellisen komitean sen kolmannen lääkärin kuluja ja palkkioita, joka oli nimitetty yhteisellä sopimuksella, raukeaa. Vaatimukset, jotka koskivat 7.9.2009 tehtyjen päätösten kumoamista, siltä osin kuin niissä kieltäydytään tunnustamasta kantajan pysyvä työkyvyttömyysaste, hylätään perusteettomina. Kantaja vastaa kaikista oikeudenkäyntikuluista.

Tiivistelmä

1. Virkamiehet – Sosiaaliturva – Tapaturma- ja ammattitautivakuutus – Lääketieteellinen asiantuntijalausunto – Lääketieteellisen lautakunnan harkintavalta – Tuomioistuinvalvonnan rajat

(Henkilöstösääntöjen 73 artikla; tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevien määräysten 23 artikla)

2. Virkamiehet – Sosiaaliturva – Tapaturma- ja ammattitautivakuutus – Lääketieteellinen lautakunta – Lautakunnan kollegisen toiminnan periaate

(Henkilöstösääntöjen 73 artikla; tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevien määräysten 23 artikla)

3. Virkamiehet – Sosiaaliturva – Tapaturma- ja ammattitautivakuutus – Henkilöstösääntöjen 73 artiklassa tarkoitettu ja henkilöstösääntöjen 78 artiklassa tarkoitettu pysyvä työkyvyttömyys – Erilliset käsitteet

(Henkilöstösääntöjen 73 ja 78 artikla)

4. Virkamiehet – Sosiaaliturva – Tapaturma- ja ammattitautivakuutus – Lääketieteellinen asiantuntijalausunto – Lääketieteelliselle lautakunnalle kuuluvan perusteluvelvollisuuden ulottuvuus

(Henkilöstösääntöjen 73 artikla; tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevien määräysten 23 artikla)

5. Virkamiehet – Sosiaaliturva – Tapaturma- ja ammattitautivakuutus – Lääketieteellinen asiantuntijalausunto – Lääketieteellisen lautakunnan kokoonpano

(Henkilöstösääntöjen 73 artikla)

1. Lääketieteellisen lautakunnan, josta säädetään virkamiesten tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevien määräysten 23 artiklassa, antamia varsinaisia lääketieteellisiä arviointeja on pidettävä lopullisina silloin kun ne on tehty sääntöjenmukaisella tavalla. Tuomioistuimen toimivaltaan kuuluu vain sen tarkastaminen, että toisaalta mainitun lautakunnan kokoonpano ja toiminta ovat sääntöjenmukaiset, ja toisaalta, että lautakunnan lausunto on sääntöjenmukainen ja erityisesti, voidaanko sen perusteluiden avulla arvioida toteamuksia, joille lausunto perustuu, ja onko lääketieteellisten toteamusten ja niistä johtuvien päätelmien välillä ymmärrettävä yhteys.

Näin ollen kun otetaan huomioon virkamiestuomioistuimelle kuuluva rajoitettu tuomiovalta, väite, jonka mukaan lääketieteellisen lautakunnan lausunnossa on ilmeinen arviointivirhe, ei voi menestyä.

Tällaisessa tilanteessa lääketieteellisen lautakunnan noudattaman menettelyn tiukka tuomioistuinvalvonta on vakuutetun oikeuksien merkittävä tae.

Vaikka tuomioistuinten on valvottava tiukasti vakuutetun menettelyllisiä takeita kyseisessä lautakunnassa, on kuitenkin niin, että tässä valvonnassa on otettava huomioon tämän lautakunnan työskentelyn luonne, koska sen tarkoitus ei ole ratkaista kontradiktorisia näkemyksiä vaan tehdä lääketieteellisiä toteamuksia.

(ks. 44–47 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 2/87, Biedermann v. tilintarkastustuomioistuin, 19.1.1988, 16 kohta

Virkamiestuomioistuin: asia F-79/09, AE v. komissio, 14.9.2010, 64 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja 89 kohta ja asia F-53/09, J v. komissio, 11.5.2011, 104 kohta

2. Tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevissa määräyksissä ei ole yhtäkään nimenomaista säännöstä kollegisen päätöksenteon periaatteesta. Tämä periaate, joka merkitsee, että jokaisella lääketieteellisen lautakunnan jäsenellä on oltava mahdollisuus esittää tehokkaasti kantansa muille jäsenille, on seurausta virkamiehen etujen suojaamisesta lääketieteellisessä lautakunnassa siten, että sen kokoonpanoon kuuluu virkamiehen luottamusta nauttiva lääkäri ja siten, että jokaisen osapuolen nimittämät jäsenet nimeävät yhteisellä sopimuksella kolmannen lääkärin.

Kollegisen päätöksenteon periaate ei merkitse, ettei lääketieteellinen lautakunta voi pätevästi tehdä enemmistöpäätöstä tai etteivät kaksi lääkäriä, jotka muodostavat lääketieteellisen lautakunnan enemmistön, voi olla pääasiallisessa vastuussa tämän lautakunnan kertomuksen laatimisessa.

Näin ollen kun virkamiehen nimittämälle lääkärille on tarjottu lääketieteellisen lautakunnan kokouksessa mahdollisuus esittää asianomaisen asiakirjoista huomautuksensa ja arvionsa, erimielisyys, joka vallitsee tämän lautakunnan kahden muun, enemmistön muodostavien lääkärin ja tämän, asianomaisen ja häntä koskevien asiakirjojen kollegisen tutkimisen perusteella erilaisen lääketieteellisen arvion suorittaneen lääkärin välillä, ei merkitse lääketieteellisen lautakunnan kollegisen työskentelyn periaatteen loukkaamista tai sen nimissä laaditun kertomuksen sääntöjenvastaisuutta. Erityisesti sillä seikalla, että virkamiehen nimittämä lääkäri on vastaanottanut allekirjoitettavaksi lääketieteellisen lautakunnan nimissä laaditun kertomuksen, jonka hänen enemmistön muodostavat kollegansa ovat laatineet ja joka on esitetty lopullisena, ja ettei hänellä näissä olosuhteissa ollut muuta vaihtoehtoa kuin laatia eriävä muistio, ei yksin voida loukata kollegisen päätöksenteon periaatetta, jota lääketieteellisen lautakunnan työskentelyssä on noudatettava.

(ks. 52, 55, 57 ja 58 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-20/00, Camacho-Fernandes v. komissio, 15.11.2000, 31 ja 32 kohta

3. Henkilöstösääntöjen 78 artiklassa tarkoitetun pysyvän työkyvyttömyyden, joka merkitsee kyvyttömyyttä tehdä työtä ja siis tarvetta korvaavaan tuloon työkyvyttömyyskorvauksen muodossa, ja henkilöstösääntöjen 73 artiklassa tarkoitetun työkyvyttömyyden, joka merkitsee fyysisiä ja psyykkisiä vammoja, välillä on perustavanlaatuinen ero.

Vaikka henkilöstösääntöjen 73 artiklassa tarkoitetusta työkyvyttömyydestä aiheutuu yleensä täydellinen kyvyttömyys tehdä työtä, asia ei välttämättä ole päinvastoin, koska virkamies voi olla täysin kykenemätön tekemään työtä henkilöstösääntöjen 78 artiklassa tarkoitetulla tavalla, vaikka häntä on kohdannut henkilöstösääntöjen 73 artiklassa tarkoitettu pysyvä työkyvyttömyys, jonka aste on hyvin alhainen.

Henkilöstösääntöjen 73 artiklassa säädetty työkyvyttömyyskorvaus eroaa lisäksi henkilöstösääntöjen 78 artiklassa säädetystä työkyvyttömyyseläkkeestä, joka myönnetään vain jos asianomainen on kykenemätön työhön. Henkilöstösääntöjen 73 artiklassa säädetty korvaus sitä vastoin myönnetään asianomaiselle riippumatta siitä, millä tavalla hän kykenee jatkamaan työtehtävissään. Osittainen pysyvä työkyvyttömyys muodostaa oikeuden korvaukseen vaikka se ei lainkaan vaikuta asianomaisen mahdollisuuksiin toimia työssään. Tästä seuraa, että henkilöstösääntöjen 73 artiklan mukaista työkyvyttömyyttä on tulkittava siten, että siinä tarkoitetaan virkamiehen fyysisiä tai psyykkisiä vammoja, jotka eivät liity mahdolliseen työkyvyttömyyden asteeseen.

Tästä seuraa, että henkilöstösääntöjen 73 ja 78 artiklan järjestelmässä ei voida sulkea pois, että ammattitaudin vuoksi henkilöstösääntöjen 78 artiklan nojalla työkyvyttömyyseläkkeelle siirretylle virkamiehelle ei tunnusteta minkäänlaista pysyvän osittaisen työkyvyttömyyden astetta henkilöstösääntöjen 73 artiklan säännöksissä, tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevissa määräyksissä ja asteikossa tarkoitetulla tavalla, jos tämä tauti ei ole aiheuttanut hänelle minkäänlaisia näissä säännöksissä tarkoitettuja fyysisiä tai psyykkisiä vammoja.

(ks. 73–76 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-165/95, Lucaccioni v. komissio, 14.5.1998, 74 kohta ja asia T-47/97, Plug v. komissio, 27.6.2000, 73 ja 74 kohta

4. Kun virkamiesten tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevien määräysten 23 artiklassa säädetyn lääketieteellisen lautakunnan käsiteltäväksi saatetaan monitahoisia lääketieteellisiä kysymyksiä, jotka koskevat vaikeasti tehtävää diagnoosia tai syy-yhteyttä asianomaisen kärsimän sairauden ja hänen työntekonsa välillä, tämän lautakunnan tehtävänä on muun muassa mainita kertomuksessaan, mille asiakirjojen seikoille kertomus perustuu ja täsmentää, jos erot ovat huomattavia, mistä syistä se on poikennut tietyistä aikaisemmista ja merkityksellisistä lääketieteellisistä lausunnoista, jotka ovat asianomaisen kannalta edullisempia.

Lääketieteellisen lautakunnan kertomukselta ei edellytetä, että se olisi muotoseikkojen osalta laadittu esimerkillisellä tavalla. Ainoa edellytys on, että sen on sisällettävä perustelut, joiden avulla voidaan arvioida, mille seikoille siinä tehdyt toteamukset perustuvat, ja että siinä tuodaan esille ymmärrettävä yhteys siinä tehtyjen lääketieteellisten toteamusten ja lääketieteellisen lautakunnan päätelmien välillä.

Koska lääketieteellisen lautakunnan kertomus on lisäksi luonteeltaan tieteellinen, ei johdonmukaisuuden ja ymmärrettävyyden vaatimuksia tule arvioida virkamiehen itsensä näkökulmasta vaan häntä lääketieteellisessä lautakunnassa edustavan lääkärin kannalta, koska kyseisen lääkärin tehtäviin kuuluu muun muassa selvittää tarvittaessa potilaalleen, mistä syistä hänen ammattitautinsa tunnustamista koskeva hakemuksensa on hylätty.

(ks. 80, 86 ja 87 kohta)

Viittaukset:

Virkamiestuomioistuin: em. asia AE v. komissio, 64 ja 65 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja em. asia J v. komissio, 96 kohta

5. Kun toimivaltaiset henkilöt ovat nimittäneet virkamiesten tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevien määräysten 23 artiklassa säädetyt kolme lääkäriä, virkamiehen etujen suoja taataan asianmukaisesti, kun kokoonpanoon osallistuu virkamiehen luottamusta nauttiva, hallintoelimen ulkopuolinen lääkäri. Tältä osin tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevissa määräyksissä ei vahvisteta erityisiä vaatimuksia lääketieteellisen lautakunnan jäsenten erikoistumisesta. Näin ollen koska näiden määräysten mukaisesti sekä asianomainen virkamies että hallintoelin voivat täysin vapaasti valita lääkärinsä, mikään ei estä virkamiestä nimeämästä erikoislääkäriä edustamaan itseään lääketieteellisessä lautakunnassa jos hän pitää tätä tarpeellisena.

(ks. 107 ja 108 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia 186/80, Suss v. komissio, 14.7.1981, 9 kohta

Virkamiestuomioistuin: em. asia AE v. komissio, 50 ja 51 kohta