Asia C-76/15

Paul Vervloet ym.

vastaan

Ministerraad

(Grondwettelijk Hofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

Ennakkoratkaisupyyntö – Valtiontuet – Tuki, jonka Belgian kuningaskunta on myöntänyt Arco-konserniin kuuluville rahoitusalalla toimiville osuuskunnille – Talletusten vakuusjärjestelmät – Direktiivi 94/19/EY – Soveltamisala – Järjestelmä rahoitusalalla toimivien taloudellisten osuuskuntien henkilöjäsenten osuuksien suojaamiseksi ei kuulu kyseisen direktiivin soveltamisalaan – SEUT 107 ja SEUT 108 artikla – Komission päätös, jolla tuki julistetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.12.2016

Ks. tuomion teksti. (ks. 56 ja 57 kohta)

Talletusten vakuusjärjestelmästä annetun direktiivin 94/19, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2005/1, aineellisesta soveltamisalasta on todettava, että itse kyseisen direktiivin otsikosta ilmenee, että se koskee talletusten vakuusjärjestelmiä. Mainitun direktiivin 1 artiklan 1 alakohdan ensimmäisen alakohdan mukaan kyseisessä direktiivissä talletuksella tarkoitetaan yhtäältä sellaista saatavaa, joka syntyy tilille jätetyistä varoista tai tavanomaisessa pankkitoiminnassa syntyvissä väliaikaisissa maksujen siirroissa, joka luottolaitoksen on maksettava sovellettavan lain ja sopimusten ehtojen mukaisesti takaisin, sekä toisaalta kyseisen laitoksen antaman velkakirjan osoittamaa velkaa. Kyseinen määritelmä ei kata rahoitusalalla toimivien hyväksyttyjen osuuskuntamuotoisten yhtiöiden osuuksia. On näet selvää, että tällaiset osuudet ovat perustavanlaatuisesti osuuksia kyseisen yhtiön omasta pääomasta, kun taas direktiivissä 94/19 tarkoitetut talletukset eroavat niistä siten, että ne kuuluvat luottolaitoksen vieraaseen pääomaan. Talletukset on niille direktiivin 94/19 1 artiklan ensimmäisessä kohdassa annetun määritelmän mukaan maksettava sovellettavan lain ja sopimusten ehtojen mukaisesti takaisin niiden haltijalle, kun taas rahasumma, jonka rahoitusalalla toimivien hyväksyttyjen osuuskuntamuotoisten yhtiöiden osuuksien haltija saa vetäytyessään osuuskunnasta, heijastaa kyseisten yhtiöiden tuottavuuden kehitystä. Tällaisten osuuksien hankinta on näin rinnastettavissa pikemminkin yhtiöiden osakkeiden, joiden osalta direktiivissä 94/19 ei säädetä minkäänlaisesta turvajärjestelmästä, hankintaan kuin pankkitilille tehtäviin talletuksiin. Lisäksi rahoitusalalla toimivien hyväksyttyjen osuuskuntamuotoisten yhtiöiden osuuksia ei voida rinnastaa Iso-Britannian ja Irlannin asunto-osuuskuntien (building societies) osuuksiin, joita direktiivin 94/19 1 artiklan 1 alakohdan toisessa alakohdassa pidetään talletuksina. Kyseisen alakohdan sanamuodosta tai syntyhistoriasta ei ilmene, että mainitulla säännöksellä on tarkoitus kattaa muita kuin siinä nimenomaisesti mainittuja välineitä. Toisaalta mainitulla säännöksellä suljetaan nimenomaisesti kyseisen laajennuksen ulkopuolelle mainittujen asunto-osuuskuntien ne osuudet, jotka ovat osa pääomaa. (ks. 65–69 kohta)

Talletusten vakuusjärjestelmästä annetun direktiivin 94/19, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2005/1, henkilöllisestä soveltamisalasta on todettava, että sen 1 artiklan 1 alakohdan ensimmäisessä alakohdassa mainittujen kahdentyyppisten talletusten välinen yhdistävä seikka on se, että ne on tehty luottolaitokseen. Direktiivin 94/19 1 artiklan 4 alakohdan määritelmän mukaan luottolaitoksella tarkoitetaan yritystä, joka vastaanottaa liiketoimintanaan yleisöltä talletuksia tai muita takaisinmaksettavia varoja ja myöntää luottoja omaan lukuunsa. Ei kuitenkaan näytä siltä, että kyseiset yhtiöt vastaanottaisivat talletuksia yleisöltä tai myöntäisivät pankkien tavoin säännöllisesti luottoja omaan lukuunsa. Tästä seuraa, että kyseisten yhtiöiden osuudet eivät kuulu direktiivin 94/19 aineelliseen eivätkä henkilölliseen soveltamisalaan. (ks. 70–72 kohta)

Talletusten vakuusjärjestelmästä annetun direktiivin 94/19, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2005/1, 2 ja 3 artiklaa on tulkittava siten, ettei niillä velvoiteta jäsenvaltiota ottamaan käyttöön rahoitusalalla toimivien hyväksyttyjen osuuskuntamuotoisten yhtiöiden osuuksia koskevaa suojajärjestelmää ja etteivät ne ole esteenä sille, että jäsenvaltio ottaa käyttöön tällaisen järjestelmän, kunhan sillä ei käytännössä vaaranneta kyseisellä direktiivillä jäsenvaltioiden toteutettavaksi määrätyn talletussuojajärjestelmän tehokkuutta, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava, ja kunhan se on EUT-sopimuksen ja erityisesti SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan mukainen. (ks. 87 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)

Tutkittaessa, voidaanko rahoitusalalla toimivien hyväksyttyjen osuuskuntamuotoisten yhtiöiden osuuksia koskevaa suojajärjestelmää pitää SEUT 107 artiklassa tarkoitettuna valtiontukena, valtion toimenpiteellä myönnettyyn etuun liittyvä edellytys täyttyy, kun kyseisellä järjestelmällä – johon kyseiset yhtiöt lisäksi itse, päinvastoin kuin muut rahoitusalalla toimivat hyväksytyt osuuskuntamuotoiset yhtiöt, ovat hakeneet pääsyä ja johon ne sittemmin on hyväksytty – suositaan tiettyjä konserniin kuuluvia yhtiöitä. Kyseinen suojajärjestelmä nimittäin pelastaa kyseisen konsernin välittömästi uhkaavalta yksityissijoittajien paolta kyseiseen konserniin kuuluvista yhtiöistä, ja sen ansiosta se pystyy samaan aikaan pääosakkeenomistajana osallistumaan erään kansallisesti merkittävän pankin suunniteltuun pääomapohjan vahvistamiseen. Se seikka, että myös toiset asianomaiset, toisin sanoen kyseiseen konserniin kuuluvien yhtiöiden osuuksia omistavat luonnolliset henkilöt ja kyseessä oleva pankki, ovat myös voineet saada tiettyjä etuja mainitusta suojajärjestelmästä, ei ole omiaan sulkemaan pois sitä, että kyseisen konsernin on katsottava olevan sen edunsaaja. (ks. 89, 91, 94 ja 95 kohta)

SEUT 107 artiklan 1 kohta edellyttää ratkaistavaksi, onko tiettyyn oikeudelliseen järjestelmään kuuluva kansallinen toimenpide omiaan suosimaan jotakin yritystä tai tuotannonalaa verrattuna muihin, jotka ovat kyseisellä järjestelmällä tavoitellun päämäärän kannalta siihen rinnastettavassa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa. Talletussuojajärjestelmän, jonka jäsenvaltio laajentaa koskemaan rahoitusalalla toimivien hyväksyttyjen osuuskuntamuotoisten yhtiöiden osuuksia, soveltamisella annetaan mainituille yhtiöille kyseisen suojajärjestelmän edunsaajina taloudellinen etu suhteessa sellaisiin muihin taloudellisiin toimijoihin, jotka myyvät osuuksiaan osakkeiden muodossa voimatta hyötyä tällaisesta suojajärjestelmästä. Rahoitusalalla toimivat hyväksytyt osuuskuntamuotoiset yhtiöt ovat, kun huomioon otetaan talletussuojajärjestelmällä tavoiteltu päämäärä, jona on – kuten talletusten vakuusjärjestelmästä annetun direktiivin 94/19, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2005/1, ensimmäisestä perustelukappaleesta ilmenee – tallettajien turvan takaaminen, jos luottolaitoksiin tehtyjä talletuksia ei kyetä maksamaan, ja pankkijärjestelmän vakauden vahvistaminen, sellaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa, joka kyseisten yhtiöiden oikeudellisesta muodosta johtuvista tietyistä erityispiirteistä huolimatta on rinnastettavissa sellaisten muiden taloudellisten toimijoiden, olivatpa nämä osuuskuntamuotoisia yhtiöitä tai eivät, tilanteeseen, jotka myyvät osuuksiaan osakkeina ja tarjoavat näin yleisölle eräänlaista pääomasijoitusta, joka ei kuulu talletussuojajärjestelmän soveltamisalaan. Näin ollen siitä, että suojajärjestelmä ulotetaan rahoitusalalla toimivien hyväksyttyjen osuuskuntamuotoisten yhtiöiden osuuksiin, seuraa, että kyseisille yhtiöille suodaan taloudellinen etu suhteessa sellaisiin muihin taloudellisiin toimijoihin, jotka ovat kyseisellä järjestelmällä tavoiteltuun päämäärään nähden mainittujen osuuskuntamuotoisten yhtiöiden tosiasialliseen ja oikeudelliseen tilanteeseen rinnastettavassa tilanteessa, ja että se näin ollen on valikoiva. (ks. 98–101 kohta)

Tutkittaessa, voidaanko rahoitusalalla toimivien hyväksyttyjen osuuskuntamuotoisten yhtiöiden osuuksia koskevaa suojajärjestelmää pitää valtiontukena, se seikka, että rahoitusalalla toimivien hyväksyttyjen osuuskuntamuotoisten yhtiöiden henkilöjäsenten hallussa olevien osuuksien arvo on yleensä alhainen, ei ole omiaan sulkemaan pois sitä, että pääasiassa kyseessä oleva suojajärjestelmä vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Arvioitaessa, onko pääasiassa kyseessä olevalla suojajärjestelmällä vaikutuksia kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaa, huomioon on nimittäin otettava kaikki kyseisen suojajärjestelmän kattamat rahoitusalalla toimivien hyväksyttyjen osuuskuntamuotoisten yhtiöiden osuudet mutta ei yksittäisen henkilöjäsenen turvattua pääomaa. Joka tapauksessa tuen suhteellisen vähäisyys tai tukea saavan yrityksen suhteellisen vaatimaton koko ei sulje ensi arviolta pois sitä mahdollisuutta, että se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. (ks. 106 ja 107 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 110, 111, 113 ja 114 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 116 kohta)