Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Kuluttajansuoja – EY 95 artiklan 3 kohta – Määräys, johon ei voida vedota suoraan jäsenvaltioita sitovien velvoitteiden perusteena

(EY 95 artiklan 3 kohta)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia koskeva kuluttajansuoja – Direktiivi 85/577 – Soveltamisala – Kiinteistön kauppaa koskevat sopimukset, jotka ovat osa luotolla rahoitettua sijoitusta – Soveltamisalan ulkopuolelle jääminen

(Neuvoston direktiivin 85/577 3 artiklan 2 kohdan a alakohta)

3. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia koskeva kuluttajansuoja – Direktiivi 85/577 – Kiinteistön hankkimiseksi tehty luottosopimus – Sopimuksen peruuttaminen – Vaikutukset – Velvollisuus maksaa laina välittömästi takaisin korkoineen voidaan hyväksyä

(Neuvoston direktiivin 85/577 4, 5 ja 7 artikla)

Tiivistelmä

1. EY 95 artiklan 3 kohta, jossa määrätään, että komissio perustaa mainitun artiklan 1 kohdassa tarkoitetut kuluttajansuojaa koskevat ehdotuksensa suojelun korkeaan tasoon ja että myös Euroopan parlamentti ja neuvosto pyrkivät kumpikin toimivaltansa rajoissa tähän tavoitteeseen, on osoitettu toimielimille, joilla on kullakin oma tehtävänsä yhteisön lainsäädäntömenettelyssä. Tähän määräykseen ei näin ollen voida vedota suoraan jäsenvaltioita sitovien velvoitteiden perusteena. Sitä voitaisiin korkeintaan käyttää mainitun EY 95 artiklan perusteella annetun säädöksen tulkintaan vaikuttavana osatekijänä.

(ks. 59 ja 61 kohta)

2. Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia koskevasta kuluttajansuojasta annetun direktiivin 85/577 3 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että siinä suljetaan tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle kiinteistön kauppaa koskevat sopimukset, vaikka ne ovat ainoastaan osa luotolla rahoitettua pääomasijoitusta, jonka osalta sopimusneuvottelut ennen sopimuksen tekemistä käydään sekä kiinteistön kauppaa koskevan sopimuksen että yksinomaan rahoitusta koskevan lainasopimuksen osalta kotimyyntitilanteessa.

(ks. 81 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)

3. Vaikka muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia koskevasta kuluttajansuojasta annetun direktiivin 85/577 7 artiklan mukaan jäsenvaltioiden tehtävänä on päättää oikeusvaikutuksista, jotka seuraavat siitä, että kuluttaja peruuttaa sopimuksen, tätä toimivaltaa on käytettävä niin, että noudatetaan yhteisön oikeutta ja erityisesti direktiivin säännöksiä siten, että kyseisiä säännöksiä tulkitaan direktiivin tavoitteen valossa ja taataan direktiivin tehokas vaikutus.

Tältä osin kiinteistön ostamiseksi tehdyn lainasopimuksen osalta mainitun direktiivin kanssa ei ole ristiriidassa se, että

– kansallisten säännösten mukaan lainasopimuksen peruuttamisen oikeudellisena seurauksena on kyseisen lainasopimuksen purkautuminen, vaikka kyse olisi sellaisista pääomasijoituksista, joita varten lainaa ei ylipäänsä olisi myönnetty ilman kiinteistön hankintaa

– kuluttajan, joka on tämän direktiivin mukaisesti käyttänyt peruuttamisoikeuttaan, on maksettava lainanantajalle takaisin lainasumma, vaikka lainan tarkoituksena on pääomasijoitusta varten kehitetyn järjestelmän mukaan yksinomaan kiinteistön hankinnan rahoittaminen ja lainasumma maksetaan suoraan tämän kiinteistön myyjälle

– vaaditaan, että lainasumma maksetaan takaisin välittömästi

– kansallisessa lainsäädännössä säädetään, että siinä tapauksessa, että reaaliluottosopimus peruutetaan, kuluttajalla on paitsi velvollisuus maksaa takaisin tämän sopimuksen perusteella saadut rahamäärät, myös velvollisuus maksaa lainanantajalle markkinakorkojen suuruinen korko. Kuitenkin tilanteessa, jossa kuluttaja olisi voinut välttyä sijoituksiin liittyviltä riskeiltä, jos kyseessä oleva pankki olisi noudattanut velvollisuuttaan ilmoittaa kuluttajalle hänellä olevasta peruuttamisoikeudesta, jäsenvaltioiden on direktiivin 4 artiklan mukaan huolehdittava, että niiden lainsäädännössä tarjotaan suojaa kuluttajille, jotka eivät ole voineet välttyä tällaisilta riskeiltä, toteuttamalla toimenpiteitä, jotka ovat sellaisia, että kuluttajat välttyvät vastaamasta näiden riskien toteutumisesta aiheutuvista seurauksista.

(ks. 69, 81, 88, 89, 93 ja 103 kohta sekä tuomiolauselman 2 ja 3 kohta)