ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.10.2018 – L-Shop-Team vastaan EUIPO (bags2GO)

(asia T-561/17)

(EU-tavaramerkki – Hakemus kuviomerkin bags2GO rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Ehdoton hylkäysperuste – Kuvailevuus – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

1. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia – Tarkoitus – Vapaana pitämisen tarve (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 14 kohta)

2. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia – Käsite – Tavaramerkki, joka muodostuu sanasta tai uudissanasta, joka syntyy eri osien yhdistämisestä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 15–21 kohta)

3. EU-tavaramerkki – Menettelysäännökset – Päätösten perusteleminen – Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke – Sama laajuus kuin SEUT 296 artiklalla – Valituslautakunnan implisiittinen perustelu – Hyväksyttävyys – Edellytykset (SEUT 296 artikla; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke) (ks. 27 ja 28 kohta)

4. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia – Tavaramerkin kuvailevuuden arvioiminen – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 37 kohta)

5. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia – Kuviomerkki bags2GO (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 38–42, 44 ja 49 kohta)

6. EU-tavaramerkki – Viraston päätökset – Yhdenvertaisen kohtelun periaate – Hyvän hallinnon periaate – Viraston aikaisempi päätöskäytäntö – Laillisuusperiaate – Tiukan ja kattavan tutkinnan välttämättömyys jokaisessa konkreettisessa tapauksessa (Neuvoston asetus N:o 207/2009) (ks. 46 ja 47 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 14.6.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1650/2016-5), joka koskee hakemusta kuviomerkin bags2GO rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun kymmenen vuoden viitejakson laskennassa on perusteltua jättää huomiotta ainoastaan ajanjaksot, joiden aikana toimihenkilö on hoitanut tehtäviä jonkin asemapaikkana olevan valtion ”ulkopuolella” sijaitsevan valtion tai kansainvälisen järjestön palveluksessa. Näin ollen ei tarvitse jättää huomiotta ajanjaksoja, joiden aikana asianomainen henkilö on hoitanut tehtäviä asemapaikkana olevassa valtiossa, jonka kansalainen hän on, sijaitsevassa kansainvälisessä organisaatiossa, eikä pidentää vastaavasti viitejaksoja.

(ks. 62 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15 ja 16 kohta)
3.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki NEW ORLEANS PELICANS – Sanamerkit ja kuviomerkki Pelikan (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 40–44, 47, 49 ja 59 kohta)
Toimielimillä on laaja harkintavalta määriteltäessä, mitä pätevyyttä koskevia kriteerejä avoimet toimet edellyttävät, ja määriteltäessä näiden kriteerien mukaan ja yksikön edun mukaisesti, mitkä ovat kilpailun järjestämisen edellytykset ja sitä koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Sen harkintavallan käytössä, joka toimielimillä on kilpailujen järjestämisessä ja erityisesti hakemusten hyväksymisedellytysten vahvistamisessa, on kuitenkin noudatettava henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisen kohdan ja 29 artiklan 1 kohdan pakottavia säännöksiä. Henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisessä kohdassa määritellään pakottavasti jokaisen palvelukseen ottamisen tarkoitus, ja 29 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan avoimien virkojen täyttämisessä noudatettavien menettelyjen puitteet. Tätä harkintavaltaa on näin ollen käytettävä aina täytettäviin virkoihin liittyvien vaatimusten ja yleisemmin yksikön edun mukaisesti.

Erityisesti edellytyksistä, joilla rajoitetaan hakijoiden rekisteröitymistä kilpailuun, voidaan todeta, että vaikka ne ovat omiaan rajoittamaan toimielimen mahdollisuuksia saada palvelukseensa henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetut parhaat hakijat, tästä ei kuitenkaan seuraa, että kaikki tällaisen rajoituksen sisältävät edellytykset ovat ristiriidassa edellä mainitun artiklan kanssa. Harkintavalta, joka hallintoviranomaisella on kilpailun järjestämisessä, ja yleisemmin yksikön etu nimittäin antavat toimielimelle mahdollisuuden asettaa edellytyksiä, joita se pitää tarkoituksenmukaisina ja jotka siitä huolimatta, että niillä rajoitetaan hakijoiden osallistumista kilpailuun ja siten väistämättä rekisteröityneiden hakijoiden määrää, eivät kuitenkaan uhkaa vaarantaa henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua tavoitetta mahdollisimman pätevien, tehokkaiden ja ehdottoman luotettavien hakijoiden rekisteröitymisen varmistamisesta.

Henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisen kohdan kanssa ristiriitaisiksi katsotaan ainoastaan edellytykset, joilla rajoitetaan hakijoiden osallistumista kilpailuun ja joihin liittyy uhka siitä, että mahdollisimman pätevien hakijoiden ilmoittautumisen varmistamista koskevan tavoitteen saavuttaminen vaarantuu.

kun otetaan huomioon toimielimille tällä alalla myönnetty laaja harkintavalta, yksikön etua koskevan edellytyksen noudattamista valvoessaan unionin yleisen tuomioistuimen on valvottava ainoastaan sitä, onko toimielin pysytellyt kohtuullisissa rajoissa, ja sitä, ettei se ole käyttänyt harkintavaltaansa ilmeisen virheellisellä tavalla.

(ks. 30–34 kohta)
2.

EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Suhteelliset hylkäysperusteet–Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten–Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä–Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20 kohta)
1.

EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Suhteelliset hylkäysperusteet–Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten–Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä–Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16 ja 19 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 22.3.2018 – Dometic Sweden vastaan EUIPO (MOBILE LIVING MADE EASY)

(asia T-235/17)

(EU-tavaramerkki – Hakemus sanamerkin MOBILE LIVING MADE EASY rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Ehdoton hylkäysperuste – Erottamiskyvyn puuttuminen – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) – Perusteluvelvollisuus – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 94 artikla))

1. EU-tavaramerkki–Menettelysäännökset–Päätösten perusteleminen–Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen lause–Sama laajuus kuin SEUT 296 artiklalla (SEUT 296 artikla; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen lause) (ks. 11 ja 12 kohta)

2. EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Ehdottomat hylkäysperusteet–Hylkäysperusteiden tutkiminen erikseen kaikkien rekisteröintihakemuksessa tarkoitettujen tavaroiden tai palvelujen osalta–Velvollisuus perustella rekisteröinnin epääminen–Ulottuvuus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohta ja 75 artiklan ensimmäinen lause) (ks. 13, 14 ja 28–31 kohta)

3. EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Ehdottomat hylkäysperusteet–Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky–Käsite–Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25, 46 ja 47 kohta)

4. EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Ehdottomat hylkäysperusteet–Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky–Erottamiskyvyn arviointi–Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 26 kohta)

5. EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Ehdottomat hylkäysperusteet–Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky–Sanamerkki MOBILE LIVING MADE EASY (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 41–44 ja 49–53 kohta)

6. EU-tavaramerkki–Viraston päätökset–Laillisuus–Unionin tuomioistuinten suorittama tutkinta–Arviointiperusteet (Neuvoston asetus N:o 207/2009) (ks. 58 kohta)

7. Euroopan unionin oikeus–Periaatteet–Luottamuksensuoja–Edellytykset–Hallinnon antamat täsmälliset vakuuttelut–Käsite (ks. 59 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 13.2.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1832/2016-2), joka koskee hakemusta sanamerkin MOBILE LIVING MADE EASY rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 4.5.2018 – Skyleader vastaan EUIPO – Sky International (SKYLEADER)

(asia T-34/17)

(EU-tavaramerkki – Menettämismenettely – EU-kuviomerkki SKYLEADER – Mitättömyysosastolle esitettyjä todisteita ei ole otettu huomioon – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 95 artiklan 2 kohta) – Asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta) – Asetuksen (EY) N:o 2868/95 40 säännön 5 kohta (josta on tullut delegoidun asetuksen (EU) 2017/1430 19 artiklan 1 kohta)

1. Kumoamiskanne–Unionin tuomioistuinten toimivalta–Vaatimukset, joilla pyritään vahvistavan toteamuksen sisältävän tuomion saamiseen–Tutkimatta jättäminen (SEUT 263 artikla) (ks. 19 kohta)

2. EU-tavaramerkki–Menettelysäännökset–Menettämismenettely–Tosiseikkojen ja todisteiden, joita ei ole esitetty tätä varten asetetussa määräajassa, huomioonottaminen–Valituslautakunnan harkintavalta (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta 76 artiklan 2 kohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artikla ja 40 säännön 5 kohta) (ks. 26–31 kohta)

3. EU-tavaramerkki–Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys–Vaatimuksen tutkiminen–Todisteet aikaisemman tavaramerkin käyttämisestä–Tosiasiallinen käyttö–Virasto ei tutki viran puolesta (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 15 artikla, 42 artiklan 2 kohta, 51 artiklan 1 kohta, 57 artiklan 2 kohta ja 76 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artikla ja 40 säännön 5 kohta) (ks. 34 ja 39 kohta)

4. EU-tavaramerkki–Menettelysäännökset–Määräajat–Prekluusio–Poikkeukset–Tarkkavaisuus- ja huolellisuusvelvollisuus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 60 artikla) (ks. 37 kohta)

5. EU-tavaramerkki–Viraston päätökset–Velvollisuutta ilmoittaa osapuolille muutoksenhakukeinoista ja määräajoista ei ole (Neuvoston asetus N:o 207/2009) (ks. 43 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 21.11.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 805/2016-4), joka koskee Sky Internationalin ja Skyleaderin välistä menettämismenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18, 19 ja 64 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.3.2018 – Hermann Bock vastaan EUIPO (Push and Ready)

(asia T-279/17)

(EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin Push and Ready rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))

1. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky-Erottamiskyvyn arviointi-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17–20, 27 ja 35 kohta)

2. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky-Mainoslauseista muodostuvat tavaramerkit-Erottamiskyky-Erityisten arviointiperusteiden soveltaminen, jota ei voida hyväksyä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 21 ja 22 kohta)

3. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky-Kuviomerkki Push and Ready (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 32, 36–39, 44 ja 45 kohta)

4. EU-tavaramerkki-Viraston päätökset-Yhdenvertaisen kohtelun periaate-Hyvän hallinnon periaate-Viraston aikaisempi päätöskäytäntö-Laillisuusperiaate-Tiukan ja kattavan tutkinnan välttämättömyys jokaisessa konkreettisessa tapauksessa (Neuvoston asetus N:o 207/2009) (ks. 40 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 23.1.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1279/2016-5), joka koskee hakemusta kuviomerkin Push and Ready rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
5.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 47 kohta)
27

Ensimmäinen kanneperuste koskee olennaisin osin SEU 4 artiklan 1 kohdan, SEU 5 artiklan 2 kohdan, SEU 13 artiklan 2 kohdan, SEUT 127 artiklan 6 kohdan, asetuksen N:o 1024/2013 1 artiklan 5 kohdan ja 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan sekä 15 artiklan, kehyksen perustamisesta YVM:n puitteissa tehtävälle yhteistyölle EKP:n ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välillä sekä kansallisten nimettyjen viranomaisten kanssa 16.4.2014 annetun EKP:n asetuksen (EU) N:o 468/2014 (EUVL 2014, L 141, s. 1) 86 ja 87 artiklan sekä direktiivin 2013/36 22 ja 23 artiklan rikkomista, samoin kuin oikeudellista virhettä ja harkintavallan väärinkäyttöä siten, että EKP on soveltanut kyseisiä määräyksiä ja säännöksiä henkilöihin, jotka omistivat jo määräosuuden. Toisessa kanneperusteessa esitetään direktiiviä 2013/36 koskeva lainvastaisuusväite, joka perustuu johdetun oikeuden säädösten taannehtivuuskiellon periaatteeseen. Kolmas kanneperuste koskee oikeusvarmuuden periaatteen ja Consiglio di Staton 3.3.2016 antaman tuomion oikeusvoiman loukkaamista. Neljäs kanneperuste koskee olennaisin osin asetuksen N:o 1024/2013 4 artiklan 3 kohdan ja direktiivin 2013/36 23 artiklan 1 ja 4 kohdan rikkomista sekä yleisen laillisuusperiaatteen, oikeusvarmuuden periaatteen ja ennakoitavuuden periaatteen loukkaamista. Viidennen kanneperusteen mukaan EKP on tehnyt arviointivirheen ja esittänyt puutteelliset perustelut direktiivin 2013/36 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun, hankkijaehdokkaan todennäköistä vaikutusta luottolaitokseen koskevan arviointiperusteen osalta. Kuudes kanneperuste koskee suhteellisuusperiaatteen sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 16 ja 17 artiklan rikkomista. Seitsemäs kanneperuste koskee puolustautumisoikeuksien ja asiakirja-aineistoon tutustumista koskevan oikeuden loukkaamista. Kahdeksannessa kanneperusteessa esitetään asetuksen N:o 468/2014 31 artiklan 3 kohtaa, jonka mukaan osapuolille on annettava kolmen työpäivän määräaika EKP:n tulevan päätöksen perusteita koskevan kirjallisen lausumansa esittämistä varten, koskeva lainvastaisuusväite. Yhdeksännen kanneperusteen mukaan Italian keskuspankin toteuttamat valmistelevat toimet olivat lainvastaisia. Kymmenennessä kanneperusteessa esitetään asetuksen N:o 1024/2013 4 artiklan 3 kohtaa ja 15 artiklaa koskeva lainvastaisuusväite, jonka mukaan kyseiset säännökset loukkaavat tehokasta oikeussuojaa koskevaa oikeutta.
1

Kantajat, Toshiba Samsung Storage Technology Corp. (jäljempänä TSST Japani) ja Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. (jäljempänä TSST Korea), valmistavat ja toimittavat optisia levyasemia. Erityisesti TSST Japani on yhteisyritys, jonka omistavat Toshiba Corporation, jonka kotipaikka on Japanissa, ja Samsung Electronics Co., Ltd, jonka kotipaikka on Etelä-Koreassa. Ajanjaksolla, jota kilpailusääntöjen rikkominen koskee, TSST Japani oli TSST Korean emoyhtiö.
109

Myös menettelyn aloittamista koskeva päätös, ensimmäinen riidanalainen päätös on siis kumottava, progressiivisen veroasteen soveltamisen keskeyttämisestä annettu välipäätös mukaan lukien, koska kyseisen kaltainen päätös edellyttää, että valtion toimenpide, johon se kohdistuu, on tilapäisen analyysin mukaan luokiteltu perustellusti uudeksi lainvastaiseksi tueksi edellä 104–108 kohdassa mainituissa olosuhteissa, kuten ilmenee asetuksen N:o 2015/1589 13 artiklan 1 kohdasta, jossa säädetään, että ”annettuaan asianomaiselle jäsenvaltiolle tilaisuuden esittää huomautuksensa komissio voi tehdä päätöksen, jolla jäsenvaltio velvoitetaan keskeyttämään sääntöjenvastaisen tuen maksaminen, kunnes komissio on tehnyt päätöksen tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille”. Tämä säännös kohdistuu nimittäin vain saman asetuksen 1 artiklan f alakohdassa tarkoitettuihin uusiin lainvastaisiin tukiin eli toimenpiteisiin, joiden on edempänä mainitun tilapäisen analyysin yhteydessä muun muassa täytettävä valtiontuen määritelmä, sellaisena kuin se on esitetty SEUT 107 artiklan 1 kohdassa (ks. vastaavasti tuomio keskiviikkona 25. huhtikuuta 2018, Unkari v. komissio, T‑554/15 ja T‑555/15, valitus vireillä, EU:T:2018:220, 30, 153 ja 154 kohta). Keskeyttämistä koskevan välipäätöksen kohtelua ei siten käsiteltävässä asiassa voida erottaa menettelyn aloittamista koskevan päätöksen kohtelusta, ja se on kumottava ilman, että on tarpeen tutkia, onko Puolan hallituksen kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 2015/1589 13 artiklan 1 kohdan rikkomista, erikseen tarkasteltuna perusteltu, kun otetaan huomioon sen tueksi esitetyt väitteet.
61

On muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perusteluvelvollisuuden laajuus riippuu kyseessä olevan toimen luonteesta ja siitä asiayhteydestä, jossa se on toteutettu. Perusteluista on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä toimielimen päättely siten, että niille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt, jotta he voivat puolustaa oikeuksiansa ja arvioida, onko päätös perusteltu, ja toisaalta, että unionin tuomioistuimet voivat tutkia toimenpiteen laillisuuden. Perusteluissa ei tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevia yksityiskohtia, koska tutkittaessa sitä, täyttävätkö päätöksen perustelut SEUT 296 artiklan vaatimukset, on otettava huomioon päätöksen sanamuodon lisäksi myös asiayhteys ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt (ks. tuomio 18.1.2012, Djebel – SGPS v. komissio, T-422/07, ei julkaistu, EU:T:2012:11, 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
114

Lisäksi on joka tapauksessa niin, että jos oletetaan, että kolmas kanneperuste voitaisiin katsoa asetuksen N:o 1023/2013 johdanto-osan 19 perustelukappaleeseen kohdistetuksi lainvastaisuusväitteeksi ja että se otettaisiin tutkittavaksi, vaikka oikeuskäytännön mukaan johdanto-osan perustelukappale ei yksinään kelpaa kumoamiskanteen kohteeksi (määräys 17.9.2014, Afepadi ym. v. komissio, T‑354/12, ei julkaistu, EU:T:2014:798, 32 kohta), on todettava, että unionin lainsäätäjä on juuri hyväksymällä tämän perustelukappaleen samoin kuin uusien henkilöstösääntöjen 45 artiklan ja liitteessä XIII olevan 31 artiklan muutoksen selvästi halunnut muuttaa vuoden 2004 henkilöstösääntöjen 45 artiklan ylennysmenettelyä siten, että sitä ei enää sovelleta palkkaluokan AST 9 virkamiehiin, jotka vastedes voivat nousta palkkaluokkaan AST 10 vain tultuaan nimitetyksi kyseisen palkkaluokan mukaiseen ”vanhemman hallintoavustajan” virkaan henkilöstösääntöjen 4 artiklan ja 29 artiklan 1 kohdan nojalla. Toisin kuin kantajat väittävät, unionin lainsäätäjä on nimenomaisesti lisännyt uusien henkilöstösääntöjen 45 artiklan sanamuotoon virkkeen sen estämiseksi, että menettelyä sovelletaan kantajien tilanteen kaltaisiin tilanteisiin, joissa virkamiehet ovat saavuttaneet hoitamansa virkatyypin mukaisen enimmäispalkkatason.
79

Vaikka asetuksessa N:o 1122/2009 ei mainita nimenomaisesti, että näiden kahden tarkastustavan on johdettava – komission yhteenvetokertomuksen 12.4.1.2 kohdassa esittämällä tavalla – samankaltaisiin lopputuloksiin, tästä huolimatta kaukokartoitustarkastusten heikkouksia on paikattava paikalla suoritettavilla tarkastuksilla, jotta tukien myöntämisedellytysten noudattamisen tarkistamisen tehokkuus voidaan varmistaa. Täten, jos jompaakumpaa tarkastusmenetelmää käytettäessä ilmenee huomattavia eroja virheiden havainnoinnissa, kyse voi olla ainoastaan tilapäisestä tilanteesta, joka on korjattava riskitekijöiden huomioon ottamisen arvioinnilla siten, että ajan myötä virheprosentit muotoutuvat vastaavanlaisiksi tai ainakin lähenevät toisiaan. Ruotsin kuningaskunnan väite, jonka mukaan osittaisia paikalla suoritettuja tarkastuksia on tehty 85–90 prosentilla kaukokartoitustarkastuksen piirissä olevista tiloista, on tältä osin tehoton, koska tällä seikalla ei ole merkitystä virheprosenttien välillä todettuihin eroihin. Tarve arvioida ja ajantasaistaa virhetekijöitä vuosittain on lisäksi nimenomaisesti mainittu asetuksen N:o 1122/2009 31 artiklan 2 kohdassa.