Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Jäsenvaltioiden välisen kaupan verotuksen siirtymäjärjestelmä

(Neuvoston direktiivin 77/388 28 c artiklan A kohdan a alakohdan ensimmäinen alakohta)

2. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Jäsenvaltioiden välisen kaupan verotuksen siirtymäjärjestelmä

(Neuvoston direktiivin 77/388 28 c artiklan A kohdan a alakohdan ensimmäinen alakohta)

Tiivistelmä

1. Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/680, 28 c artiklan A kohdan a alakohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että sen vastaista on se, että jäsenvaltion verohallinto kieltäytyy vapauttamasta tavaran yhteisöluovutusta, joka todella on tapahtunut, arvonlisäverosta yksistään sillä perusteella, että todistetta tällaisesta luovutuksesta ei ole esitetty oikeaan aikaan.

Kansallinen toimenpide, jonka perusteella oikeus yhteisöluovutuksen verovapautukseen riippuu pääasiassa muodollisten velvoitteiden noudattamisesta siten, että aineellisia vaatimuksia ei oteta huomioon eikä erityisesti tutkita sitä, onko näitä vaatimuksia noudatettu, menee pidemmälle kuin mikä on tarpeen veron asianmukaiseksi kantamiseksi. Liiketoimia on nimittäin verotettava ottamalla huomioon niiden objektiiviset ominaisuudet. Sen määrittämisen osalta, onko kyseessä oleva luovutus luonteeltaan yhteisöluovutus, on todettava, että jos luovutus täyttää kuudennen direktiivin 28 c artiklan A kohdan a alakohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyt edellytykset, kyseisestä luovutuksesta ei ole maksettava arvonlisäveroa. Kun ei ole epäilystä siitä, että yhteisöluovutus on tapahtunut, verotuksen neutraalisuuden periaate edellyttää näin ollen, että vapautus verosta myönnetään, jos aineelliset vaatimukset täyttyvät, vaikka verovelvolliset ovat laiminlyöneet tietyt muotovaatimukset. Asia olisi toisin vain siinä tapauksessa, että näiden muotovaatimusten noudattamatta jättäminen estäisi luotettavan näytön esittämisen siitä, että aineellisia vaatimuksia on noudatettu.

Lisäksi edellytys, jonka mukaan vaaditut kirjaukset on tehtävä välittömästi liiketoimen suorittamisen jälkeen, vaikka tältä osin ei olekaan säädetty täsmällistä määräaikaa, on omiaan vaarantamaan oikeusvarmuuden periaatteen. On nimittäin tärkeää tehdä mahdolliseksi se, että verovelvollisten kirjanpidossa voidaan ottaa huomioon ne muutokset, jotka koskevat luovutuksen luokittelua yhteisöluovutukseksi ja jotka tehdään tämän liiketoimen toteuttamisen jälkeen. Se, että luovutus on luonteeltaan yhteisöluovutus, on näin ollen tunnustettava, kun kirjanpitoa myöhemmin oikaistaan, edellyttäen, että ne objektiiviset kriteerit täyttyvät, joihin perustuvat ne käsitteet, joilla kyseinen liiketoimi määritellään.

(ks. 29–33 ja 41 kohta sekä tuomiolauselma)

2. Kun kansallinen tuomioistuin tutkii oikeutta saada vapautus yhteisöluovutukseen liittyvästä arvonlisäverosta, sen on otettava huomioon se seikka, että verovelvollinen on aluksi täysin tietoisesti salannut sen, että kysymyksessä on yhteisöluovutus, vain siinä tapauksessa, että on olemassa vaara verotulojen menettämisestä ja että verovelvollinen ei ole täysin poistanut tätä vaaraa.

Arvonlisäverotuksen neutraalisuuden varmistamiseksi jäsenvaltioiden on nimittäin kansallisessa oikeusjärjestyksessään säädettävä mahdollisuudesta oikaista kaikki perusteettomasti laskutetut verot, kun laskun laatija osoittaa toimineensa vilpittömässä mielessä. Kun laskun laatija on kuitenkin oikea-aikaisesti täysin poistanut verotulojen menettämisen vaaran, arvonlisäverotuksen neutraalisuuden periaate edellyttää, että perusteettomasti laskutettu vero voidaan oikaista ilman, että tällaisen oikaisun edellytykseksi voitaisiin asettaa kyseisen laatijan vilpitöntä mieltä. Nämä samat säännöt soveltuvat myös kirjanpidon oikaisemiseen yhteisöluovutuksen vapauttamiseksi verosta.

Yhteisön oikeus ei lopuksi estä sitä, että tietyissä olosuhteissa jäsenvaltiot pitävät sen salaamista, että kysymyksessä on yhteisön sisäinen liiketoimi, arvonlisäveropetoksen yrityksenä ja että ne tällaisessa tapauksessa soveltavat kansallisen oikeutensa mukaisia sakkorangaistuksia tai maksuseuraamuksia. Tällaisten seuraamusten on kuitenkin oltava oikeassa suhteessa väärinkäytön vakavuuteen.

(ks. 35 ja 40 kohta sekä tuomiolauselma)