Asia C‑280/12 P

Euroopan unionin neuvosto

vastaan

Fulmen ja Fereydoun Mahmoudian

”Muutoksenhaku — Iranin islamilaiseen tasavaltaan kohdistetut rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden levittäminen — Varojen jäädyttäminen — Velvollisuus perustella toimenpiteen hyväksyttävyys”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 28.11.2013

Euroopan unioni – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Iraniin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet – Ydinaseiden levittämisen estämiseksi toteutetut toimenpiteet – Valvonnan laajuus

(SEUT 275 artiklan toinen kohta; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohta ja 47 artikla; neuvoston päätös 2010/413/YUTP)

Rajoittavia toimenpiteitä koskevan valvonnan osalta unionin tuomioistuinten on valvottava pääsääntöisesti täysimääräisesti kaikkien unionin toimien laillisuutta sellaisten perusoikeuksien kannalta, jotka ovat erottamaton osa unionin oikeusjärjestystä ja joita ovat muun muassa puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen ja oikeus tehokkaaseen tuomioistuimen tarjoamaan oikeussuojaan.

Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa taatun tuomioistuinvalvonnan tehokkuus edellyttää myös, että unionin tuomioistuimet varmistuvat siitä, että päätös, joka koskee tiettyä henkilöä tai yhteisöä erikseen, perustuu riittävän vankkaan tosiseikastoon. Tämä edellyttää niiden tosiseikkojen tarkistamista, joihin viitataan kyseisen päätöksen taustalla olevassa perusteiden tiivistelmässä, jottei tuomioistuinvalvonta rajoittuisi esitettyjen perusteiden abstraktin todennäköisyyden arviointiin vaan kohdistuisi siihen, onko näille perusteille tai ainakin niistä yhdelle, jonka katsotaan sellaisenaan riittävän saman päätöksen tueksi, näyttöä. Tätä varten unionin tuomioistuinten tehtävänä on toteuttaa tällainen tutkinta pyytämällä tarvittaessa unionin toimivaltaista viranomaista toimittamaan tutkinnan kannalta merkityksellisiä tietoja tai todisteita siitä riippumatta, ovatko ne luottamuksellisia.

Jos unionin toimivaltaisen viranomaisen on mahdotonta täyttää unionin tuomioistuinten pyyntöä, viimeksi mainittujen on tukeuduttava pelkkiin niille ilmoitettuihin seikkoihin. Jollei näiden seikkojen avulla ole mahdollista todeta, että jokin peruste on perusteltu, unionin tuomioistuimet katsovat, ettei peruste tue kyseessä olevaa merkitsemispäätöstä tai merkinnän pysyttämistä koskevaa päätöstä. Jos sitä vastoin unionin toimivaltainen viranomainen toimittaa asian kannalta merkityksellisiä tietoja tai todisteita, unionin tuomioistuinten on tutkittava väitettyjen tosiseikkojen aineellinen paikkansapitävyys kyseisten tietojen tai todisteiden kannalta ja arvioitava viimeksi mainittujen todistusarvoa käsiteltävän asian olosuhteiden mukaan ja muun muassa asianomaisen henkilön niistä mahdollisesti esittämien huomautusten valossa.

Koska unionin tai sen jäsenvaltioiden turvallisuuteen tai niiden kansainvälisten suhteiden hoitamiseen liittyvät pakottavat näkökohdat voivat olla esteenä sille, että jotkin tiedot tai todisteet toimitetaan asianomaiselle henkilölle, unionin tuomioistuinten, joita vastaan ei voida vedota tietojen tai todisteiden salaisuuteen tai luottamuksellisuuteen, asiana on niiden harjoittaman tuomioistuinvalvonnan yhteydessä käyttää keinoja, joiden avulla voidaan sovittaa yhteen yhtäältä turvallisuutta koskevat legitiimit näkökohdat, jotka liittyvät kyseessä olevan toimen antamiseksi huomioon otettujen tietojen luonteeseen ja lähteisiin, ja toisaalta tarve taata riittävästi yksityiselle, että hänen menettelyllisiä oikeuksiaan, kuten oikeutta tulla kuulluksi ja kontradiktorista periaatetta, kunnioitetaan.

Mikäli unionin tuomioistuimet katsovat, etteivät ne syyt, joihin unionin toimivaltainen viranomainen on vedonnut, ole esteenä kyseisten tietojen tai todisteiden toimittamiselle ainakin osittain, ne antavat tälle viranomaiselle mahdollisuuden toimittaa kyseiset tiedot tai todisteet asianomaiselle henkilölle. Jos kyseinen viranomainen vastustaa tietojen tai todisteiden toimittamista kokonaan tai osittain, unionin tuomioistuinten on tutkittava riidanalaisen toimen laillisuus ainoastaan toimitettujen seikkojen perusteella. Jos sitä vastoin käy ilmi, että unionin toimivaltaisen viranomaisen esittämät syyt ovat todellakin esteenä unionin tuomioistuimissa esitettyjen tietojen tai todisteiden toimittamiselle asianomaiselle henkilölle, tehokasta oikeussuojaa koskevaan oikeuteen, erityisesti kontradiktorisen periaatteen noudattamiseen, liittyvät vaatimukset on saatettava asianmukaisesti tasapainoon unionin tai sen jäsenvaltioiden turvallisuudesta tai niiden kansainvälisten suhteiden hoidosta johtuvien vaatimusten kanssa. Tällaisessa tasapainoon saattamisessa voidaan käyttää kyseessä olevien tietojen tai todisteiden sisällön tiivistelmän toimittamisen kaltaisia mahdollisuuksia. Siitä riippumatta, käytetäänkö tällaisia mahdollisuuksia, unionin tuomioistuinten tehtävänä on arvioida, onko se, ettei luottamuksellisia tietoja tai todisteita ole ilmoitettu asianomaiselle henkilölle eikä tällä siis ole ollut mahdollisuutta esittää niistä huomautuksiaan, omiaan ja missä määrin se on omiaan vaikuttamaan luottamuksellisen näytön todistusarvoon.

(ks. 58, 59, 64, 65, 68–70 ja 72–74 kohta)

Asia C‑280/12 P

Euroopan unionin neuvosto

vastaan

Fulmen ja Fereydoun Mahmoudian

”Muutoksenhaku — Iranin islamilaiseen tasavaltaan kohdistetut rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden levittäminen — Varojen jäädyttäminen — Velvollisuus perustella toimenpiteen hyväksyttävyys”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 28.11.2013

Euroopan unioni — Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta — Iraniin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet — Ydinaseiden levittämisen estämiseksi toteutetut toimenpiteet — Valvonnan laajuus

(SEUT 275 artiklan toinen kohta; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohta ja 47 artikla; neuvoston päätös 2010/413/YUTP)

Rajoittavia toimenpiteitä koskevan valvonnan osalta unionin tuomioistuinten on valvottava pääsääntöisesti täysimääräisesti kaikkien unionin toimien laillisuutta sellaisten perusoikeuksien kannalta, jotka ovat erottamaton osa unionin oikeusjärjestystä ja joita ovat muun muassa puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen ja oikeus tehokkaaseen tuomioistuimen tarjoamaan oikeussuojaan.

Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa taatun tuomioistuinvalvonnan tehokkuus edellyttää myös, että unionin tuomioistuimet varmistuvat siitä, että päätös, joka koskee tiettyä henkilöä tai yhteisöä erikseen, perustuu riittävän vankkaan tosiseikastoon. Tämä edellyttää niiden tosiseikkojen tarkistamista, joihin viitataan kyseisen päätöksen taustalla olevassa perusteiden tiivistelmässä, jottei tuomioistuinvalvonta rajoittuisi esitettyjen perusteiden abstraktin todennäköisyyden arviointiin vaan kohdistuisi siihen, onko näille perusteille tai ainakin niistä yhdelle, jonka katsotaan sellaisenaan riittävän saman päätöksen tueksi, näyttöä. Tätä varten unionin tuomioistuinten tehtävänä on toteuttaa tällainen tutkinta pyytämällä tarvittaessa unionin toimivaltaista viranomaista toimittamaan tutkinnan kannalta merkityksellisiä tietoja tai todisteita siitä riippumatta, ovatko ne luottamuksellisia.

Jos unionin toimivaltaisen viranomaisen on mahdotonta täyttää unionin tuomioistuinten pyyntöä, viimeksi mainittujen on tukeuduttava pelkkiin niille ilmoitettuihin seikkoihin. Jollei näiden seikkojen avulla ole mahdollista todeta, että jokin peruste on perusteltu, unionin tuomioistuimet katsovat, ettei peruste tue kyseessä olevaa merkitsemispäätöstä tai merkinnän pysyttämistä koskevaa päätöstä. Jos sitä vastoin unionin toimivaltainen viranomainen toimittaa asian kannalta merkityksellisiä tietoja tai todisteita, unionin tuomioistuinten on tutkittava väitettyjen tosiseikkojen aineellinen paikkansapitävyys kyseisten tietojen tai todisteiden kannalta ja arvioitava viimeksi mainittujen todistusarvoa käsiteltävän asian olosuhteiden mukaan ja muun muassa asianomaisen henkilön niistä mahdollisesti esittämien huomautusten valossa.

Koska unionin tai sen jäsenvaltioiden turvallisuuteen tai niiden kansainvälisten suhteiden hoitamiseen liittyvät pakottavat näkökohdat voivat olla esteenä sille, että jotkin tiedot tai todisteet toimitetaan asianomaiselle henkilölle, unionin tuomioistuinten, joita vastaan ei voida vedota tietojen tai todisteiden salaisuuteen tai luottamuksellisuuteen, asiana on niiden harjoittaman tuomioistuinvalvonnan yhteydessä käyttää keinoja, joiden avulla voidaan sovittaa yhteen yhtäältä turvallisuutta koskevat legitiimit näkökohdat, jotka liittyvät kyseessä olevan toimen antamiseksi huomioon otettujen tietojen luonteeseen ja lähteisiin, ja toisaalta tarve taata riittävästi yksityiselle, että hänen menettelyllisiä oikeuksiaan, kuten oikeutta tulla kuulluksi ja kontradiktorista periaatetta, kunnioitetaan.

Mikäli unionin tuomioistuimet katsovat, etteivät ne syyt, joihin unionin toimivaltainen viranomainen on vedonnut, ole esteenä kyseisten tietojen tai todisteiden toimittamiselle ainakin osittain, ne antavat tälle viranomaiselle mahdollisuuden toimittaa kyseiset tiedot tai todisteet asianomaiselle henkilölle. Jos kyseinen viranomainen vastustaa tietojen tai todisteiden toimittamista kokonaan tai osittain, unionin tuomioistuinten on tutkittava riidanalaisen toimen laillisuus ainoastaan toimitettujen seikkojen perusteella. Jos sitä vastoin käy ilmi, että unionin toimivaltaisen viranomaisen esittämät syyt ovat todellakin esteenä unionin tuomioistuimissa esitettyjen tietojen tai todisteiden toimittamiselle asianomaiselle henkilölle, tehokasta oikeussuojaa koskevaan oikeuteen, erityisesti kontradiktorisen periaatteen noudattamiseen, liittyvät vaatimukset on saatettava asianmukaisesti tasapainoon unionin tai sen jäsenvaltioiden turvallisuudesta tai niiden kansainvälisten suhteiden hoidosta johtuvien vaatimusten kanssa. Tällaisessa tasapainoon saattamisessa voidaan käyttää kyseessä olevien tietojen tai todisteiden sisällön tiivistelmän toimittamisen kaltaisia mahdollisuuksia. Siitä riippumatta, käytetäänkö tällaisia mahdollisuuksia, unionin tuomioistuinten tehtävänä on arvioida, onko se, ettei luottamuksellisia tietoja tai todisteita ole ilmoitettu asianomaiselle henkilölle eikä tällä siis ole ollut mahdollisuutta esittää niistä huomautuksiaan, omiaan ja missä määrin se on omiaan vaikuttamaan luottamuksellisen näytön todistusarvoon.

(ks. 58, 59, 64, 65, 68–70 ja 72–74 kohta)