ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4

Kyseisen direktiivin 1 artiklan, jonka otsikko on ”Määritelmät”, 9 kohdassa säädetään seuraavaa: ”’Hankintaviranomaisina’ pidetään valtiota, alueellisia tai paikallisia viranomaisia, julkisoikeudellisia laitoksia sekä yhden tai useamman edellä tarkoitetun viranomaisen tai julkisoikeudellisen laitoksen muodostamia yhteenliittymiä. ’Julkisoikeudellisella laitoksella’ tarkoitetaan laitosta, a) joka on nimenomaisesti perustettu tyydyttämään yleisen edun mukaisia tarpeita, joilla ei ole teollista tai kaupallista luonnetta, b) joka on oikeushenkilö, ja c) jota joko rahoittaa pääosin valtio, alueellinen tai paikallinen viranomainen taikka muu julkisoikeudellinen laitos tai jonka johto on näiden laitosten valvonnan alainen taikka jonka hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsenistä valtio, alueellinen tai paikallinen viranomainen taikka muu julkisoikeudellinen laitos nimittää yli puolet. Liitteessä III ovat ohjeelliset luettelot toisen alakohdan a, b ja c alakohdassa säädetyt edellytykset täyttävistä julkisoikeudellisista laitoksista ja niiden ryhmistä. Jäsenvaltioiden on määräajoin ilmoitettava komissiolle niiden luetteloihin tehdyt muutokset.”
5

Kyseisen puitepäätöksen 2 artiklan, jonka otsikko on ”Eurooppalaisen pidätysmääräyksen soveltamisala”, sanamuoto on seuraava: ”1. Eurooppalainen pidätysmääräys voidaan antaa sellaisista teoista, joista määräyksen antaneen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan voi seurata vapaudenmenetyksen käsittävä rangaistus tai turvaamistoimenpide, jonka enimmäisaika on vähintään 12 kuukautta, tai jos rangaistustuomio tai turvaamistoimenpidettä koskeva päätös on annettu, sellaisista seuraamuksista, joiden kesto on vähintään neljä kuukautta. 2. Seuraavista rikoksista, sellaisina kuin ne määritellään pidätysmääräyksen antavan jäsenvaltion lainsäädännössä, jos niistä pidätysmääräyksen antavassa jäsenvaltiossa voi seurata vapaudenmenetyksen käsittävä rangaistus tai turvaamistoimenpide, jonka enimmäisaika on vähintään kolme vuotta, luovutetaan eurooppalaisen pidätysmääräyksen perusteella tämän puitepäätöksen edellytysten mukaisesti ja teon kaksoisrangaistavuutta tutkimatta: – – 4. Muiden kuin 2 kohtaan sisältyvien rikosten osalta luovuttamisen edellytykseksi voidaan asettaa se, että eurooppalaisen pidätysmääräyksen perusteena olevat teot ovat täytäntöönpanojäsenvaltion lainsäädännön mukaan rikoksia niiden rikostunnusmerkistöstä tai luokittelusta riippumatta.”
4.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Kyseessä olevien tavaramerkkien samankaltaisuus — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 44, 53 ja 54 kohta)
Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 15.10.2015 – Naderhirn

(asia C‑581/14)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — Vilpittömän yhteistyön periaate — SEUT 267 artikla — Velvollisuus noudattaa ylemmän oikeusasteen tuomioistuimen antamia ohjeita)”

Euroopan unionin oikeus — Ensisijaisuus — Unionin oikeuden kanssa ristiriitainen kansallinen lainsäädäntö — Tämän ristiriidan toteaminen unionin tuomioistuimen tuomiossa — Kansallisissa tuomioistuimissa vireillä olevien asioiden käsittelyä koskevien kansallisten menettelysäännösten puuttuminen — Vilpittömän yhteistyön periaate — Velvollisuus noudattaa ylemmän oikeusasteen tuomioistuimen ohjeita, jotka ovat ristiriidassa unionin oikeuden kanssa — Ei voida hyväksyä (SEU 4 artiklan 3 kohta; SEUT 267 artikla) (ks. 30, 31 ja 35–37 kohta sekä määräysosa)

Ratkaisu

Unionin oikeutta on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle oikeustilalle, jonka mukaan yhtäältä puuttuvat kansalliset oikeussäännöt sen kysymyksen sääntelemiseksi, miten kansallisen tuomioistuimen on siinä vireillä olevissa tapauksissa otettava huomioon se, että unionin tuomioistuimen tuomiosta käy ilmi, että kansallisen säännöksen on katsottava olevan ristiriidassa unionin oikeuden kanssa, ja toisaalta olemassa on kansallisia oikeussääntöjä, joiden mukaan kyseinen kansallinen tuomioistuin on varauksettomasti sidottu toisen kansallisen tuomioistuimen suorittamaan unionin oikeuden tulkintaan, siltä osin kuin kyseinen kansallinen tuomioistuin ei tällaisen kansallisen oikeussäännön vuoksi voi varmistaa, että unionin oikeuden ensisijaisuus taataan asianmukaisesti siten, että se toimivaltansa puitteissa toteuttaa kaikki tätä varten tarvittavat toimenpiteet.
Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 5.2.2015 – Jyoti Ceramic Industries vastaan SMHV

(asia C‑420/14 P)

”Muutoksenhaku — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla — Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”ZIECON” — Sanamerkin CERCON haltijan esittämä väite — Sekaannusvaara — Asetus (EY) N:o 207/2009 — 8 artiklan 1 kohdan b alakohta”

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Kyseessä olevien tavaramerkkien samankaltaisuus — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25-27 kohta)

Ratkaisu

1) Valitus hylätään.

2) Jyoti Ceramic Industries PVT. Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 5.2.2015 – Jyoti Ceramic Industries vastaan SMHV

(asia C‑420/14 P)

”Muutoksenhaku — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla — Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”ZIECON” — Sanamerkin CERCON haltijan esittämä väite — Sekaannusvaara — Asetus (EY) N:o 207/2009 — 8 artiklan 1 kohdan b alakohta”

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Kyseessä olevien tavaramerkkien samankaltaisuus — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25-27 kohta)

Ratkaisu

1) Valitus hylätään.
Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 21.5.2015 –

Slovenská autobusová doprava Trnava

(asia C‑318/14) 1 ( 1 )

”Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — SEUT 49 ja SEUT 52 artikla — Sijoittautumisvapaus — Asetus (EY) N:o 1370/2007 — Julkiset rautatie- ja maantiekuljetukset — Julkisen kaupunkiliikenteen linja-autokuljetukset — Liikenteenharjoittaja, jonka kotipaikka on jossain toisessa jäsenvaltiossa ja joka toimii sivuliikkeen välityksellä — Velvollisuus hankkia erityislupa — Toimivaltaisen viranomaisen harkintavalta — Julkista palvelua koskeva sopimus”

Sijoittautumisvapaus — Rajoitukset — Julkisen linjaliikenteen (kaupunkiliikenne) harjoittaminen jäsenvaltion alueella — Kansallista lainsäädäntöä, jonka mukaan ainoastaan ulkomaisen liikenteenharjoittajan, jolla on sivuliike tässä jäsenvaltiossa, on hankittava toimivaltaisten viranomaisten harkinnanvaraisesti myöntämä erityislupa, ei voida hyväksyä — Oikeuttamisperustetta ei ole (SEUT 49 artikla) (ks. 37–42, 44, 47, 48–50 ja 53 kohta sekä tuomiolauselma)

Ratkaisu

SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan ainoastaan ulkomaisen liikenteenharjoittajan, jolla on sivuliike tässä jäsenvaltiossa, on hankittava toimivaltaisten viranomaisten harkinnanvaraisesti myöntämä erityislupa harjoittaakseen julkista linjaliikennettä (kaupunkiliikenne) tämän jäsenvaltion alueella.

( 1 ) EUVL C 351, 6.10.2014

Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 21.5.2015 –

Slovenská autobusová doprava Trnava

(asia C‑318/14) 1 ( 1 )

”Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — SEUT 49 ja SEUT 52 artikla — Sijoittautumisvapaus — Asetus (EY) N:o 1370/2007 — Julkiset rautatie- ja maantiekuljetukset — Julkisen kaupunkiliikenteen linja-autokuljetukset — Liikenteenharjoittaja, jonka kotipaikka on jossain toisessa jäsenvaltiossa ja joka toimii sivuliikkeen välityksellä — Velvollisuus hankkia erityislupa — Toimivaltaisen viranomaisen harkintavalta — Julkista palvelua koskeva sopimus”

Sijoittautumisvapaus — Rajoitukset — Julkisen linjaliikenteen (kaupunkiliikenne) harjoittaminen jäsenvaltion alueella — Kansallista lainsäädäntöä, jonka mukaan ainoastaan ulkomaisen liikenteenharjoittajan, jolla on sivuliike tässä jäsenvaltiossa, on hankittava toimivaltaisten viranomaisten harkinnanvaraisesti myöntämä erityislupa, ei voida hyväksyä — Oikeuttamisperustetta ei ole (SEUT 49 artikla) (ks. 37–42, 44, 47, 48–50 ja 53 kohta sekä tuomiolauselma)

Ratkaisu

SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan ainoastaan ulkomaisen liikenteenharjoittajan, jolla on sivuliike tässä jäsenvaltiossa, on hankittava toimivaltaisten viranomaisten harkinnanvaraisesti myöntämä erityislupa harjoittaakseen julkista linjaliikennettä (kaupunkiliikenne) tämän jäsenvaltion alueella.

( 1 ) EUVL C 351, 6.10.2014
Unionin tuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 3.12.2014 – ASPROD

(asia C‑313/14)

”Direktiivi 92/83/ETY — Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistaminen — 27 artiklan 1 kohdan f alakohta — Yhdenmukaistettu valmisteverovapautus — Makeiset — Velvollisuus saada verohallinnon päätös, jossa vahvistetaan kyseisten tuotteiden käytölle enimmäisrajat”

Verotukseen liittyvät säädökset — Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen — Valmisteverot — Direktiivi 92/83 — Alkoholi ja alkoholijuomat — Yhdenmukaistetut valmisteverovapautukset — Vapautus, jonka edellytyksenä on se, että toimija on saanut toimivaltaisen verohallinnon erillisen päätöksen, jossa vahvistetaan tuotteiden käytölle sallitut enimmäisrajat, ja jota ei voida hyväksyä (Neuvoston direktiivin 92/83 27 artiklan 1 kohdan f alakohta) (ks. 19, 22 ja 25–27 kohta sekä määräysosa)

Ratkaisu

Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19.10.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/83/ETY 27 artiklan 1 kohdan f alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön kaltaiselle lainsäädännölle, jossa mainitussa säännöksessä säädetyn valmisteverovapautuksen soveltamisen edellytykseksi asetetaan se, että kyseisellä toimijalla on verohallinnon päätös, jossa vahvistetaan säännöksen nojalla vapautettujen tuotteiden käytölle enimmäisrajat.

Unionin tuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 3.12.2014 – ASPROD

(asia C‑313/14)

”Direktiivi 92/83/ETY — Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistaminen — 27 artiklan 1 kohdan f alakohta — Yhdenmukaistettu valmisteverovapautus — Makeiset — Velvollisuus saada verohallinnon päätös, jossa vahvistetaan kyseisten tuotteiden käytölle enimmäisrajat”

Verotukseen liittyvät säädökset — Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen — Valmisteverot — Direktiivi 92/83 — Alkoholi ja alkoholijuomat — Yhdenmukaistetut valmisteverovapautukset — Vapautus, jonka edellytyksenä on se, että toimija on saanut toimivaltaisen verohallinnon erillisen päätöksen, jossa vahvistetaan tuotteiden käytölle sallitut enimmäisrajat, ja jota ei voida hyväksyä (Neuvoston direktiivin 92/83 27 artiklan 1 kohdan f alakohta) (ks. 19, 22 ja 25–27 kohta sekä määräysosa)

Ratkaisu

Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19.10.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/83/ETY 27 artiklan 1 kohdan f alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön kaltaiselle lainsäädännölle, jossa mainitussa säännöksessä säädetyn valmisteverovapautuksen soveltamisen edellytykseksi asetetaan se, että kyseisellä toimijalla on verohallinnon päätös, jossa vahvistetaan säännöksen nojalla vapautettujen tuotteiden käytölle enimmäisrajat.
32

Siitä, annetaanko kyseisessä direktiivissä ja erityisesti sen 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa jäsenvaltioille oikeus olla noudattamatta kyseistä unionin primaarioikeuteen perustuvaa velvollisuutta, on todettava, että johdetun unionin oikeuden sääntöä on tulkittava niin pitkälti kuin mahdollista siten, että sen sisältö on sopusoinnussa perussopimusten määräysten ja unionin oikeuden yleisten periaatteiden kanssa (ks. mm. tuomio Lietuvos geležinkeliai, C-250/11, EU:C:2012:496, 40 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
2

Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat MF 7 a.s. (jäljempänä MF 7) ja MAFRA a.s. (jäljempänä MAFRA) ja joka koskee MF 7:n tekemää MAFRA:n tavaramerkkien Mladá fronta DNES ja MLADÁ FRONTA DNES mitättömäksi julistamista koskevaa vaatimusta.
21

Kolmanneksi unionin yleisen tuomioistuimen presidentti on valituksenalaisen määräyksen 68–79 kohdassa tutkinut kiireellisyysedellytystä. Hän on muistuttanut 68 kohdassa, että välitoimimenettelyn tarkoituksena on turvata pääasiassa annettavan lopullisen päätöksen täysi tehokkuus ja että välitoimihakemuksen kiireellisyyttä on arvioitava sen perusteella, onko asiassa tarpeen antaa väliaikainen ratkaisu, jotta vältettäisiin vakavan ja korjaamattoman vahingon aiheutuminen välitoimea hakevalle asianosaiselle, jolloin tällaiseen vahinkoon vetoavan asianosaisen on osoitettava, että sen toteutuminen on riittävällä todennäköisyydellä ennalta arvattavissa. Unionin yleisen tuomioistuimen presidentti on todennut 69 ja 70 kohdassa, että Saksan liittotasavalta vetoaa lasten terveydelle 20.7.2013 jälkeen aiheutuvaan vahinkoon, mikä on vakava väite, koska terveys itsessään on erittäin tärkeä ja korvaamaton arvo, koska tapahtunut vahinko on korjaamaton, sillä terveydelle aiheutuneita haittoja ei voida poistaa jälkikäteen. Komissio on vastannut tähän lähinnä, että vaikka vanhan leludirektiivin raja-arvoilla taattaisiin suojelun korkeampi taso, tämä ei tarkoita, että uuden leludirektiivin säännökset aiheuttaisivat vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa 20.7.2013 alkaen.
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 48 ja 66 kohta)
Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 22.1.2015 –

GRE vastaan SMHV

(asia C‑494/13 P) ( 1 )

”Muutoksenhaku — Yhteisön tavaramerkki — Asetus N:o 40/94 — 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Värillinen yhteisön kuviomerkki, jossa on sanaosa LIBERTE american blend sinisellä taustalla — Yhteisön kuviomerkin, jossa on sanaosa La LIBERTAD, haltijan esittämä väite — Rekisteröinnin esteet”

Muutoksenhaku — Valitusperusteet — Tosiseikkojen ja selvitysaineiston virheellinen arviointi — Tutkimatta jättäminen — Unionin tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu tosiseikkojen ja selvitysaineiston arviointi, paitsi jos ne on otettu huomioon vääristyneellä tavalla (SEUT 256 artiklan 1 kohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta) (ks. 35–40 kohta)

Ratkaisu

1) Valitus hylätään.

2) GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

( 1 ) EUVL C 325, 9.11.2013

Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 22.1.2015 –

GRE vastaan SMHV

(asia C‑494/13 P) ( 1 )

”Muutoksenhaku — Yhteisön tavaramerkki — Asetus N:o 40/94 — 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Värillinen yhteisön kuviomerkki, jossa on sanaosa LIBERTE american blend sinisellä taustalla — Yhteisön kuviomerkin, jossa on sanaosa La LIBERTAD, haltijan esittämä väite — Rekisteröinnin esteet”

Muutoksenhaku — Valitusperusteet — Tosiseikkojen ja selvitysaineiston virheellinen arviointi — Tutkimatta jättäminen — Unionin tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu tosiseikkojen ja selvitysaineiston arviointi, paitsi jos ne on otettu huomioon vääristyneellä tavalla (SEUT 256 artiklan 1 kohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta) (ks. 35–40 kohta)

Ratkaisu

1) Valitus hylätään.

2) GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

( 1 ) EUVL C 325, 9.11.2013
1.

Sosiaalipolitiikka — Euroopan sosiaalirahasto — Ammatillisten koulutushankkeiden rahoittamiseen myönnetty tuki — Alun perin myönnetyn tuen alentaminen — Komission yksinomainen toimivalta — Asetuksen N:o 2950/83 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu yhteisön oikeuksien siirtyminen jäsenvaltioille — Oikeuksien siirtyminen, joka koskee ainoastaan tuen alentamisesta tehtyyn komission päätökseen perustuvaa palauttamiseen liittyvää oikeutta — Kumoamiskanne, jonka tuensaaja on nostanut sellaisen puhtaasti kansallisen päätöksen seurauksena, joka koskee kansallisen rahoitusosuuden alentamista ja määräystä tiettyjen määrien palauttamiseksi — Tutkimatta jättäminen (Neuvoston asetuksen N:o 2950/83 6 artiklan 1 kohta) (ks. 58–61 kohta)
2)

Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S ja Koppers UK Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 29.1.2014 – Gbagbo vastaan neuvosto

(asia C‑397/13 P)

”Muutoksenhaku — Määräaika — Muotovaatimukset — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen”

Tuomioistuinmenettely — Kanteen nostamisen määräajat — Oikeuden vanhentuminen — Ennalta arvaamattomat seikat tai ylivoimainen este — Kyse ei ole tästä (SEUT 256 artiklan 1 kohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 45 artiklan toinen kohta ja 56 artikla; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 51 artikla) (ks. 3–9 kohta)

Aihe

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-119/11, Gbagbo vastaan neuvosto, 25.4.2013 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin on hylännyt kanteen, jolla vaadittiin kumoamaan yhtäältä neuvoston päätöksen 2010/656/YUTP muuttamisesta 14.1.2011 annettu neuvoston päätös 2011/18/YUTP (EUVL L 11, s. 36) ja toisaalta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvien rajoittavien erityistoimenpiteiden toteuttamisesta Norsunluurannikon tilanteen vuoksi annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 560/2005 muuttamisesta 14.1.2011 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 25/2011 (EUVL L 11, s. 1) kantajaa koskevin osin – Varojen jäädyttäminen – Perusteluvelvollisuus – Ilmeinen arviointivirhe

Ratkaisu

1) Valitus hylätään.

2) Simone Gbagbo vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

3) Norsunluurannikon tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 29.1.2014 – Gbagbo vastaan neuvosto

(asia C‑397/13 P)

”Muutoksenhaku — Määräaika — Muotovaatimukset — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen”

Tuomioistuinmenettely — Kanteen nostamisen määräajat — Oikeuden vanhentuminen — Ennalta arvaamattomat seikat tai ylivoimainen este — Kyse ei ole tästä (SEUT 256 artiklan 1 kohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 45 artiklan toinen kohta ja 56 artikla; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 51 artikla) (ks. 3–9 kohta)

Aihe

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-119/11, Gbagbo vastaan neuvosto, 25.4.2013 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin on hylännyt kanteen, jolla vaadittiin kumoamaan yhtäältä neuvoston päätöksen 2010/656/YUTP muuttamisesta 14.1.2011 annettu neuvoston päätös 2011/18/YUTP (EUVL L 11, s. 36) ja toisaalta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvien rajoittavien erityistoimenpiteiden toteuttamisesta Norsunluurannikon tilanteen vuoksi annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 560/2005 muuttamisesta 14.1.2011 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 25/2011 (EUVL L 11, s. 1) kantajaa koskevin osin – Varojen jäädyttäminen – Perusteluvelvollisuus – Ilmeinen arviointivirhe

Ratkaisu

1) Valitus hylätään.

2) Simone Gbagbo vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 64 ja 65 kohta)
Koska käsitettä ”vaikuttava aine” ei määritellä lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta annetussa asetuksessa N:o 469/2009, näiden sanojen merkitys ja ulottuvuus on määriteltävä ottamalla huomioon se yleinen asiayhteys, jossa niitä käytetään, ja niiden tavanomainen merkitys yleiskielessä. Käsiteltävässä asiassa ilmaisuun ”vaikuttava aine” eivät sen yleisessä farmakologisessa merkityksessä kuulu lääkkeeseen sisältyvät aineet, joilla ei ole omaa vaikutusta ihmisen tai eläimen elimistöön.

Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta annetun asetuksen N:o 469/2009 1 artiklan b alakohtaa on tulkittava siten, että samoin kuin tehosteaine ei kuulu käsitteen ”vaikuttava aine” piiriin, kahden sellaisen aineen yhdistelmä, joista toinen on vaikuttava aine, jolla on omia terapeuttisia vaikutuksia, kun taas toisella, tehosteaineella, voidaan vahvistaa näitä terapeuttisia vaikutuksia ilman, että sillä on itsellään omaa terapeuttista vaikutusta, ei kuulu käsitteen ”vaikuttavien aineiden yhdistelmä” piiriin.

(ks. 45 kohta ja tuomiolauselma)
24

Kuten asetuksen N:o 1896/2006 20 artiklan 1 kohdan b alakohdasta ilmenee, on niin, että jotta vastapuoli voi perustellusti pyytää eurooppalaisen maksamismääräyksen uudelleen tutkimista kyseisen säännöksen nojalla, on välttämätöntä – ylivoimaista estettä lukuun ottamatta –, että kolme edellytystä täyttyvät samanaikaisesti, eli ensimmäiseksi edellytetään, että vastapuoli ei ole voinut vastustaa vaatimusta vastustamiselle asetetussa määräajassa poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi, toiseksi edellytetään vastapuolesta riippuvan syyn puuttumista sekä kolmanneksi edellytetään, että vastapuoli toimii viipymättä. Se, että yksi näistä edellytyksistä ei täyty, on esteenä sille, että vastapuoli voi tehokkaasti väittää täyttävänsä kyseisessä säännöksessä asetetut edellytykset.
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 48 kohta)