Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätöksen päätösosa



Asianosaiset

Yhdistetyissä asioissa C‑42/10, C‑45/10 ja C‑57/10,

joissa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvista ennakkoratkaisupyynnöistä, jotka Raad van State (Belgia) on esittänyt 14.1.2010 tekemillään päätöksillä, jotka ovat saapuneet unionin tuomioistuimeen 25.1.2010 ja 28.1.2010, saadakseen ennakkoratkaisun asioissa

Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW (C-42/10, C-45/10 ja C-57/10) ja

Marc Janssens (C-42/10 ja C-45/10)

vastaan

Belgian valtio ,

Luk Vangheluwe n

osallistuessa asian (C-42/10) käsittelyyn,

UNIONIN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit D. Šváby (esittelevä tuomari), G. Arestis, J. Malenovský ja T. von Danwitz,

julkisasiamies: Y. Bot,

kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Ferreira,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 3.2.2011 pidetyssä istunnossa esitetyn,

ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet

– Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW, edustajanaan advocaat R. Gielen,

– Belgian hallitus, asiamiehenään J.-C. Halleux, avustajanaan avocat J.-F. De Bock,

– Euroopan komissio, asiamiehinään A. Marcoulli ja B. Burggraaf,

päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

1. Ennakkoratkaisupyynnöt koskevat lemmikkieläinten muihin kuin kaupallisiin kuljetuksiin sovellettavista eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista ja neuvoston direktiivin 92/65/ETY muuttamisesta 26.5.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 998/2003 (EUVL L 146, s. 1) 3 artiklan b alakohdan, 4 artiklan 2 kohdan, 5 artiklan sekä 17 artiklan toisen kohdan, mallitodistuksen vahvistamisesta koirien, kissojen ja frettien yhteisön sisällä tapahtuvia kuljetuksia varten 26.11.2003 tehdyn komission päätöksen 2003/803/EY (EUVL L 312, s. 1) sekä teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22.6.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY (EYVL L 204, s. 37), sellaisena kuin se on muutettuna 20.7.1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/48/EY (EYVL L 217, s. 18; jäljempänä direktiivi 98/34), 1 artiklan tulkintaa.

2. Nämä pyynnöt on esitetty kolmessa asiassa, joista kahdessa valittajina ovat Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW (jäljempänä Vlaamse Dierenartsenvereniging) ja Janssens (asiat C‑42/10 ja C‑45/10) ja yhdessä Vlaamse Dierenartsenvereniging (asia C‑57/10) ja kaikissa vastapuolena on Belgian valtio, ja joissa vaaditaan kumoamaan raivotautia koskevista eläinten terveystoimista 10.2.1967 tehdyn kuninkaan päätöksen muuttamisesta 21.9.2004 tehty kuninkaan päätös (Belgisch Staatsblad 24.9.2004, s. 69208; jäljempänä 21.9.2004 tehty päätös) (asia C‑42/10), koirien tunnistuksesta ja rekisteröinnistä 28.5.2004 tehty kuninkaan päätös (Belgisch Staatsblad 7.6.2004, s. 43185; jäljempänä 28.5.2004 tehty päätös) (asia C‑45/10) sekä kissojen ja frettien yhteisön sisällä tapahtuvia kuljetuksia varten myönnettävien todistusten malleista ja niiden myöntämiseen liittyvistä menettelytavoista 5.5.2004 tehty kuninkaan päätös (Belgisch Staatsblad 24.5.2004, s. 40130; jäljempänä 5.5.2004 tehty päätös) (asia C‑57/10).

3. Asiat C-42/10, C-45/10 ja C-57/10 yhdistettiin unionin tuomioistuimen presidentin 2.3.2010 antamalla määräyksellä unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 43 artiklan mukaisesti kirjallista ja suullista käsittelyä sekä tuomion antamista varten, koska ne liittyvät toisiinsa.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Unionin säännöstö

Asetus N:o 998/2003

4. Asetuksen N:o 998/2003 3 artiklassa säädetään seuraavaa:

”Tässä asetuksessa tarkoitetaan:

– –

b) ’todistuksella’ 17 artiklan toisen kohdan mukaisesti laadittavaa asiakirjaa, jonka avulla lemmikkieläin on selvästi tunnistettavissa ja johon on tehty merkinnät, joista käy ilmi eläimen asema suhteessa tähän asetukseen,

– –”

5. Asetuksen 4 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Eläinten tunnistusjärjestelmästä riippumatta siihen on liityttävä tiedot, joista käy ilmi eläinten omistajan nimi ja osoite.”

6. Kyseisen asetuksen 5 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Liitteessä I olevassa A ja B osassa tarkoitettuihin lajeihin kuuluvan lemmikkieläimen on, rajoittamatta 6 artiklassa säädettyjen vaatimusten noudattamista, oltava kuljetuksen aikana:

a) tunnistusmerkitty 4 artiklan mukaisesti; ja

b) sen mukana on oltava toimivaltaisen viranomaisen hyväksymän eläinlääkärin antama todistus, joka osoittaa, että eläimellä on rokotteen valmistaneen laboratorion suositusten mukainen voimassa oleva ja tarvittaessa uusittu raivotautirokotus, joka on annettu kyseiselle eläimelle vähintään yhden vasta-aineyksikön annosta kohti sisältävällä kansainvälisen standardin (WHO) mukaisella inaktivoidulla rokotteella.

2. Jäsenvaltiot voivat sallia liitteessä I olevassa A ja B osassa tarkoitettujen sellaisten eläinten kuljetuksen, jotka ovat alle kolmen kuukauden ikäisiä ja joita ei ole rokotettu, mikäli niiden mukana on todistus ja ne ovat syntymästään lähtien oleskelleet syntymäpaikassaan erossa tartunta-alttiina olleista villieläimistä tai mikäli ne ovat emonsa kanssa, josta ne ovat vielä riippuvaisia.”

7. Asetuksen N:o 998/2003 17 artiklan toisessa kohdassa säädetään seuraavaa:

”Niiden todistusten mallit, joiden on oltava liitteessä I olevassa A ja B osassa mainittuihin lajeihin kuuluvien kuljetettavien eläinten mukana, vahvistetaan 24 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.”

8. Asetuksen liitteessä I olevissa A ja B osassa mainitaan koirat, kissat sekä hillerit ja fretit.

Päätös 2003/803

9. Päätöksellä 2003/803 vahvistetaan sen 1 artiklan mukaan mallitodistus koirien, kissojen ja frettien jäsenvaltiosta toiseen kuljettamista varten.

10. Kyseisen päätöksen liitteessä I viitataan saman päätöksen 2 artiklaan ja todetaan, että tämän mallitodistuksen kansilehti ja sivut 1–3 ovat seuraavanlaiset:

>image>1

11. Päätöksen 2003/803 3 artiklan mukaan mallitodistuksen on oltava päätöksen liitteessä II vahvistettujen lisävaatimusten mukainen.

12. Liitteessä II olevan A kohdan 1 alakohdassa todetaan tästä seuraavaa:

”Mallitodistuksen muodon on oltava yhtenäinen.”

13. Kyseisessä liitteessä II olevan B kohdan 2 alakohdan c alakohdassa todetaan seuraavaa:

”Mallitodistuksen kanteen on painettava mallitodistuksen numero, asianomaisen jäsenvaltion ISO-koodi ja ainutkertainen numero.”

14. Samassa liitteessä II olevan C kohdan 4 alakohdassa todetaan, että mallitodistuksen laatikoiden liitteessä I vahvistettu koko ja muoto ovat suuntaa-antavat eivätkä sitovat.

Direktiivi 98/34

15. Direktiivin 98/34 1 artiklassa säädetään seuraavaa:

”Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

1) ’tuotteella’ teollisesti valmistettua tuotetta ja maataloustuotetta, mukaan lukien kalastustuotteet;

2) ’palvelulla’ kaikkia tietoyhteiskunnan palveluja, toisin sanoen kaikkia etäpalveluina sähköisessä muodossa palvelun vastaanottajan henkilökohtaisesta pyynnöstä toimitettavia palveluja, joista tavallisesti maksetaan korvaus.

– –

3) ’teknisellä eritelmällä’ asiakirjaan sisältyvää eritelmää tuotteelta vaadittavista ominaisuuksista, kuten laadusta, käyttöominaisuuksista, turvallisuudesta tai mitoista, mukaan lukien tuotteita koskevat myyntinimeä, termistöä, tunnuksia, kokeita ja testausmenetelmiä, pakkaamista, merkitsemistä tai selostetta koskevat vaatimukset sekä vaatimustenmukaisuuden arvioinnin menettelyt;

– –

4) ’muulla vaatimuksella’ vaatimusta, joka ei ole tekninen eritelmä ja joka asetetaan tuotteelle erityisesti kuluttajan tai ympäristön suojelutarkoituksessa ja joka koskee tuotteen elinkaarta markkinoille saattamisen jälkeen eli käyttöedellytyksiä, kierrätystä, uudelleenkäyttöä tai tuotteesta huolehtimista, jos nämä edellytykset voivat vaikuttaa merkittävästi tuotteen koostumukseen tai sen luonteeseen, taikka sen kaupan pitämiseen;

– –

11) ’teknisellä määräyksellä’ teknistä eritelmää tai muuta vaatimusta taikka palveluja koskevaa määräystä, mukaan lukien sovellettavat hallinnolliset määräykset, jonka noudattaminen on oikeudellisesti tai tosiasiallisesti pakollista ja joka koskee kaupan pitämistä, palvelujen tarjoamista, palvelujen tarjoajien sijoittautumista tai käyttöä jäsenvaltiossa tai suuressa osassa sen aluetta, sekä jäsenvaltioiden lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, joissa kielletään tuotteen valmistus, tuonti, kaupan pitäminen tai käyttö taikka joissa kielletään palvelujen tarjoaminen, palvelujen käyttö tai sijoittautuminen palvelujen tarjoajana, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 artiklan säännösten soveltamista.

– –”

16. Direktiivin 98/34 8 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle välittömästi teknisiä määräyksiä koskevat ehdotukset, paitsi kun on kyse kansainvälisen tai eurooppalaisen standardin käyttöönotosta sellaisenaan, jolloin pelkkä tiedonanto riittää, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 artiklan säännösten soveltamista. Niiden on toimitettava komissiolle myös ilmoitus niistä syistä, joiden vuoksi tällaisen teknisen määräyksen laatiminen on tarpeen, jollei näitä syitä selvitetä jo ehdotuksessa.

Jäsenvaltioiden on toimitettava tarvittaessa samalla kertaa keskeisimpien ja välittömästi asiaa koskevien perustana olevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten teksti, jos sen tunteminen on tarpeen teknistä määräystä koskevan ehdotuksen vaikutuksen arvioimiseksi ja jollei sitä ole toimitettu aiemman toimituksen yhteydessä.

Jäsenvaltioiden on toimitettava ehdotus uudelleen edellä mainituin edellytyksin, jos ne tekevät teknistä määräystä koskevaan ehdotukseen sellaisia huomattavia muutoksia, jotka muuttavat sen soveltamisalaa, lyhentävät alun perin suunniteltua soveltamisaikataulua, lisäävät eritelmiä tai vaatimuksia taikka tiukentavat niitä.

– –

Komissio ilmoittaa viipymättä muille jäsenvaltioille teknistä määräystä koskevasta ehdotuksesta ja kaikista sille toimitetuista asiakirjoista. Komissio voi myös pyytää ehdotuksesta 5 artiklassa tarkoitetun komitean tai kyseisellä alalla toimivaltaisen komitean lausuntoa.

– –

3. Jäsenvaltioiden on toimitettava viipymättä komissiolle teknisen määräyksen lopullinen teksti.

– –”

Kansallinen säännöstö

17. 5.5.2004 tehdyn päätöksen 3 §:n 2 momentissa säädetään seuraavaa:

”Kussakin todistuksessa on ainutkertainen numero. Tämä numero muodostuu 13 merkistä, jotka ovat Belgian ISO-koodi ’BE’, sitä seuraava kaksinumeroinen jakelijan hyväksymisnumero ja tämän jälkeen yhdeksän numeron sarja.”

18. 28.5.2004 tehdyn päätöksen 2 §:n 2 momentissa säädetään seuraavaa:

”Todisteena tämän päätöksen voimaantulon jälkeen tunnistettujen ja rekisteröityjen koirien tunnistuksesta ja rekisteröinnistä annetaan todistus, jonka malli vahvistetaan tämän päätöksen liitteessä II ja johon sisältyy 19 §:ssä säädetty lopullinen tunnistus- ja rekisteröintisertifikaatti. Lopullisen tunnistus- ja rekisteröintisertifikaatin malli vahvistetaan tämän päätöksen liitteessä III.”

19. Kyseisessä 2 §:ssä viitataan päätöksen liitteeseen II, jossa vahvistetaan lemmikkieläinten todistuksen malli, jossa on 32 sivua. Sen toinen ja kolmas sivu ovat seuraavanlaiset:

>image>2

>image>3

20. 28.5.2004 tehdyn päätöksen 20 §:ssä säädetään seuraavaa:

”Lopullinen tunnistus- ja rekisteröintisertifikaatti muodostuu kahdesta tarrasta, jotka on kiinnitettävä todistuksen sivuille 2 ja 3.”

21. Päätöksen 21 §:ssä säädetään seuraavaa:

”Saatuaan keltaisen kopion väliaikaisesta tunnistussertifikaatista keskusrekisterin pitäjä rekisteröi koiran ja siitä vastuussa olevan henkilön tiedot keskusrekisteriin ja lähettää vastuuhenkilölle lopullisen tunnistus- ja rekisteröintisertifikaatin sekä osion, jonka otsikko on ’Vastuuhenkilön vaihtuminen / muutokset tiedoissa / kuolema’ ja jonka malli vahvistetaan tämän päätöksen liitteessä IV. Vastuuhenkilön on välittömästi nämä vastaanotettuaan kiinnitettävä lopullinen tunnistus- ja rekisteröintisertifikaatti todistukseen.”

22. Päätöksen 22 §:ssä säädetään seuraavaa:

”Jos koira luovutetaan edelleen, luovuttajan on täytettävä osio, jonka otsikko on ’Vastuuhenkilön vaihtuminen / muutokset tiedoissa / kuolema’, ja toimitettava se kahdeksan päivän kuluessa keskusrekisterinpitäjälle. Todistus luovutetaan välittömästi uudelle vastuuhenkilölle. Keskusrekisterinpitäjä lähettää todisteen muutoksesta uudelle vastuuhenkilölle, samoin kuin osion, jonka otsikko on ’Vastuuhenkilön vaihtuminen / muutokset tiedoissa / kuolema’. Viimeksi mainitun on kiinnitettävä uusi lopullinen tunnistus- ja rekisteröintisertifikaatti todistukseen välittömästi sertifikaatin vastaanotettuaan.”

23. Saman päätöksen 23 §:ssä säädetään seuraavaa:

”Edellä 6 tai 7 §:ssä tarkoitetuissa tapauksissa tunnistusmerkinnän tekijä lähettää mahdollisimman pian ja joka tapauksessa kahdeksan päivän kuluessa keskusrekisterinpitäjälle osion, jonka otsikko on ’Vastuuhenkilön vaihtuminen / muutokset tiedoissa / kuolema’ ja johon on lisätty maininta uudesta tunnistusmerkistä. Todisteena uuden tunnistusmerkin rekisteröimisestä keskusrekisterinpitäjä toimittaa vastuuhenkilölle uuden lopullisen tunnistus- ja rekisteröintisertifikaatin sekä osion, jonka otsikkona on ’Vastuuhenkilön vaihtuminen / muutokset tiedoissa / kuolema’.”

24. 21.9.2004 tehdyn päätöksen 1 §:ssä muutetaan raivotautia koskevista eläinten terveystoimista 10.2.1967 tehdyn kuninkaan päätöksen 14 §:ää (Belgisch Staatsblad 25.2.1967, s. 1966; jäljempänä 10.2.1967 tehty päätös), jossa säädetään vastedes seuraavaa:

”1. Rokotuksen antanut hyväksytty eläinlääkäri antaa kustakin rokotuksesta tähän päätökseen liitetyn mallin mukaisen todistuksen.

2. Hyväksytty eläinlääkäri antaa koiralle, kissalle tai fretille, jossa on selkeästi luettavissa oleva tatuointi tai mikrosiru tai joka tunnistusmerkitään rokotushetkellä, todistuksen, jonka on jakanut tapauksesta riippuen [5.5.2004 tehdyn päätöksen] määräysten mukaisesti hyväksytty oikeushenkilö tai [28.5.2004 tehdyn päätöksen] 27 §:n nojalla nimetty koirien tunnistuksesta vastaavan keskusrekisterin pitäjä. Tunnistusmerkinnän tekemisen tai tunnistusmerkinnän tarkastamisen jälkeen hyväksytty eläinlääkäri merkitsee antamansa rokotuksen edellä mainittuun todistukseen.

Jos koiralla, kissalla tai fretillä on jo ensimmäisessä momentissa tarkoitettu todistus, rokotuksen antanut hyväksytty eläinlääkäri täyttää tähän todistukseen tarvittavat rokotustiedot tarkastettuaan tunnistusmerkintätiedot.

3. Rokotettavien eläinten omistajilla ja haltijoilla on velvollisuus tapauskohtaisesti esittää rokotustodistus tai edellä mainittu todistus 27 §:ssä tarkoitettujen viranomaisten tätä vaatiessa.”

Pääasiat ja ennakkoratkaisukysymykset

Asia C‑42/10

25. Vlaamse Dierenartsenvereniging ja Janssens tekivät 5.11.2004 asiassa C‑42/10 valituksen, jossa vaaditaan 21.9.2004 tehdyn päätöksen kumoamista siltä osin kuin sillä muutetaan 10.2.1967 tehdyn päätöksen 14 §:ää siten, että siinä asetetaan velvollisuus merkitä raivotautirokotus sellaiseen lemmikkieläimen todistukseen, joka vastaa 5.5.2004 tehdyssä päätöksessä tai 28.5.2004 tehdyssä päätöksessä asetettuja edellytyksiä.

26. Pääasian valittajat toteavat tästä, että 21.9.2004 tehdyllä päätöksellä loukataan tavaroiden, palvelujen ja henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevia periaatteita sekä vapaan kilpailun periaatetta, koska siinä varataan monopoli ainoastaan Belgische Vereniging voor Identificatie en Registratie van Honden -nimiselle yhdistykselle (jäljempänä BVIRH), sekä rikotaan asetusta N:o 998/2003 ja päätöstä 2003/803.

27. Kyseiset valittajat toteavat viimeksi mainitusta seikasta, että 21.9.2004 tehdyllä päätöksellä estetään rokotusten merkitseminen ulkomaiseen tai Vlaamse Dierenartsenverenigingin myöntämään lemmikkieläimen todistukseen. Ne väittävät myös, että päätöksessä ei pitäisi viitata 5.5.2004 ja 28.5.2004 tehtyihin päätöksiin, koska näissä asetetaan lisävaatimuksia asetuksessa N:o 998/2003 tarkoitettua lemmikkieläimen todistusta koskeviin vaatimuksiin verrattuna. Kyseisissä päätöksissä lemmikkieläimen todistukseen liitetään muun muassa rekisteröintiä ja jäljitettävyyttä koskeva velvoite. Asetuksessa tarkoitetulla todistuksella on niiden mukaan kuitenkin pelkkä eläinten terveyteen liittyvä tehtävä. Tällainen lisäys ei ole myöskään missään vaiheessa ollut unionin lainsäätäjän tarkoituksena, koska eläimen tunnistus on tarpeen vain, jotta siihen voidaan liittää terveystodistus. Ei ole myöskään sallittua, että kolmannet kiinnittävät terveyttä koskevaan asiakirjaan tarroja 28.5.2004 tehdyssä päätöksessä tarkoitetulla tavalla. Lisäksi 5.5.2004 tehdyssä päätöksessä, jossa säädetään, että Belgiassa myönnetyissä todistuksissa on oltava 13 merkistä muodostuva ainutkertainen numero, asetetaan edellytys, jollaista ei vaadita unionin tasolla.

28. Pääasian vastapuoli väittää, että asetuksessa N:o 998/2003 tarkoitettu todistus on ennen kaikkea tunnistusasiakirja ja että on täysin loogista, että se on toteuttanut toimenpiteitä taatakseen johdonmukaisen ja yhdenmukaisen järjestelmän, jossa määrätään pakolliseksi yksi ainoa asiakirja, joka toimii Belgiassa tunnistus- ja rekisteröintiasiakirjana sekä yhteisön sisällä terveys- ja tunnistusasiakirjana. Se toteaa BVIRH:n väitetystä monopoliasemasta, ettei tämä yhdistys ole ainoa valtion hyväksymä järjestö.

29. Tässä tilanteessa Raad van State on päättänyt lykätä ratkaisun antamista ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:

”1) Ovatko [asetuksen N:o 998/2003] 3 artiklan b alakohta, 4 artiklan 2 kohta, 5 artikla ja 17 artiklan toinen kohta sekä [päätöksen 2003/803] artiklat ja liitteet esteenä sille, että kissojen ja frettien todistusta koskevassa kansallisessa säännöstössä – – viitataan [päätöksessä 2003/803] vahvistettuun malliin ja lisävaatimuksiin mutta – – määrätään lisäksi, että kussakin todistuksessa on oltava 13 merkistä muodostuva ainutkertainen numero, johon sisältyy Belgian ISO-koodi ”BE”, jota seuraavat kaksinumeroinen todistuksen jakelijan hyväksymisnumero ja tämän jälkeen yhdeksän numeron sarja?

2) Ovatko [asetuksen N:o 998/2003] 3 artiklan b alakohta, 4 artiklan 2 kohta, 5 artikla ja 17 artiklan toinen kohta sekä [päätöksen 2003/803] artiklat ja liitteet esteenä sille, että kansallisessa järjestelmässä käytetään myös eurooppalaisen lemmikkieläimen todistuksen mallia todisteena koirien tunnistuksesta ja rekisteröinnistä ja jossa edellytetään lisäksi, että kolmannet tekevät tunnistustarrojen avulla omistajan ja eläimen tunnistamista koskevia muutoksia hyväksytyn eläinlääkärin antaman eurooppalaisen lemmikkieläimen todistuksen I–III osaan, jolloin aikaisemmat tunnistustiedot peittyvät?”

Asia C-45/10

30. Vlaamse Dierenartsenvereniging ja Janssens tekivät 30.7.2004 asiassa C-45/10 valituksen, jossa vaaditaan 28.5.2004 tehdyn päätöksen kumoamista.

31. Pääasian valittajat toteavat tässä yhteydessä heti aluksi, että kyseisellä päätöksellä luodaan BVIRH:lle monopoliasema koirien todistusten jakelun osalta, minkä seurauksena eläinlääkäreitä estetään painattamasta lemmikkieläimen todistuksiaan muussa jäsenvaltiossa kuin Belgian kuningaskunnassa. Kyseisellä päätöksellä mahdollistetaan myös petokset sekä luodaan syrjintää, koska pääasiassa kyseessä oleviin todistuksiin sisältyvään koirien tunnistukseen liitetään rekisteröintiä ja jäljitettävyyttä koskeva velvoite, kun taas tällaista velvoitetta ei ole kissojen ja frettien osalta, ja vaikka unionin säännöstössä näitä eläinlajeja kohdellaan samalla tavalla. Lisäksi unionin säännöstön välitön oikeusvaikutus velvoittaa Vlaamse Dierenartsenverenigingin toteuttamaan kaikki tarvittavat toimet, jotta sen jäsenet voivat noudattaa kyseistä säännöstöä, ja siitä seuraa myös, ettei 28.5.2004 tehtyä päätöstä voida soveltaa. Valittajat toteavat tämän jälkeen, että tunnistustarrojen käyttö on vastoin päätöksen 2003/803 tavoitetta eli toimivaltaisten viranomaisten harjoittaman helpon valvonnan mahdollistamista. Ne väittävät vielä, että kyseinen jäsenvaltio ei voi vedota toissijaisuusperiaatteeseen.

32. Lisäksi pääasian valittajat väittävät, että 28.5.2004 tehdyn päätöksen määräykset, joissa käytetään päätöksessä 2003/803 tarkoitettua lemmikkieläimen mallitodistusta todisteena koirien tunnistuksesta ja rekisteröinnistä, joissa määrätään tunnistustarrojen kiinnittämisestä todistukseen omistajan ja eläimen tunnistusta varten ja jotka poikkeavat kyseisestä mallitodistuksesta uutta omistajaa koskeville tiedoille varatun tilan osalta, ovat direktiivissä 98/34 tarkoitettuja teknisiä määräyksiä, jotka olisi kyseisen direktiivin 8 artiklan nojalla pitänyt toimittaa komissiolle ennen niiden vahvistamista. Valittajat väittävät näin ollen, että koiria ja niiden mukana olevia todistuksia on pidettävä tavaroina.

33. Valittajat toteavat, että kansallinen tuomioistuin katsoi 9.1.2006 antamassaan ratkaisussa (nro 153 336), jossa se hylkäsi valituksenalaisen päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä koskevan hakemuksen, että pelkästään se seikka, että tiettyä tilannetta säännellään säännöksin, jotka ovat unionin tasolla välittömästi sitovia, ei ole esteenä sille, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset vahvistavat kyseisellä alalla täydentäviä omia säännöksiä kotimaan yleisen edun turvaamiseksi sellaisten seikkojen osalta, joista ei ole säädetty unionin säännöstössä, tai silloin kun unionin säännöstö ei ole esteenä täydentävälle kansalliselle säännöstölle. Kansallinen tuomioistuin katsoi, että pääasian vastaaja saattoi näin ollen antaa kansallista säännöstöä, jos se ei estä unionin säännöstön täyttä vaikutusta. Koska asetukseen N:o 998/2003 tai päätökseen 2003/803 ei sisälly minkäänlaisia säännöksiä koirien todistusten laatimisesta ja niiden jakelemisesta eläinlääkäreille, 28.5.2004 annetulla päätöksellä ei poiketa päätöksellä 2003/803 vahvistetuista rajoista. Kansallinen tuomioistuin totesi tarrojen kiinnittämisestä näihin todistuksiin, että asetuksessa N:o 998/2003 ja päätöksessä 2003/803 ei kielletä yksilöllisten tietojen merkitsemistä todistuksiin tarrojen avulla, jos tällaisella käytännöllä ei poiketa päätöksessä 2003/803 säädetystä mallitodistuksesta.

34. Koska pääasian valittajat pysyttivät väitteensä, jotka koskevat 28.5.2004 tehdyn päätöksen yhteensopimattomuutta unionin säännöstön kanssa, Raad van State päätti lykätä ratkaisun antamista ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:

”1) Ovatko [asetuksen 998/2003] 3 artiklan b alakohta, 4 artiklan 2 kohta, 5 artikla ja 17 artiklan toinen kohta sekä [päätöksen 2003/803] artiklat ja liitteet esteenä sille, että kansallisessa säännöstössä käytetään myös eurooppalaisen lemmikkieläimen todistuksen mallia todisteena koirien tunnistuksesta ja rekisteröinnistä ja säädetään lisäksi, että kolmannet tekevät tunnistustarrojen avulla omistajan ja eläimen tunnistamista koskevia muutoksia hyväksytyn eläinlääkärin myöntämän eurooppalaisen lemmikkieläimen todistuksen I–III osaan, jolloin aikaisemmat tunnistustiedot peittyvät?

2) Ovatko kansalliset säännökset, joissa käytetään myös [päätöksessä 2003/803] tarkoitettua eurooppalaisen lemmikkieläimen todistuksen mallia todisteena koirien tunnistuksesta ja rekisteröinnistä ja joissa säädetään lisäksi, että kolmannet tekevät tunnistustarrojen avulla omistajan ja eläimen tunnistamista koskevia muutoksia tällaisen todistuksen I–III osaan, [direktiivin 98/34] 1 artiklassa tarkoitettuja teknisiä määräyksiä, jotka on kyseisen direktiivin 8 artiklan mukaan toimitettava Euroopan komissiolle ennen niiden vahvistamista?”

Asia C-57/10

35. Vlaamse Dierenartsenvereniging teki 7.6.2004 asiassa C-57/10 valituksen, jossa vaaditaan 5.5.2004 tehdyn päätöksen kumoamista.

36. Pääasian valittaja väittää tässä yhteydessä, että kyseisellä päätöksellä rikotaan EY 3 artiklan g alakohtaa sekä EY 30, EY 81 ja EY 82 artiklaa, loukataan tavaroiden, palvelujen, henkilöiden ja pääomien vapaata liikkuvuutta koskevia periaatteita sekä rikotaan asetusta N:o 998/2003, päätöstä 2003/803 ja direktiiviä 98/34.

37. Valittaja toteaa, että kun 5.5.2004 tehdyssä päätöksessä vahvistetaan lemmikkieläimen todistuksen ainutkertaisen numeron määrittämistapa unionin säännöstössä säädettyä yksityiskohtaisemmin, sillä rikotaan EY 249 artiklassa unionin asetuksille ja päätöksille tunnustettua välitöntä oikeusvaikutusta ja se on tekninen määräys, jota ei ole vastoin direktiiviä 98/34 toimitettu komissiolle.

38. Pääasian vastapuoli toteaa, että kansallisilla viranomaisilla on asetuksen N:o 998/2003 mukaan tätä ainutkertaista numeroa määrittäessään harkintavaltaa, jonka nojalla ne voivat tehdä täydentäviä päätöksiä asianmukaisen tunnistusmenettelyn toteuttamiseksi. Se katsoo lisäksi, että 5.5.2004 tehty päätös ei kuulu direktiivin 98/34 soveltamisalaan.

39. Kansallinen tuomioistuin katsoi 9.1.2006 antamassaan ratkaisussa (nro 136 163), jossa se hylkäsi hakemuksen valituksenalaisen päätöksen täytäntöönpanon lykkäämisestä, että pelkästään se seikka, että tiettyä tilannetta säännellään säännöksin, jotka ovat unionin tasolla välittömästi sitovia, ei ole esteenä sille, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset vahvistavat kyseisellä alalla täydentäviä omia säännöksiä kotimaan yleisen edun turvaamiseksi sellaisten seikkojen osalta, joista ei ole säädetty unionin säännöstössä, tai silloin, kun unionin säännöstö ei ole esteenä täydentävälle kansalliselle säännöstölle. Kansallinen tuomioistuin katsoi, että pääasian vastaaja saattoi näin ollen antaa kansallista säännöstöä, jos se ei estä unionin säännöstön täyttä vaikutusta. Koska asetuksessa N:o 998/2003 tai päätöksessä 2003/803 ei säädetä mitään kissojen ja frettien todistusten laatimisesta ja jakelemisesta eläinlääkäreille, 28.5.2004 tehdyllä päätöksellä ei poiketa päätöksellä 2003/803 vahvistetuista rajoista.

40. Koska pääasian valittaja pysytti väitteensä, jonka mukaan 5.5.2004 tehty päätös on ristiriidassa unionin säännöstön kanssa, Raad van State on päättänyt lykätä ratkaisun antamista ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:

”1) Ovatko [asetuksen 998/2003] 3 artiklan b alakohta, 4 artiklan 2 kohta, 5 artikla ja 17 artiklan toinen kohta sekä [päätöksen 2003/803] artiklat ja liitteet esteenä sille, että kissojen ja frettien todistusta koskevassa kansallisessa säännöstössä viitataan [päätöksessä 2003/803] vahvistettuun malliin ja lisävaatimuksiin mutta määrätään lisäksi, että kussakin todistuksessa on oltava 13 merkistä muodostuva ainutkertainen numero, johon sisältyy Belgian ISO-koodi ”BE”, jota seuraavat kaksinumeroinen todistuksen jakelijan hyväksymisnumero ja tämän jälkeen yhdeksän numeron sarja?

2) Onko kansallinen säännöstö, jossa viitataan kissojen ja frettien todistusten osalta [päätöksessä 2003/803] vahvistettuun malliin ja lisävaatimuksiin mutta määrätään lisäksi, että kussakin todistuksessa on oltava 13 merkistä muodostuva ainutkertainen numero, johon sisältyy Belgian ISO-koodi ”BE”, jota seuraavat kaksinumeroinen todistuksen jakelijan hyväksymisnumero ja tämän jälkeen yhdeksän numeron sarja, [direktiivin 98/34] 1 artiklassa tarkoitettu tekninen määräys, joka on kyseisen direktiivin 8 artiklan mukaan toimitettava – – komissiolle ennen sen vahvistamista?”

Ennakkoratkaisukysymysten arviointi

Alustavat toteamukset

41. Vlaamse Dierenartsenvereniging, joka on valittajana kaikissa kolmessa asiassa, on esittänyt huomautuksissaan kaksi lisäkysymystä, joihin unionin tuomioistuimen olisi sen mukaan vastattava niiden merkityksellisyyden vuoksi.

42. Tässä yhteydessä on muistutettava, että SEUT 267 artiklan mukaisessa unionin tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välisessä yhteistyössä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on sen käsiteltävänä olevan asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen unionin tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta (ks. vastaavasti asia C-138/08, Hochtief ja Linde-Kca-Dresden, tuomio 15.10.2009, Kok., s. I‑9889, 20 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).

43. Yksin kansallisen tuomioistuimen kuuluu siis päättää unionin tuomioistuimelle esitettävistä kysymyksistä, eivätkä asianosaiset voi muuttaa niiden sisältöä (em. asia Hochtief ja Linde-Kca-Dresden, tuomion 21 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).

44. Ennakkoratkaisukysymysten aineellinen muuttaminen tai vastaaminen pääasian kantajan huomautuksissaan esittämiin lisäkysymyksiin olisi lisäksi ristiriidassa unionin tuomioistuimelle SEUT 267 artiklassa annetun tehtävän sekä sen velvollisuuden kanssa, joka unionin tuomioistuimella on sen varmistamiseksi, että jäsenvaltioiden hallituksille ja muille, joita asia koskee, annetaan mahdollisuus esittää huomautuksensa Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 23 artiklan mukaisesti, kun otetaan huomioon se seikka, että kyseisen määräyksen mukaan ainoastaan ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevat päätökset annetaan tiedoksi asianomaisille osapuolille (ks. vastaavasti em. asia Hochtief ja Linde-Kca-Dresden, tuomion 22 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).

45. Tästä seuraa, että unionin tuomioistuin ei voi arvioida Vlaamse Dierenartsenverenigingin esittämiä lisäkysymyksiä.

Asioissa C-42/10 ja C-57/10 esitetty ensimmäinen kysymys

46. Kansallinen tuomioistuin tiedustelee asioissa C-42/10 ja C-57/10 esittämällään ensimmäisellä kysymyksellä pääasiallisesti sitä, onko asetuksen N:o 998/2003 3 artiklan b alakohtaa, 4 artiklan 2 kohtaa, 5 artiklaa ja 17 artiklan toista kohtaa sekä päätöksen 2003/803 artikloja ja liitteitä tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasian kohteena olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa määrätään, että lemmikkieläinten todistuksissa on oltava ainutkertainen numero, johon sisältyy Belgian kuningaskunnan kahdesta merkistä muodostuva ISO-koodi ”BE”, jota seuraavat kaksinumeroinen hyväksytyn jakelijan hyväksymisnumero ja tämän jälkeen yhdeksän numeron sarja.

47. Tässä yhteydessä on muistutettava, että asetuksen säännöksillä on niiden luonteen ja niillä unionin oikeuslähteiden järjestelmässä olevan tehtävän nojalla yleensä välitön oikeusvaikutus kansallisissa oikeusjärjestyksissä ilman, että kansallisten viranomaisten olisi ryhdyttävä täytäntöönpanotoimiin tai ilman, että unionin lainsäätäjän olisi annettava täydentäviä säännöstöjä (ks. asia C-367/09, SGS Belgium ym., tuomio 28.10.2010, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa, 32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).

48. Asetuksen tiettyjen säännösten täytäntöönpano voi kuitenkin edellyttää kansallisten täytäntöönpanotoimien toteuttamista, vaikka näitä säännöksiä olisi täydennetty täytäntöönpanopäätöksellä (ks. vastaavasti asia C-403/98, Monte Arcosu, tuomio 11.1.2001, Kok., s. I‑103, 26 kohta).

49. Tämä pätee selvästi asetuksen N:o 998/2003 5 artiklan 1 kohdan b alakohtaan, luettuna yhdessä päätöksen 2003/803 liitteessä II olevan B kohdan 2 alakohdan c alakohdan kanssa.

50. Lukuun ottamatta velvollisuutta merkitä asianomaisen jäsenvaltion ISO-numero lemmikkieläimen todistukseen merkittävän ainutkertaisen numeron muodostavan merkkisarjan alkuun, asetuksen N:o 998/2003 ja päätöksen 2003/803 kyseisissä säännöksissä ei vahvisteta minkäänlaista erityistä tapaa tämän numeron määrittämiseksi. Niissä asetetaan siten jäsenvaltioille velvollisuus vahvistaa numeron määrittämistapa.

51. On todettava, että pääasiassa kyseessä oleva kansallinen säännöstö täyttää asetuksen N:o 998/2003 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, luettuna yhdessä päätöksen 2003/803 liitteessä II olevan B kohdan 2 alakohdan c alakohdan kanssa, tarkoitetut todistusten numerointia koskevat edellytykset. Kyseisessä kansallisessa säännöstössä näet määrätään, että kussakin todistuksessa on oltava ainutkertainen numero, ja että tämän numeron kaksi ensimmäistä merkkiä muodostuvat Belgian kuningaskunnan ISO-koodista ”BE”. Kyseisellä kansallisella säännöstöllä, jolla pannaan täytäntöön edellä mainitut unionin oikeuden säännökset ja täsmennetään lisäksi muiden todistuksen numeroon sisältyvien merkkien merkitsemistapa, taataan viimeksi mainittujen säännösten täysi oikeusvaikutus.

52. Edellä esitetystä seuraa, että asioissa C-42/10 ja C-57/10 esitettyyn ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 998/2003 3 artiklan b alakohtaa, 4 artiklan 2 kohtaa, 5 artiklaa ja 17 artiklan toista kohtaa sekä päätöksen 2003/803 artikloja ja liitteitä on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan lemmikkieläimen todistuksissa on oltava ainutkertainen numero, johon sisältyy kyseisen jäsenvaltion kahdesta kirjaimesta muodostuva ISO-koodi, jota seuraavat kaksinumeroinen todistuksen hyväksytyn jakelijan hyväksymisnumero ja tämän jälkeen yhdeksän numeron sarja, jos tällaisella säännöstöllä taataan kyseisen tunnistusnumeron ainutkertainen luonne.

Asiassa C-42/10 esitetty toinen kysymys ja asiassa C-45/10 esitetty ensimmäinen kysymys

53. Kansallinen tuomioistuin tiedustelee asiassa C-42/10 esittämällään toisella kysymyksellä sekä asiassa C-45/10 esittämällään ensimmäisellä kysymyksellä pääasiallisesti sitä, ovatko asetuksen N:o 998/2003 3 artiklan b alakohta, 4 artiklan 2 kohta, 5 artikla ja 17 artiklan toinen kohta sekä päätöksen 2003/803 artiklat ja liitteet esteenä pääasian kohteena olevien kaltaisille säännöstöille, joiden mukaan lemmikkieläimen todistusta ei käytetä ainoastaan matkustusasiakirjana unionin lainsäädännön mukaisesti vaan myös todisteena koirien tunnistuksesta ja rekisteröinnistä kansallisella tasolla ja joiden mukaan todistukseen merkittyjen omistajan ja eläimen tunnistustietojen muoto eroaa päätöksessä 2003/803 määrätystä ja viimeksi mainittuja tietoja muutetaan siten, että uudet tiedot merkitään tarrojen avulla vanhojen tietojen päälle.

54. Kun tarkastellaan ensinnäkin lemmikkieläimen todistuksen käyttöä todisteena koirien tunnistuksesta ja rekisteröinnistä kansallisella tasolla, on korostettava, että kyseisen todistuksen tällainen käyttö ei palvele samoja tarkoituksia, joita unionin säännöstöllä tavoitellaan, eli jäsenvaltiosta toiseen tapahtuviin lemmikkieläinten muihin kuin kaupallisiin kuljetuksiin sovellettavien eläinten terveyttä koskevien vaatimusten yhdenmukaistamista, vaan sillä palvellaan muita tarkoituksia.

55. Tästä on todettava, että asetuksen N:o 998/2003 ja päätöksen 2003/803 sanamuodosta tai tarkoituksesta ei voida päätellä, että lemmikkieläimen todistuksen ainoana ja yksinomaisena tehtävänä olisi täyttää unionin säännöstössä asetetut tavoitteet ja että tästä syystä kyseisen todistuksen käyttö kansallisella tasolla muihin tarkoituksiin olisi kielletty. Päinvastoin päätöksen 2003/803 kolmannesta ja neljännestä perustelukappaleesta ja päätökseen liitetystä mallitodistuksesta käy ilmi, että todistukseen sisältyy sivuja, joihin voidaan merkitä tietoja, jotka eivät liity unionin säännöstöön. Siinä määrätään siten, että todistukseen on lisättävä varmennukset muista rokotuksista, joita ei asetuksen N:o 998/2003 nojalla vaadita, ja todetaan, että mallitodistuksen on sisällettävä ”kliinisiä tutkimuksia” ja ”legalisointia” koskeva osa, jotta lemmikkieläimen todistusta voidaan käyttää myös kyseisten eläinten kuljettamiseen unionin ulkopuolelle.

56. Näin ollen tämän todistuksen käyttö muihin kuin unionin säännöstössä tarkoitettuihin tarkoituksiin ei voi pääsääntöisesti olla kiellettyä.

57. Tällaisella käytöllä ei kuitenkaan saa kyseenalaistaa asetuksen N:o 998/2003 ja päätöksen 2003/803 tehokasta soveltamista eikä niiden tavoitteita. Pääasian asianosaiset tai Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 23 artiklassa tarkoitetut osapuolet, jotka ovat esittäneet asiassa huomautuksia, eivät kuitenkaan ole näyttäneet toteen eivätkä edes väittäneet, että kyseisen todistuksen käytöllä koirien tunnistus- ja rekisteröintitarkoituksiin kansallisella tasolla olisi tällainen vaikutus.

58. Toiseksi omistajan ja eläimen tunnistustietoja koskevasta maininnasta, jota muutetaan merkitsemällä uudet tiedot tarrojen avulla vanhojen tietojen päälle, on todettava, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen säännöstön vaikutuksena on, että on otettu käyttöön lemmikkieläimen todistus, jonka muoto eroaa päätöksessä 2003/803 tarkoitetusta mallitodistuksesta.

59. Kun päätöksen 2003/803 liitteessä I todetaan, että mallitodistuksen ensimmäisellä sivulla on kolme kohtaa, joihin voidaan merkitä eläimen kolmen peräkkäisen omistajan nimi ja osoite, pääasiassa kyseessä olevassa säännöstössä taas määrätään, että lemmikkieläimen todistuksen ensimmäisellä sivulla on vain yksi kohta, johon on kiinnitettävä peräkkäin tarroja eläimen omistajan osoitteen tai nimen muuttuessa.

60. Tässä yhteydessä on muistutettava, että SEUT 288 artiklan neljännen kohdan mukaan komission jäsenvaltioille osoittamat päätökset ovat kaikilta osiltaan velvoittavia.

61. Lisäksi päätöksen 2003/803 tarkoituksesta, sen liitteessä I olevasta mallitodistuksesta ja sen liitteessä II olevan A kohdan 1 alakohdasta, jossa todetaan, että ”mallitodistuksen muodon on oltava yhtenäinen”, käy ilmi, että päätöksen tarkoituksena on ottaa käyttöön sellainen yhtenäinen asiakirja – sen myöntävästä jäsenvaltiosta riippumatta – jonka muotoa ja sisältöä jäsenvaltioiden on noudatettava, lukuun ottamatta vähäisiä mukautuksia, jotka on mainittu tyhjentävästi päätöksen liitteessä II olevan C kohdan 4 alakohdassa.

62. Kun pääasian kohteena olevan kaltaisessa kansallisessa säännöstössä vahvistetaan lemmikkieläimen todistuksen ensimmäisen sivun muoto, johon sisältyy vain yksi kohta, johon on tarkoitus merkitä eläimen ensimmäisen omistajan nimi ja osoite ja jota koskevat myöhemmät muutokset tehdään tarrojen avulla, siinä ei noudateta vaatimusta, jonka mukaan mallitodistuksen muodon on oltava yhtenäinen ja jossa edellytetään erityisesti, että lemmikkieläimen todistuksen ensimmäisellä sivulla on sellaiset kohdat ja muoto, jotka mahdollistavat sen, että siihen voidaan merkitä eläimen kolmen peräkkäisen omistajan nimi ja osoite.

63. Kuten komissio on lisäksi todennut istunnossa, tarrojen päällekkäinen kiinnittäminen estää eläimen peräkkäisten omistajien tunnistuksen, vaikka tällainen tunnistus on ratkaisevaa eläinten terveyttä koskevalla alalla, jota asetus N:o 998/2003 ja päätös 2003/803 nimenomaan koskevat.

64. Samoin pääasian kohteena olevassa säännöstössä säädetyn kaltaisten tarrojen käytön, joka johtaa mallitodistuksessa vahvistetun muodon muuttamiseen, vaikutuksena on myös, että lemmikkieläinten siirtoa lähtöjäsenvaltion ulkopuolelle haitataan, koska tällaisissa tapauksissa edellytetään uuden todistuksen myöntämistä määränpääjäsenvaltiossa.

65. Edellä esitettyjen seikkojen perusteella asiassa C-42/10 esitettyyn toiseen kysymykseen ja asiassa C-45/10 esitettyyn ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 998/2003 3 artiklan b alakohtaa, 4 artiklan 2 kohtaa, 5 artiklaa ja 17 artiklan toista kohtaa sekä päätöksen 2003/803 artikloja ja liitteitä on tulkittava siten, että

– ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle säännöstölle, jonka mukaan lemmikkieläimen todistusta ei käytetä ainoastaan matkustusasiakirjana unionin lainsäädännön mukaisesti vaan myös todisteena koirien tunnistuksesta ja rekisteröinnistä kansallisella tasolla, ja

– ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan lemmikkieläimen todistuksessa on vain yksi kohta, johon on tarkoitus merkitä eläimen omistajan nimi ja osoite, joita koskevat myöhemmät muutokset tehdään tarrojen avulla.

Asioissa C-45/10 ja C-57/10 esitetty toinen kysymys

66. Kansallinen tuomioistuin tiedustelee asioissa C-45/10 ja C-57/10 esittämällään toisella kysymyksellä pääasiallisesti sitä, onko Belgian säännöstöön sisältyvien kaltaisten kansallisten säännösten, jotka koskevat lemmikkieläimen todistusta ja jotka liittyvät kyseisen todistuksen käyttöön todisteena koirien tunnistuksesta ja rekisteröinnistä sekä tarrojen käyttöön omistajan ja eläimen tunnistusta koskevien muutosten tekemiseksi, sekä säännösten, jotka koskevat ainutkertaisen numeron määrittämistä kissoille ja freteille, katsottava olevan direktiivissä 98/34 tarkoitettuja teknisiä määräyksiä.

67. Tästä on todettava, kuten direktiivin 98/34 oikeusperustasta eli EY:n perustamissopimuksen 100 a artiklasta (josta on muutettuna tullut EY 95 artikla) sekä kyseisen direktiivin johdanto-osan toisesta ja neljännestä perustelukappaleesta käy ilmi, että teknisiä standardeja ja määräyksiä sekä tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavaa menettelyä koskeva unionin säännöstö edistää sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa varmistamalla muun muassa tavaroiden vapaan liikkuvuuden.

68. Lisäksi unionin tuomioistuimella on jo ollut tilaisuus täsmentää, että tavaroiden vapaan liikkuvuuden soveltamisalaan kuuluvat vain rahanarvoiset tavarat, jotka voivat sellaisenaan olla liiketoimien kohteena (ks. vastaavasti mm. asia 7/68, komissio v. Italia, tuomio 10.12.1968, Kok., s. 617 ja 626, Kok. Ep. I, s. 355 ja asia C-65/05, komissio v. Kreikka, tuomio 26.10.2006, Kok., s. I‑10341, 23–25 kohta).

69. On selvää, että heti kun lemmikkieläinten todistuksissa on ainutkertainen numero ja niillä tunnistetaan tietty eläin, ne eivät voi sellaisenaan olla liiketoimien kohteena.

70. On siis pois suljettua, että kyseisiä todistuksia voitaisiin pitää unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitettuina ”tavaroina” ja että niihin voitaisiin soveltaa direktiiviä 98/34. Näin ollen pääasiassa kyseessä olevassa Belgian säännöstössä säädetyn kaltaisia eritelmiä ei voida pitää teknisinä eritelminä, jotka on kyseisen direktiivin 8 artiklan mukaisesti toimitettava ennalta komissiolle ja joita kansallisen tuomioistuimen on muussa tapauksessa jätettävä soveltamatta (ks. vastaavasti asia C-20/05, Schwibbert, tuomio 8.11.2007, Kok., s. I‑9447, 33 ja 44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).

71. Edellä esitettyjen seikkojen perusteella asioissa C-45/10 ja C-57/10 esitettyyn toiseen kysymykseen on vastattava, että pääasioiden kohteena olevaan säännöstöön sisältyvien kaltaiset kansalliset säännökset, jotka koskevat lemmikkieläimen todistusta ja jotka liittyvät kyseisen todistuksen käyttöön todisteena koirien tunnistuksesta ja rekisteröinnistä sekä tarrojen käyttöön omistajan ja eläimen tunnistusta koskevien muutosten tekemiseksi, sekä säännökset, jotka koskevat ainutkertaisen numeron määrittämistä kissoille ja freteille, eivät ole direktiivin 98/34 1 artiklassa tarkoitettuja teknisiä määräyksiä, jotka on kyseisen direktiivin 8 artiklan mukaan toimitettava ennalta komissiolle.

Oikeudenkäyntikulut

72. Pääasioiden asianosaisten osalta asioiden käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevien asioiden käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asiat seuraavasti:

1) Lemmikkieläinten muihin kuin kaupallisiin kuljetuksiin sovellettavista eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista ja neuvoston direktiivin 92/65/ETY muuttamisesta 26.5.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 998/2003 3 artiklan b alakohtaa, 4 artiklan 2 kohtaa, 5 artiklaa ja 17 artiklan toista kohtaa sekä mallitodistuksen vahvistamisesta koirien, kissojen ja frettien yhteisön sisällä tapahtuvia kuljetuksia varten 26.11.2003 tehdyn komission päätöksen 2003/803/EY artikloja ja liitteitä on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan lemmikkieläimen todistuksissa on oltava ainutkertainen numero, johon sisältyy kyseisen jäsenvaltion kahdesta kirjaimesta muodostuva ISO-koodi, jota seuraavat kaksinumeroinen todistuksen hyväksytyn jakelijan hyväksymisnumero ja tämän jälkeen yhdeksän numeron sarja, jos tällaisella säännöstöllä taataan kyseisen tunnistusnumeron ainutkertainen luonne.

2) Asetuksen N:o 998/2003 3 artiklan b alakohtaa, 4 artiklan 2 kohtaa, 5 artiklaa ja 17 artiklan toista kohtaa sekä päätöksen 2003/803 artikloja ja liitteitä on tulkittava siten, että

– ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle säännöstölle, jonka mukaan lemmikkieläimen todistusta ei käytetä ainoastaan matkustusasiakirjana unionin lainsäädännön mukaisesti vaan myös todisteena koirien tunnistuksesta ja rekisteröinnistä kansallisella tasolla, ja

– ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan lemmikkieläimen todistuksessa on vain yksi kohta, johon on tarkoitus merkitä eläimen omistajan nimi ja osoite, joita koskevat myöhemmät muutokset tehdään tarrojen avulla.

3) Pääasian kohteena olevaan säännöstöön sisältyvien kaltaiset kansalliset säännökset, jotka koskevat lemmikkieläimen todistusta ja jotka liittyvät kyseisen todistuksen käyttöön todisteena koirien tunnistuksesta ja rekisteröinnistä sekä tarrojen käyttöön omistajan ja eläimen tunnistusta koskevien muutosten tekemiseksi, sekä säännökset, jotka koskevat ainutkertaisen numeron määrittämistä kissoille ja freteille, eivät ole teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22.6.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.7.1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/48/EY, 1 artiklassa tarkoitettuja teknisiä määräyksiä, jotka on kyseisen direktiivin 8 artiklan mukaan toimitettava ennalta Euroopan komissiolle.