ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 45/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 12.12.2013 (Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglian (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Dirextra Alta Formazione Srl v. Regione Puglia

(Asia C-523/12) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Jatko- ja täydennyskoulutusohjelmaan ilmoittautuneille opiskelijoille myönnettävät julkiset tuet, joiden rahoittamiseen Euroopan sosiaalirahasto osallistuu - Aluelainsäädäntö, jolla tähdätään paikallisen opetuksen tason kohottamiseen ja jossa opintotukien myöntämiselle asetetaan edellytyksiä, jotka kohdistuvat jatko- ja täydennyskoulutusta järjestäviin oppilaitoksiin - Kymmenen vuoden mittaista yhtäjaksoista kokemusta koskeva vaatimus)

2014/C 45/27

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Dirextra Alta Formazione Srl

Vastaaja: Regione Puglia

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia — SEUT 56, 101 ja 107 artiklan tulkinta — Ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 9 ja 10 artiklan ja perusoikeuskirjan 11 ja 14 artiklan tulkinta — Suhteellisuusperiaate ja syrjintäkiellon periaate — Julkiset, Euroopan sosiaalirahaston yhteisrahoitusta saavat tuet jatko- tai täydennyskoulutukseen ilmoittautuneille opiskelijoille — Aluelainsäädäntö, jolla tähdätään opetuksen tason korottamiseen alueella ja jossa opintotukien myöntämisen edellytykseksi on asetettu master-tutkintoja tarjoavien toimijoiden ammatillinen asiantuntemus — Toimija, jolla on vaadittu kokemus tarjotun opetuksen tuntimäärien osalta mutta joka ei täytä opetustuntimäärän täyttymiselle asetettuja aikarajoituksia ja muotovaatimuksia

Tuomiolauselma

SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jossa edellytetään, että niillä korkea-asteen oppilaitoksilla, joihin alueen myöntämää ja muun muassa Euroopan sosiaalirahaston rahoittamaa opintotukea hakevat opiskelijat haluavat ilmoittautua, on kymmenen vuoden mittainen kokemus, silloin kun kyse on muista oppilaitoksista kuin kansallisessa lainsäädännössä tunnustetuista yliopistoista tai muista kuin sellaisista oppilaitoksista, joiden järjestämät master-ohjelmat on hyväksytty.

(1) EUVL C 32, 2.2.2013.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 39/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 28.11.2013 — Valittajana Euroopan unionin neuvosto sekä muina osapuolina Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran ja Euroopan komissio

(Asia C-348/12 P) (1)

(Muutoksenhaku - Iranin islamilaiseen tasavaltaan kohdistetut rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden levittäminen - Iranin öljy- ja kaasuteollisuuteen kohdistetut toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Perusteluvelvollisuus - Velvollisuus perustella toimenpiteen hyväksyttävyys)

2014/C 39/10

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bishop ja R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

Muut osapuolet: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran (edustajat: avocat F. Esclatine ja avocat S. Perrotet) ja Euroopan komissio (asiamiehet: M. Konstantinidis ja E. Cujo)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-509/10, Manufacturing Support & Procurement Kala Naft v. neuvosto 25.4.2012 antamasta tuomiosta, jolla kyseinen tuomioistuin kumosi Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehrania koskevilta osin Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annetun neuvoston päätöksen (EUVL L 195, s. 39), Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanosta 26.7.2010 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 668/2010 (EUVL L 195, s. 25), Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta tehdyn päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/644/YUTP (EUVL L 281, s. 81) ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 (EUVL L 281, s. 1) — Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Iraniin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden levittäminen — Luettelo henkilöistä, elimistä ja yhteisöistä, joihin varojen jäädyttämistä sovelletaan — Oikeudelliset virheet — Tutkittavaksi ottaminen — Asianomainen yhteisö on hallituksen organisaatio — Tällainen organisaatio ei voi vedota perusoikeuksien suojeluun — Todistustaakka

Tuomiolauselma

1) Asiassa T-509/10, Manufacturing Support & Procurement Kala Naft vastaan neuvosto, 25.4.2012 annettu unionin yleisen tuomioistuimen tuomio kumotaan.

2) Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehranin kumoamiskanne hylätään.

3) Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että muutoksenhakumenettelyssä.

4) Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että muutoksenhakumenettelyssä.

(1) EUVL C 287, 22.9.2012.
1)

Kasvinsuojeluaineiden lisäsuojatodistuksen käyttöön ottamisesta 23.7.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1610/96 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä lisäsuojatodistuksen myöntämiselle kasvinsuojeluaineelle, jolle on myönnetty kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 21.9.2005 annetulla komission direktiivillä 2005/58/EY, 8 artiklan 4 kohdan nojalla markkinoille saattamista koskeva kiireellinen lupa.
1)

Italian tasavalta ei ole noudattanut valtiontuista C 38/A/04 (ex NN 58/04) ja C 36/B/06 (ex NN 38/06), jotka Italia on toteuttanut Alcoa Trasformazionin hyväksi, tehdyn komission päätöksen 2010/460/EY 2 ja 3 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut asetetussa määräajassa kaikkia toimenpiteitä periäkseen tuensaajalta takaisin valtiontuen, joka todettiin tämän päätöksen 1 artiklassa lainvastaiseksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomaksi.
1)

Unionin oikeutta, kuten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien verojen ja vakuutusmaksuista perittävien verojen alalla 19.12.1977 annettua direktiiviä 77/799/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/98/EY, ja perusoikeutta tulla kuulluksi on tulkittava siten, ettei niillä anneta jäsenvaltion verovelvolliselle oikeutta saada tietoa virka-apupyynnöstä, jonka mainittu jäsenvaltio esittää jollekin toiselle jäsenvaltiolle muun muassa tarkastaakseen niiden tietojen oikeellisuuden, jotka kyseinen verovelvollinen on ilmoittanut tuloveroilmoituksessaan, eikä oikeutta osallistua kyseiselle jäsenvaltiolle esitettävän pyynnön muotoiluun eikä oikeutta osallistua tämän valtion toimittamaan todistajien kuulemiseen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/25

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 3.10.2013 — Valittajana Bernhard Rintisch sekä muina osapuolina sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Valfleuri Pâtes alimentaires SA

(Asia C-122/12 P) (1)

(Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 40/94 - 74 artiklan 2 kohta - Asetus (EY) N:o 2868/95 - 50 säännön 1 kohdan ensimmäinen ja kolmas alakohta - Aikaisemman tavaramerkin haltijan tekemä väite - Tavaramerkin olemassaolo - Todisteiden, jotka on esitetty väitteen tueksi tätä varten asetetun määräajan päättymisen jälkeen, huomiotta jättäminen - Valituslautakunnan harkintavalta - Päinvastainen säännös - Olosuhteet, jotka estävät uusien tai täydentävien todisteiden huomioon ottamisen)

2013/C 344/42

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Bernhard Rintisch (edustaja: Rechtsanwalt A. Dreyer)

Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: G. Schneider) ja Valfleuri Pâtes alimentaires SA (edustaja: avocat F. Baujoin)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-152/09, Rintisch vastaan SMHV — Valfleuri Pâtes alimentaires, 16.12.2011 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi luokkiin 5, 29, 30 ja 32 kuuluvia tavaroita varten rekisteröityjen sellaisten tiettyjen yhteisön sekä kansallisten sanamerkkien, sellaisen kansallisen kuviomerkin ja sellaisen liikenimen, jotka sisältävät sanan ”PROTI”, haltijan nostaman kumoamiskanteen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) neljännen valituslautakunnan 3.2.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 1661/2007-4) hylätä siitä väiteosaston päätöksestä tehty valitus, jolla hylättiin valittajan esittämä väite, joka koski sanamerkin ”PROTIACTIVE” rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi luokkiin 5, 29 ja 30 kuuluvia tavaroita varten — Asiakirjojen esittäminen liian myöhään — Asetuksen (EY) N:o 40/94 74 artiklan 2 kohtaan (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohta) perustuva harkintavalta

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Bernhard Rintisch velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 165, 9.6.2012.
1)

Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25.2.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 14.12.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/108/ETY, 7–9 artiklaa ja lähtöjäsenvaltiossa kulutukseen luovutettujen yhteisön sisällä liikkuvien valmisteveron alaisten tuotteiden yksinkertaistetusta saateasiakirjasta 17.12.1992 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3649/92 1 ja 4 artiklaa on tulkittava siten, ettei niissä aseteta pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle elinkeinonharjoittajalle velvollisuutta tarkastaa, aikovatko muista jäsenvaltioista tulevat ostajat maahantuoda toiseen jäsenvaltioon valmisteveron alaisia tuotteita, ja tarvittaessa, ovatko tällaisen tuonnin tarkoitukset yksityisiä vai kaupallisia.
a)

Ammattipätevyyden tunnustamisesta 7.9.2005 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2005/36/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.10.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1137/2008, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että jäsenvaltio ottaa käyttöön sekä lääketieteen alalla että hammaslääketieteen alalla sellaisen erikoistumiskoulutusohjelman, jonka nimike ei vastaa kyseisen direktiivin liitteessä V kyseisen jäsenvaltion osalta lueteltuja nimikkeitä. Tällainen erikoistumiskoulutus voi olla avoin sekä henkilöille, jotka ovat suorittaneet ainoastaan lääkärin peruskoulutuksen, että henkilöille, jotka ovat suorittaneet ainoastaan hammaslääkärin peruskoulutukseen kuuluvat opinnot.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 225/36

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.6.2013 — Valittajana Ryanair Ltd sekä muina osapuolina Euroopan komissio, Italian tasavalta ja Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA

(Asia C-287/12 P) (1)

(Valitus - Valtiontuki - Italian tasavallan Alitalia - lentoyhtiölle myöntämä laina - Päätös, jolla tuki on katsottu yhteismarkkinoille soveltumattomaksi - Alitalian omaisuuserien myynti - Alustavassa tutkintavaiheessa tehty päätös tuen puuttumisesta - Kumoamiskanne - Asiavaltuus - Se, jota asia koskee - Tutkittavaksi ottaminen - Vakavat vaikeudet - Toimivalta - Perusteluvelvollisuus)

2013/C 225/61

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Ryanair Ltd (edustajat: avocat E. Vahida ja dikigoros I.-G. Metaxas-Maragkidis)

Muut osapuolet: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Flynn ja D. Grespan), Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan avvocato dello Stato P. Gentili) ja Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA (edustaja: avvocato G. Bellitti)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-123/09, Ryanair Ltd vastaan Euroopan komissio, 28.3.2012 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kanteen, jolla vaadittiin kumoamaan 12.11.2008 tehty komission päätös K(2008) 6743, joka koski Italian Alitalia-yhtiölle myöntämää 300 miljoonan euron lainaa (valtiontuki C 26/08 (ex NN 31/08), EUVL 2009 L 52, s. 3), siltä osin kuin siinä ei määrätä tukea takaisinperittäväksi Alitalian seuraajalta, ja kumoamaan 12.11.2008 tehty komission päätös K(2008) 6745 lopullinen, jossa todettiin, että Alitalian omaisuuserien myynti erityishallintomenettelyssä, jonka oli määrä johtaa kyseisen lentoyhtiön purkamiseen, ei ollut valtiontukea sillä edellytyksellä, että Italian viranomaiset noudattavat sitoumuksiaan, joilla taataan, että toimenpiteet on toteutettu markkinahintaan (valtiontuki N 510/2008, EUVL C 46, s. 6)

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Ryanair Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission ja Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA:n oikeudenkäyntikulut.

3) Italian tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 303, 6.10.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 225/23

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 13.6.2013 (Conseil d'État’n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Syndicat OP 84 v. Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), jolle ovat siirtyneet Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulturen (Viniflhor), jolle puolestaan ovat siirtyneet Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulturen (Oniflhor) oikeudet, oikeudet

(Asia C-3/12) (1)

(Maatalous - Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto - Käsite ”tarkastuskausi” - Jäsenvaltion mahdollisuus jatkaa tarkastuskautta, jos tarkastusta ei ole ollut konkreettisesti mahdollista suorittaa asetetussa määräajassa - Saatujen tukien takaisin maksaminen - Seuraamukset)

2013/C 225/37

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d'État

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Syndicat OP 84

Vastaaja: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), jolle ovat siirtyneet Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulturen (Viniflhor), jolle puolestaan ovat siirtyneet Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulturen (Oniflhor) oikeudet, oikeudet

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Conseil d'État — Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosaston rahoitusjärjestelmään kuuluviin toimenpiteisiin kohdistuvista jäsenvaltioiden suorittamista tarkastuksista ja direktiivin 77/435/ETY kumoamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4045/89 (EYVL L 388, s. 18) 2 artiklan 4 kohdan tulkinta — Tarkastuskauden käsite — Jäsenvaltion mahdollisuus jatkaa tarkastuskautta, jos tarkastusta ei ole ollut konkreettisesti mahdollista suorittaa tuensaajan toiminnan vuoksi — Saatujen tukien takaisin maksaminen — Seuraamukset

Tuomiolauselma

Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosaston rahoitusjärjestelmään kuuluviin toimenpiteisiin kohdistuvista jäsenvaltioiden suorittamista tarkastuksista ja direktiivin 77/435/ETY kumoamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4045/89, sellaisena kuin se on muutettuna 12.12.1994 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 3094/94, 2 artiklan 4 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että viranomainen voi tarvittaessa jatkaa tarkastustoimenpiteitään, joista on ilmoitettu kulloisenkin vuoden heinäkuun 1. päivästä seuraavan vuoden kesäkuun 30. päivään kestävän tarkastuskauden aikana, mainitun kauden jälkeen ilman, että tästä seuraisi menettelyllinen virhe, johon tarkastuksen kohteena ollut toimija voisi vedota tarkastuksen tulosten seurauksia koskevaa päätöstä vastaan.

(1) EUVL C 89, 24.3.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 156/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.3.2013 (Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhaltin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Magdeburger Mühlenwerke GmbH v. Finanzamt Magdeburg

(Asia C-129/12) (1)

(Alueellinen tukijärjestelmä - Investoinnit maataloustuotteiden jalostamiseen ja kaupan pitämiseen - Komission päätös - Soveltumattomuus sisämarkkinoille - Soveltumattomien tukien poistaminen - Ajankohta, jolloin tuki on myönnetty - Luottamuksensuojan periaate)

2013/C 156/19

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Magdeburger Mühlenwerke GmbH

Vastaaja: Finanzamt Magdeburg

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt — Saksan maataloustuotteiden jalostamiseen ja kaupan pitämiseen nykyisten alueellisten tukijärjestelmien perusteella mahdollisesti myönnetyistä valtiontuista tehdyn komission päätöksen 1999/183/EY (EYVL 1999, L 60, s. 61) tulkinta — Saksalla oleva velvollisuus kumota voimassa olevat tukijärjestelmät, jotka eivät komission tällaisia tukia koskevassa tiedonannossa ehdottamien suuntaviivojen mukaiset — Kyseisen velvollisuuden ajallinen ulottuvuus — Asianomaisella jäsenvaltiolla oleva mahdollisuus olla kumoamatta kyseiset tuet investointeihin, joita on suunniteltu ennen päätöksen täytäntöönpanolle varatun määräajan päättymistä ja ennen kuin on julkaistu jäsenvaltion aikomus kumota tuet tällaisiin investointeihin silloin, kun kyseinen investointi on tehty päätöksen täytäntöönpanon jälkeen

Tuomiolauselma

Saksan maataloustuotteiden jalostamiseen ja kaupan pitämiseen nykyisten alueellisten tukijärjestelmien perusteella mahdollisesti myönnetyistä valtiontuista 20.5.1998 tehdyn komission päätöksen 1999/183/EY 2 artiklaa on tulkittava siten, että se estää myöntämästä myllyteollisuuteen liittyviä investointitukia, joiden osalta sitova investointipäätös on tehty ennen Saksan liittotasavallalle kyseisen päätöksen noudattamiseksi asetetun määräajan päättymistä tai ennen tässä tarkoituksessa toteutettujen toimenpiteiden julkaisemista Bundessteuerblattissa, kun investointitavaran luovuttaminen sekä avustuksen vahvistaminen ja maksaminen tapahtuvat vasta kyseisen määräajan päättymisen tai kyseisen julkaisemisen jälkeen, jos investointiavustus katsotaan myönnetyksi vasta mainitun määräajan päättymisen jälkeen. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on määritettävä se ajankohta, jolloin pääasiassa kyseessä olevan kaltainen investointiavustus on katsottava myönnetyksi, ottamalla huomioon kaikki kansallisessa oikeudessa kyseisen tuen saamiseksi asetetut edellytykset ja huolehtimalla siitä, että päätöksen 1999/183 2 artiklan ensimmäisessä kohdassa vahvistettua kieltoa ei kierretä.

(1) EUVL C 174, 16.6.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 174/14

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 10.4.2012 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Minh Khoa Vota vastaan

(Asia C-83/12 PPU) (1)

(Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Asetus (EY) N:o 810/2009 - Yhteisön viisumisäännöstö - 21 ja 34 artikla - Kansallinen lainsäädäntö - Kolmannen maan kansalaisten laittoman maahantulon järjestäminen jäsenvaltion alueelle - Vilpillisesti saadut viisumit - Ulkomaalaisten laittoman maahantulon järjestäneelle määrättävä rangaistus)

2012/C 174/20

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

Minh Khoa Vo

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Yhteisön viisumisäännöstön laatimisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 810/2009 (EUVL L 243, s. 1) 21 ja 34 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan ulkomaalaisten laittoman maahantulon järjestäminen kyseisen valtion alueelle on rangaistavaa — Seuraamusten soveltaminen silloin, kun kyse on ulkomaalaisista, joilla on viisumi, joka on saatu vilpillisesti toisen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta ja jota ei ole kyseisen asetuksen nojalla vielä mitätöity

Tuomiolauselma

Yhteisön viisumisäännöstön laatimisesta (viisumisäännöstö) 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 810/2009 21 ja 34 artiklaa on tulkittava siten, että niiden vastaista ei ole, että kansallisen lainsäädännön mukaan ulkomaalaisten laittoman maahantulon järjestäminen on rangaistavaa siinä tapauksessa, että laittomasti maahan tuoduilla henkilöillä, jotka ovat kolmannen maan kansalaisia, on viisumi, jonka he ovat saaneet vilpillisesti erehdyttämällä viisumin myöntävän jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia heidän matkansa todellisesta tarkoituksesta, eikä kyseistä viisumia ole ensin mitätöity.

(1) EUVL C 126, 28.4.2012.
1)

Jos jäsenvaltiot eivät voi olla tietämättömiä siitä, että jäsenvaltion, joka on alun perin määritetty hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaksi niiden perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta, joiden mukaisesti määritetään kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio, 18.2.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 343/2003 III luvun perusteiden mukaisesti, turvapaikkamenettelyyn ja turvapaikanhakijoiden vastaanotto-olosuhteisiin liittyvät systeemiset puutteet ovat uskottavia perusteita uskoa, että turvapaikanhakija altistuisi todelliselle vaaralle joutua Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artiklassa tarkoitetun epäinhimillisen tai halventavan kohtelun kohteeksi, minkä arviointi on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä, ei jäsenvaltion, joka määrittää hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion, pidä siirtää turvapaikanhakijaa jäsenvaltioon, joka alun perin on määritetty hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaksi, ja jollei mahdollisuudesta käsitellä hakemus itse muuta johdu, sen on jatkettava kyseisen luvun perusteiden tarkastelua sen selvittämiseksi, voidaanko jokin toinen jäsenvaltio näistä perusteista jonkin nojalla tai, jos näin ei voida tehdä, saman asetuksen 13 artiklan nojalla määrittää hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaksi.
1)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohtaa ja 13 artiklan B kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että oikeushenkilölle kuuluvan kiinteistön osan luovuttamista oikeushenkilön johtajan yksityiskäyttöön ilman, että on sovittu, että edun saavat henkilöt maksavat kyseisen rakennuksen käytöstä vastikkeeksi rahana maksettavaa vuokraa, pidetään kyseisessä direktiivissä tarkoitettuna verosta vapautettuna kiinteän omaisuuden vuokrauksena, ja ettei sillä, että kiinteistön käyttöön luovuttamista on pidettävä kansallisen tuloverolainsäädännön nojalla edun saavien henkilöiden sääntömääräisten tehtävien suorittamiseen tai heidän työsopimukseensa perustuvana luontoisetuna, ole merkitystä tältä osin.
1)

Ammattipätevyyden tunnustamisesta 7.9.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY 5 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että sen aineelliseen soveltamisalaan eivät kuulu sellaiset kansalliset säännöt kuin yhtäältä Hessenin osavaltion ammattieettisten sääntöjen 12 §:n 1 momentti, jonka mukaan palkkioiden on oltava asianmukaiset ja — ellei laissa muuta säädetä — lääkäreiden virallisia palkkiotaksoja koskevien sääntöjen mukaisesti lasketut, ja toisaalta mainittujen sääntöjen 27 §:n 3 momentti, jolla lääkäreitä kielletään harjoittamasta kaikenlaista ammattietiikan vastaista mainontaa. Kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin unionin tuomioistuimen esittämät näkökohdat huomioon ottaen tarkistettava, merkitsevätkö mainitut säännöt SEUT 56 artiklassa tarkoitettua rajoitusta ja, jos näin on, onko niillä yleiseen etuun liittyvä tavoite ja voidaanko niillä saavuttaa kyseinen tavoite, sekä tarkistettava se, ettei niillä ylitetä sitä, mikä on tarpeen niillä tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi.