ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 7.11.2007 – Marly vastaan SMHV – Erdal (Top iX)

(asia T-57/06)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus kuviomerkin Top iX rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi kansallinen sanamerkki TOFIX – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaaran puuttuminen – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta – Ensimmäisen kerran ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetty pyyntö aikaisemman tavaramerkin tosiasiallisen käytön todistamisesta – Tutkimatta jättäminen

1. Yhteisön tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Kanne yhteisöjen tuomioistuimissa (Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 135 artiklan 4 kohta; neuvoston asetuksen N:o 40/94 63 artiklan 2 kohta ja 74 artiklan 1 kohta) (ks. 15–18 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 88 ja 90 kohta)

Aihe

Vaatimus SMHV:n toisen valituslautakunnan 14.12.2005 tekemän päätöksen (asia R 1147/2004-2), joka liittyy Erdal GmbH:n ja NV Marly SA:n väliseen väitemenettelyyn, kumoamiseksi

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: NV Marly SA Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki Top iX luokkaan 3 kuuluvia tavaroita varten – hakemus nro 2326072 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Erdal GmbH Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansainvälinen sanamerkki TOFIX luokkiin 3 ja 4 kuuluvia tavaroita varten Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
3.

Kilpailu — Hallinnollinen menettely — Väitetiedoksianto — Välttämätön sisältö — Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen — Päätös, joka ei ole identtinen väitetiedoksiannon kanssa — Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen — Edellytys — Asianomaisen yrityksen on osoitettava, että sen syyksi on luettu uusia seikkoja (EY 81 ja EY 82 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 27 artiklan 1 kohta) (ks. 64–68 kohta)
5.

Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt — Yritysten väliset sopimukset — Osallistuminen, jonka on väitetty tapahtuneen pakotettuna — Seikka, jolla ei voida perustella sitä, ettei yritys ole käyttänyt hyväksi mahdollisuutta tehdä ilmoitusta toimivaltaisille viranomaisille (EY 81 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 17 3 artikla ja neuvoston asetuksen N:o 1/2003 7 artikla) (ks. 50 ja 95 kohta)
2.

Kilpailu — Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt — Osallistuminen yritysten kokouksiin, joilla on kilpailunvastainen tarkoitus — On seikka, jonka perusteella voidaan päätellä, että yritys on osallistunut päätettyyn yritysten väliseen järjestelyyn, jos se ei ole vastustanut kokouksessa tehtyjä päätöksiä — Sillä, että yrityksen edustaja ei ollut ilmoittanut yritykselle kokousten kilpailunvastaisesta luonteesta, ei ole merkitystä (EY 81 artiklan 1 kohta) (ks. 68 ja 69 kohta)
Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 52 artiklan 1 kohdan c alakohdan, luettuna yhdessä saman asetuksen 8 artiklan 4 kohdan kanssa, mukaan yhteisön tavaramerkki voidaan julistaa mitättömäksi muun merkin kuin tavaramerkin perusteella, jos se täyttää kumulatiivisesti neljä edellytystä: merkkiä on käytetty elinkeinotoiminnassa, sen vaikutusalue on laajempi kuin paikallinen, oikeus merkkiin on saatu sen jäsenvaltion oikeuden mukaisesti, jossa merkkiä on käytetty, ennen yhteisön tavaramerkin rekisteröintihakemuksen jättämispäivää ja merkin haltijalla on oikeus kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttäminen. Nämä neljä edellytystä rajoittavat sellaisten muiden merkkien kuin tavaramerkkien määrää, joihin voidaan vedota yhteisön tavaramerkin pätevyyden kiistämiseksi koko yhteisön alueella asetuksen N:o 40/94 1 artiklan 2 kohdan nojalla.

Kaksi ensimmäistä edellytystä, jotka liittyvät kyseisen merkin käyttöön ja vaikutusalueeseen, seuraavat asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 4 kohdan sanamuodosta itsestään, ja niitä on näin ollen tulkittava yhteisön oikeuden valossa. Asetuksessa N:o 40/94 myös vahvistetaan yhtenäiset standardit, jotka koskevat merkkien käyttöä ja niiden vaikutusaluetta ja jotka ovat johdonmukaisia tällä asetuksella toimeenpannun järjestelmän perustana olevien periaatteiden kanssa.

Sitä vastoin sanamuodosta ”jos ja siltä osin kuin tähän merkkiin sovellettavan jäsenvaltion oikeuden mukaan” seuraa, että kaksi muuta asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdassa mainittua edellytystä ovat sellaisia asetuksessa vahvistettuja edellytyksiä, joita edeltävistä poiketen arvioidaan kyseiseen merkkiin sovellettavassa oikeudessa vahvistettujen arviointiperusteiden mukaan. Tämä viittaus kyseiseen merkkiin sovellettavaan oikeuteen on täysin asianmukainen, koska asetuksessa N:o 40/94 annetaan mahdollisuus vedota yhteisön tavaramerkkijärjestelmään kuulumattomiin merkkeihin yhteisön tavaramerkkiä vastaan. Näin ollen vain kyseiseen merkkiin sovellettavassa oikeudessa voidaan vahvistaa, onko se aikaisempi kuin yhteisön tavaramerkki ja voidaanko sen perusteella kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttö.

(ks. 32–34 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin uusi tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 99–102 kohta)
164

Siltä osin kuin on seuraavaksi kyse väitteestä, joka koskee kanteen kohteena olevan päätöksen 24 perustelukappaleessa olevia toiseen Altmark-edellytykseen liittyviä perusteluja, on muistettava, että komissio on kyseisessä perustelukappaleessa todennut, ettei mainittu edellytys täyttynyt, mitä kantaja ei kiistä. Komissio on perustellut toteamuksensa sillä, että ”vuoden 1986 laissa ei yksilöidä sellaisia objektiivisia ja läpinäkyviä parametrejä, joiden perusteella korvaus julkisesta palvelusta aiheutuvista kustannuksista lasketaan”. On katsottava, että nämä perustelut, jotka on esitetty siinä tarkoituksessa, että lupamaksu luokitellaan valtiontueksi, ovat riittävät.
85

Komissio korostaa, että vaikka sisäiset asiakirjat kuuluvat asetuksen N:o 1049/2001 soveltamisalaan, yrityskeskittymien valvonnasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 täytäntöönpanosta 7.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 802/2004 (EUVL L 133, s. 1) 17 artiklan 3 kohdassa, jolla korvattiin asetuksessa (ETY) N:o 4064/89 säädetyistä ilmoituksista, määräajoista ja kuulemisista annetun komission asetuksen (EY) N:o 447/98 (EYVL L 61, s. 1) 17 artiklan 1 kohta, rajataan sen sääntelyn, joka koskee oikeutta tutustua asiakirja-aineistoon, ulkopuolelle hallinnolliseen asiakirja-aineistoon sisältyvät sisäiset asiakirjat. Siten se, että keskittymään osallistuvilla yrityksillä ei ole oikeutta tutustua tällaisiin asiakirjoihin, tukee komission mukaan ajatusta siitä, että niiden sisältämien tietojen ilmaiseminen yleisölle vahingoittaisi vakavasti komission päätöksentekomenettelyä kyseessä olevassa asiassa. Komissio katsoo myös, että kyseessä olevaa poikkeusta ei sovellettu abstraktisti, koska jokainen asiakirja tutkittiin erikseen ja koska oikeus tutustua asiakirjojen osiin myönnettiin, kun tämä oli mahdollista. Tämän poikkeuksen tarkoituksena on kuitenkin turvata komission päätöksentekomenettely yleisesti etenkin suhteessa tulevaisuuden olosuhteisiin tai samaan kysymykseen liittyviin asioihin eikä ainoastaan kyseessä olevan menettelyn osalta. Komission mukaan sen yksiköiden kyky muotoilla mielipiteensä on välttämätöntä päätöksentekomenettelyssä, ja tätä kykyä rajoitettaisiin, jos kyseisten yksiköiden olisi laadittava mielipiteensä ottamalla huomioon mahdollisuus, että niiden mielipiteet ilmaistaan yleisölle sen jälkeen, kun asia on päätetty.
83

Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että on hyvin todennäköistä, että se seikka, että tulliasioitsijat käyttävät haettua tavaramerkkiä CITI ja että kyseistä tavaramerkkiä näin ollen käytetään raha-asioita hoitavan asiamiehen toiminnassa, kun kyse on rahasummien ja kiinteistöjen hallinnoinnista asiakkaiden lukuun, johtaa luvattomaan hyödyntämiseen, eli tämä käyttö merkitsee tavaramerkin CITIBANK hyvin vakiintuneen maineen ja niiden merkittävien investointien, jotka kantajat ovat tehneet tämän maineen saavuttamiseksi, epäoikeudenmukaista hyväksikäyttöä. Tällainen haetun tavaramerkin CITI käyttö voisi myös saada aikaan vaikutelman, että väliintulija on yhdistynyt kantajiin tai on osa niitä, ja näin ollen helpottaa haetulla tavaramerkillä tarkoitettujen palvelujen markkinoimista. Koska kantajat ovat useiden sellaisten tavaramerkkien haltijoita, jotka sisältävät osatekijän ”citi”, tämä vaara on lisäksi suurempi.
191

Sen väitteen osalta, jonka mukaan kantajat ovat esittäneet kantelunsa kokonaisuudessaan asetuksen N:o 17 3 artiklan 2 kohdan nojalla ja komissio on suhtautunut siihen tämän mukaisesti, on todettava, että kantelijalla, joka esittää kantelun epäasianmukaisen oikeudellisen perustan nojalla, ei voi tämän perusteella olla oikeutta nostaa kannetta komission päätöksestä jättää jäsenvaltiota vastaan nostetun kantelun tutkiminen silleen. Asetusta N:o 17 ei sovelleta EY 86 artiklaan (edellä 188 kohdassa mainittu asia max.mobil, tuomion 71 kohta). Sama pätee perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1), joka tuli voimaan 1.5.2004. Vaikka komissio on pitänyt kantelua kokonaisuudessaan asetuksen N:o 17 3 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan kuuluvana kanteluna, tämä ei voi muuttaa oikeudellista asetelmaa. Joka tapauksessa virhe, jonka komissio on mahdollisesti tehnyt asiassa sovellettavan oikeudellisen perustan osalta, ei voi olla omiaan johtamaan siihen, että kantelijalla on oikeus saattaa yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi kanne, joka on nostettu sellaisen kantelun hylkäämistä vastaan, jossa komissiota kehotetaan toimimaan EY 86 artiklan 3 kohdan nojalla.
2.

Komissio — Toimivalta — Yhteisön budjetin toimeenpano — Päätös perinnän suorittamisesta kuittaamalla — Määrät, jotka unionin on maksettava humanitaarisen avun toimiston (ECHO) ja humanitaaristen järjestöjen välisen puitesopimuksen perusteella tehtyjen avustussopimusten nojalla — Kuittaamisella on takautuva vaikutus sen suorittamista koskevien edellytysten täyttymisestä alkaen — Seuraukset (Neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 73 artikla; komission asetuksen N:o 2342/2002 83 artikla) (ks. 40 kohta)
5.

Maatalous — Yhteinen markkinajärjestely — Pellava ja hamppu — Kuitupellavan tuotantotuki — Väärinkäytösten toteaminen tuen myöntämisedellytyksien muodollisesta noudattamisesta huolimatta — Edellytykset (Neuvoston asetuksen N:o 729/70 8 artikla; komission asetuksen N:o 1164/89 kolmas perustelukappale; komission asetuksen N:o 1469/94 toinen perustelukappale) (ks. 94–99 kohta)
Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 71 säännön 1 kohdan toisesta virkkeestä johtuu, että sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) vahvistaman määräajan jatkaminen ei ole automaattista, vaan se riippuu jokaisen erityistapauksen olosuhteista, jotka ovat omiaan perustelemaan sitä, ja jatkamista koskevan pyynnön esittämisestä. Tämä pätee varsinkin inter partes -menettelyssä, jonka yhteydessä yhdelle asianosaiselle myönnetty etu on toiselle asianosaiselle haitaksi. Tällaisessa tapauksessa viraston on siis valvottava sitä, että se pysyttelee asianosaisiin nähden puolueettomana.

Jatkoaikaa pyytäneelle asianosaiselle kuuluu niihin olosuhteisiin vetoaminen, joilla tätä jatkamista voidaan perustella, koska jatkoaikaa pyydetään ja se mahdollisesti myönnetään kyseisen asianosaisen etujen mukaisesti. Lisäksi siinä tapauksessa, että olosuhteet ovat jatkoaikaa hakeneelle asianosaiselle ominaiset, vain tämä viimeksi mainittu voi antaa niistä hyödyllisiä tietoja virastolle. Näin ollen jotta väiteosasto voi arvioida, liittyykö asiaan olosuhteita, joilla mahdollista määräajan jatkamista voidaan perustella, näitä olosuhteita on täsmennettävä määräajan jatkamista koskevassa pyynnössä.

Lisäksi koko 71 säännön yleisestä rakenteesta seuraa, että sen 2 kohdassa, jossa säädetään, että jos asianosaisia on kaksi tai useampi, virasto saa pidentää määräaikaa sillä edellytyksellä, että muut asianosaiset siihen suostuvat, ei aseteta yhtä ja ainoaa edellytystä määräajan jatkamiselle, vaan siinä lisätään ylimääräinen edellytys 1 kohdassa asetettuihin edellytyksiin, toisin sanoen, että asianomaisen osapuolen on pyydettävä jatkoaikaa ennen asetetun määräajan päättymistä ja että sen on oltava olosuhteiden vuoksi perusteltua.

(ks. 21, 22, 55 ja 56 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 56, 61 ja 63 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 27.10.2004 tekemän päätöksen (asia R 691/2003-1), joka koski Bodegas Roda, SA:n ja Castell del Remei, SL:n välistä väitemenettelyä, kumoamisvaatimus

Asian tiedot

>lt>4

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky – Kolmiulotteiset tavaramerkit

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky – Kolmiulotteiset tavaramerkit

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

1. Kun tarkastellaan kyseessä olevan kuluttajan tottumuksia, jotka on otettava huomioon, kun arvioidaan tavaramerkin erottamiskykyä yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan, on otettava huomioon myös kyseessä olevan tuotteen tavanomaiset markkinointitavat. Näin ollen kolmiulotteisen tavaramerkin, joka esittää pesuainetablettia, osalta voidaan perustellusti ottaa huomioon se seikka, että pesuainetabletteja myydään tavallisesti pakkauksissa, joissa on tuotteen nimi ja joissa on usein sana- tai kuviomerkkejä tai muita kuvioita, joiden joukossa voi olla tuotteen kuva. Keskivertokuluttajan tarkkaavaisuusaste ei pääsääntöisesti ole korkea tällä tavoin markkinoitavien tuotteiden suhteen. Näin ollen tavaramerkin hakijan on osoitettava konkreettisilla ja perustelluilla seikoilla, että kuluttajilla on toisenlaiset tottumukset asianomaisilla markkinoilla.

(ks. 52–54 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla erottamiskyky puuttuu kyseessä oleviin tavaroihin nähden sellaisilta kolmiulotteisilta merkeiltä, jotka esittävät neliönmuotoisia valkoisia tabletteja, joissa on värillinen kukkakuvio ja joiden rekisteröintiä on haettu Nizzan sopimuksen mukaiseen luokkaan 3 kuuluville seuraaville tavaroille: ”Pesuaineet ja valkaisutuotteet ja muut vaatteiden pesussa käytettävät aineet; puhdistus‑, kiillotus‑, tahranpoisto‑ ja hiontavalmisteet; astioiden pesu-, puhdistus- ja hoitovalmisteet; saippuat”. Nimittäin se, että tabletin keskelle lisätään kunkin kyseessä olevan kuvion kaltainen symmetrinen kuvio, ei muuta merkittävästi tabletin ulkoasua. Tablettien neliönmuotoisen valkoisen muodon ja värillisen kuvion, eli kyseessä olevan neljä, viisi tai kuusi terälehteä sisältävän kukkakuvion, yhdistelmä ei poikkea merkittävästi luonnostaan mieleen tulevasta pesuainetabletista, johon on aseteltu koristeellisella tavalla eri vaikuttavat aineet. Näin ollen kun otetaan huomioon kyseessä olevien tablettien muodon, värien ja kuvion yhdistelmästä syntyvä kokonaisvaikutelma, kyseessä olevan keskivertokuluttajan ei ole mahdollista tunnistaa asianomaisten tuotteiden kaupallista alkuperää, kun hän tekee valintaa ostotilanteessa.

(ks. 78 ja 90 kohta)
217

Tältä osin on riittävää todeta, että riidanalaisen päätöksen 188, 189, 218 ja 219 perustelukappaleesta ilmenee, että komissio on itse katsonut, ettei sillä ollut riittävästi tietoja todetakseen kiistattomasti, että heinäkuusta 2002 alkaen annetut ilmoitukset olivat sellaisia, että ne sitoivat valtion varoja. Vastauksessaan unionin yleisen tuomioistuimen sille käsiteltävässä asiassa esittämään kirjalliseen kysymykseen komissio täsmensi viitatessaan edellä mainittuihin perustelukappaleisiin, että ”ei [ollut] mitään epäilystä siitä, [ettei se ollut] ratkaissut kysymystä siitä, miltä osin näitä ilmoituksia olisi asiaankuuluvan kansallisen oikeuden näkökulmasta pidettävä oikeudellisesti ja taloudellisesti sitovina ja ne voitaisiin näin ollen luokitella sellaisenaan tukitoimenpiteiksi, joihin liittyi valtion varojen sitominen”. Komissio lisäsi, että se pyrki näin korostamaan, että on olemassa ”todellisia riskejä”, että mainittuja ilmoituksia voidaan yhtäältä pitää oikeudellisesti sitovina ja toisaalta niillä voi olla taloudellisia seurauksia, mutta se ei varovaisuussyistä ollut halunnut päätellä pelkästään näiden riskien perusteella, että kyse on valtion varojen sitomisesta.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 13.11.2008 – Italia vastaan komissio

(asia T-224/04)

EMOTR – Tukiosasto – Yhteisörahoituksen ulkopuolelle jätettävät menot – Tomaattien jalostukselle ja oliiviöljyn tuotannolle myönnetyt tuet

1. Maatalous – EMOTR – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen – Menettely (ks. 38 ja 39 kohta)

2. Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset – Oikeudenkäynnin kohteen yksilöinti – Yhteenveto kanteen oikeudellisista perusteista (Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 41 kohta)

3. Maatalous – Yhteinen maatalouspolitiikka – EMOTR:sta maksettava rahoitus – Tukien ja tuotantotukien myöntäminen (EY 10 artikla; neuvoston asetuksen N:o 729/70 8 artiklan 1 kohta ja neuvoston asetuksen N:o 1258/1999 8 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 504/97 15 artiklan 1 kohta) (ks. 51–55 kohta)

4. Maatalous – EMOTR – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen – Yhteisön lainsäädännön soveltamisessa ilmenneistä sääntöjenvastaisuuksista johtuva kieltäytyminen ottaa menoja vastattavaksi (ks. 56–58, 65 ja 98 kohta)

5. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Asetukset – Asetus, jossa säädetään erityisistä valvontatoimenpiteistä (ks. 93 kohta)

Aihe

Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 22.7.2003 tehdyn komission päätöksen 2003/536/EY (EUVL L 184, s. 42) kumoaminen siltä osin kuin siinä on jätetty yhteisörahoituksen ulkopuolelle tietyt Italian tasavallan varainhoitovuosien 1999–2002 osalta suorittamat menot

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
142

Tässä yhteydessä on todettava, että komissio on kanteen kohteena olevassa päätöksessä myöntänyt, että kantajien toimittamat tiedot menivät pitemmälle kuin sellaiset tiedot, joiden esittämistä komissio saattoi vaatia asetuksen N:o 17 11 artiklan nojalla. Komissio on myös myöntänyt, että kantajat olivat toimittaneet uutta näyttöä ja vahvistaneet jo olemassa olevaa näyttöä koko rikkomisen keston eli ajanjakson 1988–2001 osalta. Komissio on erityisesti ottanut huomioon sen, että kantajat olivat auttaneet sitä arvioimaan kartellin laajuutta ajanjaksona 1997–1999. Komissio on kuitenkin todennut, etteivät kantajat olleet ensimmäiset eivätkä pääasialliset yritykset, jotka tarjosivat ratkaisevaa näyttöä vuoden 1988 toukokuusta vuoden 1992 marraskuuhun ulottuvan ajanjakson ja ajanjakson 1997–1999 osalta. Komissio on ottanut huomioon myös sen, että kantajat ryhtyivät tekemään sen kanssa yhteistyötä vasta vastauksena sellaiseen kirjeeseen, joka niille lähetettiin vuoden 2002 heinäkuussa asetuksen N:o 17 11 artiklan nojalla (kanteen kohteena olevan päätöksen 415–417, 419, 420 ja 423 perustelukappale).
48

Lopuksi komission sen argumentin osalta, jonka mukaan EY 230 ja EY 233 artiklassa yhdessä tarkasteltuina sallitaan kanteen nostaminen EY 230 artiklan nojalla ainoastaan siinä tapauksessa, että on toteutettava EY 233 artiklassa määrättyjä täytäntöönpanotoimenpiteitä, on todettava, että tämä tulkinta ei perustu perustamissopimuksen systematiikkaan. EY 233 artiklassa velvoitetaan toimielin tai toimielimet, joista kumottu toimi on peräisin tai joiden toimimatta jättäminen on todettu perustamissopimuksen vastaiseksi, toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet yhteisöjen tuomioistuimen tuomion täytäntöönpanemiseksi. Tällä artiklalla pyritään siis selvästi varmistamaan sellaisten tuomioiden täytäntöönpano, joilla on kumottu toimi EY 230 artiklan perusteella. EY 230 artiklassa ei puolestaan mitenkään sidota sen soveltamista EY 233 artiklan soveltamiseen. Siinä ei aseteta edellytykseksi kanteen nostamiselle sitä, että toimielin, josta riidanalainen toimi on peräisin, voi toteuttaa toimenpiteitä, jos kyseinen toimi kumotaan.
81

Sikäli kuin komissiolla on yksinomainen toimivalta arvioida valtiontuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille, sen on perustamissopimukseen sisältyviin valtiontukea koskevien perustavanlaatuisiin määräyksiin perustuvan menettelyn asianmukaisen kulun turvaamiseksi tutkittava huolellisesti ja puolueettomasti kantelu, jossa on ilmiannettu yhteismarkkinoille soveltumaton valtiontuki (edellä 45 kohdassa mainittu asia Air One v. komissio, tuomion 61 kohta). Tästä seuraa, ettei komissio voi pitkittää määräämättömäksi ajaksi kantelun kohteena olevien valtion toimenpiteiden alustavaa tutkimusta. Kantelun tutkinnan keston kohtuullisuutta on arvioitava tapauskohtaisesti, ja arvioinnissa on otettava huomioon erityisesti asiayhteys, menettelyvaiheet, joita komission on noudatettava sekä asian vaikeusaste (edellä 81 kohdassa mainittu asia Gestevisión Telecinco v. komissio, tuomion 72–75 kohta).
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 18.4.2007 – House of Donuts vastaan SMHV – Panrico (House of donuts)

(yhdistetyt asiat T-333/04 ja T-334/04)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemukset kuviomerkkien House of donuts rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkeiksi – Aikaisemmat kansalliset sanamerkit DONUT ja kuviomerkit donuts – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 57–59 kohta)

Aihe

Kaksi kannetta, jotka on nostettu SMHV:n neljännen valituslautakunnan 12.5.2004 tekemistä päätöksistä (asiat R 1034/2001-4 ja R 1036/2001-4), jotka koskivat Panrico, SA:n ja House of Donuts Internationalin välisiä väitemenettelyjä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: House of Donuts International Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki House of donuts luokkiin 30, 32 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten – hakemus nro 474486 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Panrico, SA Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Espanjalaiset sana- ja kuviomerkit DONUT ja donuts luokkiin 30, 32 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten Väiteosaston ratkaisu: Rekisteröinnin epääminen Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.