Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Asetukset – Perusasetukset ja täytäntöönpanoasetukset – Neuvoston itselleen varaama täytäntöönpanovalta – Edellytykset – Erityiset ja perustellut tapaukset – Täytäntöönpanotoimet, jotka koskevat ulkorajojen ylittämistä ja viisumeja koskeville säännöille vahvistettuja yksityiskohtaisia soveltamisohjeita

(EY 202 artikla ja EY 253 artikla; neuvoston asetus N:o 789/2001; neuvoston asetus N:o 790/2001; neuvoston päätöksen N:o 1999/468 1 artiklan ensimmäinen alakohta)

2. Euroopan unioni – Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus – Ulkorajojen ylittäminen ja viisumit – Neuvoston perustaman menettelyn, jossa jäsenvaltiot voivat tehdä muutoksia yksityiskohtaisiin soveltamisohjeisiin, hyväksyttävyys

(Neuvoston asetuksen N:o 789/2001 2 artikla; neuvoston asetuksen N:o 790/2001 2 artikla)

Tiivistelmä

1. EY 202 artiklan ja menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä tehdyn päätöksen 1999/468 (toinen komitologiapäätös) 1 artiklan ensimmäisen alakohdan mukaan silloin, kun on toteutettava yhteisön tasolla perussäädöstä koskevia täytäntöönpanotoimia, tämän toimivallan käyttäminen kuuluu normaalisti komissiolle. Neuvoston on perusteltava täytäntöönpantavan tai muutettavan perussäädöksen luonteen ja sisällön perusteella asianmukaisesti kaikki poikkeukset tästä säännöstä.

Tämän osalta täytäntöönpanovallan varaamisesta neuvostolle viisumihakemusten käsittelyä ja rajatarkastusten ja -valvonnan toteuttamista koskevien tiettyjen yksityiskohtaisten määräysten ja käytännön menettelytapojen osalta annettujen asetusten N:o 789/2001 ja N:o 790/2001 perusteluosassa neuvosto on nimenomaisesti viitannut jäsenvaltioiden korostettuun asemaan viisumiasioiden ja rajavalvonnan alalla sekä näiden alojen arkaluonteisuuteen erityisesti poliittisissa suhteissa kolmansiin maihin. Se on näin ollen voinut kohtuullisesti katsoa, että kyseessä oli erityistapaus, ja se on asianmukaisesti perustellut EY 253 artiklan mukaisesti päätöksen varata itselleen tilapäisesti toimivallan panna täytäntöön joukon määräyksiä, jotka on tyhjentävästi lueteltu yhteisessä konsuliohjeistossa ja yhteisessä käsikirjassa, joissa vahvistetaan yksityiskohtaiset soveltamisohjeet ulkorajojen ylittämistä ja viisumeja koskeville säännöille, jotka sisältyvät Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehtyyn yleissopimukseen.

Kun niitä tarkastellaan niitä koskevassa asiayhteydessä, tällaisista toteamuksista, vaikka ne ovatkin yleisluonteisia ja suppeita, käyvät selvästi ilmi ne seikat, joilla täytäntöönpanovallan varaamista neuvostolle on perusteltu, ja yhteisöjen tuomioistuin voi niiden perusteella harjoittaa tuomioistuinvalvontaa.

(ks. 49–53 ja 59 kohta)

2. Täytäntöönpanovallan varaamisesta neuvostolle viisumihakemusten käsittelyä ja rajatarkastusten ja -valvonnan toteuttamista koskevien tiettyjen yksityiskohtaisten määräysten ja käytännön menettelytapojen osalta annettujen asetusten N:o 789/2001 ja N:o 790/2001 2 artiklasta käy ilmi, että kukin jäsenvaltio voi itse muuttaa, toisinaan yhdessä muiden jäsenvaltioiden kanssa, tiettyjen määräysten tai menettelytapojen sisältöä. Näiden säädösten, jotka on annettu ajankohtana, jolloin kyseinen ala kuului hallitustenvälisen yhteistyön piiriin, sisällyttäminen Euroopan unionin piiriin Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta lukien ei sellaisenaan saanut aikaan sitä, että jäsenvaltioilta olisi saman tien viety toimivalta, joka niillä oli kyseisten toimien osalta voidakseen taata niiden asianmukaisen soveltamisen.

Tässä erityisessä ja tilapäisessä asiayhteydessä, odotettaessa Schengenin säännöstön mukanaan tuomaa kehitystä Euroopan unionin oikeudellisiin ja institutionaalisiin puitteisiin, neuvostoa ei voida moittia siitä, että se on perustanut menettelyn, jossa jäsenvaltiot voivat tehdä muutoksia, joita niillä on valta tehdä yksin tai yhdessä muiden jäsenvaltioiden kanssa tiettyihin näistä määräyksistä, joiden sisältö riippuu pelkästään tiedoista, joita vain jäsenvaltioilla on hallussaan, koska ei ole näytetty, että olisi ollut aihetta noudattaa yhtenäistä ajantasaistamismenettelyä tehokkaan tai asianmukaisen soveltamisen takaamiseksi.

(ks. 65 ja 69–71 kohta)