ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 312/4

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 13.5.2019 — Benedetti Pietro e Angelo S.S. ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

(asia C-377/19)

(2019/C 312/05)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Benedetti Pietro e Angelo S.S., Capparotto Giampaolo e Lorenzino S.S., Gonzo Dino S.S., Soc. Agr. Semplice F.Lli Isolan, Mantovani Giuseppe e Giorgio S.S., Azienda Agricola Padovani Luigi, Az. Agr. La Pila di Mastrotto Piergiorgio e C. S.S. ja Azienda Agricola Mastrotto Giuseppe

Vastapuoli: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko asetuksen (EY) N:o 595/2004 (1) 16 artikla kuvatun kaltaisessa tilanteessa esteenä asetuksen 49/2003 9 §:n, luettuna yhdessä 24.6.2004 annetun asetuksen 157 2 §:n 3 momentin kanssa, kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan etuoikeutettu luokka, jolle aiheetta peritty maksu palautetaan, määräytyy sen perusteella, onko ostaja maksanut kuukausittain maksut asianmukaisesti?

(1) Maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1788/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 30.3.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 595/2004 (EUVL 2004, L 94, s. 22).
C 288/24

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kammergericht Berlin (Saksa) on esittänyt 23.5.2019 — Asia, joka koskee luovuttamista, jonka kohteena on BY

(asia C-398/19)

(2019/C 288/31)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Kammergericht Berlin

Pääasian asianosainen

BY

Muu osapuoli: Generalstaatsanwaltschaft Berlin

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Sovelletaanko unionin tuomioistuimen asiassa Petruhhin (C-182/15) (1)6.9.2016 antamassa tuomiossa vahvistettuja periaatteita, jotka koskevat SEUT 18 ja 21 artiklan tulkintaa siinä tapauksessa, että kolmas valtio esittää unionin kansalaista koskevan luovuttamispyynnön, myös silloin, kun asianomainen henkilö on siirtänyt elinetujensa keskuksen jäsenvaltioon, jolle luovuttamispyyntö on esitetty, sellaisena ajankohtana, jona hän ei vielä ollut unionin kansalainen?

2) Onko unionin tuomioistuimen asiassa Petruhhin (C-182/15) 6.9.2016 antaman tuomion perusteella kotijäsenvaltiolla, jolle on annettu tieto luovuttamispyynnöstä, velvollisuus pyytää luovuttamispyynnön esittänyttä kolmatta valtiota toimittamaan asiakirjat syytemenettelyn jatkamista koskevan päätöksen tekemiseksi?

3) Onko unionin tuomioistuimen asiassa Petruhhin (C-182/15) 6.9.2016 antaman tuomion perusteella jäsenvaltiolla, jolle kolmas valtio on esittänyt unionin kansalaista koskevan luovuttamispyynnön, velvollisuus kieltäytyä luovuttamisesta ja jatkaa syytemenettelyä itse, mikäli se on mahdollista kyseisen valtion kansallisen lainsäädännön mukaan?

(1) EU:C:2016:630.
C 288/37

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 26.6.2019 — Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier v. Société Fromagère du Livradois SAS

(asia C-490/19)

(2019/C 288/44)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier

Vastaaja: Société Fromagère du Livradois SAS

Ennakkoratkaisukysymys

Onko 20.3.2006 annetun neuvoston asetuksen N:o 510/2006 (1) 13 artiklan 1 kohtaa ja 21.11.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1151/2012 (2) 13 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että niissä kielletään ainoastaan se, että jokin kolmas osapuoli käyttää rekisteröityä nimeä, vai onko niitä tulkittava siten, että niissä kielletään alkuperänimityksellä suojatun tuotteen esillepano, erityisesti sille ominaisen muodon tai ulkonäön jäljitteleminen siten, että se on omiaan johtamaan kuluttajaa harhaan tuotteen todellisen alkuperän suhteen, vaikka rekisteröityä nimeä ei käytetäkään?

(1) Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 20.3.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 510/2006 (EUVL 2006, L 93, s. 12).

(2) Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21.11.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1151/2012 (EUVL 2012, L 343, s. 1).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 24.5.2019 — Société Générale SAv. Ministre de l’Action et des Comptes publics

(asia C-403/19)

(2019/C 270/25)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Société Générale SA

Vastapuoli: Ministre de l’Action et des Comptes publics

Ennakkoratkaisukysymys

Jos — kun otetaan huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 56 artikla, josta on tullut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 63 artikla — tämän päätöksen 5 kohdassa esiin tuotujen sääntöjen soveltaminen sellaisten osinkojen kaksinkertaisen verotuksen kompensoimiseksi, jotka maksetaan yhtiölle, jonka on asuinjäsenvaltiossaan suoritettava yhteisöveroa, ja joiden maksaja on toisessa valtiossa asuva yhtiö ja joista kannetaan lähdevero sen perusteella, että jälkimmäinen valtio käyttää verotusvaltaansa, on omiaan pysyttämään haitan, joka kohdistuu ulkomaisten yhtiöiden arvopapereita koskeviin liiketoimiin, joita toteuttavat yhtiöt ovat yhteisöverovelvollisia ensin mainitussa valtiossa, merkitseekö tämä, että kun kaksinkertaisen verotuksen kompensointi on valittu, ensin mainitun valtion on mentävä pidemmälle kuin vain luovuttava verotuloista, jotka se saisi kantamalla kyseisistä osingoista yhteisöveroa?
1)

Onko kansallisella tuomioistuimella velvollisuus määrätä tuensaaja maksamaan korkoa sääntöjenvastaisuuden ajalta (vrt. tuomio CELF) (1) myös käsiteltävän asian kaltaisessa tilanteessa, jossa sääntöjen vastainen valtiontuki on ollut korvausta julkisen palvelun suorittamisesta, tuen on jälkikäteen todettu olevan SEUT 106 artiklan 2 kohdan mukaista sisämarkkinoille soveltumatonta tukea ja tuki on hyväksytty koko julkisen palvelun toiminnan kokonaistalouden, mukaan lukien sen pääomittaminen, arvioinnin perusteella?
C 255/25

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka International Protection Appeals Tribunal (Irlanti) on esittänyt 16.5.2019 — R.A.T. ja D.S. v. Minister for Justice and Equality

(asia C-385/19)

(2019/C 255/33)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

International Protection Appeals Tribunal

Pääasian asianosaiset

Valittajat: R.A.T. ja D.S.

Vastapuoli: Minister for Justice and Equality

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko olemassa erillisiä direktiivin 2013/33/EU (1) 15 artiklassa tarkoitettujen ”hakijoiden” ryhmiä?

2) Millainen käyttäytyminen on direktiivin 2013/33/EU 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu viive, joka johtuu hakijasta?

(1) Kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vaatimuksista 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/33/EU (EUVL 2013 L 180, s. 96).
—

Unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-837/16, Ruotsin kuningaskunta v. Euroopan komissio, 7.3.2019 antama tuomio on kumottava, ensimmäisessä oikeusasteessa nostettu kanne on hylättävä ja Ruotsin kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, tai vaihtoehtoisesti
C 238/6

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia n.o 7 de Orense (Espanja) on esittänyt 29.3.2019 — UP v. Banco Pastor S.A.U.

(asia C-268/19)

(2019/C 238/08)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de Primera Instancia n.o 7 de Orense

Pääasian asianosaiset

Kantaja: UP

Vastaaja: Banco Pastor S.A.U.

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko direktiivin 93/13 (1) 6 artiklan 1 kohdassa vahvistetun sitomattomuuden vaikutusta tulkittava siten, että se estää kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan välillä kohtuuttoman ehdon muuttamisesta tehdyn sopimuksen pätevyyden, jos a) kohtuutonta ehtoa ei ollut sopimusta tehtäessä vielä todettu pätemättömäksi, sitä ei ollut myöskään todettu vaikutuksettomaksi eikä kuluttajalle ollut ilmoitettu, että se saatettaisiin mahdollisesti myöhemmin todeta kohtuuttomaksi, ja jos b) kyseinen muutettu sopimus ei ole sovinnon luonteinen? Onko kyseisen sopimuksen pätevyyden kannalta tällaisessa tilanteessa merkitystä sillä, että kuluttaja on neuvotellut muutoksen sisällöstä?

2) Onko direktiivin 93/13 3 artiklan 1 ja 4 kohtaa tulkittava siten, että jotta kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan välisellä sopimuksella vahvistettua ehtoa, jolla muutetaan aikaisempaa kohtuutonta ehtoa, voidaan pitää avoimena, edellytetään, että kuluttajalle on ilmoitettu muutettua sopimusta tehtäessä alkuperäisen ehdon kohtuuttomuudesta tai tilanteen mukaan siitä mahdollisuudesta, että se todetaan kohtuuttomaksi? Merkitseekö tässä yhteydessä se, että uudesta ehdosta on neuvoteltu erikseen, joka tapauksessa sitä, että sen kohtuuttomuutta ei voida valvoa?

(1) Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL 1993, L 95, s. 29).
—

ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt vaatimukset on hyväksyttävä ja asia on ratkaistava lopullisesti, toissijaisesti asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen
2)

Mikäli todetaan, että direktiivin 2000/78/EY 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettua välitöntä, uskontoon perustuvaa (1 artikla) ja perusoikeuskirjassa tarkoitettua syrjintää on tapahtunut, unionin tuomioistuimelta kysytään, mitä keinoja ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin voi käyttää poistaakseen tällaisen syrjinnän seuraukset, kun otetaan huomioon, että laissa 107/15 tarkoitettu erityissuunnitelma, jonka johdosta opettajien työsuhteet on vakinaistettu ja heidän kanssaan on siten tehty toistaiseksi voimassa oleva työsopimus, koski kaikkia muita kuin katolisen uskonnon opettajia, ja onko ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen näin ollen vahvistettava toistaiseksi voimassa oleva työsuhde vastaajana olevaan hallintoviranomaiseen?
8)

Voidaanko katsoa, että sellaisessa tilanteessa, josta on kyse pääasiassa, on rikottu direktiivin 2014/17/EU 13, 14 ja 16 artiklaa, kun otetaan huomioon se, että riidanalaiset luottosopimukset ovat vakiosopimuksia, jotka on laadittu vastaajan etukäteen muotoilemille lomakkeille, jotka on painettu saksan kielellä ja joita ei kokonaisuudessaan ole käännetty kantajien äidinkielelle, ja se, että sopimuksen tekemistä on edeltänyt mainostaminen, josta on huolehtinut vastaajan (yhtiön) Kroatiassa toimivien sellaisten edustajien verkosto, joilta on vastaajan tavoin puuttunut Kroatian lainsäädännössä edellytetty Kroatian keskuspankin lupa luotonantoon tai valtiovarainministeriön lupa luottojen myöntämiseen kuluttajille Kroatian alueella?
1)

Onko 22.12.2005 annetun Sisilian alueellisen lain nro [19] 25 §:n 16 momentti (”Niiden tavoitteiden saavuttamiseksi, joista on säädetty 5.6.1989 annetun alueellisen lain nro 12 1 §:ssä, ja 23.12.2000 annetun alueellisen lain nro 32 134 §:n mukaisesti hyväksytään 20 000 000 euron menoerä, josta Sisilian AUSL maksaa asianmukaiset määrät infektio- ja tartuntatautien vuoksi vuosien 2000 ja 2006 välisenä aikana teurastettujen eläinten omistajille ja samojen vuosien ajalta itsenäisinä elinkeinonharjoittajina toimiville eläinlääkäreille, jotka ovat suorittaneet hoitotoimia. Tässä momentissa tarkoitettuja päämääriä varten tilikaudelle 2015 on hyväksytty 10 000 000 euron menoerä (alamomentti 10.3.1.3.2, luku 417702). Seuraavien tilikausien osalta noudatetaan 27.4.1999 annetun alueellisen lain (sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna ja täydennettynä) nro 10 3 §:n 2 momentin i kohtaa”) EY 87 ja 88 artiklan (nykyiset SEUT 107 ja 108 artikla) sekä Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 1.2.2000 julkaistun, maatalousalan valtiontuesta annetuista yhteisön suuntaviivoista annetun komission tiedonannon 2000/C 28/02 perusteella valtion myöntämää tukea, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa?
1)

Tilanteessa, jossa rikoksen uhreille maksettavista korvauksista 29.4.2004 annettua neuvoston direktiiviä 2004/80/EY ei ole pantu kansallisesti täytäntöön määräajassa (ja/tai se on pantu täytäntöön puutteellisesti) ja jossa kyseisellä direktiivillä ei ole välittömiä oikeusvaikutuksia (non self-executing) siltä osin kuin kyse on siinä säädetyn väkivaltarikosten uhreja koskevan korvausjärjestelmän perustamisesta ja jossa syntyy rajatylittävissä tilanteissa oleville henkilöille, joita direktiivi yksinomaan koskee, oikeus saada jäsenvaltiolta vahingonkorvausta unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä (mm. tuomioissa Francovich ja Brasserie du Pêcheur ja Factortame III) vahvistettujen periaatteiden nojalla, velvoittaako [Euroopan unionin] oikeus katsomaan, että vastaava jäsenvaltion vastuu vallitsee myös suhteessa muihin kuin rajatylittävissä tilanteissa oleviin henkilöihin (toisin sanoen jäsenvaltiossa asuviin henkilöihin), jotka eivät olisi olleet direktiivin täytäntöönpanosta johtuvien etujen suoria saajia mutta joiden olisi — samaten [Euroopan unionin] oikeuteen kuuluvan yhdenvertaisuusperiaatteen tai syrjintäkiellon periaatteen loukkaamisen välttämiseksi — pitänyt ja ollut mahdollista hyötyä direktiivistä (eli edellä mainitusta korvausjärjestelmästä) sen tehokkaan vaikutuksen takaamiseksi, jos direktiivi olisi pantu täytäntöön oikea-aikaisesti ja täydellisesti? Siinä tapauksessa, että edellä esitettyyn kysymykseen vastataan myöntävästi:
1.

Ensimmäinen valitusperuste, jossa valittaja väittää unionin yleisen tuomioistuimen tehneen seuraavat virheet: i. unionin oikeuden yleisen edun mukaisten sääntöjen rikkominen, erityisesti kun on kyse seitsemännen tutkimuksen puiteohjelmaa koskevista säännöistä, kyseiseen ohjelmaan sovellettavista säännöistä (esimerkiksi asetus [EY] N:o 1906/2006) ja varainhoitoasetuksesta (jäljempänä asetukset) ii. tulkintaa koskevien sääntöjen rikkominen ja avustussopimuksen nro 211166 (jäljempänä avustussopimus) tulkinta tavalla, joka on virheellinen ja jota ei voida hyväksyä ja joka lisäksi on lainvastainen, koska se on ristiriidassa edellä mainittujen asetusten kanssa iii. toissijaisesti avustussopimuksen merkityksellisten säännösten ilmeisen merkityssisällön vääristäminen ja tämän seurauksena esitetyn todistusaineiston huomioon ottaminen vääristyneellä tavalla iv. perustelujen puuttuminen 1) siltä osin, minkä vuoksi valvonta ei ollut etätyön osalta tarpeellista tai 2) siltä osin, minkä vuoksi kaikentyyppisen etätyön katsotaan automaattisesti vastaavan valvontaa koskevia vaatimuksia ilman, että tarvitaan täydentäviä toimenpiteitä (olettaen, että unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi, että valvontaa edellytettiin myös etätyön osalta).
2)

Onko direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että siinä annetaan yleistä järjestystä koskeva prosessuaalinen oikeussääntö, jolla kansalliset tuomioistuimet velvoitetaan olemaan antamatta maksamismääräystä, jos maksamismääräysen antamista koskevan vaatimuksen tutkivassa tuomioistuimessa osoitetaan asiakirjatodisteilla, että luottoon sovelletaan sellaisia yleisiä sopimusehtoja, jotka on jo todettu kohtuttomuuden perusteella mitättömiksi lainvoimaisilla tuomioilla, jotka liittyvät kuluttajayhdistysten elinkeinonharjoittajia vastaan nostamiin kieltokanteisiin, ja jotka luetellaan ministerin päätöksessä Z1-798/25-06-2008 (FEK B 1353/11-07-2008), johon sisältyy kansallinen luettelo kohtuuttomista sopimusehdoista (sellaisena kuin se on muutettuna ja täydennettynä ministerin päätöksellä Z1-21/17-01-2011 ja ylimmän hallintotuomioistuimen (Symvoulio tis Epikrateias) tuomiolla nro 1210/2010 lainmukaiseksi toteamana otettuaan ensin asianmukaisesti huomioon yhtäältä ylimmän tuomioistuimen (Areios Pagos) tuomiot nro 1219/2001 ja nro 430/2005, Ateenan ylioikeuden (Efeteio Athinon) tuomiot nro 5253/2003 ja nro 6291/2000, Ateenan alioikeuden monijäsenisen kokoonpanon (Polymeles Protodikeio Athinon) lainvoimaiset tuomiot nro 1119/2002 ja nro 1208/1998 sekä saman Ateenan alioikeuden monijäsenisen kokoonpanon (Polymeles Protodikeio Athinon) tuomion 961/2007 siltä osin kuin se on lainvoimainen, ja toisaalta sen, että kyseisten tuomioiden oikeusvoimavaikutukseen liittyy huomattava markkinoiden toimivuutta ja kuluttajansuojaa koskeva yleinen etu (lain 2251/1994 10 §:n 2 momentti); kyseisellä ministerin päätöksellä säädettiin ”kielto sisällyttää luottolaitoksen ja kuluttajan välisiin sopimuksiin sellaisia yleisiä sopimusehtoja, jotka on kuluttajayhdistysten nostamien kieltokanteiden seurauksena todettu kohtuuttomiksi lainvoimaisilla tuomiolla”, ja siinä luetellaan kuluttajayhdistysten elinkeinonharjoittajan asemassa olevia pankkeja vastaan nostamien ryhmäkanteiden seurauksena kohtuuttomuuden vuoksi mitättömäksi todetut kuluttajasopimusten ehdot), kun otetaan huomioon, että Kreikassa maksamismääräysten antamista koskeva toimivalta kuuluu tuomioistuimille — täsmällisemmin rauhantuomioistuimille (Eirinodikeia) ja alioikeuksille (Protodikeia) — ja että maksamismääräys on välitön täytäntöönpanoperuste ja elinkeinonharjoittaja voi sen perusteella kolmen (3) päivän kuluttua saattaa vireille pakkotäytäntöönpanomenettelyn, jota ei voida keskeyttää?
C 164/19

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Mercantil n.o 9 de Barcelona (Espanja) on esittänyt 6.2.2019 — SL v. Vueling Airlines SA

(asia C-86/19)

(2019/C 164/21)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de lo Mercantil n.o 9 de Barcelona

Pääasian asianosaiset

Kantaja: SL

Vastaaja: Vueling Airlines SA

Ennakkoratkaisukysymys

Jos matkatavaroiden katoaminen on näytetty toteen, onko lentoyhtiö aina ja joka tapauksessa velvollinen maksamaan matkustajalle korvausvastuun ylärajan mukaisen vahingonkorvauksen eli 1 131 erityisnosto-oikeutta, koska kyse on vakavimmasta 28.5.1999 tehdyn Montrealin yleissopimuksen 17 artiklan 2 kappaleessa ja 22 artiklan 2 kappaleessa mainitusta vahinkotapahtumasta, vai voiko tuomioistuin kohtuullistaa korvausvastuun ylärajan mukaista korvausta asian olosuhteiden perusteella myös silloin, [– –] kun kyse on matkatavaroiden katoamisesta, niin että 1 131 erityisnosto-oikeutta voidaan myöntää vain, jos matkustaja osoittaa jollakin lainmukaisella todistuskeinolla, että kirjattuihin matkatavaroihin sisältyneiden henkilökohtaisten esineiden ja tavaroiden arvo ja niiden tilalle hankittujen tuotteiden arvo ylittävät tämän ylärajan, tai jos matkustaja näiden tietojen puuttuessa ilmoittaa matkatavaroiden katoamisesta seuranneista haitoista aiheutuneen aineettoman vahingon arvioimiseksi muita tietoja, kuten matkatavaroiden kilomäärän tai tiedon siitä, katosivatko matkatavarat meno- vai paluumatkalla?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 26.2.2019 — Pfizer Consumer Healthcare Ltd v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(asia C-182/19)

(2019/C 172/21)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Pfizer Consumer Healthcare Ltd

Vastaaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Ennakkoratkaisukysymys

Onko tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 8.7.2016 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/1140 (1) pätemätön siltä osin kuin siinä luokitellaan nimikkeeseen 3824, erityisesti alanimikkeeseen 38249096, tuotteet, jotka

i) koostuvat kääreenomaisesta materiaalista, joka sisältää ”lämpökennoja” kemikaalit mukaan lukien

ii) toimivat samalla tavalla kuin haude mutta joilla on muita etuja

iii) lievittävät eksotermisen kemiallisen reaktion avulla kipuja, vähentävät jäykkyyttä ja edesauttavat kudosten paranemista (kuten lukuisilla kliinisillä testeillä on vahvistettu)

iv) ovat vähittäismyyntipakkauksissa

v) on nimenomaisesti saatettu markkinoille lääkinnällisiin tarkoituksiin tarkoitettuina ja iii kohdassa yksilöityjä vaikutuksia aikaansaavina, sellaisten kemikaalien perusteella, jotka muodostavat niiden olennaisen luonteen antavan aineen tai ainesosan, eikä siinä luokitella näitä tavaroita nimikkeeseen 3005 (kulloisenkin nimikkeen, jakson ja ryhmän huomautusten ja selitysten sanamuodon perusteella 1 yleisen tulkintasäännön mukaisesti, missä yhteydessä 3 yleisen tulkintasäännön a alakohdassa edellytetään sitä, että on sovellettava nimikettä, jonka tavarankuvaus on yksityiskohtaisin)?

(1) EUVL 2016, L 189, s. 1.
1)

Onko direktiivin 98/34/EY (1) (1 artiklan 2 alakohta), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/48/EY, (2) ja direktiivin 2000/31/EY (3) [2 artiklan a alakohta] nojalla säännöksiä, joiden mukaan tietoyhteiskunnan palveluilla tarkoitetaan ”kaikkia etäpalveluina sähköisessä muodossa palvelun vastaanottajan henkilökohtaisesta pyynnöstä toimitettavia palveluja, joista — – maksetaan korvaus”, tulkittava siten, että Star Taxi App SRL:n harjoittaman toiminnan (toisin sanoen palvelun, joka saattaa taksien asiakkaat ja taksinkuljettajan suoraan yhteyteen sähköisen sovelluksen avulla) kaltaista toimintaa on pidettävä nimenomaan tietoyhteiskunnan ja yhteistyötalouden palveluna (kun otetaan huomioon, ettei Star Taxi App SRL täytä kuljetusalan toimijan edellytyksiä, jotka unionin tuomioistuin totesi Uberia koskevan tuomion C 434/15 39 kohdassa)?
1)

Ovatko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) säännökset, erityisesti direktiivin johdanto-osan 12, 21 ja 23 perustelukappale sekä 6 artiklan 1 kohta, 7 artiklan 2 kohta ja 8 artikla esteenä kansallisten tuomioistuinten soveltamalle tulkinnalle, jonka mukaan kuluttaja ei voi vedota täytäntöönpanon vastustuksen — joka on kansallisessa oikeudessa erityinen vaatimus, joka voidaan esittää tietyssä määräajassa ja tietyin rajoituksin — yhteydessä elinkeinonharjoittajan kanssa tehdyn luottosopimuksen — joka on lain mukaan täytäntöönpanoperuste ja jonka perusteella pakkotäytäntöönpano on aloitettu kuluttajaa vastaan — ehtojen kohtuuttomuuteen sen jälkeen kun pakkotäytäntöönpano on aloitettu vastustamisilmoituksen esittäjää vastaan, koska tällaista oikeussuojakeinoa ei voida hyväksyä kansallisen lainsäädännön perusteella, jossa säädetään yleisestä kanteesta, joka ei voi vanhentua ja jolla kuluttaja voi milloin tahansa vaatia ehtojen toteamista kohtuuttomiksi ja niiden tekemistä vaikutuksettomiksi, ilman että päätöksellä, joka tehdään tällaisen menettelyn yhteydessä, olisi välittömiä vaikutuksia pakkotäytäntöönpanomenettelyyn, jolloin on olemassa se vaara, että pakkotäytäntöönpano saatetaan päätökseen ennen kuin yleisellä kanteella vireille pannussa oikeudenkäynnissä annetaan ratkaisu?
—

valtiontuesta SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN) 23.7.2014 annetun komission päätöksen (EU) 2015/1226 (1) 1 artiklan 2 kohta, 2 artiklan 4 kohta sekä 3, 4 ja 5 artikla on kumottava tai vaihtoehtoisesti asia on palautettava unionin yleiselle tuomioistuimelle uudelleen käsittelyä varten, ja joka tapauksessa
—

Servierin esittämä, kyseisen päätöksen kumoamista koskeva kumoamiskanne on ratkaistava lopullisesti ja Servierin esittämä vaatimus, jonka mukaan mainitun päätöksen 4 artikla, 7 artiklan 4 kohdan b alakohta, 6 artikla ja 7 artikla on kumottava, on hylättävä, ja komission vaatimus, jonka mukaan unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyn kannekirjelmän liitteet A 286 ja A 287 sekä siinä esitetyn vastauksen liite C 29 on jätettävä tutkimatta, on hyväksyttävä (tuomion 1461–1463 kohta);
Valitus, jonka Haskovo Chamber of Commerce and Industry on tehnyt 19.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-122/17, Devin v. EUIPO, 25.10.2018 antamasta tuomiosta

(asia C-800/18 P)

(2019/C 295/03)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Haskovo Chamber of Commerce and Industry (edustajat: I. Pakidanska ja D. Dimitrova, advokati)

Muut osapuolet: Devin AD ja Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Unionin tuomioistuin (yhdeksäs jaosto) on 11.7.2019 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja koska se on osittain selvästi perusteeton, ja määrännyt Haskovo Chamber of Commerce and Industryn vastaamaan omistaoikeudenkäyntikuluistaan.