Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Palvelujen suoritus – Verotuksellisen liittymäkohdan määrittäminen – Messu- tai näyttelyosaston suunnittelu, käyttöön antaminen määräajaksi ja mahdollisesti kuljetus ja pystytys

(Neuvoston direktiivin 2006/112 52 artiklan a alakohta ja 56 artiklan 1 kohdan b ja g alakohta)

Tiivistelmä

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annettua direktiiviä 2006/112 on tulkittava siten, että palvelu, jossa on kyse messu- tai näyttelyosaston suunnittelusta ja antamisesta määräajaksi tavaroitaan ja palvelujaan messutapahtumissa ja näyttelyissä esittelevien asiakkaiden käyttöön sekä tarvittaessa osaston kuljetuksesta ja pystytyksestä, voi kuulua

– direktiivin 56 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan, kun osasto suunnitellaan mainos‑ ja ilmoitustarkoituksiin tai sitä käytetään niihin

– direktiivin 52 artiklan a alakohdan soveltamisalaan, kun osasto suunnitellaan ja annetaan käyttöön kulttuuri-, taide-, urheilu-, tiede-, koulutus- ja viihdeaiheista tai vastaavanaiheista tiettyä messutapahtumaa tai näyttelyä varten tai kun se vastaa mallia, jonka muodon, koon, rakenteen tai ulkoasun tietyn messutapahtuman tai näyttelyn järjestäjä on määritellyt

– direktiivin 56 artiklan 1 kohdan g alakohdan soveltamisalaan, kun tämän saman osaston rakenteiden käyttöön antaminen määräajaksi korvausta vastaan on mainitun palvelun ratkaiseva tekijä.

Jotta palvelu katsotaan mainitun 56 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuksi mainos‑ ja ilmoituspalveluksi, on riittävää, että mainittua osastoa käytetään sellaisen viestin välittämiseen, jolla pyritään tiedottamaan yleisölle palvelun hankkijan tarjoaman tavaran tai palvelun olemassaolosta tai ominaisuuksista sen myynnin lisäämiseksi, tai jos osasto liittyy erottamattomasti mainoskampanjaan ja auttaa mainosviestin välittämisessä. Näin on etenkin silloin, kun mainittu osasto on väline sellaisen viestin välittämiseen, jolla tiedotetaan yleisölle tuotteiden olemassaolosta tai ominaisuuksista, tai kun sitä käytetään mainostilaisuuksien järjestämiseen.

Sen sijaan silloin, jos kyseinen osasto ei täytä näitä edellytyksiä, on niin, että jotta mainittu palvelu voidaan katsoa direktiivin 2006/112 52 artiklan a alakohdassa tarkoitetuksi liitännäispalveluksi, on merkityksellistä, että osasto toimitetaan sellaista messutapahtumaa tai näyttelyä varten, joka pidetään määrätyissä tiloissa, järjestetäänpä se kerran tai toistuvasti. Koska tässä säännöksessä nimittäin vaaditaan arvonlisäveron kantamista siinä paikassa, jossa palvelu tosiasiassa suoritetaan, sen soveltaminen sellaisen osaston toimittamiseen, jota käytetään useilla messuilla tai useissa näyttelyissä, joita järjestetään useissa jäsenvaltioissa, saattaisi olla hyvin monimutkaista, ja sillä siis kyseenalaistettaisiin mainitun veron luotettava ja asianmukainen kanto.

Siinä tapauksessa, ettei kyseinen palvelu kuuluisi 56 artiklan 1 kohdan b alakohdan eikä 52 artiklan a alakohdan soveltamisalaan, se voidaan katsoa 56 artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitetuksi irtaimen aineellisen omaisuuden vuokraukseksi mainituilla edellytyksillä ja erityisesti silloin, kun kyseistä osastoa käytetään useammilla messuilla tai useammissa näyttelyissä, joita järjestetään eri jäsenvaltioissa.

Kansallisten tuomioistuimien, jotka yksin ovat toimivaltaisia arvioimaan tosiseikkoja, tehtävänä on määrittää ottamalla huomioon kunkin yksittäistapauksen olosuhteet kyseisen palvelun olennaiset ominaispiirteet sen luokittelemiseksi direktiiviin 2006/112 mukaan.

(ks. 18, 20, 21, 26, 27, 32 ja 33 kohta sekä tuomiolauselma)