Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Sääntöjenvastaisen tuen takaisinperintävelvollisuuden noudattamatta jättäminen – Puolustautumisperusteet – Täytäntöönpanon täydellinen mahdottomuus

(EY 10 artikla, EY 88 artiklan 2 kohta ja EY 249 artikla)

2. Valtiontuki – Sääntöjenvastaisen tuen takaisin periminen – Kansallisen oikeuden soveltaminen – Lykkäävien väliaikaismääräysten antamisen hyväksyttävyys – Edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 659/1999 14 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

1. Jäsenvaltion, jolle päätös, jossa se velvoitetaan perimään sääntöjenvastaiset tuet takaisin, on osoitettu, on EY 249 artiklan mukaisesti toteutettava kaikki asianmukaiset toimenpiteet kyseisen päätöksen täytäntöönpanon varmistamiseksi. Jäsenvaltion on saatava erääntyneet summat perityiksi tehokkaasti takaisin. Asetettujen määräaikojen jälkeen tapahtunut takaisinperintä ja lainsäädäntötoimet, joilla pyritään takaamaan se, että kansalliset tuomioistuimet panisivat täytäntöön komission päätöksen, jolla jäsenvaltio on velvoitettu perimään takaisin sääntöjenvastainen tuki, ja jotka on toteutettu liian myöhään tai jotka osoittautuvat tehottomiksi, eivät ole perussopimuksessa asetettujen edellytysten mukaisia.

Jäsenvaltio, joka ei asetetuissa määräajoissa toteuta kaikkia tarvittavia toimenpiteitä poistaakseen tällä päätöksellä sääntöjenvastaiseksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomaksi julistetun tukijärjestelmän ja periäkseen takaisin kyseisen järjestelmän perusteella myönnetyn tuen sen saajilta, ei ole noudattanut kyseisen päätöksen mukaisia velvoitteitaan.

Ainoa peruste, johon jäsenvaltio voi puolustuksekseen vedota komission EY 88 artiklan 2 kohdan nojalla nostamaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa kannetta vastaan, on täydellinen mahdottomuus panna päätös asianmukaisesti täytäntöön.

Täytäntöönpanon täydellistä mahdottomuutta koskeva edellytys ei täyty silloin, jos vastaajana oleva jäsenvaltio vain ilmoittaa komissiolle, että päätöksen toimeenpanossa on oikeudellisia, poliittisia tai käytännön vaikeuksia, ja jos se ei ryhdy todellisiin toimenpiteisiin kyseisiä yrityksiä vastaan periäkseen tuen takaisin ja jos se ei ehdota komissiolle sellaisia vaihtoehtoisia päätöksen täytäntöönpanotapoja, joiden avulla nämä vaikeudet voitaisiin voittaa.

Jäsenvaltion, joka valtiontukea koskevaa komission päätöstä täytäntöön pannessaan kohtaa yllättäviä ja ennalta-arvaamattomia vaikeuksia tai jonka tietoon tulee sellaisia seurauksia, joita komissio ei ollut ottanut huomioon, on saatettava nämä ongelmat viimeksi mainitun harkittaviksi ehdottamalla asianmukaisia muutoksia kyseiseen päätökseen. Muun muassa EY 10 artiklasta ilmenevän, jäsenvaltioiden ja unionin toimielinten keskinäistä velvollisuutta vilpittömään yhteistyöhön koskevan säännön mukaan komission ja jäsenvaltion on tällaisessa tilanteessa toimittava vilpittömässä mielessä yhteistyössä vaikeuksien voittamiseksi perustamissopimuksen määräyksiä ja erityisesti tukisääntojä noudattaen.

(ks. 31, 32, 35–37, 42 ja 58 kohta sekä tuomiolauselma)

2. Kansallisilla tuomioistuimilla on asetuksen N:o 659/1999 14 artiklan 3 kohdan nojalla velvollisuus taata sääntöjenvastaisen tuen takaisinperintäpäätöksen täysi tehokkuus ja velvollisuus päätyä tällä päätöksellä tavoitellun päämäärän mukaiseen ratkaisuun.

Kansallisten tuomioistuinten antamien lykkäävien väliaikaismääräysten kaltaisista toimenpiteistä voidaan määrätä tiettyjen edellytysten täyttyessä, eli jos ensinnäkin kansallinen tuomioistuin epäilee vakavasti unionin toimen pätevyyttä ja jos kansallinen tuomioistuin esittää tämän toimen pätevyyttä koskevan ennakkoratkaisukysymyksen unionin tuomioistuimelle, mikäli asia ei jo ole sen käsiteltävänä; jos toiseksi asia on kiireellinen siten, että väliaikaismääräykset ovat tarpeen, jottei niitä hakevalle asianosaiselle aiheudu vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa; jos kolmanneksi kansallinen tuomioistuin ottaa asianmukaisesti huomioon unionin edun; jos neljänneksi kansallinen tuomioistuin kaikkia näitä edellytyksiä harkitessaan noudattaa ratkaisuja, jotka unionin tuomioistuin tai unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt unionin toimen lainmukaisuudesta, tai määräystä, jolla on annettu vastaava väliaikaismääräys Euroopan unionin tasolla. Tässä suhteessa on syytä korostaa, että kansallinen tuomioistuin ei voi tyytyä pelkästään siihen, että se esittää unionin tuomioistuimelle pätevyyden arviointia koskevan ennakkoratkaisupyynnön, vaan sen on väliaikaismääräystä antaessaan myös selostettava ne syyt, joiden perusteella se katsoo, että unionin tuomioistuin todennäköisesti toteaa unionin toimen pätemättömäksi.

(ks. 44–46 kohta)