Väliaikainen versio

JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

ATHANASIOS RANTOS

17 päivänä marraskuuta 2022 ( )

Asia C-580/21

EEW Energy from Waste Großräschen GmbH

vastaan

MNG Mitteldeutsche Netzgesellschaft Strom GmbH,

muuna osapuolena

50 Hertz Transmission GmbH

(Ennakkoratkaisupyyntö – Bundesgerichtshof (ylin yleinen tuomioistuin, Saksa))

Ennakkoratkaisupyyntö – Ympäristö – Direktiivi 2009/28/EY – Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistäminen – 5 artiklan 3 kohta – 16 artiklan 2 kohdan c alakohta – Uusiutuvia energialähteitä käyttävä sähköntuotantolaitos – Sekajätteet, jotka sisältävät biohajoavaa teollisuus- ja yhdyskuntajätettä – Ensisijaista sähköverkkoon pääsyä koskeva pyyntö – Jäsenvaltioiden harkintavalta tämän ensisijaisen pääsyn toteuttamisessa





I Johdanto

1. SEUT 194 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan Euroopan unionin energiapolitiikalla pyritään jäsenvaltioiden välisen yhteisvastuun hengessä kehittämään uusiutuviin energialähteisiin perustuvia energiamuotoja.( ) Tähän kehitykseen, jonka merkitys on suuri erityisesti tämänhetkisessä geopoliittisessa tilanteessa, liittyviä haasteita korostetaan direktiivin 2009/28/EY( ) johdanto-osan ensimmäisessä perustelukappaleessa, jossa mainitaan kasvihuonepäästöjen vähentäminen ilmaston lämpenemisen vastaisissa toimissa, energiansaannin varmuuden edistäminen, teknologian kehityksen ja innovaatioiden edistäminen sekä työllistymis- ja aluekehitysmahdollisuuksien luominen.( )

2. Tässä tapauksessa ennakkoratkaisupyyntö koskee direktiivin 2009/28 16 artiklan 2 kohdan c alakohdan käsitettä ”uusiutuvia energialähteitä käyttävä sähköntuotantolaitos” sekä sitä, miten laajasti tällaiselle laitokselle kuuluvaa ensisijaista pääsyä sähköverkkoon voidaan vaatia. Bundesgerichtshof (ylin yleinen tuomioistuin, Saksa) tiedustelee tarkemmin sanoen sitä, onko laitokselle, joka tuottaa sähköä biohajoavaa teollisuus- ja yhdyskuntajätettä sisältävien sekajätteiden termisen hyödyntämisen avulla, annettava tällainen ensisijainen verkkoonpääsy, ja missä laajuudessa se on annettava.

3. Tämä ennakkoratkaisupyyntö on esitetty riita-asiassa, jossa ovat vastakkain EEW Energy from Waste Großräschen GmbH (jäljempänä EEW), joka käsittelee laitoksessaan jätteitä termisen hyödyntämisen avulla, ja MNG Mitteldeutsche Netzgesellschaft Strom GmbH (jäljempänä MNG Strom), joka hallinnoi sähkönjakeluverkkoa, ja joka koskee EEW:n oikeutta saada korvausta sähköntoimitusten rajoittamisesta verkon ruuhkautumisen vuoksi. 50 Hertz Transmission GmbH (jäljempänä 50 Hertz), MNG Stromia toimitusketjussa edeltävä siirtoverkko-operaattori, on osallistunut pääasian oikeudenkäyntiin väliintulijana viimeksi mainitun vaatimusten tukemiseksi.

II Asiaa koskeva lainsäädäntö

A Unionin oikeus

1. Direktiivi 2001/77/EY

4. Direktiivin 2001/77/EY( ) 2 artiklassa, jonka otsikkona on ”Määritelmät”, säädetään seuraavaa:

”Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

a) ’uusiutuvilla energialähteillä’ uusiutuvia, muita kuin fossiilisia energialähteitä (tuuli-, aurinko-, maalämpö-, aalto- ja vuorovesienergiaa, vesivoimaa, biomassaa, kaatopaikkakaasuja, jäteveden käsittelylaitosten kaasuja ja biokaasuja);

b) ’biomassalla’ maataloudesta (kasvi- ja eläinaineet mukaan lukien), metsätaloudesta ja niihin liittyvästä teollisuudesta peräisin olevien tuotteiden, jätteiden ja jätetuotteiden biohajoavaa osaa sekä teollisuus- ja yhdyskuntajätteiden biohajoavaa osaa;

c) ’uusiutuvista energialähteistä tuotetulla sähköllä’ sähköä, jota tuotetaan yksinomaan uusiutuvia energialähteitä käyttävissä voimaloissa, ja se osuus myös perinteisiä energialähteitä käyttävissä hybridivoimaloissa tuotetusta sähköstä, joka tuotetaan uusiutuvista energialähteistä, mukaan lukien uusiutuva sähkö, jota käytetään varastointijärjestelmien täyttämiseen, ja lukuun ottamatta varastointijärjestelmien tuloksena tuotettua sähköä;

– –”

2. Direktiivi 2009/28

5. Direktiivin 2009/28 johdanto-osan 1, 11, 25, 60 ja 61 perustelukappaleen sanamuoto on seuraava:

”1) Energiankulutuksen valvonta Euroopassa ja uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön lisääminen yhdessä energiasäästöjen ja lisätyn energiatehokkuuden kanssa ovat tärkeitä osia toimenpidekokonaisuutta, joka on tarpeen kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi, ilmastomuutosta koskevaan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimukseen liitetyn Kioton pöytäkirjan sitoumusten noudattamiseksi sekä kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä koskevien muiden yhteisön tasolla ja kansainvälisellä tasolla tehtyjen sitoumusten täyttämiseksi vuoden 2012 jälkeen. Näillä seikoilla on myös tärkeä tehtävä edistettäessä energiansaannin varmuutta, edistettäessä teknologian kehitystä ja innovaatioita sekä luotaessa työllistymis- ja aluekehitysmahdollisuuksia varsinkin maaseudulla ja eristäytyneillä alueilla.

– –

(11) Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian osuuden laskemiseksi ja kyseisten lähteiden määrittelemiseksi on tarpeen määrittää läpinäkyvät ja yksiselitteiset säännöt. – –

– –

(25) Jäsenvaltioiden voimavarat uusiutuvan energian alalla ovat eritasoisia, ja ne tukevat uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käyttöä kansallisella tasolla erilaisin tukijärjestelmin. Suurin osa jäsenvaltioista soveltaa tukijärjestelmiä, joista myönnetään tukea yksinomaan niiden alueella tuotetulle uusiutuvista lähteistä peräisin olevalle energialle. – –

– –

(60) Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön ensisijainen verkkoonpääsy ja taattu verkkoonpääsy ovat olennaisia pyrittäessä integroimaan uusiutuvat energialähteet sähkön sisämarkkinoille direktiivin 2003/54/EY[( )] 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja kehittäen edelleen sen 11 artiklan 3 kohdan säännöksiä. Verkon luotettavuuden ja turvallisuuden ylläpitoa sekä ajojärjestystä koskevat vaatimukset voivat vaihdella kansallisen verkon ominaispiirteiden ja sen turvallisen käytön mukaan. Ensisijaisella verkkoonpääsyllä taataan, että uusiutuvista energialähteistä sähköä tuottavat, verkkoon liittyneet tuottajat voivat myydä ja siirtää uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä liityntäsääntöjen mukaisesti milloin tahansa, kun lähde on käytettävissä. Jos uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö sisällytetään spot-markkinoihin, taatulla verkkoonpääsyllä varmistetaan, että kaikki myyty ja tuettu sähkö pääsee verkkoon, jolloin voidaan käyttää mahdollisimman paljon verkkoon liitettyjen laitosten uusiutuvista energialähteistä tuottamaa sähköä. Tämä ei kuitenkaan velvoita jäsenvaltioita tukemaan uusiutuvista lähteistä peräisin olevaa energiaa eikä ottamaan käyttöön sen ostovelvoitteita. Muissa järjestelmissä uusiutuvista energialähteistä tuotetulle sähkölle on määritetty kiinteä hinta, johon yleensä liittyy verkonhaltijan ostovelvoite. Tällaisessa tapauksessa ensisijainen verkkoonpääsy on jo taattu.

(61) Tietyissä tilanteissa ei ole mahdollista täysin taata uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön siirtoa ja jakelua vaikuttamatta verkon luotettavuuteen tai turvallisuuteen. Tällaisissa tilanteissa voi olla tarpeen myöntää kyseisille tuottajille rahallisia korvauksia. Tämän direktiivin tavoitteet edellyttävät kuitenkin uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön siirron ja jakelun jatkuvaa lisäämistä ilman, että vaikutetaan verkon luotettavuuteen tai turvallisuuteen. Jäsenvaltioiden olisi toteutettava tätä varten asianmukaisia toimenpiteitä, jotta lisättäisiin uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuutta muun muassa ottamalla huomioon sellaisten luonnonvarojen ominaispiirteet, jotka ovat luonteeltaan vaihtelevia ja joita ei vielä voida varastoida. – –”

6. Direktiivin 2009/28 1 artiklassa, jonka otsikkona on ”Aihe ja soveltamisala”, säädetään seuraavaa:

”Tällä direktiivillä luodaan yhteiset puitteet uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian edistämiselle. Siinä asetetaan sitovat kansalliset tavoitteet, jotka koskevat uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian kokonaisosuutta energian kokonaisloppukulutuksesta ja uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian osuutta liikenteessä. Direktiivi sisältää säännöt jäsenvaltioiden välisistä tilastollisista siirroista, jäsenvaltioiden välisistä sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisistä yhteishankkeista, alkuperätakuista, hallinnollisista menettelyistä, tiedottamisesta ja koulutuksesta sekä uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian pääsystä sähköverkkoon. – –”

7. Tämän direktiivin 2 artiklassa, jonka otsikkona on ”Määritelmät”, säädetään seuraavaa:

”Tässä direktiivissä sovelletaan direktiivin [2003/54] määritelmiä.

Lisäksi sovelletaan seuraavia määritelmiä:

a) ’uusiutuvista lähteistä peräisin olevalla energialla’ tarkoitetaan uusiutuvista, muista kuin fossiilisista lähteistä peräisin olevaa energiaa eli tuuli- ja aurinkoenergiaa, ilmalämpöenergiaa, geotermistä energiaa, hydrotermistä energiaa ja valtamerienergiaa, vesivoimaa, biomassaa, kaatopaikoilla ja jätevedenpuhdistamoissa syntyvää kaasua ja biokaasua;

– –

e) ’biomassalla’ tarkoitetaan maataloudesta (sekä kasvi- että eläinperäiset aineet mukaan lukien), metsätaloudesta ja niihin liittyviltä tuotannonaloilta, myös kalastuksesta ja vesiviljelystä, peräisin olevien biologista alkuperää olevien tuotteiden, jätteiden ja tähteiden biohajoavaa osaa sekä teollisuus- ja yhdyskuntajätteiden biohajoavaa osaa;

– –”

8. Direktiivin 2009/28 5 artiklan, jonka otsikkona on ”Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian osuuden laskeminen”, 1 ja 3 kohdassa säädetään seuraavaa:

”1. Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian kokonaisloppukulutuksen määrä kussakin jäsenvaltiossa määritetään laskemalla yhteen seuraavat osatekijät:

a) uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön kokonaisloppukulutuksen määrä;

– –





3. Sovellettaessa 1 kohdan a alakohtaa uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön kokonaisloppukulutus lasketaan jäsenvaltiossa uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön määränä, johon ei lasketa sähkön tuotantoa pumppuvoimalaitoksissa aiemmin ylämäkeen pumpatun veden avulla.

Sekä uusiutuvia että perinteisiä energialähteitä käyttävissä monipolttoainelaitoksissa otetaan huomioon ainoastaan uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö. Tässä laskelmassa kunkin energialähteen osuus lasketaan sen energiasisällön perusteella.

– –”

9. Kyseisen direktiivin 15 artiklan otsikkona on ”Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön, lämmityksen ja jäähdytyksen alkuperätakuut”, ja sen 1 kohdan sanamuoto on seuraava:

”Todistaakseen loppukuluttajille uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian osuuden tai määrän energiantuottajan energiayhdistelmässä direktiivin [2003/54] 3 artiklan 6 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden on varmistettava, että uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön alkuperä voidaan taata sellaiseksi tässä direktiivissä säädetyssä merkityksessä objektiivisten, läpinäkyvien ja syrjimättömien kriteerien mukaisesti.”

10. Direktiivin 2009/28 16 artiklan otsikkona on ”Pääsy sähköverkkoon ja verkkojen toiminta”, ja sen 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:

”1. Jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä kehittääkseen siirto- ja jakeluverkkoinfrastruktuuria, älykkäitä verkkoja, varastointilaitoksia ja sähköjärjestelmää sähköjärjestelmän turvallisen toiminnan varmistamiseksi samalla kun otetaan huomioon uusiutuvia energialähteitä käyttävän sähköntuotannon kehitys, jäsenvaltioiden välinen sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välinen verkkojen yhteenliittäminen mukaan lukien. Jäsenvaltioiden on toteutettava myös asianmukaiset toimenpiteet nopeuttaakseen verkkoinfrastruktuurin lupamenettelyjä ja koordinoidakseen verkkoinfrastruktuurin hyväksyntä hallinnollisten menettelyjen ja suunnittelumenettelyjen kanssa.

2. Jollei muuta johdu verkon luotettavuuden ja turvallisuuden ylläpitämistä koskevista vaatimuksista, jotka perustuvat toimivaltaisten kansallisten viranomaisten määrittelemiin läpinäkyviin ja syrjimättömiin kriteereihin:

a) jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alueella toimivat siirto- ja jakeluverkko-operaattorit takaavat uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön siirron ja jakelun;

b) jäsenvaltioiden on lisäksi säädettävä, että uusiutuvista energialähteistä tuotetulle sähkölle järjestetään joko ensisijainen tai taattu pääsy verkkoon;

c) jäsenvaltioiden on varmistettava, että siirtoverkko-operaattorit asettavat sähköntuotantolaitosten toimituksissa etusijalle uusiutuvia energialähteitä käyttävät tuotantolaitokset läpinäkyviä ja syrjimättömiä perusteita käyttäen ja siinä määrin kuin kansallisen sähköjärjestelmän turvallinen käyttö sen sallii. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että asianmukaiset verkon ja markkinoiden toimintaa koskevat toimenpiteet toteutetaan, jotta minimoidaan uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuuden rajoittaminen. Jos uusiutuvien energialähteiden käytön rajoittamiseksi toteutetaan merkittäviä toimenpiteitä kansallisen sähköjärjestelmän turvallisuuden ja energiansaannin varmuuden takaamiseksi, jäsenvaltioiden on varmistettava, että vastuulliset verkko-operaattorit ilmoittavat toimivaltaiselle sääntelyviranomaiselle näistä toimenpiteistä ja kertovat, mihin korjaaviin toimenpiteisiin ne aikovat ryhtyä epäasianmukaisten rajoitusten estämiseksi.”

B Saksan lainsäädäntö

11. Uusiutuvista energialähteistä 25.10.2008 annetun Saksan lain (Erneuerbare-Energien-Gesetz, jäljempänä EEG), siinä muodossa kuin se oli voimassa 1.1.2012–31.7.2014 (jäljempänä vuoden 2012 EEG),( ) 3 §:ssä, jonka otsikkona on ”Määritelmät”, säädetään seuraavaa:

”Tässä laissa tarkoitetaan

1. ’laitoksella’ uusiutuvista lähteistä peräisin olevasta energiasta sähköä tuottavia laitoksia – –,

– –

3. ’uusiutuvista lähteistä peräisin olevalla energialla’ – – biomassasta – – sekä yhdyskunta- ja teollisuusjätteiden biohajoavasta osasta saatavaa energiaa

– –”

12. Tämän lain 8 §:n, jonka otsikkona on ”Osto, siirto ja jakelu”, 1 momentissa säädetään seuraava:

”Verkko-operaattorit ovat velvollisia ostamaan, siirtämään ja jakelemaan viipymättä ensisijaisesti tarjotun uusiutuvista lähteistä peräisin olevasta energiasta tuotetun sähkön kokonaisuudessaan – – sanotun rajoittamatta 11 §:n soveltamista. – –”

13. Kyseisen lain 11 §:n otsikkona on ”Toimitusten hallinnointi”, ja sen 1 §:ssä säädetään seuraavaa:

”Verkko-operaattoreilla on poikkeuksellisesti oikeus säännellä verkkoonsa – – suoraan tai välillisesti liitettyjä laitoksia – – siltä osin kuin

1. muussa tapauksessa asianomaisen verkon, mukaan lukien tuotantoketjun alkupään verkko, alue ruuhkautuu,

2. annetaan edelleen ensisijainen pääsy uusiutuvista lähteistä peräisin olevasta energiasta tuotetulle sähkölle – – jos verkossa ei tarvita muita sähköntuotantolaitoksia sähköntuotantojärjestelmän turvallisuuden ja luotettavuuden varmistamiseksi – –

– –”

14. Saman lain 12 §:n otsikkona on ”Poikkeustilanteita koskeva sääntely”, ja sen 1 momentin sanamuoto on seuraava:

”Mikäli sähköntoimituksia uusiutuvista lähteistä peräisin olevasta energiasta sähköä tuottavista laitoksista rajoitetaan – – 11 §:n 1 momentissa tarkoitetun verkon ruuhkautumisen vuoksi, niille toiminnan harjoittajille, joita toimenpide koskee, on maksettava korvauksena – – 95 prosenttia saamatta jääneistä tuloista, joihin lisätään lisämenot ja joista vähennetään säästyneet menot. – –”

15. Vuoden 2012 EEG:n 16 §:n otsikkona on ”Oikeus hyvitykseen”, ja sen 1 momentissa säädetään seuraavaa:

”Verkko-operaattoreiden on suoritettava laitosten toiminnan harjoittajille vähintään 18–33 §:ssä säädetty hyvitys – – sähköstä, joka on peräisin laitoksista, jotka toimittavat yksinomaan uusiutuvista lähteistä peräisin olevasta energiasta tuotettua sähköä. – –”

16. Nämä vuoden 2012 EEG:n säännökset vastaavat olennaisilta osin EEG:n säännöksiä, siinä muodossa kuin se oli voimassa 1.1.2009–31.12.2011( ) sekä 1.8.2014–31.12.2016.( )

III Pääasian kohteena oleva riita, ennakkoratkaisukysymykset ja asian käsittely unionin tuomioistuimessa

17. EEW käsittelee termisen hyödyntämisen avulla jätteitä laitoksessa, jossa se tuottaa sähkö- ja lämmitysenergiaa (jäljempänä riidanalainen laitos). Se käyttää lähes yksinomaan teollisuus- ja yhdyskuntajätteitä, jotka sekoitetaan ennen polttamista ja joiden biohajoavan osuuden suuruus vaihtelee ja on EEW:n antamien tietojen mukaan enintään 50 prosenttia jätteistä. Osa riidanalaisessa laitoksessa tuotetusta sähköstä toimitetaan MNG Stromin sähkönjakeluverkkoon, johon se on liittynyt liittymis- ja toimitussopimuksella.

18. Vuosina 2011–2016 MNG Strom vaati EEW:tä, joka hallinnoi sähköverkon turvallisuutta, useaan kertaan rajoittamaan väliaikaisesti sähköntoimituksia verkon ruuhkautumisen vuoksi. EEW vaati tästä syystä MNG Stromilta 2,24 miljoonan euron suuruista korvausta ja nojautui siinä yhteydessä muun muassa EEG:n poikkeussäännöksiin, siinä muodossa kuin ne olivat voimassa 1.1.2011–31.12.2016, esimerkiksi vuoden 2012 EEG:n 12 §:n 1 momenttiin.

19. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin hylkäsi EEW:n korvausvaatimuksen sillä perusteella, että riidanalaisessa laitoksessa tuotettua sähköä ei ollut saatu yksinomaan uusiutuvista energialähteistä.

20. EEW teki valituksen ratkaisseen tuomioistuimen tuomiosta Revision-valituksen Bundesgerichtshofiin, joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin. Tämä korostaa, että siinä käsiteltävänä olevan riidan ratkaisu riippuu vastauksesta siihen kysymykseen, onko riidanalaista laitosta pidettävä vuoden 2012 EEG:n 12 §:n 1 momentissa tarkoitettuna ”uusiutuvista lähteistä peräisin olevasta energiasta sähköä tuottavana laitoksena”. Tämän tuomioistuimen mukaan tämän säännöksen soveltaminen ei ole mahdotonta pelkästään sen vuoksi, että riidanalaisessa laitoksessa ei tuoteta sähköä yksinomaan uusiutuvista energialähteistä.

21. Kyseinen tuomioistuin korostaa tässä yhteydessä, että EEG koski, sellaisena kuin sen ensimmäinen versio tuli voimaan vuonna 2000, yksinomaan uusiutuvia energialähteitä käyttävien laitosten tuottamaa sähköä. Direktiivin 2001/77 ja erityisesti sen 2 artiklan c alakohdan täytäntöön panemiseksi Saksan oikeudessa EEG:n soveltamisalaa laajennettiin kuitenkin vuonna 2004 siten, että siihen sisällytettiin myös se osuus perinteisiä energialähteitä käyttävissä hybridivoimaloissa tuotetusta sähköstä, joka tuotetaan uusiutuvista energialähteistä.

22. Vuoden 2012 EEG 12 §:ssä tarkoitettujen poikkeussäännösten sanamuodosta ja tämän lain rakenteesta ilmenee sen mielestä, että näitä säännöksiä, jotka otettiin EEG:hen ensi kertaa vuonna 2009, sovelletaan myös laitoksiin, joissa ei käytetä yksinomaan uusiutuvia energialähteitä. Kun laitos tuottaa sähköä uusiutuvista energialähteistä ja tämän sähkön täytyy siis saada ensisijainen pääsy sähköverkkoon EEG:n mukaisesti, sähkön ostojen rajoittaminen tai keskeyttäminen johtaa siis verkon toimitusten hallinnoinnin yhteydessä aina kyseisten poikkeussäännösten mukaiseen korvausvelvollisuuteen.

23. Kansallinen tuomioistuin katsoo, että vaikka Saksan lainsäätäjä on päättänyt noudattaa unionin oikeutta ja poiketa säännöstä, jonka mukaan vain yksinomaan uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö otetaan huomioon, on epäselvää, onko Saksan oikeuden mukaan jokainen sähköntuotantolaitos, joka käsittelee jonkinlaisen, mahdollisesti hyvinkin vähäisen uusiutuvien energialähteiden osuuden, luokiteltava vuoden 2012 EEG:n 3 §:n 1 momentissa tarkoitetuksi ”laitokseksi”, jolloin sille annetaan ensisijainen liitäntä ja verkkoonpääsy. Tässä yhteydessä pitäisi tulkita asian kannalta merkityksellisiä Saksan oikeussääntöjä direktiivin 2001/77 2 artiklan c alakohdassa tarkoitetun käsitteen ”uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö” mukaisesti. Vaikka tässä säännöksessä viitataan ”hybridivoimalan” käsitteeseen, sitä ei määritellä tässä direktiivissä eikä se ole täysin yksiselitteinen. Teknisessä kielenkäytössä käsitteellä ”hybridivoimala” tarkoitetaan näet yleisesti laitosta, jossa käytetään useita eri teknologioita energian tuottamiseen, esimerkiksi aurinkoenergiaa ja kaasua. Tällaisen tulkinnan mukaan ”hybridivoimalan” käsite ei kattaisi sellaisia laitoksia, joissa ainoastaan käytetään samassa sähköntuotantoprosessissa erilaisia uusiutuvia ja perinteisiä energialähteitä sekaisin. Tilanne on tällainen sekä silloin, jos erilaisia energialähteitä sekoitetaan keskenään juuri ennen niiden käyttämistä energiantuotannossa, että myös silloin, jos laitoksessa, kuten riidanalaisessa laitoksessa, käytetään sähköntuotantoa varten uusiutuvia ja fossiilisia energialähteitä jo olemassa olevana, vaihtelevana sekoituksena, johon ei ole mahdollista vaikuttaa.

24. Tämä tuomioistuin korostaa, että direktiivin 2001/77/EY 2 artiklan a alakohdassa määritellään kuitenkin ”biomassa” uusiutuvaksi energialähteeksi ja että tämän direktiivin 2 artiklan b alakohdassa säädetään, että sillä tarkoitetaan myös ”teollisuus- ja yhdyskuntajätteiden biohajoavaa osaa”. Näiden säännösten perusteella olisi katsottava, että tämän biohajoavan osuuden polttamisella tuotettua sähköä on pidettävä uusiutuvista energialähteistä tuotettuna sähkönä, ja tällaiset energiantuotantolaitokset olisi siis luokiteltava Saksan oikeudessa EEG:ssä tarkoitetuiksi ”laitoksiksi”, joiden on saatava ensisijainen pääsy sähköverkkoon.

25. Kyseinen tuomioistuin huomauttaa, että koska direktiivi 2001/77 on korvattu direktiivillä 2009/28, jota sovelletaan pääasian kohteena olevaan riitaan,( ) Saksan lainsäädäntöä on tulkittava viimeksi mainitun mukaisesti. Sama tuomioistuin toteaa olevansa unionin oikeuden perusteella taipuvainen tulkitsemaan ensisijaista sähköverkkoon pääsyä koskevia EEG:n säännöksiä siten, että niitä on sovellettava laitoksiin, jotka eivät käytä yksinomaan uusiutuvia energialähteitä, vain silloin, jos niissä käsitellään uusiutuvia ja perinteisiä energialähteitä erillisissä järjestelmissä. Laitoksiin, joissa – kuten tuotettaessa sähköä jätteitä polttamalla – käsitellään etukäteen olemassa olevaa vaihtelevaa uusiutuvien ja perinteisten energialähteiden sekoitusta, johon ei ole mahdollista vaikuttaa, pitäisi soveltaa vuoden 2012 EEG:n 12 §:n 1 momentin poikkeussäännöksiä joka tapauksessa vain silloin, jos uusiutuvien energialähteiden osuus on keskimäärin suurempi kuin perinteisten energialähteiden osuus. Pääasian yhteydessä tämä tulkinta johtaisi siihen, että EEW ei voisi vaatia mitään korvausta näiden poikkeussäännösten perusteella, koska riidanalainen laitos käyttää etukäteen sekoitettuja energialähteitä, joiden osuudet vaihtelevat, eikä uusiutuvien energialähteiden osuus ole EEW:n toimittamien tietojen perusteella pääasiallinen.

26. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin lisää, että mikäli direktiivin 2009/28 16 artiklan 2 kohdan c alakohtaa pitäisi tulkita siten, että se koskee laitoksia, joissa uusiutuvien energialähteiden osuus ei ole pääasiallinen, tulee esiin kysymys siitä, onko olemassa merkittävyyskynnys, jonka alittuessa laitosta, joka tuottaa sähköä tällaisista energialähteistä, ei voida enää pitää laitoksena, joka käyttää uusiutuvia energialähteitä tässä säännöksessä tarkoitetulla tavalla.

27. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lopuksi, voidaanko tapauksessa, jossa sähkö, joka on vain osittain tuotettu biohajoavista jätteistä, saa ensisijaisen pääsyn sähköverkkoon, vedota direktiivin 2009/28/EY 5 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan tarkoitukseen, kun sen mukaan monipolttoainelaitoksissa, joissa käytetään sekä uusiutuvia että perinteisiä energialähteitä, otetaan huomioon vain uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuus. Tämä kysymys on sen mielestä tärkeä, jotta pystytään ratkaisemaan, koskeeko vuoden 2012 EEG:n 12 §:n 1 momentin poikkeussääntöihin perustuva korvausvaatimus kaikkeen riidanalaisessa laitoksessa tuotettuun sähköön liittyviä saamatta jääneitä tuloja vai ainoastaan sähkön osuutta, joka tuotetaan sekajätteen biohajoavasta osuudesta.

28. Näissä olosuhteissa Bundesgerichtshof on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:

”1) Onko direktiivin 2009/28 16 artiklan 2 kohdan c alakohtaa, luettuna yhdessä 2 artiklan a ja e alakohdan kanssa, tulkittava siten, että myös sellaisille tuotantolaitoksille on annettava ensisijainen pääsy sähköverkkoon, joissa sähköä tuotetaan vaihtelevan osuuden biohajoavaa teollisuus- ja yhdyskuntajätettä sisältävien sekajätteiden termisen hyödyntämisen avulla?

2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Riippuuko ensisijaisen sähköverkkoon pääsyn myöntäminen direktiivin 2009/28 16 artiklan 2 kohdan c alakohdan nojalla siitä, miten suuri ensimmäisessä kysymyksessä kuvatulla tavalla käytetyn biohajoavan jätteen osuus on sähköntuotannosta?

3) Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Onko olemassa merkittävyyskynnystä, joka koskee biohajoavien jätteiden osuutta ja jonka alittuessa tuotettuun sähköön ei voida soveltaa uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä koskevia säännöksiä?

4) Jos kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi: Miten suuri osuuden on oltava, jotta tämä kynnys saavutetaan, tai miten se on määritettävä?

5) Jos ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Mikäli uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä koskevia säännöksiä sovelletaan sähköön, joka on vain osittain tuotettu biohajoavista jätteistä, voidaanko direktiivin 2009/28 5 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan tarkoitukseen vedota siinä tarkoituksessa, että näitä säännöksiä sovelletaan ainoastaan uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuuteen ja tämä osuus lasketaan kunkin energialähteen energiasisällön perusteella?”

29. Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet EEW, MNG Strom, 50 Hertz ja Euroopan komissio. Nämä osapuolet ovat esittäneet myös suullisia huomautuksia 8.9.2022 pidetyssä suullisessa käsittelyssä.

IV Oikeudellinen arviointi

A Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys

30. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä ennakkoratkaisukysymyksellään lähinnä, onko direktiivin 2009/28 16 artiklan 2 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että ensisijainen pääsy sähköverkkoon, joka annetaan sähköntuotantolaitoksille, jotka käyttävät uusiutuvia energialähteitä, on annettava paitsi laitoksille, jotka tuottavat sähköä yksinomaan uusiutuvista energialähteistä, myös laitoksille, joissa sähköä tuotetaan biohajoavaa teollisuus- ja yhdyskuntajätettä sisältävien sekajätteiden termisen hyödyntämisen avulla.

31. Direktiivin 2009/28 16 artiklan 2 kohdan c alakohdan nojalla jäsenvaltioiden on varmistettava, että siirtoverkko-operaattorit asettavat sähköntuotantolaitosten toimituksissa etusijalle uusiutuvia energialähteitä käyttävät tuotantolaitokset läpinäkyviä ja syrjimättömiä perusteita käyttäen ja siinä määrin kuin kansallisen sähköjärjestelmän turvallinen käyttö sen sallii.

32. Huomautettakoon, että tällä säännöksellä pyritään vastaamaan siihen, että siirto- ja jakeluverkkojen kuljetuskapasiteetti on teknisesti luonteenomaisesti rajallinen ja että ne eivät välttämättä pysty kuljettamaan kaikkea sähköä, jonka niihin liitetyt tuotantolaitokset tuottavat tai pystyvät tuottamaan, kun kulutus otetaan huomioon.( ) Näissä olosuhteissa unionin lainsäätäjä on tehnyt sen valinnan, että se asettaa etusijalle sähköntuotantolaitokset, jotka käyttävät uusiutuvia energialähteitä. Kuten unionin tuomioistuin on tässä yhteydessä todennut, vaikka direktiivin 2009/72/EY( ) 32 artiklan 2 kohdassa säädetään, että jakeluverkonhaltija voi evätä verkkoonsa pääsyn, jos verkon kapasiteetti ei ole riittävä, edellyttäen että se esittää perustelut pääsyn epäämiselle, tätä mahdollisuutta evätä pääsy verkkoon on kuitenkin arvioitava tapauskohtaisesti, eikä sillä oikeuteta jäsenvaltioita säätämään näistä poikkeuksista yleisesti ilman, että kolmansien osapuolten esittämien verkkoon pääsyä koskevien vaatimusten täyttämiseksi vaadittavien teknisten valmiuksien puuttumista arvioidaan konkreettisesti kunkin verkonhaltijan osalta.( )

33. Esitetyn ensimmäisen kysymyksen osalta on määriteltävä direktiivin 2009/28 16 artiklan 2 kohdan c alakohdan käsite ”uusiutuvia energialähteitä käyttävä sähköntuotantolaitos”, jotta voidaan selvittää, kattaako tämä käsite laitoksen, jossa sähkö tuotetaan biohajoavaa teollisuus- ja yhdyskuntajätettä sisältävien sekajätteiden termisen hyödyntämisen avulla. Mikäli näin on, tälle laitokselle on annettava tässä säännöksessä tarkoitettu ensisijainen pääsy sähköverkkoon ja, mikäli verkko-operaattori epäisi siltä tämän pääsyn, se voisi silloin mahdollisesti saada rahallista korvausta, kuten tämän direktiivin johdanto-osan 61 perustelukappaleessa todetaan.

34. Direktiivissä 2009/28 ei määritellä käsitettä ”uusiutuvia energialähteitä käyttävä sähköntuotantolaitos”. Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sekä unionin oikeuden yhtenäinen soveltaminen että yhdenvertaisuusperiaate edellyttävät, että unionin oikeuden sellaisen säännöksen sanamuotoa, jossa ei ole nimenomaista viittausta jäsenvaltioiden oikeuteen säännöksen merkityksen ja ulottuvuuden määrittämiseksi, on tavallisesti tulkittava koko unionissa itsenäisesti ja yhtenäisesti ottamalla huomioon paitsi säännöksen sanamuoto myös sen asiayhteys ja kyseessä olevalla säännöstöllä tavoiteltu päämäärä.( )

35. Tässä yhteydessä on ensinnäkin todettava, että direktiivin 2009/28 16 artiklan 2 kohdan c alakohdan sanamuoto, jossa viitataan yksinomaan laitoksiin, jotka käyttävät uusiutuvia energialähteitä, ei sellaisenaan anna mahdollisuutta ratkaista, koskeeko tämä säännös laitoksia, joissa sähköä tuotetaan biohajoavaa teollisuus- ja yhdyskuntajätettä sisältävien sekajätteiden termisen hyödyntämisen avulla.

36. Toiseksi on todettava asiayhteydestä, johon kyseinen säännös kuuluu, että – kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on korostanut – direktiivin 2001/77 2 artiklan c alakohdassa määriteltiin käsite ”uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö” siten, että sillä tarkoitetaan ”sähköä, jota tuotetaan yksinomaan uusiutuvia energialähteitä käyttävissä voimaloissa, ja se osuus myös perinteisiä energialähteitä käyttävissä hybridivoimaloissa tuotetusta sähköstä, joka tuotetaan uusiutuvista energialähteistä”.( ) Tämä direktiivi ei kuitenkaan ollut enää voimassa pääasian tosiseikkojen tapahtuma-aikana. Direktiivin 2009/28 2 artiklan a alakohdassa määritellään ”uusiutuvista lähteistä peräisin olevalla energialla” tarkoitettavan ”uusiutuvista, muista kuin fossiilisista lähteistä peräisin olevaa energiaa eli tuuli- ja aurinkoenergiaa, ilmalämpöenergiaa, geotermistä energiaa, hydrotermistä energiaa ja valtamerienergiaa, vesivoimaa, biomassaa, kaatopaikoilla ja jätevedenpuhdistamoissa syntyvää kaasua ja biokaasua”. Kuten 50 Hertz on korostanut kirjallisissa huomautuksissaan, pääasian yhteydessä luokittelu ”uusiutuvaksi sähköksi” ei näin ollen riipu enää laitoksesta, jossa sähkö tuotetaan, vaan yksinomaan käytetyistä energialähteistä.

37. Direktiivin 2009/28 2 artiklan a alakohdassa säädetään, että biomassalla tuotettua energiaa( ) pidetään uusiutuvista lähteistä peräisin olevana energiana. Tämän direktiivin 2 artiklan e alakohdan määritelmän mukaan biomassalla tarkoitetaan myös ”teollisuus- ja yhdyskuntajätteiden biohajoavaa osaa”. Näistä säännöksistä seuraa yhdessä luettuina, että energiaa, jota tuotetaan osuuden biohajoavaa teollisuus- ja yhdyskuntajätettä sisältävien sekajätteiden termisen hyödyntämisen avulla, on pidettävä tämän osuuden osalta uusiutuvista lähteistä tuotettavana energiana.

38. Tässä tapauksessa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että riidanalainen laitos käsittelee sekajätteitä, jotka sisältävät biohajoavaa teollisuus- ja yhdyskuntajätettä, joka muodostaa siten kyseisen direktiivin 2 artiklan e alakohdassa tarkoitettua biomassaa.( )

39. Lisäksi direktiivin 2009/28 5 artiklan 3 kohdassa säädetään, että sekä uusiutuvia että perinteisiä energialähteitä käyttävissä monipolttoainelaitoksissa otetaan huomioon ainoastaan uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö. Tässä direktiivissä ei näin ollen lähtökohtaisesti jätetä sen soveltamisalan ulkopuolelle laitoksia, jotka käyttävät osittain uusiutuvia energialähteitä.

40. Kolmanneksi on todettava direktiivin 2009/28 tavoitteista, että – kuten sen 1 artiklasta ilmenee – sen tarkoituksena on luoda yhteiset puitteet uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian edistämiselle asettamalla muun muassa sitovat kansalliset tavoitteet, jotka koskevat tällaisista lähteistä peräisin olevan energian kokonaisosuutta energian kokonaisloppukulutuksesta.( ) Samansuuntaisesti tämän direktiivin 16 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että asianmukaiset verkon ja markkinoiden toimintaa koskevat toimenpiteet toteutetaan, jotta minimoidaan uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuuden rajoittaminen. Lisäksi kyseisen direktiivin johdanto-osan 60 perustelukappaleessa todetaan, että jos uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö sisällytetään spot-markkinoihin, taatulla verkkoonpääsyllä varmistetaan, että kaikki myyty ja tuettu sähkö pääsee verkkoon, jolloin voidaan käyttää mahdollisimman paljon verkkoon liitettyjen laitosten uusiutuvista energialähteistä tuottamaa sähköä. Saman direktiivin johdanto-osan 61 perustelukappaleessa täsmennetään, että sen tavoitteet edellyttävät uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön siirron ja jakelun jatkuvaa lisäämistä ilman, että vaikutetaan verkon luotettavuuteen tai turvallisuuteen.

41. Korostettakoon lisäksi, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä on todettu direktiivin 2009/28 16 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetyllä taatulla pääsyllä verkkoon pyrittävän integroimaan uusiutuvat energialähteet sähkön sisämarkkinoihin varmistamalla, että kaikella uusiutuvista energialähteistä tuotetulla sähköllä on pääsy verkkoon, minkä ansiosta uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä voidaan käyttää mahdollisimman paljon.( )

42. Direktiivin 2009/28 päämääränä on näin ollen uusiutuvien energianlähteiden mahdollisimman suuri käyttö. Se, että etusijaa ei annettaisi laitoksille, joissa sähköä tuotetaan biohajoavaa teollisuus- ja yhdyskuntajätettä sisältävien sekajätteiden termisen hyödyntämisen avulla, johtaisi siihen, että menetettäisiin tämä uusiutuvien energialähteiden osuus, jos jakeluverkko-operaattori epää pääsyn verkkoonsa kyseiseltä sähköntuottajalta verkon ruuhkautumisen vuoksi.

43. Näin ollen ehdotan, että ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan, että direktiivin 2009/28 16 artiklan 2 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että sähköntuotantolaitoksille, jotka käyttävät uusiutuvia energialähteitä, annettavaa ensisijaista pääsyä sähköverkkoon ei pidä antaa ainoastaan laitoksille, jotka tuottavat sähköä yksinomaan uusiutuvista energialähteistä, vaan myös laitoksille, joissa sähköä tuotetaan biohajoavaa teollisuus- ja yhdyskuntajätettä sisältävien sekajätteiden termisen hyödyntämisen avulla.

B Toinen, kolmas, neljäs ja viides ennakkoratkaisukysymys

44. Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee toisella, kolmannella, neljännellä ja viidennellä ennakkoratkaisukysymyksellään, jotka on tutkittava yhdessä, lähinnä, onko direktiivin 2009/28 16 artiklan 2 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että sähköntuotantolaitos saa ensisijaisen pääsyn sähköverkkoon vain sähkölle, joka on tuotettu käytetyn teollisuus- ja yhdyskuntajätteen biohajoavasta osuudesta, ja mikäli näin on, mitkä ovat tämän ensisijaisen pääsyn soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.

45. Kuten ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen annettavan vastauksen yhteydessä on täsmennetty, direktiivin 2009/28 2 artiklan a ja e alakohdasta ilmenee, että biomassasta tuotettu energia on uusiutuvista lähteistä tuotettua energiaa, mutta teollisuus- ja yhdyskuntajätteen yhteydessä otetaan huomioon vain sen biohajoava osuus. Tästä seuraa, että sähköntuotantolaitos saa ensisijaisen pääsyn sähköverkkoon tämän direktiivin 16 artiklan 2 kohdan c alakohdan perusteella vain sähkölle, joka tuotetaan tästä biohajoavasta osuudesta, eikä perinteisten jätteiden muodostamasta osuudesta tuotetulle sähkölle.

46. Unionin tuomioistuin on korostanut samansuuntaisesti kyseisen direktiivin 16 artiklan 2 kohdan b alakohdasta, että vaikka tässä säännöksessä viitataan mahdollisuuteen ottaa käyttöön ”taattu pääsy” verkkoon uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osalta, tämä koskee ainoastaan ”vihreää” sähköä, ja tätä säännöstä ei siis voida käyttää oikeusperustana kansallisille säännöksille, jotka koskevat taatun pääsyn myöntämistä uusiutumattoman energian tuotantolaitoksille.( ) Tällaista tulkintaa voidaan soveltaa analogisesti saman direktiivin 16 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun ensisijaiseen verkkoonpääsyyn.

47. Tässä säännöksessä säädetään sen sanamuodon mukaan tällaisesta ensisijaisesta verkkoonpääsystä tuotantolaitoksille, joissa tuotetaan sähköä uusiutuvista energianlähteistä, vahvistamatta, jos näissä laitoksissa käytetään samaan aikaan uusiutuvia ja perinteisiä energialähteitä, vähimmäisosuutta, jonka pitää olla peräisin uusiutuvista energialähteistä. Toisin sanoen kyseisen säännöksen mukainen ensisijainen pääsy sähköverkkoon ei riipu sähköntuotantoon käytettyjen biohajoavien jätteiden osuuden suuruudesta, koska perinteisten jätteiden osuudella ei ole mitään merkitystä tässä ensisijaisuudessa. Ei siis ole olemassa merkittävyyskynnystä, jonka alittuessa uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö ei saa ensisijaista pääsyä verkkoon.( )

48. Koska sähköntuotantolaitos saa ensisijaisen verkkoonpääsyn vain sen sähkön osalta, joka on tuotettu tästä biohajoavasta osuudesta, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, miten on sovellettava tätä ensisijaista verkkoonpääsyä, ja viittaa direktiivin 2009/28 5 artiklan 3 kohdan toiseen alakohtaan.

49. Korostan tässä yhteydessä oikeudellisesta näkökulmasta unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenevän, että unionin lainsäätäjän tarkoituksena ei ollut yhdenmukaistaa tyhjentävästi vihreän energian tuotantoa koskevia kansallisia tukijärjestelmiä, vaan se totesi yhtäältä ensin, että jäsenvaltiot soveltavat erilaisia tukijärjestelmiä, ja otti toisaalta lähtökohdakseen periaatteen, jonka mukaan on taattava tukijärjestelmien moitteeton toiminta, jotta investoijien luottamus säilyisi ja jäsenvaltiot voisivat laatia tehokkaita kansallisia toimenpiteitä kyseisessä direktiivissä niille asetettujen sitovien kansallisten kokonaistavoitteiden täyttämiseksi.( ) Samoja perusteluja voidaan mielestäni soveltaa kyseisen direktiivin 16 artiklan 2 kohdan c alakohdan täytäntöönpanoon. On siis katsottava, että jäsenvaltioilla on huomattavaa harkintavaltaa, kun ne soveltavat uusiutuvia energialähteitä käyttävien laitosten ensisijaista pääsyä sähköverkkoon.

50. MNG Strom on lisäksi esittänyt teknisestä näkökulmasta, että sähkön toimituksesta vastaava verkko-operaattori ei tiedä reaaliajassa sähköntuotantolaitoksen käyttämien biohajoavien jätteiden osuutta, kun se päättää järjestyksestä, jossa laitosten toiminta on keskeytettävä, koska näiden laitosten toiminnan harjoittajat eivät itsekään tiedä joka hetki, mikä osuus energiasta tuotetaan uusiutuvista lähteistä. 50 Hertz on puolestaan korostanut, että ensisijaisuutta koskeva päätös on kiireellinen toimenpide, joka toteutetaan lähes välittömästi, ja että sillä on seurannaisvaikutuksia toimitusketjun seuraaviin operaattoreihin, mikä merkitsee sitä, että ensisijaisuutta koskevien perusteiden on mahdollistettava konkreettisten ohjeiden antaminen verkko-operaattorille. Komissio on lisäksi esittänyt, että tietyissä tapauksissa saattaa olla teknisesti mahdotonta soveltaa ensisijaista verkkoonpääsyä vain osaan laitoksen tuottamasta sähköstä, tässä tapauksessa uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuuteen.

51. Katson, että tässä oikeudellisessa ja teknisessä asiayhteydessä ei ole unionin tuomioistuimen tehtävänä todeta yksityiskohtaisesti, miten ensisijaista pääsyä sähköverkkoon pitää soveltaa, sillä tämä tehtävä kuuluu direktiivin 2009/28 16 artiklan 2 kohdan c alakohdan sanamuodon mukaisesti jäsenvaltioille, jotka tuntevat parhaiten kansallisen sähköntoimitusverkon erityispiirteet.( ) MNG Strom on esimerkiksi todennut istunnossa, että Saksassa on voimassa suuntaviivoja, jotka koskevat sähkönkuljetusverkon hallinnointia ja joiden tavoitteena on tämän verkon luotettavuus ja turvallisuus, ja niissä on vahvistettu järjestys, jonka mukaan laitokset irrotetaan verkosta, jotta kyetään vähentämään kyseisen verkon fyysistä ruuhkautumista.

52. Unionin tuomioistuin on kuitenkin edelleen toimivaltainen antamaan direktiivin 2009/28 säännöksiin perustuvia ohjeita seikoista, jotka jäsenvaltioiden on otettava huomioon soveltaessaan ensisijaista pääsyä sähköverkkoon, kun otetaan lisäksi huomioon osapuolten kirjalliset huomautukset sekä istunnossa käyty keskustelu.

53. Tässä yhteydessä ensinnäkin tämän direktiivin 16 artiklan 2 kohdan c alakohdan sanamuodosta ilmenee, että ensisijainen pääsy on toteutettava siinä määrin kuin kansallisen sähköjärjestelmän turvallinen käyttö sen sallii. Kuten kyseisen direktiivin johdanto-osan 60 perustelukappaleessa todetaan, verkon luotettavuuden ja turvallisuuden ylläpitoa sekä ajojärjestystä koskevat vaatimukset voivat vaihdella kansallisen verkon ominaispiirteiden ja sen turvallisen käytön mukaan.

54. Toiseksi myös saman direktiivin 16 artiklan 2 kohdan c alakohdasta ilmenee, että ensisijainen pääsy sähköverkkoon an toteutettava läpinäkyviä ja syrjimättömiä perusteita käyttäen, mikä edellyttää sitä, että ne ovat selviä, ne ilmoitetaan jäsenvaltioille etukäteen ja niiden soveltaminen on kaikkien asianomaisten osapuolten ennakoitavissa.

55. Kolmanneksi direktiivin 2009/28 tavoitteista ilmenee, että jäsenvaltioiden on annettava mahdollisimman laajasti ensisijainen pääsy sähköverkkoon laitoksille, jotka tuottavat energiaa yksinomaan uusiutuvista lähteistä, mikä merkitsee sitä, että niiden pääsy tähän verkkoon evätään kaikkein viimeisimpänä.

56. Neljänneksi totean, että laitokset, joissa sähkö tuotetaan käsittelemällä sekajätteitä, jotka sisältävät osuuden biohajoavia jätteitä, on otettava huomioon, jos tämä osuus on ajallisesti vakaa, laskettavissa ja merkittävä. Mikäli näin ei ole, on olemassa väärinkäytösten vaara erityisesti siinä tapauksessa, että on teknisesti mahdotonta soveltaa ensisijaista pääsyä verkkoon vain osaan laitoksen tuottamasta sähköstä ja että laitos saa tällaisen ensisijaisen verkkoonpääsyn, vaikka käytännössä sähköä tuotetaan ennen kaikkea perinteisistä energialähteistä. Tilanne olisi tällainen esimerkiksi silloin, jos uusiutuvista lähteistä tuotetun energian osuus muuttuu huomattavasti ajanjaksosta toiseen sillä seurauksella, että tämä osuus on tiettyinä ajanjaksoina olematon tai vähäinen.

57. Viidenneksi EEW esittää, että se on järjestelmällisesti saanut Umweltbundesamtilta (liittovaltion ympäristövirasto, Saksa) pääasian kohteena olevan ajanjakson aikana direktiivin 2009/28 15 artiklassa tarkoitetut alkuperätakuut, joiden perusteella se on pystynyt osoittamaan, että noin 50 prosenttia sen sähköntuotannosta oli peräisin uusiutuvista energialähteistä. Kuten tämän direktiivin 2 artiklan j alakohdasta ilmenee, ”alkuperätakuulla” määritellään kuitenkin tarkoitettavan sähköistä asiakirjaa, joka toimii ainoastaan todisteena loppukuluttajalle siitä, että tietty energiaosuus tai ‑määrä on tuotettu uusiutuvista lähteistä. Tämä takuuasiakirja laaditaan näin ollen taannehtivasti, eikä sen perusteella ole mahdollista selvittää näiden energialähteiden osuutta reaaliaikaisesti eli ajankohtana, jona verkko-operaattorin on tehtävä päätös sähköntoimitusten väliaikaisesta rajoittamisesta verkon ruuhkautumisen vuoksi.( ) Näin ollen ”alkuperätakuu” ei mielestäni voi sellaisenaan olla perusteena määritettäessä ensisijaisen sähköverkkoon pääsyn perusteita.

58. Kuudenneksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, voidaanko direktiivin 2009/28 5 artiklan 3 kohdan toiseen alakohdan tarkoitukseen vedota sellaisen sähkön osalta, josta vain osa tuotetaan biohajoavista jätteistä. Muistutettakoon, että tämän säännöksen nojalla sekä uusiutuvia että perinteisiä energialähteitä käyttävissä monipolttoainelaitoksissa otetaan huomioon ainoastaan uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö, ja tässä laskelmassa kunkin energialähteen osuus lasketaan sen energiasisällön perusteella. Kun otetaan jäsenvaltioille annettu merkittävä harkintavalta huomioon, katson, koska tässä direktiivissä ei säädetä asiasta toisin, että ne voivat ottaa perusteeksi kyseisen 5 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan pannessaan täytäntöön ensisijaisen pääsyn sähköverkkoon.( ) Tässä yhteydessä korvausvaatimus, jonka sähköntuotantolaitoksen toiminnan harjoittaja on esittänyt sen jälkeen, kun siltä on evätty verkkoonpääsy sen ruuhkautumisen vuoksi, koskisi yksinomaan sitä osaa sähköstä, joka on tuotettu sekajätteen biohajoavasta osuudesta.

59. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että toiseen, kolmanteen, neljänteen ja viidenteen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan, että direktiivin 2009/28 16 artiklan 2 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että sähköntuotantolaitos saa ensisijaisen verkkoonpääsyn vain sellaisen sähkön osalta, joka tuotetaan käytetyn teollisuus- ja yhdyskuntajätteen biohajoavasta osuudesta. On jäsenvaltioiden tehtävänä vahvistaa läpinäkyvät ja syrjimättömät perusteet, joiden mukaan määritetään yksityiskohtaiset säännöt sille, miten tätä ensisijaista verkkoonpääsyä sovelletaan tällaiseen laitokseen, siinä määrin kuin kansallisen sähköjärjestelmän turvallinen käyttö sen sallii.

V Ratkaisuehdotus

60. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Bundesgerichtshofin (ylin yleinen tuomioistuin, Saksa) esittämiin kysymyksiin seuraavasti:

1) Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä sekä direktiivien 2001/77/EY ja 2003/30/EY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta 23.4.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/28/EY 16 artiklan 2 kohdan c alakohtaa

on tulkittava siten, että

sähköntuotantolaitoksille, jotka käyttävät uusiutuvia energialähteitä, annettavaa ensisijaista pääsyä sähköverkkoon ei pidä antaa ainoastaan laitoksille, jotka tuottavat sähköä yksinomaan uusiutuvista energialähteistä, vaan myös laitoksille, joissa sähköä tuotetaan biohajoavaa teollisuus- ja yhdyskuntajätettä sisältävien sekajätteiden termisen hyödyntämisen avulla.

2) Direktiivin 2009/28 16 artiklan 2 kohdan c alakohtaa

on tulkittava siten, että

sähköntuotantolaitos saa ensisijaisen verkkoonpääsyn vain sellaisen sähkön osalta, joka tuotetaan käytetyn teollisuus- ja yhdyskuntajätteen biohajoavasta osuudesta. On jäsenvaltioiden tehtävänä vahvistaa läpinäkyvät ja syrjimättömät perusteet, joiden mukaan määritetään yksityiskohtaiset säännöt sille, miten tätä ensisijaista verkkoonpääsyä sovelletaan tällaiseen laitokseen, siinä määrin kuin kansallisen sähköjärjestelmän turvallinen käyttö sen sallii.