ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 7 päivänä syyskuuta 1999. - Sveriges Betodlares Centralförening ja Sven Åke Henrikson vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - Oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistaminen - Asianosaisille asian käsittelystä aiheutuneet välttämättömät kustannukset. - Asia C-409/96 P-DEP.



Oikeustapauskokoelma 1999 sivu I-04939



Tiivistelmä



Avainsanat

Oikeudenkäyntimenettely - Oikeudenkäyntikulut - Korvattavat oikeudenkäyntikulut - Asianosaisille asian käsittelystä aiheutuneet välttämättömät kustannukset - Yhteisöjen toimielinten käyttämien asiamiesten, avustajien ja asianajajien matka- ja oleskelukulut sekä palkkiot - Korvaamisen edellytykset

(EY:n tuomioistuimen perussäännön 17 artiklan 1 kohta; yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 73 artiklan b kohta)

Tiivistelmä

Kun toimielin käyttää yhteisöjen tuomioistuimessa käsiteltävässä asiassa sille EY:n tuomioistuimen perussäännön 17 artiklan ensimmäisessä kohdassa annettua mahdollisuutta käyttää avustajanaan asianajajaa tai määrätä asiamiehekseen henkilöstöönsä kuulumattoman henkilön, tämän asianajajan tai asiamiehen palkkiot kuuluvat työjärjestyksen 73 artiklan b alakohdassa tarkoitettuihin "asianosaisille asian käsittelystä aiheutuneisiin välttämättömiin kustannuksiin", ja ne voidaan siten korvata tämän määräyksen nojalla. Sitä vastoin silloin, kun toimielin pitää sopivampana käyttää asiamiehenään omaa virkamiestään, se ei voi 73 artiklan b alakohdan nojalla vaatia asiamiehen toimintaan asian käsittelyn aikana liittyvää korvausta eli osaa virkamiehen henkilöstösäännön mukaisesta palkasta. Palkka on vastike kyseiselle virkamiehelle kuuluvan tehtäväkokonaisuuden suorittamisesta, ja siihen voi kuulua toimielimen etujen puolustaminen yhteisöjen tuomioistuimessa, joten palkkaa ei voida pitää "asian käsittelystä aiheutuvana". Toimielimen sisäisestä toiminnasta erotettavissa oleviin kuluihin, kuten asian käsittelystä johtuviin matka- ja oleskelukuluihin, suhtaudutaan toisin.
Yhteisöjen tuomioistuimen määräys 19 päivänä heinäkuuta 1996. - Rikosoikeudenkäynti vastaan Mario Modesti. - Ennakkoratkaisupyyntö: Pretura circondariale di Roma - Italia. - Tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja palvelujen vapaata tarjontaa koskevien perustamissopimuksen määräysten tulkinta tekijänoikeuksia hallinnoiva julkisoikeudellista yhtiötä koskevan kansallisen lainsäädännön kannalta. - Asia C-191/96.



Oikeustapauskokoelma 1996 sivu I-03937



Tiivistelmä



Avainsanat

Ennakkoratkaisukysymykset - Tutkittavaksi ottaminen - Kysymykset, jotka on esitetty antamatta riittäviä tietoja asiaa koskevista tosiseikoista ja lainsäädännöstä - Kysymykset, joihin ei voida antaa tarkoituksenmukaista vastausta

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla; EY:n tuomioistuimen perussäännön 20 artikla)

Tiivistelmä

Jotta yhteisön oikeutta voitaisiin tulkita siten, että tulkinta olisi kansalliselle tuomioistuimelle tarkoituksenmukainen, kansallisen tuomioistuimen on määriteltävä esitettyihin kysymyksiin liittyvät tosiasiat ja oikeudelliset seikat tai ainakin selostettava ne tosiseikkoja koskevat olettamukset, joihin nämä kysymykset perustuvat.

Tältä osin on todettava, että ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevissa päätöksissä annettujen tietojen ja niissä esitettyjen kysymysten perusteella yhteisöjen tuomioistuin voi antaa asian ratkaisun kannalta tarkoituksenmukaisia vastauksia, ja niiden perusteella myös jäsenvaltioiden hallituksilla ja muilla, joita asia koskee, on mahdollisuus esittää huomautuksensa EY:n tuomioistuimen perussäännön 20 artiklan mukaisesti.

Yhteisöjen tuomioistuimen on valvottava, että tämä mahdollisuus turvataan, ottaen huomioon se, että edellä mainitun perussäännön määräyksen mukaan ainoastaan ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevat päätökset annetaan tiedoksi niille, joita asia koskee.

Siten kansallisen tuomioistuimen ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevan päätöksen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat, kun päätöksessä tyydytään toteamaan, että tekijänoikeuksia koskevaa kansallista lainsäädäntöä on rikottu, ja esittämään tässä yhteydessä kysymys siitä, onko sellaisen yhtiön monopoli, jolla on yksinoikeus tällaisten oikeuksien hallinnoimiseen ja jolla on oikeus vaatia korvausten maksamista rikosoikeudellisten seuraamusten uhalla, yhteisön oikeuden mukainen, ja kun kyseisessä päätöksessä ei selvitetä riittävästi riitaan liittyviä tosiseikkoja, kansallista lainsäädäntöä eikä täsmällisiä syitä, joiden vuoksi kansallinen tuomioistuin tiedustelee yhteisön oikeuden tulkintaa ja katsoo tarpeelliseksi esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä, koska yhteisöjen tuomioistuin ei voi sen perusteella antaa yhteisön oikeuden tulkintaa koskevaa tarkoituksenmukaista ratkaisua.
Yhteisöjen tuomioistuimen määräys 25 päivänä maaliskuuta 1996. - Vereniging van Samenwerkende Prijsregelende Organisaties in de Bouwnijverheid ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - Muutoksenhaku - Kilpailu - Yritysten yhteenliittymien päätökset - Poikkeuslupa - Kilpailusääntöjen rikkomisten vakavuuden arvointi Ilmeisen perusteeton valitus. - Asia C-137/95 P.



Oikeustapauskokoelma 1996 sivu I-01611



Tiivistelmä



Avainsanat

1 Muutoksenhaku - Valitusperusteet - Valitusperuste, joka on esitetty sellaisia tuomion perusteluja kohtaan, jotka eivät ole tarpeen - Aiheeton valitusperuste

2 Kilpailu - Sakot - Sakon määrän laskeminen - Sakon laskuperusteet - Kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuus ja kesto - Komission huomioon ottamat, sakkojen määräämistä koskevat edellytykset - Edellytyksiä ei tarvitse ottaa huomioon

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan 1 alakohta)

3 Kilpailu - Sakot - Komissiolle asetetut, sakkojen määräämistä koskevat edellytykset - Tahallinen tai tuottamuksellinen rikkominen - Vaihtoehtoiset edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan 2 alakohta)

Tiivistelmä

4 Muutoksenhaun yhteydessä valitusperuste, jonka kohteena on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion ylimääräiset perustelut, on hylättävä silloin kun tuomiolauselma perustuu oikeudellisesti riittävällä tavalla muihin perusteluihin.

5 Kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuusasteen määrittämiseksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole velvollinen tutkimaan, onko näitä sääntöjä rikottu tahallisesti vai tuottamuksellisesti, eikä varsinkaan tekemään eroa näiden kahden tapauksen välillä.

Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan selkeän ja täsmällisen sanamuodon perusteella tämä säännös koskee kahta erillistä kysymystä. Toisaalta sen ensimmäisessä alakohdassa määritellään edellytykset, joiden on täytyttävä, jotta komissio voi määrätä sakkoja (sakon määräämisen edellytykset) ja yksi näistä edellytyksistä koskee sitä, onko kilpailusääntöjen rikkominen tahallista tai tuottamuksellista. Toisaalta saman kohdan toisessa alakohdassa säädetään sakon suuruudesta, joka riippuu rikkomisen vakavuudesta ja kestosta, mutta siinä ei tehdä pakollista (eikä edes vapaaehtoista) viittausta ensimmäisessä alakohdassa mainittuihin edellytyksiin. Kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuusaste riippuu nimittäin oikeuskäytännön mukaan erittäin lukuisista seikista, jollaisia ovat muun muassa asiaan liittyvät erityisolosuhteet, asiayhteys ja sakkojen varoittava vaikutus, mutta huomioon otettavista perusteista ei ole vahvistettu sitovaa tai tyhjentävää luetteloa.

6 Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa ei tehdä eroa sen mukaan, onko kilpailusääntöjä rikottu tahallisesti vai tuottamuksellisesti, vaan siinä mainitaan nämä kaksi vaihtoehtoista edellytystä sakkojen määräämiselle.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Muutoksenhaku - Perusteet - Tosiseikkojen virheellinen arviointi - Tutkimatta jättäminen - Hylkääminen

(EY:n perustamissopimuksen 168 a artikla; EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artikla)

2 Muutoksenhaku - Perusteet - Asianmukaisesti esitetyn näytön virheellinen arviointi - Tutkimatta jättäminen - Hylkääminen

(EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artikla)

Tiivistelmä

3 EY:n perustamissopimuksen 168 a artiklan mukaan päätöksiin voidaan hakea muutosta vain oikeuskysymyksiä koskevilta osin; tätä rajoitusta täsmennetään EY:n tuomioistuimen perussäännön 51 artiklan ensimmäisessä kohdassa.

Muutoksenhaku voi siis perustua vain oikeussääntöjen rikkomista koskeviin kanneperusteisiin eikä tosiseikkojen arvioimiseen, ja tämän vuoksi valitus voidaan ottaa tutkittavaksi vain, jos siinä väitetään, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ratkaissut asian noudattamatta oikeussääntöjä, joiden noudattamista sen on valvottava.

4 Yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa tutkia valitukseen liittyviä tosiseikkoja, eikä sillä myöskään ole periaatteessa toimivaltaa tutkia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen näiden tosiseikkojen tueksi hyväksymää näyttöä. Koska tämä näyttö on hankittu asianmukaisella tavalla ja koska todistustaakkaa koskevia oikeussääntöjä ja yleisiä oikeusperiaatteita samoin kuin näytön arvioimiseen liittyviä menettelysääntöjä on noudatettu, ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi arvioida, mikä merkitys sille esitetyille seikoille on annettava.
18

Rikosprosessilain 196 §:ssä, jossa on säännökset henkilöllisyyttä ja asuinpaikkaa koskevasta ilmoituksesta (Termo de Identidade e residência, jäljempänä DIR), säädetään seuraavaa: ”1. Oikeusviranomaisen tai rikospoliisin yksikön on menettelyn yhteydessä huolehdittava siitä, että rikosepäilyn kohteena olevasta henkilöstä laaditaan [DIR], vaikka tämä henkilö olisi jo tunnistettu – –. 2. Rikosepäilyn kohteena olevan henkilön on ilmoitettava – – asuinpaikkansa, työpaikkansa tai muu valitsemansa osoite. 3. Ilmoituksessa on mainittava, että seuraavat tiedot ja velvollisuudet on ilmoitettu henkilölle, jonka rikosoikeudellinen vastuu on selvitettävänä: a) velvollisuus saapua toimivaltaisen viranomaisen kuultavaksi tai olla sen käytettävissä aina, kun laissa niin edellytetään tai hänelle on lähetetty tätä koskeva tiedoksianto; b) velvollisuus olla vaihtamatta asuinpaikkaa ja olla poistumatta sieltä yli viiden päivän ajaksi ilmoittamatta uutta osoitettaan tai paikkaa, jossa hän on tavoitettavissa; c) seuraavat tiedoksiannot toimitetaan 2 momentissa tarkoitettuun osoitteeseen tavallisella kirjeellä, paitsi jos henkilö, jonka rikosoikeudellinen vastuu on selvitettävänä, on ilmoittanut muun osoitteen asiakirjalla, joka on joko jätetty tai lähetetty kirjattuna kirjeenä sen viranomaisen kirjaamoon, jossa asiaa koskeva asiakirja-aineisto on kyseisenä ajankohtana; d) edellisten kohtien noudattamatta jättämisen vuoksi voidaan laillisesti määrätä, että henkilöä edustajaa asiamies kaikissa menettelyyn kuuluvissa toimissa, joissa henkilöllä on oikeus tai velvollisuus olla henkilökohtaisesti läsnä, ja että asia käsitellään istunnossa hänen poissa ollessaan – –; e) jos henkilö on tuomittu rikoksesta, [DIR:n] vaikutukset lakkaavat vasta, kun rangaistus on suoritettu. – –”
7

Direktiivin 2000/78 17 artiklassa, jonka otsikko on ”Seuraamukset”, säädetään seuraavaa: ”Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin mukaisesti annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista, ja niiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niitä sovelletaan. Seuraamusten, joihin saattaa kuulua korvausten maksaminen uhrille, on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on annettava nämä säännökset tiedoksi komissiolle viimeistään 2 joulukuuta 2003 ja niiden myöhemmät muutokset viipymättä.”
10

Tämän lain 46 §:ssä säädetään seuraavaa: ”– – 4. Hankintaviranomaisen on suljettava toimittaja pois hankintamenettelystä, jos – – 6) toimittaja ei ole pannut täytäntöön tämän lain mukaisesti tehtyä hankintasopimusta – – tai konsessiosopimusta – – tai sen täytäntöönpanossa on tapahtunut virheitä ja kun tämä merkitsee merkittävää sopimusrikkomista, sellaisena kuin se on määritelty siviilikoodeksissa – – , joka on johtanut kolmen edeltävän vuoden aikana sopimuksen irtisanomiseen, tai jos kolmen edeltävän vuoden aikana on annettu lainvoimainen tuomio, jolla on hyväksytty hankintaviranomaisen, hankintayksikön tai sopimuksen tehneen viranomaisen korvausvaatimus vahingosta, joka on aiheutunut siitä, että talouden toimijan toiminnassa on esiintynyt merkittäviä tai toistuvia puutteita hankintasopimuksen keskeisen sopimusehdon täyttämisessä, tai jos hankintaviranomainen on tehnyt kolmen edeltävän vuoden aikana päätöksen, jossa todetaan, että talouden toimijan toiminnassa hankintasopimuksen keskeisen sopimusehdon täyttämisessä on esiintynyt merkittäviä tai toistuvia puutteita, jotka ovat johtaneet sopimussakon määräämiseen. – – – – 8. Jos toimittaja ei täytä tämän pykälän 1, 4 ja 6 momentissa säädettyjä vaatimuksia, hankintaviranomainen ei voi sulkea sitä pois hankintamenettelystä, jos seuraavat kaksi edellytystä täyttyvät: 1) toimittaja on esittänyt hankintaviranomaiselle tietoja, jotka osoittavat, että se on toteuttanut seuraavat toimenpiteet: a) se on omasta aloitteestaan maksanut tai sitoutunut tarvittaessa maksamaan korvauksen tämän pykälän 1, 4 tai 6 momentissa tarkoitetusta rikkomuksesta tai rikkomisesta aiheutuneesta vahingosta b) se on toiminut yhteistyössä, aktiivisesti avustanut tai toteuttanut muita toimenpiteitä, joiden avulla sen mahdollista rikkomusta tai rikkomista on voitu selvittää tai täsmentää c) se on toteuttanut teknisiä, organisatorisia ja henkilöstöhallinnon toimenpiteitä, joilla on tarkoitus estää muita rikkomisia tai rikkomuksia 2) hankintaviranomainen on arvioinut toimittajan tämän momentin 1 kohdan mukaisesti esittämiä tietoja ja tehnyt perustellun päätöksen, jonka mukaan toimenpiteet, jotka toimittaja on toteuttanut luotettavuutensa osoittaakseen, ovat riittäviä. – –
9

Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta18.7.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 (EUVL 2018, L 193, s. 1) 63 artiklan, jonka otsikko on ”Hallinnointi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa”, 2 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Jäsenvaltioiden on talousarvion toteuttamiseen liittyviä tehtäviä hoitaessaan annettava kaikki tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset sekä toteutettava muut tarvittavat toimenpiteet unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi, erityisesti a) varmistamalla, että talousarviosta rahoitettavat toimet toteutetaan moitteettomasti ja tehokkaasti ja sovellettavien alakohtaisten sääntöjen mukaisesti; – –”
11

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että sen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan siviililain 1134, 1147 ja 1184 §:stä, sellaisina kuin niitä sovelletaan pääasiaan, ilmenee, että vaikka rahamäärän lainaamista koskevassa sopimuksessa voidaan määrätä, että lainanottajan, joka ei ole elinkeinonharjoittaja, laiminlyönti johtaa lainan ennenaikaiseen erääntymiseen, ei voida katsoa, että velkojalla on taattu oikeus tähän, jollei se lähetä maksukehotusta, joka on jäänyt tuloksettomaksi ja jossa on ilmoitettu määräaika, joka velallisella on ennenaikaisen erääntymisen estämiseksi. Kyseinen tuomioistuin tarkentaa kuitenkin, että maksukehotusta koskevasta vaatimuksesta voidaan poiketa nimenomaisella ja yksiselitteisellä sopimusmääräyksellä, koska kuluttajaa on siten informoitu seurauksista, joita aiheutuu, kun hän laiminlyö velvoitteensa.
108

Seitsemänteen kysymykseen on näin ollen vastattava, että direktiivin 89/665 1 artiklan 1 ja 3 kohtaa on tulkittava siten, että jos julkisen hankinnan sopimuspuolen valintaa koskevasta päätöksestä tehtyä muutoksenhakua käsiteltäessä todetaan, että hankintaviranomaisella on velvollisuus antaa kantajalle tietoja, joita on virheellisesti käsitelty luottamuksellisina, ja että näiden tietojen ilmaisematta jättämisellä on loukattu oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, tämän toteamuksen ei välttämättä tarvitse johtaa siihen, että kyseinen hankintaviranomainen tekee sopimuspuolen valinnasta uuden päätöksen, jotta kantaja voi nostaa uuden kanteen, edellyttäen että kansallisen prosessioikeuden mukaan asiaa käsittelevä tuomioistuin voi toteuttaa oikeudenkäynnin aikana toimenpiteitä, joilla palautetaan oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, tai katsoa, että kantaja voi nostaa uuden kanteen jo tehdystä sopimuspuolen valintaa koskevasta päätöksestä. Tällaisen kanteen nostamisen määräajan tulee alkaa kulua vasta siitä hetkestä, jolloin kantajalla on oikeus tutustua kaikkiin tietoihin, jotka oli virheellisesti luokiteltu luottamuksellisiksi.
33

Kuten tämän tuomion 29 kohdassa on todettu, on niin, että koska Ranskan tasavallan lainsäätäjä on saattaessaan direktiivin 85/374 osaksi Ranskan oikeusjärjestystä päättänyt soveltaa kyseisellä direktiivillä käyttöön otettua tuotevastuujärjestelmää myös sellaisille tavaroille aiheutuneisiin vahinkoihin, joita ei ole tarkoitettu yksityiseen käyttöön tai kulutukseen ja joita käytetään tässä tarkoituksessa, on tämän tuomion 30–32 kohdassa mainitun oikeuskäytännön valossa todettava, että unionilla on selvä intressi siihen, että unionin tuomioistuin lausuu ennakkoratkaisupyynnöstä, joten tämä pyyntö on otettava tutkittavaksi.
14

Yleisen tietosuoja-asetuksen 17 artiklassa, jonka otsikko on ”Oikeus tietojen poistamiseen (’oikeus tulla unohdetuksi’)”, säädetään seuraavaa: ”1. Rekisteröidyllä on oikeus saada rekisterinpitäjä poistamaan rekisteröityä koskevat henkilötiedot ilman aiheetonta viivytystä, ja rekisterinpitäjällä on velvollisuus poistaa henkilötiedot ilman aiheetonta viivytystä, edellyttäen että jokin seuraavista perusteista täyttyy: – – b) rekisteröity peruuttaa suostumuksen, johon käsittely on perustunut 6 artiklan 1 kohdan a alakohdan tai 9 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti, eikä käsittelyyn ole muuta laillista perustetta; – – d) henkilötietoja on käsitelty lainvastaisesti; 2. Jos rekisterinpitäjä on julkistanut henkilötiedot ja sillä on 1 kohdan mukaisesti velvollisuus poistaa tiedot, sen on käytettävissä oleva teknologia ja toteuttamiskustannukset huomioon ottaen toteutettava kohtuulliset toimenpiteet, muun muassa tekniset toimet, ilmoittaakseen henkilötietoja käsitteleville rekisterinpitäjille, että rekisteröity on pyytänyt kyseisiä rekisterinpitäjiä poistamaan näihin henkilötietoihin liittyvät linkit tai näiden henkilötietojen jäljennökset tai kopiot. – –”
31

Kolmella kysymyksellään, jotka on tutkittava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko SEU 4 artiklan 3 kohtaa ja SEUT 101 artiklaa, luettuina suhteellisuusperiaatteen valossa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle tai käytännölle, jonka mukaan laskettaessa yritykselle SEUT 101 artiklan rikkomisen vuoksi määrättyä sakkoa kansallinen kilpailuviranomainen on velvollinen kaikissa olosuhteissa ottamaan huomioon liikevaihdon sellaisena kuin se on kyseisen yrityksen tuloslaskelmassa ilman, että sillä olisi mahdollisuutta tutkia viimeksi mainitun esittämiä tietoja, joiden tarkoituksena on osoittaa, että mainittu liikevaihto ei kuvasta mainitun yrityksen todellista taloudellista tilannetta ja että näin ollen liikevaihtona on otettava huomioon tätä tilannetta kuvastava muu määrä.
9

Asetuksen N:o 207/2009 9 artiklassa, jonka otsikko on ”EU‑tavaramerkin antamat oikeudet”, säädettiin seuraavaa: ”1. EU‑tavaramerkin haltijalla on rekisteröinnin perusteella EU‑tavaramerkkiin yksinoikeudet. 2. Rajoittamatta ennen EU‑tavaramerkin hakemis‑ tai etuoikeuspäivää hankittujen oikeuksien soveltamista kyseisen EU‑tavaramerkin haltijalla on oikeus kieltää kaikkia kolmansia osapuolia ilman hänen suostumustaan käyttämästä elinkeinotoiminnassa tunnusta tavaroita tai palveluja varten, jos: a) tunnus on sama kuin EU‑tavaramerkki ja sitä käytetään samoja tavaroita tai palveluita varten kuin ne tavarat ja palvelut, joita varten EU‑tavaramerkki on rekisteröity; – – 3. Edellä 2 kohdassa säädetyin edellytyksin voidaan kieltää erityisesti: a) tunnuksen paneminen tavaroihin tai niiden päällyksiin; b) tavaroiden tarjoaminen tai markkinoille saattaminen tai niiden varastoiminen tällaista tarkoitusta varten tunnusta käyttäen taikka palvelujen tarjoaminen tai suorittaminen tunnusta käyttäen; c) tavaroiden maahantuonti tai maastavienti tunnusta käyttäen; – – 4. EU‑tavaramerkin haltijalla on myös oikeus estää kaikkia kolmansia osapuolia tuomasta tavaroita unionin alueelle kaupankäynnissä luovuttamatta niitä siellä vapaaseen liikkeeseen, jos kyseiset tavarat, mukaan lukien päällykset, tulevat kolmansista maista ja niissä on ilman lupaa tavaramerkki, joka on sama kuin EU‑tavaramerkki, joka on rekisteröity kyseisenkaltaisia tavaroita varten, tai jota ei voida erottaa olennaisilta ominaisuuksiltaan kyseisestä tavaramerkistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta ennen EU‑tavaramerkin hakemis‑ tai etuoikeuspäivää hankittujen oikeuksien soveltamista. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut EU‑tavaramerkin haltijan oikeudet lakkaavat, jos teollis‑ ja tekijänoikeuksien tullivalvonnasta [ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1383/2003 kumoamisesta 12.6.2013] annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 608/2013 [(EUVL 2013, L 181, s. 15)] mukaisesti käynnistetyissä menettelyissä sen määrittämiseksi, onko [EU‑]tavaramerkkiä loukattu, tavaroiden ilmoittaja tai tavaroiden haltija esittää näyttöä siitä, että EU‑tavaramerkin haltijalla ei ole oikeutta kieltää saattamasta tavaroita markkinoille tavaroiden lopullisessa määrämaassa.”
8

Mainitun asetuksen 6 artiklan, jonka otsikko on ”Käsittelyn lainmukaisuus”, 1–3 kohdassa säädetään seuraavaa: ”1. Käsittely on lainmukaista ainoastaan jos ja vain siltä osin kuin vähintään yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy: – – e) käsittely on tarpeen yleistä etua koskevan tehtävän suorittamiseksi tai rekisterinpitäjälle kuuluvan julkisen vallan käyttämiseksi; – – 2. Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai ottaa käyttöön yksityiskohtaisempia säännöksiä tässä asetuksessa vahvistettujen sääntöjen soveltamisen mukauttamiseksi sellaisessa käsittelyssä, joka tehdään 1 kohdan c ja e alakohdan noudattamiseksi määrittämällä täsmällisemmin tietojenkäsittely‑ ja muita toimenpiteitä koskevat erityiset vaatimukset, joilla varmistetaan laillinen ja asianmukainen tietojenkäsittely muun muassa muissa erityisissä käsittelytilanteissa siten kuin IX luvussa säädetään. 3. Edellä olevan 1 kohdan c ja e alakohdassa tarkoitetun käsittelyn perustasta on säädettävä joko a) unionin oikeudessa; tai b) rekisterinpitäjään sovellettavassa jäsenvaltion lainsäädännössä. Käsittelyn tarkoitus määritellään kyseisessä käsittelyn oikeusperusteessa tai, 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetussa käsittelyssä, sen on oltava tarpeen yleistä etua koskevan tehtävän suorittamiseksi tai rekisterinpitäjälle kuuluvan julkisen vallan käyttämiseksi. Kyseinen käsittelyn oikeusperuste voi sisältää erityisiä säännöksiä, joilla mukautetaan tämän asetuksen sääntöjen soveltamista, muun muassa: yleisiä edellytyksiä, jotka koskevat rekisterinpitäjän suorittaman tietojenkäsittelyn lainmukaisuutta; käsiteltävien tietojen tyyppiä; asianomaisia rekisteröityjä, yhteisöjä joille ja tarkoituksia joihin henkilötietoja voidaan luovuttaa; käyttötarkoitussidonnaisuutta; säilytysaikoja; sekä käsittelytoimia ja ‑menettelyjä, mukaan lukien laillisen ja asianmukaisen tietojenkäsittelyn varmistamiseen tarkoitetut toimenpiteet, kuten toimenpiteet muita IX luvussa esitettyjä erityisiä tietojenkäsittelytilanteita varten. Unionin oikeuden tai jäsenvaltion lainsäädännön on täytettävä yleisen edun mukainen tavoite ja oltava oikeasuhteinen sillä tavoiteltuun oikeutettuun päämäärään nähden.”
11

BUrlG:n 7 §:n 3 ja 4 momentissa säädetään seuraavaa: ”(3) Loma on myönnettävä ja pidettävä kuluvana kalenterivuonna. Loma voidaan siirtää seuraavalle kalenterivuodelle ainoastaan silloin, kun se on oikeutettua pakottavista yritykseen tai työntekijän henkilöön liittyvistä syistä. Kun lomaa siirretään, se on myönnettävä ja pidettävä seuraavan kalenterivuoden kolmen ensimmäisen kuukauden aikana. Edellä 5 §:n 1 momentin a kohdan mukaisesti ansaittu vuosiloman osa kuitenkin siirretään työntekijän pyynnöstä seuraavalle kalenterivuodelle. (4) Jos lomaa ei työsuhteen päättymisen takia voida enää myöntää kokonaan tai osittain, siitä on suoritettava korvaus.”