ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 37/30

Kanne 7.12.2007 — Berning & Söhne v. komissio

(Asia T-445/07)

(2008/C 37/46)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Berning & Söhne GmbH & Co. KG (Wuppertal, Saksa) (edustajat: Rechtsanwalt P. Niggemann ja Rechtsanwalt K. Gaßner)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Kantajan vaatimukset

— komission 19.9.2007 (asiassa COMP/E-1/39.168 — kova lyhyttavara: kiinnittimet) tekemä päätös (K(2007) 4257 lopullinen) kumotaan

— toissijaisesti: riitautetussa päätöksessä kantajalle määrätyn sakon suuruutta alennetaan symbolisen sakon määrään tai joka tapauksessa asianmukaiseen määrään

— komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja riitauttaa komission 19.9.2007 asiassa COMP/E-1/39.168 — kova lyhyttavara: kiinnittimet, tekemän päätöksen K(2007) 4257 lopullinen. Kantajalle ja muille yrityksille määrättiin tässä päätöksessä sakko EY 81 artiklan rikkomisen takia. Komission käsityksen mukaan kantaja on ottanut osaa hinnankorotusten yhteensovittamiseen sekä luottamuksellisten hintatietojen vaihtoon ja hinnankorostusten toteuttamiseen ”muiden kiinnittimien” markkinoilla ja kiinnityskoneiden markkinoilla.

Kantaja esittää kanteensa tueksi neljä kanneperustetta.

Ensinnäkin riitautetulla päätöksellä loukataan kantajan oikeutta tulla kuulluksi, koska sillä ei ollut tilaisuutta ottaa kantaa sellaisiin tapaamisiin, jotka tapahtuivat ns. ”Baselin piirin” ja ”Wuppertalin piirin” puitteissa ja joihin komissio perustaa väitteensä hinnankorotusten yhteensovittamisesta ja luottamuksellisten hintatietojen vaihtamisesta sekä hinnankorotusten toteuttamisesta.

Toiseksi se katsoo, että esitetyt kartellisääntöjen rikkomiset ovat vanhentuneita, koska kantaja lopetti osallistumisensa ”Baselin piiriin” ja ”Wuppertalin piiriin” jo keväällä 1997.

Lisäksi kantaja esittää, että EY 81 artiklan 1 kohtaa ei ole rikottu, koska komissio ei ole esittänyt vaadittavia todisteita kantajan osallistumisesta mahdollisiin järjestelyihin.

Se katsoo lopuksi, että sakko on laskettu asiallisesti väärin. Se arvostelee tässä kohdin erityisesti sitä, että vastaaja on vahvistanut virheellisesti sen sääntöjen rikkomisen keston, johon se väittää kantajan syyllistyneen, ja rikkomisen vakavuuden sekä katsoo, että sakkojen määrä on suhteeton.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 315/43

Kanne 31.10.2007 — Basell Polyolefine v. komissio

(Asia T-399/07)

(2007/C 315/81)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Basell Polyolefine (Wesseling, Saksa) (edustajat: asianajajat D. Seeliger, E. Wagner ja I. Liebach)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— 23.8.2007 tehty komission päätös on kumottava

— 23.8.2007 tehty komission päätös on toissijaisesti kumottava siltä osin kuin myös oikeus tutustua osaan asiakirjoista evätään

— komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja riitauttaa 23.8.2007 tehdyn komission päätöksen, jolla siltä on evätty oikeus tutustua komission asiakirjoihin, jotka koskevat asiassa COMP/E-2/37.857 — Orgaaniset peroksidit, tehtyä päätöstä.

Komissio väittää ensinnäkin, että asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (1) 2 artiklan 1 kohtaa on rikottu. Kantaja on sitä mieltä, että sillä on oikeushenkilönä, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa, oikeus tutustua komission asiakirjoihin, ja että tämä oikeus pätee asetuksen N:o 1049/2001 2 artiklan 3 kohdan nojalla myös kartellimenettelyn puitteissa pyydettyihin asiakirjoihin.

Kantaja väittää lisäksi, että asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäistä ja kolmatta luetelmakohtaa on rikottu, koska asiakirjoihin tutustumisoikeus ei vaikuta objektiivisesti suojattaviin taloudellisiin etuihin eikä kyseisenä aikana suoritettu mitään tutkintaa, joka liittyy kyseessä olevaan kartellimenettelyyn. Tämän lisäksi se väittää tältä osin, että ylivoimainen yleinen etu edellyttää pyydettyjen asiakirjojen ilmaisemista.

Tämän lisäksi kantaja väittää, että pyydettyjä asiakirjoja koskevan tutustumisoikeuden epäämisellä rikotaan EY 255 artiklan 1 kohtaa. Päätös on myös ristiriidassa EU 6 artiklan 2 kohdan ja EU:n perusoikeuskirjan 42 artiklan kanssa.

Kantaja väittää lisäksi, että kyseessä on asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 6 kohdan ja 4 artiklan 2 kohdan rikkominen, koska sillä on oikeus tutustua ainakin osaan pyydetyistä asiakirjoista. Näitä säännöksiä rikotaan myös siitä syystä, että komissio ei ole noudattanut velvollisuuttaan tutkia jokainen asiakirja konkreettisesti ja yksittäisesti.

(1) Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).
—

EY 230 artiklan nojalla nostetun kanteen menestymisestä riippumatta EY 238 artiklan nojalla nostettu kanne ja siihen liittyvät vaatimukset on hyväksyttävä ja komissio on tämän seurauksena velvoitettava suorittamaan 1 925 858,61 euroa viivästyskorkoineen 7.3.2003 lukien, jolloin vaatimus annettiin tiedoksi, 30.4.2003 saakka, Portaria N:o 263/99 -nimisessä, 12.4.1999 annetussa asetuksessa säädettyyn 7 %:n korkokantaan, ja 1.5.2003 lukien siihen saakka kunnes koko määrä on suoritettu, Portaria N:o 291/03 -nimisessä, 8.4.2003 annetussa asetuksessa säädettyyn 4 %:n korkokantaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 140/26

Kanne 16.4.2007 — Siemens v. komissio

(Asia T-110/07)

(2007/C 140/46)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Siemens AG (Berliini ja München, Saksa) (edustajat: asianajajat I. Brinker, T. Lopest ja C. Steinle)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— komission 24.1.2007 tekemä päätös (asia COMP/F/38.899 — Kaasueristeiset kytkinlaitteet) on kumottava EY 231 artiklan nojalla sikäli kuin se koskee kantajaa

— vaihtoehtoisesti päätöksen 2 artiklan m kohdassa määrättyjä sakkoja on alennettava

— ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan nojalla komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja riitauttaa 24.1.2007 tehdyn komission päätöksen K(2006) 6762 lopullinen (asia COMP/F/38.899 — Kaasueristeiset kytkinlaitteet). Riidanalaisella päätöksellä kantajalle ja muille yrityksille määrättiin sakkoja EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkomisen johdosta. Komission mukaan kantaja oli osallisena sopimuksista ja yhdenmukaistetuista menettelytavoista koostuneessa kokonaisuudessa kaasueristeisten kytkinlaitteiden alalla.

Kanteensa tueksi kantaja esittää kolme kanneperustetta.

Ensinnäkin se moittii komissiota siitä, ettei se osoittanut ja näyttänyt väitettyjä rikkomisia toteen konkreettisesti ja yksityiskohtaisesti. Kantajan mukaan komissio jätti erityisesti osoittamatta ja toteen näyttämättä sen, että väitetyllä rikkomisella oli vaikutuksia yhteismarkkinoihin ja ETA:an rikkomisen ensimmäisen vaiheen ja vuoden 1999 välisenä aikana.

Toiseksi kantaja väittää, että komissio arvioi virheellisesti, että kyse oli yhdestä jatketusta rikkomisesta, ja että se arvioi virheellisesti myös rikkomisen keston. Kantajan mukaan komissio ei ole kyennyt osoittamaan, että kantaja oli osallisena väitetyssä rikkomisessa 22.4.1999 jälkeen. Lisäksi kantajan mukaan asiassa on rikottu asetuksen (EY) N:o 1/2003 (1) 25 artiklaa, koska kantajan osallistuminen rikkomiseen sen ensimmäisen vaiheen ja vuoden 1999 välillä on vanhentunut.

Lopuksi kantaja väittää komission tehneen merkittäviä oikeudellisia virheitä sakkojen määräämisessä. Tältä osin kantaja väittää esimerkiksi, että komissio arvioi virheellisesti rikkomisen vakavuuden ja keston ja sovelsi kantajan osalta kohtuutonta korottamiskerrointa. Lisäksi komissio katsoi virheellisesti, että kantajalla oli ollut johtajan rooli, ja se jätti perusteettomasti huomioon ottamatta kantajan yhteistyön komission kanssa.

(1) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EUVL 2003, L 1, s. 1)
—

on määrättävä takavarikoitaviksi kaikki ne komission ja GOSSELIES-yhtiön hallussa olevat tietovälineet, joille on tallennettu ne tietokonejärjestelmän kehittämistoimet, jotka GOSSELIES-yhtiö on toteuttanut EC-SYSTRAN Unix ja SYSTRAN Unix -versioiden pohjalta SYSTRANin oikeuksien vastaisesti, ja kyseiset tietovälineet on määrättävä luovutettaviksi SYSTRANille tai ne on ainakin määrättävä tuhottaviksi oikeushallinnon virkamiehen valvonnassa
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 20/21

Kanne 5.12.2006 — Dura Vermeer Groep v. komissio

(Asia T-351/06)

(2007/C 20/30)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Asianosaiset

Kantaja: Dura Vermeer Groep (edustaja: asianajaja M. Slotboom)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— Päätöksen 1 artiklan d alakohta ja 2 artiklan d alakohta on kumottava siltä osin kuin ne koskevat Dura Vermeer Groepin vastuuta.

— Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja riitauttaa EY 81 artiklan mukaisesta menettelystä 13.9.2006 tehdyn komission päätöksen (asia nro COMP/38.456 — Bitumi — Alankomaat), jossa kantajalle määrätään sakko EY 81 artiklan rikkomisesta.

Kannekirjelmänsä tueksi kantaja vetoaa ensi sijassa siihen, että komissio on rikkonut EY 81 artiklan 1 kohtaa ja asetuksen 1/2003 23 artiklan 2 kohtaa. Kantajan mukaan komission analyysi yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä, joka koskee emoyhtiöiden vastuuta rikkomisesta, johon tytäryhtiöiden väitetään syyllistyneen, on virheellinen. Komissio on kantajan mukaan soveltanut tämän vuoksi kantajaan liian tiukkaa arviointiperustetta. Lisäksi komissio on kantajan mukaan esittänyt virheellisesti Dura Vermeer -konsernin asianomaisia sisäisiä suhteita koskevat tosiseikat. Tämän vuoksi komissio ei kantajan mukaan ole osoittanut, että kantajalla olisi määräysvalta Vermeer Infrastructuur BV:n menettelytavan osalta.

Toiseksi kantaja vetoaa EY 253 artiklan olennaisten menettelymääräysten rikkomiseen ja perusteluvelvollisuuden loukkaamiseen.
—

Toissijaisesti on todettava, että rikkomisen, johon ensimmäisen, toisen ja kolmannen kantajan on katsottu syyllistyneen, kesto on lyhyempi kuin mitä kyseisen päätöksen 1 artiklassa on vahvistettu, ja sakko, joka on kyseisille kantajille määrätty päätöksen 3 artiklassa, on kumottava tai sitä on alennettava.
—

toissijaisesti riidanalaisen päätöksen 2 artiklan f kohtaa on muutettava ja FLP Plastille yhteisvastuullisesti määrättyä sakkoa on alennettava huomattavasti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen täyttä harkintavaltaa käyttäen, 1 artiklan 1 kohta on kumottava osittain sikäli kuin se koskee kantajaa ja 2 artiklassa kantajalle määrätty sakko on kumottava osittain tai toissijaisesti sen määrää on alennettava asianmukaisesti
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 60/50

Kanne 24.1.2006 — Alliance One International v. komissio

(Asia T-25/06)

(2006/C 60/93)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Alliance One International (Danville, USA) (edustajat: lakimiehet C. Osti ja A. Prastaro)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— EY 81 artiklan 1 kohdan mukaisesta menettelystä 20 päivänä lokakuuta 2005 tehdyn komission päätöksen (Asia COMP/C.38.281/B.2 — raakatupakka Italia) K(2005) 4012 lopullinen 1 artiklan 1 kohdan a alakohta on kumottava SCC:tä, Dimon Inc:tä ja Alliance Onea koskevilta osin.

— Transcatabille ja Dimon Italia-Mindolle määrättyjä sakkoja on vastaavasti alennettava siten, että sakot eivät ylitä 10 prosenttia niiden viimeksi kuluneen tilikauden liikevaihdosta.

— Vaihtoehtoisesti Transcatabille ja Dimon Italia-Mindolle määrättyjä sakkoja on alennettava, koska korotuskerrointa ei voida soveltaa.

— Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Riidanalaisessa päätöksessä komissio totesi, että useat yritykset, muun muassa kantaja ja sen tytäryhtiöt Transcatab ja Dimon Italia, sittemmin uudelta nimeltään Mindo, rikkoivat EY 81 artiklan 1 kohtaa sopimuksilla ja/tai yhdenmukaistetuilla menettelytavoilla Italian raakatupakka-alalla.

Kantaja vaatii, että päätös on osittain kumottava ja väittää ensinnäkin, että komissio on rikkonut emoyhtiöiden vastuuta säänteleviä sääntöjä, koska se on katsonut, että kantaja on yhteisvastuullisesti vastuussa tytäryhtiöidensä rikkomuksista. Kantaja riitauttaa tältä osin komission päätöksensä tueksi esittämät väitteet ja näytön.

Kantaja katsoo myös, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 1/2003 (1) 23 artiklan 2 kohtaa, koska se on määrännyt sakot, joiden määrä on yli 10 prosenttia kantajan tytäryhtiöiden yhteenlasketusta liikevaihdosta.

Lopuksi kantaja katsoo, että komission ei olisi tullut soveltaa korotuskerrointa sen tytäryhtiöihin, koska asianosaisten liikevaihtojen ja komission päätöskäytännön perusteella siihen ei ollut perusteita. Lisäksi kantaja väittää, että siihen sovellettu korotuskerroin on korkeampi kuin toiseen yritykseen sovellettu korotuskerroin, minkä johdosta päätöstä rasittaa ilmeinen suhteellisuusperiaatteen loukkaus ja perustelujen puuttuminen. Kantaja väittää myös, että perustelu korotuskertoimen soveltamiselle Mindoon on epäjohdonmukainen, koska siinä sovelletaan eri arviointiperustetta saman sakon määrittämiseen.

(1) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16 päivänä joulukuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003, EYVL L 1, 4.1.2003, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 296/26

Kanne 5.9.2005 — Sorensen v. Euroopan yhteisöjen komissio

(Asia T-335/05)

(2005/C 296/57)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Susanne Sorensen (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja E. Marchal)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— päätös, jolla vastaaja on nimitetty assistentin virkaan, on kumottava siltä osin kuin siinä vahvistetaan hänen määrittämisensä palkkaluokkaan B*3, palkkatasolle 2;

— päätös, jolla kaikki kantajan ”tilillä” olevat pisteet poistetaan, on kumottava;

— komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja, komission virkamies, on aluksi nimitetty palkkaluokkaan C2. Ulkoisessa kilpailussa COM/B/1/02 (taso B5/B4) menestyneenä hakijana hänet nimitettiin 5.8.2004 tehdyllä riidanalaisella päätöksellä palkkaluokkaan B*3, palkkatasolle 2. Kanteensa tueksi kantaja väittää, että kilpailuilmoitusta ja ilmoitusta avoimesta virasta on rikottu sikäli kuin molemmissa määrättiin palkkaluokan määrittämisestä palkkaluokkiin B5 tai B4. Hän vetoaa samassa yhteydessä henkilöstösääntöjen 4, 5, 29 ja 31 artiklan rikkomiseen. Kantaja toteaa, että tiettyjä saman kilpailussa menestyneitä hakijoita on ennen 1.5.2004 (henkilöstösääntöjen muutosten voimaantuloaika) nimitetty palkkaluokkiin B5 tai B4, jotka vastaavat uusien nimitysten mukaisia palkkaluokkia B*5 tai B*6 ja vetoaa myös yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaamiseen. Lisäksi hän katsoo, että myös uramahdollisuuksia koskevaa periaatetta ja luottamuksensuojan periaatetta on loukattu, koska hänellä oli perusteltuja odotuksia tulla nimitetyksi palkkaluokkiin B*5 tai B*6. Samassa yhteydessä hän vetoaa henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 12 artiklan, jolla loukataan myös oikeusvarmuuden periaatetta, lainvastaisuuteen.
58

Valituksen hylkäämisestä tehdystä päätöksestä on joka tapauksessa todettava, että vaikka oletettaisiin, että kantajan tarkoituksena on ollut nostaa tästä päätöksestä kanne SEUT 263 artiklan nojalla nyt käsiteltävässä asiassa, ja ilman, että on tarpeen lausua siitä, voidaanko tällainen kanne ottaa tutkittavaksi, on riittävää todeta edellä 35–54 kohdassa esitetyistä syistä, että neuvoston nimittävä viranomainen ei ollut toimivaltainen käsittelemään kantajan henkilöstösääntöjen 90 artiklan perusteella tekemää valitusta ja että se on näin ollen perustellusti hylännyt valituksen. Kanne on siis joka tapauksessa selvästi perusteeton tältä osin.
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 38 ja 39 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 28.7.2021 – UPTR vastaan parlamentti ja neuvosto

(asia T-634/20)

(Kumoamiskanne – Maantieliikenne – Asetus (EU) 2020/1055 – Kansainväliset maanteiden tavaraliikenteen markkinat – Kabotaasi – Ammatillinen yhdistys – Asiavaltuus – Toimi ei koske kantajaa erikseen – Tutkimatta jättäminen)

1. Kumoamiskanne – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetun sääntelytoimen käsite – Kaikki yleisesti sovellettavat toimet lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjä toimia lukuun ottamatta (SEUT 263 artiklan neljäs kohta) (ks. 20 ja 21 kohta)

2. Kumoamiskanne – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet – Kanne, jonka on nostanut jäseniänsä puolustava ja edustava ammatillinen yhdistys – Tutkittavaksi ottaminen – Edellytykset (SEUT 263 artiklan neljäs kohta) (ks. 25, 27 ja 29 kohta)

3. Kumoamiskanne – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet – Luonteeltaan yleisesti sovellettava toimi koskee asianomaista erikseen – Edellytykset – Maanteiden kansainvälisen tavaraliikenteen markkinoille pääsyä koskevista yhteisistä säännöistä annettu asetus – Kanne, jonka on nostanut jäseniänsä puolustava ja edustava ammatillinen yhdistys – Asetus ei koske kantajaa suoraan eikä erikseen – Tutkimatta jättäminen (SEUT 263 artiklan neljäs kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2020/1055 2 artiklan 4 kohta) (ks. 39–41, 45, 46 ja 49 kohta)

4. Perusoikeudet – Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan – Unionin toimien laillisuusvalvonta – Yksityiskohtaiset menettelysäännöt – Se, suojaavatko unionin tuomioistuimet vai kansalliset tuomioistuimet kyseistä oikeutta, riippuu riidanalaisen toimen oikeudellisesta luonteesta – Mahdollisuus turvautua kumoamiskanteeseen tai pätevyyden arviointia koskevaan ennakkoratkaisupyyntöön (SEU 6 artiklan 1 kohta ja SEU 19 artiklan 1 kohta; SEUT 263 artiklan neljäs kohta, SEUT 267 artikla ja SEUT 277 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla, 51 artiklan 1 kohta ja 52 artiklan 7 kohta) (ks. 60 ja 62–66 kohta)

Aihe

SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus asetusten (EY) N:o 1071/2009, (EY) N:o 1072/2009 ja (EU) N:o 1024/2012 muuttamisesta niiden mukauttamiseksi maantieliikenteen alan kehitykseen 15.7.2020 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2020/1055 (EUVL 2020, L 249, s. 17) 2 artiklan 4 kohdan kumoamiseksi

Ratkaisu

1) Kanne jätetään tutkimatta.
2.

Kumoamiskanne – Kannekelpoiset toimet – Käsite – Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia – Kanne, joka tosiasiassa koskee luonteeltaan sopimusoikeudellista oikeusriitaa – Pienistä ja keskisuurista yrityksistä vastaavan toimeenpanoviraston kirje, jolla irtisanotaan tutkimuksen ja innovoinnin puiteohjelman yhteydessä tehty avustussopimus – Toimi, jonka tarkoituksena on tuottaa sitovia oikeusvaikutuksia sopimussuhteen ulkopuolella ja joka edellyttää julkisen vallan valtaoikeuksien käyttöä ja joka jää käsitteen ulkopuolelle (SEUT 263, SEUT 274 ja SEUT 288 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1291/2013 53 artiklan 2 kohta) (ks. 47–52, 55 ja 56 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 13.3.2020 – Helsingin kaupunki vastaan komissio

(asia T-597/19 R)

(Väliaikainen oikeussuoja – Valtiontuet – Päätös, jolla valtiontuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään perittäväksi takaisin – Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus – Kiireellisyysedellytys ei täyty)

1. Väliaikainen oikeussuoja – Täytäntöönpanon lykkääminen – Välitoimet – Myöntämisen edellytykset – Fumus boni juris – Kiireellisyys – Vakava ja korjaamaton vahinko – Yhtäaikaisuus – Kaikkien kysymyksessä olevien intressien vertailu – Tutkimisjärjestys ja tarkastustapa – Välitoimista päättävän tuomarin harkintavalta (SEUT 256 artiklan 1 kohta, SEUT 278 ja SEUT 279 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 156 artiklan 4 kohta) (ks. 13–16 kohta)

2. Väliaikainen oikeussuoja – Täytäntöönpanon lykkääminen – Välitoimet –Myöntämisedellytykset – Kiireellisyys – Vakava ja korjaamaton vahinko – Todistustaakka – Velvollisuus esittää konkreettisia ja täsmällisiä tietoja, joita tukevat yksityiskohtaiset asiakirjatodisteet (SEUT 278 ja SEUT 279 artikla; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 156 artiklan 4 kohta) (ks. 19 ja 23–27 kohta)

Aihe

SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus lykätä valtiontuesta SA.33846 (2015/C) (ex 2014/NN) (ex 2011/CP), jonka Suomen tasavalta on toteuttanut Helsingin Bussiliikenne Oy:lle, 28.6.2019 annetun komission päätöksen C(2019) 3152 final täytäntöönpanoa

Ratkaisu

1) Välitoimihakemus hylätään.

2) 19.9.2019 annettu määräys Helsingin kaupunki v. komissio (T-597/19 R, ei julkaistu) peruutetaan.

3) Nobina Oy:n ja Nobina AB:n väliintulohakemuksesta ja Helsingin kaupungin esittämästä luottamuksellista käsittelyä koskevasta pyynnöstä ei ole tarpeen lausua.
47

Kuten ensimmäisen pyynnön osalta, silloin kun komission toimi on luonteeltaan kielteinen, sitä on arvioitava sen pyynnön luonteen perusteella, johon se on vastaus.. Näin ollen on tutkittava, onko tällaisen tuomioistuinmenettelyn aloittaminen Norjan kuningaskuntaa vastaan SEUT 263 artiklassa tarkoitettu kannekelpoinen päätös.
31

Toiseksi on todettava, että kuten edellä 23 kohdassa mainittiin, työjärjestyksen 161 artiklan 1 kohdan mukaan SEUT 299 artiklan mukaisesti tehtyyn komission toimen pakkotäytäntöönpanon lykkäämistä koskevaan hakemukseen sovelletaan mainitun työjärjestyksen 2 jakson, jonka otsikko on ”Täytäntöönpanon lykkäämistä tai muita välitoimia koskeva hakemus”, määräyksiä. Tässä yhteydessä on todettava, että saman työjärjestyksen 156 artiklassa säädetään erilaisista menettelyjärjestelmistä sen oikeusperustan mukaan, johon välitoimihakemus perustuu. Näin ollen mainitun työjärjestyksen 156 artiklan 1 kohdassa määrätty vaatimus, jossa asetetaan toimielimen toimen täytäntöönpanon lykkäämistä koskevan hakemuksen tutkittavaksi ottamisen edellytykseksi se, että kyseisestä toimesta nostetaan pääasiassa kanne ennen hakemuksen tekemistä tai samanaikaisesti sen kanssa, on nimenomaisesti rajattu SEUT 278 ja EA 157 artiklaan perustuviin hakemuksiin. Näin ollen, toisin kuin komissio väittää, kyseistä velvoitetta ei välttämättä sovelleta käsiteltävässä asiassa.
21

Tämä päätelmä on pätevä paitsi silloin, kun mikään kansallinen viranomainen ei ole aloittanut menettelyä alalla, myös sitäkin suuremmalla syyllä silloin, kun tällainen viranomainen on aloittanut tällaisen menettelyn ja se menettää toimivaltansa asetuksen N:o 1/2003 11 artiklan 6 kohdan perusteella. Jos päätös SEUT 101 artiklan soveltamismenettelyn aloittamisesta ei vaikuta kyseessä olevan yrityksen oikeudelliseen asemaan, kun se ei ole kyseiseen hetkeen saakka ollut minkään muun menettelyn kohteena, näin on sitäkin suuremmalla syyllä, kun kyseinen yritys on jo ollut kansallisen viranomaisen aloittaman tutkintamenettelyn kohteena.