ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisukysymykset - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta - Rajat - Tavaroiden luokittelu yhteisen tullitariffin nimikkeisiin

2. Yhteinen tullitariffi - Tariffinimikkeet - Ranneortoosit, selkätukivyöt, kyynärtuet ja polvituet - Luokitteleminen yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 9021 - Edellytykset

3. Yhteinen tullitariffi - Tariffinimikkeet - Tukiliivit tai muut tuet, joiden aiottu vaikutus tuettavaan tai paikallaan pidettävään elimeen perustuu ainoastaan tavaran joustavuuteen yhdistetyn nimikkeistön 90 ryhmää koskevan 1 huomautuksen b alakohdassa tarkoitetulla tavalla - Ilmaisun "ainoastaan" merkitys

Tiivistelmä

1. Kun yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltävänä on tariffiluokitusta koskeva ennakkoratkaisupyyntö, sen tehtävänä on selventää kansalliselle tuomioistuimelle niitä kriteereitä, joiden soveltaminen tekee tälle mahdolliseksi luokitella asianomaiset tuotteet oikeaan yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen, eikä luokitella tuotteita itse, mikä johtuu siitä, ettei sillä välttämättä ole kaikkia tähän tarvittavia tietoja. Yhteisöjen tuomioistuin voi siten tariffiluokitusasioissa kansallisen tuomioistuimen esittämien kysymysten sanamuodon ja ennakkoratkaisupyynnössä esitettyjen tietojen perusteella osoittaa, mitkä seikat liittyvät yhteisön oikeuden tulkintaan, auttaakseen kansallista tuomioistuinta suorittamaan sen käsiteltäväksi saatetun tariffiluokituksen.

( ks. 26 ja 28 kohta )

2. Yhdistetyn nimikkeistön nimikettä 9021 on tulkittava niin, että siihen kuuluvat sellaiset tuotteet kuin ranneortoosit, selkätukivyöt, kyynärtuet ja polvituet, mikäli niillä on ominaisuuksia - jotka erottavat ne tavallisista ja yleiseen käyttöön tarkoitetuista vöistä ja siteistä - kuten valmistusaineet, käyttötapa tai niiden sellainen sovitettavuus potilaan erityisvammoihin, että lääkäri tai potilas itse voi sovittaa tuotteen joko sen valmistusvaiheessa tai - kyseen ollessa koottavasta tuotteesta - myöhemmin eli sitä käyttöönotettaessa tuotteessa tätä tarkoitusta varten olevien erityismekanismien avulla. Kansallisen tuomioistuimen on tutkittava, onko kyseessä olevilla tuotteilla tällaisia ominaisuuksia.

( ks. 41 ja 45 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta )

3. Yhdistetyn nimikkeistön 90 ryhmää koskevan 1 huomautuksen b alakohdan mukaan ryhmään eivät kuulu "tukiliivit tai muut tuiksi tarkoitetut tekstiiliaineesta valmistetut tavarat, joiden aiottu vaikutus tuettavaan tai paikallaan pidettävään elimeen perustuu ainoastaan tavaran joustavuuteen (esimerkiksi äitiysvyöt, rintakehän ja vatsan tukisiteet sekä nivel- tai lihastuet) (XI jakso)".

Ilmaisua "ainoastaan" on tulkittava niin, että huomautuksessa ei suljeta kyseisestä ryhmästä pois vöitä ja siteitä, joiden muut ominaisuudet kuin joustavuus vaikuttavat merkittävästi tuettavan tai paikallaan pidettävän elimen osalta tavoiteltavaan vaikutukseen. Kyseisen huomautuksen soveltamista ei kuitenkaan voi estää sellaisten tekijöiden olemassaolo, joilla on stabiloiva vaikutus, joka kohdistuu ainoastaan itse vyöhön tai siteeseen sen estämiseksi, etteivät ne poimutu tai kietoudu.

( ks. 6, 50 ja 51 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Matkapaketit, pakettilomat ja pakettikiertomatkat - Direktiivi 90/314/ETY - Matkapaketti-käsitteen määritelmä - Matkat, jotka matkatoimisto järjestää kuluttajan tai rajoitetun kuluttajaryhmän pyynnöstä ja toivomusten mukaisesti, kuuluu käsitteen alaan

(Neuvoston direktiivin 90/314/ETY 2 artiklan 1 kohta)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Matkapaketit, pakettilomat ja pakettikiertomatkat - Direktiivi 90/314/ETY - Ennalta järjestetty yhdistelmä -käsite - Matkailupalvelujen yhdistelmä, joka vahvistetaan matkatoimiston ja kuluttajan välistä sopimusta tehtäessä, kuuluu käsitteen alaan

(Neuvoston direktiivin 90/314/ETY 2 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista annetun neuvoston direktiivin 90/314/ETY 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua "matkapaketin" käsitettä on tulkittava siten, että sen alaan kuuluvat myös matkat, jotka on järjestetty kuluttajan tai tietyn rajoitetun kuluttajaryhmän pyynnöstä ja aloitteesta heidän toiveidensa mukaisesti. Direktiivin, jolla pyritään nimenomaisesti suojaamaan matkapaketteja ostavia kuluttajia, 2 artiklan 1 kohdassa omaksutun määritelmän mukaan, jotta palvelua voidaan pitää matkapakettina, riittää, että matkatoimiston vahvistamaansa kiinteään hintaan myymä matkailupalveluyhdistelmä käsittää kaksi niistä kolmesta palvelusta, joita tämän säännöksen mukaan pidetään ominaisina kyseiselle palvelulle, ja että kyseinen palvelu on kestoltaan yli 24 tunnin mittainen tai sisältää yöpymisen. Tässä määritelmässä ei ole osia, joiden perusteella olisi katsottava, että matkoja, jotka on järjestetty kuluttajan tai tietyn rajoitetun kuluttajaryhmän pyynnöstä ja aloitteesta heidän toiveidensa mukaisesti, ei voitaisi pitää direktiivissä tarkoitettuina matkapaketteina. Tätä tulkintaa tukee direktiivi, jossa todetaan, että direktiivissä tarkoitetussa sopimuksessa on mainittava "kuluttajan matkaa varatessaan matkanjärjestäjälle tai välittäjälle esittämät erityistoivomukset, jotka nämä molemmat ovat hyväksyneet".

( ks. 13-16 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta )

2. Koska matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista annetun neuvoston direktiivin 90/314/ETY 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun "matkapaketin" alaan kuuluvat myös matkat, jotka on järjestetty kuluttajan toiveiden mukaisesti, käsite "etukäteen järjestetty yhdistelmä", jota käytetään tässä samassa kohdassa, kattaa välttämättä sellaiset tapaukset, joissa matkailupalvelujen yhdistelmä perustuu niihin toivomuksiin, joita tämä kuluttaja esittää aina siihen asti kun osapuolet pääsevät sopimukseen ja tekevät sen. Ilmaisua "etukäteen järjestetty yhdistelmä" on tulkittava siten, että siihen kuuluvat ne matkailupalvelujen yhdistelmät, jotka on tehty hetkellä, jolloin matkatoimisto ja kuluttaja tekevät sopimuksen.

( ks. 19 ja 20 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Sosiaalipolitiikka - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Yrityksen luovutus - Työntekijöiden oikeuksien turvaaminen - Direktiivi 77/187/ETY - Poikkeukset - Yhtiön tai yhtä useamman yhtiön yhteiset lisäeläkejärjestelmät - Vanhuusetuudet - Käsite - Lisäeläkejärjestelmän mukaiset eläkkeet ja etuudet, joilla pyritään parantamaan tällaista eläkettä, eivät ole vanhuusetuuksia

(Neuvoston direktiivin 77/187/ETY 3 artiklan 1, 2 ja 3 kohta)

2. Sosiaalipolitiikka - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Yrityksen luovutus - Työntekijöiden oikeuksien turvaaminen - Direktiivi 77/187/ETY - Työntekijän irtisanomisen ajankohtana voimassaolevien velvollisuuksien siirtyminen - Edellytykset ja rajoitukset - Velvollisuudet, jotka johtuvat viranomaistoimista tai pannaan täytäntöön viranomaistoimin - Vaikutuksettomuus

(Neuvoston direktiivin 77/187/ETY 3 artikla)

Tiivistelmä

1. Varhaiseläkkeet sekä etuudet, joilla pyritään parantamaan tällaista eläkettä ja jotka suoritetaan irtisanomisen yhteydessä tietyn iän saavuttaneille työntekijöille, eivät ole työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 77/187/ETY 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja yhtiön tai yhtä useamman yhtiön yhteisten lisäeläkejärjestelmien mukaisia vanhuus- tai työkyvyttömyysetuuksia taikka jälkeenjääneiden etuuksia.

Koska direktiivin 77/187/ETY yleisenä tavoitteena on suojata työntekijöiden oikeuksia yritysten luovutusten yhteydessä, kun sen 3 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään siitä, että luovuttajalla työsopimuksen, työsuhteen tai työehtosopimusten perusteella olevat oikeudet ja velvollisuudet siirtyvät luovutuksensaajalle, 3 artiklan 3 kohdan poikkeusta tähän sääntöön on tulkittava suppeasti. Kyseistä poikkeusta voidaan soveltaa ainoastaan säännöksessä tyhjentävästi lueteltuihin etuuksiin, joita on tulkittava suppeasti.

( ks. 29, 30 ja 32 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta )

2. Työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 77/187/ETY 3 artiklaa on tulkittava siten, että työntekijän irtisanomisen ajankohtana voimassaolevat velvollisuudet, jotka perustuvat työsopimukseen, työsuhteeseen tai luovuttajaa työntekijän osalta sitovaan työehtosopimukseen, siirtyvät luovutuksensaajalle kyseisessä artiklassa määriteltyjen edellytysten ja rajoitusten mukaisesti riippumatta siitä, johtuvatko nämä velvollisuudet viranomaistoimista tai pannaanko ne täytäntöön viranomaistoimin, sekä riippumatta niiden täytäntöönpanossa noudatettavista käytännön menettelytavoista.

( ks. 40 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtoverot - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Kuudennessa direktiivissä säädetyt vapautukset - Tiettyjen urheiluun tai liikuntakasvatukseen läheisesti liittyvien sellaisten palvelujen arvonlisäverovapautus, joita voittoa tavoittelemattomat yhteisöt tarjoavat tällaiseen toimintaan osallistuville henkilöille - Voittoa tavoittelemattomien yhteisöjen käsite - Sen valinnaisen ehdon ulottuvuus, jonka mukaan tällaisen yhteisön tarkoituksena ei saa olla järjestelmällinen voiton tavoittelu

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan m alakohta ja 2 alakohdan a alakohdan ensimmäinen luetelmakohta)

2. Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtoverot - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Vastikkeellisen palvelujen suorituksen käsite - Urheilutilojen ja -laitteiden tarjoaminen käyttöön kertasuorituksena maksettavaa vuosittaista jäsenmaksua vastaan kuuluu tämän käsitteen soveltamisalaan

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan m alakohtaa on tulkittava siten, että yhteisön luokitteleminen voittoa tavoittelemattomaksi on tehtävä ottamalla huomioon sen toiminta kokonaisuudessaan eli myös se toiminta, jota se harjoittaa tässä säännöksessä tarkoitettujen palvelujen tarjoamisen lisäksi.

Tällainen luokittelu on mahdollinen, vaikka kyseinen yhteisö tavoittelisi järjestelmällisesti ylijäämää, kunhan tätä voittoa ei jaeta voittona yhteisön jäsenille vaan käytetään sen palvelujen suorittamiseen. Direktiivin 13 artiklan A kohdan 2 alakohdan a alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa olevan valinnaisen ehdon ensimmäistä osaa, jossa säädetään, että kyseisten yhteisöjen tarkoituksena ei saa olla järjestelmällinen voiton tavoittelu, on tulkittava samalla tavalla.

( ks. 21, 22, 28 ja 35 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta )

2. Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 2 artiklan 1 kohtaa, jonka mukaan veroa on kannettava "vastikkeellisesta" palvelujen suorituksesta, on tulkittava siten, että urheiluyhdistyksen jäsenten kertasuorituksena maksamat vuosittaiset jäsenmaksut voivat olla vastike yhdistyksen tarjoamista palveluista, vaikka sellaisten jäsenten, jotka eivät käytä lainkaan tai säännöllisesti yhteisön urheilutiloja ja -laitteita, velvollisuutena on kuitenkin maksaa vuosittainen jäsenmaksu. Jäsenten maksamien jäsenmaksujen ja yhdistyksen tarjoamien palvelujen välillä on olemassa välitön yhteys, koska palvelut muodostuvat siitä, että jäsenten jatkuvaan käyttöön tarjotaan urheilutiloja ja -laitteita sekä näiden yhteydessä olevia palveluja, eivätkä siitä, että tiettyjä yksittäisiä palveluja suoritettaisiin näiden pyynnöstä.

( ks. 40 ja 42 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Oikeudenkäyntimenettely - Väliintulo - Oikeudenkäyntiväite, johon vastaaja ei ole vedonnut - Tutkimatta jättäminen

(EY:n tuomioistuimen perussäännön 37 artikla)

2. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Komission kanneoikeus - Kanne, jossa vaaditaan toteamaan yhteisön ja jäsenvaltioiden tekemän sekasopimuksen rikkominen - Kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta tehty Bernin yleissopimus - Yhteisön toimivaltaan kuuluva ala

(EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan 7 kohta (josta on muutettuna tullut EY 300 artiklan 7 kohta); ETA-sopimukseen liitetyn pöytäkirjan nro 28 5 artikla)

3. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi siitä, onko kanne perusteltu - Huomioon otettava tilanne - Tilanne perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä

(EY 226 artikla)

Tiivistelmä

1. EY:n tuomioistuimen perussäännön 37 artiklan mukaan väliintulokirjelmässä saadaan esittää ainoastaan jonkun asianosaisen vaatimuksia tukevia vaatimuksia. Väliintulija ei siis voi esittää oikeudenkäyntiväitettä, jota vastaaja ei ole esittänyt vaatimuksissaan.

( ks. 3 ja 5 kohta )

2. Euroopan talousalueesta tehtyyn sopimukseen liitetyn pöytäkirjan nro 28 5 artiklassa asetettu vaatimus sopimuspuolien liittymisestä kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta tehtyyn Bernin yleissopimukseen (Pariisin asiakirja 24.7.1971) kuuluu yhteisön oikeuden alaan, koska se sisältyy sopimukseen, jonka ovat perustamissopimuksen 228 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 300 artikla) mukaisesti tehneet yhteisö, sen jäsenvaltiot ja kolmannet maat ja joka koskee alaa, joka on perustamissopimuksen laajalti kattama. Komissiolla on siis toimivalta arvioida sen noudattamista yhteisöjen tuomioistuimen valvonnassa.

Toisaalta yhteisön, sen jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden tekemillä sekasopimuksilla on yhteisön oikeusjärjestyksessä sama asema kuin puhtaasti yhteisön sopimuksilla, kun kysymys on yhteisön toimivaltaan kuuluvista määräyksistä. Tästä seuraa, että varmistaessaan yhteisön toimielinten tekemistä sopimuksista johtuvien velvoitteiden noudattamisen jäsenvaltiot täyttävät yhteisön oikeusjärjestyksessä velvoitetta yhteisöä kohtaan, joka on vastuussa sopimuksen asianmukaisesta täyttämisestä. Toisaalta Bernin yleissopimuksella luodaan oikeuksia ja velvollisuuksia yhteisön lainsäädännön kattamilla aloilla, joten on yhteisön intressissä, että kaikki Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen sopimuspuolet liittyvät tähän yleissopimukseen.

( ks. 14, 15, 19 ja 20 kohta )

3. EY 226 artiklan perusteella nostetun kanteen yhteydessä arvioitaessa sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se on perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä.

( ks. 21 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Naudanliha - Naudanlihan merkintäjärjestelmä - Asetus N:o 820/97 - Voimassaolon jatkaminen - Oikeudellinen perusta - Asetus N:o 2772/1999 - Pätemättömyys

(Neuvoston asetuksen N:o 820/97 19 artikla ja asetus N:o 2772/1999)

2. Kumoamiskanne - Kumoamistuomio - Vaikutukset - Yhteisöjen tuomioistuimen asettamat vaikutuksia koskevat rajoitukset - Asetuksen N:o 2772/1999 pätemättömyys

(EY 231 artiklan toinen alakohta; parlamentin ja neuvoston asetus N:o 1760/2000; neuvoston asetukset N:o 820/97 ja N:o 2772/1999)

Tiivistelmä

1. Jatkamalla asetuksella N:o 820/97 säädettyjen vapaaehtoista merkintäjärjestelmää koskevien sääntöjen voimassaoloa naudanlihan pakollisen merkintäjärjestelmän yleisistä säännöistä annetulla asetuksella N:o 2772/1999 neuvosto on todellisuudessa muuttanut asetuksen N:o 820/97 ajallista soveltamisalaa. Kyseistä asetusta saatettiin kuitenkin muuttaa ainoastaan vastaavanlaisella oikeudellisella perustalla kuin se oli annettu, toisin sanoen perustamissopimuksen nojalla ja noudattaen siinä määrättyä päätöksentekomenettelyä. Neuvosto on näin ollen toiminut virheellisesti antaessaan asetuksen N:o 2772/1999 asetuksen N:o 820/97 19 artiklan nojalla, mistä seuraa, että neuvostolla ei ollut toimivaltaa antaa asetusta N:o 2772/1999 kyseisen säännöksen nojalla ja että asetus N:o 2772/1999 on kumottava.

( ks. 41-44 kohta )

2. Vaikka naudanlihan pakollisen merkintäjärjestelmän yleisistä säännöistä annettu asetus N:o 2772/1999 on tällä välin korvattu nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta merkitsemisestä ja asetuksen N:o 820/97 kumoamisesta annetulla asetuksella N:o 1760/2000, sen kumoaminen saattaisi kuitenkin synnyttää oikeudellisesti sääntelemättömän tilan, joka mahdollistaisi muun muassa sellaisten päätösten riitauttamisen, joita jäsenvaltiot ovat saattaneet tehdä nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkitsemisen käyttöönottamisesta annetun asetuksen N:o 820/97 mukaisesti asetuksessa N:o 2772/1999 säädetyn jatketun voimassaolon aikana. Yhteisöjen tuomioistuimen on näin ollen oikeusvarmuussyistä aihetta käyttää sille EY 231 artiklan toisessa alakohdassa annettua valtaa ja päättää, että asetuksen N:o 2772/1999 sellaisten säännösten vaikutuksia, joita täytäntöön pannessaan jäsenvaltiot ovat saattaneet tehdä päätöksiä, jotka saatettaisiin riitauttaa, on pidettävä lopullisina.

( ks. 48 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta tehty yleissopimus - Erityinen toimivalta - Sen paikkakunnan tuomioistuin, jossa sopimusvelvoite on täytetty tai täytettävä - Pidättäytymisvelvoite, jota sovelletaan ilman maantieteellisiä rajoituksia - Brysselin yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohtaa ei voida soveltaa - Ainoastaan Brysselin yleissopimuksen 2 artiklaa voidaan soveltaa

(27.9.1968 allekirjoitetun yleissopimuksen 2 artikla ja 5 artiklan 1 kohta, sellaisena kuin tämä yleissopimus on muutettuna vuoden 1978 liittymissopimuksella)

Tiivistelmä

$$Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuksella, 5 artiklan 1 kohdan määräystä, joka koskee erityistä toimivaltaa sopimusta koskevissa asioissa, ei sovelleta tilanteessa, jossa ei ole mahdollista määritellä paikkakuntaa, jossa kanteessa tarkoitettu velvoite on täytetty tai täytettävä, koska riidanalainen sopimusvelvoite on pidättäytymisvelvoite, jota sovelletaan ilman maantieteellisiä rajoituksia ja jolle on tyypillistä se, että se on täytetty tai oli täytettävä useilla paikkakunnilla; tällaisessa tapauksessa toimivaltaisuus voidaan ratkaista ainoastaan soveltamalla Brysselin yleissopimuksen 2 artiklan 1 kappaleessa määrättyä toimivaltaisuutta koskevaa yleistä arviointiperustetta.

( ks. 55 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden velvoitteet - Tietyn velvoitteen noudattamatta jättäminen - HT 88 artiklan mukaisen menettelyn tarkoituksena on saada vastahakoinen jäsenvaltio muuttamaan toimintatapaansa - Komission päätös sellainen laiminlyönnin toteamisesta, jonka vaikutukset ovat täysin lakanneet - Sääntöjenvastaisuus

(HT 88 artikla)

Tiivistelmä

$$HT 88 artiklan mukaisen menettelyn tarkoituksena on saada vastahakoinen jäsenvaltio muuttamaan toimintatapaansa. Tätä menettelyä ei voida käyttää aiemmin tapahtuneen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamiseen in abstracto. Tämä tulkinta perustuu myös tämän artiklan ensimmäisen kohdan toiseen virkkeeseen ja kolmannen kohdan ensimmäiseen virkkeeseen, joissa määrätään nimenomaisesti, että kyseisen jäsenvaltion on täytettävä velvollisuutensa.

Jos ajankohtana, jolloin komissio aloitti menettelyn, komission väittämän laiminlyönnin vaikutukset olivat täysin lakanneet siten, että kyseinen jäsenvaltio ei enää pysty toteuttamaan tarkoituksenmukaisia toimenpiteitä laiminlyönnin lopettamiseksi, vaikka se olisikin halunnut lopettaa tämän laiminlyönnin, on katsottava, että tämän laiminlyönnin toteamista koskevaa komission päätöstä tehtäessä ei ole otettu huomioon HT 88 artiklalla tavoiteltua päämäärää. Päätös on näin ollen sääntöjenvastainen siltä osin kuin tässä artiklassa määrätyn menettelyn tarkoitusta ei olisi voitu objektiivisesti saavuttaa menettelyn missään vaiheessa.

( ks. 24, 26-27 ja 31 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi - Tariffinimikkeet - Lasten kantorinkka, joka on tarkoitettu istuvaan asentoon asetetun lapsen kantamiseen aikuisen selässä - Luokittelu yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 6307

Tiivistelmä

$$Yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin kyseinen nimikkeistö on muutettuna tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen N:o 2658/87 liitteiden I ja II muuttamisesta ja asetuksen N:o 802/80 kumoamisesta annetun asetuksen N:o 1359/95 liitteellä I, on tulkittava siten, että lasten kantorinkaksi kutsuttu tuote, joka on tarkoitettu siihen, että istuvaan asentoon asetettua lasta kannetaan aikuisen selässä, ja joka olennaisilta osin koostuu alumiiniputkista tehdystä kantokehyksestä ja tekokuitua olevista yhteenommelluista kangaskappaleista valmistetusta lastenistuimesta, joka on pehmustettu sivuilta sekä lapsen pään korkeudelta ja jossa on kiinnityshihnat, pehmustetut kantohihnat ja vatsan ympäri menevä tekstiiliainetta oleva vyö sekä istuimen alla säilytyspaikka pienehköille esineille, kuuluu yhdistetyn nimikkeistön yleisen tulkintasäännön 3 b nojalla tariffinimikkeeseen 6307. Tekstiiliaine, joka antaa tälle tavaralle sen olennaisen luonteen, kuuluu nimittäin tähän nimikkeeseen.

( ks. 28 ja 31 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Pääoman hankinnasta kannettavat välilliset verot - Direktiivi 69/335/ETY - Pääoman hankintavero ja vero, jolla on samat ominaispiirteet kuin pääoman hankintaverolla - Käsite - Tiettyä verokautta koskevan tosiasiallisen yhteisö- ja yhtymäverovelan ennakkomaksuna kannettava pääomayhtiöiden vähimmäisvero ei kuulu käsitteen piiriin

(Neuvoston direktiivin 69/335/ETY 4 artikla ja 10 artiklan a, b ja c alakohta)

Tiivistelmä

$$Pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista annetun direktiivin 69/335/ETY 10 artiklaa, jossa luetellaan ne muut välilliset verot, joilla on samat ominaispiirteet kuin pääoman hankintaverolla ja joiden kantaminen on kiellettyä, on tulkittava siten, että sen vastaista ei ole menettely, jossa sellaisilta pääomayhtiöiltä, jotka ovat konkurssissa tai selvitystilassa ja joilla ei ole mitään tuloja taikka joiden tulot eivät ylitä tiettyä määrää, kannetaan pääasiassa kyseessä olevan kaltainen vähimmäisvero kultakin sellaiselta vuosineljännekseltä, jonka aikana kyseiset yhtiöt ovat olleet yleisesti pääomaverovelvollisia, koska tällaisella verolla ei ole samoja ominaispiirteitä kuin kyseisessä säännöksessä kielletyillä veroilla.

Tällainen pääomayhtiöiden vähimmäisvero, joka riippuu suoraan pääomayhtiön yleisestä yhteisö- ja yhtymäverovelvollisuudesta ja joka on tiettyä verokautta koskevan tosiasiallisen yhteisö- ja yhtymäverovelan ennakkomaksu, ei edellytä mitään pääomien tai varallisuuden siirtoa tarkoittavia toimia - ei siirron eikä lisäyksen muodossa - eikä se siis vastaa yhtäkään niistä veronalaisista toimista, jotka luetellaan direktiivin 4 artiklassa ja joihin viitataan direktiivin 10 artiklan a ja b alakohdassa. Se ei kuulu myöskään 10 artiklan c alakohdan soveltamisalaan, yhtäältä koska sillä ei ole muodollista yhteyttä kyseisen veron alaisten yhtiöiden rekisteröintiin, sillä yhtiön merkitseminen kaupparekisteriin ei edellytä kyseisen veron maksamista eikä veron maksamatta jättäminen aiheuta yhtiön poistamista rekisteristä, ja toisaalta koska se ei ole sidoksissa toiminnan aloittamiseen liittyviin muodollisuuksiin, joita näiltä yhtiöiltä saatetaan edellyttää niiden oikeudellisen muodon vuoksi.

( ks. 19-20, 22-23 ja 26-28 kohta sekä tuomiolauselma )