ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.11.2015 – Société des produits Nestlé vastaan SMHV – Terapia (ALETE)

(asia T‑544/14)

”Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin ALETE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aiempi kansallinen sanamerkki ALETA — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Hallinnollisen menettelyn keskeyttäminen — Asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohta”

1. Yhteisön tavaramerkki — Muutoksenhakumenettely — Valituslautakunnille osoitettu valitus — Menettelyn lykkääminen — Edellytykset (Komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 20 säännön 7 kohdan c alakohta ja 50 säännön 1 kohta) (ks. 24–27 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki — Muutoksenhakumenettely — Kanne unionin tuomioistuimille — Unionin yleisen tuomioistuimen valta muuttaa kanteen kohteena olevaa päätöstä — Rajat (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan 3 kohta) (ks. 46 kohta)

Aihe

Kanne sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) neljännen valituslautakunnan 19.5.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 1128/2013‑4), joka koskee Terapia SA:n ja Société des produits Nestlé SA:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 19.5.2014 tekemä päätös (asia R 1128/2013‑4) kumotaan.

2) Kanne hylätään muilta osin.
4.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arviointi — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 35 ja 55 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Menettelysäännökset — Päätösten perusteleminen — Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäisellä virkkeellä on sama ulottuvuus kuin SEUT 296 artiklalla (SEUT 296 artikla; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke) (ks. 11 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Muutoksenhakumenettely — Valitus, joka on tehty asian ensimmäisenä asteena ratkaisseen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston elimen päätöksestä ja joka on siirretty valituslautakuntaan — Kyseisten kahden asteen välinen toiminnallinen jatkuvuus — Valituslautakunnan suorittama valituksen tutkiminen — Ulottuvuus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohta) (ks. 23 ja 24 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki – Menettelysäännökset – Päätösten perusteleminen (SEUT 296 artikla; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 75 artikla) (ks. 14 ja 15 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Suhteelliset mitättömyysperusteet – Tulkinta unionin oikeuden valossa – Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun aikaisemman oikeuden olemassaolo – Edellytykset – Arviointi niiden perusteiden mukaan, joista säädetään vedottuun merkkiin sovellettavassa kansallisessa oikeudessa (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta ja 53 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 23 ja 24 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Suojattuun maantieteelliseen merkintään perustuva mitättömyysvaatimus – Sovellettavat säännökset – Asetuksen N:o 510/2004 13 artiklan ja asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohdan samanaikainen soveltaminen (Neuvoston asetuksen N:o 510/2006 13 artikla; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta ja 53 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 34–36 ja 47 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n viidennen valituslautakunnan 27.3.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 1200/2013-5), joka koskee Federación Nacional de Cafeteros de Colombian ja Accelerate s.a.l:n välistä mitättömyysmenettelyä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) viidennen valituslautakunnan 27.3.2014 tekemä päätös (asia R 1200/2013-5 kumotaan siltä osin kuin siinä hylätään mitättömyysvaatimus.

2) SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Federación Nacional de Cafeteros de Colombian oikeudenkäyntikulut.
Sanamerkiltä COMPETITION, jonka rekisteröintiä haettiin Nizzan sopimukseen pohjautuvan luokituksen luokkaan 12 kuuluville ”Moottoroiduille maa-ajoneuvoille sekä niiden osille”, luokkaan 28 kuuluville ”Ajoneuvojen pienoismalleille, autojen pienoismalleille ja leluautoille”, luokkaan 35 kuuluville ”Vähittäis- ja tukkumyyntipalveluille, jotka liittyvät moottoriajoneuvoihin, moottoriajoneuvojen osiin ja moottoriajoneuvotarvikkeisiin”, ja luokkaan 37 kuuluville ”[Ajoneuvojen, moottorien ja kaikkien niiden osien] muuntamistöille, korjaukselle [ja] huoltopalveluille”, puuttuu erottamiskyky yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla. Mainittu sanamerkki, joka koostuu yhdestä ainoasta englannin ja ranskan kielissä tavanomaisesta sanasta, jolla viitataan ilmiselvästi kilpailuissa käytettäväksi tarkoitettuun ja siten laadultaan erinomaiseen tavaraan tai palveluun, on nimittäin luonteeltaan mainoksenomaisen ylistävä, ja sen tehtävänä on korostaa niiden tavaroiden tai palvelujen positiivisia ominaisuuksia, joiden esittämiseen sitä käytetään. Kohdeyleisö, joka käsittää englanninkieliset kuluttajat ja ranskankieliset kuluttajat, ymmärtää mainitun ilmaisun tässä yhteydessä välittömästi mainoksenomaiseksi ylistäväksi viestiksi, joka osoittaa, että asianomaiset tavarat ja palvelut muodostavat kuluttajille laadullisen edun kilpaileviin tavaroihin ja palveluihin verrattuna. Lisäksi on niin, ettei sanamerkki COMPETITION ole mainoslauseenakaan riittävän omaperäinen tai mieleenpainuva niin, että se edellyttäisi kohdeyleisöltä vain vähäistä tulkintaa, pohdintaa tai analysointia, koska kohdeyleisö yhdistää sen välittömästi asianomaisiin tavaroihin ja palveluihin.

Tästä seuraa, ettei kohdeyleisö voi mainitun merkin avulla tunnistaa asianomaisten tavaroiden ja palvelujen alkuperää eikä erottaa niitä muiden yritysten tavaroista ja palveluista ja ettei tavaramerkki siten ole erottamiskykyinen.

(ks. 20, 23, 24, 36 ja 39 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.5.2015 –

Urb Rulmenti Suceava vastaan SMHV – Adiguzel (URB)

(asia T‑635/14)

”Yhteisön tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki URB — Aikaisempaa kansallista tavaramerkkiä URB, aikaisempaa kansallista sanamerkkiä URB, joka on yhteismerkki, aikaisempaa kansallista kuviomerkkiä URB, joka on yhteismerkki, ja aikaisempia kansainvälisiä kuviomerkkejä URB koskeva hakemus — Ehdoton hylkäysperuste — Yhteisön tavaramerkin haltija ei ole ollut vilpillisessä mielessä — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohta — Suhteellinen hylkäysperuste — Aikaisempien tavaramerkkien haltija ei ole antanut valtuutusta — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohta — Asetuksen N:o 207/2009 22 artiklan 3 kohtaa ja 72 artiklan 1 kohtaa ei ole rikottu”

Yhteisön tavaramerkki — Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys — Ehdottomat mitättömyysperusteet — Tavaramerkin rekisteröinnin hakijan vilpillinen mieli rekisteröintihakemusta jätettäessä — Arviointiperusteet — Kaikkien rekisteröintihakemuksen jättöhetkellä olemassa olleiden merkityksellisten seikkojen huomioon ottaminen (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 30–34 ja 45 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 23.6.2014 (asia R 1974/2013-4) tekemästä päätöksestä, joka koskee Urb Rulmenti Suceava SA:n ja Harun Adiguzelin välistä mitättömyysmenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Urb Rulmenti Suceava SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP 20 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen N:o 267/2012 23 artiklan 2 kohdan d alakohdassa mainitun sanan ”logistinen” merkitys ei rajoitu tavaroiden tai henkilöiden kuljetustoimintaan. Kyseinen sana ymmärretään nimittäin yleisesti siten, että se kattaa kaiken toiminnan, joka liittyy monitahoisten toimien tai prosessien järjestämiseen ja täytäntöönpanoon. Logistiikka on näin ollen poikittaiskäsite, joka voi kattaa erityyppisiä toimia, joita ovat esimerkiksi raaka-aineiden toimittaminen, materiaalien hallinta, tavaroiden toimittaminen tai niiden käsittely. Edellä mainituissa säännöksissä tarkoitettuna logistisena tukena on näin ollen pidettävä kaikkea toimintaa, jolla – siitä huolimatta, ettei sillä sellaisenaan ole minkäänlaista suoraa eikä välillistä yhteyttä ydinaseiden levittämiseen – voidaan kuitenkin sen määrällisen tai laadullisen merkityksen vuoksi helpottaa sitä mahdollistamalla se, että Iranin hallitus voi vastata tiettyihin logistisiin tarpeisiin, kuten öljy- ja kaasualalla, joka tuottaa huomattavia tuloja kyseiselle hallitukselle.

Öljy- tai kaasuhankkeiden merellä ja maalla olevan infrastruktuurin suunnittelun, rakentamisen ja asentamisen alla toimivan yhteisön, joka on etusijajärjestyksessä ensimmäinen iranilainen sopimuspuoli merellä olevan infrastruktuurin rakentamisen ja asentamisen alalla, suunnittelu-, rakentamis- ja ylläpitotoiminta on välttämätöntä Iranin kaasu- ja öljyteollisuuden asianmukaisen toiminnan kannalta. Ilman öljynporauslauttoja, tuotanto- ja kuljetuslaitteistoja ja erityisesti kaasu- ja öljyputkia kyseinen teollisuudenala ei voisi toimia. Kyseisen yhteisön laitteet ja laitteistot ovat laadullisen ja määrällisen merkityksensä vuoksi siis välttämättömiä Iranin öljy- ja kaasualan, joka on Iranin hallituksen määräysvallassa erilaisten valtionyritysten välityksellä, tarpeisiin vastaamiseksi. Tällainen kyseisen yhteisön edellä mainitulle hallitukselle antama logistinen tuki on siis päätöksen 2010/413/YUTP 20 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja asetuksen N:o 267/2012 23 artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädetyn kriteerin mukaista, koska päätöksen 2010/413/YUTP johdanto-osan 22 perustelukappaleen ja päätöksen 2012/35/YUTP johdanto-osan 8 perustelukappaleen mukaan Iran saa energia-alaltaan huomattavia tuloja, joiden ansiosta se voi rahoittaa ydinalan toimiaan, joihin liittyy joukkotuhoaseiden leviämisen vaara.

Neuvosto ei siis tee arviointivirhettä, kun se merkitsee tällaisen yhteisön nimen sellaisten henkilöiden ja yhteisöjen luetteloihin, joihin sovelletaan pakotteita, sillä perusteella, että tämä antaa logistista tukea Iranin hallitukselle.

(ks. 53‐55 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17 kohta)
170

Neljänneksi on korostettava, että ennalta varautumisen periaatetta koskevan tiedonannon 6.3.4 kohdassa tarkoitettu velvollisuus tehdä vaikutusten arviointi on loppujen lopuksi ainoastaan suhteellisuusperiaatteen erityinen ilmaus. Komission väite tarkoittaisi näin ollen sitä, ettei sen asetusta N:o 1107/2009 soveltaessaan tarvitse noudattaa tätä periaatetta ainakaan siltä osin kuin kyse on arvioinnin taloudellisesta osasta. Näkemys, jonka mukaan komissiolla olisi jollakin tietyllä alalla, jolla sille on annettu laaja harkintavalta, oikeus toteuttaa toimenpiteitä tarvitsematta mitenkään arvioida niiden etuja ja haittoja, on ristiriidassa suhteellisuusperiaatteen kanssa. Harkintavallan antamisen tarpeellisena ja välttämättömänä seurauksena on nimittäin hallintoviranomaisen velvollisuus käyttää tätä valtaa ja ottaa sitä käyttäessään huomioon kaikki asian kannalta merkitykselliset tiedot. Tämä pätee erityisesti sovellettaessa ennalta varautumisen periaatetta, jolloin hallintoviranomainen toteuttaa yksityisillä oikeussubjekteilla olevia oikeuksia rajoittavia toimenpiteitä, jotka eivät perustu tieteelliseen varmuuteen vaan epävarmuuteen: jos siis oikeussubjektia vaaditaan hyväksymään se, että häneltä voidaan kieltää elinkeinotoiminta, vaikkei ole edes varmaa, sisältyykö siihen kohtuuton riski, hallintoviranomaiselta on edellytettävä vähintäänkin sitä, että se mahdollisuuksien mukaan arvioi läpikotaisin toimenpiteestään aiheutuvat vaikutukset ja vertaa niitä toimimatta jättämisestä aiheutuviin vaikutuksiin kyseessä olevien intressien kannalta.
2

Kantaja ilmoitti rekisteröintimenettelyssä olevansa mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6.5.2003 annetussa komission suosituksessa 2003/361/EY (EUVL 2003, L 124, s. 36) tarkoitettu ”keskisuuri” yritys. Se sai kyseisen ilmoituksen perusteella alennuksen kaikista rekisteröintihakemuksista asetuksen N:o 1907/2006 6 artiklan 4 kohdan nojalla perittävästä maksusta. Saman asetuksen 74 artiklan 1 kohdan mukaisesti mainittu maksu määritetään asetukseen N:o 1907/2006 perustuvista Euroopan kemikaalivirastolle suoritettavista maksuista 16.4.2008 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 340/2008 (EUVL 2008, L 107, s. 6). Asetuksen N:o 340/2008 liite I sisältää muun muassa asetuksen N:o 1907/2006 6 artiklaan perustuvista rekisteröintihakemuksista suoritettavien maksujen määrät sekä mikroyrityksille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävät alennukset. Lisäksi asetuksen N:o 340/2008 13 artiklan 4 kohdasta ilmenee, että jos luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka väittää olevansa oikeutettu alennettuun maksuun tai maksusta luopumiseen, ei pysty osoittamaan olevansa oikeutettu tällaiseen alennettuun maksuun tai maksusta luopumiseen, Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) perii maksun täysimääräisenä sekä hallinnollisen maksun. Tässä yhteydessä on mainittava, että ECHAn hallintoneuvosto teki 12.11.2010 päätöksen MB/D/29/2010 niiden palvelujen luokituksesta, joista maksuja peritään (jäljempänä päätös MB/D/29/2010). Kyseisen päätöksen 2 artiklassa ja päätöksen liitteenä olevassa taulukossa 1, sellaisena kuin se on muutettuna ECHAn hallintoneuvoston 12.2.2013 tekemällä päätöksellä MB/21/2012/D, mainitaan, että asetuksen N:o 340/2008 13 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu hallinnollinen maksu on suurille yrityksille 19900 euroa, keskisuurille yrityksille 13900 euroa ja pienille yrityksille 7960 euroa.
15

Euroopan unionin neuvosto antoi 18.2.2013 täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 157/2013 lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Amerikan yhdysvalloista peräisin olevan bioetanolin tuonnissa (EUVL L 49, s. 10, jäljempänä riidanalainen asetus), jolla se otti käyttöön bioetanolin osalta, jota kutsutaan myös ”etanolipolttoaineeksi”, eli jota on maataloustuotteista tuotettu denaturoitu tai denaturoimaton etyylialkoholi, lukuun ottamatta tuotteita, joiden vesipitoisuus on yli 0,3 prosenttia (m/m) mitattuna standardin EN 15376 mukaisesti, sekä polttoaineena käytettäväksi tarkoitettu maataloustuotteista tuotettu etyylialkoholi bensiinisekoituksissa, joiden etyylialkoholipitoisuus on yli 10 prosenttia (v/v), joka on peräisin Yhdysvalloista ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin ex 2207 10 00, ex 2207 20 00, ex 2208 90 99, ex 2710 12 21, ex 2710 12 25, ex 2710 12 31, ex 2710 12 41, ex 2710 12 45, ex 2710 12 49, ex 2710 12 51, ex 2710 12 59, ex 2710 12 70, ex 2710 12 90, ex 3814 00 10, ex 3814 00 90, ex 3820 00 00 ja ex 3824 90 97 (TARIC‑koodit 2207100012, 2207200012, 2208909912, 2710122111, 2710122592, 2710123111, 2710124111, 2710124511, 2710124911, 2710125111, 2710125911, 2710127011, 2710129011, 3814001011, 3814009071, 3820000011 ja 3824909767), koko maassa viiden vuoden jaksolla 9,5 prosentin polkumyyntitullin, jonka kiinteä määrä on 62,30 euroa nettotonnilta ja jota sovelletaan puhtaan bioetanolin kokonaispitoisuuden suhteessa painon mukaan laskettuna.
120

Mikään kantajien esittämä seikka ei osoita, että kyseiset huomiot olisivat ilmeisen virheellisiä. Yhtäältä näet riidanalaisen päätöksen alaviitteistä 37 ja 38 – jotka sisältävät yhteenvedon niiden televiestintäinfrastruktuurien käyttäjän ja verkkolaitteistojen toimittajan tutkimusten sisällöstä, jotka komissio on toimittanut unionin yleisen tuomioistuimen määräämien prosessinjohtotoimien johdosta (ks. edellä 28 kohta) – sekä kyseisen päätöksen 158 perustelukappaleesta, jossa on komission mainituista tutkimuksista tekemä arviointi tämän tapauksen osalta, ilmenee, että komissio on tarkastellut niitä. Toisaalta on korostettava, että kyseiset tutkimukset on tehty vuonna 2010 ja niiden vertailukohtana on vuosi 2009. Komissio saattoi siis perustellusti todeta, että samat tutkimukset oli laadittu kyseessä olevien toimenpiteiden toteuttamisen jälkeen. On jo huomautettu, että kysymys siitä, onko toimenpide valtiontukea, on ratkaistava kyseisen toimenpiteen toteuttamishetkellä vallinnut tilanne huomioon ottaen (ks. edellä 116 kohta). Kuten kyseessä olevien tutkimusten ja väliintulijan esittämien kustannusarvioiden – jotka komissio on toimittanut unionin yleisen tuomioistuimen määräämien prosessinjohtotoimien johdosta (ks. edellä 28 kohta) – vertailusta ilmenee, komissio saattoi perustellusti todeta, että kyseessä olevien tutkimusten tulokset olivat ristiriidassa väliintulijan arvioiden kanssa. Kantajat korostavat lisäksi itse, että päätöstä verkon valinnasta ei ole tehnyt mainittu käyttäjä vaan Espanjan viranomaiset, jotka eivät kuitenkaan päätöstä tehdessään olleet tietoisia kyseessä olevista tutkimuksista.
63

Edellä mainittua toteamusta ei myöskään aseteta kyseenalaiseksi asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 2 kohdalla, jossa säädetään, että 1 kohdassa vahvistettuja ehdottomia hylkäysperusteita sovelletaan myös, vaikka ne ovat olemassa vain osassa unionia. Kansallinen rekisteröinnin epääminen perustuu nimittäin kansallisiin säännöksiin, jotka on pantu täytäntöön kansallisen menettelyn mukaisesti kansallisessa asiayhteydessä (ks. edellä 61 kohta), eikä se siis merkitse sen tunnustamista, että jäsenvaltiossa on olemassa asetuksessa N:o 207/2009 tarkoitettu ehdoton hylkäysperuste.
80

Toiseksi on korostettava todistustaakasta, että lentoehtojen hyväksymistä varten käyttöön otetussa mekanismissa todistustaakka on hakijalla, jonka on esitettävä tarvittavat seikat sen toteen näyttämiseksi, että ilma-aluksella voidaan lentää turvallisesti sen täsmentämien ehtojen tai rajoitusten mukaisesti (asetuksen N:o 1702/2003 liitteessä olevan 21A.708 kohdan c alakohta), ja tällaisiin ehtoihin ja rajoituksiin kuuluvat ohjaamomiehistölle asetetut, ilma-aluksen lentämistä koskevat ehdot ja rajoitukset (asetuksen N:o 1702/2003 liitteessä olevan 21A.708 kohdan b alakohdan 2 alakohta) ja käyttörajoitukset, erityismenettelyt tai tekniset vaatimukset, joita on noudatettava (asetuksen N:o 1702/2003 liitteessä olevan 21A.708 kohdan b alakohdan 4 alakohta).
SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettuja sääntelytoimia ovat yleisesti sovellettavat toimet lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyjä toimia lukuun ottamatta. Komission valtiontuista tekemä päätös, joka koskee kansallista verojärjestelyä, jota sovelletaan objektiivisesti määriteltyihin tilanteisiin ja jolla on oikeusvaikutuksia yleisesti ja abstraktisti määriteltyyn henkilöryhmään, on yleisesti sovellettava.

Kun otetaan huomioon sen toimivallan luonne, joka komissiolla on valtiontukia koskevien perussopimuksen määräysten nojalla, tällainen päätös heijastaa, vaikka sillä on vain yksi ainoa adressaatti, tämän toimielimen harjoittaman tutkinnan kohteena olevien kansallisten toimien ulottuvuutta, olipa kyseessä tukitoimenpiteen soveltamiseen tarvittavan luvan myöntäminen tai niiden seurausten vahvistaminen, joita aiheutuu siitä, että tuki on mahdollisesti sääntöjenvastainen tai sisämarkkinoille soveltumaton. Kyseiset toimethan ovat nimenomaan yleisesti sovellettavia, koska niiden soveltamisalaan kuuluvat toimijat määritellään yleisesti ja abstraktisti.

Edellä esitetyn perusteella on todettava, että komission päätös, jossa yhtäältä verovapautusjärjestelyn yhden osan osalta todetaan tuen olevan sisämarkkinoille soveltumatonta ja jossa toisaalta saman järjestelyn toisen osan osalta todetaan valtiontuen puuttuminen, on yleisesti sovellettava siltä osin kuin komissio yhtäältä ei ole määrännyt sääntöjenvastaisina ja yhteismarkkinoille soveltumattomina pitämiensä, kyseiseen verovapautukseen liittyviä valtiontukia perittäviksi takaisin, ja siltä osin kuin toisaalta se on katsonut, ettei osa kyseisestä järjestelystä ole SEUT 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea. Näin ollen tällainen päätös, joka on yleisesti sovellettava toimi mutta ei lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytty toimi, on SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettu sääntelytoimi.

(ks. 50 ja 52–55 kohta)
2)

TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV ja Sambucus eV vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22–24 ja 91 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 38–40, 43, 44, 101 ja 102 kohta)
Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetun asetuksen N:o 1782/2003 69 artiklassa säädetyn lisätuen tarkoituksena on yhtäältä kannustaa maanviljelijöitä noudattamaan tuotteidensa laadun parantamisen ja ympäristönsuojelun vaatimuksia, ja se on korvaus heidän paremmasta mukautumisestaan yhteisen maatalouspolitiikan uusiin vaatimuksiin, ja toisaalta lieventää jälkiseurauksia, joita siirtyminen suorien tukien järjestelmästä tilatukijärjestelmään tosiasiassa aiheuttaa tietyillä tuotealoilla. Tässä asiayhteydessä asetuksen N:o 1782/2003 69 artiklassa annetaan kaikille jäsenvaltioille tietty harkintavalta myöntää lisätukea yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä. Jäsenvaltioille annettu valtuutus on kuitenkin tarkasti rajattu ja edellyttää tiettyjen sekä aineellisten että menettelyllisten edellytysten täyttymistä.

Asetuksessa N:o 1782/2003 säädetyn tilatukijärjestelmän täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 795/2004 48 artiklan 6 kohdassa säädetty velvollisuus mahdollistaa komissiolle tietojen saannin jäsenvaltioiden päättämistä tukikelpoisuusedellytyksistä. Sen avulla on myös mahdollista varmistua, että asianomaiset toimijat tuntevat ennen maksatusvuoden alkua edellytykset, jotka mahdollistavat niille asetuksen N:o 1782/2003 69 artiklassa säädetyn lisätuen saannin. Tämä lisätuen kannustavuus voi olla todellista ainoastaan, jos tukikelpoisuusedellytykset maksatusvuoden osalta ovat asianomaisten viljelijöiden tiedossa ennen kyseisen vuoden alkua eikä niitä muuteta jälkikäteen.

(ks. 30, 31 ja 33 kohta)