ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
54

Kun otetaan huomioon, että asetus N:o 1049/2001 mahdollistaa sen, että unionin tuomioistuimissa käytäviin menettelyihin liittyvien asiakirjojen luovuttaminen tarvittaessa kielletään, ja näin tällaisten menettelyjen suojan takaamisen, kuten tämän tuomion 40–42 kohdasta käy ilmi, on katsottava, että SEUT 15 artiklan 3 kohdan neljäs alakohta ei edellytä – toisin kuin komissio väittää – tulkintaa, jonka mukaan jäsenvaltion laatimat ja komission hallussa olevat riidanalaisten kirjelmien kaltaiset asiakirjat on väistämättä suljettava tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Koska tuomioistuinkäsittelyn suoja on nimittäin tällä tavalla taattu SEUT 15 artiklan 3 kohdan neljännen alakohdan tavoitteen mukaisesti, tämän määräyksen tehokasta vaikutusta ei voida vaarantaa.
54

Siltä osin kuin on kyse erityisestä tilanteesta, joka koskee harhaanjohtavuuden vaaraa, on muistutettava, että tämä tapaus edellyttää, että voidaan katsoa, että merkki on tosiasiallisesti harhaanjohtava tai että on olemassa riittävän vakava kuluttajien harhaanjohtamista koskeva vaara (tuomio 4.3.1999, Consorzio per la tutela del formaggio Gorgonzola, C-87/97, EU:C:1999:115, 41 kohta ja tuomio 30.3.2006, Emanuel, C-259/04, EU:C:2006:215, 47 kohta).
35

On muistutettava, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jossakin kieliversiossa käytettyä unionin oikeuden säännöksen sanamuotoa ei voida käyttää tämän säännöksen ainoana tulkintaperusteena eikä sille voida antaa etusijaa muihin kieliversioihin nähden. Unionin oikeuden säännöksiä on nimittäin tulkittava ja sovellettava yhtenäisesti ottaen huomioon kaikki Euroopan unionin virallisilla kielillä laaditut versiot. Unionin oikeuden säädöksen erikielisten versioiden poiketessa toisistaan kyseessä olevaa säännöstä on tulkittava sen lainsäädännön systematiikan ja tavoitteen mukaan, jonka osa säännös on (tuomio 28.7.2016, Edilizia Mastrodonato,C‑147/15, EU:C:2016:606, 29 kohta ja tuomio 22.9.2016, Breitsamer und Ulrich,C‑113/15, EU:C:2016:718, 58 kohta).
50

Kaikkien edellä esitettyjen seikkojen perusteella kysymyksiin on vastattava, että direktiivin 2004/114 6 artiklan 1 kohdan d alakohtaa on tulkittava siten, että toimivaltaisilla kansallisilla viranomaisilla on silloin, kun kolmannen maan kansalainen on saattanut niiden käsiteltäväksi opiskelua varten myönnettävää viisumia koskevan hakemuksen, laaja harkintavalta tarkastaa kaikkien kyseisen kansalaisen tilanteelle ominaisten merkityksellisten seikkojen perusteella, muodostaako hän vaikkapa vain mahdollisen uhan yleiselle turvallisuudelle. Kyseistä säännöstä on tulkittava myös siten, ettei se ole esteenä sille, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset kieltäytyvät päästämästä asianomaisen jäsenvaltion alueelle opiskelua varten kolmannen maan kansalaista, joka on saanut tutkintotodistuksen yliopistosta, johon on kohdistettu unionin rajoittavia toimenpiteitä sen johdosta, että se tekee huomattavaa yhteistyötä Iranin hallituksen kanssa sotilaallisilla tai niihin liittyvillä aloilla, ja joka aikoo tehdä kyseisessä jäsenvaltiossa tutkimusta yleisen turvallisuuden kannalta arkaluonteisella alalla, jos kyseisten viranomaisten käytössä olevien seikkojen nojalla voidaan pelätä, että tuon henkilön tutkimuksensa aikana hankkimia tietoja voidaan myöhemmin käyttää yleisen turvallisuuden vastaisiin tarkoituksiin. Kansallisen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi on saatettu kanne toimivaltaisten kansallisten viranomaisten päätöksestä kieltäytyä myöntämästä haettua viisumia, on tarkastettava, että kyseinen päätös perustuu riittäviin perusteluihin ja riittävän vankkaan tosiseikastoon.
99

Kun otetaan huomioon kaikki edellä esitetyt toteamukset, kahteen ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että asetusta N:o 1393/2007 on tulkittava siten, että haasteen tiedoksianto postitse on pätevä, vaikka — vastaanottajalle tiedoksi annettavan asiakirjan sisältävän kirjatun kirjeen vastaanottotodistus on korvattu toisella asiakirjalla, edellyttäen että siihen liittyvät takeet ovat vastaavat esitettyjen tietojen ja todisteiden osalta. Tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi asia on lähettävässä jäsenvaltiossa saatettu, on varmistettava, että vastaanottaja on vastaanottanut kyseessä olevan asiakirjan olosuhteissa, joissa hänen puolustautumisoikeuksiaan kunnioitetaan — tiedoksi annettavaa asiakirjaa ei ole toimitettu sen vastaanottajalle henkilökohtaisesti, edellyttäen että se on toimitettu tämän vastaanottajan vakituisessa asunnossa olleelle aikuiselle, joka on joko hänen perheenjäsenensä tai hänen palveluksessaan oleva työntekijä. Tämän vastaanottajan tehtävänä on tarvittaessa osoittaa kaikkia siinä tuomioistuimessa hyväksyttäviä todistuskeinoja käyttäen, jonka käsiteltäväksi asia on lähettävässä jäsenvaltiossa saatettu, ettei hän voinut saada tosiasiallisesti tietää häntä vastaan toisessa jäsenvaltiossa vireille saatetusta oikeudenkäyntimenettelystä tai yksilöidä esitetyn vaatimuksen kohdetta ja perustetta tai ettei hänellä ollut riittävästi aikaa valmistautua vastaamaan asiassa.
Harhaanjohtavasta ja vertailevasta mainonnasta 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/114/EY 4 artiklan a ja c alakohtaa, luettuina yhdessä sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) 7 artiklan 1–3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että ensin mainitun säännöksen mukaan lainvastaista saattaa olla pääasiassa kyseessä olevan kaltainen mainonta, jossa vertaillaan erityyppisten tai erikokoisten myymälöiden hintoja toisiinsa, kun nämä myymälät kuuluvat liikeketjuihin, joilla kullakin on erikokoisia ja erityyppisiä myymälöitä, ja kun mainostaja vertaa oman liikeketjunsa sellaisissa myymälöissä sovellettavia hintoja, jotka ovat kooltaan tai tyypiltään suurempia, kilpailijoiden liikeketjuihin kuuluvissa sellaisissa myymälöissä sovellettaviin hintoihin, jotka ovat kooltaan tai tyypiltään pienempiä, ellei kuluttajille ilmoiteta selkeästi ja itse mainoksessa, että vertailu on tehty mainostajan liikeketjun kooltaan tai tyypiltään suuremmissa myymälöissä sovellettavien hintojen ja kilpailevien liikeketjujen kooltaan tai tyypiltään pienemmissä myymälöissä sovellettavien hintojen välillä.
19

LEC:n 35 §:ssä, jonka otsikko on ”Asianajajapalkkiot”, säädetään seuraavaa: ”1. Asianajaja voi vaatia puolustamaansa asianosaista maksamaan ne palkkiot, joita asiassa on kertynyt, esittämällä yksityiskohtaisen laskun ja osoittamalla muodollisesti, että nämä palkkiot kuuluvat hänelle ja ettei niitä ole maksettu. 2. Vaatimuksen esittämisen jälkeen Secretario Judicial vaatii velallista maksamaan ilmoitetun määrän kuluineen tai riitauttamaan laskun kymmenen päivän kuluessa; tässä yhteydessä hän ilmoittaa, että jos velallinen ei maksa laskua eikä riitauta sitä, vaatimus pannaan täytäntöön. Jos palkkiot riitautetaan mainitun määräajan kuluessa aiheettomina, noudatetaan edellisen pykälän 2 momentin 2 ja 3 kohdan säännöksiä. Jos palkkiot riitautetaan kohtuuttomina, menetellään ennen niiden määräämistä 241 §:n ja sitä seuraavien pykälien mukaisesti, ellei asianajaja todista, että etukäteen on laadittu kirjallinen kustannusarvio, jonka palkkion riitauttanut osapuoli on hyväksynyt, ja annetaan päätös, jossa vahvistetaan määrä, joka on maksettava täytäntöönpanon uhalla viiden päivän kuluessa päätöksen tiedoksiantamisesta. Mainittuun päätökseen ei voida hakea muutosta, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta edes osittain tuomioon, joka voidaan antaa myöhemmin yleisessä oikeudenkäyntimenettelyssä. 3. Jos velallinen, jonka on maksettava palkkiot, ei vastusta päätöstä määräajan kuluessa, laskussa ilmoitettu määrä peritään ulosottoteitse kuluineen.”
26

Puitepäätöksen 2008/909 1 artiklan a alakohdassa, jossa määritellään tuomion käsitteellä tarkoitettavan lainvoimaista päätöstä tai määräystä, ei ole viittausta jäsenvaltioiden oikeuteen, joten on katsottava, että tämä käsite on unionin oikeuden itsenäinen käsite, jota on tulkittava yhtenäisesti unionin alueella. Tätä varten on otettava huomioon kyseisen säännöksen sanamuoto ja asiayhteys ja sen säännöstön tavoite, jonka osa säännös on (ks. vastaavasti tuomio 28.7.2016, JZ, C‑294/16 PPU, EU:C:2016:610, 37 kohta).
18

Kyseinen biotooppi on eteläisin osa yhteisön tärkeänä pitämää aluetta ja erityistä suojelualuetta, jotka on sisällytetty nimitykseen ”Venetsian rannikko: rannikkobiotoopit” (koodi IT 3250023), ja sen vieressä ovat yhteisön tärkeänä pitämä alue ja erityinen suojelualue, jotka on sisällytetty nimitykseen ”Venetsian laguuni” (koodi IT 3250046), ja yhteisön tärkeänä pitämä alue, joka on sisällytetty nimitykseen ”Venetsian laguunin keski-alaosa” (koodi IT 3250030). Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan Ca’ Roman ‑saarella on alue, joka on kyseisten yhteisön tärkeinä pitämien alueiden ja erityisten suojelualueiden vieressä ja jolla on tällä hetkellä muutamia hylättyjä rakennuksia.
115

Siltä osin kuin kyse on tavoitteista, joilla voidaan oikeuttaa sähköisen viestinnän luottamuksellisuuden periaatteesta poikkeava kansallinen säännöstö, on palautettava mieleen, että koska – kuten edellä 90 ja 102 kohdassa on todettu – tavoitteet on direktiivin 2002/58 15 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä lueteltu tyhjentävästi, säilytettyjen tietojen saannin on vastattava tosiasiallisesti ja täysin jotakin näistä tavoitteista. Koska säännöksen tavoitteella on lisäksi oltava yhteys sen perusoikeuksiin puuttumisen vakavuuteen, jota tämä tietojen saanti merkitsee, tästä seuraa, että rikosten ehkäisemisen, tutkinnan, selvittämisen ja syyteharkinnan alalla vain vakavan rikollisuuden torjuminen voi oikeuttaa tällaisen säilytettyjen tietojen saannin.
11

Päätöksen perusteluissa täsmennetään 45 §:n 3 momentin osalta seuraavaa: ”Sen arviointi, onko tosiasiallisesti ryhdyttävä hankintamenettelystä poissulkemiseen ja kuinka pitkäksi aikaa, on direktiivin yleisten huomioiden valossa aina tehtävä oikeasuhteisesti ja syrjimättömästi. Oikeasuhteisuus tarkoittaa, että poissulkemisen ja sen keston on oltava oikeassa suhteessa sääntöjenvastaisen menettelyn vakavuuteen. Poissulkemisen ja sen keston on myös oltava oikeassa suhteessa julkisia hankintoja koskevan sopimuksen suuruuteen. Se, että asetetaan ehdoton määräaika, jonka aikana yritys, joka on menetellyt sääntöjenvastaisesti, on etukäteen suljettava pois jokaisesta valtion julkisia hankintoja koskevasta menettelystä, ei täten ole suhteellisuusperiaatteen mukaista. Tämä tarkoittaa myös, että on aina suoritettava tapauskohtainen arviointi, sillä kunkin hankintaviranomaisen on kunkin hankinnan osalta tarkastettava, onko sen suljettava joku tietty yritys konkreettisessa tapauksessa pois hankintamenettelystä (julkisen hankinnan luonne ja suuruusluokka, vilpin laatu ja laajuus sekä yrityksen myöhemmät toimenpiteet huomioon ottaen)”.
34

Merkitystä ei toisaalta ole myöskään sillä, ettei taloudelliselle toimijalle ole ilmoitettu tällaisesta sääntöjenvastaisuudesta, edellyttäen, että sillä on mahdollisuus milloin tahansa tarkistaa toimivaltaiselta laitokselta tilanteensa sääntöjenmukaisuus. Jos asia on näin, mikä kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tutkia, taloudellinen toimija ei voi tukeutua sosiaaliturvalaitosten antamaan todistukseen, jonka se on saanut ennen tarjouksensa esittämistä ja jossa todistetaan, ettei se ole laiminlyönyt sosiaalivakuutusmaksujen suorittamista koskevia velvollisuuksiaan tämän tarjouksen esittämistä edeltäneeltä ajalta, jos se mahdollisesti tietää toimivaltaiselta laitokselta tiedon saatuaan, ettei se enää noudata tällaisia velvollisuuksiaan tarjouksensa esittämisen ajankohtana.
37

Unionin tuomioistuin on todennut näin ollen, ettei lainsäädäntö, jossa hyväksytään hankkeen legalisointi muissakin kuin poikkeustapauksissa, jolloin legalisoinnilla on samat vaikutukset kuin yhdyskuntasuunnitteluluvalla, täytä direktiivin 85/337 mukaisia edellytyksiä. Hankkeet, joiden ympäristövaikutukset on arvioitava, on nimittäin kyseisen direktiivin 2 artiklan 1 kohdan nojalla yksilöitävä ja ne on tämän jälkeen ennen luvan myöntämistä, ja näin ollen välttämättä ennen niiden toteuttamista, alistettava lupamenettelyyn ja mainittuun arviointiin (tuomio 3.7.2008, komissio v. Irlanti,C‑215/06, EU:C:2008:380, 61 kohta).
ApBetrO:n 6 §:ssä säädetään seuraavaa:

”(1) Apteekeissa valmistettujen lääkkeiden on vastattava farmaseuttisella alalla edellytettyjä laatuvaatimuksia. Ne on valmistettava ja niitä on valvottava tunnustettujen farmaseuttisten sääntöjen mukaisesti; jos farmakopeassa on tätä koskevia sääntöjä, lääkkeet on valmistettava ja niitä on valvottava näiden sääntöjen mukaisesti. Valvonnassa on mahdollista soveltaa muita menetelmiä ja käyttää muita laitteita kuin Saksan farmakopeassa kuvailtuja, jos niiden avulla voidaan saavuttaa samat tulokset kuin siinä kuvailluilla menetelmillä ja laitteilla. Valvonnat on uusittava asianmukaisin välein siltä osin kuin se on tarpeen.

(2) Lääkkeiden valmistamisen yhteydessä on toteutettava tarvittavat varotoimenpiteet lääkkeiden vastavuoroisten vahingollisten vaikutusten sekä lääkkeen ja sen raaka-aineiden ja pakkaus- ja merkintämateriaalien kosketuksen välttämiseksi.

(3) Lääkkeen laatua voidaan valvoa apteekin ulkopuolella vastuussa olevan farmaseutin vastuulla:

1. laitoksessa, jolle on myönnetty AMG:n 13 §:n mukainen lupa

2. Euroopan unionin tai Euroopan talousalueen jäsenvaltion laitoksessa, jolle on kansallisen lainsäädännön mukaisesti myönnetty direktiivin 2001/83 – –, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna [direktiivillä 2011/62] kulloinkin voimassa olevassa versiossaan, 40 artiklan mukainen lupa – –

3. laitoksessa, jolle on myönnetty apteekeista annetun lain 1 §:n 2 momentin, luettuna yhdessä 2 momentin kanssa, mukainen lupa, tai

4. [AMG:n] 65 §:n 4 momentissa tarkoitetun asiantuntijan toimesta.

Laadunvalvonnasta vastaavan laitoksen vastuussa olevan henkilön tai 4 kohdassa mainitun henkilön on todennettava ilmoittamalla erä ja tarkastuksen päivämäärä ja sen tulokset, että lääke on tarkastettu tunnustettujen farmaseuttisten sääntöjen mukaisesti ja sillä on tarvittava laatu (laadunvalvontatodistus). Laadunvalvontatodistuksen tulosten on oltava apteekin validoinnin perusta. Apteekissa on ainakin yksilöitävä lääke; suoritettuja tarkastuksia koskevat tiedot on rekisteröitävä.

– –”
11

Unionin Irlannille myöntämästä rahoitustuesta 7.12.2010 annettu neuvoston täytäntöönpanopäätös 2011/77/EU (EUVL 2011, L 30, s. 34), sellaisena kuin se on muutettuna 30.5.2011 annetulla neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä 2011/326/EU (EUVL 2011, L 147, s. 17) (jäljempänä täytäntöönpanopäätös 2011/77), annettiin muun muassa asetuksen N:o 407/2010 3 artiklan 3 kohdan nojalla. Kyseisen päätöksen johdanto-osan ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: ”(1) Irlannin rahoitusmarkkinoihin on viime aikoina kohdistunut kasvavia paineita. Tämä heijastaa Irlannin julkisen talouden kestävyydestä tunnettua lisääntynyttä huolta, jonka taustalla ovat heikentyneen rahoitusalan tarvitsemat kattavat julkiset tukitoimet. Pankkisektori on Irlannissa ollut hyvin riippuvainen kiinteistö- ja rakennushankkeista, joten se on kokenut raskaita tappioita kyseisten alojen romahduksen vuoksi. Nykyisellä talous- ja pankkikriisillä on ollut hyvin huomattava vaikutus myös Irlannin julkiseen talouteen, mikä on pahentanut taantuman vaikutuksia. – – Pankkisektorin hyväksi toteutetut tukitoimet, joihin sisältyy huomattavia pääomalisäyksiä, ovat omalta osaltaan tuntuvasti heikentäneet julkisen talouden rahoitusasemaa. Markkinoilla vallitseva huoli heijastaa ennen kaikkea sitä, että Irlannin valtiontalouden vakavaraisuus ja pankkijärjestelmän vakavaraisuus ovat kytkeytyneet tiukasti toisiinsa kriisin aikana. Irlannin joukkovelkakirjojen tuotot ovat sen vuoksi nousseet jyrkästi. Maan pankkisektorille on puolestaan käytännössä käynyt mahdottomaksi saada kansainvälistä markkinarahoitusta. (2) Koska poikkeuksellinen tilanne, johon Irlannin hallitus ei ole voinut vaikuttaa, on aiheuttanut vakavia taloudellisia ja rahoituksellisia häiriöitä, Irlannin viranomaiset pyysivät virallisesti rahoitustukea Euroopan unionilta, euroa valuuttanaan käyttäviltä jäsenvaltioilta ja Kansainväliseltä valuuttarahastolta (IMF) 21 päivänä marraskuuta 2010, jotta voitaisiin tukea talouden paluuta kestävään kasvuun, varmistaa pankkijärjestelmän moitteeton toiminta ja turvata rahoitusvakaus unionissa ja euroalueella. Teknisellä tasolla päästiin 28 päivänä marraskuuta 2010 yhteisymmärrykseen laajasta, vuodet 2010–2013 kattavasta toimenpidepaketista. (3) Neuvostolle ja komissiolle on esitetty luonnos talous- ja rahoitussopeutusohjelmasta, [jonka] tavoitteena on palauttaa rahoitusmarkkinoiden luottamus Irlannin pankkisektoriin ja valtiontalouteen, jotta talous voisi palata kestävä[ä]n kasvuun. Tavoitteisiin pääsemiseksi ohjelmassa on kolme keskeistä osaa. Ensinnäkin ohjelmaan sisältyy rahoitusalan strategia, jolla pankkisektoria pyritään pienentämään huomattavasti, lainarahoitusta vähentämään tuntuvasti ja koko sektoria saneeraamaan. Lisäksi pääomapohjaa vahvistetaan tarpeen mukaan tarkoituksenmukaisella tavalla. – –”
14

Pääasian kantajat ovat ranskalaisia virkamiehiä, jotka ovat siirtyneet työskentelemään lakimiesavustajina Euroopan unionin tuomioistuimessa, jonka palvelukseen heidät on otettu väliaikaisina toimihenkilöinä. He ovat velvollisia maksamaan eläkemaksuja unionin eläkejärjestelmän rahoittamiseksi, ja heillä on oikeus eläkkeeseen kyseisestä järjestelmästä, jos he työskentelevät vähintään kymmenen vuotta unionin toimielimen tai muun elimen palveluksessa. Jos heidän palvelussuhteensa lakkaa ennen kymmenen vuoden täyttymistä, heillä on ennen kaikkea oikeus palveluksensa kestoon perustuvasti joko erorahaan, jonka suuruus on kolme kertaa heidän peruspalkastaan vanhuuseläkemaksuina pidätetty määrä, tai unionin eläkejärjestelmässä hankittuja vanhuuseläkeoikeuksia vastaavan vakuutusmatemaattisen arvon suuruiseen maksuun heidän valitsemaansa yksityiseen vakuutusjärjestelmään tai eläkerahastoon.
42

Näissä viimeksi mainituissa säännöksissä nimittäin annetaan tietyin edellytyksin sen jäsenvaltion tuomioistuimille, jonka alueella hakijalla on asuinpaikka, toimivalta käsitellä aviosuhteen purkamista koskeva asia. Näin ollen asetuksen N:o 2201/2003 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan viidennessä luetelmakohdassa annetaan tällainen toimivalta, mikäli hakija on asunut siellä vähintään vuoden ajan ennen hakemuksen tekemistä, kun taas 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan kuudennessa luetelmakohdassa annetaan tämä toimivalta myös, mikäli hakija on asunut siellä vähintään kuuden kuukauden ajan välittömästi ennen hakemuksen tekemistä ja joko hän on kyseisen jäsenvaltion kansalainen tai, tietyissä tilanteissa, hänen kotipaikkansa on siellä.
3

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL 1977, L 145, s. 1; jäljempänä kuudes direktiivi) on 1.1.2007 alkaen kumottu ja korvattu yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.2009 annetulla neuvoston direktiivillä 2009/162/EU (EUVL 2010, L 10, s. 14). Koska riidanalainen verovuosi on vuosi 2008, kuudenteen direktiiviin tehtyjä viittauksina pidetään viittauksina direktiiviin 2006/112 ja niitä on luettava sen liitteessä XII olevan vastaavuustaulukon mukaan.
66

Päätöksen 2008/615 33 artiklalla ja 25 artiklan 2 kohdalla on toisistaan hyvin poikkeavat tehtävät. Ensin mainittu, joka on vain osoitus neuvostolle EU 34 artiklan 2 kohdan c alakohdalla annetusta vallasta, koskee yleisellä tasolla kyseisen päätöksen täytäntöönpanotoimenpiteiden hyväksymistä, kun taas jälkimmäisessä säädetään erityisten toimenpiteiden hyväksymisestä menettelyssä, josta unionin lainsäätäjä on erikseen säätänyt ja jolla sallitaan henkilötietojen siirtäminen muissa kuin päätöksen 25 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuissa jäsenvaltioissa.
40

Toisaalta väärinkäytösluonteisen menettelytavan toteamisen edellytyksenä on subjektiivinen osatekijä, eli objektiivisten osatekijöiden kokonaisuuden on osoitettava, että kyseisten toimien keskeinen päämäärä on perusteettoman edun saaminen. Väärinkäytösluonteisten menettelytapojen kiellolla ei nimittäin ole merkitystä, kun kyseessä oleville toimille on jokin muu peruste kuin pelkkä etujen saaminen (ks. tuomio 21.2.2006, Halifax ym., C-255/02, EU:C:2006:121, 75 kohta; tuomio 22.12.2010, Weald Leasing, C-103/09, EU:C:2010:804, 30 kohta ja tuomio 13.3.2014, SICES ym., C-155/13, EU:C:2014:145, 33 kohta).
41

Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että SEUT 45 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan henkilö, jolla on virkamiehen asema jäsenvaltiossa ja joka omasta tahdostaan eroaa tehtävistään työskennelläkseen toisessa jäsenvaltiossa, menettää vanhuuseläkeoikeutensa virkamiesten vanhuuseläkejärjestelmässä ja jonka mukaan hänet vakuutetaan taannehtivasti yleisessä vanhuuseläkejärjestelmässä, jolloin tästä seuraava vanhuuseläkkeen määrä on pienempi kuin mihin menetetyt vanhuuseläkeoikeudet olisivat oikeuttaneet.
19

Siitä asiayhteydestä, johon asetuksen N:o 6/2002 33 artiklan 2 kohdan ensimmäinen virke kuuluu, on aluksi huomattava, että tämän kohdan toinen virke lieventää ensimmäisen virkkeen sääntöä suhteessa ”kolmansiin, jotka ovat saaneet oikeuksia” rekisteröityyn yhteisömalliin oikeustoimen suorittamisen jälkeen mutta jotka tiesivät toimesta sinä ajankohtana, jona ne saivat nämä oikeudet. Poikkeus tästä säännöstä tehdään 33 artiklan 3 kohdassa suhteessa ”henkilöön, joka saa rekisteröidyn yhteisömallin tai oikeuden rekisteröityyn yhteisömalliin” koko yrityksen luovuttamisen tai muun yleisseuraannon kautta. Näin ollen asetuksen N:o 6/2002 33 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä sananmukainen että rakenteen mukainen tulkinta tukee ajatusta siitä, että tämän artiklan tarkoituksena on säännellä kokonaisuutena asetuksen 28, 29 ja 32 artiklassa tarkoitettujen oikeustoimien oikeusvaikutuksia sellaisiin kolmansiin nähden, joilla on tai joilla voi olla oikeuksia rekisteröityyn yhteisömalliin (ks. analogisesti tuomio 4.2.2016, Hassan, C-163/15, EU:C:2016:71, 20 kohta).
7

Opettajien perussäännön 64 §:ssä säädetään seuraavaa: ”1. Opettajilla, jotka työskentelevät koulussa, jossa on koulun työjärjestyksen mukaan kesä- ja talviloma-ajat, on oikeus näiden loma-aikojen mittaisiin vuosilomiin, jotka he pitävät kyseisinä loma-aikoina. – – 3. Opettajilla, jotka työskentelevät koulussa, jossa ei ole loma-aikoja, on oikeus 35 arkipäivän mittaiseen vuosilomaan lomasuunnitelmassa mainittuna ajankohtana. – – 5a. Jos opettajat, jotka työskentelevät koulussa, jossa ei ole loma-aikoja, solmivat työsuhteen tai heidän työsuhteensa päättyy kesken kalenterivuoden, heillä on oikeus vuosilomaan, jonka pituus määräytyy suhteessa työskenneltyyn ajanjaksoon erillisten säännösten mukaisesti.”
10

Asetus N:o 1260/2001 on kumottu ja korvattu sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 20.2.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 318/2006 (EUVL 2006, L 58, s. 1), joka on kumottu ja korvattu maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä 22.10.2007 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1234/2007 (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) (EUVL 2007, L 299, s. 1), joka puolestaan on kumottu ja korvattu maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1308/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 671).