YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)

18 päivänä joulukuuta 1997

Asia T-12/94

Frédéric Daffix

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Viraltapano — Muutoksenhaku — Asian palauttaminen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen — Tosiseikkojen paikkansapitävyys — Todistustaakka — Harkintavallan väärinkäyttö — Ilmeinen arviointivirhe — Puolustautumisoikeudet — Henkilöstösääntöjen liitteessä IX oleva 7 artikla”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-1197

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan kumoamaan komission 18.3.1993 tekemä päätös, jolla kantaja on pantu viralta, ja tarvittaessa kantajan valituksen implisiittinen hylkäämispäätös.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Nyt esillä olevan asian tosiseikkojen tapahtumisaikaan kantaja oli B 3 -palkkaluokassa toimiva komission virkamies. Hän toimi pääosastolla X (Tiedotus, viestintä, kulttuuri ja audiovisuaalinen ala) ja vastasi tuotantoon liittyvistä tehtävistä.

Komission alihankkija SA Newscom pyysi tältä 28.11.1990 kolmen laskun, yhteensä 450000 Belgian frangin (BEF), suorittamista.

Laskut koskivat kolmea tilaussopimusta, jotka oli päivätty 1.6., 15.6. ja 2.7.1990. Ensimmäisessä tilaussopimuksessa on kantajan allekirjoitus ”toimeksi saaneena” ja toisessa ja kolmannessa tilaussopimuksessa PO X:n silloisen yksikönpäällikön M:n allekirjoitus. Näissä kahdessa jälkimmäisessä tilaussopimuksessa on kantajan käsin tekemät merkinnät ”saatu 20.6.1990” ja ”saatu 4.7.1990”.

M. toimitti 3.12.1990 silloiselle esimiehelleen muistion, jossa hän ilmoitti, että hänen allekirjoituksensa toisessa ja kolmannessa tilaussopimuksessa oli väärennetty. Kyseiset kolme tilaussopimusta eivät liity yhteenkään Newscomilta tilattuun suoritukseen.

PO IX:n (Henkilöstöjä hallinto) pääjohtaja V. aloitti 10.4.1991 Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 87 artiklan mukaisesti kantajan kuulemismenettelyn. Kantaja ilmoitti laatineensa kolme tilaussopimusta. Hän kertoi allekirjoittaneensa ensimmäisen tilaussopimuksen toimeksi saaneena ja antaneensa kaksi muuta M:n kansliaan ja M:n allekirjoittaneen ne. Lisäksi kantaja väitti saaneensa Newscomilta 450000 BEF ja toimittaneensa tämän summan Lombaertsille, joka työskenteli Haute definition TV:n palveluksessa, kolmea edelleen hallussaan olevaa kuittia vastaan. Kantaja selosti, että sana ”saatu” merkitsi tilaussopimuksissa sitä, että hän oli saanut ilmoitettuina päivämäärinä mainitut summat Newscomilta.

Kuulemisen jälkeen kantaja toimitti kolme jäljennöstä kyseisistä kuiteista komission asiaa hoitaville virkamiehille. Näissä kuiteissa on allekirjoitus ”Régine Lombaerts, Production HDTV”.

V. ilmoitti 7.6.1991 kantajalle, että Lombaertsia ei pystytty tavoittamaan.

PO IX:n yksikön päällikkö J. kuuli kantajaa 18.7.1991. Tämä ilmoitti kantajalle, että Société française de Productionissa Pariisissa ei työskennellyt Régine Lombaerts -nimistä henkilöä. Kantaja pysyi kuitenkin kannassaan. J. selitti kantajalle tilanteen vakavuuden, joka vakuuttavan vastakkaisen näytön puuttuessa ei jättänyt komissiolle muuta vaihtoehtoa kuin katsoa kantajan pitäneen itsellään 450000 BEF:n suuruisen summan.

PO IX:n johtaja R. kuuli kantajaa 22.7.1991. Kantaja myönsi pitäneensä rahat mutta aikoneensa korvata ne. Tämän kuulemistilaisuuden jälkeen kantaja ilmoitti J:lle, ettei hän allekirjoittaisi tilaisuudesta pidettyä pöytäkirjaa, koska se vastaisi väärää tunnustusta.

Nimittävä viranomainen saattoi asian 20.2.1992 kurinpitolautakunnan käsiteltäväksi. Tälle lautakunnalle antamassaan selonteossa nimittävä viranomainen arvostelee kantajaa siitä, että se on ”väärentänyt kolme tilaussopimusta, jotka on osoitettu komission alihankkijalle Newscom-yhtiölle, joka on näiden tilaussopimusten perusteella suorittanut kantajalle käteisenä 450000 BEF, ja että kantaja on pitänyt tämän summan”.

Kurinpitolautakunta piti 14.5.1992 kaksi kokousta. Jälkimmäisen aikana kuultiin kantajaa. Kantaja myönsi laatineensa ensimmäisen tilaussopimuksen M:n ehdotuksesta. Hän ilmoitti, että tilaussopimusten laatiminen ja rahan siirtäminen Lombaertsille olivat kaksi peräkkäistä toimenpidettä ja että kunkin toimenpiteen jälkeen hän oli pyytänyt kuitteja Lombaertsilta.

Kurinpitolautakunta piti 20.11.1992 kolmannen kokouksen. M. ilmoitti, ettei kahden jälkimmäisen tilaussopimuksen alalaidassa oleva allekirjoitus ollut hänen. Lisäksi M. ilmoitti, että tilaussopimusten numerot eivät vastanneet komission käyttämää numerointia.

Saman kokouksen aikana kurinpitolautakunta kuuli kantajaa, jolla oli avustajanaan asianajaja. Kantaja kertoi siirtäneensä rahat Lombaertsille. Hän väitti olettaneensa, että hän oli saanut ohjeen siirtää rahat Lombaertsille.

Kurinpitolautakunta piti 18.2.1993 neljännen kokouksen. Tämän aikana se kuuli ensiksi C:tä, joka ilmoitti, että kyseiset tilaussopimukset näyttivät tavanomaisesti käytetyiltä tilaussopimuksilta, mutta niiden numerointia oli jo käytetty muihin tilauksiin.

Tämän neljännen kokouksen aikana kurinpitolautakunta kuuli myös R:ää. Tämä ilmoitti, että kantaja oli 22.7.1991 pidetyssä kuulemistilaisuudessa myöntänyt pitäneensä toimielimelle kuuluvia summia.

R:n todistuksen yhteydessä kantaja, jota avusti asianajaja, myönsi tunnustaneensa 22.7.1991 pidetyssä kuulemistilaisuudessa, että hän oli pitänyt kyseisen summan. Hän väitti kuitenkin, ettei tämä tunnustus vastannut totuutta ja että todellisuudessa hän ei ollut pitänyt kyseisiä rahoja.

Kurinpitolautakunta antoi lausuntonsa samana päivänä kuin neljäs kokous pidettiin. Se katsoi, ettei asiassa ollut näytetty kantajan väärentäneen kyseisiä tilaussopimuksia ja ettei se voinut sulkea pois mahdollisuutta, että kyseinen rahasumma olisi todellisuudessa siirretty kantajan ilmoittamalle palvelujen tarjoajalle. Kurinpitolautakunta katsoi kuitenkin, että kantaja oli laiminlyönyt vakavasti velvoitteitaan Euroopan yhteisöjen virkamiehenä jättäessään varmistamatta etukäteen tämän suorittajan henkilöllisyyden ja valtuudet. Näin ollen kurinpitolautakunta suositteli, että nimittävä viranomainen määräisi kantajalle seuraamukseksi palkkaluokan alentamisen palkkaluokkaan B 5, tasolle 1.

Kantaja toimitti 4.3.1993 nimittävälle viranomaiselle kirjeen, jossa hän esitti muun muassa, että kurinpitolautakunnan suosittelema seuraamus oli hänen mielestään ankara ja epäoikeudenmukainen. Kantaja korosti nähneensä Lombaertsin M:n työhuoneessa tuottaja Dewalcken läsnäollessa.

Tämän kirjeen jälkeen M:ää kuultiin uudelleen. Hän ilmoitti, ettei hän ollut koskaan tavannut Lombaertsia tai Dewalckea.

Nimittävä viranomainen teki 18.3.1993 riidanalaisen päätöksen, joka kuuluu seuraavasti:

”Nimittävä viranomainen, joka katsoo, että

Daffixin on katsottava väärentäneen sekä kolme Newscom-yhtiölle, joka on komission kulttuuriasioita hoitavan yksikön alihankkija, osoitettua tilausta että käyttäneen kyseisiä tilauksia siten, että Newscom-yhtiö antoi hänelle komission edustajana ja komission lukuun kolmessa erässä kesäkuun ja heinäkuun 1990 aikana merkittävän summan käteisenä.

Daffix myönsi 10.4.1991 häntä kuultaessa laatineensa kolme tilausta, joista yhden hän oli itse allekirjoittanut esimiehensä ’määräämänä’, vaikka esimies ei ollut antanut tällaista määräystä;

Daffix kielsi kyseisessä kuulemistilaisuudessa väärentäneensä esimiehensä allekirjoituksen muihin kahteen tilaukseen;

Daffix käytti kolmea tilausta hyväkseen saadakseen edellä mainitun summan käteismaksuna Newscom-yhtiöltä, ilman että hän olisi saanut minkäänlaisia ohjeita sellaiseen menettelyyn;

Daffixin lausunnot yhtäältä Newscom-yhtiöltä saadun rahasumman maksamisesta toimielimen ulkopuoliselle henkilölle ja toisaalta tämän henkilön henkilöllisyydestä olivat toisistaan poikkeavia ja usein niin ristiriitaisia, ettei niitä voida ottaa päätöksen perusteiksi, erityisesti kun otetaan huomioon muut kurinpitomenettelyn aikana kuullut todistajanlausunnot;

On siis perusteltua päätellä Daffixin pitäneen Newscom-yhtiöltä käteisenä saamansa 450000 BEF:n summan; Tätä johtopäätöstä tukee myös Daffixin 22.7.1991 pidetyssä kuulemistilaisuudessa antama oma ilmoitus;

Daffix itse myönsi kurinpitolautakunnalle todellakin ilmoittaneensa näin 22.7.1991, vaikka hän myöhemmin kieltäytyi allekirjoittamasta kuulemispöytäkirjaa;

Daffixiin kohdistuneet syytökset koskevat niin vakavaa virkavelvollisuuksien rikkomista, että se vaarantaa ne luottamukselliset suhteet, joiden pitää vallita toimielimen ja sen jokaisen työntekijän välillä, ja että tällaisen käyttäytymisen perusteella määrättävän seuraamuksen on oltava ankarampi kuin mitä kurinpitolautakunta on suositellut;

on tehnyt tämän päätöksen:

1 artikla: Frédéric Daffixille määrätään henkilöstösääntöjen 86 artiklan 2 kohdan f alakohdassa tarkoitettu kurinpitoseuraamus eli viraltapano ilman vanhuuseläkeoikeuden alentamista tai poistamista.

2 artikla: Tämä päätös tulee voimaan 1.4.1993.”

Sen jälkeen, kun päätös oli 29.3.1993 annettu tiedoksi kantajalle, sen 2 artiklaa muutettiin siten, että päätöksen voimaantulopäiväksi vahvistettiin 1.7.1993.

Kantaja teki 18.6.1993 henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisen valituksen tästä päätöksestä.

Kantajan valitus hylättiin implisiittisesti 18.10.1993.

Menettely

Kantaja jätti 18.1.1994 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon kumoamiskanteen nimittävän viranomaisen 18.3.1993 tekemästä päätöksestä (jäljempänä riidanalainen päätös).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi asiassa T-12/94, Daffix vastaan komissio, 28.3.1995 antamallaan tuomiolla (Kok. H. 1995, s. II-233) riidanalaisen päätöksen riittämättömien perustelujen vuoksi.

Komissio valitti tästä tuomiosta 30.5.1995 yhteisöjen tuomioistuimeen.

Yhteisöjen tuomioistuin kumosi asiassa C-166/95 P, komissio vastaan Daffix, 20.2.1997 antamallaan tuomiolla (Kok. 1997, s. I-983) ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion siltä osin kuin se oli kumonnut riidanalaisen päätöksen riittämättömien perustelujen vuoksi. Yhteisöjen tuomioistuin palautti asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, jotta se antaisi ratkaisun kantajan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämistä muista kanneperusteista. Oikeudenkäyntikuluista se määräsi päätettävän lopullisen ratkaisun yhteydessä.

Pääasia

Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen, joista ensimmäinen koskee määrätyn seuraamuksen lainvastaisuutta, toinen harkintavallan väärinkäyttöä ja ilmeistä arviointivirhettä, kolmas puolustautumisoikeuksien loukkausta ja neljäs henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 7 artiklan rikkomista.

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee määrätyn seuraamuksen lainvastaisuutta

Kun ne seikat, joista virkamiestä syytetään, on näytetty toteen, nimittävän viranomaisen on valittava asianmukainen seuraamus. Yhteisöjen tuomioistuimet eivät voi puuttua tämän viranomaisen tekemään valintaan, jollei kyseessä ole ilmeinen virhe tai harkintavallan väärinkäyttö (63 kohta).

Viittaukset:asia228/83, Fv.komissio, 29.1.1985(Kok. 1985, s. 275,34 kohta);asiaT-273/94, N v. komissio, 15.5.1997 (Kok. H. 1997, s. II-289, 147 kohta).

Tästä oikeuskäytännöstä ilmenee, että kaikki kurinpitoseuraamukset edellyttävät, että ne seikat, joista kyseistä virkamiestä syytetään, näytetään toteen (64 kohta).

Riidanalaista päätöstä on tulkittava siten, että nimittävä viranomainen on pitänyt näytettynä ensinnäkin sitä, että kantaja oli väärentänyt Newscomille tarkoitetun tilaussopimuksen ja Newscom oli tämän tilaussopimuksen sekä kahden muun tilaussopimuksen perusteella suorittanut kantajalle 450000 BEF, ja toiseksi, että kantaja oli pitänyt tämän summan (65 kohta).

On syytä tutkia, onko nimittävä viranomainen voinut todellisuudessa pitää näitä seikkoja toteennäytettyinä tehdessään riidanalaisen päätöksen (66 kohta).

Näyttö siitä, että kantaja on väärentänyt tilaussopimuksen -Newscomille, joka on tämän ja kahden muun tilaussopimuksen perusteella suorittanut kantajalle käteisenä 450000 BEF

Kantaja on laatinut kyseessä olevat kolme tilaussopimusta. Kantaja on ilmoittanut tämän useaan kertaan, muun muassa 10.4.1991 pidetyssä kuulemistilaisuudessa, kiistämättä sitä myöhemminkään (67 kohta).

Kantaja on itse allekirjoittanut ensimmäisen tilaussopimuksen ja käyttäen hyväkseen kolmea tilaussopimusta saanut Newscomilta käteisenä 450000 BEF:n suuruisen summan (68 kohta).

Sen osalta, onko kantaja saanut ohjeita saadakseen Newscomilta 450000 BEF:n suuruisen summan käteisenä, on huomattava, että kantajan väitteet eivät ole johdonmukaisia. Kantajan esimiehet M. ja C. ovat jatkuvasti kieltäneet antaneensa kantajan väittämiä ohjeita (69 kohta).

Näin ollen nimittävä viranomainen on voinut perustellusti katsoa, että kantaja ei ollut saanut ohjeita kyseisen summan perimiseksi (70 kohta).

Lisäksi on todettava, että sekä M. että C. ovat korostaneet, että 450000 BEF:n suuruisen summan saamiseksi Newscomilta käytettyjen tilaussopimusten numerointi ei ollut oikea (71 kohta).

Tämän vuoksi nimittävä viranomainen on perustellusti katsonut, että kantaja oli väärentänyt Newscom-yhtiölle osoitetun tilaussopimuksen (73 kohta).

Näyttö siitä, että kantaja on pitänyt Newscomilta saamansa summan

Kantaja on myöntänyt 10.4.1991 pidetyssä kuulemistilaisuudessa saaneensa Newscomilta 450000 BEF:n suuruisen summan ”komission edustajana ja komission lukuun”. Komissiolle ei kuitenkaan ole suoritettu mitään tästä summasta (74 kohta).

Koska näitä seikkoja ei ollut näytetty toteen, nimittävä viranomainen saattoi pätevän perustelun puuttuessa katsoa kantajan pitäneen komission rahat (75 kohta).

Nimittävä viranomainen ei tätä päätelmää soveltaessaan ole jättänyt huomiotta syyttömyysolettaman periaatetta. Vaikka sen oli kurinpitomenettelyn alkaessa oletettava, että kantaja oli syytön, se on voinut laillisesti poiketa tästä olettamasta edellä mainittujen tosiseikkojen toteennäyttämisen jälkeen (76 kohta).

Kantaja ei voi osoittaakseen, ettei hän ole pitänyt rahoja, ainoastaan väittää siirtäneensä ne kolmannelle (77 kohta).

Aluksi on todettava, että kantajan ilmoitukset ovat tältä osin olleet toisistaan poikkeavia ja usein ristiriitaisia erityisesti Lombaertsin toiminnan osalta, hänen toimitilojensa sijainnin osalta ja sen paikan osalta, jossa kantaja olisi toimittanut rahat hänelle (78 kohta).

Seuraavaksi on todettava, että useat komissiossa suoritetut tutkimukset Lombaertsin löytämiseksi ovat jääneet tuloksettomiksi (79 kohta).

Kantaja ei voi myöskään väittää, ettei nimittävä viranomainen voisi syyttää häntä siitä, että hän on pitänyt kolmeen kuittiin merkityn summan, kun hän on kuitenkin tunnustanut kuittien olevan oikeita (80 kohta).

Missään tapauksessa kuitteja ei voida pitää luotettavina, koska niitä ei ole laadittu yhtiön tai Lombaertsin esipainetuille lomakkeille eikä myöskään komission esipainetuille lomakkeille ja koska niitä ei ollut numeroitu eikä niissä viitattu mihinkään laskuun tai maksukehotukseen (81 kohta).

Näin ollen nimittävä viranomainen on voinut perustellusti katsoa, että kuitit, jotka on allekirjoittanut ”Régine Lombaerts”, eivät kelpaa vastanäytöksi (82 kohta).

Edellä olevan perusteella nimittävä viranomainen on voinut perustellusti katsoa, että kantaja on pitänyt Newscomilta saamansa summan (83 kohta).

Toinen kanneperuste, joka koskee harkintavallan väärinkäyttöä ja ilmeistä arviointivirhettä

On todettava, että henkilöstösääntöjen mukaisen kurinpitojärjestelmän osalta ei ole määrätty seuraamuksen ja laiminlyönnin välisestä kiinteästä yhteydestä (89 kohta).

Viittaukset: asia T-549/93, D v. komissio, 26.1.1995 (Kok. H. 1995, s. II-43, 98 kohta) ja asiaT-146/94, Williams v. tilintarkastustuomioistuin, 7.3.1996 (Kok. H. 1996, s. II-329, 107 kohta).

Nyt esillä olevassa asiassa ilmenee, että näytettyjen tosiseikkojen vakavuuden vuoksi nimittävän viranomaisen määräämä seuraamus ei ole ollut suhteeton eikä osoita, että nimittävä viranomainen olisi käyttänyt väärin harkintavaltaansa tai tehnyt ilmeisen arviointivirheen (90 kohta).

Vaikka on totta, että määrätessään sopivaa seuraamusta nimittävän viranomaisen on otettava huomioon virkamiehen palvelusaika komissiossa ja sen yksiköissä, asiakirja-aineistosta ei ilmene, että nyt esillä olevassa asiassa nimittävä viranomainen olisi tehnyt ilmeisen arviointivirheen määrätessään kantajalle viraltapanoseuraamuksen (93 kohta).

Kantaja ei ole osoittanut sellaisten objektiivisten, olennaisten ja johdonmukaisten seikkojen olemassaoloa, jotka osoittaisivat, että riidanalaisella päätöksellä olisi muu tarkoitus kuin seuraamuksen määrääminen kantajan laiminlyönnistä, kuten oikeuskäytäntö edellyttää, jotta nyt käsiteltävän kaltaisessa asiassa nimittävän viranomaisen voitaisiin katsoa käyttäneen väärin harkintavaltaansa (94 kohta).

Viittaukset: asia T-108/89, Scheuer v. komissio, 12.7.1990 (Kok. 1990, s. II-411, 49 ja 50 kohta) ja em. asia D v. komissio, 88 kohta.

Kolmas kanneperuste, joka koskee puolustautumisoikeuksien loukkaamista

Kantajan esittämä kolmas kanneperuste jakaantuu kahteen osaan eli komissiolla olevan tutkimisvelvoitteen laiminlyöntiin ja siihen, että oikeutta tulla kuulluksi on loukattu (96 kohta).

Kanneperusteen ensimmäinen osa, joka koskee tutkimisvelvoitteen laiminlyöntiä

Henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 4 artiklan mukaan kurinpitomenettelyssä syytetyllä virkamiehellä on oikeus kutsua todistajia kurinpitolautakuntaan. Tämän lautakunnan on arvioitava ehdotettujen todistajanlausuntojen merkityksellisyys riidan kohteen kannalta ja tarve kuulla mainittuja todistajia (103 kohta).

Viittaukset: asia 35/67, Van Bick v. komissio, 11.7.1968 (Kok. 1968, s. 481, 501) ja asia T-500/93, Y v. yhteisöjen tuomioistuin, 28.6.1996 (Kok. H. 1996, s. II-977, 43 kohta).

Syytetyn virkamiehen on kuitenkin käyttäessään oikeutta ehdottaa todistajia pyydettävä, että hänen valitsemansa henkilö kutsutaan todistamaan. Jollei tällaista pyyntöä esitetä, asianomainen ei voi myöhemmin vedota siihen, ettei sellaista henkilöä ole kuultu, jota hän olisi toivonut kuultavan (104 kohta).

Viittaukset: em. asia N v. komissio, 88 kohta.

Nyt esillä olevassa asiassa ei ilmene, että kantaja olisi pyytänyt De Valekin kuulemista kurinpitomenettelyssä eikä varsinkaan kurinpitolautakunnassa (105 kohta).

Joka tapauksessa silloin, kun yksiköiden välinen työryhmä on lopulta kuullut De Valckia kurinpitomenettelyn päättymisen jälkeen, hänen todistuksellaan on näytetty kantajan syyllisyys toteen (106 kohta).

Väitteestä, jonka mukaan M. on ollut poissa yksiköiden välisen työryhmän kokouksista, on todettava, että tämän työryhmän kuuleminen ei kuulu kurinpitomenettelyyn, joka voi johtaa kurinpitoseuraamukseen (ks. henkilöstösääntöjen liite IX). Lisäksi tämä työryhmä on käsitellyt asiaa vasta kurinpitomenettelyn päättymisen ja asianmukaisen seuraamuksen määräämisen jälkeen. Näin ollen mahdollinen virheellisyys tämän työryhmän kuulemisen osalta ei voi vaikuttaa itse kurinpitomenettelyn säännönmukaisuuteen ja pätevyyteen (109 kohta).

Kanneperusteen toinen osa, joka koskee sitä, että oikeutta tulla kuulluksi on loukattu

Virkamiesten oletetaan tuntevan henkilöstösäännöt. Kurinpitomenettelyn kulusta määrätään henkilöstösääntöjen liitteessä IX, joka on osa henkilöstösääntöjä. Virkamiesten oletetaan tuntevan myös kurinpitomenettelyn kulun (116 kohta).

Viittaukset: asia 310/87, Stempels v. komissio. 17.1.1989 (Kok. 1989, s. 43, 10 kohta) ja asia T-122/95.Chabertv komissio, 1.2.1996 (Kok. H. 1996, s. II-63, 32 kohta).

Näin ollen komissio on voinut laillisesti olettaa, että kantaja on tuntenut kurinpitomenettelyn kulun. Kantaja ei siten voi vedota tietämättömyyteensä tältä osin (117 kohta).

Tämä päätelmä soveltuu sitäkin suuremmalla syyllä, kun kantajaa on kurinpitolautakunnassa pidetystä toisesta kuulemistilaisuudesta lähtien avustanut asianajaja. Voidaan laillisesti olettaa, että virkamiehen valitsema asianajaja, joka avustaa häntä kurinpitomenettelyssä, tuntee henkilöstösäännöt tai ainakin kurinpitomenettelyn kulkua koskevat säännöt (118 kohta).

Lisäksi on todettava, että kantajalla on ollut tosiasiallinen mahdollisuus esittää näkemyksensä (119 kohta).

Huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiä koskevasta väitteestä on todettava, että virkamiesten nostamilla kanteilla on oltava sama kohde kuin edeltävällä hallinnollisella valituksella ja sisällettävä vaatimuksia, joilla on sama peruste kuin valituksella (120 kohta).

Viittaukset: asia T-57/89, Alexandrakis v. komissio, 29.3.1990 (Kok. 1990, s. II-143, 9 kohta) ja asia T-118/95, Anacoreta Correia v. komissio, 11.6.1996(Kok. H. 1996, s. II-835,43 kohta).

Nyt esillä olevassa asiassa valitus tai kanne eivät kuitenkaan koske huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiä. Näin ollen väite huolenpitovelvollisuuden laiminlyönnistä on jätettävä tutkimatta (121 kohta).

Neljäs kanneperuste, joka koskee henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 7 artiklan rikkomista

Henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 7 artiklan 1 kohdan mukaan kurinpitolautakunta toimittaa lausuntonsa nimittävälle viranomaiselle ”viimeistään kuukauden kuluttua päivästä, jona asia otettiin lautakunnan käsittelyyn. Määräaikaa pidennetään kolmeen kuukauteen, jos lautakunta on käynnistänyt tutkinnan.” (129 kohta).

Henkilöstösääntöjen IX liitteessä olevan 7 artiklan mukaiset määräajat ja erityisesti määräaika, jossa kurinpitolautakunnan on annettava lausuntonsa, eivät ole ehdottomia vanhentumisaikoja vaan hyvän hallintotavan sääntöjä, joilla pyritään sekä hallinnon että virkamiesten edun mukaisesti välttämään perusteetonta viivytystä kurinpitomenettelyn päättävää päätöstä tehtäessä. Näin ollen kurinpitoviranomaisilla on velvollisuus saattaa kurinpitomenettely nopeasti päätökseen ja toimia siten, että kukin syyte käsitellään kohtuullisessa ajassa edelliseen toimeen nähden. Tämän määräajan ylittäminen - jota voidaan arvioida ainoastaan asian erityisten olosuhteiden perusteella - voi johtaa paitsi toimielimen vastuun syntymiseen, myös määräajan jälkeen annetun toimen pätemättömyyteen (130 kohta).

Viittaukset:asiaT-26/89, deComptev. parlamentti, 17.10.1991(Kok. 1991.s. I-781,88 kohta).

Kurinpitolautakunta saattaa tarvita 7 artiklassa määrättyä aikaa pidemmän ajan suorittaakseen riittävän täydellisen tutkimuksen, jossa varmistetaan asianosaiselle kaikki henkilöstösääntöissä tarkoitetut takuut (131 kohta).

Viittaukset: era. asia F v. komissio, 30 kohta; asia T-146/89, Williams v. tilintarkastustuomioistuin, 26.11.1991 (Kok. 1991, s. II-1293, 49 kohta).

Kurinpitolautakunnan eri toimien välillä näin kuluneet määräajat eivät ole olleet kohtuuttomia. Kurinpitolautakunta, jonka käsiteltävänä on ollut tosiseikastoltaan monimutkainen asia erityisesti kantajan ristiriitaisten ilmoitusten vuoksi, on tutkinut asiaa tehokkaasti ja perusteellisesti (133 kohta).

Kanne on kokonaisuudessaan hylättävä (135 kohta).

Ratkaisu:

Kanne hylätään.