Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kansainväliset sopimukset - Maailman kauppajärjestö - Pysyvän valituselimen raportti - Ulottuvuus - Riitojenratkaisuelimen päätös, jolla raportti on hyväksytty - Välitön oikeusvaikutus - Edellytykset

(Neuvoston asetus N:o 404/93)

2 Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Banaanit - Tuontijärjestelmä - Tariffikiintiö - Siirtymätoimenpiteet, joilla pyritään helpottamaan yhteisön järjestelmään siirtymistä - Edellytykset - Yhteiseen markkinajärjestelyyn siirtymisestä johtuvat vaikeudet - Rajat - Saksan yhdistymisen jälkeen yksityistetyt entisen Saksan demokraattisen tasavallan yritykset

(Neuvoston asetuksen N:o 404/93 30 artikla)

3 Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Banaanit - Tuontijärjestelmä - Tariffikiintiö - Käyttöönotto ja jakaminen - Syrjintä - Syrjinnän puuttuminen - Omistusoikeus - Elinkeinovapaus - Elinkeinovapautta ei ole loukattu

(Neuvoston asetus N:o 404/93)

4 Kumoamiskanne - Kanneperusteet - Harkintavallan väärinkäyttö - Käsite

Tiivistelmä

1 Talouden toimija ei voi nojautua Maailman kauppajärjestön (WTO) pysyvän valituselimen laatimaan raporttiin tai päätökseen, jolla WTO:n riitojenratkaisuelin on hyväksynyt tämän raportin, sen väitteensä tueksi, että asetuksella N:o 404/93 perustettua banaanialan yhteistä markkinajärjestelyä ei enää olisi. Toisaalta kyseisessä raportissa todetaan, että kyseisellä asetuksella luodussa järjestelmässä on tiettyjä syrjiviä piirteitä, mutta siinä ei katsota koko järjestelmää tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen tai palvelujen kauppaa koskevan yleissopimuksen vastaiseksi, ja toisaalta yhteisö on tehnyt muutoksia tähän järjestelmään, jotta se saataisiin raportin ja riitojenratkaisuelimen päätöksen mukaiseksi. Jotta päätökseen sisältyvällä määräyksellä olisi välitön oikeusvaikutus sellaiseen henkilöön nähden, jolle päätös ei ole osoitettu, tällä määräyksellä hänen hyväkseen asetetun velvoitteen on lisäksi oltava ehdoton sekä riittävän selkeä ja täsmällinen.

2 Banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 404/93 30 artiklassa, jonka tarkoituksena on helpottaa siirtymistä voimassa olevista kansallisista järjestelmistä yhteiseen markkinajärjestelyyn, annetaan komissiolle oikeus toteuttaa siirtymätoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on selviytyä tällaisesta siirtymisestä johtuvista häiriöistä sisämarkkinoilla ja joiden tavoitteena on auttaa voittamaan talouden toimijoille yhteiseen markkinajärjestelyyn siirtymisen jälkeen aiheutuneet vaikeudet, jotka johtuvat kyseisen asetuksen antamista edeltäneiden kansallisten markkinoiden olosuhteista. Komission on tältä osin otettava huomioon sellaisten talouden toimijoiden tilanne, jotka toimivat tietyllä tavalla asetusta N:o 404/93 edeltäneen kansallisen lainsäädännön perusteella ilman, että ne olisivat voineet ennakoida tämän toiminnan seurauksia yhteisen markkinajärjestelyn käyttöönoton jälkeen.

Saksan yhdistymisen jälkeen yksityistettyjen entisen Saksan demokraattisen tasavallan yritysten vaikeudet eivät kuitenkaan johdu yhteisen markkinajärjestelyn perustamisesta eivätkä tästä syystä kuulu kyseisen asetuksen 30 artiklan soveltamisalaan.

3 Vaikka on totta, että asetus N:o 404/93 on vaikuttanut eri yrityksiin eri tavoin, tällainen erilainen kohtelu näyttää kuitenkin kuuluvan erottamattomasti siihen asti eristäytyneinä olleiden markkinoiden yhdentämistavoitteeseen, kun otetaan huomioon, että kyseisten talouden toimijoiden ryhmien olosuhteet olivat erilaiset ennen banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn käyttöönottoa.

Yksikään talouden toimija ei myöskään voi vaatia omaisuudensuojaa markkinaosuudelle, joka sillä oli ennen yhteisen markkinajärjestelyn käyttöönottoa. Tariffikiintiön avaamiseen ja sen jakoa koskevaan menettelyyn sisältyvät rajoitukset, jotka koskevat mahdollisuuksia tuoda kolmansien maiden banaaneja, kuuluvat erottamattomana osana yhteisön yleisen edun mukaiseen päämäärään, johon banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn käyttöön ottamisella pyritään, ja tämän vuoksi niillä ei aiheettomasti loukata kolmansien maiden banaaneja perinteisesti kaupan pitävien toimijoiden elinkeinonharjoittamisen vapautta.

4 Harkintavaltaa on käytetty väärin päätöstä tehtäessä ainoastaan silloin, kun objektiivisten, asiaankuuluvien ja yhtäpitävien seikkojen perusteella on selvää, että päätös on tehty muussa kuin päätöksessä esitetyssä tarkoituksessa.