Kilpailuoikeuden alalla emoyhtiön voidaan katsoa olevan vastuussa tytäryhtiön toiminnasta muun muassa silloin, kun siitä huolimatta, että tytäryhtiö on erillinen oikeushenkilö, se ei päätä itsenäisesti markkinakäyttäytymisestään vaan noudattaa olennaisilta osin emoyhtiön sille antamia ohjeita, kun otetaan erityisesti huomioon taloudelliset, organisatoriset ja oikeudelliset yhteydet näiden kahden oikeudellisen yksikön välillä. Koska tällaisessa tapauksessa emoyhtiö ja sen tytäryhtiö kuuluvat samaan taloudelliseen kokonaisuuteen ja muodostavat näin ollen yhden ainoan EY 81 artiklassa tarkoitetun yrityksen, komissio voi osoittaa sakkojen määräämistä koskevan päätöksen emoyhtiölle ilman, että sillä olisi velvollisuutta osoittaa emoyhtiön itse osallistuneen rikkomiseen.

Sellaisessa erityistapauksessa, jossa emoyhtiö omistaa kokonaan tai lähes kokonaan tytäryhtiönsä, joka on rikkonut unionin kilpailusääntöjä, on olemassa kumottavissa oleva olettama siitä, että emoyhtiö käyttää tosiasiallisesti ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiöönsä nähden. Tällaisessa tilanteessa riittää, että komissio osoittaa emoyhtiön omistavan tytäryhtiön kokonaan tai lähes kokonaan, jotta se voi olettaa, että emoyhtiö käyttää ratkaisevaa määräysvaltaa kyseisen tytäryhtiön liiketoimintapolitiikkaan. Tämän perusteella komissio voi katsoa emoyhtiön olevan yhteisvastuussa tytäryhtiölleen määrätyn sakon maksamisesta, ellei tämä emoyhtiö, jonka asiana on kumota tämä olettama, esitä riittäviä todisteita sen osoittamiseksi, että sen tytäryhtiö toimii itsenäisesti markkinoilla. Sen määrittämiseksi, päättääkö tytäryhtiö itsenäisesti markkinakäyttäytymisestään, on otettava huomioon tämän tytäryhtiön sen emoyhtiöön yhdistäviä taloudellisia, organisatorisia ja oikeudellisia yhteyksiä koskevat kaikki merkitykselliset seikat, jotka voivat vaihdella tapauksen mukaan ja joita ei näin ollen voida luetella tyhjentävästi.

Tämä ratkaisu nojaa lähtökohtaan, jonka mukaan oikeudellisen yksikön voidaan katsoa olevan vastuussa toisen oikeudellisen yksikön menettelystä silloin, kun jälkimmäinen yksikkö ei päätä itsenäisesti markkinakäyttäytymisestään. Näin ollen sillä, että yksikkö, joka omistaa kokonaan tai lähes kokonaan toisen yksikön tai joka määrää täydellisesti tai lähes täydellisesti tuon toisen yksikön yhtiöosuuksista (kattoyksikkö), perustetaan oikeudellisesti pikemminkin säätiön kuin yhtiön muodossa, ei ole merkitystä.

Tästä seuraa, että silloin, kun on kyse seuraamuksen määräämisestä EY 81 artiklan ja asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan nojalla siitä, että yritys on syyllistynyt kilpailuoikeuden rikkomiseen, on merkityksetöntä, harjoittavatko kaikki kyseisen yrityksen muodostavat oikeudelliset yksiköt omaa taloudellista toimintaa ja vastaavatko ne näin ollen erikseen tarkasteltuina yrityksen käsitettä. Seuraamuksen kannalta ainoa merkityksellinen seikka on se, että kaikki ne oikeudelliset yksiköt, joiden katsotaan olevan yhteisvastuussa kokonaan tai osittain saman sakon maksamisesta, muodostavat yhdessä sen yksikön kanssa, jonka on suoraan osoitettu osallistuneen kilpailusääntöjen rikkomiseen (rikkomiseen syyllistynyt yksikkö), yhden ainoan EY 81 artiklassa tarkoitetun yrityksen. Tältä osin on merkitystä juuri sillä, että kattoyksikkö käyttää tosiasiallisesti määräävää vaikutusvaltaa rikkomiseen syyllistyneessä yksikössä.

(ks. 38–45 ja 60 kohta)