Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut – Yleispalvelu ja käyttäjien oikeudet – Direktiivi 2002/22 – Radio- ja televisiolähetysten yleisölle lähettäminen – Kohtuulliset siirtovelvollisuudet

(SEUT 56 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22 31 artiklan 1 kohta)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut – Yleispalvelu ja käyttäjien oikeudet – Direktiivi 2002/22 – Radio- ja televisiolähetysten yleisölle lähettäminen – Kohtuulliset siirtovelvollisuudet

(SEUT 56 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22 31 artiklan 1 kohta)

3. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut – Yleispalvelu ja käyttäjien oikeudet – Direktiivi 2002/22 – Radio- ja televisiolähetysten yleisölle lähettäminen – Kohtuulliset siirtovelvollisuudet

(SEUT 56 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22 31 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla annetun direktiivin 2002/22 31 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen mukaan siirtovelvollisuuksia voidaan asettaa ainoastaan, jos se on välttämätöntä selkeästi määriteltyjen yleisen edun mukaisten tavoitteiden saavuttamiseksi, ja niiden on oltava oikeasuhteisia ja avoimia.

Kulttuurin moniarvoisuuden ja monimuotoisuuden takaaminen kulttuuripolitiikan yhteydessä on kuitenkin yleisen edun mukainen tavoite, joka liittyy sananvapautta koskevaan perusoikeuteen. Vaikka kansallisilla viranomaisilla on tältä osin laaja harkintavalta, tällaisen politiikan toteuttamiseksi tarkoitetuista toimenpiteistä johtuvat vaatimukset eivät kuitenkaan missään tapauksessa saa olla suhteettomia mainittuun päämäärään nähden eikä niiden soveltamista koskevissa yksityiskohtaisissa säännöissä saa syrjiä toisten jäsenvaltioiden kansalaisia. Täten siirtovelvollisuuteen oikeutetun kanavan asema on rajoitettava tiukasti niihin kanaviin, joiden kokonaisohjelmasisältö soveltuu tavoitellun yleisen edun mukaisen päämäärän saavuttamiseen.

Pelkästään ilmaisemalla tällainen yleisen politiikan tavoite tuomatta esiin sellaisia muita seikkoja, joiden perusteella operaattorit voisivat ennalta määrittää niiden vaatimusten ja velvollisuuksien täsmällisen luonteen ja ulottuvuuden, jotka niiden on täytettävä siirtovelvollisuuteen oikeutetun aseman saamiseksi, ei määritellä selvästi niitä konkreettisia kriteerejä, joiden perusteella kansalliset viranomaiset valitsevat siirtovelvollisuuteen oikeutetut televisiokanavat, eikä tällainen menettely ole riittävän täsmällinen sen takaamiseksi, että näin valitut kanavat ovat sellaisia, joiden kokonaisohjelmasisältö soveltuu tavoitellun yleisen edun mukaisen kulttuuria edistävän päämäärän saavuttamiseen.

(ks. 50 ja 52–55 kohta)

2. Sellaisen kansallisen lainsäädännön perusteella, jossa ei täsmennetä minkäänlaisia objektiivisia ja ennalta tiedossa olevia kriteerejä, joita asianomaisen jäsenvaltion viranomaiset käyttävät siirtovelvollisuuteen oikeutettujen lähetystoiminnan harjoittajien lähettämien ohjelmien nimeämiseksi, ei-julkiset lähetystoiminnan harjoittajat, jotka voivat saada oikeuden siirtovelvollisuuteen, eivät voi tuntea siirtovelvollisuuden oikeutetun aseman myöntämisedellytyksiä, joten tällainen lainsäädäntö ei ole yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla annetun direktiivin 31 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä säädetyn avoimuusperiaatteen mukainen. Avoimuusperiaatteen noudattamista ei taata myöskään silloin, jos tällaisessa lainsäädännössä ei säädetä riittävän selvästi, että oikeus siirtovelvollisuuteen voidaan yleispalveludirektiivin 31 artiklan 1 kohdassa edellytetyllä tavalla myöntää vain tietyille televisiokanaville. Tästä säännöksestä nimittäin seuraa, että siirtovelvollisuuteen oikeutetun asemaa ei voida automaattisesti myöntää kaikille saman yksityisen lähetystoiminnan harjoittajan lähettämille televisiokanaville, vaan se on rajoitettava tiukasti niihin kanaviin, joiden kokonaisohjelmasisällöllä voidaan saavuttaa tavoiteltu yleisen edun mukainen tavoite.

Kriteerien, joiden perusteella siirtovelvollisuuteen oikeutetun asema myönnetään, on lisäksi oltava syrjimättömiä. Erityisesti on todettava, että tämän aseman myöntäminen ei saa oikeudellisesti eikä tosiasiallisesti perustua valtion alueelle sijoittautumista koskevaan vaatimukseen. Kansallinen lainsäädäntö, jonka perusteella ei voida sulkea pois sitä, että siirtovelvollisuuteen oikeutetun aseman myöntäminen oikeudellisesti tai tosiasiallisesti edellyttää sitä, että sellaiset ei-julkiset lähetystoiminnan harjoittajat, jotka voivat saada oikeuden siirtovelvollisuuteen, ovat sijoittautuneet kyseiseen jäsenvaltioon, ei myöskään riitä täyttämään direktiivin 2002/22 31 artiklan 1 kohdassa säädettyä avoimuusedellytystä.

(ks. 59, 60, 63 ja 65–68 kohta)

3. Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla annetun direktiivin 2002/22 31 artiklan 1 kohdasta johtuvia siirtovelvollisuuksia voidaan asettaa sähköisten viestintäverkkojen operaattoreille ainoastaan silloin, jos merkittävä määrä kyseisten verkkojen loppukäyttäjiä käyttää niitä pääasiallisena keinonaan vastaanottaa radio- ja televisiolähetyksiä. Jäsenvaltio ei pane tätä säännöstä asianmukaisesti täytäntöön säätämällä, että kyseisen jäsenvaltion viranomaiset voivat vapauttaa siirtovelvollisuuksista niiden verkkojen operaattorit, joilla ei ole riittävästi sellaisia loppukäyttäjiä, jotka käyttävät näitä verkkoja ensisijaisena lähteenä televisio-ohjelmien vastaanottamiseksi. Tässä järjestelmässä ne voivat mainitun vapautuksen evätessään asettaa kyseisille operaattoreille näitä velvollisuuksia ja vaatia niitä osoittamaan, että edellytykset vapautuksen myöntämiselle täyttyvät.

(ks. 73–75 kohta)