ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
108

On siis niin, että siltä osin kuin kyse on sekä alkuperäisestä päätöksestä merkitä järjestön, yhteisön tai henkilön nimi asetuksen N:o 881/2002 liitteessä I olevaan luetteloon että – kuten nyt käsiteltävissä asioissa – päätöksestä pysyttää tässä luettelossa alun perin ennen 3.9.2008 eli ennen Kadi-tuomion antamispäivää tehty merkintä, asetuksen N:o 881/2002 7 a artiklan 1 ja 2 kohdassa ja 7 c artiklan 1 ja 2 kohdassa – jotka on lisätty siihen asetuksen N:o 881/2002 muuttamisesta 22.12.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EU) N:o 1286/2009 (EUVL L 346, s. 42) merkitsemistä kyseiseen luetteloon koskevan menettelyn tarkistamiseksi Kadi-tuomion perusteella, kuten asetuksen N:o 1286/2009 johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa täsmennetään – viitataan yksinomaan perusteiden tiivistelmään, jonka pakotekomitea on toimittanut mainittujen päätösten tekemiseksi.
39

Oikeuskäytännössä on toistuvasti katsottu asetuksen N:o 40/94 63 artiklasta, joka on laadittu samaa sanamuotoa käyttäen kuin asetuksen N:o 2100/94 73 artikla, että unionin yleisen tuomioistuimen on arvioitava SMHV:n valituslautakuntien päätösten lainmukaisuutta valvomalla sitä, miten ne ovat soveltaneet unionin oikeutta, ja tässä valvonnassa sen on otettava huomioon erityisesti kyseisille lautakunnille esitetyt tosiseikat. Unionin yleinen tuomioistuin voi näin asetuksen N:o 40/94 63 artiklan asettamissa rajoissa, sellaisena kuin unionin tuomioistuin on tätä artiklaa tulkinnut, valvoa kaikilta osin SMHV:n valituslautakuntien päätösten laillisuutta tutkimalla tarvittaessa, pitääkö näiden lautakuntien riidan tosiseikoista esittämä luonnehdinta oikeudellisesti paikkansa tai onko näille lautakunnille esitettyjä tosiseikkoja arvioitu virheellisesti (ks. vastaavasti asia C-16/06 P, Les Éditions Albert René v. SMHV, tuomio 18.12.2008, Kok., s. I-10053, 38 ja 39 kohta).
Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 648/2005, 204 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 28.2.2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 214/2007, 521 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetyn velvollisuuden, jonka mukaan päätöstilitys on toimitettava valvovalle toimipaikalle 30 päivän kuluessa menettelyn päättämisen määräajan päättymisestä, täyttämättä jättäminen johtaa tullivelan syntymiseen kaikista tilitettävistä tuontitavaroista, mukaan lukien Euroopan unionin alueen ulkopuolelle jälleenviedyt tavarat, jos mainitun asetuksen N:o 2454/93 859 artiklan 9 alakohdassa säädettyjen edellytysten ei katsota täyttyvän.
91

Yhdistynyt kuningaskunta on väittänyt, ettei voida todeta, että se olisi jättänyt noudattamatta velvoitteitaan, koska hankkeita, joilla oli tarkoitus varmistaa direktiivin 91/271 noudattaminen, tutkittiin direktiivin voimaantulosta alkaen ja koska ne työt, jotka päätettiin toteuttaa, ovat kalliita ja kestävät useita vuosia, mutta tältä osin on muistettava, että kun arvioidaan sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon vastaajana olevan jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli täydentävässä perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä ja ettei jäsenvaltio voi saada kannetta hylätyksi pelkästään sillä perusteella, että käynnissä on toimintaa ja töitä, jotka tulevaisuudessa johtavat jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen lakkaamiseen. Jollei unionin lainsäätäjä muuta direktiiviä sen täytäntöön panemiselle säädetyn määräajan pidentämiseksi, jäsenvaltioiden on noudatettava alun perin vahvistettuja määräaikoja (ks. asia C-27/03, komissio v. Belgia, tuomio 8.7.2004, 39 kohta).
1)

Helleenien tasavalta ei ole noudattanut toimenpiteistä C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 ja CP 133/05), jotka Kreikka on toteuttanut Hellenic Shipyardsin hyväksi, 2.7.2008 tehdyn komission päätöksen 2009/610/EY 2, 3, 5, 6, 8, 9 ja 11–19 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut määräajassa kaikkia kyseisen päätöksen noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä ja koska se ei ole toimittanut määräajassa komissiolle tämän päätöksen 19 artiklassa lueteltuja tietoja.
98

Lisäksi direktiivi 2008/48 ei voi olla esteenä sille, että jäsenvaltio mahdollistaa sille kyseisessä direktiivissä annetun, kulutusluottosopimuksia koskevien riitojen tuomioistuinten ulkopuoliseen ratkaisemiseen liittyvien menettelysääntöjen laatimista koskevan laajan harkintavallan puitteissa sen, että kuluttajilla on mahdollisimman laaja oikeus saattaa asia sellaisten elinten käsiteltäväksi, jotka on erityisesti perustettu heidän etujensa puolustamiseksi etenkin sen vuoksi, että on olemassa vaara siitä, että kuluttajilla, jotka ovat yleensä luotonantajaan nähden heikompia osapuolia sekä neuvotteluaseman että tietojen puolesta, ei ole tietoa oikeuksistaan tai on vaikeuksia niiden käyttämisessä.
10

Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (EUVL L 270, s. 1 ja oikaisu EUVL 2004, L 94, s. 70), sellaisena kuin se on muutettuna 26.1.2005 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 118/2005 (EUVL L 24, s. 15; jäljempänä asetus N:o 1782/2003), johdanto-osan 21 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: ”Yhteisen maatalouspolitiikan mukaisissa tukijärjestelmissä säädetään suorasta tilatuesta erityisesti maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaamiseksi. Tämä tavoite liittyy läheisesti maaseutualueiden säilyttämiseen. Yhteisön varojen virheellisen kohdentamisen estämiseksi tukea ei pitäisi maksaa viljelijöille, jotka ovat keinotekoisesti luoneet tukien saamiseen vaaditut edellytykset.”
106

Lisäksi unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä on jo katsottu, että direktiivin 2001/29 5 artiklan 2 kohdan b alakohdassa asetetaan jäsenvaltiolle, joka ottaa kansallisessa oikeudessaan käyttöön yksityistä kopiointia koskevan poikkeuksen, velvollisuus saavuttaa tietty tulos siinä mielessä, että kyseisen valtion on toimivaltansa rajoissa varmistettava sellaisen sopivan hyvityksen tosiasiallinen periminen, jolla on tarkoitus korvata loukatuille tekijöille aiheutunut vahinko, jotteivät kyseiset säännökset menettäisi tehokasta vaikutustaan (ks. vastaavasti asia C-462/09, Stichting de Thuiskopie, tuomio 16.6.2011, Kok., s. I-5331, 34 kohta). Tällaista tulosvelvollisuutta oikeudenhaltijoiden hyväksi perittävästä sopivasta hyvityksestä on kuitenkin käsitteellisesti mahdotonta sovittaa yhteen sen kanssa, että oikeudenhaltijalla on mahdollisuus luopua oikeudestaan tällaiseen sopivaan hyvitykseen.
1)

Portugalin tasavalta ei ole noudattanut yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 – luettuna yhdessä tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 290 a artiklan kanssa, sellaisena kuin se on muutettuna 20.1.1997 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 89/97 – 13, 68 ja 71 artiklan sekä yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89, sellaisena kuin se on muutettuna 8.7.1996 annetulla neuvoston asetuksella N:o 1355/96, 2, 6 ja 9–11 artiklan ja yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1150/2000 2, 6 ja 9–11 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska sen tulliviranomaiset ovat hyväksyneet systemaattisesti vuosina 1998–2002 tulli-ilmoituksia tuoreiden banaanien luovuttamisesta vapaaseen liikkeeseen, vaikka ne tiesivät tai niiden olisi pitänyt kohtuudella tietää, että ilmoitettu paino ei vastannut banaanien todellista painoa, ja koska Portugalin viranomaiset eivät ole hyvittäneet tulojen menetystä vastaavia omia varoja viivästyskorkoineen.
Sotilastukikohdan henkilöstön vähentäminen ei työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 98/59 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetyn soveltamisalan ulkopuolelle jättämisen johdosta missään tapauksessa kuulu direktiivin soveltamisalaan, ja näin on siitä riippumatta, kuuluuko sotilastukikohta kolmannelle valtiolle vai ei. Näin ollen ei siis ole tarpeen erikseen tarkastella sitä, että kyse on kolmannelle valtiolle kuuluvasta sotilastukikohdasta, eli kysymystä, jolla on kansainvälisoikeudellista merkitystä.

Koska puolustusvoimat kuuluvat valtionhallinnon tai muun tällaisen yksikön alaisuuteen, on direktiivin 98/59 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan sanamuodon perusteella selvää, että siinä tarkoitettu soveltamisalan ulkopuolelle jättäminen koskee sotilastukikohdan siviilihenkilöstöä.

Direktiivin 98/59 tavoitteena on parantaa työntekijöiden suojaa ja sisämarkkinoiden toimintaa. Vaikka puolustusvoimien koko ja toiminta varmasti vaikuttavat työllisyystilanteeseen tietyssä jäsenvaltiossa, ei niitä kuitenkaan voida pitää sisämarkkinoihin tai yritysten väliseen kilpailuun liittyvinä näkökohtina. Taloudelliseksi toiminnaksi ei lähtökohtaisesti katsota toimintaa – kuten maanpuolustusta –, johon liittyy julkisen vallan käyttöä. Direktiivin 1 artiklan 2 kohdassa ei millään tavoin eroteta toisistaan jäsenvaltioiden ja kolmansien valtioiden julkishallintoa.

(ks. 34, 39 ja 41–43 kohta)
Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasan saatettuna asetuksella N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 647/2005, 14 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 14 a artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että jäsenvaltio, jota ei näiden säännösten perusteella ole määritetty toimivaltaiseksi jäsenvaltioksi, myöntää kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti lapsietuuksia siirtotyöläiselle, joka työskentelee tilapäisesti kyseisen jäsenvaltion alueella, jossa hän on yleisesti tuloverovelvollinen, mutta kuuluu toimivaltaisen jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmän piiriin, myös kun on todettu ensiksi, että työntekijälle ei ole aiheutunut oikeudellista haittaa siitä, että hän on käyttänyt oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, koska hän on säilyttänyt oikeutensa samanlaisiin perhe-etuuksiin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa, ja toiseksi, ettei kyseinen työntekijä eikä lapsi, jolle etuutta haetaan, asu vakinaisesti jäsenvaltiossa, jossa tilapäinen työskentely tapahtui.

(ks. 68 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)
Asia C-453/10

Jana Pereničová ja Vladislav Perenič

vastaan

SOS financ spol. s r. o.

(Okresný súd Prešovin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Kuluttajansuoja — Kulutusluottosopimus — Todellisen vuosikoron virheellinen ilmoittaminen — Sopimattomien kaupallisten menettelyjen ja kohtuuttomien ehtojen vaikutus sopimuksen pätevyyteen kokonaisuudessaan”

Tuomion tiivistelmä

Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista annetun direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kun asiaa käsittelevä tuomioistuin arvioi sitä, voiko elinkeinonharjoittajan kuluttajan kanssa tekemä sopimus, jossa on yksi tai useampi kohtuuton ehto, olla voimassa ilman mainittuja ehtoja, se ei voi nojautua yksinomaan siihen, että kyseisen sopimuksen toteaminen kokonaisuudessaan pätemättömäksi on toisen osapuolen – tässä tapauksessa kuluttajan – kannalta mahdollisesti edullista. Mainittu direktiivi ei kuitenkaan estä jäsenvaltiota säätämästä unionin oikeutta noudattaen, että elinkeinonharjoittajan kuluttajan kanssa tekemä sopimus, jossa on yksi tai useampi kohtuuton ehto, on kokonaisuudessaan pätemätön, jos tällä voidaan varmistaa kuluttajan parempi suojeleminen. (ks. 36 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)

Kaupallista menettelyä, jonka mukaan luottosopimuksessa mainitaan sellainen todellinen vuosikorko, joka on alempi kuin todellisuudessa peritty korko, on pidettävä sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja direktiivien 84/450, 97/7, 98/27 ja 2002/65 sekä asetuksen N:o 2006/2004 muuttamisesta annetun direktiivin 2005/29 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla ”harhaanjohtavana”, jos se saa tai todennäköisesti saa keskivertokuluttajan tekemään kaupallisen ratkaisun, jota hän ei muuten olisi tehnyt, mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkastettava. (ks. 47 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1606/98, 13 artiklan 2 kohdan a alakohtaa ja EY 39 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että työntekijä, joka työskentelee kiinteällä rakennelmalla jäsenvaltion mannerjalustalla, ei tässä jäsenvaltiossa kuulu pakollisen sosiaalivakuutuksen piiriin kansallisen lainsäädännön nojalla yksinomaan siitä syystä, että hän ei asu kyseisessä jäsenvaltiossa vaan jossain toisessa jäsenvaltiossa.

(ks. 45 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Pääoman hankinnasta suoritettavat välilliset verot – Varojen lisääminen

(Neuvoston direktiivin 69/335 4 artiklan 2 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

Pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista annetun direktiivin 69/335, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 85/303, 4 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että se, että osakas ottaa vastattavakseen yhtiön tappiot sellaisen sitoumuksensa perusteella, joka on annettu ennen kyseisten tappioiden realisoitumista ja jolla pyritään pelkästään varmistamaan tappioiden kattaminen, ei lisää kyseisen yhtiön varoja.

Vaikka sitä, että osakas ottaa vastattavakseen yhtiön kärsimät tappiot, on lähtökohtaisesti pidettävä suorituksena, joka lisää tämän yhtiön varoja, asia ei ole näin edellä mainituissa olosuhteissa. Tämä poikkeus on perusteltavissa sillä, että yhtiön osakkaan ennakolta hyväksymän velvoitteen vuoksi yhtiö, jonka hyväksi tällainen sitoumus annetaan, ei voi taloudellisen toimintansa tuloksista riippumatta kirjata tappioita, koska ne siirtyvät automaattisesti yhtiön osakkaalle. Näin ollen erityistapauksessa, jossa tällainen sitoumus on annettu ennen yhtiön tappioiden toteamista, on selvää, että yhtiön taloudellisen toiminnan tulokset eivät muuta sen taloudellista potentiaalia.

(ks. 21–24 ja 26 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kansanterveyden suojelu – Elintarvikehygienia – Elintarvikealan toimijoiden velvollisuudet – Kaikkiin toimijoihin sovellettavat yleiset hygieniavaatimukset

(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 852/2004 4 artiklan 2 kohta, 5 artikla ja liitteessä II olevan IX luvun 3 kohta)

Tiivistelmä

Elintarvikehygieniasta annetun asetuksen N:o 852/2004 liitteessä II olevan IX luvun 3 kohtaa on tulkittava siten, että kun on kyse leipä- ja leivonnaistuotteiden itsepalvelumyyntiä varten tarkoitetuista laatikoista, yksinään sen perusteella, että potentiaalinen ostaja on saattanut teoreettisesti katsoen koskettaa paljain käsin kaupan pidettäviä elintarvikkeita tai aivastaa niiden päälle, ei voida todeta, ettei kyseisiä elintarvikkeita ole suojattu saastumiselta, joka saattaisi tehdä ne ihmisravinnoksi kelpaamattomiksi, terveydelle vaarallisiksi tai saastuneiksi siten, ettei niitä enää kohtuullisesti voitaisi pitää siinä kunnossa käytettävinä.

Tässä yhteydessä on otettava huomioon toimenpiteet, jotka toimijat ovat toteuttaneet asetuksen N:o 852/2004 5 artiklan nojalla sen vaaran, että kyseisen asetuksen liitteessä II olevan IX luvun 3 kohdassa tarkoitettua saastumista voi aiheutua, torjumiseksi, poistamiseksi tai saattamiseksi hyväksyttävälle tasolle. Ei voida katsoa, että toimijoiden toteuttamat toimenpiteet ovat riittämättömiä, ilman, että mahdolliset asiantuntijalausunnot, jotka nämä toimijat ovat esittäneet osoittaakseen, että tällaiset laatikot eivät aiheuta hygieenisiä ongelmia, otetaan asianmukaisesti huomioon.

(ks. 22–24 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous – Yhtenäinen lainsäädäntö – Kasvilajikkeiden suoja – Oikeuksien omistajan tai käyttöluvan haltijan nostama oikeuksien loukkaamista koskeva kanne sellaista kolmatta vastaan, joka on saanut suojatun lajikkeen korjatun aineiston sellaisen toisen käyttöluvan haltijan välityksellä, joka on rikkonut omistajan kanssa aikaisemmin tekemänsä käyttölupasopimuksen ehtoja tai rajoituksia – Sallittavuus – Edellytys

(Neuvoston asetuksen N:o 2100/94, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 873/2004, 11 artiklan 1 kohta, 13 artiklan 1–3 kohta sekä 16, 27, 94 ja 104 artikla)

Tiivistelmä

Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun asetuksen N:o 2100/94, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 873/2004, 94 artiklaa, luettuna yhdessä mainitun asetuksen 11 artiklan 1 kohdan, 13 artiklan 1–3 kohdan sekä 16, 27 ja 104 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien omistaja tai käyttöluvan haltija voi nostaa oikeuksien loukkaamista koskevan kanteen sellaista kolmatta vastaan, joka on saanut suojatun lajikkeen korjatun aineiston sellaisen toisen käyttöluvan haltijan välityksellä, joka on rikkonut omistajan kanssa aikaisemmin tekemänsä käyttölupasopimuksen ehtoja tai rajoituksia, kunhan kyseiset ehdot tai rajoitukset koskevat suoraan asianomaiseen kasvilajikkeiden yhteisön suojaan kuuluvia olennaisia osia, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava.

Oikeuksien loukkausta tällaisessa tilanteessa arvioitaessa ei ole merkitystä sillä, että kolmas, joka on toteuttanut myytyä tai luovutettua suojatun lajikkeen korjattua aineistoa koskevia toimia, oli tietoinen tai hänen olisi pitänyt olla tietoinen mainitun käyttölupasopimuksen ehdoista tai rajoituksista.

(ks. 44 ja 49 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Valtiontuki – Kielto – Poikkeukset – Säädöksillä määritellyt tukiluokat, joiden voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille – Koulutustuesta annettu asetus N:o 68/2001 – Arviointiperusteet – Sellaisten koulutustukien yksilöllinen tarkastelu, joita ei ole vapautettu ilmoitusvelvollisuudesta – Tuen välttämättömyyden edellytyksen huomioon ottaminen on sallittua (SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta; komission asetuksen N:o 68/2001 5 artikla) (ks. 30, 31 ja 33 kohta)

2. Valtiontuki – Kielto – Poikkeukset – Tuet, joihin voidaan soveltaa SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta – Toimintatuki ei kuulu näihin tukiin – Koulutustuet – Tuen välttämättömyyden edellytys – Tiettyihin talouden aloihin tai sektoreihin kohdistuvat myönteiset vaikutukset eivät ole merktyksellisiä (SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta) (ks. 34–36 ja 61 kohta)

3. Valtiontuki – Kielto – Poikkeukset – Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille – Arviointi SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohtaan nähden – Aikaisempaa käytäntöä ei oteta huomioon – Yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ei ole loukattu (SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta) (ks. 38 ja 50 kohta)

4. Valtiontuki – Komission suorittama tutkinta – Koulutustuet – Tuen houkutteleva vaikutus yrityksen sijaintipaikan valinnalle ei ole merkityksellinen (SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta) (ks. 42 kohta)

5. Valtiontuki – Komission suorittama tutkinta – Huomioon otettavat seikat – Sellaiset seikat, jotka liittyvät tuensaajan kaupalliseen menettelyyn tai strategiaan, voidaan ottaa huomioon (SEUT 107 artiklan 3 kohta ja SEUT 108 artiklan 2 ja 3 kohta) (ks. 48 ja 49 kohta)

6. Valtiontuki – Kielto – Poikkeukset – Tuet, joihin voidaan soveltaa SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta – Edellytykset – Koulutustuet – Tuen välttämättömyyden edellytys – Sellainen kansallinen lainsäädäntö, jolla velvoitetaan henkilöstön kouluttamiseen, voidaan ottaa huomioon (SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta) (ks. 56 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-396/08, Freistaat Sachsen ja Land Sachsen-Anhalt vastaan komissio, 8.7.2010 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin on hylännyt kanteen, jolla vaadittiin Saksan suunnittelemasta valtiontuesta DHL:lle 2.7.2008 tehdyn komission päätöksen 2008/878/EY (EUVL L 312, s. 31) osittaista kumoamista – Koulutustuki – Päätös, jolla osa tuesta todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi – Tuen välttämättömyyden virheellinen tarkastelu – Tuen positiivisten ulkoisten vaikutusten ja sen sijaintipaikan valinnan kannalta houkuttelevien vaikutusten huomioon ottamatta jättäminen

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Valitus hylätään.

2) Freistaat Sachsen ja Land Sachsen-Anhalt velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteinen tullitariffi – Tullinimikkeet – Muovinen keräyspussi, jota voidaan käyttää ainoastaan dialyysilaitteen (keinomunuainen) yhteydessä – Muovinen virtsankeräyspussi, jota voidaan käyttää ainoastaan katetrin yhteydessä

(Neuvoston asetuksen N:o 2658/87 liite I)

2. Yhteinen tullitariffi – Tullinimikkeet – Tulkinta – Tullikoodeksikomitean ja Maailman tullijärjestön tavaroiden luokittelua koskevaan lausuntoon vetoaminen

Tiivistelmä

1. Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen N:o 2658/87 liitteessä I olevaa yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että muovista valmistettu keräyspussi, joka on erityisesti suunniteltu käytettäväksi dialyysilaitteen (keinomunuainen) yhteydessä, oli vuoden 2001 toukokuun ja vuoden 2003 joulukuun välillä luokiteltava tämän nimikkeistön alanimikkeeseen 3926 90 99 ”muovina ja muovitavarana” ja että muovista valmistettu virtsankeräyspussi, joka on erikoisvalmisteinen ja jota voidaan käyttää ainoastaan katetrin yhteydessä, oli samalla ajanjaksolla luokiteltava mainitun nimikkeistön alanimikkeeseen 3926 90 99 ”muovina ja muovitavarana”.

Yhtäkään näistä tuotteista ei voida luokitella katetrien (alanimike 9018 39 00) tai dialyysilaitteiden (keinomunuainen) (alanimike 9018 90 30) ”osaksi” tai ”tarvikkeeksi”, koska yhtäältä katetreissa käytettävä virtsankeräyspussi tai dialyysilaitteissa käytettävä keräyspussi ei ole välttämätön tällaisten kojeiden tai laitteiden toiminnalle ja toisaalta mainitut pussit eivät voi sopeuttaa edellä mainittuja kojeita ja laitteita tiettyyn työhön, eivätkä ne lisää niiden käyttömahdollisuuksia tai mahdollista erityistehtävän suorittamista koneen päätehtävän yhteydessä.

(ks. 35, 36, 38 ja 43 kohta sekä tuomiolauselma)

2. Tullikoodeksikomitean ja Maailman tullijärjestön komitean tavaroiden luokittelua yhdistetyssä nimikkeistössä ja harmonoidussa tavarankuvaus- ja tavarankoodausjärjestelmässä koskevia tulkinnallisia lausuntoja, jotka eivät ole johtaneet asetuksen antamiseen, voidaan pätevästi käyttää oikeussuhteissa, jotka ovat syntyneet ja jotka on perustettu ennen mainittujen lausuntojen antamista.

(ks. 42 kohta)