C 381/15

Valitus, jonka Marion Le Pen on tehnyt 9.8.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-86/17, Le Pen v. parlamentti, 19.6.2018 antamasta tuomiosta

(Asia C-525/18 P)

(2018/C 381/16)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Marion Le Pen (edustaja: R. Bosselut, avocat)

Muut osapuolet: Euroopan parlamentti, Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

— unionin yleisen tuomioistuimen kuudennen jaoston 19.6.2018 asiassa T-86/17 antama tuomio on kumottava

Näin ollen

— on kumottava parlamentin pääsihteerin 5.12.2016 tekemä päätös, joka tehtiin Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeista 19.5 ja 9.7.2008 tehdyn Euroopan parlamentin puhemiehistön päätöksen 2009/C 159/01 68 artiklan mukaisesti ja jossa todetaan kantajaan kohdistuva 298 497,87 euron suuruinen saatava,

— on kumottava veloitusilmoitus nro 2016–1560, joka annettiin tiedoksi 6.12.2016 ja jolla kantajalle ilmoitettiin, että häneen kohdistuva saatava oli todettu 5.12.2016 päivätyllä pääsihteerin päätöksellä, joka koski parlamentin jäsenten avustajiin liittyvien aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperintää parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeiden 68 artiklan ja varainhoitoasetuksen 66, 78, 79 ja 80 artiklan nojalla,

— on lausuttava sovellettavien oikeussääntöjen mukaisesti siitä, minkä suuruinen summa valittajalle on myönnettävä korvaukseksi henkisestä kärsimyksestä, joka hänelle aiheutui ennen tutkimuksen päätökseen saattamista esitetyistä perusteettomista syytöksistä, hänen maineensa vahingoittamisesta sekä riidanalaisesta päätöksestä hänen yksityiselämäänsä ja poliittiseen toimintaansa kohdistuneesta erittäin merkittävästä haitasta

— on lausuttava sovellettavien oikeussääntöjen mukaisesti siitä, minkä suuruinen summa valittajalle on myönnettävä korvaukseksi oikeudenkäyntikuluista

— parlamentti on velvoitettava vastaamaan oikeudenkäyntikuluista kokonaisuudessaan

— ennen asian ratkaisemista: parlamenttia on kehotettava toimittamaan CG:tä koskeva hallinnollinen asiakirjakirja-aineisto, CG:n saapumisia parlamentin kotipaikkaan Strasbourgiin ja Brysseliin sekä poistumisia niistä koskevat tilastot, riidanalaisen menettelyn aloittamiseen johtanut nimetön kirje sekä kantajaa ja hänen avustajaansa koskeva OLAFin asiakirja-aineisto.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste perustuu siihen, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut unionin oikeutta, että asiassa on tapahtunut oikeudellisia virheitä ja että olennaisia menettelymääräyksiä on rikottu. Valittajan mukaan uusien tosiseikkojen vuoksi oli täysin oikeutettua, että hän toimitti oikeudenkäynnin aikana uusia asiakirjoja. Näillä asiakirjoilla laajennettiin niitä, jotka aiemmin oli toimitettu parlamentin pääsihteerille. Unionin yleisellä tuomioistuimella oli täysi tuomiovalta, joka edellytti näiden asiakirjojen huomioon ottamista sen arvioimiseksi, oliko parlamentin jäsenen avustajan tehtäviä hoidettu vai ei ja siis sen arvioimiseksi, oliko aiheettomasti maksetut määrät perittävä takaisin. Lisäksi valittaja katsoo, että parlamentilla oli hallussaan tietyt näistä todisteista, mutta että niitä ei ollut paljastettu hänelle.

Toinen valitusperuste perustuu siihen, että unionin yleinen tuomioistuin loukkasi puolustautumisoikeuksia ja rikkoi olennaisia menettelymääräyksiä. Se, että parlamentin pääsihteeri ei kuulut valittajaa ja se, että asiakirja-aineistoa ei luovutettu, merkitsee valittajan puolustautumisoikeuksien loukkaamista, ennen päätösten – myös hallinnollisten päätösten – tekemistä henkilökohtaisesti kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaamista, prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatteen ja oikeuskäsittelyn lojaalisuuden periaatteen loukkaamista, puolueetonta tuomioistuinta koskevan oikeuden loukkaamista ja oikeussuojan epäämistä koskevan sen kiellon rikkomista, josta säädetään ja määrätään parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeissa, unionin perusoikeuskirjassa, Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa ja yleisissä oikeusperiaatteissa. Unionin yleinen tuomioistuin ei myöskään tuonut esille pääsihteerin päätöksen puuttuvia perusteluita.

Kolmas valitusperuste perustuu siihen, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi unionin oikeutta, teki oikeudellisia virheitä ja tosiseikkojen oikeudellista luonnehdintaa koskevan virheen sekä vääristi tosiseikkoja ja todistusaineistoa; kolmas valitusperuste perustuu myös syrjintään ja fumus persecutionisiin sekä luottamuksensuojan periaatteen ja laillisuusperiaatteen loukkaamiseen.

Neljäs valitusperuste perustuu harkintavallan väärinkäyttöön, koska valituksenalaisessa tuomiossa hyväksytään parlamentin pääsihteerin toiminta, jonka todellinen tavoite ja lopullinen kohde oli aiheuttaa haittaa valittajalle ja hänen puolueelleen.