Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Sijoittautumisvapaus – Rajoitukset – Kansallinen säännöstö, jonka mukaan uusien apteekkien perustaminen tietylle alueelle edellyttää hallinnollista ennakkolupaa

(SEUT 49 artikla)

2. Sijoittautumisvapaus – Rajoitukset – Kansallinen säännöstö, jonka mukaan uusien apteekkien perustaminen tietylle alueelle edellyttää hallinnollista ennakkolupaa

(SEUT 49 artikla; neuvoston direktiivin 85/432 1 artiklan 1 ja 2 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36 45 artiklan 2 kohdan e ja g alakohta)

Tiivistelmä

1. SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, että sen kanssa ristiriidassa ei lähtökohtaisesti ole sellainen kansallinen säännöstö, jossa uusien apteekkilupien myöntämistä rajoitetaan siten, että

– kullakin lääkehuollon alueella voidaan lähtökohtaisesti perustaa vain yksi apteekki 2 800:aa asukasta kohti

– tämän jälkeen uusi apteekki voidaan perustaa vain silloin, kun tämä henkilömäärä ylittyy, jolloin apteekki perustetaan kutakin 2 000:ta asukasta kohti, ja

– uuden apteekin ja jo olemassa olevien apteekkien välillä on oltava vähimmäisetäisyys, joka on pääsääntöisesti 250 metriä.

SEUT 49 artiklan kanssa ristiriidassa on kuitenkin tällainen kansallinen säännöstö siltä osin kuin 2 800 asukkaan tai 250 metrin pääsäännöt ovat kullakin sellaisella maantieteellisellä alueella, jolla on väestöä koskevia erityispiirteitä, esteenä sille, että perustetaan riittävä määrä apteekkeja, joilla voidaan taata asianmukainen apteekkipalvelu, minkä tarkastaminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävänä.

Jäsenvaltio voi nimittäin katsoa, että sen alueen joissakin osissa on vaarana, että apteekeista on pulaa ja että lääkehuolto ei siis ole riittävän varmaa ja laadukasta; niinpä se voi tällaisen vaaran perusteella antaa säännöstön, jonka mukaan vain yksi apteekki voidaan perustaa tiettyä asukasmäärää kohti, jotta apteekit voidaan jakaa tasapainoisesti jäsenvaltion alueella. Sen toteamiseksi, pyritäänkö kyseessä olevalla kansallisella säännöstöllä johdonmukaisella ja järjestelmällisellä tavalla tavoitteeseen turvata väestön varma ja laadukas lääkehuolto, kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tarkistaa, käyttävätkö toimivaltaiset viranomaiset kyseisessä säännöstössä säädettyjä mukautustoimenpiteitä, joiden avulla 1) 2 800 asukkaan pääsäännön soveltamisen seurauksia voidaan lieventää, 2) väestötiheyden mukaisesti voidaan sallia lyhyempi etäisyys apteekkien välillä ja siten lisätä käytettävissä olevien apteekkien lukumäärää alueilla, joiden väestötiheys on hyvin suuri, ja 3) pääsääntöä voidaan tulkita siten, että sen nojalla voidaan myöntää lupa apteekin perustamiseen alle 250 metrin etäisyydelle paitsi täysin poikkeuksellisissa tapauksissa myös aina, kun 250 metrin pääsäännön tiukalla soveltamisella ei ehkä voida taata apteekkipalvelun asianmukaista saatavuutta tietyillä maantieteellisillä alueilla, joiden väestötiheys on suuri.

Lisäksi sen harkintavallan perusteella, joka jäsenvaltioilla on kansanterveyden suojelun alalla, jäsenvaltio voi katsoa, että vähimmäisjärjestelmän, jossa tietyille maantieteellisille alueille vahvistetaan vähimmäismäärä apteekkeja, avulla ei voida saavuttaa – yhtä tehokkaasti kuin nykyjärjestelmällä – tavoitetta turvata varma ja laadukas lääkehuolto alueilla, jotka eivät ole kovin houkuttelevia, joten ei voida katsoa, että kyseessä olevalla kansallisella säännöstöllä ylitetään se, mikä on tarpeen asetetun tavoitteen saavuttamiseksi.

(ks. 75, 76, 78, 84, 95, 98, 100–102, 105, 106, 112 ja 113 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. SEUT 49 artiklaa, luettuna yhdessä tiettyä farmasian alan toimintaa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 85/432 1 artiklan 1 ja 2 kohdan ja ammattipätevyyden tunnustamisesta annetun direktiivin 2005/36 45 artiklan 2 kohdan e ja g alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä kansallisessa säännöstössä säädetyille perusteille, joiden nojalla valitaan uusien apteekkien hoitajat ja joiden mukaan ensinnäkin tietyssä jäsenvaltion alueen osassa hankitun ammattikokemuksen perusteella saatuja ansiopisteitä korotetaan 20 prosenttia ja toiseksi apteekkiluvat myönnetään silloin, jos useat hakijat saavat saman pistemäärän ansioasteikkoa sovellettaessa, sellaisen järjestyksen mukaisesti, jossa etusija annetaan proviisoreille, jotka ovat harjoittaneet ammattitoimintaansa kyseisessä jäsenvaltion alueen osassa.

Tällaisten perusteiden noudattaminen nimittäin on tietenkin helpompaa proviisoreille, jotka ovat kyseisen jäsenvaltion kansalaisia ja jotka harjoittavat taloudellista toimintaansa useimmiten tämän jäsenvaltion alueella, kuin proviisoreille, jotka ovat muiden jäsenvaltioiden kansalaisia ja jotka harjoittavat tätä toimintaa useammin toisessa jäsenvaltiossa.

(ks. 21 ja 122–125 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)