Oikeus tulla kuulluksi, sellaisena kuin sitä sovelletaan kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/83/EY puitteissa, ei lähtökohtaisesti edellytä, että silloin, kun pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa kansallisessa lainsäädännössä säädetään kahdesta erillisestä toisiaan seuraavasta menettelystä yhtäältä pakolaisasemaa koskevan hakemuksen ja toisaalta toissijaista suojelua koskevan hakemuksen käsittelemiseksi, toissijaista suojelua hakevalla henkilöllä on oikeus hakemustaan koskevaan puhutteluun ja oikeus kutsua todistajia tai kuulustella vastapuolen todistajia tämän puhuttelun yhteydessä.

Puhuttelu on sen sijaan järjestettävä, jos erityiset olosuhteet, jotka liittyvät toimivaltaisen viranomaisen käytettävissä oleviin seikkoihin tai henkilökohtaiseen tai yleiseen tilanteeseen, johon toissijaista suojelua koskeva hakemus liittyy, sitä edellyttävät, jotta viranomainen voi käsitellä hakemuksen kaikista seikoista tietoisena, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.

Asiassa M. 22.11.2012 annetussa tuomiossa (C-277/11, EU:C:2012:744) esitetyistä toteamuksista ei ensinnäkään seuraa, että toissijaisen suojelun myöntämistä koskevassa menettelyssä on välttämättä järjestettävä puhuttelu. Toiseksi on todettava, että kyseistä alaa koskevan unionin sääntelyn puuttuessa Irlannissa tämän jäsenvaltion on sisäisessä oikeusjärjestyksessään annettava toissijaista suojelua koskevan hakemuksen käsittelyä koskevat menettelysäännöt, ja tällä jäsenvaltiolla on velvollisuus taata näissä puitteissa unionin oikeusjärjestyksessä annettujen oikeuksien tehokas suoja ja erityisesti taata toissijaista suojelua hakevan henkilön kuulluksi tulemista koskevan oikeuden kunnioittaminen (ks. vastaavasti tuomio 8.11.2016, Lesoochranárske zoskupenie VLK,C-243/15, EU:C:2016:838, 65 kohta).

Tästä seuraa, että yksityiskohtaisia sääntöjä siitä, miten toissijaista suojelua hakevan henkilön on voitava käyttää oikeuttaan tulla kuulluksi ennen kuin hänen hakemuksestaan tehdään lopullinen päätös, on arvioitava direktiivin 2004/83 säännösten valossa, joiden tarkoitus on muun muassa vahvistaa vähimmäisvaatimukset, jotka koskevat edellytyksiä, jotka kolmansien maiden kansalaisten on täytettävä saadakseen toissijaista suojelua (ks. analogisesti tuomio 5.11.2014, Mukarubega, C-166/13, EU:C:2014:2336, 55 kohta ja tuomio 11.12.2014, Boudjlida, C-249/13, EU:C:2014:2431, 45 kohta).

Direktiivin 4 artiklasta ilmenee, että seikkoihin, jotka toimivaltaisen viranomaisen on otettava huomioon, kuuluvat lausumat ja asiakirjat, jotka koskevat hakijan ikää, taustaa, henkilöllisyyttä, kansalaisuutta tai kansalaisuuksia, aikaisempaa tai aikaisempia asuinmaita, aikaisempia turvapaikkahakemuksia, matkareittiä, kansainvälisen suojelun hakemisen syitä sekä laajemmin vakavaa haittaa, jota hän on kärsinyt tai voi joutua kärsimään. Toimivaltaisen viranomaisen on tarvittaessa otettava huomioon myös muiden asiaan vaikuttavien seikkojen puuttumisesta annettu tyydyttävä selitys ja hakijan yleinen uskottavuus.

Oikeuden tulla kuulluksi ennen kuin toissijaista suojelua koskevasta hakemuksesta tehdään päätös on siis mahdollistettava se, että hakija esittää näkemyksensä näistä kaikista seikoista hakemuksensa tueksi, ja se, että viranomainen voi kaikista seikoista tietoisena suorittaa direktiivin 2004/83 4 artiklassa säädetyn tosiseikkojen ja olosuhteiden tapauskohtaisen arvioinnin selvittääkseen, joutuisiko hakija direktiivissä tarkoitettuun todelliseen vaaraan kärsiä vakavaa haittaa, jos hänet palautetaan alkuperämaahansa.

Tältä osin on muistettava, että jos kansainvälistä suojelua hakevan toimittamat tiedot ovat mistä tahansa syystä puutteellisia, vanhentuneita tai epäolennaisia, direktiivin 2004/83 4 artiklan 1 kohdasta seuraa, että asianomaisen jäsenvaltion on toimittava aktiivisesti yhteistyössä hakijan kanssa kaikkien tietojen kokoamiseksi, joiden perusteella hakemusta voidaan arvioida (ks. vastaavasti tuomio 22.11.2012, M., C-277/11, EU:C:2012:744, 66 kohta).

Puhuttelu on siis järjestettävä, jos toimivaltainen viranomainen ei objektiivisesti kirjallisen menettelyn ja hakijan turvapaikkahakemuksen käsittelyn yhteydessä pidetyn puhuttelun perusteella käytettävissään olevien seikkojen perusteella kykene kaikista seikoista tietoisena ratkaisemaan, onko merkittäviä perusteita uskoa, että jos kyseinen hakija palautetaan alkuperämaahansa, hän joutuisi todelliseen vaaraan kärsiä vakavaa haittaa, ja hän on kykenemätön tai sellaisen vaaran johdosta haluton turvautumaan sanotun maan suojaan. Puhuttelu on myös järjestettävä, jos henkilökohtaisen tai yleisen tilanteen perusteella, johon toissijaista suojelua koskeva hakemus liittyy – erityisesti hakijan erityinen haavoittuvuus, kun otetaan huomioon esimerkiksi hänen ikänsä, terveydentilansa tai se, että hän on ollut vakavan väkivallan kohteena –, on ilmeistä, että tällainen kuuleminen on tarpeen, jotta hän voi ilmaista itseään kattavasti ja johdonmukaisesti seikoista, jotka voivat tukea tätä hakemusta.

(ks. tuomion 28, 30, 34, 36, 37, 48, 49, 51, 56 ja 57 kohta sekä tuomiolauselma)