JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

NIILO JÄÄSKINEN

8 päivänä toukokuuta 2014 ( 1 )

Yhdistetyt asiat C-401/12 P, C-402/12 P ja C-403/12 P

Euroopan unionin neuvosto,

Euroopan parlamentti ja

Euroopan komissio

vastaan

Vereniging Milieudefensie ja

Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht

”Muutoksenhaku — Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappale — Asetuksen (EY) N:o 1367/2006 2 artiklan 1 kohdan g alakohta ja 10 artikla — Sisäistä uudelleentarkastelua koskeva pyyntö — Tutkimatta jättäminen — Lainvastaisuusväite — Unionin johdetun oikeuden pätevyyden tutkiminen kansainväliseen sopimukseen nähden — Asioissa Fediol vastaan komissio sekä Nakajima vastaan neuvosto annettuihin tuomioihin perustuva oikeuskäytäntö — Sopimusmääräyksiin suoraan vedottavuuden edellytykset”

Sisällys

I Johdanto II Asian tausta ja valituksenalainen tuomio III Asianosaisten vaatimukset ja asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa IV Johdetun oikeuden normien laillisuusvalvonnan perusta kansainvälisen sopimusoikeuden valossa (ensimmäinen valitusperuste) A Asianosaisten lausumat B Kansainvälisen oikeuden vaikutukset unionin oikeudessa C Valituksenalainen tuomio V Laillisuusvalvontaa koskeva vaihtoehtoinen ratkaisu – perustelut asian palauttamiselle unionin yleiseen tuomioistuimeen A Mahdollisuus vedota sopimusmääräyksiin suoraan unionin johdetun oikeuden laillisuuden valvomiseksi 1. ”Välitön oikeusvaikutus” laillisuusvalvonnan suodattimena 2. Suoraa vedottavuutta koskevien edellytysten mukauttaminen B Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappale laillisuusvalvonnan viitenormina VI Laillisuusvalvonnan toissijainen tarkastelu A Alustavat huomautukset B Komission esittämät argumentit toisen valitusperusteen yhteydessä C Ympäristölainsäädännön rikkomisten valvonta Århusin yleissopimuksen yhteydessä D Ympäristölainsäädännön rikkomisten valvonnan laajuus Århusin asetuksessa E Täydentäviä huomautuksia VII Vastavalitus VIII Ratkaisuehdotus

I Johdanto

1. Käsiteltävässä valitusten sarjassa nousee esiin Euroopan unionin oikeusjärjestyksen kannalta perustavanlaatuisia kysymyksiä. Perustuslaillisiin näkökohtiin liittyvät valitukset näet kuvastavat jännitettä, joka vallitsee seuraavien tavoitteiden välillä: yhtäältä tarve säilyttää unionin oikeuden autonomia sekä toisaalta pyrkimys noudattaa niistä sopimuksista johtuvia kansainvälisiä sitoumuksia, joiden sopimuspuoli unioni on.

2. Käsiteltävien asioiden erityisyys on siinä, että kyseessä olevan kansainvälisen yleissopimuksen eli tiedon saannista, yleisön osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa tehdyn yleissopimuksen (jäljempänä Århusin yleissopimus), ( 2 ) joka on hyväksytty Euroopan yhteisön puolesta 17.2.2005 tehdyllä päätöksellä 2005/370/EY, tarkoituksena on muun muassa luoda erityisiä menettelyllisiä oikeuksia ympäristönsuojelujärjestöjen hyväksi yhteisenä omaisuutena mielletyn ympäristön suojelemiseksi yleisen edun nimissä. Käsiteltävässä asiassa ei siten ole kyse pelkästään julkisen tahon ja yksityisten välisestä jaosta, jota perinteisesti käytetään näkökulmana sopimusvelvoitteiden sisäisten vaikutusten tarkastelussa. ( 3 )

3. Unionin tuomioistuinta pyydetään täten Århusin yleissopimuksen erityisessä asiayhteydessä tarkistamaan edellytyksiä, jotka koskevat mahdollisuutta vedota kansainvälisten sopimusten määräyksiin unionin tuomioistuimissa ( 4 ) unionin johdetun oikeuden laillisuusvalvontaan tähtäävässä kumoamisoikeudenkäynnissä.

4. Käsiteltävän asiasarjan taustalla on kansainvälisen sopimuksen määräyksen ja unionin johdetun oikeuden, jolla kyseinen yleissopimus on tarkoitus panna täytäntöön, säännöksen rinnakkaisuus.

5. Oikeutta saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa käsittelevän Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleessa näet määrätään seuraavaa: ”Kukin sopimuspuoli varmistaa, että yleisöön kuuluvilla, jotka täyttävät mahdolliset kansallisessa lainsäädännössä asetetut vaatimukset, on tämän artiklan 1 ja 2 kappaleessa tarkoitettujen uudelleentarkastelumenettelyjen lisäksi ja niiden soveltamista rajoittamatta mahdollisuus turvautua hallinnollisiin tai tuomioistuinmenettelyihin yksityishenkilöiden ja viranomaisten sellaisten toimien tai laiminlyöntien tutkimiseksi uudelleen, jotka ovat sopimuspuolen kansallisen ympäristölainsäädännön säännösten kanssa ristiriidassa.” Tämän määräyksen ulottuvuutta täsmennetään saman artiklan 4 kappaleessa, jossa edellytetään muun muassa, että 3 kappaleessa tarkoitettujen menettelyiden on tarjottava riittävät ja tehokkaat oikeussuojakeinot, joihin sisältyy tarvittaessa väliaikaiset turvaamistoimenpiteet, ja niiden on oltava oikeudenmukaisia, tasapuolisia ja nopeita eivätkä ne saa olla niin kalliita, että se olisi esteenä menettelyyn osallistumiselle.

6. Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamista unionin toimielimiin ja elimiin säädellään asetuksella (EY) N:o 1367/2006 (jäljempänä Århusin asetus). ( 5 )”Hallintotoimien sisäistä uudelleentarkastelua”koskevaa menettelyä koskevan asetuksen 10 artiklan 1 kohdan mukaan ”jokainen valtioista riippumaton järjestö, joka täyttää 11 artiklassa esitetyt edellytykset,[ ( 6 )] on oikeutettu pyytämään sisäistä uudelleentarkastelua siltä yhteisön toimielimeltä tai elimeltä, joka on toteuttanut ympäristölainsäädännön nojalla hallintotoimen, tai väitetyn hallinnollisen laiminlyönnin osalta siltä toimielimeltä tai elimeltä, jonka olisi pitänyt toteuttaa tällainen toimi”. Århusin asetuksessa tarkoitettu ”hallintotoimen”käsite määritellään sitä vastoin sen 2 artiklan 1 kohdan g alakohdassa ”miksi tahansa yhteisön toimielimen tai elimen ympäristölainsäädännön nojalla toteuttamaksi yksittäiseksi toimenpiteeksi, jolla on oikeudellisesti sitovia ja ulkoisia vaikutuksia”. Unionin lainsäätäjä on siten jättänyt valvonnan, jota ympäristönsuojelujärjestöt voivat vaatia, ulkopuolelle yleisesti sovellettavat toimet.

7. Unionin yleinen tuomioistuin tutki asiassa T-369/09, Vereniging Milieudefensie ja Stichting Stop Luchtverantreiniging, 14.6.2012 antamassaan tuomiossa (jäljempänä valituksenalainen tuomio) Århusin asetuksen laillisuuden Århusin yleissopimuksen valossa nojautuen asioissa Fediol vastaan komissio ja Nakajima vastaan neuvosto annettuihin tuomioihin perustuvaan oikeuskäytäntöön, joka liittyy tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (jäljempänä GATT-sopimus) ja Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen (jäljempänä WTO-sopimus) määräyksiin. ( 7 )

8. Vaikka unionin yleisen tuomioistuimen tuomioon näyttää minusta tällä perusteella sisältyvän oikeudellinen virhe, jonka on johdettava sen kumoamiseen, virheen oleellinen näkökohta liittyy kuitenkin unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössään soveltamiin, sopimusmääräyksiin vetoamiselle asetettuihin edellytyksiin, jotka eivät näytä muodostavan täysin johdonmukaista kokonaisuutta. Tämän oikeuskäytännön mukaan sopimusmääräyksen on oltava nimenomaan ehdoton ja riittävän täsmällinen, jotta sen perusteella voidaan arvioida unionin oikeuden toimen pätevyyttä, toisin sanoen sillä on oltava välitön oikeusvaikutus. ( 8 ) Pyrkiessään täysin oikeutetusti löytämään ratkaisun, jonka avulla voitaisiin tarkistaa Århusin asetuksen yhdenmukaisuus Århusin yleissopimuksen kanssa, unionin yleinen tuomioistuin on kuitenkin ilmeisesti yrittänyt kiertää tämän edellytyksen. ( 9 ) Omasta puolestani katson, että unionin yleisen tuomioistuimen tällä tavoin välittämä viesti on otettava tarkoin huomioon.

9. Jos arvioni unionin yleisen tuomioistuimen tekemästä virheestä hyväksytään, unionin tuomioistuimelle tarjoutuu seuraava vaihtoehto: Jos unionin tuomioistuimella ei ole mitään epäilyjä, on mahdollista jatkaa asiassa Intertanko annetussa tuomiossa ( 10 ) omaksuttua oikeuskäytäntöä, jonka mukaan pätevyyden tutkimisen edellytyksenä on välitön oikeusvaikutus, jolloin on mahdollista päättää lopullisesti kansallisen oikeuden, jolla pannaan täytäntöön Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappale, laillisuusvalvontaa koskevat menettelyt sekä unionissa että jäsenvaltioissa.

10. Jäljempänä esitetyistä syistä minusta parempi vaihtoehto olisi kuitenkin se, että unionin tuomioistuin mukauttaa vedottavuuden edellytyksiä erityisesti asiassa Biotech annetussa tuomiossa ( 11 ) omaksutun lähestymistavan mukaisesti. Tässä tuomiossa hylättiin nimenomaisesti ajatus siitä, että vedottavuuden yleisenä edellytyksenä laillisuusvalvonnan yhteydessä olisi välitön oikeusvaikutus.

11. Näin ollen on niin, että vaikka asia palautettaisiin unionin yleiseen tuomioistuimeen, vedottavuuden edellytysten lieventäminen antaisi mainitulle tuomioistuimelle mahdollisuuden varmistua asianmukaisin perustein siitä, onko yhteisön lainsäätäjä Århusin asetusta antaessaan myöntänyt yksityisille Århusin yleissopimuksen valossa riittävästi oikeussuojaa.

II Asian tausta ja valituksenalainen tuomio

12. Asioiden taustalla on Euroopan komission 7.4.2009 tekemä päätös (jäljempänä poikkeusta koskeva päätös), ( 12 ) jolla se myönsi Alankomaiden kuningaskunnalle väliaikaisen poikkeuksen ilmanlaadusta ja sen parantamisesta annetussa direktiivissä 2008/50/EY ( 13 ) säädetyistä velvoitteista.

13. Vereniging Milieudefensie ja Stichting Stop Luchtverontreiniging (jäljempänä ympäristönsuojelujärjestöt) jättivät 18.5.2009 päivätyllä kirjeellä komissiolle poikkeusta koskevan päätöksen sisäistä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön Århusin asetuksen 10 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Komissio jätti 28.7.2009 tekemällään päätöksellä K(2009) 6121 (jäljempänä tutkimatta jättämistä koskeva päätös) tutkimatta tämän pyynnön sillä perusteella, ettei poikkeusta koskeva päätös ollut yksittäistapausta koskeva toimenpide eikä se voinut siten olla Århusin asetuksessa säädetyn sisäistä uudelleentarkastelua koskevan menettelyn kohteena. Ympäristöjärjestöt nostivat näin ollen kanteen unionin yleisessä tuomioistuimessa.

14. Hylättyään ensin valituksenalaisessa tuomiossa ympäristönsuojelujärjestöjen kanneperusteen, jolla poikkeusta koskeva päätös pyrittiin luokittelemaan yksittäistapausta koskevaksi toimenpiteeksi, unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi mainittujen järjestöjen esittämän, Århusin asetuksen 10 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä saman asetuksen 2 artiklan 1 kohdan g alakohdan kanssa, lainvastaisuutta koskevan väitteen, jonka mukaan nämä säännökset ovat yhteensopimattomia Århusin yleissopimuksen kanssa. Unionin yleinen tuomioistuin kumosi tästä syystä tutkimatta jättämistä koskevan päätöksen ympäristönsuojelujärjestöjen vaatimuksesta.

15. Oikeusriidan taustalla olevat tosiseikat ja oikeudenkäyntimenettely esitetään yksityiskohtaisesti valituksenalaisessa tuomiossa.

III Asianosaisten vaatimukset ja asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa

16. Euroopan unionin neuvosto vaatii asiassa C-401/12 P 3.9.2012 tekemässään valituksessa, että unionin tuomioistuin kumoaa valituksenalaisen tuomion, hylkää kokonaisuudessaan vastapuolten kanteen sekä velvoittaa ne korvaamaan yhteisvastuullisesti ja yhdessä oikeudenkäyntikulut.

17. Euroopan parlamentti vaatii asiassa C-402/12 P 24.8.2012 tekemässään valituksessa, että unionin tuomioistuin kumoaa valituksenalaisen tuomion, hylkää kanteen pääasiassa sekä velvoittaa ensimmäisen oikeusasteen kantajat korvaamaan tästä valituksesta aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

18. Komissio vaatii asiassa C-403/12 P 27.8.2012 tekemässään valituksessa, että unionin tuomioistuin kumoaa valituksenalaisen tuomion, ratkaisee pääasian, hylkää tutkimatta jättämistä koskevan päätöksen kumoamiseksi nostetun kanteen sekä velvoittaa ensimmäisen oikeusasteen kantajat korvaamaan komissiolle ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneet sekä tästä valituksesta aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

19. Asiat C-401/12 P, C-402/12 P ja C-403/12 P yhdistettiin kirjallista ja suullista käsittelyä sekä tuomion antamista varten unionin tuomioistuimen presidentin 21.11.2012 antamalla määräyksellä.

20. Ympäristönsuojelujärjestöt jättivät 25.2.2012 vastineen valitukseen. Vastineen puutteiden korjaamista koskevan vaatimuksen jälkeen ne tekivät 1.3.2012 vastavalituksen työjärjestyksen 176 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

21. Neuvostoa, parlamenttia, komissiota, ympäristönsuojelujärjestöjä sekä Tšekin hallitusta ( 14 ) kuultiin 10.12.2013 pidetyssä istunnossa.

IV Johdetun oikeuden normien laillisuusvalvonnan perusta kansainvälisen sopimusoikeuden valossa (ensimmäinen valitusperuste)

A Asianosaisten lausumat

22. Neuvosto, parlamentti ja komissio väittävät ensimmäisissä valitusperusteissaan pääsääntöisesti, ettei käsiteltävässä asiassa voida tutkia Århusin asetuksen pätevyyttä, koska Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleella ei ole välitöntä oikeusvaikutusta, kuten unionin tuomioistuin on todennut asiassa Lesoochranárske zoskupenie antamassaan tuomiossa, ( 15 ) ja koska unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä vahvistetut edellytykset johdetun oikeuden toimien laillisuusvalvonnan mahdollistamiseksi ovat poikkeuksellisia. Unionin yleinen tuomioistuin on täten tehnyt oikeudellisen virheen, kun se hylkäsi asiassa Lesoochranárske zoskupenie annetusta tuomiosta johtuvan lähestymistavan ja nojautui edellä mainituissa asioissa Fediol vastaan komissio sekä Nakajima vastaan neuvosto annettuihin tuomioihin ( 16 ) perustuvaan oikeuskäytäntöön, joka mahdollistaa johdetun oikeuden toimien laillisuusvalvonnan poikkeustapauksissa.

23. Valittajat ovat tästä samaa mieltä ja katsovat, että poikkeuksia on tulkittava suppeasti, ( 17 ) minkä vuoksi Århusin asetuksen säännökset eivät missään tapauksessa täytä asioihin Fediol vastaan komissio sekä Nakajima vastaan neuvosto perustuvassa edellä mainitussa oikeuskäytännössä vahvistettuja edellytyksiä.

24. Neuvoston mukaan asiassa Fediol vastaan komissio annetussa tuomiossa tarkoitetaan tilannetta, jossa unionin toimi viittaa nimenomaisesti kansainvälisen sopimuksen tiettyihin määräyksiin. Tämä ei koske neuvoston mukaan Århusin asetusta, koska pelkästään se, että johdetun oikeuden toimessa viitataan kansainväliseen instrumenttiin, ei riitä perusteeksi sille, että siihen voidaan kohdistaa tuomioistuinvalvontaa tämän instrumentin valossa. Samoin unionin yleinen tuomioistuin ei voi neuvoston mukaan nojautua asiassa Nakajima vastaan neuvosto annettuun tuomioon, jossa on kyse eri tilanteesta, jossa unionin oikeuden toimella on tarkoitus panna täytäntöön kansainvälisen sopimuksen ”erityinen” velvollisuus.

25. Parlamentti yhtyy tähän arvioon asiassa Fediol vastaan komissio annetusta tuomiosta. Parlamentti korostaa asiassa Nakajima vastaan neuvosto annetusta tuomiosta, että tämän oikeuskäytännön soveltamisala on hyvin rajallinen ( 18 ) ja koskee tilanteita, joissa unioni aikoo ”panna täytäntöön erityisen velvollisuuden”. Kyse ei siten ole parlamentin mukaan siitä, että unionin olisi noudatettava kansainvälisiä velvollisuuksiaan yleisesti, kun sillä on harkintavalta päättää, kuinka se panee täytäntöön tietystä kansainvälisestä sopimuksesta sille aiheutuvat velvoitteensa, ( 19 ) vaan siitä, että unionin on pantava täytäntöön sellainen sopimus, jossa sille määrätään positiivinen velvollisuus toimia tietynsuuntaisesti, jolloin sille ei jää lainkaan harkintavaltaa. ( 20 )

26. Komissio puolestaan lisää, että asiassa Nakajima vastaan neuvosto annetun tuomion taustalla on polkumyyntiä koskevat asiat ja että sitä on sovellettu käytännössä unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä lähes yksinomaan tilanteisiin, joissa tutkitaan liitännäisesti unionin polkumyyntiasetusten yhteensopivuutta vuosien 1979 ja 1994 GATTin polkumyyntikoodin määräysten kanssa. Komission mukaan mainittua tuomiota ei voida tulkita niin, että sillä tarkoitetaan kaikkia tilanteita, joissa unioni toteuttaa toimenpiteen noudattaakseen kansainvälisten yleissopimusten velvoitteitaan.

27. Ympäristönsuojelujärjestöt vaativat valituksiin tekemässään vastineessa unionin tuomioistuinta ”vahvistamaan valituksenalaisen tuomion mahdollisesti oikaisemalla tuomion perusteena olevat perustelut sekä hylkäämään kokonaisuudessaan komission, neuvoston ja parlamentin valitukset”. Niiden mukaan Århusin yleissopimuksen luonne ja tarkoitus eivät ole esteenä pätevyyden tutkimisille ja asiassa Fediol vastaan komissio annetun tuomion edellytykset täyttyvät käsiteltävässä asiassa, koska Århusin asetuksessa on useita viittauksia yleissopimukseen.

B Kansainvälisen oikeuden vaikutukset unionin oikeudessa

28. Aiemmin on jo todettu, että jotta voidaan ymmärtää ja arvioida kansallisten tuomioistuinten näkemyksiä kansainvälisistä sopimuksista, on pureuduttava valtion valtiosääntöoikeudelliseen ytimeen. ( 21 ) Tämä vaatimus korostuu erityisen voimakkaasti käsiteltävissä asioissa, koska unionin tuomioistuimen on täsmennettävä ne viitenormit, joita sovelletaan laillisuusvalvontaan, joka koskee Århusin yleissopimuksen sisäisiä vaikutuksia unionin oikeusjärjestyksessä, kun taas kansainvälisen oikeuden ja unionin oikeuden välisiä suhteita koskevassa oikeuskäytännössä on vuosikymmenten ajan kehitetty periaatteita, joiden soveltaminen ei aina ole ollut ongelmatonta.

29. Kuten olen edellä jo todennut, unionin yleinen tuomioistuin on mielestäni tehnyt oikeudellisen virheen soveltaessaan käsiteltävässä asiassa asioissa Fediol vastaan komissio sekä Nakajima vastaan neuvosto annettuihin tuomioihin perustuvaa oikeuskäytäntöä, koska näissä tuomioissa vahvistetaan GATT-sopimusta ja WTO-sopimusta koskevan oikeuskäytännön yhteydessä käyttöön otettu rajoitettu poikkeus eikä yleistä näkemystä unionin oikeuden laillisuusvalvonnasta. Tämän näkemyksen valottamiseksi on kuitenkin tarpeen tarkastella sen oikeuskäytännön kehittymistä, joka koskee kansainvälisen oikeuden velvoitteiden sisäisiä vaikutuksia unionin oikeudessa. Tarkastelusta havaitaan, että oikeuskäytäntö on vuosien mittaan kehittynyt ja saanut ”puuhunsa”useita haaroja, jotka kuitenkin kiinnittyvät ”yhteiseen runkoon”, jota monistinen periaate ilmentää.

– Yhteinen monistinen linja

30. Yleisesti ottaen voidaan sanoa, että asiassa Haegeman vuonna 1974 annetusta tuomiosta ( 22 ) lähtien on vaikuttanut kiistattomalta, että SEUT 216 artiklaan (aiempi EY 300 artiklan 7 kohta) sisältyy monistinen näkemys. Tässä artiklassa todetaan, että ”unionin tekemät sopimukset sitovat unionin toimielimiä ja jäsenvaltioita”, ( 23 ) mikä edellyttää niiden ”automaattista sisällyttämistä”, ( 24 ) joten kansainväliset sopimukset kuuluvat sellaisenaan unionin oikeuden lähteisiin.

31. Yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut asiassa Kupferberg vuonna 1982 annetun tuomion ( 25 ) myötä kansainvälisten sopimusten sisällyttämisen osaksi yhteisön oikeusjärjestystä korostaen samalla, että ”kansainvälisen sopimuksen määräysten oikeusvaikutuksia yhteisössä ei voi määritellä ottamatta huomioon kyseisten määräysten kansainvälistä alkuperää”ja että ”kansainvälisen oikeuden periaatteiden mukaisesti sopimuspuolet voivat sopia niistä oikeusvaikutuksista, joita sopimusmääräyksillä on oltava sopimuspuolten oikeusjärjestyksissä”. Yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt, että toimielimillä, joilla on toimivalta neuvotella ja tehdä sopimus kolmannen maan kanssa, on vapaus sopia tämän kolmannen maan kanssa niistä oikeusvaikutuksista, joita sopimusmääräyksillä on sopimuspuolten oikeusjärjestyksissä. Yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä on päättää tästä kysymyksestä ainoastaan silloin, kun kysymystä ei ole säännelty sopimuksessa. ( 26 )

32. Monistisen näkemyksen mukaan sopimusmääräyksillä on siis oikeusvaikutuksia unionin oikeusjärjestyksessä myös silloin, kun määräysten täytäntöön panemiseksi ei ole annettu yhtään säädöstä tai sääntelytoimea. ( 27 ) Kuten julkisasiamies Rozès on tiivistänyt asiassa Polydor, ( 28 ) kansainvälisen sopimuksen hyväksyvällä asetuksella on siis vain välineellinen arvo. Myöhempi runsas oikeuskäytäntö vahvistaa, että kansainvälisten sopimusten määräykset ovat osa unionin oikeutta myös silloin, kun nämä määräykset eivät toimi viitenormeina johdetun oikeuden laillisuusvalvonnassa. ( 29 )

33. Tästä on syytä korostaa, että juuri monistisen periaatteen vuoksi kansainväliseen oikeuteen vetoamista koskeva ongelma on ilmennyt etenkin suhteessa unionin oikeuden periaatteeseen, jonka mukaan kansainväliset sopimukset ovat normihierarkiassa ylempänä kuin mikään johdetun oikeuden toimi. ( 30 ) Oikeuskäytännössä näet sallitaan, että SEUT 216 artiklan 2 kohta voi toimia perustana kansainvälisen oikeuden kanssa ristiriidassa olevan johdetun oikeuden säännöksen kumoamiselle. Tämä ensisijaisuus unionin oikeudessa ei kuitenkaan koske primaarioikeutta eikä etenkään yleisiä periaatteita ja perusoikeuksia. ( 31 )

34. Tilanteesta, jossa valvotaan unionin oikeuden toimen laillisuutta kansainvälisen oikeuden määräyksen valossa, yhteisöjen tuomioistuin onkin todennut asiassa International Fruit Company vuonna 1972 antamassaan tuomiossa, että sen toimivalta pätevyyden tutkimiseksi ennakkoratkaisupyynnön yhteydessä koskee kaikkia johdetun oikeuden toimia koskevia pätemättömyysperusteita ja että sen on tutkittava, voiko kyseisten toimien pätevyyteen vaikuttaa se, että ne ovat ristiriidassa kansainvälisen oikeuden määräyksen kanssa, ( 32 ) vaatien samalla välittömän oikeusvaikutuksen edellytyksen täyttymistä kansallisessa tuomioistuimessa.

35. Unionin tekemien kansainvälisten sopimusten ensisijaisuudesta johdetun oikeuden toimiin nähden johtuu myös, että viimeksi mainittuja on mahdollisuuksien rajoissa tulkittava mainittujen sopimusten mukaisesti. ( 33 )

36. Käsiteltävän asian kannalta on korostettava, että monistinen käsitys, joka merkitsee kansainvälisen oikeuden määräysten automaattista sisällyttämistä osaksi unionin oikeusjärjestystä, on perussääntö, joka auttaa ymmärtämään unionin oikeuden ja kansainvälisen oikeuden välistä suhdetta. ( 34 ) Tämä tiivis suhde edellyttää kuitenkin varovaista suhtautumista unionin oikeuden autonomian nimissä. Valaisevin esimerkki tästä on unionin tuomioistuimen kieltäytyminen myöntämästä GATT- ja WTO-sopimuksen määräyksille välitöntä oikeusvaikutusta, ( 35 ) joka olisi mahdollistanut niihin vetoamisen.

– Ensimmäinen dualistinen haara (GATT-sopimukseen ja WTO- sopimukseen perustuva oikeuskäytäntö)

37. Vaikka monistisen ja dualistisen käsityksen erottaminen toisistaan merkitsee pelkistystä, jolla peitetään eri leireihin kuuluvien järjestelmien merkittäviä eroja, ( 36 ) yksi dualismin ominaispiirre liittyy kuitenkin siihen, etteivät kansainvälisen sopimusoikeuden määräykset ole suoraan sovellettavissa kansallisesti, koska niiden oikeusvaikutukset kansallisessa oikeusjärjestyksessä ovat sidoksissa niihin kansallisiin säädöksiin tai sääntelytoimiin, joilla on tarkoitus varmistaa kyseisten määräysten täytäntöönpano (muuntaminen). Sitä vastoin juuri kansainvälisen lähteen olemassaolon vuoksi kyseessä olevien kansallisten säännösten tulkintaa säätelee niin sanottu treaty friendly -tulkintaperiaate, jotta vältetään mahdollisimman pitkälti mahdolliset ristiriidat kansallisen lainsäädännön ja sopimusvelvoitteen välillä. Juuri tätä suhtautumistapaa unionin tuomioistuin on pääsääntöisesti soveltanut GATT- ja WTO-sopimuksia koskevassa oikeuskäytännössään ( 37 ) haluamatta kuitenkaan luopua monistisesta linjasta perusperiaatteena.

38. Vastaten täten julkisasiamies Mayrasin kehotukseen tämän ajaessa kansainvälisten sopimusten ja toimielinten toimien välistä johdonmukaisuutta yhteisöjen tuomioistuin katsoi edellä mainituissa yhdistetyissä asioissa International Fruit Company ym., että toimielinten toimien pätevyyttä voidaan arvioida ”suhteessa kansainvälisen oikeuden määräykseen, jos kyseinen määräys on yhteisöä sitova ja luonteeltaan sellainen, että yhteisön yksityisillä oikeussubjekteilla on oikeus vedota siihen tuomioistuimessa”. ( 38 ) Yhteisöjen tuomioistuin kuitenkin katsoi, ettei GATT-sopimuksen artiklalla XI ole tällaista vaikutusta.

39. Näin omaksutussa oikeuskäytännössä vahvistetaan GATT- ja WTO-sopimusten erityinen luonne, ( 39 ) joka liittyy yhtäältä siihen, että ne perustuvat periaatteeseen neuvotteluista, jotka koskevat vastavuoroisuutta ja keskinäisiä etuja, ja toisaalta yhteisön kantaan näiden sopimusten tekohetkellä. ( 40 )

40. On näet kiistatonta, ettei WTO:n sopimuksissa ole yhtään viittausta sopimusten asemaan allekirjoittajavaltioiden kansallisessa oikeusjärjestyksessä. Toisin kuin tilanteessa, joka vallitsi unionin oikeudessa asiassa Van Gend en Loosissa annettuun tuomioon sisältyvän periaatteen vakiintumisen jälkeen, GATT- ja WTO-sopimuksilla ei ole luotu uutta oikeusjärjestystä, joka käsittäisi sopimusosapuolet tai jäsenvaltiot ja niiden kansalaiset. ( 41 ) Niinpä WTO-sopimusten järjestelmässä myönnetään oikeuksia yksityisille yksinomaan WTO:n jäsenten omaksumien ratkaisujen kautta, eikä siinä velvoiteta lainkaan kansallisia tuomioistuimia jättämään soveltamatta WTO-sääntöjen kanssa ristiriidassa olevaa säännöstä. ( 42 )

41. Yhteisöjen tuomioistuin on todennut GATT-sopimuksesta selvästi, ettei yksityinen voi vedota kyseiseen sopimukseen yhteisöjen tuomioistuimissa riitauttaakseen yhteisön toimenpiteen pätevyyden. ( 43 ) GATT-sopimusta luonnehtivat määräysten joustavuus ei-sitovan riitojenratkaisujärjestelmän myötä sekä mahdollisuus välttää sopimuksen velvoitteet, jos vahinko on aiheutunut tai saattanut aiheutua GATTin yhteydessä myönnettyjen sitoumusten vuoksi.

42. WTO-sopimuksista yhteisöjen tuomioistuin on puolestaan täsmentänyt ensinnäkin, ettei näissä sopimuksissa määritellä oikeuskeinoja, joilla voidaan varmistaa niiden täytäntöönpano vilpittömässä mielessä WTO:n jäsenten kansallisissa oikeusjärjestyksissä. ( 44 ) Yhteisöjen tuomioistuin on korostanut, että riitojenratkaisujärjestelmässä annetaan tärkeä sija osapuolten välisille neuvotteluille. Tämä antaa siten WTO-sääntöjen kanssa ristiriidassa olevia toimenpiteitä toteuttaneelle jäsenelle mahdollisuuden turvautua keskinäiseen hyvitykseen kyseessä olevien toimenpiteiden poistamisen asemesta. WTO-sopimuksista johtuvien velvoitteiden kanssa ristiriidassa olevan toimenpiteen kumoaminen veisi sopimuspuolten lainsäädäntö- tai toimeenpanoelimiltä mahdollisuuden neuvotteluratkaisun löytämiseen. Yhteisöjen tuomioistuin on nojautunut myös vastavuoroisuusnäkökohtiin, jotka liittyvät siihen, että yhteisön kauppakumppanit kieltäytyvät WTO-sopimuksiin perustavasta kansallisen lainsäädäntönsä laillisuusvalvonnasta. ( 45 )

43. Yhteisöjen tuomioistuin on pitänyt tiukasti kiinni lähestymistavastaan epäämällä yksityisten mahdollisuuden vedota WTO-sääntöjen rikkomiseen vahingonkorvauskanteen yhteydessä myös silloin, kun WTO:n riitojenratkaisuelin on kieltänyt riitautetun toimen. ( 46 ) Tämä oikeuskäytäntö merkitsee lisäksi sitä, etteivät edes etuoikeutetut kantajat voi vaatia laillisuusvalvontaa. ( 47 ) Tämä lähestymistapa ei kuitenkaan ole estänyt unionin tuomioistuinta toteamasta GATT-sopimuksen määräysten laiminlyönnistä johtuvaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä. ( 48 )

44. Edellä esitetty ei kuitenkaan aseta kyseenalaiseksi perussääntöä, jonka mukaan GATT-sopimus ja WTO-sopimukset ovat osa yhteisön oikeutta ja siten lähtökohtaisesti yhteisöä sitovia. ( 49 ) Siten yhteisöjen tuomioistuimen mukaan WTO:n normit (tässä tapauksessa TRIPS-sopimukset) ovat yhteisön oikeusjärjestyksen olennaisena osana viitenormeja unionin oikeuden toimia tulkittaessa. ( 50 )

– Ensimmäisen haaran alahaara (asioissa Fediol v. komissio ja Nakajima v. neuvosto annettuihin tuomioihin perustuva oikeuskäytäntö)

45. GATT- ja WTO-sopimusten oikeusvaikutuksia koskevan yleisen oikeuskäytännön rajoittavuuden takia yhteisöjen tuomioistuin on ottanut käyttöön poikkeuksen, ( 51 ) joka tunnetaan myös nimellä ”täytäntöönpanoperiaate”, ( 52 ) jonka nojalla yhteisön tuomioistuimet voivat valvoa johdetun oikeuden toimen laillisuutta WTO:n sääntöjen, kuten GATTin, valossa, jos ”yhteisön tarkoituksena on ollut panna täytäntöön WTO:n yhteydessä hyväksymänsä erityinen velvoite” tai, kuten tässä tapauksessa, jos ”kyseisessä yhteisön toimenpiteessä nimenomaisesti viitataan WTO-sopimusten tiettyihin määräyksiin”. ( 53 )

46. Kantaja riitautti asiassa Fediol v. komissio komission sellaisen päätöksen laillisuuden, jolla hylättiin kantajan kantelu, jossa se vaati Argentiinan kauppatapojen tarkastusmenettelyn aloittamista. Tässä tarkoituksessa kantaja nojautui yhteisen kauppapolitiikan lujittamisesta erityisesti suojauduttaessa laittomilta kauppatavoilta 17.9.1984 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 2641/84 ( 54 ) ja lisäsi, että mainitut kauppatavat ovat myös useiden GATT-määräysten vastaisia. ( 55 ) Asiassa Nakajima v. neuvosto kantaja vaati ETY:n 184 artiklan nojalla polkumyyntiasetuksen säännösten soveltamatta jättämistä väittämällä muun muassa, että kyseinen asetus oli GATTin polkumyyntisäännöstön tiettyjen määräysten vastainen.

47. Kuten asiassa Van Parys annetusta tuomiosta ( 56 ) ilmenee, mainitut tuomiot ovat ainoat yleisestä säännöstä tehtävät poikkeukset, jotka koskevat GATT- ja WTO-sopimusten alaa, kun otetaan huomioon sopimusten luonne ja rakenne, jotka perustuvat neuvottelujen ja vastavuoroisuuden periaatteeseen, sekä tarve säilyttää unionin toimielinten liikkumavara.

48. Käsiteltävien valitusten ensimmäistä valitusperustetta on tutkittava kaiken edellä sanotun perusteella.

C Valituksenalainen tuomio

49. Panen heti aluksi merkille, että valituksenalaisen tuomion 55–57 kohtaan sisältyvä unionin yleisen tuomioistuimen päättely perustuu etupäässä yhteen niistä poikkeuksista, jotka on luotu GATT- ja WTO-sopimusten yhteydessä, nimittäin asiaan Nakajima v. neuvosto perustuvaan oikeuskäytäntöön, kun taas asiassa Fediol v. komissio annettuun tuomioon on viitattu vain toissijaisesti tai puhtaasti vain laadinnallisista syistä. ( 57 ) Valituksenalaisen tuomion 58 kohta muodostaa näet mielestäni perustelut tämän kohdan ensimmäiseen virkkeeseen sisältyvälle toteamukselle, jonka mukaan Århusin asetus on annettu Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleesta unionille aiheutuvien velvoitteiden täyttämiseksi.

50. Näin ollen unionin tuomioistuimen kieltäydyttyä asiassa Lesoochranárske zoskupenie antamassaan tuomiossa tunnustamasta minkäänlaista välitöntä oikeusvaikutusta Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleelle, mikä näytti sulkevan täysin pois johdetun oikeuden laillisuusvalvonnan sopimusmääräykseen nähden, unionin yleinen tuomioistuin päätti soveltaa edellä mainitussa asiassa Nakajima vastaan neuvosto annettuun tuomioon perustuvaa kansainvälisen sopimuksen ”täytäntöönpanoa” koskevaa poikkeusta.

51. Unionin yleinen tuomioistuin on täten tehnyt mielestäni oikeudellisen virheen, joka näkyy kahdella tasolla.

52. Ensimmäisen tason virhe muodostuu siitä, että GATT- ja WTO-sopimuksia koskevalle oikeuskäytännölle on annettu yleinen ulottuvuus. Virhe on siten siinä, että sellaisia erityisiä sopimuksia koskeva oikeuskäytäntö, joilla on oma logiikkansa ja oikeudellinen järjestelmänsä, kuten edellä esitetyistä huomautuksista ilmenee, on ulotettu täysin erilliseen alaan, nimittäin Århusin yleissopimukseen, unionin johdetun oikeuden laillisuuden tutkimiseksi mainitun yleissopimuksen valossa. Mainitun oikeuskäytännön perustana olevaa päättelyä ei mielestäni kuitenkaan voida soveltaa muihin oikeuden aloihin. ( 58 )

53. Unionin tuomioistuin on jo aiemmin painottanut GATT- ja WTO-sopimusten yhteydessä sovellettavien sääntöjen erityistä luonnetta verrattuna muista kansainvälisistä sopimuksista, kuten alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä tehdystä yleissopimuksesta ( 59 ) ja biologista monimuotoisuutta koskevasta yleissopimuksesta, ( 60 ) johtuviin sääntöihin päätelläkseen, ettei mainittuja sääntöjä voida siirtää niiden asiayhteyden ulkopuolelle. Unionin tuomioistuin on siten täsmentänyt, että yhteisön toimen laillisuuden valvonnan poissulkemista WTO- ja TRIPS-sopimusten sekä kaupan teknisistä esteistä tehtyjen sopimusten valossa ei voida soveltaa sellaisen yleissopimuksen yhteydessä, joka, toisin kuin WTO-sopimus, ei perustu tiukasti vastavuoroisuuden ja keskinäisten etujen periaatteeseen. ( 61 )

54. Vastaavasti toisella tasolla unionin yleinen tuomioistuin on yrittänyt virheellisesti oikeuttaa laillisuusvalvonnan asiassa Nakajima vastaan neuvosto annetussa tuomiossa vahvistetun poikkeuksen nojalla, vaikka mainittu tuomio on eräänlainen jatke oikeuskäytännölle GATT- ja WTO-sopimuksia koskevan oikeuskäytännön sisällä ja tälle oikeuden alalle luonteenomainen.

55. Kuten nimittäin yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on muistuttanut asiassa Chiquita Brands ym. annetussa tuomiossa, asiassa Nakajima vastaan neuvosto annettuun tuomioon perustuvan säännön tarkoituksena on poikkeuksellisesti sallia yksityisten vetoavan jonkin asian yhteydessä liitännäisesti siihen, että yhteisö tai sen toimielimet ovat rikkoneet GATTin sääntöjä tai WTO-sopimuksia. Koska kyseinen sääntö on poikkeus pääperiaatteesta, jonka mukaan yksityiset eivät voi yhteisöjen tuomioistuimissa vedota suoraan WTO-sopimusten määräyksiin, sitä on tulkittava suppeasti. ( 62 ) Poikkeuksen ulottuvuuden tällainen määrittely estää mielestäni täysin siihen vetoamisen GATT- ja WTO-sopimusten sääntöjen ulkopuolella. Siten ei ole edes tarpeen tutkia, onko kyseessä olevia poikkeuksia sovellettu oikein käsiteltävässä asiassa.

56. Ehdotan näin ollen valitusten ensimmäisen valitusperusteen hyväksymistä ja valituksenalaisen tuomion kumoamista siltä osin kuin sillä on hyväksytty ensimmäisessä oikeusasteessa esitetty toinen kanneperuste ja suoritettu laillisuusvalvonta asioissa Fediol vastaan komissio sekä Nakajima vastaan neuvosto annettuihin tuomioihin perustuvan oikeuskäytännön perusteella.

57. Jäljempänä esitetyistä syistä, joista asianosaisilla ei ole ollut tilaisuutta lausua, asia ei ole nähdäkseni ratkaisukelpoinen Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetulla tavalla, minkä vuoksi se olisi palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen. Jos unionin tuomioistuin sitä vastoin päättää antaa käsiteltävässä asiassa ratkaisun valitusten perusteena olevan edellä mainitun Intertanko-tuomion perusteella, asian palauttaminen ei liene enää tarpeen.

V Laillisuusvalvontaa koskeva vaihtoehtoinen ratkaisu – perustelut asian palauttamiselle unionin yleiseen tuomioistuimeen

A Mahdollisuus vedota sopimusmääräyksiin suoraan unionin johdetun oikeuden laillisuuden valvomiseksi

1. ”Välitön oikeusvaikutus” laillisuusvalvonnan suodattimena

58. On selvää, että unionin toimen yhteensopimattomuus kansainvälisen oikeuden sääntöjen kanssa voi vaikuttaa kyseisen toimen pätevyyteen. ( 63 ) Unionin tuomioistuin pyrkii siis perinteisessä oikeuskäytännössään havaitsemaan tällaisen yhteensopimattomuuden perättäisissä vaiheissa. Kyseessä olevien sääntöjen on siten ensinnäkin oltava unionia sitovia. ( 64 ) Toiseksi unionin tuomioistuin voi tutkia unionin oikeuden toimen pätevyyden kansainvälisen sopimuksen kannalta yksinomaan silloin, kun tämä ei ole sopimuksen luonteen eikä sen rakenteen vastaista. ( 65 ) Lopuksi on huomattava, että kun kyseessä olevan sopimuksen luonne ja rakenne ( 66 ) mahdollistavat unionin oikeuden toimen pätevyyden tutkimisen kyseisen sopimuksen määräysten kannalta, tämän sopimuksen määräysten, joihin vedotaan unionin oikeuden toimen pätevyyden tutkimiseksi, on vielä oltava sisällöltään ehdottomia ja riittävän täsmällisiä, toisin sanoen niillä on oltava välitön oikeusvaikutus. ( 67 )

59. Välittömän oikeusvaikutuksen edellytys täyttyy, kun määräys, johon vedotaan, sisältää selvän ja täsmällisen velvoitteen, jonka täytäntöönpano tai oikeusvaikutusten syntyminen ei edellytä muita toimia. ( 68 )

60. Unionin oikeuden nykytilassa tuntuu kuitenkin vaikealta väittää, että olisi olemassa vain yksi yhtenäinen tapa lähestyä johdetun oikeuden laillisuusvalvontaa sopimusoikeuden instrumenttien valossa. Asiaa koskeva oikeuskäytäntö ei näet ole enää yksi vakiintunut kokonaisuus vaan päinvastoin sitä näyttää leimaavan tietty moninaisuus, joka lähentelee toisinaan epäjohdonmukaisuutta.

61. Itse kansainvälisen sopimuksen määräysten välittömän oikeusvaikutuksen tunnustamisesta on ensinnäkin todettava, että unionin tuomioistuimet osoittavat ilmeistä joustavuutta, kun on kyse mahdollisuudesta vedota suoraan kolmansien valtioiden kanssa tehtyihin sopimuksiin, kuten assosiaatiosopimuksiin. ( 69 ) Tämä suhtautumistapa antaa yksityisille mahdollisuuden vedota tuomioistuimessa kyseisiin määräyksiin, jos kansainvälinen sopimus on omiaan vaikuttamaan suoraan niiden asemaan. ( 70 ) Kuten olen jo edellä maininnut, WTO- ja TRIPS-sopimusten sekä kaupan teknisistä esteistä tehtyjen sopimusten, joilla on erityinen luonne ja rakenne, erityisalalla mainittujen sopimusten määräykset eivät sitä vastoin kuulu niihin normeihin, joiden valossa unionin tuomioistuin tutkii yhteisön toimielinten toimien laillisuutta. ( 71 )

62. Yllä mainitussa ”perinteisessä” lähestymistavassa on otettava huomioon realiteetit, jotka paljastavat yhä suuremmat erot niiden sopimusten välillä, joiden sopimuspuoli unioni on, mikä merkitsee eroja myös niissä vaikutuksissa, joita näillä sopimuksilla on unionin oikeudessa. On nimittäin selvää, ettei kaupallinen yhteistyösopimus voi tuottaa kansallisessa oikeusjärjestyksessä oikeusvaikutuksia, jotka voidaan rinnastaa monenväliseen sopimukseen, jolla luodaan kunnianhimoisia poliittisia tavoitteita ajava yleisesti sovellettava järjestelmä, kuten on asian laita usein erityisesti ympäristönsuojelun ja kuljetusoikeuden alalla. ( 72 ) Lisäksi assosiaatio- ja kumppanuussopimuksilla on tärkeä erityispiirre, kun niillä vahvistetaan perusvapauksien periaatteiden lähentymistä toisiinsa. ( 73 )

63. Laillisuusvalvonnasta on todettava, että vaikka unionin tuomioistuin harjoittaa joissakin tapauksissa laillisuusvalvontaa sopimusoikeuden määräyksiin nähden perustelematta sitä kuitenkaan yksityiskohtaisesti, kuten se on tehnyt asiassa IATA ja asiassa ELFAA antamissaan tuomioissa, ( 74 ) toisissa tapauksissa unionin tuomioistuimen kanta on tiukempi, kuten asiassa Intertanko annetussa tuomiossa omaksuttu lähestymistapa osoittaa.

64. Julkisasiamies Kokott on katsonut viimeksi mainitussa asiassa antamassaan ratkaisuehdotuksessa, että merioikeusyleissopimus saattoi toimia ”arviointiperusteena” johdetun oikeuden toimien laillisuuden arvioimiseksi. ( 75 ) Unionin tuomioistuin ei ole kuitenkaan noudattanut julkisasiamiehensä esittämää päättelyä tukeutuessaan sellaisten sääntöjen puuttumiseen, joita on tarkoitus soveltaa suoraan ja välittömästi yksityisiin ja joilla on tarkoitus antaa näille oikeuksia tai vapauksia, joihin voidaan vedota valtioita vastaan. ( 76 )

65. Asiassa Intertanko tällä tavoin valittu ratkaisu on herättänyt kysymyksiä, koska se on täysin ristiriidassa aiemmin asiassa Poulsen ja Diva Navigation annetun tuomion ( 77 ) kanssa, jossa yhteisöjen tuomioistuin tunnusti yksityisten oikeuden vedota samaan merioikeusyleissopimukseen kansainvälisen tapaoikeuden ilmentäjänä. ( 78 )

66. Unionin tuomioistuin teki edellä mainitussa asiassa Air Transport Association of America ym. annetussa tuomiossa muutamia täsmennyksiä, jotka koskivat mahdollisuutta vedota suoraan kansainväliseen tapaoikeuteen. Se totesi tässä tuomiossa, että ”oikeussubjekti voi vedota – – kansainvälisen tapaoikeuden periaatteisiin, jotta unionin tuomioistuin tutkisi unionin toimen pätevyyden, siltä osin kuin yhtäältä kyseiset periaatteet voivat kyseenalaistaa unionin toimivallan antaa kyseinen toimi[ ( 79 )] ja toisaalta kyseessä oleva toimi voi vaikuttaa oikeuksiin, jotka oikeussubjektilla on unionin oikeuden nojalla, tai synnyttää tälle unionin oikeuden mukaisia velvollisuuksia”. ( 80 )

67. Asia, jossa sanoudutaan selkeimmin irti yllä mainitusta ”perinteisestä” lähestymistavasta, on edellä mainittuun niin sanottuun Biotech-tuomioon johtanut asia. ( 81 ) Yhteisöjen tuomioistuin katsoi näet tässä asiassa, että se, että kansainvälinen yleissopimus sisältää määräyksiä, joilla ei ole välitöntä oikeusvaikutusta eli jotka eivät luo oikeuksia, joihin yksityiset voivat vedota suoraan tuomioistuimissa, ei estä tuomioistuimia tutkimasta, onko niitä velvollisuuksia noudatettu, joita yhteisöllä on tämän sopimuksen sopimuspuolena. ( 82 )

68. Tällainen kanta on nähdäkseni ratkaiseva käsiteltävien asioiden kannalta.

69. Lisäksi on mainittava jännite, joka vallitsee seuraavien välillä: sen epääminen, että olisi mahdollista vedota suoraan Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleeseen, mitä perustellaan tarpeella toteuttaa täytäntöönpanotoimenpiteitä, ja pyrkimys varmistaa yleissopimuksen vaatimusten mukainen tehokas oikeussuoja sellaisena kuin se esitetään asiassa Lesoochranárske zoskupenie annetussa tuomiossa. ( 83 ) Unionin tuomioistuin onkin korostanut mainitun yleissopimuksen määräyksistä, että vaikka ne ”ovatkin sanamuodoltaan yleisluonteisia, niiden tarkoituksena on taata tehokas ympäristönsuojelu”. Unionin tuomioistuin on siis todennut, että kansallisten tuomioistuinten on ”tulkittava kansallista oikeutta niin pitkälti kuin mahdollista Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleessa vahvistettujen tavoitteiden mukaisesti”. ( 84 ) On kuitenkin selvää, että myös unionin tuomioistuin on toimielimenä velvollinen noudattamaan Århusin yleissopimusta. ( 85 )

2. Suoraa vedottavuutta koskevien edellytysten mukauttaminen

70. Muistutan, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ( 86 ) yhteisö on oikeusyhteisö, koska sekä sen jäsenvaltiot että sen toimielimet ovat sellaisen valvonnan alaisia, jonka kohteena on niiden toteuttamien toimien yhteensoveltuvuus perustuslakia vastaavan asiakirjan eli perussopimuksen kanssa. Oikeusyhteisön käsite on kaksiulotteinen: ensimmäinen normatiivinen ulottuvuus pitää sisällään velvoitteen yhdenmukaisuudesta perussopimuksen kanssa, ja toinen, lainkäyttöä koskeva ulottuvuus edellyttää varmistamaan yksityisten oikeussuojan johdetun oikeuden lainvastaisilta toimilta. ( 87 )

71. Unionin tuomioistuimella on nähtävästi myös yhä useammin vaikeuksia varmistaa unionille kuuluvien kansainvälisten velvoitteiden noudattaminen niin, että samalla säilytetään unionin oikeuden autonomia, varsinkin kansainvälisessä ympäristöoikeudessa. ( 88 ) Ympäristöoikeus on näet yksi esimerkki siitä, että oikeutta kehitetään ja sovelletaan nykyisin yhä useammalla tasolla, mikä johtaa väistämättä tämän oikeuden vuorovaikutukseen, kansainvälistymiseen ja jopa globaalistumiseen. ( 89 ) Tällainen monitasoinen oikeustila edellyttää mielestäni monivivahteista lähestymistapaa.

72. Pitää paikkansa, että välitön oikeusvaikutus edustaa periaatetta, joka valtuuttaa kansallisen tuomioistuimen soveltamaan kansainvälisen oikeuden sääntöä ratkaisunsa itsenäisenä perustana silloin, kun kyseistä sääntöä ei ole saatettu osaksi kansallista oikeutta tai kun se on tehty puutteellisesti. ( 90 ) Unionin oikeudessa välittömän oikeusvaikutuksen teoria, sellaisena kuin sitä sovelletaan unionin oikeuden ja jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksen välisiin suhteisiin, rajoittuu tyhjentävyyden vaatimuksen ( 91 ) täyttäviin normeihin. On selvää, että välittömän oikeusvaikutuksen käsite liittyy siis ominaisesti kansallisen lainsäädännön puitteissa sellaisen henkilön asemaan, joka haluaa vedota unionin oikeuteen, mukaan lukien unionia sitoviin kansainvälisiin sopimuksiin. Unionin oikeuden kehityksen nykyvaiheessa välittömän oikeusvaikutuksen teorian, jota on saatettu kutsua unionin oikeuden ”lapsentaudiksi”, ( 92 ) tehtävänä ei enää kuitenkaan ole suojella unionin oikeuden autonomiaa kansainvälisesti.

73. Edellä esitetyn oikeuskäytännön valossa välittömän oikeusvaikutuksen teoria ei myöskään ole yleispätevä tai sitova unionin tuomioistuinten valvoessa unionin toimielinten toimia.

74. Käsiteltävien valitusten yhteydessä on kuitenkin huomattava, että asiassa Intertanko ym. annettuun tuomioon, luettuna yhdessä asiassa Lesoochranárske zoskupenie annetun tuomion kanssa, perustuvan oikeuskäytännön automaattinen ja varaukseton soveltaminen johtaisi siihen, että unionin tuomioistuimen olisi suljettava täysin pois Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleesta Euroopan unionille aiheutuvien sitoumusten noudattamista koskeva oikeudellinen valvonta sekä kansallisten tuomioistuinten että unionin tuomioistuinten suorittamana. Tämä saattaisi siten vaikuttaa merkittävästi unionin oikeusjärjestykseen kuuluvan oikeussuojan käsitteeseen, kun käsite ymmärretään laajasti niin, että se tarkoittaa paitsi välittömiä oikeussuojakeinoja myös ennakkoratkaisujärjestelmää.

75. Edellä esitetyn perusteella näyttää siis perustellulta pohtia, kuinka välitöntä oikeusvaikutusta koskevaa edellytystä olisi kehitettävä sopimusmääräyksiin suoraan vedottavuuden mahdollistamiseksi.

76. Unionin tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa Air Transport Association of America ym. noudattaman päättelyn valossa kansainvälisen oikeuden toimeen suoraan vetoaminen edellyttää ensinnäkin toimen tarkastelua sen luonteen, rakenteen ja tavoitteiden kannalta, kunhan on osoitettu, että kyseinen toimi todella sitoo unionia. Toiseksi kun on kyse erityisestä sopimusmääräyksestä, joka voi toimia unionin johdetun oikeuden laillisuusvalvonnan viitenormina, huomiota on kiinnitettävä tällaisen sopimusmääräyksen ominaispiirteisiin.

77. Käsitteellisellä tasolla minusta on syytä erottaa selkeästi toisistaan tapaukset, joissa yksityinen haluaa vedota suoraan kansainvälisen oikeuden toimeen ja vedota tässä oikeudessa yksityisen hyväksi vahvistettuun oikeuteen, niistä tapauksista, joissa valvotaan unionin toimielinten harkintavaltaa menettelyssä, jossa unionin oikeuden toimi saatetaan yhdenmukaiseksi kansainvälisen oikeuden toimen kanssa. ( 93 ) Etuoikeutettujen toimijoiden tehtävänä on yleensä saattaa tällainen valvonta vireille unionin tuomioistuimissa, mutta Århusin yleissopimuksen yhteydessä tämä mahdollisuus on avattu myös tältä osin asetetut vaatimukset täyttäville ympäristönsuojelujärjestöille.

78. Jotta vältetään luomasta kaiken oikeudellisen valvonnan ulkopuolelle jäävä alue, minusta on perusteltua väittää, että tutkittaessa unionin oikeuden toimen yhdenmukaisuutta kansainvälisen oikeuden kanssa sen seikan, että tyhjentävänä normina ja oikeuksien lähteenä miellettävältä määräykseltä puuttuu välitön oikeusvaikutus, ei pitäisi olla esteenä laillisuuden tutkimiselle, kunhan tämä ei ole kyseisen yleissopimuksen ominaispiirteiden vastaista.

79. Kansainvälisen oikeuden määräykseen, joka voi toimia laillisuusvalvonnan viitenormina, on sitä vastoin sisällyttävä riittävän selkeitä, ymmärrettäviä ja täsmällisiä osia. On kuitenkin korostettava, että tällainen määräys voi olla sekamuotoinen. Jos sen sisällöstä voidaan erottaa mainitun vaatimuksen täyttäviä osatekijöitä, laillisuusvalvonnan on oltava mahdollista.

80. Kansainvälisen oikeuden määräys, jossa sopimuspuolille jätetään tietyiltä osin huomattava liikkumavara, voi näet samanaikaisesti sisältää täsmällisiä ja ehdottomia sääntöjä. ( 94 ) Huomautan, että tällaiset sekamääräykset ovat yleisiä ympäristölainsäädännössä.

81. Vedottavuuden edellytysten mukauttaminen, jota suosittelen, ei ole myöskään ristiriidassa unionin tuomioistuimen kannan kanssa, jonka mukaan tilanteessa, jossa normeilla, kuten WTO-sopmuksilla, ei ole välitöntä oikeusvaikutusta, eivät myöskään etuoikeutetut kantajat voi vaatia laillisuusvalvontaa SEUT 263 artiklan nojalla. Sitä vastoin katson, että asiassa komissio vastaan Saksa annetussa tuomiossa ( 95 ) omaksuttu lähestymistapa, joka vahvistettiin sittemmin edellä mainitussa asiassa Portugali vastaan neuvosto annetussa tuomiossa, heijastaa ajatusta siitä, että juuri kyseessä olevan kansainvälisen sopimuksen erityispiirteiden perusteella voidaan oikeuttaa – tai torjua – suoraan vetoaminen yksityisen toimesta sekä unionin tuomioistuimen harjoittama laillisuusvalvonta. ( 96 )

82. Tarve erottaa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä sopimusmääräykseen suoraan vedottavuutta koskeva problematiikka mahdollisuudesta valvoa johdetun oikeuden normin pätevyyttä kansainvälisen oikeuden valossa on otettu esiin myös lukuisissa oikeustieteellisissä tarkasteluissa, ( 97 ) ja julkisasiamiehet ovat käsitelleet sitä. ( 98 ) Aivan perustellusti onkin esitetty, että suoran vedottavuuden teoriaa olisi kehitettävä itsenäisesti. ( 99 )

83. Osa kirjoittajista on erityisesti katsonut, että kysymys siitä, myönnetäänkö kansainvälisellä sopimuksella yksityisille oikeuksia, on merkityksetön sen arvioimiseksi, kuuluuko kyseessä oleva määräys sääntöihin, joihin unionin tuomioistuin viittaa unionin oikeuden toimien laillisuuden tutkimiseksi. ( 100 )

84. On siis syytä selvittää, täyttääkö Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappale siihen vedottavuudelle näin asetetut edellytykset.

B Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappale laillisuusvalvonnan viitenormina

85. Aluksi on muistutettava, että yhteisö allekirjoitti ”ympäristöalan demokratian tukipilarina” ( 101 ) pidetyn Århusin yleissopimuksen, minkä jälkeen se hyväksyttiin päätöksellä 2005/370/EY. Yleissopimus on sekä unionin että sen jäsenvaltioiden tekemänä sekasopimuksena nykyisin erottamaton osa unionin oikeusjärjestystä. ( 102 ) Se siis sitoo unionia samaan tapaan kuin kaikkia sen lainsäädäntö-, täytäntöönpano- ja lainkäyttöelimiä.

86. Unionin tuomioistuin on jo aiemmin vahvistanut toimivaltansa Århusin yleissopimuksen määräysten tulkinnassa ( 103 ) ja antanut monia asiaa koskevia tuomioita sekä tulkintaan liittyvien ennakkoratkaisukysymysten että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevien menettelyjen yhteydessä. ( 104 )

87. Århusin yleissopimuksessa kansalaisille myönnetään kolme menettelyllistä oikeutta ympäristöasioissa, ( 105 ) mutta siinä määrätään myös vaatimuksista. Näin ollen siinä määrätään, että jokaisen henkilön velvollisuutena on ”suojella ja parantaa ympäristöä nykyisten ja tulevien sukupolvien hyödyksi”. Århusin yleissopimus tarjoaa menettelyllisen välineen, koska siinä myönnetään ympäristönsuojelua koskeviin tavoitteisiin liittyviä oikeuksia. Ympäristönsuojelu on näet mahdollista vain, jos asianomaisilla on käytössään todellisia toiminnan välineitä yleissopimuksen kattamalla hyvin laajalla alueella. Århusin yleissopimus on siis eräänlainen ”kansalaisosallistumisen mahdollistavien oikeuksien” lähde muodostaessaan ympäristöalan menettelyllisten oikeuksien kodifikaation.

88. Toisin kuin esimerkiksi WTO:n perustamissopimus Århusin yleissopimus ei siis perustu sopimuspuolten vastavuoroisuuden ja keskinäisten etujen periaatteeseen. ( 106 )

89. Århusin yleissopimuksen tarkoituksena on sitä vastoin saada viranomaiset ja kansalaiset kantamaan yksilökohtainen ja kollektiivikohtainen vastuunsa ympäristön suojelemisesta ja parantamisesta nykyisten ja tulevien sukupolvien hyvinvoinnin ja terveyden turvaamiseksi. ( 107 ) Se ei ole tekninen esimerkki ympäristöalan sopimuksesta vaan edustaa yksilöiden oikeutta ympäristöön kaikessa juhlavuudessaan. Näin ollen lienee selvää, etteivät kaikki sen määräykset ole välittömästi sovellettavissa (self-executing). Tällä selittyy niiden kansallisten säännösten merkitys, joilla varmistetaan näiden kansainvälisten määräysten tehokkuus kansallisessa oikeudessa sekä siten myös tällaisten normien laillisuusvalvonnan välttämättömyys.

90. Erityisesti Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleesta on sanottava, että tässä määräyksessä määrätään mahdollisuudesta riitauttaa kansallisen ympäristölainsäädännön säännösten rikkominen.

91. Unionin tuomioistuin on tosin todennut asiassa Lesoochranárske zoskupenie annetussa tuomiossa, etteivät mainitun artiklan määräykset ”sisällä yhtään selvää ja täsmällistä velvoitetta, joka koskisi välittömästi yksityisten oikeusasemaa”. ( 108 ) Tästä näkökulmasta katsottuna tämä määräys edellyttää luonnollisesti myöhempää tointa, eivätkä yksityiset voi vedota siihen. Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleessa näet annetaan sopimuspuolille mahdollisuus määrittää edellytykset, joiden nojalla yleisöön kuuluvat voivat saada asiavaltuuden.

92. Mainittu 9 artiklan 3 kappale on nähdäkseni kuitenkin ”sekamääräys”, koska siinä on määrätty myös sopimuspuolten velvollisuudesta saavuttaa selvästi yksilöitävissä oleva tulos.

93. Unionin tuomioistuin on itsekin korostanut, että ”vaikka 9 artiklan 3 kappaleen määräykset ovatkin sanamuodoltaan yleisluonteisia, niiden tarkoituksena on taata tehokas ympäristönsuojelu”. ( 109 ) Tätä suojelua ilmentävät Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleessa luodut sellaisia oikeussuojakeinoja koskevat menettelysäännöt, joilla pyritään turvaamaan yleissopimuksesta itsestään johtuvat ”kansalaisosallistumisen mahdollistavat oikeudet”. Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaletta on lisäksi luettava yhdessä saman yleissopimuksen 1 artiklan kanssa, jossa jokainen sopimuspuoli velvoitetaan takaamaan oikeus käyttää muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa.

94. Joka tapauksessa Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleessa tarkoitetun säännön sekamuotoisuus näkyy kansallisella tasolla lainsäätäjälle myönnettynä harkintavaltana määrittää tietyt edellytykset, jotka järjestön on täytettävä ympäristölainsäädännön rikkomisen riitauttamiseksi. Minusta vaikuttaa silti kiistattomalta, että velvollisuus taata oikeus saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa on riittävän selkeä ollakseen esteenä normille, jonka tarkoituksena tai seurauksena on viranomaisten tekemien tiettyjen, muiden kuin lainsäädännöllisten päätösten jättäminen sen valvonnan ulkopuolelle, jota kansalliset tuomioistuimet ovat velvollisia harjoittamaan.

95. Siten 9 artiklan 3 kappale on mielestäni tavoitteensa ja rakenteensa puolesta osaksi sellainen normi, joka on riittävän selkeä muodostaakseen laillisuusvalvonnan perustan, kun on kyse sellaisten järjestöjen oikeudesta saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa, joilla on asiavaltuus kansallisen tai jopa unionin lainsäädännön nojalla. Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappale voi näin ollen toimia viitenormina unionin toimielinten toimien laillisuuden arvioinnissa.

VI Laillisuusvalvonnan toissijainen tarkastelu

A Alustavat huomautukset

96. Minusta näyttää välttämättömältä esittää muutamia toissijaisia huomautuksia Århusin asetuksen lainmukaisuuden tarkastelusta Århusin yleissopimuksen valossa paitsi tilanteessa, jossa asia palautetaan unionin yleiseen tuomioistuimeen, myös siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin katsoo voivansa antaa ratkaisun pääasiassa.

97. Tästä on aiheellista täsmentää, ettei käsiteltävien asioiden sarja koske ympäristöoikeuden alalla SEUT 263 artiklassa tarkoitettuja yleisiä edellytyksiä oikeudelle saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa, vaan tarkoitus on tutkia, onko unionin lainsäätäjä täydentänyt oikein oikeussuojakeinoja Århusin yleissopimuksen vaatimusten valossa rajoittamalla toimien käsitettä, ja tarkemmin sanoen selvittää, onko lainsäätäjällä tässä yhteydessä ollut oikeus evätä tämä oikeus unionin toimielinten antamien muiden kuin lainsäädännöllisten, soveltamisalaltaan yleisten toimien osalta. Kuten näet Århusin asetuksen valmistelutöistä ilmenee, allekirjoittamalla Århusin yleissopimuksen Euroopan yhteisö sitoutui saattamaan lainsäädäntönsä yhdenmukaiseksi oikeutta saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa koskevien yleissopimuksen vaatimusten kanssa.

B Komission esittämät argumentit toisen valitusperusteen yhteydessä

98. Komissio esittää valituksessaan toisen valitusperusteen, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleen tulkinnassa. Komissio väittää, että tässä määräyksessä sopimuspuolille tarjotaan vaihtoehto, koska siinä vaaditaan varmistamaan tarkistusta koskevat hallinnolliset muutoksenhakumenettelyt tai tuomioistuinmenettelyt. Unionin yleisen tuomioistuimen olisi siten pitänyt ennen Århusin asetuksen 10 artiklan 1 kohdan yhteensopimattomuuden toteamista yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleen kanssa vähintäänkin tarkistaa, oliko vastapuolilla mahdollisuus aloittaa oikeudenkäynti kyseessä olleesta yksittäistapausta koskevasta toimenpiteestä joko Alankomaissa tai unionin puitteissa. Komissio muistuttaa, että Alankomaiden kuningaskunta on saattanut väliaikaisen poikkeuksen direktiivin 2008/50 vaatimuksista osaksi kansallista lainsäädäntöä 19.8.2009 annetulla asetuksella ( 110 ) mainitun direktiivin 33 artiklan mukaisesti. Komission mukaan ympäristönsuojelujärjestöillä on siten ollut mahdollisuus saattaa täytäntöönpanotoimenpiteet kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Poikkeusta koskevan päätöksen pätevyyden tutkimisesta oli mahdollista esittää ennakkoratkaisukysymys.

99. Missään tapauksessa Århusin asetuksen 10 artiklan 1 kohta ei komission mukaan ole ainoa säännös, jolla pannaan täytäntöön Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappale: sen mukaan se seikka, että tarkistusmenettely rajataan tässä artiklassa yksittäistapausta koskeviin toimenpiteisiin, osoittaa, että unionin lainsäätäjä on katsonut, että yleisesti sovellettavia toimia koskevat oikeudelliset keinot ovat riittävät Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleen vaatimusten noudattamiseksi.

C Ympäristölainsäädännön rikkomisten valvonta Århusin yleissopimuksen yhteydessä

100. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansainvälistä sopimusta on tulkittava sen sanamuodon ja tavoitteiden mukaan. Valtiosopimusoikeutta koskevan 23.5.1969 tehdyn Wienin yleissopimuksen 31 artiklassa sekä valtioiden ja kansainvälisten järjestöjen välistä tai kansainvälisten järjestöjen välistä sopimusoikeutta koskevan 21.3.1986 tehdyn Wienin yleissopimuksen 31 artiklassa, joilla ilmaistaan asiaa koskeva kansainvälinen tapaoikeus, täsmennetään tältä osin, että valtiosopimusta on tulkittava vilpittömässä mielessä ja antamalla valtiosopimuksessa käytetyille sanonnoille niille kuuluvassa yhteydessä niiden tavallinen merkitys sekä valtiosopimuksen tarkoituksen ja päämäärän valossa. ( 111 )

101. Århusin yleissopimuksen johdanto-osasta käy ilmi, että otettaessa huomioon tarve suojella, säilyttää ja parantaa ympäristön tilaa sopimuspuolet tiedostavat, että kansalaisille on tärkeää voida käyttää muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa ja että kansalaiset saattavat tarvita apua käyttääkseen oikeuksiaan. Samasta johdanto-osasta ilmenee myös, että sopimuspuolet pitävät tärkeänä, että yleisöllä, mukaan lukien järjestöt, olisi käytettävissään tehokkaita oikeudellisia menettelyjä oikeutettujen etujensa turvaamiseksi. ( 112 ) Juuri näiden tavoitteiden perusteella on siis arvioitava, minkä ulottuvuuden Århusin yleissopimuksen laatijat ovat halunneet antaa 9 artiklan 3 kappaleen määräyksille.

102. Oikeudesta saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa määrätään 9 artiklassa kolmen tapauksen osalta, jotka esitetään 1 kappaleessa (tiedon saatavuuteen liittyvä muutoksenhaku), 2 kappaleessa (kaikkia sellaisia päätöksiä koskeva muutoksenhaku, jotka liittyvät ympäristöalan erityisiin toimiin) sekä 3 kappaleessa (turvautuminen hallinnollisiin menettelyihin tai tuomioistuinmenettelyihin ympäristölainsäädäntöä rikkovien, yksityisten tai viranomaisten toimien tai laiminlyöntien ( 113 ) riitauttamiseksi). Yleisemmällä tasolla haluan muistuttaa Århusin yleissopimuksen 9 artiklan erityisestä tehtävästä siinä, että sillä taataan yhtäältä yleissopimuksessa ja kansallisessa oikeudessa myönnetyt tiedonsaantia ja päätöksentekoon osallistumista koskevat oikeudet sekä toisaalta oikeusjärjestyksen objektiivinen suojakeino. ( 114 )

103. Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleen henkilöllisestä soveltamisalasta on syytä huomata, että mainittu määräys mahdollistaa sellaisten erityisten vaatimusten asettamisen kansallisessa oikeudessa, jotka ympäristölainsäädännön rikkomisten riitauttamiseen oikeutettujen yleisöön kuuluvien on täytettävä. On siis selvää, että yleissopimuksen sopimuspuolet voivat juuri mainittujen henkilöiden luokittelun avulla harjoittaa saamaansa harkintavaltaa. Näin ollen on perusteltua väittää, ettei 9 artiklan 3 kappaleella ole tarkoitus ottaa ympäristöoikeudessa käyttöön yleisen edun nimissä nostettua kannetta (actio popularis). ( 115 )

104. Yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleen aineellisesta soveltamisalasta haluan sitä vastoin korostaa, että mainittua määräystä on tulkittava niiden edellä mainittujen tavoitteiden valossa, joilla varmistetaan tehokkaat oikeudelliset menettelyt yleisön etujen turvaamiseksi. ( 116 )

105. Lisäksi 9 artiklan 3 kappaletta sekä saman määräyksen 4 ja 5 kappaleen mukaisesti sovellettavia vaatimuksia olisi luettava yhdessä. Mainittujen kappaleiden mukaan niissä viitattujen menettelyjen on näet olla riittäviä ja tehokkaita oikeussuojakeinoja sekä objektiivisia, tasapuolisia ja nopeita, eivätkä ne saa olla niin kalliita, että se olisi esteenä menettelyyn osallistumiselle. Julkisuutta koskeva vaatimus käy selvästi ilmi yleissopimuksen 9 artiklan 5 kappaleesta.

106. Sopimuspuolet ovat täten velvollisia ottamaan käyttöön mekanismin, joka on ennen kaikkea tehokas, eivätkä yksinomaan valitsemaan erilaisten menettelyjen väliltä. Näin ollen voidaan katsoa, että yleissopimuksen allekirjoittaneilla on liikkumavaraa käyttöön otettavien menettelyjen osalta, mutta velvollisuus luoda muutoksenhakukeinoja hallintoelimissä tai tuomioistuimissa on pantava täytäntöön yleissopimuksen vaatimusten mukaisesti, jotta varmistetaan mahdollisuus riitauttaa ympäristölainsäädännön rikkomiset sen 9 artiklan 3 kappaleen mukaisesti. Tästä seuraa, että mainitun velvollisuuden täytäntöönpanoa on arvioitava siltä kannalta, onko olemassa tosiasiallinen oikeus saada asinsa käsitellyksi tuomioistuimessa. Tätä tulkintaa vahvistaa myös Århusin yleissopimuksen 9 artiklan otsikko ”Muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeus”.

107. Tästä pääsenkin Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleeseen liittyvään keskeiseen käsitteeseen eli sellaisen toimen käsitteeseen, jonka laillisuus on mahdollista tutkia.

108. Yleissopimuksessa ei määritellä tätä käsitettä. Yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleen sanamuodon mukainen tulkinta ei mahdollista sitäkään, että tämän käsitteen katsottaisiin kuuluvan sopimuspuolille myönnetyn harkintavallan piiriin. Samassa määräyksessä ei myöskään edes vaadita, että siinä viitattujen toimien olisi oltava oikeudellisesti sitovia. Oikeuskirjallisuudessa ollaan siis yhtä mieltä siitä, että mainittu määräys kattaa kaikki tapaukset, joissa rikotaan kansallisen ( 117 ) ympäristölainsäädännön säännöksiä. ( 118 )

109. Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleen ensi näkemältä hyvin laajaa ulottuvuutta verrattuna etenkin saman artiklan 1 ja 2 kappaleeseen saatetaan kuitenkin lieventää. Yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleen aineellista soveltamisalaa näet kaventaa saman sopimuksen 2 artiklan 2 kappaleen toinen kohta, josta ilmenee, ettei yleissopimusta sovelleta lainsäädännöllisiin toimiin. Mainitun määräyksen mukaan käsite ”viranomaiset”, joiden toteuttamat ympäristölainsäädännön kanssa ristiriidassa olevat toimet voidaan riitauttaa, sulkee pois tuomio- ja lainsäädäntövaltaa käyttävät elimet.

110. Århusin yleissopimuksen allekirjoittajat ovat siis ilmeisen selvästi halunneet sisällyttää sen soveltamisalaan yksinomaan muut kuin lainsäädännölliset toimenpiteet.

111. Toisin sanoen kaikki yksityisten ja viranomaisten toteuttamat, sekä yleisesti sovellettavat että yksittäistapausta koskevat toimet kuuluvat lainsäädäntöön liittyviä toimia lukuun ottamatta yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleen soveltamisalaan.

112. Tätä arvioita tukevat myös jotkin muut seikat.

113. Ensinnäkin on olennaista mainita, että tulkinnassa, jonka unionin tuomioistuin antaa säädöksen käsitteelle Århusin yleissopimuksen täytäntöönpanon yhteydessä, pyritään säilyttämään Århusin yleissopimuksen 9 artiklan tehokas vaikutus. ( 119 ) Unionin tuomioistuin tulkitsee unionin oikeuden eri oikeussääntöjä Århusin yleissopimuksen, jonka kanssa unionin lainsäädäntö on ”saatettava asianmukaisesti yhdenmukaiseksi”, tavoitteiden valossa ja ne huomioon ottaen. ( 120 ) Tämä lähestymistapa on oleellinen tulkittaessa Århusin asetusta yleissopimuksen valossa.

114. On aiheellista myös mainita Århusin yleissopimuksen valvontakomitean kanta, jonka mukaan sopimuspuolet eivät voi asettaa tai pysyttää voimassa niin tiukkoja vaatimuksia, että niillä estetään valtioista riippumattomia järjestöjä riitauttamasta ympäristönsuojelua koskevia kansallisia säännöksiä rikkovia toimia tai laiminlyöntejä. ( 121 ) Tämä vastaa selvästi unionin tuomioistuimen edellä mainitussa oikeuskäytännössään ( 122 ) omaksumaa kantaa. Valvontakomitea on toisaalta ilmaissut epäilyksensä siitä, onko unioni noudattanut yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleessa määrättyjä edellytyksiä. ( 123 )

115. Århusin yleissopimuksen soveltamisohjeella ei ole oikeuskäytännön mukaan sitovaa vaikutusta, ( 124 ) mutta se voi kuitenkin toimia viitekohtana yleissopimuksen merkityksellisten määräysten tulkinnassa. ( 125 ) Unionin tuomioistuin on asiassa Fish Legal ja Shirley ( 126 ) hiljattain antamassaan tuomiossa viitannut jopa järjestelmällisesti soveltamisohjeeseen tulkitessaan ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2003/4 ( 127 ) Århusin yleissopimuksen valossa. Ohjeessa kuvaillaan ja suositellaan muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeuden edellytysten laajaa tulkintaa Århusin yleissopimuksen sanamuodon ja hengen mukaisesti. Soveltamisohjeessa näet todetaan niiden toimien osalta, joiden laillisuus on mahdollista tutkia, että yleisöön kuuluvilla on oikeus riitauttaa kansallisen ympäristölainsäädännön rikkomiset myös ”riippumatta siitä, että toimet liittyvät kansalaisille tiedottamiseen ja yleissopimuksessa taattuun osallistumisoikeuteen”. ( 128 ) Ohjeesta ilmenee myös, että Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleessa tarkoitettu valvonta ( 129 ) perustuu ”citizen enforcement” -ajatukseen (lainsäädännön soveltaminen kansalaisten toimesta) sen välittömässä ja välillisessä merkityksessä. ( 130 )

D Ympäristölainsäädännön rikkomisten valvonnan laajuus Århusin asetuksessa

116. Unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkinnassa on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto ja tavoitteet myös sen asiayhteys sekä unionin oikeus kokonaisuudessaan. ( 131 )

117. Jotta voidaan ensinnäkin arvioida Århusin yleissopimuksesta johtuvien erityisten velvoitteiden täytääntönpanoa unionin oikeudessa, on syytä pitää mielessä, että yleissopimuksen, joka on sekasopimus, vaikutukset on täsmennetty päätöksen 2005/370/EY liitteenä olevassa Euroopan yhteisön ilmoituksessa. Ilmoituksesta käy selvästi ilmi, että yleissopimuksen allekirjoitushetkellä voimassa olleet oikeudelliset välineet eivät riittäneet varmistamaan Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleesta johtuvien velvoitteiden täytäntöönpanoa kokonaisuudessaan, koska ne koskivat menettelyjä, joiden mukaisesti riitautettiin sellaisten yksityisten tai viranomaisten toimet tai laiminlyönnit, jotka ovat muita kuin yleissopimuksen 2 artiklan 2 kappaleen toisessa kohdassa tarkoitettuja järjestöjä. Jäsenvaltiot olivat siten vastuussa kyseisten velvoitteiden toimeenpanosta, kunnes yhteisö antaa näiden velvoitteiden toimeenpanon takaavia säännöksiä.

118. Kuten olen jo edellä muistuttanut, Århusin asetuksen antamista edeltävistä lainsäädäntötöistä käy ilmi, että asetuksen tarkoituksena oli saattaa yhteisön oikeus yhdenmukaiseksi yleissopimuksen määräysten kanssa. ( 132 ) Yleissopimuksen täytäntöönpano tosin edellytti unionissa muita johdetun oikeuden toimia. ( 133 ) Århusin asetuksella – 9–13 artiklalla – pyritään etupäässä kuitenkin täydentämään aiemman yhteisön järjestelmän mukaista oikeutta saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa koskevia erityisiä näkökohtia, samalla kun asetuksella pyritään edelleen ympäristönsuojelupolitiikan tavoitteiden toteutumiseen. ( 134 ) Tämä on sitäkin tärkeämpää, kun tiedetään, ettei muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta koskeva direktiiviehdotus ole vieläkään tullut osaksi unionin oikeutta. ( 135 )

119. Århusin asetuksen laillisuusvalvonta samannimisen yleissopimuksen valossa on näin ollen sitäkin tärkeämpää unionin oikeuden nykytilassa, kun unionin velvollisuutena on täyttää kaikki sitoumuksensa panemalla täytäntöön Århusin yleissopimuksen velvoitteet.

120. Tässä yhteydessä ehdotan komission argumentaation, jonka mukaan unionin oikeuteen sisältyvää tosiasiallista oikeussuojajärjestelmää on tarkasteltava kokonaisvaltaisesti, hylkäämistä. On selvää, että yksityisten oikeussuoja unionin lainkäyttöjärjestelmässä on varmistettu paitsi erilaisilla suorilla oikeussuojakeinoilla myös ennakkoratkaisujärjestelmän avulla. Ennakkoratkaisujärjestelmällä ei kuitenkaan voida korjata ja täyttää puutteita, jotka johtuvat unionin lainsäätäjän rajoittavasta lähestymistavasta sellaisen yleissopimuksen määräyksen täytäntöönpanossa, jonka sopimuspuoli unioni on.

121. Toisin kuin komissio olen sitä mieltä, että oikeussuojakeinojen luominen etupäässä kansallisella tasolla ”ympäristölainsäädännön kanssa ristiriidassa olevia” toimenpiteitä vastaan siirtäisi unionille kuuluvan vastuun uudelleen jäsenvaltioille. Unioni ei kuitenkaan voi vaatia jäsenvaltioita varmistamaan tiettyä valvonnan tasoa johdetun oikeuden puutteiden korjaamiseksi. Antamalla Århusin asetuksen unioni on itse asiassa täysin vastuussa Århusin yleissopimuksen mukaisten velvoitteidensa toimeenpanosta.

122. Myönnän sitä vastoin kernaasti, että Århusin yleissopimuksesta johtuvien velvoitteiden täytäntöönpanon vaatimustenmukaisuuden arvioinnin olisi oltava toisenlainen, jos täytäntöönpano olisi tapahtunut direktiiveillä ja varmistettu kahdessa vaiheessa eli antamalla direktiivit ja saattamalla ne osaksi jäsenvaltioiden oikeutta. ( 136 )

123. Oikeuden saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa ulottuvuudesta Århusin asetuksessa on seuraavaksi aiheellista todeta, että mainitun asetuksen 10 artiklan 1 kohdassa tämä tavoite ilmaistaan myöntämällä määritellyille yksiköille eli yleisöä edustaville ryhmille mahdollisuus esittää sisäistä uudelleentarkastelua koskeva pyyntö ympäristölainsäädäntöä rikkovasta toimesta. Asetuksen valmistelutöistä ilmenee selvästi, että uudelleentarkastelu on otettu käyttöön, jotta ei rajoitettaisi perussopimuksen mukaista oikeutta saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa nostamalla kanne unionin tuomioistuimessa näitä henkilöitä suoraan ja erikseen koskevista päätöksistä. ( 137 )

124. Henkilöllisen soveltamisalan kannalta Århusin asetuksen 10 artiklalla on helpotettu valtioista riippumattomien järjestöjen oikeutta saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa uudelleentarkastelumenettelyn luomisen myötä, koska näiden järjestöjen ei tarvitse vedota riittävään intressiin tai esittää väitettä oikeuden loukkauksesta voidakseen käyttää kyseistä oikeutta SEUT 263 artiklan mukaisesti. Asetuksessa siis tunnustetaan näille henkilöryhmille adressaatin asema. ( 138 )

125. Niin sanotun ”uudelleentarkastelumenettelyn”välityksellä mahdollisesti tehtävien riitauttamisten aineellinen soveltamisala puolestaan määritellään Århusin asetuksen 10 artiklan valossa, kun sitä tulkitaan asetuksen 2 artiklan 1 kohdan g alakohdan perusteella, niin, että se koskee yhteisön toimielimen tai elimen ympäristölainsäädännön nojalla toteuttamia yksittäistapausta koskevia toimia, joilla on oikeudellisesti sitovia ja ulkoisia vaikutuksia. Lisäksi toimepide, joka voidaan riitauttaa tällaisessa ”uudelleentarkastelussa”, määritellään sulkemalla pois Århusin asetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti unionin toimielimen tai elimen hallinnolliset toimet ”silloin, kun se toimii hallinnollisena uudelleentarkasteluelimenä”.

126. Huomautan tästä, että asetusehdotuksen alkuperäisessä versiossa toimen käsite määriteltiin niin, että se koskee ”mitä tahansa yhteisön toimielimen tai muun elimen ympäristölainsäädännön nojalla toteuttamaa hallinnollista toimenpidettä, jolla on oikeudellisesti sitova ja ulkoinen vaikutus”. ( 139 )”Yksittäistapausta koskevien hallintotoimien” käsite on esiintynyt vasta neuvoston hyväksymässä yhteisessä kannassa, ( 140 ) ja parlamentti hyväksyi sen toisessa käsittelyssä ( 141 ) antamatta yhtään perustelua.

127. Koska hallintotoimen käsitettä ei ole lainkaan määritelty unionin oikeuden muissa lähteissä, Århusin asetuksessa on kyse ad hoc ‑määritelmästä, jonka ulottuvuutta on vaikea rajata. ( 142 ) Lainsäätäjä on kuitenkin halunnut nähdäkseni kaventaa uudelleentarkastelumenettelyn ulottuvuutta.

128. Toimi on tosin määritelty Århusin asetuksen 2 artiklan g alakohdassa ”ympäristölainsäädännön nojalla”toteutetuksi toimenpiteeksi. Viimeksi mainittua edellytystä tarkastellaan siis pitkälti SEUT 191 artiklasta johtuvien velvoitteiden mukaisesti. ( 143 ) Lisäksi on niin, että sitä, sovelletaanko päätöstä yleisesti ( 144 ) vai koskeeko se yksittäistapausta, arvioidaan oikeuskäytännön mukaan päätöksen sisällön perusteella sen selvittämiseksi, voivatko siihen sisältyvät määräykset vaikuttaa asianomaisten asemaan erikseen ja suoraan. ( 145 ) Århusin asetuksen yhteydessä tämä erottelu riippuu oleellisesti Århusin yleissopimuksen mukaisen ”lainsäädännön” käsitteen tulkinnasta, sellaisena kuin se on sisällytetty Århusin asetukseen, jonka tulkinnasta olen antanut samanaikaisesti ratkaisuehdotuksen yhdistetyissä asioissa C-404/12 P ja C-405/12 P. ( 146 )

129. On kuitenkin selvää, että uudelleentarkastelumenettelyä ( 147 ) sovelletaan ainoastaan yksittäistapauksia koskeviin päätöksiin, joilla on sellaisia oikeusvaikutuksia, jotka saattavat vaikuttaa päätöksen kohteena olevien intresseihin. Tarkemmin sanoen komissio vahvisti istunnossa, että Århusin asetuksen 10 artiklan mukaisten, ympäristölainsäädännön rikkomisten riitauttamisten laajuus on hyvin rajoitettu, ja esitti – ei vaikeuksitta – vain yhden esimerkin konkreettisesta tilanteesta, jossa sovelletaan uudelleentarkastelumenettelyä, nimittäin muuntogeenisten organismien myyntilupien myöntämisen. On todettava, että muuntogeenisten organismien ala sekä kemiallisten tuotteiden markkinoille saattaminen REACH-asetuksen ( 148 ) mukaisesti ovat nähtävästi aloja, joihin uudelleentarkastelumenettelyä ( 149 ) pääosin sovelletaan. Komission käytäntö vahvistaa siten Århusin asetuksen suppean tulkinnan. ( 150 )

130. Lopuksi on aiheellista huomata, että Århusin asetuksen mukaan sen 12 artiklan mukaisesti unionin tuomioistuimessa nostettavat kanteet eivät koske riidanalaista hallintotoimea vaan sen toimielimen tai elimen antamaa vastausta, jonka käsiteltäväksi sisäistä uudelleentarkastelua koskeva pyyntö on saatettu. Valtiosta riippumaton järjestö voi toisin sanoen pyytää sisällöllistä tarkastelua yksinomaan lainsvastaisuusväitteen kautta käsiteltävien asioiden taustalla olevan lainvastaisuusväitteen tapaan.

131. On todettava, että Århusin asetuksen 10 artiklalla ei panna kokonaisuudessaan täytäntöön Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleesta johtuvia velvollisuuksia. ( 151 )

132. Århusin yleissopimuksen allekirjoittajille myönnetyn harkintavallan laajuus ei kumoa tätä toteamusta edellä esitetyistä, Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleen tulkintaa koskevista syistä. Unionin tuomioistuin on vahvistanut tällaisen harkintavallan Århusin yleissopimuksen 9 artiklan (ja esimerkiksi direktiivin 96/61/ETY ( 152 ) 15 a artiklan) ( 153 ) täytäntöönpanossa mutta ajanut yleissopimuksen tehokkaan oikeusvaikutuksen ja tavoitteiden hyvin suojelevaista lähestymistapaa jäsenvaltioille kuuluvien täytäntöönpanovelvoitteiden osalta. ( 154 ) Näin ollen minusta ei voida omaksua unionin osalta erilaista lähestymistapaa. ( 155 )

133. Kaiken edellä esitetyn perusteella katson, että unionin yleinen tuomioistuin on päätynyt valituksenalaisessa tuomiossa perustellusti päätelmään, jonka mukaan Århusin asetuksen 10 artiklasta, luettuna yhdessä mainitun asetuksen 2 artiklan 1 kohdan g alakohdan kanssa, esitetty lainvastaisuusväite on hyväksyttävä. Jos unionin tuomioistuin päättää tutkia tätä problematiikkaa, ehdotan täten komission toisen valitusperusteen hylkäämistä.

E Täydentäviä huomautuksia

134. Jos yksityisten oikeuksien lähteenä ymmärrettävällä kansainvälisellä sopimuksella ei ole välitöntä oikeusvaikutusta, voi olla hyödyllistä mainita yhdenmukaisen tulkinnan periaate välineenä, jolla tällaiselle sopimukselle voidaan antaa oikeusvaikutus.

135. Johdetun oikeuden tulkitseminen yhdenmukaisesti yhteisöä sitovien kansainvälisten sopimusten kanssa näet velvoittaa myös unionin tuomioistuimia. ( 156 ) Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin oikeuden sääntöjä on tulkittava niin pitkälti kuin mahdollista niiden kansainvälisten sopimusten sanamuodon ja tarkoituksen nojalla, joiden sopimuspuoli unioni on. ( 157 ) Tällaisella ”mukautuvalla tulkinnalla” ( 158 ) on kansainvälisessä oikeudessa rajoitteensa, jonka nojalla mainittua periaatetta ”sovelletaan ainoastaan tilanteessa, jossa kysymyksessä oleva kansainvälinen sopimus on ensisijainen asianomaiseen yhteisön oikeuden säädökseen nähden”. ( 159 ) Tällainen tulkinta olisi siten lähtökohtaisesti hyväksyttävissä käsiteltävässä asiassa.

136. Yhdenmukaisen tulkinnan metodia voidaan kuitenkin käyttää ainoastaan silloin, kun riidanalainen säännös ei ole tarpeeksi selkeä tai kun sitä voidaan tulkita usein eri tavoin säännöksen tai perussäädöksen, jonka osa se on, asiayhteyden, luonteen tai rakenteen valossa. Tämä ei kuitenkaan päde edellä esitettyjen toteamusten perusteella Århusin asetuksen 10 artiklaan, josta käy selvästi ilmi tarkoitus jättää sen soveltamisalan ulkopuolelle yleisesti sovellettavat toimet.

137. Lisäksi kansallisen oikeuden tulkintaan sovellettavien sääntöjen tapaan yhdenmukaista tulkintaa rajoittavat yleiset oikeusperiaatteet sekä contra legem -tulkinnan poissulkeminen. ( 160 ) Yhdenmukainen tulkinta on kuitenkin nähdäkseni suljettava pois käsiteltävässä asiassa, koska Århusin asetuksen soveltamisalalla rajoitetaan mielestäni oikeutta saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa uudelleentarkastelumenettelyn piiriin kuuluvan toimen Århusin yleissopimuksen soveltamisalaan nähden hyvin suppealla määrittelyllä.

VII Vastavalitus

138. Ympäristönsuojelujärjestöt tekivät asioissa C-401/12 P–403/12 P vastavalituksen, jota ne kutsuvat ”ehdolliseksi”siinä mielessä, että se on niiden mukaan tehty yksinomaan ”siltä varalta, ettei unionin tuomioistuin hyväksy vastineessa esitettyjä perusteita”. Mainitut järjestöt esittävät tässä yhteydessä yhden valitusperusteen, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti jättänyt tunnustamatta välittömän oikeusvaikutuksen Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleeseen sisältyvälle ”toimien” käsitteelle.

139. Neuvosto, komissio ja Euroopan parlamentti katsovat yksimielisesti, että tällaisen ”ehdollisen” ( 161 ) vastavalituksen tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat. Pääasian osalta ne esittävät ympäristönsuojelujärjestöjen argumenttien hylkäämistä perusteettomina. Ne huomauttavat lisäksi, etteivät järjestöt pyri valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman kumoamiseen vaan itse asiassa vaativat uutta tuomiota, jolla valituksenalainen tuomio vahvistettaisiin muilla perusteilla.

140. Huomautan heti alkuun, että vaatimuksissaan ympäristönsuojelujärjestöt vaativat ”kumoamaan valituksenalaisen tuomion sekä kumoamaan myös tutkimatta jättämistä koskevan komission päätöksen”. Vaatiessaan unionin tuomioistuinta toteamaan, että toimen käsitteellä on välitön oikeusvaikutus, mikä mahdollistaisi Århusin asetuksen pätevyyden tutkimisen, ympäristönsuojelujärjestöt eivät pyri valituksenalaisen tuomion ”täydentämiseen”. Välittömän oikeusvaikutuksen toteamisen puuttumista koskeva väite, jos se hyväksyttäisiin, näet kumoaisi kokonaan unionin yleisen tuomioistuimen päättelyn, kun se nojautui laillisuustutkinnassa asioihin Fediol vastaan komissio ja Nakajima vastaan neuvosto perustuvaan oikeuskäytäntöön. Mainitut järjestöt kyseenalaistavat siten asiassa Lesoochranárske zoskupenie annetun tuomion esittämättä kuitenkaan oikeudellisia argumentteja, jotka tukisivat erityisesti tätä vaatimusta. Asiakirjoista ei näet käy mitenkään ilmi, millä perusteella välitöntä oikeusvaikutusta koskeva toteamus voitaisiin tehdä Århusin asetuksen laillisuuden tutkimiseksi.

141. Tutkimatta on jätettävä valitus, johon ei sisälly perusteluja, joiden tarkoituksena on erityisesti osoittaa unionin yleisen tuomioistuimen tuomioon mahdollisesti sisältyvä oikeudellinen virhe. ( 162 ) Tämä pätee käsiteltävään vastavalitukseen, jolla asianosaiset moittivat unionin yleistä tuomioistuinta pääsääntöisesti siitä, että se jätti lausumatta yhdestä näkökohdasta, osoittamatta kuitenkaan yhtään tästä johtuvaa oikeudellista virhettä. Vaikka näet tällaisessa valituksessa on kyse vastavalituksesta, se ei kuitenkaan voi olla sellaisen oikeudellisen arvioinnin kohteena, jonka avulla unionin tuomioistuin voi suorittaa sille kulloisellakin alalla kuuluvan tehtävän ja harjoittaa siten laillisuusvalvontaansa. ( 163 )

142. Näin ollen ehdotan, että vastavalitus jätetään tutkimatta.

VIII Ratkaisuehdotus

143. Ehdotan, että unionin tuomioistuin — kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 14.6.2012 asiassa T-396/09, Vereniging Milieudefensie ja Stichting Stop Luchtverantreiniging, antaman tuomion siltä osin kuin sillä on hyväksytty ensimmäisessä oikeusasteessa esitetty toinen kanneperuste sekä suoritettu laillisuusvalvonta edellä mainittuihin asioihin Fediol ja Nakajima perustuvan oikeuskäytännön perusteella — palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen — hylkää yhdistetyissä asioissa C-401/12 P, C-402/12 P ja C-403/12 P tehdyn vastavalituksen — päättää oikeudenkäyntikuluista myöhemmin.

( 1 ) Alkuperäinen kieli: ranska.

( 2 ) EYVL L 124, s. 1.

( 3 ) Käsiteltävät valitukset liittyvät läheisesti toiseen valitusten sarjaan yhdistetyissä asioissa C-404/12 P ja C-405/12 P, joissa annan niin ikään ratkaisuehdotuksen tänään.

( 4 ) Kuten julkisasiamies Maduro on esittänyt yhdistetyissä asioissa C-120/06 P ja C-121/06, FIAMM ym. vastaan neuvosto, 9.9.2008 annettuun tuomioon (Kok., s. I-6513) johtaneessa ratkaisuehdotuksessaan, terminologian kannalta on syytä mainita välitön oikeusvaikutus pantaessa unionin oikeutta täytäntöön jäsenvaltioissa sekä ”mahdollisuutta vedota suoraan”kansainvälisiin sopimusmääräyksiin. Ks. myös J. Dutheil de la Rochère, ”L’effet direct des accords internationaux” teoksessa Court of Justice and the Construction of Europe, 2013.

( 5 ) Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL L 264, s. 13). Asetuksen 1 artiklan mukaan asetuksen tavoitteena on edistää Århusin yleissopimuksen mukaisten velvoitteiden täytäntöönpanoa antamalla säännökset yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin erityisesti mahdollistamalla oikeuden saatavuus ympäristöasioissa yhteisön tasolla asetuksessa säädettyjen edellytysten mukaisesti.

( 6 ) Asiassa ei ole kiistetty sitä, että järjestöt, jotka ovat valitusasian vastapuolia, täyttävät nämä edellytykset.

( 7 ) Asia 70/87, Fediol v. komissio, tuomio 22.6.1989 (Kok., s. 1781, Kok. Ep. X, s. 79) ja asia C-69/89, Nakajima v. neuvosto, tuomio 7.5.1991 (Kok., s. I-2069, Kok. Ep. XI, s. I-161).

( 8 ) Ks. asia 17/81, Pabst & Richarz, tuomio 29.4.1982 (Kok., s. 1331, 27 kohta); asia 12/86, Demirel, tuomio 30.9.1987 (Kok., s. 3719, 14 kohta, Kok. Ep. IX, s. 177) sekä julkisasiamies Darmonin tässä samassa asiassa antama ratkaisuehdotus (ratkaisuehdotuksen 18 kohta). Ks. myös asia C-162/96, Racke, tuomio 16.6.1998 (Kok., s. I-3655, 31 kohta); asia C-344/04, IATA ja ELFAA, tuomio 10.1.2006 (Kok., s. I-403, 39 kohta); asia C-366/10, Air Transport Association of America ym., tuomio 21.12.2011 (54 kohta) ja asia C-363/12, Z, tuomio 18.3.2014 (84–86 kohta).

( 9 ) Ks. asia C-240/09, Lesoochranárske zoskupenie, tuomio 8.3.2011 (Kok., s. I-1255), jossa unionin tuomioistuin katsoi, ettei Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleella ole välitöntä oikeusvaikutusta.

( 10 ) Asiassa C-308/06, Intertanko ym., tuomio 3.6.2008 (Kok., s. I-4057, 42–45 kohta) todetaan seuraavaa: ”EY 300 artiklan 7 kohdasta ilmenee, että yhteisön tekemät sopimukset sitovat yhteisön toimielimiä, joten nämä sopimukset ovat ensisijaisia yhteisön johdetun oikeuden säädöksiin nähden. – – Tästä seuraa, että se, että yhteisön johdetun oikeuden säädös on ristiriidassa kansainvälisen oikeuden tällaisten sääntöjen kanssa, voi vaikuttaa tämän säädöksen pätevyyteen. – – yhteisöjen tuomioistuin selvittää näin ollen EY 234 artiklan mukaisesti asianomaisen yhteisön säädöksen pätevyyden kaikkien kansainvälisen oikeuden sääntöjen valossa edellyttäen, että kahta edellytystä noudatetaan. – – Ensinnäkin näiden sääntöjen on oltava yhteisöä sitovia. – – Toiseksi yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia – – pätevyyden – – yksinomaan silloin, kun tämä ei ole tämän sopimuksen luonteen eikä sen yleisen rakenteen vastaista ja kun lisäksi sen määräykset ovat sisältönsä puolesta ehdottomia ja riittävän täsmällisiä.”

( 11 ) Asia C-377/98, Alankomaat v. parlamentti ja neuvosto, tuomio 9.10.2001 (ns. Biotech-tuomio) (Kok., s. I-7079, 52–54 kohta): ”On selvää, että yhteisön toimenpiteen lainmukaisuus ei periaatteessa riipu siitä, onko kyseinen toimenpide sopusoinnussa sellaisen kansainvälisen sopimuksen kanssa, jossa yhteisö ei ole sopimuspuolena – –. Yhteisön toimenpiteen lainmukaisuutta ei myöskään voida arvioida sellaisten kansainväliseen oikeuteen kuuluvien instrumenttien – kuten WTO-sopimuksen, TRIPS-sopimuksen ja kaupanestesopimuksen – perusteella – – Tämä päätelmä ei kuitenkaan sovellu Rio de Janeirossa 5.6.1992 allekirjoitettuun biodiversiteettisopimukseen, joka ei – toisin kuin WTO-sopimus – perustu tiukasti vastavuoroisuuden ja keskinäisten etujen periaatteeseen. Vaikka katsottaisiin, kuten neuvosto on esittänyt, että biodiversiteettisopimus sisältää määräyksiä, joilla ei ole välitöntä oikeusvaikutusta eli jotka eivät luo oikeuksia, joihin yksityiset voivat suoraan vedota tuomioistuimissa, tämä seikka ei estä tuomioistuimia tutkimasta, onko niitä velvollisuuksia noudatettu, joita yhteisöllä on tämän sopimuksen sopimuspuolena.”

( 12 ) Komission päätös K(2009) 2560 lopullinen, 7.4.2009 (EUVL L 152, s. 1).

( 13 ) 21.5.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL L 152, s. 1).

( 14 ) Tšekin tasavallan hallituksen väliintuloa komission tueksi koskeva hakemus on jätetty säädetyn määräajan jälkeen. Väliintulo on hyväksytty ainoastaan suullisen käsittelyn osalta.

( 15 ) Edellä alaviitteessä 9 mainittu asia.

( 16 ) Edellä alaviitteessä 7 mainittu asia.

( 17 ) Ks. vastaavasti asia T-19/01, Chiquita Brands ym., tuomio 3.2.2005 (Kok., s. II-315, 117 kohta).

( 18 ) Polkumyynnin vastainen säännöstö lukuun ottamatta asiassa C-352/96, Italia v. neuvosto (riisiala), 12.11.1998 annetussa tuomiossa (Kok., s. I-6937) tarkoitettua GATT-sopimuksen sääntöjä koskevaa alaa.

( 19 ) Asia C-280/93, Saksa v. neuvosto, tuomio 5.10.1994 (Kok., s. I-4973, 111 kohta); asia C-149/96, Portugali v. neuvosto, tuomio 23.11.1999 (Kok., s. I-8395, 51 kohta) ja asia C-377/02, Van Parys, tuomio 1.3.2005 (Kok., s. I-1465, 39–42 kohta).

( 20 ) Edellä alaviitteessä 17 mainittu asia Chiquita Brands ym., tuomion 125–169 kohta.

( 21 ) Pescatore, P., ”L’application judiciaire des traités internationaux dans la Communauté européenne et dans ses États membres” teoksessa Études de droit des Communautés européennes, Mélanges Teitgen, 1984, s. 356.

( 22 ) Asia 181/73, Haegeman, tuomio 30.4.1974 (Kok., s. 449, Kok. Ep. II, s. 283) koskee Kreikan kanssa tehtyä assosiaatiosopimusta.

( 23 ) Oikeuskirjallisuudessa ei olla yksimielisiä tästä näkemyksestä. Vaikka näet osa kirjoittajista kannattaa monistista näkemystä (Pescatore, P., ”Die Rechtsprechung des Europaischen Gerichtshofs zur innergemeischaftlichen Wirkung Volkerrechtlicher Abkommen” (1986) sekä edellä alaviitteessä 21 mainittu julkaisu ”L’application judiciaire des traités internationaux”, s. 395), toiset kannattavat dualistista näkemystä (Hartley, International Agreements and the Community Legal System, 8 ELR (1983) 383 ja 390). Asiasta on myös monivivahteisempi näkemys, jonka mukaan jonkin käsityksen suosimisesta muiden sijasta ei juuri ole hyötyä (Everling, ”The Law of the External Economis Relations of the EC” teoksessa Hilf, Jacobs, Petersmann, The European Community and the GATT (Kluwer 1986), s. 85 ja 95).

( 24 ) Ks. de Burca, ”The ECJ and international legal order” teoksessa The Worlds of European Constitutionalism, s. 105.

( 25 ) Asia C-104/81, tuomio 26.10.1982 (Kok., s. 3641).

( 26 ) Em. asia Kupferberg (tuomion 17 kohta). Ks. myös edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Demirel.

( 27 ) Ks. Rosas, A., lainaukset Mardsen, S.: ”As far as treaties are concerned, the EU approach is basically monist one: the treaties concluded by the Council become ipso facto par of EU law, without any need for further measures of transposition or incorporation. The decision by the Council to conclude the agreement thus makes it directly applicable”. ”Invoking direct application and effect of international treaties by the European Court of Justice”, International and Comparative Law Quarterly, osa 60, Issue 30, s. 737–757.

( 28 ) Ratkaisuehdotus asiassa 270/80, Polydor, s. 353.

( 29 ) Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Demirel; asia C-321/97, Andersson ja Wåkerås-Andersson, tuomio 15.6.1999 (Kok., s. I-355); yhdistetyt asiat C-304/04 ja C-305/04, Jacob Meijer ja Eagle International Freight, tuomio 7.7.2005 (Kok., s. I-6251). Ks. myös asia 30/88, Kreikka v. komissio, tuomio 14.11.1989 (Kok., s. 3711, 13 kohta). Ks. sekasopimusten yhteisöllistämisestä asia C-61/94, komissio v, Saksa, tuomio 10.9.1996 (Kok., s. I-3989) ja asia C-239/03, komissio v. Ranska, tuomio 7.10.2004 (Kok., s. I-9325). Ks. lisäksi asia T-115/94, Opel Austria v. neuvosto, tuomio 22.1.1997 (Kok., s. II-39).

( 30 ) Yhdistetyt asiat 21/72-24/72, International Fruit Company ym., tuomio 12.12.1972 (Kok., s. 1219, Kok. Ep. II, s. 49) ja julkisasiamies Mayrasin vastaavasti asiassa antama ratkaisuehdotus. Ks. myös edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Air Transport Association of America ym., tuomion 50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen. Ks. lisäksi yhdistetyt asiat C-335/11 ja C-337/11, HK Danemark, tuomio 11.4.2013 (28 kohta).

( 31 ) Ks. vastaavasti yhdistetyt asiat C-402/05 P ja C-415/05 P, Kadi ja Al Barakaat International Foundation v. neuvosto ja komissio, tuomio 3.9.2008 (Kok., s. I-6351, 308 kohta).

( 32 ) Edellä alaviitteessä 30 mainitut yhdistetyt asiat International Fruit Company ym., tuomion 6 ja 7 kohta.

( 33 ) Tämä tulkintasääntö esitettiin ensimmäisen kerran asiassa 92/71, Interfood, tuomio 26.4.1972 (Kok., s. 231), ja se vahvistettiin asiassa C-61/94, komissio v. Saksa, tuomio 10.9.1996 (Kok., s. I-3989, 52 kohta). Ks. viimeksi edellä alaviitteessä 30 mainittu asia HK Danmark.

( 34 ) Ks. em. julkaisu de Burca, s. 106. On myös korostettu, että unionin, joka itsekin perustuu kansainvälisiin sopimuksiin, on vain pitänyt suhtautua avoimesti kansainväliseen oikeuteen ns. völkerrechtsfreundliche Integration -periaatteen nojalla. Ks. esim. Timmermans, ”The EU and Public International Law”, European Foreign Affairs Review, 1999 , s. 181–194.

( 35 ) Ks. myös edellä alaviitteessä 30 mainittu asia International Fruit Company ym. sekä edellä alaviitteessä 19 mainittu asia Portugali v. neuvosto. Tällainen vaikutus on sitä vastoin usein tunnustettu sellaisten assosiaatiosopimusten määräyksille, joissa unionilla on vahva asema: ks. Klabbers, J., ”International Law in Community Law, The Law and Politics of Direct Effect”, Yearbook of European Law (2001) 21 (1): 263-298. Klabbers viittaa myös Euroopan neuvostossa tehtyjen sopimusten osalta ns. irtautumislausekkeen (disconnection clause) soveltamiseen. Sen nojalla sopimusvaltioiden on asetettava suhteissaan unionin kanssa etusijalle unionin oikeus, samalla kuin ne ovat velvollisia noudattamaan kansainvälistä sopimusta. Ks. Economides, C., ”La clause de déconnexion en faveur du droit communautaire, une pratique critiquable”, Revue Générale de Droit International Public (2006) 273–302.)

( 36 ) Waelbroeck, M., ”Enforceability of the EEC-EFTA Free Trade Agreements: A Reply”, European Law Review, 1978, s. 27–28.

( 37 ) Ks. myös julkisasiamies Ruiz-Jarabo Colomerin asiassa C-431/05, Merck Genericos, antama ratkaisuehdotus dualismia koskevassa kysymyksessä, ratkaisuehdotuksen 76–79 kohta.

( 38 ) Edellä alaviitteessä 30 mainittu asia International Fruit Company ym.

( 39 ) Ks. näiden sopimusten välittömän oikeusvaikutuksen puuttumisesta Kokott, J., ”International law – a neglected ‘integral’ part” teoksessa De Rome à Lisbonne: les juridictions de l’Union européenne à la croisée des chemins, Bruylant 2013.

( 40 ) Em. asia International Fruit Company ym., tuomion 21 kohta. Lisäksi juuri tässä tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin hyväksyi sen, että yhteisö korvasi suurelta osin jäsenvaltiot GATT-sopimuksen nojalla näille kuuluvien oikeuksien ja velvollisuuksien osalta.

( 41 ) Ks. WTO-paneelin kanta: Sections US-301-310 of the Trade Act of 1974 WT/DS 152/R, 1999, 7.72 §.

( 42 ) Ks. tästä Slotboom, M., ”A comparison of WTO and EC law”, Cameron May 2006, s. 65.

( 43 ) Edellä alaviitteessä 30 mainittu asia International Fruit Company ym., s. 1219.

( 44 ) Edellä alaviitteessä 19 mainittu asia Portugali v. neuvosto, tuomion 41 kohta.

( 45 ) Ibidem, tuomion 44–45 kohta.

( 46 ) Asia C-93/02 P, Biret International v. neuvosto, tuomio 30.9.2003 (Kok., s. I-10497) ja edellä alaviitteessä 4 mainittu asia FIAMM ym. v. neuvosto ja komissio. Ks. WTO:n oikeuteen vedottavuudesta julkisasiamies Maduron em. asiassa FIAMM ym. v. neuvosto ja komissio antama ratkaisuehdotus.

( 47 ) Edellä alaviitteessä 19 mainittu asia Saksa v. neuvosto, tuomion 109 kohta, vahvistettuna edellä alaviitteessä 19 mainitulla asialla Portugali v. neuvosto. (Yhteisöjen tuomioistuin on todennut seuraavaa: ”GATT-yleissopimuksen erityispiirteiden vuoksi, joiden perusteella yhteisöjen tuomioistuin on aiemmin todennut, etteivät yhteisön oikeussubjektit voi vedota kyseiseen sopimukseen tuomioistuimessa yhteisön toimenpiteen lainmukaisuuden riitauttamiseksi, yhteisöjen tuomioistuin ei voi myöskään ottaa GATT-sopimuksen määräyksiä huomioon asetuksen lainmukaisuuden arvioimiseksi sellaisen kanteen yhteydessä, jonka jäsenvaltio on nostanut perustamissopimuksen 173 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla.”)

( 48 ) Ks. asia C-61/94, komissio v. Saksa, tuomio 10.9.1996 (Kok., s. I-3989).

( 49 ) Ks. vastaavasti julkisasiamies Kokottin edellä alaviitteessä 10 mainitussa asiassa Intertanko ym. annettuun tuomioon johtaneen ratkaisuehdotuksen 73 ja 74 kohta. Julkisasiamies viittaa seuraaviin tuomioihin: edellä alaviitteessä 7 mainittu asia Fediol v. komissio (tuomion 19 kohta ja sitä seuraavat kohdat); edellä alaviitteessä 7 mainittu asia Nakajima v. neuvosto (tuomion 31 kohta); edellä alaviitteessä 19 mainittu asia Portugali v. neuvosto (tuomion 49 kohta); edellä alaviitteessä 46 mainittu asia Biret International v. neuvosto (tuomion 53 kohta) sekä edellä alaviitteessä 19 mainittu asia Van Parys (tuomion 40 kohta).

( 50 ) Asia C-53/96, Hermès, tuomio 16.6.1998 (Kok., s. I-3603, 35 kohta) ja yhdistetyt asiat C-300/98 ja C-392/98, Dior ym., tuomio 14.12.2000 (Kok., s. I-11307).

( 51 ) Bourgeois, J., The European Court of Justice and the WTO, in Towards a Common Law of International Trade (Weiler, ed., OUP, 2000) , s. 103.

( 52 ) Eeckhout, P., External Relations of the European Union, OUP 2004, s. 316.

( 53 ) Edellä alaviitteessä 19 mainittu asia Portugali v. neuvosto, tuomion 49 kohta; ks. myös edellä alaviitteessä 18 mainittu asia Italia v. neuvosto, tuomion 19 kohta, sekä edellä alaviitteessä 19 mainittu asia Saksa v. neuvosto, tuomion 111 kohta.

( 54 ) EYVL L 252, s. 1.

( 55 ) On tärkeää täsmentää, että asiassa Fediol v. komissio annetun tuomion yhteydessä ei vedottu itse sopimukseen vaan unionin oikeuden ja kansainvälisen oikeuden välisenä välittäjänä toimivaan yhteisön toimeen.

( 56 ) Edellä alaviitteessä 19 mainittu asia, tuomion 39 ja 40 kohta.

( 57 ) Valituksenalaisen tuomion 54 kohdassa viitataan yleisesti asiassa Fediol v. komissio annettuun tuomioon, ja saman tuomion 58 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin mainitsee vain yhden, Århusin asetuksen johdanto-osan 18 perustelukappaleeseen sisältyvän nimenomaisen viittauksen Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleeseen.

( 58 ) Ks. edellä alaviitteessä 19 mainittu asia Portugali vastaan neuvosto.

( 59 ) Ks. edellä alaviitteessä 10 mainittu asia Intertanko ym., tuomion 48 kohta.

( 60 ) Ks. edellä alaviitteessä 11 mainittu ns. Biotech-tuomio, 53 kohta.

( 61 ) Em. ns. Biotech-tuomio, 53 kohta.

( 62 ) Ks. edellä alaviitteessä 17 mainittu asia Chiquita Brands ym., tuomion 177 kohta.

( 63 ) Ks. edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Air Transport Association of America ym., tuomion 51 kohta.

( 64 ) Edellä alaviitteessä 30 mainittu asia International Fruit Company ym., s. 1219, ja edellä alaviitteessä 10 mainittu asia Intertanko ym., tuomion 44 kohta.

( 65 ) Edellä alaviitteessä 4 mainittu asia FIAMM ym. v. neuvosto ja komissio, tuomion 110 kohta.

( 66 ) Edellä alaviitteessä 8 mainitussa asiassa Demirel yhteisöjen tuomioistuin viittaa ”sopimuksen tavoitteisiin ja luonteeseen” (tuomion 14 kohta).

( 67 ) Ks. mm. edellä alaviitteessä 25 mainittu asia Kupferberg, tuomion 22 kohta; edellä alaviitteessä 8 mainittu asia IATA ja ELFAA, tuomion 39 kohta ja edellä alaviitteessä 10 mainittu asia Intertanko ym., tuomion 45 kohta.

( 68 ) Ks. edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Demirel, tuomion 14 kohta, ja julkisasiamies Darmonin antaman ratkaisuehdotuksen 18 kohta; ks. myös asia C-213/03, Pêcheurs de l’étang de Berre, tuomio 15.7.2004 (Kok., s. I-7357, 39 kohta).

( 69 ) Ks. edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Demirel, tuomion 14 kohta. Ks. assosiaatiosopimusten osalta asia C-162/00, Pokrzeptowicz-Meyer, tuomio 29.1.2002 (Kok., s. I-1049); asia C-438/00, Deutscher Handballbund, tuomio 8.5.2003 (Kok., s. I-4135) ja asia C-265/03, Simutenkov, tuomio 12.4.2005 (Kok., s. I-2579), joissa yhteisöjen tuomioistuin on viitannut syrjimättömyysperiaatteeseen perustellakseen sopimusmääräykseen vedottavuuden. Ks. myös F. Jacobsin kommentit julkaisussa ”The Internal Legal Effects of EU’s agreements”, A constitutional order of States ? Essays in EU Law in honour of A. Dashwood, s. 535. Ks. lisäksi yhdistetyt asiat C-300/09 ja C-301/09, Toprak ja Ogus, tuomio 9.12.2010 (Kok., s. I-12845).

( 70 ) Ks. a contrario asia C-160/09, Ioannis, tuomio 20.5.2010 (Kok., s. I-4591, 45 kohta).

( 71 ) Edellä alaviitteessä 19 mainittu asia Portugali v. neuvosto, tuomion 47 kohta; edellä alaviitteessä 11 mainittu ns. Biotech-tuomio, 52 kohta, sekä edellä alaviitteessä 50 mainittu asia Dior ym., tuomion 43 kohta. Ks. myös asia C-307/99, OGT Fruchthandelsgesellschaft, määräys 2.5.2001 (Kok., s. I-3159, 24 kohta) ja edellä alaviitteessä 19 mainittu asia Van Parys, tuomion 39 kohta.

( 72 ) Tällaisia sopimuksia ovat esimerkiksi WTO-sopimus, YK:n merioikeusyleissopimus, 11.12.1997 tehtyyn ilmastonmuutosta koskevaan YK:n puitesopimukseen lisätty Kioton pöytäkirja sekä EY:n ja Yhdysvaltojen välinen lentoliikennesopimus ”Avoin taivas”.

( 73 ) Ks. ETY:n ja Turkin väliset sopimukset (esim. asia C-467/02, Cetinkaya, tuomio 11.11.2004, Kok., s. I-10895); ETY:n ja Marokon välinen assosiaatiosopimus (asia C-18/90, Kziber, tuomio 31.1.1991, Kok., s. I-199); liittymistä edeltävät EY:n sopimukset (joita on tehty esim. Puolan ja Tšekin tasavallan kanssa; ks. asia C-268/99, Jany ym., tuomio 20.11.2001, Kok., s. I-8615). Ks. Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välillä tehtyjen sopimusten osalta asia C-425/11, Ettwein, tuomio 28.2.2013 (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

( 74 ) Ks. edellä alaviitteessä 8 mainittu asia IATA ja ELFAA, tuomion 39 kohta.

( 75 ) Edellä alaviitteessä 10 mainitussa asiassa Intertanko ym. annetun ratkaisuehdotuksen 59 kohta.

( 76 ) Em. asia Intertanko ym., tuomion 64 kohta. Tästä asiasta on lisäksi syytä huomata, etteivät yksityiset pyrkineet vetoamaan oikeuksiin omien etujensa nimissä vaan ennemminkin saadakseen tutkittua unionin lainsäädännön yhdenmukaisuuden unionin kansainvälisten velvoitteiden kanssa.