ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 20.6.2022 – Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance v. Manitou BF SA

(Asia C-407/22)

(2022/C 340/26)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance

Vastapuoli: Manitou BF SA

Ennakkoratkaisukysymys

Onko SEUT 49 artikla esteenä keskitetyn verotuksen järjestelmää koskevalle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla keskitettyä verotusta soveltavalle emoyhtiölle annetaan mahdollisuus neutralisoida kulujen ja maksujen osuuden tulouttaminen sellaisten osinkojen osalta, jotka emoyhtiö on saanut kotimaisilta keskitettyyn verotukseen kuuluvilta yhtiöiltä tai – Euroopan unionin tuomioistuimen 2.9.2015 antaman tuomion Groupe Steria SCA (C-386/14) huomioon ottamiseksi – jotka emoyhtiö on saanut toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneilta tytäryhtiöiltä, jotka olisivat objektiivisesti voineet osallistua valintansa mukaisesti keskitettyyn järjestelmään, jos ne olisivat asuneet kyseisessä jäsenvaltiossa, mutta jonka nojalla tällaista neutralisointimahdollisuutta ei myönnetä kotimaiselle emoyhtiölle, joka ei ole päättänyt muodostaa keskitettyä verotuksellista konsernia siitä huolimatta, että sillä on toisiin kotimaisiin yhteisöihin pääomayhteyksiä, joiden perusteella se olisi voinut muodostaa tällaisen konsernin, sellaisten osinkojen osalta, jotka se on saanut joko kotimaisilta tytäryhtiöiltään tai toisiin jäsenvaltioihin sijoittautuneilta tytäryhtiöiltä, jotka täyttävät muut keskitetyn verotuksellisen konsernin muodostamisedellytykset kuin asuinpaikkaa koskevan edellytyksen?
1)

Voidaanko 12.2.2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/7/EY (1) 5 artiklan 2 kohdan b alakohtaa tulkita siten, että se on esteenä leimaveron (imposto do selo) kantamiselle rahoituksen välitystä koskevista sellaisista palveluista perityistä palkkioista, joita pankki tarjoaa eri kaupallisten yhtiöiden liikkeeseen laskemien arvopapereiden – joukkovelkakirjojen ja yritystodistusten – sellaisen liikkeeseenlaskun yhteydessä, jonka osalta kantaja on velvollinen etsimään sijoittajia ja olemaan niihin yhteydessä ja tekemään kaikkensa varmistaakseen arvopaperien jakelun ja saadakseen merkintä- tai hankintatoimeksiantoja ja joissakin tapauksissa ostamaan itse tarjolla olevat arvopaperit?
1)

Onko Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 (1) 14 artiklan 1 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että se on esteenä sille, että tavaramerkin haltija tai tuomioistuin kieltää kolmatta osapuolta käyttämästä elinkeinotoiminnassa samaa tai sekaannusta aiheuttavalla tavalla samankaltaista merkkiä kuin EU-tavaramerkki auton varaosissa (jäähdyttimen etusäleikkö/maski), kun on kyse autotarvikkeen (tunnus, joka esittää EU-tavaramerkkiä) kiinnitysosasta, ja: — kun on teknisesti mahdollista kiinnittää alkuperäinen tunnus, joka esittää EU-tavaramerkkiä, auton varaosaan (jäähdyttimen etusäleikköön/maskiin) kuvaamatta kyseisessä osassa samaa tai sekaannusta aiheuttavalla tavalla samankaltaista merkkiä kuin EU-tavaramerkki; tai silloin, — kun teknisesti ei ole mahdollista kiinnittää alkuperäistä tunnusta, joka esittää EU-tavaramerkkiä, auton varaosaan (etusäleikköön/maskiin) kuvaamatta kyseisessä osassa samaa tai sekaannusta aiheuttavalla tavalla samankaltaista merkkiä kuin EU-tavaramerkki? — Jos mihin tahansa 1 a kohdan kysymyksistä vastataan myöntävästi:
C 303/26

Valitus, jonka Japan Airlines Co. Ltd on tehnyt 9.6.2022 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-340/17, Japan Airlines v. komissio, 30.3.2022 antamasta tuomiosta

(Asia C-381/22 P)

(2022/C 303/33)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Japan Airlines Co. Ltd (edustajat: J.-F. Bellis, avocat, K. Van Hove, advocaat, ja R Burton, solicitor)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa valituksenlaisen tuomion siltä osin kuin siinä todetaan, että SEÚT 101 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa sovelletaan saapuvan lentorahdin palveluihin ETA-alueen ja kolmansien valtioiden välisillä reiteillä

— kumoaa SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan ja Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton lentoliikennettä koskevan sopimuksen 8 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia AT.39258 – Lentorahti) 17.3.2017 annetun komission päätöksen C(2017) 1742 final (jäljempänä päätös) kokonaan tai vaihtoehtoisesti kumoaa päätöksen siltä osin kuin siinä todetaan, että SEÚT 101 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa sovelletaan saapuvan lentorahdin palveluihin ETA-alueen ja kolmansien valtioiden välisillä reiteillä, ja alentaa valittajalle määrätyn sakon 26 775 000 euroon tai muuhun kohtuulliseksi katsomaansa summaan

— velvoittaa komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien oikeudenkäyntikulut unionin yleisessä tuomioistuimessa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja vetoaa valituksessaan seuraaviin valitusperusteisiin.

Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se kieltäytyi käsittelemästä valittajan kanneperustetta siitä, että päätöksellä rikottiin SEUT 101 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa, kieltämällä menettelyn sellaisten saapuvan lentorahdin palvelujen osalta, jotka eivät rajoita kilpailua, ja tukeutumalla virheellisesti sen sijaan kansainvälisen oikeuden käsitteeseen kvalifioiduista vaikutuksista todetakseen komission toimivallan unionin oikeuden nojalla.

Vaihtoehtoisesti unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi kvalifioituja vaikutuksia koskevaa testiä todetakseen, että komissiolla oli toimivalta soveltaa SEUT 101 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa saapuvan lentorahdin palveluihin ETA-alueen ja kolmansien valtioiden välisillä reiteillä.
1)

Onko yleisen tietosuoja-asetuksen (1) 4 artiklan 7 alakohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltion virallinen lehti – jolle on annettu virallisten asiakirjojen julkaisemista ja säilyttämistä koskeva julkisen palvelun tehtävä ja jonka on sovellettavan kansallisen lainsäädännön nojalla julkaistava viralliset toimet ja asiakirjat, jotka kolmannet julkiset elimet määräävät sen julkaistaviksi, sellaisina kuin nämä elimet ovat ne sille toimittaneet sen jälkeen, kun ne ovat ensin itse käsitelleet näiden toimien ja asiakirjojen sisältämiä henkilötietoja, mutta jolle kansallinen lainsäätäjä ei ole antanut mitään harkintavaltaa vaikuttaa julkaisemiensa asiakirjojen sisältöön eikä julkaisemisen tarkoituksiin ja keinoihin – on rekisterinpitäjä?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 11.4.2022 – Fallimento Villa di Campo Srl v. Agenzia delle Entrate

(Asia C-250/22)

(2022/C 266/15)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Fallimento Villa di Campo Srl

Vastavalittaja: Agenzia delle Entrate

Ennakkoratkaisukysymys

Ovatko direktiivin 77/388/ETY (1) 5 artiklan 8 kohta ja direktiivin 2006/112/EY (2) 19 artikla esteenä sellaiselle kansalliselle säännökselle kuin 26.4.1986 annetun tasavallan presidentin asetuksen nro 131 20 § , sellaisena kuin se on muutettuna 27.12.2017 annetun lain nro 205 1 §:n 87 momentin a kohdan 1 ja 2 alakohdalla ja 30.12.2018 annetun lain nro 145 1 §:n 1084 momentilla, jonka mukaan verohallinnon on luokiteltava osapuolten välinen liiketoimi yksinomaan sopimukseen sisältyvien, sanamuodosta ilmenevien seikkojen perusteella ja sen on kiellettyä nojautua muihin kuin sanamuodosta ilmeneviin seikkoihin (vaikka nämä seikat olisivat objektiivisesti olemassa ja toteen näytettyjä), minkä seurauksena verohallinnon olisi täysin mahdotonta näyttää toteen, että liikkeenluovutuksen muodostava liiketoimi, joka itsessään on jakamaton, on todellisuudessa keinotekoisesti paloiteltu useampaan suoritukseen – eli useisiin tavaroiden luovutuksiin – arvonlisäveron vähennysoikeuden saamiseksi tilanteessa, jossa unionin oikeudessa säädetyt edellytykset eivät täyty?

(1) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1).

(2) Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EYVL L 347, s 1).
C 222/18

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Alba Iulia (Romania) on esittänyt 14.3.2022 – Vantage Logistics S.R.L. v. Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Alba, Auto Help Alba S.R.L., Banca Transilvania S.A., BRD – Groupe Société Générale S.A., S.C. Croma S.R.L., S.C. Polaris M.Holding, S.C. Elit România Piese Auto Originale S.R.L., S.C. Nedo Auto Service S.R.L. ja CH Insolvency I.P.U.R.L. yhtiön S.C. Nedo Auto Service S.R.L:n selvittäjänä

(Asia C-200/22)

(2022/C 222/29)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Alba Iulia

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Vantage Logistics S.R.L.

Muut osapuolet: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Alba, Auto Help Alba S.R.L., Banca Transilvania S.A., BRD – Groupe Société Générale S.A., S.C. Croma S.R.L., S.C. Polaris M.Holding, S.C. Elit România Piese Auto Originale S.R.L., S.C. Nedo Auto Service S.R.L. ja CH Insolvency I.P.U.R.L. yhtiön S.C. Nedo Auto Service S.R.L:n selvittäjänä

Ennakkoratkaisukysymys

Voidaanko unionin oikeutta, [Euroopan unionin] perusoikeuskirjan 17 artiklasta johtuvaa yksityisen omistusoikeuden kunnioittamisen ja suojan periaatetta, unionin oikeuden etusijaa kansalliseen oikeuteen nähden koskevaa periaatetta ja erityisesti ennaltaehkäiseviä uudelleenjärjestelyjä koskevista puitteista, veloista vapauttamisesta ja elinkeinotoiminnan harjoittamiskiellosta sekä toimenpiteistä uudelleenjärjestelyä, maksukyvyttömyyttä ja veloista vapauttamista koskevien menettelyjen tehostamiseksi ja direktiivin (EU) 2017/1132 muuttamisesta 20.6.2019 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2019/1023 (1) (direktiivi uudelleenjärjestelystä ja maksukyvyttömyydestä) 9 artiklan 6 kohdan ensimmäistä virkettä tulkita siten, että ne ovat esteenä pääasian kohteena olevan [lain nro 85/2014 139 §:n 1 momentin C alakohdan] kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan yrityssaneerausmenettelyssä uudelleenjärjestelyohjelman/saneerausohjelman [voidaan] katsoa tulleen hyväksytyksi, jos siinä tapauksessa, että velkaryhmiä on kaksi tai neljä, vähintään puolet ryhmien lukumäärästä on äänestänyt sen puolesta, edellyttäen, että yksi huonommassa etuoikeusasemassa olevista ryhmistä hyväksyy suunnitelman ja että vähintään 30 prosenttia kaikista velkojista saatavan arvon perusteella määriteltynä hyväksyy suunnitelman?

(1) EUVL 2019, L 172, s. 18.
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko hakijan aseman ja henkilökohtaisten olosuhteiden arviointi määrittelydirektiivin 15 artiklan c alakohtaa koskevan arvioinnin, jonka osalta unionin tuomioistuin on jo täsmentänyt, että ne on otettava huomioon, yhteydessä kattavampi kuin henkilökohtaista tilannetta koskevan edellytyksen tutkinta Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen asiassa NA vastaan Yhdistynyt kuningaskunta antamassa tuomiossa (2) tarkoitetulla tavalla? Voidaanko saman toissijaista suojelua koskevan hakemuksen osalta ottaa nämä seikat huomioon sekä määrittelydirektiivin 15 artiklan b alakohtaa että saman direktiivin 15 artiklan c alakohtaa koskevassa arvioinnissa?
3.

Onko direktiiviä 2001/83 ja erityisesti sen 77 artiklan 6 kohtaa ja 79 artiklaa tulkittava siten, että tukkukaupan harjoittamista koskeva lupa on peruutettava myös silloin, jos todetaan, ettei jokin kyseisen direktiivin 80 artiklan mukainen vaatimus täyty – kuten jos käsiteltävässä asiassa lääkkeitä hankitaan kyseisen direktiivin 80 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohdan vastaisesti –, mutta jos tätä vaatimusta noudatetaan jälleen myöhemmin ja ainakin silloin, kun jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen tekee päätöksensä tai tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, antaa ratkaisunsa? Ellei: mitä muita vaatimuksia unionin oikeudessa asetetaan tälle arvioinnille, ja etenkin, milloin lupa on kokonaan peruuttamisen sijasta peruutettava (pelkästään) tilapäisesti?
a.

Ilmeneekö yleisen tietosuoja-asetuksen (1) 6 artiklan 1 kohdan b ja f alakohdan tulkinnasta, että kun kyseessä on julkinen henkilöyhtiö, riittää jo se, että asianomaisella on osuus yhtiöstä yhtiömiehenä, jonka vastuu ei ole henkilökohtainen ja jonka vastuu on vain vähäinen, eikä tämä toimi liikkeenjohtajana, jotta kyseessä on ”oikeutettu etu” siihen, että hän saa tietoja kaikista välillisesti omaisuudenhoitajan kautta osuuksia omistavista yhtiömiehistä, heidän yhteystiedoistaan ja osuuksistaan julkisesta henkilöyhtiöstä ja että yhtiösopimuksessa on oletettava olevan vastaava sopimusvelvoite,
3)

Kattaako direktiivin 2003/87/EY 3 artiklan u alakohdassa tarkoitettu sähköntuottajan käsite, sellaisena kuin sitä on tulkittu unionin tuomioistuimen (viides jaosto) 20.6.2019 antamassa tuomiossa ExxonMobil Production Deutschland GmbH v. Bundesrepublik Deutschland (C-682/17), joka koski Verwaltungsgericht Berlinin (Berliinin hallintotuomioistuin, Saksa) 28.11.2017 unionin tuomioistuimelle SEUT 267 artiklan nojalla esittämää ennakkoratkaisupyyntöä, myös sellaiset tilanteet, joissa laitos tuottaa vähäisen määrän sähköä yhteistuotannolla, joka on muuta kuin tehokasta, kun kyseiselle laitokselle on ominaista, että sillä on lukuisia eri lämpöenergian lähteitä, joissa ei ole kyse yhteistuotannosta ja joilla on maksuttomien päästöoikeuksien myöntämisen edellyttämät ominaisuudet?
1)

Onko asetuksen (EU) N:o [54]7/2011 (1) 1 artiklaa luettuna yhdessä liitteessä I olevan 1 kohdan b alakohdan kanssa tulkittava siten, että kasvinsuojeluaineen rinnakkaistuonnin tapauksessa pakkauksessa on toisessa jäsenvaltiossa tapahtuvaa myyntiä varten ilmoitettava luvanhaltijan nimi ja osoite alkuperäjäsenvaltiossa, josta kasvinsuojeluaine on tuotu?
1)

Onko direktiivin 2002/58 (1) 15 artiklan 1 kohtaa (mahdollisesti luettuna yhdessä 5 artiklan kanssa), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/136/EY, (2) tulkittava perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan valossa siten, että viranomaisten mahdollisuus saada matkapuhelimessa säilytettäviä tietoja merkitsee kyseisissä perusoikeuskirjan artikloissa taattujen perusoikeuksien loukkausta, joka on niin vakava, että tämä tiedonsaanti on rajoitettava rikosten torjunnan, tutkinnan, selvittämisen ja syyteharkinnan alalla vakavan rikollisuuden torjuntaan?
1)

Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan arvioitaessa, määräytyvätkö tuotteen ulkoasun piirteet pelkästään tuotteen teknisen käyttötarkoituksen mukaan, on otettava huomioon muun muassa kyseessä oleva malli (1), objektiiviset olosuhteet, joista ilmenevät kyseessä olevan tuotteen ulkoasun piirteiden valintaan vaikuttaneet syyt, sen käyttöön liittyvät tiedot tai sellaisten vaihtoehtoisten mallien olemassaolo, joilla voidaan toteuttaa sama tekninen käyttötarkoitus (tuomio 8.3.2018, DOCERAM GmbH v. CeramTec GmbH, C-395/16, EU:C:2018:172). Mikä merkitys muiden mallien olemassaoloon liittyvän näkökohdan kannalta on sillä, että mallin haltijalla on mallioikeudet myös useisiin vaihtoehtoisiin malleihin?
C 73/11

Valitus, jonka EDP España, S.A. on tehnyt 18.11.2021 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-328/18, Naturgy Energy Group v. komissio, 8.9.2021 antamasta tuomiosta

(Asia C-693/21 P)

(2022/C 73/15)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittaja: EDP España, S.A. (edustajat: J.L. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo ja V. Romero Algarra, abogados)

Muut osapuolet: Naturgy Energy Group, S.A., aiemmalta nimeltään Gas Natural SDG, S.A., Euroopan komissio ja Viesgo Producción, S.L., joka on Viesgo Generación, S.L:n oikeusseuraaja

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— ottaa valituksessa esitetyt valitusperusteet tutkittaviksi ja hyväksyy ne

— kumoaa yleisen tuomioistuimen 8.9.2021 asiassa T-328/18, Naturgy Energy Group S.A. vastaan komissio antaman tuomion

— kumoaa asiassa SA.47912 (2017/NN) 27.11.2017 annetun komission päätöksen aloittaa SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukainen muodollinen tutkintamenettely sellaisten kannustimien osalta, joita Espanjan kuningaskunta on myöntänyt hiilivoimaloille ympäristöinvestointeja varten (1)

— velvoittaa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja vetoaa valituksenalaisen tuomion kumoamista koskevan vaatimuksensa tueksi seuraaviin perusteisiin:

Ensimmäinen valitusperuste: yleinen tuomioistuin on tulkinnut ja soveltanut virheellisesti perusteluvelvollisuutta siltä osin kuin on kyse tuen valikoivuuden käsitteestä.

Valittaja väittää, että yleinen tuomioistuin pyrkii välttelemään sellaisesta unionin tuomioistuinten oikeuskäytännöstä johdettavaa oikeudellista seurausta, jota se nyt käsiteltävässä asiassa jättää soveltamatta ja jonka mukaan perustelujen puutteellisuus tuen valikoivuutta koskevan käsitteen osalta johtaa välttämättä tutkintamenettelyn aloittamista koskevan päätöksen kumoamiseen. Yleinen tuomioistuin yrittää lisäksi oikeuskäytännön vastaisesti korjata kyseisen perustelujen puutteellisuuden luomalla kuviteltuja perusteluja päätöksen eri kohtien perusteella.

Toinen valitusperuste: siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin ei hyväksy ensimmäistä valitusperustetta, on todettava, että yleinen tuomioistuin on tulkinnut ja soveltanut virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa tuen valikoivuuden käsitteen osalta.

Valittaja väittää erityisesti, että unionin yleinen tuomioistuin katsoo virheellisesti, että sen valvonta on rajattava siihen, onko komissio tehnyt ilmeisen arviointivirheen. Yleinen tuomioistuin keskittyy tarkastelussaan virheellisesti siihen, ovatko asianosaiset onnistuneet osoittamaan ”ilmeisellä tavalla” sen, että komission suorittamassa tarkastelussa on virhe, eikä siihen relevanttiin kysymykseen, onko komission suorittama tuen valikoivuutta koskeva tarkastelu virheellinen. Valittaja toteaa, että vaikka kyseessä olisikin sovellettava arviointikriteeri, yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt tehdä se johtopäätös, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen tutkiessaan tuen valikoivuutta koskevaa vaatimusta.

(1) EUVL 2018, C 80, s. 20.
2.

Unionin yleinen tuomioistuin on ottanut tosiseikat huomioon vääristyneellä tavalla Unionin yleinen tuomioistuin otti tosiseikat huomioon vääristyneellä tavalla katsoessaan, että kyseessä oleva aine on teratogeeninen ja että valittaja ei riitauttanut sitä, että teratogeeninen vaikutus on ihmisten terveyden kannalta ratkaiseva tekijä riidanalaisia toimia toteutettaessa. Tässä johtopäätöksessä otetaan selvästi vääristyneellä tavalla huomioon unionin yleisessä tuomioistuimessa kirjatut tosiseikat ja istunnossa esitetyt lausunnot, minkä seurauksena unionin yleisen tuomioistuimen arviointi riidanalaisten toimien laillisuudesta on vääristynyt.
C 64/15

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim (Portugali) on esittänyt 9.11.2021 – Gencoal S.A. v. Conceito Norte – Consultadoria de Gestão, Lda, BT

(Asia C-669/21)

(2022/C 64/24)

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Gencoal S.A.

Vastaaja: Conceito Norte – Consultadoria de Gestão, Lda., BT

Ennakkoratkaisukysymys

Loukataanko Espanjan arvonlisäveroasetusta vastaavan 29.12.2006 annetun kuninkaan asetuksen 1624/1992 31 §:n 1 ja 4 momentilla sekä 12.2.2008 annetun direktiivin 2008/9/EY (1) 15 artiklan 1 kohdalla, joista ensin mainituissa säädetään, että elinkeinon- tai ammatinharjoittajien, jotka eivät ole sijoittautuneet [sen valtion] alueelle, jossa veroa kannetaan, mutta jotka ovat sijoittautuneet yhteisöön [Euroopan unioniin], arvonlisäveron palauttamista koskevan hakemuksen esittämiselle asetettu määräaika alkaa kunkin vuosineljänneksen tai kunkin kalenterivuoden päättymistä seuraavana [päivänä] ja päättyy sitä vuotta, jona kyseinen vero on suoritettu, seuraavan kalenterivuoden syyskuun 30 päivänä, ja joista toiseksi mainitussa säädetään, että palautushakemus on tehtävä sijoittautumisjäsenvaltiolle viimeistään palautusajanjaksoa seuraavan kalenterivuoden syyskuun 30 päivänä, verotuksen neutraalisuuden periaatetta (joka vaikuttaa kilpailun neutraalisuuteen ja yhdenvertaisuusperiaatteen syrjintäkieltoa koskevaan osaan), joka seuraa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä, joka perustuu 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (2), sellaisena kuin se on muutettuna 12.2.2008 annetulla neuvoston direktiivillä 2008/8/EY (3), 4, 5 ja 7 perustelukappaleeseen ja 167, 170, 171 ja 178 artiklaan, sekä Euroopan unionin perusoikeussopimuksen 41 artiklan 1 kohdassa vahvistetusta perusoikeudesta?

(1) Yksityiskohtaisista säännöistä direktiivissä 2006/112/EY säädetyn arvonlisäveron palauttamiseksi palautusjäsenvaltioon sijoittautumattomille mutta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille verovelvollisille 12.2.2008 annettu neuvoston direktiivi 2008/9/EY (EUVL 2008, L 44, s. 23).

(2) Yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä annetun neuvoston direktiivin 78/660/ETY muuttamisesta mikroyhteisöjen osalta 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).

(3) Direktiivin 2006/112/EY muuttamisesta palvelujen suorituspaikan osalta 12.2.2008 annettu neuvoston direktiivi 2008/8/EY (EUVL 2008, L 44, s. 11).
1)

Onko asetuksen (EU) 2016/679 (1) (jäljempänä yleinen tietosuoja-asetus) 38 artiklan 3 kohdan toista virkettä tulkittava siten, että se on esteenä nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan liittovaltion tietosuojalain (Bundesdatenschutzgesetz) 6 §:n 4 momentin ensimmäisen virkkeen kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan tietosuojavastaavan erottaminen rekisterinpitäjän, joka on hänen työnantajansa, toimesta liittyy siinä mainittuihin edellytyksiin riippumatta siitä, tapahtuuko erottaminen sen vuoksi, että tietosuojavastaava on hoitanut tehtäviään? Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi,
1)

Onko geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/220/ETY kumoamisesta – Komission julistus 12.3.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/18/EY (1) 3 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin liitteessä I B olevan 1 kohdan kanssa ja sen 17 perustelukappaleen valossa, tulkittava siten, että unionin tuomioistuimen 25.7.2018 antamassa tuomiossa tarkoitettujen sellaisten geneettisten muuntamistekniikoiden/-menetelmien, joita on käytetty vanhastaan erilaisissa sovelluksissa ja joiden turvallisuudesta on pitkäaikaista kokemusta, erottamiseksi geneettisten muuntamistekniikoiden/-menetelmien joukosta on otettava huomioon ainoastaan menetelmät, joissa mutageenillä muutetaan organismin perintöainesta, vai onko otettava huomioon kaikki käytetyllä menetelmällä aikaansaadut organismin muunnokset, mukaan lukien somaklonaaliset variantit, jotka voivat vaikuttaa ihmisen terveyteen ja ympäristöön?