ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
17

Kyseisiä liitteitä, jotka on esitetty vasta unionin yleisessä tuomioistuimessa, ja niiden kuvausta kannekirjelmään sisältyvässä uudessa tosiseikkoja koskevassa selvityksessä ei siten voida ottaa huomioon. Unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetun kanteen tarkoituksena on nimittäin EUIPO:n valituslautakuntien päätösten laillisuuden valvonta asetuksen N:o 6/2002 61 artiklassa tarkoitetulla tavalla, joten unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä ei ole tutkia uudelleen tosiseikkoja niiden asiakirjojen valossa, jotka esitetään ensimmäistä kertaa tässä tuomioistuimessa (tuomio 13.11.2012,Antrax It v. SMHV – THC (Lämpöpatterit), T-83/11 ja T-84/11, EU:T:2012:592, 28 kohta). Näin ollen kannekirjelmän liitteet A 2–A 27 ja näitä liitteitä kuvaava uusi tosiseikkoja koskeva selvitys, sellaisena kuin se ilmenee kannekirjelmästä, on jätettävä tutkimatta.
85

Näiden riidanalaisiin luetteloihin merkitsemistä koskevien perusteiden mukaisesti siltä osin kuin kyseessä on perusteluvelvollisuuden, joka koskee kantajan nimen ottamista alun perin asetuksen N:o 668/2010 liitteenä olevaan luetteloon, laiminlyönti, on ensinnäkin todettava, että kantaja nojautuu 7.12.2011 annetun tuomion HTTS v. neuvosto (T‑562/10, EU:T:2011:716) selvästi virheelliseen tulkintaan. Tämä tuomio koskee nimittäin ainoastaan asetuksen N:o 961/2010, joka koskee kantajan nimen merkitsemistä kyseisen asetuksen liitteenä olevaan luetteloon, pätevyyttä, eikä unionin yleinen tuomioistuin ole miltään osin lausunut asetuksessa N:o 668/2010 päätettyä kantajan nimen alkuperäistä luetteloon merkitsemistä koskevien perustelujen riittämättömyydestä. Tältä osin riittää pelkästään kyseisen tuomion perustelujen sanamuotoon tutustuminen. Tämän tuomion 39 kohta kuuluu nimittäin seuraavasti: ”Näissä olosuhteissa on katsottava, että neuvosto näyttää laiminlyöneen SEUT 296 artiklan toisen kohdan ja asetuksen N:o 961/2010 36 artiklan 3 kohdan mukaisen perusteluvelvollisuuden. Ensimmäinen kanneperuste [joka koskee tämän asetuksen perustelujen puutteellisuutta] on siis perusteltu ja se on näin ollen hyväksyttävä.”
9

Kantaja liitti lomakkeeseen taulukon F.2, jossa luetellaan kaikki osien hankinnat, jotka se oli suorittanut 1.9.2013–31.8.2014 (jäljempänä raportointijakso). Tästä taulukosta ilmenee, että kantajan tavarantoimittajiksi oli nimetty viisi yhtiötä: Creative Cycles Pvt Ltd, Great Cycles Pvt Ltd, Continental Cycles Pvt Ltd, Kelani Cycles Pvt Ltd ja Flying Horse Pvt Ltd. Vaikka tämän suhteen pitääkin paikkansa – kuten komissio vahvistaa –, että kantaja on jättänyt tyhjäksi mainitun taulukon sarakkeen ”etuyhteydessä tai ei etuyhteydessä”, jonka perusteella voidaan osoittaa mahdolliset yhteydet sen tavarantoimittajiin, on kuitenkin täsmennettävä, että kantaja on maininnut sen ja Great Cyclesin välisestä yhteydestä todetessaan lomakkeen sivulla 11, että sen omistaja ja Great Cyclesin omistaja olivat yksi ja sama henkilö.
82

Lopuksi on todettava, että koska EUIPO on unionin yleisessä tuomioistuimessa EUIPO:n valituslautakunnan päätöksestä nostetun kanteen yhteydessä velvollinen toteuttamaan toimenpiteet unionin yleisen tuomioistuimen tuomion täytäntöön panemiseksi, EUIPO voi joutua siitä syystä, että riidanalainen päätös on kumottu siltä osin kuin sillä rikottiin asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohtaa, tutkimaan 30.10.2012 annetun väiteosaston päätöksen lainmukaisuuden siltä osin kuin väiteosasto oli hyväksynyt väitteen alun perin asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan perusteella, sillä prosessiekonomisista syistä väiteosaston tekemän päätöksen perusteluja ei tältä osin ole tutkittu.
32

Kantajien mukaan riidanalaisen päätöksen 88–92 perustelukappaleessa ei ole oikeudellisesti riittävällä tavalla täsmennetty niitä konkreettisia perusteita, joiden perusteella komissio on päättänyt poikkeuksellisesti mukauttaa suuntaviivojen 37 kohdan nojalla kyseessä oleville yrityksille määrättyjen sakkojen perusmäärää ja soveltaa niihin tässä yhteydessä erilaisia alennusprosentteja eli vastaavasti [luottamuksellinen] prosenttia, [luottamuksellinen] prosenttia, [luottamuksellinen] prosenttia ja [luottamuksellinen] prosenttia. Erityisesti ei ole mahdollista ymmärtää syitä, joiden vuoksi komissio on myöntänyt [luottamuksellinen] prosentin alennuksen Hamelinille. Tämä riittämätön perustelu on sitäkin vakavampi ja perusteluvelvollisuus vastaavasti sitäkin suurempi, koska nyt käsiteltävässä asiassa komissio on poikennut sakkojen määrittelystä suuntaviivojen perusteella määrätyistä yleisistä laskentamenetelmistä. Kantajan vastauksessa kantajat täsmentävät lähinnä, että komissio selittää ensimmäisen kerran vastineessaan todelliset syyt tälle sakkojen perusmäärän mukauttamiselle. Tämä viivästynyt selitys ei kuitenkaan voi korjata riidanalaista päätöstä rasittavia riittämättömiä perusteluja vaan osoittaa sen, että tehdessään tämän mukautuksen komissio on myös käyttänyt harkintavaltaansa väärin. Siten komissio on vastineensa 28, 64 ja 65 kohdassa todennut, että vaikka Hamelin ei ole ”yhden tuotteen yritys, sitä koskevaa perusmäärää on myös mukautettava suuntaviivojen 37 kohdan perusteella saman menetelmän mukaisesti kohtuullisuussyistä, jotta sakko heijastaisi sen osallistumista rikkomiseen ja jotta palautettaisiin eri yritysten välinen tasapaino niille määrättyjen sakkojen osalta suoritettujen mukautusten jälkeen”. Päättely, jonka mukaan Hamelinille määrätyn sakon määrää on todellisuudessa alennettu kohtuullisuussyistä eikä sen ”yhden tuotteen” luonteen vuoksi, ei ilmene riidanalaisen päätöksen 92 perustelukappaleesta.
16

On muistutettava, että unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetun kanteen tarkoituksena on asetuksen N:o 207/2009 65 artiklassa tarkoitettu EUIPO:n valituslautakuntien päätösten laillisuuden valvonta. Asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan 2 kohdan mukaan unionin yleinen tuomioistuin voi kumota EUIPO:n valituslautakunnan päätöksen tai muuttaa sitä ainoastaan, jos kyseessä on ”puuttuva toimivalta, olennaisen menettelymääräyksen rikkominen, perustamissopimuksen, – – asetuksen [N:o 207/2009] tai niiden soveltamista koskevan oikeussäännön rikkominen taikka harkintavallan väärinkäyttö”. Tästä säännöksestä seuraa, että unionin yleinen tuomioistuin voi kumota kanteen kohteena olevan päätöksen tai muuttaa sitä ainoastaan, jos hetkellä, jona kyseinen päätös tehtiin, sitä koski jokin näistä kumoamis- tai muuttamisperusteista. Se ei sitä vastoin voi kumota tai muuttaa mainittua päätöstä sellaisin perustein, jotka ilmenevät päätöksen antamisen jälkeen (ks. tuomio 13.3.2007, SMHV v. Kaul, C-29/05 P, EU:C:2007:162, 53 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Tästä säännöksestä seuraa myös, että tosiseikkoihin, joihin asianosaiset eivät ole vedonneet silloin, kun asia on ollut käsiteltävänä jossakin EUIPO:n elimessä, ei voida enää vedota muutoksenhaussa unionin yleisessä tuomioistuimessa. Unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä on nimittäin arvioida valituslautakunnan päätöksen lainmukaisuutta valvomalla sitä, miten se on soveltanut Euroopan unionin oikeutta, muun muassa niiden tosiseikkojen kannalta arvioiden, jotka on esitetty valituslautakunnalle, mutta se ei sitä vastoin voi suorittaa tätä valvontatehtävää ottamalla huomioon sille esitettyjä uusia tosiseikkoja (tuomio 13.3.2007, SMHV v. Kaul, C-29/05 P, EU:C:2007:162, 54 kohta). Näin ollen unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä ei ole tutkia uudelleen tosiseikkoja sellaisten todisteiden valossa, jotka esitetään ensimmäistä kertaa unionin yleisessä tuomioistuimessa (ks. vastaavasti tuomio 24.11.2005, Sadas v. SMHV – LTJ Diffusion (ARTHUR ET FELICIE), T-346/04, EU:T:2005:420, 19 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
25

Ensinnäkin perustelusta, jonka mukaan väite, josta elintarviketurvallisuusviranomainen on antanut myönteisen lausunnon, on pääsääntöisesti sallittava, on todettava, että asetuksen N:o 1924/2006 18 artiklan 4 kohdasta ilmenee, että komission on terveysväitettä koskevaa hakemusta ratkaistessaan otettava huomioon kolme seikkaa eli ensinnäkin elintarviketurvallisuusviranomaisen lausuntoon sisältyvä tieteellinen arviointi, toiseksi kaikki asiassa sovellettavat unionin lainsäädännön säännökset ja kolmanneksi muut tarkasteltavana olevaan kysymykseen vaikuttavat aiheelliset seikat. Kuten asetuksen N:o 1924/2006 18 artiklan 3 kohdan toisesta alakohdasta luettuna yhdessä saman asetuksen 16 artiklan 3 kohdan kanssa ilmenee, edellä mainituista seikoista toinen ja kolmas eivät sisälly elintarviketurvallisuusviranomaisen lausuntoon. Näiden säännösten mukaan elintarviketurvallisuusviranomaisen on lausuntoaan laatiessaan tutkittava pelkästään, onko terveysväite osoitettu oikeaksi tieteellisellä näytöllä ja täyttääkö terveysväitteen sanamuoto asetuksessa N:o 1924/2006 säädetyt edellytykset. Asiakysymyksen osalta viranomaisen on erityisesti varmistauduttava siitä, että terveysväitteet perustuvat yleisesti hyväksyttyyn tieteelliseen näyttöön, jolla ne on osoitettu oikeiksi kyseisen asetuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Näin ollen mikään ei oikeuta päättelemään, että komissio olisi ollut velvollinen sisällyttämään kyseessä olevat terveysväitteet hyväksyttyjen terveysväitteiden luetteloon pelkästään sen vuoksi, että elintarviketurvallisuusviranomainen oli antanut myönteisiä lausuntoja. Sen sijaan komission oli asetuksen N:o 1924/2006 18 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua ratkaisua tehdessään otettava huomioon myös kaikki asiassa sovellettavat unionin lainsäädännön säännökset ja muut tarkasteltavana olevaan kysymykseen vaikuttavat aiheelliset seikat siitä huolimatta, että tieteellinen näyttö on asetuksen N:o 1924/2006 johdanto-osan 17 perustelukappaleen mukaan ravitsemus- ja terveysväitteiden käytön tärkein näkökohta. Se seikka, ettei komission ole pakko ratkaista asiaa elintarviketurvallisuusviranomaisen päätöksen mukaisesti, vahvistetaan lisäksi asetuksen N:o 1924/2006 18 artiklan 5 kohdassa, jonka mukaan terveysväitteen hyväksyminen on mahdollista silloinkin, kun elintarviketurvallisuusviranomainen antaa kielteisen lausunnon tämän väitteen sisällyttämisestä saman asetuksen 13 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun luetteloon. Kantajan perustelut on siten hylättävä.
7.

Yhteinen kauppapolitiikka – Polkumyynniltä suojautuminen – Asetuksen N:o 1225/2009 11 artiklan 8 kohtaan perustuva pyyntö maksettujen polkumyyntitullien palauttamisesta – Komission arviointi – Laskentamenetelmän määrittäminen asetuksen N:o 1225/2009 11 artiklan 9 kohdan perusteella – Ei tarvetta tulkita tavalla, joka on sopusoinnussa vuoden 1994 GATT-sopimuksen kanssa (Tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen 1994 VI artiklan soveltamisesta tehty sopimus, vuoden 1994 polkumyyntisopimuksen 18 artiklan 3.1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1225/2009 11 artiklan 9 kohta) (ks. 85–87 kohta)
2.

Maatalous – Yhteinen maatalouspolitiikka – Luonnonmukainen tuotanto ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnät – Asetus N:o 834/2007 – Vesiviljely – Asetus N:o 1358/2014 – Muiden kuin luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten alkuperä ja hoito – Asetuksen N:o 889/2008 95 artiklan 1 kohdassa säädetyn vesiviljelyeläimiä koskevan siirtymäkauden jatkamatta jättäminen – Liiketoiminnan harjoittamisen vapautta ei ole loukattu (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 artikla; komission asetuksen N:o 889/2008 95 artiklan 11 kohta ja komission asetuksen N:o 710/2009, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1358/2014, 25 e artiklan 4 kohdan c alakohta) (ks. 138–141 kohta)
(SEUT 296 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan c alakohta; neuvoston päätökset (YUTP) 2015/1781 ja (YUTP) 2016/318; neuvoston asetukset 2015/1777 ja 2016/311)

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet – Ukrainan valtion varojen väärinkäytöstä vastuussa olevien henkilöiden varojen jäädyttäminen – Päätös, joka on tehty asianomaisen tuntemassa asiayhteydessä, jonka perusteella asianomainen voi ymmärtää hänen osaltaan toteutetun toimenpiteen ulottuvuuden – Suppeiden perustelujen hyväksyttävyys – Rajat – Perusteluja ei voida esittää yleisin ja stereotyyppisin sanamuodoin

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet – Ukrainan valtion varojen väärinkäytöstä vastuussa olevien henkilöiden varojen jäädyttäminen – Julkisten varojen väärinkäyttö – Käsite – Julkisten varojen tai omaisuuden väärinkäyttöön liittyvät teot, jotka voivat vahingoittaa Ukrainan institutionaalisia ja oikeudellisia perustuksia ja horjuttaa oikeusvaltion kunnioittamista tässä maassa

(Neuvoston päätöksen 2014/119/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/143/YUTP, 1 artiklan 1 kohdan a alakohta; neuvoston asetuksen N:o 208/2014, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/138, 3 artiklan 1 kohta)
3.

EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Suhteelliset hylkäysperusteet–Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten–Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä–Kuviomerkit BiancalunA ja bianca (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 36, 37, 41, 57, 67, 79 ja 80 kohta)
3.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 44, 45 ja 164 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Suhteelliset mitättömyysperusteet – Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun aikaisemman oikeuden olemassaolo – Kuviomerkki MORTON’S – Rekisteröimättömät tavaramerkit MORTON’S, MORTONS, MORTON’S CLUB, MORTONS CLUB, MORTON’S THE RESTAURANT, MORTONS RESTAURANT ja M MORTON’S (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta ja 53 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 56, 57, 65, 66, 69–72 ja 78 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.7.2017 – Certified Angus Beef vastaan EUIPO – Certified Australian Angus Beef (CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF)

(asia T‑55/15)

(EU-tavaramerkki – Väitemenettely – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti – Kuviomerkki CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF – Aikaisemmat yleisesti tunnetut kuvio- ja sanamerkit SINCE 1978 CERTIFIED ANGUS BEEF BRAND ja CERTIFIED ANGUS BEEF BRAND – Suhteellinen hylkäysperuste – Merkkien samankaltaisuuden puuttuminen – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet

(Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

(ks. 18 ja 25 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 30.10.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 662/2014-4), joka koskee Certified Angus Beefin ja Certified Australian Angus Beefin välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
2.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 21, 22 ja 58 kohta)
Euroopan unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohdassa viitataan sellaiseen tapaukseen, jossa rekisteröityä kansallista tavaramerkkiä tai EU-tavaramerkkiä käytetään liiketoiminnassa hieman eri muodossa kuin sen rekisteröity muoto. Tämän säännöksen, jossa ei säädetä, että tavaramerkin käytetyn muodon ja sen rekisteröidyn muodon pitäisi olla täysin samankaltaisia, tavoitteena on mahdollistaa se, että rekisteröidyn tavaramerkin haltija voi tehdä liiketoiminnassaan merkkiinsä sellaisia poikkeamia, joiden avulla voidaan tavaramerkin erottamiskykyyn vaikuttamatta mukauttaa merkki paremmin kyseisten tavaroiden tai palvelujen markkinoinnin ja myynnin vaatimuksiin. Tavoitteensa mukaisesti tämän säännöksen aineellisen soveltamisalan on katsottava rajoittuvan tilanteisiin, joissa merkki, jota tavaramerkin haltija konkreettisesti käyttää rekisteröidyn tavaramerkin kattamia tavaroita tai palveluja varten, on siinä muodossa, jossa tätä tavaramerkkiä hyödynnetään kaupallisesti. Tällaisia tilanteita varten mainitussa säännöksessä säädetään, että tavaramerkin käyttöä koskeva edellytys voidaan silloin, kun liiketoiminnassa käytetty merkki poikkeaa vain vähäisin osin tavaramerkin rekisteröidystä muodosta ja kyseiset merkit voidaan siis katsoa kokonaisuutena toisiaan vastaaviksi, täyttää esittämällä näyttö merkin käytöstä siinä muodossa, jossa rekisteröityä tavaramerkkiä on käytetty liiketoiminnassa.

Rekisteröidyn tavaramerkin erottamiskykyyn vaikuttamisen toteaminen edellyttää tämän vuoksi lisättyjen osien erottamiskyvyn ja hallitsevuuden tutkimista, jossa on otettava huomioon kunkin osan ominaisuudet sekä suhteellinen asema tavaramerkissä.

Tällaisen toteamuksen tekemiseksi on myös otettava huomioon aikaisemman tavaramerkin, jota käytetään pelkästään moniosaisen tavaramerkin osana tai yhdessä toisen tavaramerkin kanssa, ominaisuudet ja erityisesti erottamiskyvyn aste. Nimittäin mitä heikompi sen erottamiskyky on, sitä helpompi siihen on vaikuttaa lisäämällä itsessään erottamiskykyinen osa, ja sitä enemmän kyseinen tavaramerkki menettää kyvystään tulla mielletyksi tuotteen alkuperän osoittajana. Käänteinen toteamus on myös pätevä.

Kun lisäksi tavaramerkki koostuu tai muodostuu useista osista ja kun yksi tai useampi niistä ei ole erottamiskykyinen, näiden osien muuttaminen tai niiden poisjättäminen ei voi vaikuttaa tavaramerkin erottamiskykyyn kokonaisuutena.

Lisäksi asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohdan soveltaminen edellyttää, että rekisteröityyn tavaramerkkiin tehdyt lisäykset eivät vaikuta tavaramerkin rekisteröidyn muodon erottamiskykyyn erityisesti sen vuoksi, että niillä on merkissä toissijainen asema tai niiden erottamiskyky on vähäinen.

(ks. 27–31 kohta)
1.

Euroopan unioni — Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta — Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet — Toimenpiteet, jotka on toteutettu tarkoituksena torjua ydinaseiden levittäminen — Valvonnan laajuus (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla; neuvoston päätös 2010/413/YUTP ja neuvoston päätös 2015/236/YUTP; neuvoston asetus N:o 267/2012 ja neuvoston asetus N:o 230/2015) (ks. 44 ja 75–77 kohta)
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15 ja 29 kohta)
3.

EU-tavaramerkki — Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys — Ehdottomat mitättömyysperusteet — Rekisteröinti asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan vastaisesti — Kuviomerkki VOGUE (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) (ks. 21, 24 ja 35 kohta)
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20, 21 ja 50 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 27, 28 ja 68 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 26, 79 ja 80 kohta)
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Sekaannusvaaran arvioiminen — Kriteerit (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17–20 ja 64 kohta)
1.

EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16 ja 17 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Asianomaisten tavaroiden tai palvelujen samankaltaisuus — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 16 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19, 20 ja 66 kohta)
142

Asianomaisten perusoikeuksien käyttämistä koskevan rajoituksen on siis täytettävä kolme edellytystä, jotta se on unionin oikeuden mukainen. Ensinnäkin rajoitus on otettava käyttöön lailla. Toisin sanoen kyseessä olevalla toimenpiteellä on oltava lakisääteinen perusta. Toiseksi rajoituksella on oltava yleisen edun mukainen tavoite, jonka unioni on sellaiseksi tunnustanut. Kolmanneksi rajoitus ei saa olla kohtuuton. Sen on yhtäältä oltava tarpeellinen ja oikeassa suhteessa tavoiteltuun päämäärään nähden. Toisaalta kyseisen oikeuden tai vapauden ”keskeistä sisältöä” eli ydintä ei saa loukata (ks. tuomio 30.11.2016, Rotenberg v. neuvosto, T-720/14, EU:T:2016:689, 170–173 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).