Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

4. Yhteisön tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 63 artikla ja 74 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu sekaannusvaaran arviointi riippuu lukuisista tekijöistä ja erityisesti siitä, kuinka hyvin yleisö tuntee tavaramerkin kyseessä olevilla markkinoilla. Normaalia vahvemman erottamiskyvyn olemassaolo sillä perusteella, kuinka hyvin yleisö tuntee markkinoilla olevan tavaramerkin, edellyttää välttämättä, että tämä tavaramerkki on tunnettu ainakin yhdessä merkittävässä osassa kyseistä kohdeyleisöä, ilman että sillä on välttämättä oltava asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua tunnettuutta. Tavaramerkin vahvaa erottamiskykyä ei kuitenkaan yleensä ottaen voida näyttää toteen esimerkiksi vetoamalla sitä koskeviin prosenttilukuihin, kuinka kohdeyleisö tuntee tavaramerkin. Kuitenkin on tunnustettava, että sen, kuinka hyvin yleisö tuntee tavaramerkin, ja sen erottamiskyvyn välillä on tietty keskinäinen riippuvuus siten, että tavaramerkillä on sitä vahvempi erottamiskyky, mitä tunnetumpi se on kohdeyleisön keskuudessa.

Arvioitaessa, onko tavaramerkillä vahva erottamiskyky, koska yleisö tuntee sen, on otettava huomioon kaikki asiassa merkitykselliset seikat, eli erityisesti tavaramerkillä markkinoitujen tavaroiden markkinaosuus, tavaramerkin käyttämisen intensiivisyys, maantieteellinen laajuus ja kesto, se, missä määrin yritys on käyttänyt varoja tavaramerkin tunnetuksi tekemiseen, ja se, missä laajuudessa asianomaisessa kohderyhmässä tunnistetaan tämän merkin perusteella kyseinen tavara tietyn yrityksen tavaraksi, sekä kauppakamarien ja muiden ammatillisten yhteenliittymien antamat lausunnot.

(ks. 33–35 kohta)

2. Voidakseen hyötyä suuremmasta erottamiskyvystä, joka perustuu siihen, kuinka yleisö mahdollisesti tuntee aikaisemman tavaramerkin, tämän on joka tapauksessa oltava tunnettu yleisön keskuudessa sillä hetkellä, kun tavaramerkkihakemus jätetään, tai tarvittaessa sinä päivänä, johon vedotaan hakemuksen prioriteetin osalta. Kuitenkaan ei voida katsoa a priori, että tutkimus, joka on tehty tiettynä ajankohtana ennen tätä päivää tai sen jälkeen, ei voisi sisältää hyödyllisiä tietoja, kuitenkin ottaen huomioon, että sen todistusarvo saattaa vaihdella sen mukaan, mitä lähempänä tai kauempana tuo ajanjakso on kyseisen tavaramerkkihakemuksen jättämispäivästä tai prioriteettipäivästä.

(ks. 38 kohta)

3. Saksalaisten keskivertokuluttajien, joilla on lemmikkieläin, keskuudessa ei ole yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua sekaannusvaaraa merkin VITACOAT, jonka rekisteröintiä on haettu Nizzan sopimuksen mukaisiin luokkiin 3, 5 ja 21 kuuluville tavaroille ”Sampoot, hiustenhoitoaineet, ihon ja hiustenhoitotuotteet, deodorantit; kaikki eläimiä varten”, ”punkkien, täiden, kirppujen ja muiden loisten hävitysvalmisteet; kaikki eläimiä varten”, ”eläinten harjat ja kammat”, ja Saksassa aikaisemmin osaksi samoille ja osaksi samankaltaisille tavaroille rekisteröidyn tavaramerkin VITAKRAFT välillä. Koska sanalla ”Kraft” on tarkka merkitys, jonka saksalaiset kuluttajat havaitsevat välittömästi, kun taas sanalla ”coat” ei ole heille mitään merkitystä tai he enintään katsovat sen merkitykseltään erilaiseksi englanninkieliseksi sanaksi, merkkien merkityssisällöt ovat erilaisia, ja niiden ero kumoaa laajalti kyseessä olevien merkkien heikot ulkonäön ja lausuntatavan samankaltaisuudet. Merkit ovat näin ollen riittävän erilaisia etenkin merkityssisällöltään, jotta sekaannusvaaraa ei ole samojen tavaroiden osalta, ja näin on, vaikka otettaisiinkin huomioon se, että kyseessä olevia tavaroita valittaessa tarkkaavaisuuden aste on alhainen.

(ks. 61 ja 68 kohta)

4. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) valituslautakuntien päätöksistä nostettujen kanteiden tarkoituksena on valvoa mainittujen päätösten lainmukaisuutta yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 63 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Tosiseikat, joihin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa vedotaan ilman, että niitä on aikaisemmin esitetty SMHV:n elimissä, voivat kuitenkin vaikuttaa kyseisten päätösten lainmukaisuuteen ainoastaan, jos viraston olisi pitänyt ottaa ne viran puolesta huomioon.

Tämän osalta saman asetuksen 74 artiklan 1 kohdan viimeisessä lauseessa säädetään, että rekisteröinnin hylkäämisen suhteellisia perusteita koskevassa menettelyssä viraston tutkimus rajataan seikkoihin, joihin osapuolet ovat vedonneet, ja osapuolten esittämiin vaatimuksiin, joten SMHV ei ole velvollinen ottamaan viran puolesta huomioon tosiseikkoja, joihin osapuolet eivät ole vedonneet. Tällaiset tosiseikat eivät näin ollen aseta valituslautakunnan päätöksen lainmukaisuutta kyseenalaiseksi.

Sitä vastoin mikään ei estä asianosaisia tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta käyttämästä yhteisön oikeutta tulkitessaan tukena yhteisön, kansallista tai kansainvälistä oikeuskäytäntöä. Asianosaisella on näin ollen mahdollisuus viitata kansallisiin tuomioihin ensimmäistä kertaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, kun tarkoituksena ei ole moittia valituslautakuntaa siitä, että se ei ole ottanut huomioon tietyn kansallisen tuomion tosiseikkoja, vaan siitä, että se on rikkonut asetuksen N:o 40/94 säännöstä, ja oikeuskäytäntöön vedotaan tämän kanneperusteen tueksi.

(ks. 69–71 kohta)