EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN TUOMIO

(toinen jaosto)

22 päivänä tammikuuta 2015

Yhdistetyt asiat F‑1/14 ja F‑48/14

Danuta Kakol

vastaan

Euroopan komissio

Henkilöstö – Kilpailu – Avoin kilpailu EPSO/AD/177/10 – Hakemusten huomioon ottamisen edellytykset – Kilpailuun osallistumisen epääminen – Puutteelliset perustelut – Hyväksyminen osallistumaan aikaisempaan samankaltaiseen kilpailuun – Erityinen perusteluvelvollisuus – Kumoamiskanne – Vahingonkorvauskanne

Aihe: SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuva kanne, jossa Danuta Kakol vaatii virkamiestuomioistuinta kumoamaan yhtäältä avoimen kilpailun EPSO/AD/177/10 valintalautakunnan 3.10.2013 tekemän päätöksen olla hyväksymättä häntä osallistumaan arviointikeskuksessa järjestettyihin kokeisiin ja toisaalta määräämään Euroopan komission korvaamaan henkisen kärsimyksen, jota hän väittää kärsineensä.

Ratkaisu: Asia F‑1/14 poistetaan unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä. Kilpailun EPSO/AD/177/10 valintalautakunnan 14.2.2014 tekemä päätös olla hyväksymättä Danuta Kakolia osallistumaan kilpailuun EPSO/AD/177/10 kumotaan. Asian F-48/14 kanne hylätään muilta osin. Asiassa F-1/14 Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan Danuta Kakolin oikeudenkäyntikulut, ja se vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan. Asiassa F-48/14 Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Danuta Kakolin oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

Virkamiehet – Kilpailu – Tutkintoihin ja kokeisiin perustuva kilpailu – Kokeisiin osallistumisen epääminen – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Samasta hakijasta samankaltaisissa peräkkäisissä kilpailuissa tehdyt erilaiset arviot – Hyväksymisedellytys – Erityisten perustelujen tarpeellisuus

(Henkilöstösääntöjen 25 artikla ja liitteessä III oleva 5 artikla)

Henkilöstösääntöjen nojalla tehtyjen yksittäistapauksia koskevien päätösten perusteluvelvollisuuden tarkoituksena on yhtäältä, että asianomainen saa tarvittavat tiedot voidakseen arvioida, onko päätös asianmukainen, ja siten mahdollistaa tuomioistuinvalvonta. Mitä erityisesti tulee kilpailuun osallistumisen epäämistä koskeviin päätöksiin, unionin tuomioistuimet edellyttävät tätä varten, että valintalautakunta ilmoittaa tarkasti, minkä kilpailuilmoituksessa vahvistettujen edellytysten on katsottu jääneen täyttymättä.

Tältä osin kun peräkkäisissä kilpailuilmoituksissa on muotoiltu kilpailun osallistumisedellytykset täysin samaa tai samankaltaista sanamuotoa käyttäen, hakijan tutkintojen tai työkokemuksen arviointi, joka on epäedullisempi kuin aikaisempien kilpailujen yhteydessä tehty arviointi, on mahdollinen vain siltä osin kuin tämä erilainen arviointi on selvästi perusteltu päätöksen perusteluissa. Tätä perusteluvelvollisuutta on kuitenkin sovellettava vain, jos asianomainen henkilö on kiinnittänyt valintalautakunnan huomion siihen, että hänet oli hyväksytty osallistumaan aikaisempaan samankaltaiseen kilpailuun. Valintalautakunnan velvollisuus perustella tätä aikaisemman valintalautakunnan arvioinnista eroavaa arviointia ei kuitenkaan rajoitu velvollisuuteen perustella valintalautakunnan oma päätös olla hyväksymättä hakijaa osallistumaan kyseessä olevan kilpailun kokeisiin, vaan se edellyttää, että selitetään, mistä syistä arviointi, jonka se on tehnyt hakijan tutkintotodistusten merkityksellisyydestä, eroaa edellisen valintalautakunnan niistä tekemästä arvioinnista. Näin ollen kokeisiin osallistumisen epäävässä päätöksessä, jossa kilpailun valintalautakunta vain perusteli päätöksensä jättää hyväksymättä hakija osallistumaan kilpailuun esittämättä erityisiä ja selkeitä syitä sille, minkä vuoksi hakijan tutkintoja ja tutkintotodistuksia arvioitiin suoritettavien työtehtävien kannalta, sellaisena kuin ne on mainittu kilpailuilmoituksessa, tavalla, joka eroaa aikaisemman samankaltaisen valintalautakunnan suorittamasta arviosta, on puutteellisista perusteluista johtuva muotovirhe, jonka vuoksi päätös on kumottava.

Lisäksi on sen tutkimiseksi, ovatko kaksi kilpailua samankaltaiset, tarkasteltava yhdessä kummankin kilpailun osallistumisedellytyksiä ja tehtävien kuvausta. Tältä osin kilpailun tarkoitus käy ilmi niiden tehtävien kuvauksesta, joissa kilpailun läpäisseiden henkilöiden on tarkoitus toimia, eikä kansalaisuutta koskevasta edellytyksestä, joka näiden viimeksi mainittujen on täytettävä. Kilpailun hakijoiden kansalaisuutta koskeva edellytys ei sellaisenaan ole kilpailun tarkoitus. Se on hakijoiden tutkintotodistusten merkityksellisyyden lisäksi tarkasteltava osatekijä, joka ei millään tavoin vaikuta näistä tutkintotodistuksista suoritettavaan arviointiin.

(ks. 45, 48, 53, 54, 56, 70, 77 ja 78 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: tuomio Kobor v. komissio (112/78, EU:C:1979:107, 11 ja 12 kohta); tuomio De Santis v. tilintarkastustuomioistuin (108/84, EU:C:1985:134, 18 ja 19 kohta) ja Belardinelli ym. v. yhteisöjen tuomioistuin (225/87, EU:C:1989:309, 23 ja 27 kohta)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: tuomio Giannini v. komissio (T‑21/96, EU:T:1997:40, 21 kohta) ja tuomio Teixeira Neves v. yhteisöjen tuomioistuin (T‑146/99, EU:T:2000:194, 34 kohta)

Virkamiestuomioistuin: tuomio Hristova v. komissio (F‑50/07, EU:F:2008:147, 22 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)