ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 65/35

Kanne 19.11.2014 – ANKO v. komissio

(Asia T-768/14)

(2015/C 065/49)

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Asianosaiset

Kantaja: ANKO Antiprosopeion, Emporeiou kai Viomichanias (Ateena, Kreikka) (asiamies: asianajaja V. Christianos)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— toteamaan, että komission kantajalle POCEMON-hanketta varten maksama määrä eli 3 77 733,93 euroa vastaa tukikelpoisia menoja, eikä kantajan näin ollen tarvitse palauttaa sitä perusteettomasti maksettuna, ja

— velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanne koskee komissiolle SEUT 272 artiklan nojalla kuuluvaa vastuuta sopimuksesta nro 216088, joka koskee ”Point Of CarE MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases” (POCEMON) -nimisen hankkeen toteuttamista. Kantaja väittää erityisesti, että vaikka se on täyttänyt sopimusvelvoitteensa, komissio on vaatinut takaisin ANKO:lle maksettuja määriä tukikelvottomina kustannuksina, ja tämä on kantajan vastoin edellä mainittua sopimusta, vilpittömän mielen periaatetta, oikeuksien väärinkäyttöä koskevaa kieltoa ja suhteellisuusperiaatetta.

Tästä syystä kantaja väittää ensinnäkin, että komissio tukeutuu täysin perusteettomiin väitteisiin, joita ei ole mitenkään näytetty toteen, ja hylkää lähes kaikki ANKO:n menot tukikelvottomina kustannuksina ja vaatii ANKO:lle POCEMON-hanketta varten maksetun määrän palauttamista. Kantaja väittää toiseksi, että hylätessään 98,68 % maksuosuudesta sillä perusteella, että se ei vastaa tukikelpoisia menoja, joista kantajan on täytynyt vastata hankkeen tarpeita varten, komissio on toiminut oikeuksien väärinkäyttöä koskevan kiellon ja suhteellisuusperiaatteen vastaisesti.
—

kumoaa riidanalaisen päätöksen ja lykkää asian R 1004/2013-4 käsittelyä siihen asti, kunnes aikaisempia kansallisia tavaramerkkirekisteröintejä ja rekisteröintihakemusta, johon Technopharma Ltd on vedonnut, koskevat kansalliset kumoamiskanteet on käsitelty Espanjassa, Saksassa, Ranskassa, Benelux-maissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa
—

Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 26.9.2014 annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1013/2014 siltä osin kuin siinä lisätään Samir Hassan Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä 18.1.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 36/2012 liitteeseen II
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan neuvosto ei perustellut riittävästi kantajan sisällyttämistä neuvoston päätöksen 2014/512/YUTP, neuvoston asetuksen (EU) N:o 833/2014, neuvoston päätöksen 2014/659/YUTP ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 960/2014 (jäljempänä riidanalaiset toimenpiteet) luetteloihin. Neuvoston on esitettävä erityiset syyt siihen, miksi tietty yhteisö on sisällytetty asianomaisiin rajoittaviin toimenpiteisiin. Neuvosto ei esittänyt minkäänlaisia syitä päätökselleen soveltaa riidanalaisia toimenpiteitä kantajaan tai toissijaisesti se ei esittänyt riittäviä syitä tähän tai edes ilmoittanut kantajalle tämän sisällyttämisestä, minkä vuoksi se on laiminlyönyt kyseistä velvollisuutta.
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että komission toimivaltaa on käytetty sääntöjenvastaisesti Jos oletetaan, että komissio on ollut toimivaltainen tekemään riidanalaisen päätöksen ja että se on mainitun päätöksen tehdessään toiminut oikeusvarmuuden periaatetta kunnioittaen, mitä se ei ole tehnyt, Slovakian tasavalta katsoo, ettei komissio nyt käsiteltävässä asiassa ole käyttänyt toimivaltaansa sääntöjenmukaisesti. Yhtäältä komissio on tehnyt ilmeisen virheellisen arvion, kun se on vaatinut kyseessä olevaa määrää Slovakian tasavallalta, vaikkei perinteisiä omia varoja ole lainkaan menetetty tai vaikkei mainittu menetys ole ollut välitön seuraus tapahtumista, joista komissio on katsonut Slovakian tasavallan olevan vastuussa. Toisaalta komissio on loukannut Slovakian tasavallan puolustautumisoikeuksia sekä hyvän hallinnon periaatetta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 7/39

Kanne 26.9.2014 – Novar v. SMHV

(Asia T-726/14)

(2015/C 007/44)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Novar GmbH (Albstadt, Saksa) (edustaja: asianajaja R. Weede)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— velvoittamaan vastaajana olevan viraston maksamaan 2 498,00 euroa asian vireillepanosta laskettavine korkoineen, joiden määrä on 5 prosenttiyksikköä peruskorkoa korkeampi

— velvoittamaan vastaajana olevan viraston korvaamaan oikeudenkäyntikulut, kantajan edustamisesta oikeudenkäynnissä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen.

Kanneperuste koskee asetuksen N:o 207/2009 118 artiklan 3 kohdan mukaista muuta kuin sopimusoikeudellista vastuuta.

Kantaja väittää, että sellaista oikeussääntöä on rikottu riittävän ilmeisesti, jolla on tarkoitus antaa yksityisille oikeuksia, ja että menettelyn ja vahingon välillä on olemassa syy-yhteys. Kantaja väittää, että lainvastainen menettely liittyy 14.5.2013 annettuun päätökseen väitteen hylkäämisestä. Riittävän ilmeinen oikeudenloukkaus perustuu siihen, että virasto asetti väitteestä 14.5.2013 tekemässään päätöksessä niihin 22.6.2012 päivättyyn kirjeeseen sisältyviin tietoihin nähden päinvastaisesti, jotka koskevat väitemenettelyssä B002027251 toimitettavia asiakirjoja aiempien oikeuksien toteennäyttämiseksi, lisävaatimuksia aiempien oikeuksien toteennäyttämiseksi ja ettei se tästä syystä ottanut huomioon kantajan aiempia oikeuksia. Tämä oikeudenloukkaus oli syynä ylimääräisiin oikeudenkäyntikuluihin, joita kantajalle aiheutui valituksen tekemisestä 14.5.2013 annettuun päätökseen, joka oikaistiin 17.10.2013 annetulla väiteosaston päätöksellä.
—

kumoamaan komission budjettipääosaston 2.6.2014 päiväämään kirjeeseen sisältyvän päätöksen nro BUDG/B/03MV D (2014) 1782918, jossa yhtäältä todetaan kantajan taloudellinen vastuu unionin perinteisten omien varojen menettämisestä siitä syystä, että sokeria on tuotu tariffikiintiöiden ulkopuolella eikä tällaisiin tuonteihin käytettyjä varoja ole määritetty, ja jossa toisaalta velvoitetaan kantaja asettamaan unionin talousarvion käyttöön perinteisten omien varojen menettämistä vastaava määrä, joka on 1 2 57 000,00 euroa, jos tuontitodistus on käytetty kokonaan,
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu toimimisvelvollisuuteen, joka komissiolla on asetuksen N:o 999/2001 8 artiklan 1 kohdan viimeisen virkkeen yhdessä 5 artiklan 1 ja 3 kohdan sekä asetuksen N:o 178/2002 5 artiklan 3 kohdan ja saman asetuksen 7 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen ja asetuksen N:o 999/2001 23 ja 24 artiklan perusteella. — Kantaja väittää, että komissiolla on edellä mainittujen säännösten perusteella velvollisuus tarkastella uudelleen asetuksen N:o 999/2001 liitteessä V olevalla 2 kohdalla käyttöön otettua väliaikaista poikkeusta ja esittää päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklaa soveltaen sääntelykomitealle kyseisen liitteen V muuttamista koskeva toimenpidehanke. Tällä pyritään varmistamaan niiden Maailman eläintautijärjestön (OIE) hyväksymien kansainvälisten terveysstandardien noudattaminen, joissa ei ole lueteltu erityisiä riskiaineksia niiden maiden (kuten Italia) osalta, joissa riskin on katsottu olevan vähäinen, toisin sanoen maissa, joissa riskitaso on alhaisempi OIE:n hyväksymässä kansainvälisessä luokittelussa.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan asetuksen N:o 1367/2006 (1) 10 artikla, tarkasteltuna yhdessä kyseisen asetuksen 2 artiklan 1 kohdan g alakohdan kanssa, on lainvastainen. Kantaja väittää, että kun komissio antoi riidanalaisen toimenpiteen, se toimi Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kohdan vastaisesti, koska komission soveltamat säännökset – asetuksen N:o 1367/2006 10 artikla tarkasteltuna yhdessä sen 2 artiklan 1 kohdan g alakohdan kanssa – ovat ristiriidassa Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kohdan kanssa. Asetuksen N:o 1367/2006 edellä mainittujen säännösten lainvastaisuuden olisi pitänyt johtaa siihen, että komissio olisi ottanut sisäistä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön tutkittavaksi.
—

kumoamaan neuvoston 14.3.2014 päivättyyn kirjeeseen sisältyvän päätöksen, joka on osoitettu kantajan asianajajille ja joka koskee sellaisen henkilöiden ja yhteisöjen nimiä sisältävän luettelon uudelleentarkastelua, joka on Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP – sellaisena kuin se on muutettuna 21.12.2012 annetulla neuvoston päätöksellä 2012/829/YUTP – liitteessä II ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 – sellaisena kuin se on pantu täytäntöön 21.12.2012 annetulla neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1264/2012 – liitteessä IX, siltä osin kuin kanteen kohteena oleva päätös merkitsee sitä, ettei kantajan nimeä suostuta poistamaan rajoittavien toimenpiteiden kohteina olevien henkilöiden ja yhteisöjen luettelosta,
1.

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että Euroopan unionin neuvostolla (jäljempänä neuvosto) ei ollut asianmukaista oikeudellista perustaa päätöksen ja asetuksen antamiselle. Kanteen tueksi esitetään muun muassa (a) väite siitä, että neuvoston päätös ei täyttänyt edellytyksiä, joita on asetettu neuvoston vetoamiselle SEU 29 artiklaan. Näin on muun muassa siksi, että: (1) neuvosto ei itse asiassa kyennyt pysyttelemään nimenomaisesti mainitsemissa tavoitteissaan (oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen lujittaminen Ukrainassa), sillä se esitti myöhemmin luettelossa mainitsemisen perusteluina (jotka liittyvät väitettyyn Ukrainan valtion varojen kavaltamiseen ja kyseisten varojen siirtämiseen laittomasti Ukrainan ulkopuolelle, minkä kantaja kieltää) perusteluja, jotka eivät olleet yhteensopivia SEU 21 artiklassa määrättyjen nimenomaisten tai minkään sen kannalta merkityksellisten tavoitteiden kanssa ja jotka eivät noudattaneet niitä. (2) Neuvoston päätös ja neuvoston asetus ovat ristiriidassa muiden SEU 21 artiklassa määrättyjen merkityksellisten tavoitteiden kanssa, sillä niillä ei ”lujiteta ja tueta demokratiaa… ja kansainvälisen oikeuden periaatteita”, erityisesti kun niissä todetaan virheellisesti, ja toimitaan sillä perusteella, että kantaja eli Ukrainan demokraattisesti valittu ja laillinen presidentti on, vastoin Ukrainan lakia ja kansainvälistä oikeutta, ”ent. presidentti”, ja tuetaan niin sanottua ”siirtymäajan presidenttiä ja hallitusta”, joita ei ole valittu laillisesti ja demokraattisesti ja jotka ovat ottaneet sen vallan, joka heillä on, laittomalla väkivallalla vastoin oikeusvaltioperiaatetta, demokraattisia periaatteita ja kansainvälistä oikeutta. (b) Väite siitä, että SEUT 215 artiklan soveltamisedellytykset eivät täyttyneet, koska SEU:n V osaston 2 jakson nojalla pätevää päätöstä ei ollut olemassa. (c) Väite siitä, että riittävää yhteyttä SEUT 215 artiklaan vetoamiseksi kantajaa vastaan ei ollut olemassa.
—

hyväksymään tämän seurauksena valittajien ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset ja näin ollen — päätökset soveltaa kantajiin palkanlisää uuden työsuoritusta koskevan järjestelmän perusteella, sellaisena kuin se seuraa hallintoneuvoston 14.12.2010 antamasta päätöksestä ja hallituksen 9.11.2010 ja 16.11.2011 antamista päätöksistä ja joita koskevat yksittäiset soveltamispäätökset sisältyvät huhtikuun 2012 palkkakuittiin, joka on tullut asianomaisten henkilöiden tietoon aikaisintaan 22.4.2012, — näin ollen — o velvoittamaan vastaajan maksamaan hallintoneuvoston 14.12.2010 antamasta päätöksestä ja hallituksen 9.11.2010 ja 16.11.2011 antamista päätöksistä seuraava palkanero suhteessa aikaisempaan palkitsemisjärjestelmään; tähän palkaneroon on lisättävä 22.4.2012 alkaen maksettavat EKP:n korkokannan mukaiset viivästyskorot lisättynä 3 prosenttiyksiköllä siihen asti, kunnes velka on maksettu kokonaisuudessaan — o velvoittamaan vastaajan korvaamaan ostovoiman alentumisesta johtuva vahinko, joka on arvioitava kohtuuden mukaan ja jonka suuruudeksi on tilapäisesti vahvistettava 1,5 prosenttia kunkin valittajan kuukausipalkasta — siinä tapauksessa, ettei vastaaja toimita seuraavia asiakirjoja oma-aloitteisesti, tarvittaessa kehottamaan prosessinjohtotoimena vastaajaa toimittamaan kyseiset asiakirjat eli: — EIP:n hallintoneuvoston 13.12.2011 pidetyn kokouksen pöytäkirjan — henkilöstöosaston 22.6.2011 laatiman luonnoksen (RH/P&O/2011-119) ja 20.10.2011 laatiman luonnoksen (RH/P&O/2011-74) sekä 25.1.2012 laatiman luonnoksen — velvoittamaan EIP:n korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut
3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan kantajan perusoikeuksia on loukattu — Kantaja toteaa, että ensiksikin riidanalaisilla päätöksillä ja asetuksilla loukataan kantajan puolustautumisoikeuksia, koska niitä ei ole perusteltu. Toiseksi riidanalaisten päätösten ja asetusten lainvastaisuus haittaa tätä oikeudenkäyntiä, koska yhtäältä se estää kantajaa puolustautumasta ja toisaalta unionin yleisen tuomioistuimen kykyä tutkia kyseisten päätösten ja asetusten laillisuus heikennetään. Tästä seuraa, että kantajan oikeuksia tehokkaaseen oikeussuojaan loukataan. Kolmanneksi koska kantajalta on evätty puolustautumisoikeudet ja koska unionin yleisen tuomioistuimen kykyä tutkia kyseisten varojen jäädyttämistä koskeviin toimenpiteisiin – jotka jo luonteeltaan ovat ”erityisen rajoittavia” – liittyvien päätösten ja asetusten laillisuus, kantajan omaisuudensuojaa on rajoitettu perusteettomasti.
—

Kantaja väittää tästä, että riidanalainen päätös on ristiriidassa Euroopan unionin niiden kansainvälisten velvoitteiden kanssa, jotka perustuvat TRIPS-sopimuksen 39 artiklan 2 kohtaan, jonka mukaan sopimuspuolten on varmistettava, että luonnollisilla henkilöillä ja oikeushenkilöillä on mahdollisuus estää laillisesti heidän valvonnassaan olevan tiedon ilmaiseminen, hankkiminen tai käyttäminen ilman heidän lupaansa muiden toimesta tavalla, joka on vastoin rehellistä kaupallista käytäntöä, niin kauan kuin a) tieto on salaista siinä mielessä, että se ei ole kokonaisuudessaan tai samanlaisina osina taikka osien yhdistelmänä sellaisten henkilöiden yleisessä tiedossa tai laillisin keinoin saatavissa, jotka yleensä käsittelevät kyseistä tietoa; b) tiedolla on kaupallista arvoa, koska se on salaista ja c) henkilö, jolla on laillisesti sellainen tieto hallussaan, on ryhtynyt riittäväksi katsottaviin toimenpiteisiin pitääkseen tiedon salassa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 159/34

Kanne 28.2.2014 – JingAo Solar ym. v. neuvosto

(Asia T-158/14)

2014/C 159/46

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Kiina), Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd (Shanghai, Kiina), Yangzhou JA Solar Technology Co. Ltd (Yangzhou, Kiina), Hefei JA Solar Technology Co. Ltd (Hefei, Kiina), Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd (Shanghai) ja JA Solar GmbH (München, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Willems, S. De Knop ja J. Charles)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

— ottamaan kanteen tutkittavaksi

— kumoamaan Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tai sieltä lähetettyjen kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot) tuontia koskevan lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1239/2013 (EUVL 2013 L 325, s. 66) siltä osin kuin sitä sovelletaan kantajiin

— velvoittamaan vastaajan maksamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kolmeen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että toimielimet rikkoivat neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 (1) 10 artiklan 12 ja 13 kohtaa, kun ne ottivat käyttöön tasoitustoimenpiteitä, jotka koskevat Kiinan kansantasavallasta lähetettyjä kiteisestä piistä valmistettuja aurinkosähkömoduuleita ja niiden keskeisiä komponentteja, vaikka vireillepanoilmoituksessa mainittiin ainoastaan Kiinan kansantasavallasta peräisin olevat kiteisestä piistä valmistetut aurinkosähkömoduulit ja niiden keskeiset komponentit.

2) Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että toimielimet rikkoivat neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 1 ja 27 artiklaa, kun ne ottivat käyttöön tasoitustoimenpiteitä, jotka koskevat sellaisia kiteisestä piistä valmistettuja aurinkosähkömoduuleja ja niiden keskeisiä komponentteja, jotka eivät olleet tukien vastaisen tutkimuksen kohteena.

3) Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että toimielimet rikkoivat neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 2 artiklan c alakohtaa, kun ne järjestivät ainoastaan yhden tutkimuksen kahdesta erillisestä tuotteesta (kiteisestä piistä valmistetuista aurinkosähkömoduuleista ja kennoista).

(1) Muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11.6.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 597/2009 (EUVL 2009 L 188, s. 93)
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 142/40

Kanne 14.2.2014 – Gappol Marzena Porczyńska v. SMVH – Gap (ITM) (GAPPol)

(Asia T-125/14)

2014/C 142/52

Kannekirjelmän kieli: puola

Asianosaiset

Kantaja: PP Gappol Marzena Porczyńska (Łódź, Puola) (edustaja: lakimies J. Gwiazdowska)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Gap (ITM) Inc. (San Francisco, Amerikan yhdysvallat)

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 2.12.2013 asiassa R 686/2013-1 tekemän päätöksen

— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, jossa on sanaosa GAPPol, luokkiin 20, 25 ja 37 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten – yhteisön tavaramerkkihakemus nro 8 346 165

Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön sanamerkit GAP, yhteisön kuviomerkit, jossa on sanaosa GAP, kansalliset sanamerkit GAP ja kansalliset kuviomerkit, joissa on sanaosa GAP, luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten

Väiteosaston ratkaisu: Väitteen osittainen hyväksyminen

Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 5 artiklan rikkominen
—

Kantaja katsoo lisäksi, että rekisteröinnin peruuttamishakemus otettava tutkittavaksi ja se on perusteltu asetuksen N:o 510/2006 perusteella. Kantaja huomauttaa tästä erityisesti, että kyseisen rekisteröinnin asetuksen N:o 510/2006 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulle peruuttamiselle on kaksi perustetta (riidanalainen nimike on asetuksen N:o 510/2006 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yleisnimi; eritelmässä esitetty maantieteellisen alueen Sleesiaa koskeva rajaus on virheellinen) ja että kyseisen säännöksen muunlaisella tulkinnalla ja soveltamisella loukattaisiin Saksan liittotasavallan leipomoyritysten perusoikeuksia.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1) ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (EUVL L 140, s. 1) rikkomiseen. Kantaja väittää tältä osin, että päätöksessä määrätään, että Italian viranomaisten on asetuksen N:o 794/2004 11 artiklassa säädetyin tavoin laskettava yritysten valtiontuen palautuksina maksamien määrien korolle korkoa. Italian hallitus riitauttaa tämän katsoen, että – myös unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön valossa (vrt. erityisesti asiassa C-295/07, komissio v. Département du Loiret ja Scotta SA, 11.12.2008 annettu tuomio) – tällaista korkojenlaskentatapaa ei voida soveltaa takaisinperintää koskeviin päätöksiin, jotka on tehty ennen asetuksen N:o 794/2004 voimaantuloa eikä varsinkaan päätöksiin, jotka tehtiin ennen sääntöjenvastaisesti myönnetyn tuen takaisinperinnässä sovellettavasta korkotasosta annetun komission tiedonannon (EUVL L 110, 8.5.2003, s. 21) julkaisemista.
1)

Ensimmäinen kanneperuste: Päätös 2010/413/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna, ja asetus (EU) N:o 267/2012 (1) ovat lainvastaisia ja ne on jätettävä SEUT 277 artiklan nojalla soveltamatta Kantajat esittävät tästä muun muassa, että neuvosto on muuttanut oikeudellista perustaa kantajien pakoteluetteloihin ottamisen osalta, jotta kantajiin voidaan kohdistaa pakotteita. Neuvosto on ilmeisesti käyttänyt sen takia oikeudellisen perustan muuttamisen yhteydessä väärin harkintavaltaansa.
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu oikeussäännön rikkomiseen siltä osin kuin — apportti on säännönmukainen rahoitusmuoto — kantajaa on kohdeltu syrjivästi sen talousarvion suhteen verrattuna muihin eurooppalaisiin poliittisiin puolueisiin — oikeutta tulla kuulluksi ennen yksittäistapausta koskevan epäsuotuisan toimenpiteen määräämistä on loukattu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 45/36

Kanne 25.11.2013 — Granette & Starorežná Distilleries v. SMHV — Bacardi (42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 % vol.)

(Asia T-607/13)

2014/C 45/62

Kannekirjelmän kieli: tšekki

Asianosaiset

Kantaja: Granette & Starorežná Distilleries a.s. (Ústí nad Labem, Tšekin tasavalta) (edustaja: asianajaja T. Chleboun)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Bacardi Co. Ltd (Vaduz, Liechtenstein)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— yhdistämään tämän asian käsittelyn asian T-435/12 käsittelyyn

— hylkäämään kanteen, jonka vastapuoli valituslautakunnassa nosti vastaajan 9.7.2012 tekemästä päätöksestä asiassa R 2100/2011-2 (asia T-435/12)

— muuttamaan vastaajan 16.9.2013 tekemää päätöstä asiassa R 1605/2012-2 siten, että hylätään menettelyn nro B 1753550 toisen osapuolen vaatimukset, jotka koskevat yhteisön tavaramerkkihakemusta ”42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 % vol”

— velvoittamaan vastaaja ja vastapuoli valituslautakunnassa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Granette & Starorežná Distilleries

Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, joka sisältää sanaosat ”42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 % vol”

Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Bacardi Co. Ltd

Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansainvälinen ja kansallinen tavaramerkki, joka sisältää sanaosan ”42 BELOW”

Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen kokonaisuudessaan

Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 61/10

Kanne 12.12.2013 — Time v. SMHV (InStyle)

(Asia T-651/13)

2014/C 61/17

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Time Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja D. Cañadas Arcas)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan asiassa R 827/2013-2 20.9.2013 antaman ratkaisun

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, virastossa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki luokkiin 9, 16 ja 41 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 11 264 223

Tutkijan päätös: Hakemuksen hylkääminen osittain

Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

Kanneperusteet: YTMA:n 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan ja 7 artiklan 2 kohdan virheellinen soveltaminen.