ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 45/19

Valitus, jonka Zucchetti Rubinetteria SpA on tehnyt 27.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-396/10, Zucchetti Rubinetteria SpA v. Euroopan komissio, 16.9.2013 antamasta tuomiosta

(Asia C-618/13 P)

2014/C 45/35

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Valittaja: Zucchetti Rubinetteria SpA (edustajat: asianajajat M. Condinanzi, P. Ziotti ja N. Vasile)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

— Valituksenalainen tuomio on kumottava siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin on hylännyt asiassa T-396/10 nostetun kanteen sen osan, jolla vaaditaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamismenettelystä 23.6.2010 tehdyn komission päätöksen K(2010) 4185 lopullinen (asia COMP/39.092 — Kylpyhuonekalusteet) 2 artiklassa määrätyn sakon kumoamista tai sen määrän pienentämistä

— unionin tuomioistuimen on Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan mukaisesti ratkaistava asia lopullisesti ja täyttä tuomiovaltaansa käyttäen kumottava mainitulla komission päätöksellä määrätty sakko tai ainakin pienennettävä sen määrää

— joka tapauksessa komissio on velvoitettava korvaamaan nyt käsiteltävässä asiassa ja asiassa T-396/10 aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Euroopan unionin oikeuden rikkominen sakkojen määrän laskemisen ja kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden arvioinnin suhteen, asian kontradiktorisen käsittelyn ja puutteellisten perustelujen suhteen sekä tuomioistuinvalvonnan puutteellisen harjoittamisen suhteen. Erityisesti asetuksen (EY) N:o 1/2003 (1) 23 artiklan 2 ja 3 kohdan rikkominen sekä henkilökohtaisen vastuun periaatteen, suhteellisuusperiaatteen ja yhdenvertaisen periaatteen loukkaaminen määrättäessä seuraamuksia kartellien torjunnan alalla.

Unionin yleinen tuomioistuin on todennut valituksenalaisessa tuomiossa riidanalaisen päätöksen ristiriitaisen ja lainvastaisen luonteen siltä osin kuin siinä on todettu, että Zucchetti Rubinetteria S.p.A on syyllistynyt vähemmän vakavaan kilpailusääntöjen rikkomiseen kuin kartelliin osallistuneet monikansalliset yritykset, sillä se ei ollut osallistunut kartelliin muilla kuin Italian markkinoilla eikä ollut tietoinen sen ulottumisesta muualle, mutta siinä ei kuitenkaan tehdä sakon määrän määrittämiseksi välttämätöntä päätelmää. Samojen kertoimien soveltaminen ja lieventävien asianhaarojen pois sulkeminen, joka on johtanut kanteen hylkäämiseen myös asetetun sakon kumoamisen tai pienentämisen osalta, ilmenee siten edellä mainittujen yleisten periaatteiden loukkaamisena ja sakkojen määrän laskemisesta annettujen suuntaviivojen 25 ja 29 kohdan sekä asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan rikkomisena.

(1) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 39/12

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 2.12.2013 — Rikosoikeudenkäynti Miguel M:ää vastaan

(Asia C-627/13)

2014/C 39/19

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen/asianosaiset pääasiassa

Miguel M.

Ennakkoratkaisukysymys

Onko ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetussa neuvoston direktiivissä 2001/83/EY (1) tarkoitettu lääke, joka sisältää asetuksissa (EY) N:o 273/2004 (2) ja (EY) N:o 111/2005 (3) tarkoitettuja luokiteltuja aineita, molempien kyseisten asetusten 2 artiklan a alakohdan mukaisesti suljettava aina pois asetusten soveltamisalasta, vai onko näin vain silloin, kun lääkkeen koostumus on sellainen, että näitä aineita ei ole helppo käyttää tai uuttaa yksinkertaisilla tai taloudellisesti kannattavilla tavoilla?

(1) EYVL L 311, s. 67.

(2) Huumausaineiden lähtöaineista 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 273/2004 (EUVL L 47, s. 1).

(3) Yhteisön ja kolmansien maiden välisen huumausaineiden lähtöaineiden kaupan valvontaa koskevista säännöistä 22.12.2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 111/2005 (EUVL L 22, s. 1).
1)

Voidaanko lääkemääräystä edellyttävän ihmisille tarkoitetun lääkkeen, jota valmistetaan ja toimitetaan Stockholms tingsrättissä käsiteltävänä olevan asian kohteena olevissa olosuhteissa ja jolle ei ole annettu markkinoille saattamista koskevaa lupaa toimivaltaisen viranomaisen toimesta jäsenvaltiossa tai asetuksen (ETY) N:o 2309/93 (1) nojalla, katsoa olevan ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/83 (2) 3 artiklan 1 tai 2 kohdassa tarkoitettu lääke erityisesti tilanteessa, jossa on olemassa jokin toinen hyväksytty lääke, jossa on sama vaikuttava aine, sama annostus ja sama lääkemuoto?
2)

Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, mitä vaatimuksia EY 39 artiklan 2 kohdan (josta on tullut SEUT 45 artiklan 2 kohta) ja asetuksen (ETY) N:o 1408/71 3 artiklan 1 kohdan mukainen yhdenvertaisen kohtelun periaate asettaa toisen jäsenvaltion oikeussääntöjen mukaan tehdyn ikääntyneen henkilön osa-aikatyön rinnastamiselle edellytyksenä kansalliselle vanhuuseläkeoikeudelle: a) Onko ikääntyneen henkilön osa-aikatyön edellytyksiä tarkasteltava vertailevasti? b) Mikäli vastaus edelliseen kysymykseen on myöntävä, riittääkö se, jos ikääntyneen henkilön osa-aikatyö on tarkoitukseltaan ja rakenteeltaan järjestetty pohjimmiltaan samankaltaisella tavoin kummassakin jäsenvaltiossa? c) Vai onko ikääntyneen henkilön osa-aikatyön edellytysten oltava järjestetty täysin samalla tavalla kummassakin jäsenvaltiossa?
4)

Kenelle ennakkoilmoitus on osoitettava erityisjärjestelyn toisen kohdan nojalla? Erityisesti: a) Tarkoittaako patentin tai lisäsuojatodistuksen edunsaaja ainoastaan henkilöitä, joilla on kansallisen lainsäädännön nojalla oikeus nostaa kanne patentin tai lisäsuojatodistuksen täytäntöön panemiseksi? tai b) Riittääkö tilanteessa, jossa konserni muodostaa useita oikeudellisia yksiköitä käsittävän yhden taloudellisen kokonaisuuden, että ilmoitus osoitetaan sille oikeudelliselle yksikölle, joka on operatiivinen tytäryhtiö ja markkinoille saattamista koskevan luvan haltija tuontijäsenvaltiossa, eikä sille kyseisen konsernin yksikölle, jolla on kansallisen lainsäädännön nojalla oikeus nostaa kanne patentin tai lisäsuojatodistuksen täytäntöön panemiseksi, joko sillä perusteella, että ensin mainitun oikeudellisen yksikön voidaan katsoa olevan patentin tai lisäsuojatodistuksen edunsaaja, tai sillä perusteella, että voidaan olettaa, että tällainen ilmoitus tulee tavanomaisessa tapauksessa niiden henkilöiden tietoon, jotka tekevät päätöksiä patentin tai lisäsuojatodistuksen haltijan puolesta? c) Jos neljännen kysymyksen b kohtaan vastataan myöntävästi, tuleeko muutoin säännönmukaisesta ilmoituksesta säännönvastainen, jos se on osoitettu yrityksen lakiasiainjohtajalle, kun kyseinen yritys ei ole konsernin se yksikkö, jolla on kansallisen lainsäädännön nojalla oikeus nostaa kanne patentin tai lisäsuojatodistuksen täytäntöönpanemiseksi, vaan se on operatiivinen tytäryhtiö tai markkinoille saattamista koskevan luvan haltija tuontijäsenvaltiossa, ja jos kyseinen lakiasiainosasto saa käytännössä säännöllisesti erityisjärjestelyä ja muita seikkoja koskevia ilmoituksia rinnakkaistuojilta?
3)

Jos edelliseen kysymykseen annetaan myöntävä vastaus, onko kyseessä oleva erilainen kohtelu perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdassa tai direktiivin 6 artiklan 1 tai 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla a) oikeutettua, jotta myös henkilöihin, joiden syntymäpäivä on koulun alkamisvuonna koulun alkamispäivän jälkeen, tai henkilöihin, joiden käymän koulun muoto on sellainen, että yläaste jatkuu pidempään, ja joiden on tämän vuoksi käytävä koulua vielä 18 vuotta täytettyään opintojen loppuunsaattamiseksi, sovellettaisiin samoja edellytyksiä kuin henkilöihin, jotka päättävät keskiasteen ammattikoulun tai korkeamman ammattikoulun jo ennen 18 vuoden iän täyttämistä, myös vaikka koulunkäyntiaikojen huomioon ottaminen 18 vuoden iän täyttämisen jälkeen ei rajoitu mainittuihin tapauksiin, b) oikeutettua, jotta ajat, jolloin keskimääräisen arvion mukaan ei osallistuta työelämään eikä vastaavasti makseta vakuutusmaksuja, suljetaan eläkeoikeuden ulkopuolelle; onko tällainen oikeutus olemassa riippumatta siitä, että myöskään keskiasteen ammattikoulua tai korkeampaa ammattikoulua 18 vuoden iän täyttämisen jälkeen käytäessä ei tarvitse maksaa vakuutusmaksuja ja tällaiset koulunkäyntiajat myöhemmin huomioon otettaessa on joka tapauksessa maksettava erityinen eläkemaksu, c) oikeutettua, koska ennen 18 vuoden iän täyttämistä täyttyneiden palvelusaikaa aikaisempien palvelusjaksojen huomiotta jättäminen on rinnastettava direktiivin 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun ”ikärajojen vahvistamiseen ammatillisten sosiaaliturvajärjestelmien etuuksien saamisen edellytykseksi”?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 377/6

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Protodikeio Athinon (Kreikka) on esittänyt 10.10.2013 — Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha v. Maria Patmanidi AE

(Asia C-535/13)

2013/C 377/13

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Protodikeio Athinon

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha

Vastaaja: Maria Patmanidi AE

Ennakkoratkaisukysymykset

Millaiseksi direktiivin 89/104/ETY (1) 7 artiklan (josta on tullut direktiivin 2008/95/EY (2) 7 artikla) ja asetuksen (EY) 40/94/EY (3) 13 artiklan (josta on tullut asetuksen 207/2009 (4) 13 artikla) säännösten soveltamisala muotoutuu suhteessa tavaramerkin haltijan oikeuteen kieltää sellaisten tuotteidensa rinnakkaistuonti Euroopan unionin alueelle ja Euroopan talousalueelle, jotka tuotettiin tai saatettiin ensimmäistä kertaa markkinoille Euroopan unionin ja Euroopan talousalueen ulkopuolisessa maassa, erityisesti kun kyse on tuotteista, kuten kaikentyyppisten moottoriajoneuvojen varaosista, joihin liittyy suuri voittomarginaali ja suuri vara hintojen laskulle, mikä voidaan todeta myös hintapolitiikan suurista vaihteluista, ja/tai joiden rinnakkaistuonti voi johtaa loppukuluttajan maksamien hintojen laskemiseen huomattavasti kyseisen kuluttajan ja kilpailun hyväksi, seuraavien perusteella ja seuraavien vaikutuksesta erikseen tai yhdessä:

a) SEUT 101–102 artiklan säännökset b) vuoden 1994 GATT-yleissopimuksen I artiklan, XI artiklan 1 kohdan, III artiklan 4 kohdan ja XX artiklan d alakohdan säännökset ja koko vuoden 1994 GATT-yleissopimuksen oikeus c) vuoden 1994 GATT-yleissopimuksen I ja XXIV artikla, ja erityisesti laajennetaanko jälkimmäisillä direktiivin 2008/95/EY 7 artiklan 1 kohdan ja asetuksen (EY) 207/2009 13 artiklan 1 kohdan säännösten soveltamisalaa tuotteisiin, joita pidetään kaupan vuoden 1994 GATT-yleissopimuksen sopimusvaltioissa, ja onko pohdittava kysymyksiä näiden valtioiden välisestä vastavuoroisuudesta?

(1) Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 89/104/ETY (EYVL L 40, s. 1–7).

(2) Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/95/EY (EUVL L 299, s. 25–33).

(3) Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1–36).

(4) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1–42).
1)

Onko tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 25.7.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/374/ETY (1) 6 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että tuote, joka on ihmiskehoon asennettu lääkinnällinen tuote (tässä: asennettava rytmihäiriötahdistin), on turvallisuudeltaan puutteellinen jo silloin, kun suurella määrällä saman sarjan laitteita on esiintynyt virhetoiminto mutta asennetun laitteen turvallisuuden puutteellisuutta ei ole todettu?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 344/44

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.8.2013 — Stanley International Betting Ltd ja Stanleybet Malta Ltd v. Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato

(Asia C-463/13)

2013/C 344/76

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Stanley International Betting Ltd ja Stanleybet Malta Ltd

Vastapuolet: Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko SEUT 49 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja sekä SEUT 56 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja ja Euroopan unionin tuomioistuimen (yhdistetyissä asioissa C-72/10 ja C-77/10) 16.2.2012 antamassaan tuomiossa vahvistamia periaatteita tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että tarjouskilpailun kohteeksi asetetaan toimilupia, joiden kesto on lyhyempi kuin aiemmin myönnettyjen lupien kesto, kun kyseinen tarjouskilpailu on järjestetty joidenkin toimijoiden laittomasta tarjouskilpailujen ulkopuolelle sulkemisesta johtuvien seurausten korjaamiseksi?
—

Unionin tuomioistuimen on todettava, että Ranskan tasavalta on jättänyt noudattamatta arvonlisäverodirektiivin (1) 96 ja 98 artiklan, luettuna yhdessä direktiivin liitteen II ja III sekä direktiivin täytäntöönpanoasetuksen (2) kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska se on soveltanut alennettua arvonlisäverokantaa digitaalisiin (tai sähköisiin) kirjoihin
2)

Seuraako Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistetuista oikeuksista, että kun tulliviranomaiset eivät voi antaa lisätietoja tutkimuksesta, johon ne perustavat kantansa siitä, että tavaroilla on tietty alkuperä — ja näiden tulosten oikeellisuudesta on esitetty perusteltuja vastalauseita —, tulliviranomaisten on — sikäli kuin heiltä voidaan sitä kohtuudella vaatia — autettava asianosaista tämän hakemuksessa, joka koskee havainnointia ja/tai näytteenottoa asianosaisen kustannuksella hänen väittämässään alkuperämaassa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 304/5

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 25.7.2013 — Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein v. ELT Uta Wree

(Asia C-422/13)

2013/C 304/08

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht

Pääasian asianosaiset

Kantaja ja vastapuoli: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

Vastaaja ja valittaja: ELT Uta Wree

Ennakkoratkaisukysymys

Onko 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 (1) 34 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu maatalousmaa kyseessä myös silloin, kun sitä käytetään tosin myös maataloustarkoituksiin (lampaiden laiduntamiseen), mutta kyseinen maa-ala muodostaa jälkihoidossa olevan kaatopaikan peitekerroksen?

(1) Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 73/2009 (EUVL L 30, s. 16).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 298/3

Valitus, jonka Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG on tehnyt 19.7.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-378/11, Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) 20.2.2013 antamasta tuomiosta

(Asia C-412/13)

2013/C 298/04

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (edustajat: Rechtsanwalt R. Kunze ja Rechtsanwalt G. Würtenberger)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

— on kumottava unionin yleisen tuomioistuimen 20.2.2013 antama tuomio, jolla hylättiin kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 10.5.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 1598/2010-4), joka koski aikaisempien tavaramerkkien aiemmuuden vaatimista

— on velvoitettava SMHV korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valitus on tehty unionin yleisen tuomioistuimen antamasta tuomiosta, jolla hylättiin valittajan vaatimus kumota sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 10.5.2011 tekemä päätös, joka koski aikaisempien tavaramerkkien aiemmuuden vaatimista kuviomerkin MEDINET rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi koskevan hakemuksen yhteydessä.

Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (1) 34 artiklaa, koska se katsoi, että kyseistä säännöstä oli tulkittava suppeasti ja että se ei mahdollistanut aikaisemman kansallisen tavaramerkin aiemmuuden vaatimista. Se laiminlöi lisäksi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 75 artiklan mukaista perusteluvelvollisuuttaan, koska se teki ratkaisunsa puutteellisten tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen perusteella. Valittaja väittää lopuksi, että unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisu ilman suullista käsittelyä merkitsi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 77 artiklan rikkomista.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 274/16

Valitus, jonka Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. on tehnyt 22.7.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-19/12, Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) — Impexmetal 14.5.2013 antamasta tuomiosta

(Asia C-415/13 P)

2013/C 274/28

Oikeudenkäyntikieli: puola

Asianosaiset

Valittaja: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. (edustaja: adwokat P. Borowski)

Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Impexmetal S.A.

Vaatimukset

— Unionin yleisen tuomioistuimen antama tuomio on kumottava kokonaisuudessaan ja koko 9.1.2012 nostettu kanne, jossa vaaditaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensimmäisen valituslautakunnan 27.10.2011 tekemän päätöksen kumoamista, on hyväksyttävä.

— Toissijaisesti unionin yleisen tuomioistuimen antama tuomio on kumottava kokonaisuudessaan ja asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen uudelleen käsiteltäväksi.

— Vastapuolet on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut asian käsittelystä sisämarkkinoiden harmonisointiviraston valituslautakunnassa ja väiteosastossa sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa valittajalle aiheutuneet kulut mukaan lukien.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut asetuksen N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, koska se on soveltanut sitä sellaiseen tilanteeseen, jota kyseinen säännös ei koske.

Kyseistä säännöstä on sovellettu virheellisesti, koska unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti todennut, että valittajan tavaramerkki on samankaltainen kuin vastapuolen tavaramerkki ja että sen vuoksi yleisön keskuudessa on sekaannusvaara. Unionin yleinen tuomioistuin ei ole ottanut huomioon, että

— valittajan tavaramerkin yksilöimät tavarat olivat koneita ja työkoneita, kun taas vastapuolen tavaramerkin yksilöimät tavarat olivat laakereita ja ne poikkesivat merkittävästi toisistaan eivätkä ne ole toisiaan täydentäviä tavaroita;

— valittajan ja vastapuolen tavaramerkit eroavat ulkoasultaan merkittävästi toisistaan;

— valittajan tavaramerkkiin sisältyy sanaosa Kraśnik, mikä vaikuttaa merkittävästi siihen, että kyseisten tavaramerkkien ulkoasu, lausuntatapa ja merkityssisältö eroavat toisistaan;

— valittajan ja vastapuolen tavaramerkkien lausuntatavoissa on huomattavia eroja;

— valittajan tavaramerkki on osa yrityksen nimeä ja kyseistä nimeä on käytetty jo kauan ennen tavaramerkkihakemuksen tekemistä;

— kyseinen tavaramerkki on historiallisesti perusteltu valittajan tunnusmerkki;

— kyseiset tavaramerkit ovat pitkään olleet samaan aikaan olemassa samoilla markkinoilla ilman ongelmia;

— kyseisten tavaramerkkien samankaltaisuus ei oikeuta toteamaan, että siitä voi syntyä sekaannusvaara.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (kodifioitu toisinto) (EYVL L 78, s. 1).
—

on todettava, että Romania ei ole noudattanut sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/72/EY (1) 49 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole saattanut voimaan kaikkia direktiivin 2 artiklan 1 kohdan, 3 artiklan 5 kohdan b alakohdan, 7 ja 8 kohdan ja 9 kohdan c alakohdan, 5 artiklan, 7 artiklan 4 kohdan, 9 artiklan 1-7 kohdan, 10 artiklan 2 ja 5 kohdan, 11 artiklan 8 kohdan, 13 artiklan 4 kohdan ja 5 kohdan b alakohdan, 16 artiklan 1 ja 2 kohdan, 25 artiklan 1 kohdan, 26 artiklan 2 kohdan c alakohdan, 31 artiklan 3 kohdan, 34 artiklan 2 kohdan, 37 artiklan 1 kohdan k, p ja q alakohdan, 3 kohdan b ja d alakohdan ja 10-12 kohdan, 38 artiklan 1 kohdan, 39 artiklan 1, 4 ja 8 kohdan ja liitteessä I olevan 1 kohdan noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai joka tapauksessa koska se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle,
1b)

Onko APAANin katsottava olevan ”[ainetta — –, joka sisältää] luokiteltuja aineita sellaisessa muodossa, ettei kyseisiä aineita ole helppo käyttää tai uuttaa yksinkertaisilla tai taloudellisesti kannattavilla tavoilla” ja ”substance that is compounded in such a way that it cannot be easily used or extracted by readily applicable or economically viable means” ja ”une autre préparation contenant un au plus de substances classifiées qui sont composées de manière telle que ces substances ne peuvent pas être facilement utilisées, ni extraites par des moyens aisés a mettre en œuvre ou économiquement viables”? Liitteestä 3 ilmenee, että poliisin mukaan muunnosprosessi on melko selkeä, mahdollisesti jopa yksinkertainen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 252/19

Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 27.5.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-587/08, Fresh del Monte Produce, Inc. v. Euroopan komissio, 14.3.2013 antamasta tuomiosta

(Asia C-294/13 P)

2013/C 252/28

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Biolan, M. Kellerbauer ja P.J.O. Van Nuffel)

Vastapuoli: Fresh del Monte Produce, Inc., Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-587/08, Fresh del Monte Produce, Inc. v. Euroopan komissio, 14.3.2013 antaman tuomion tuomiolauselman ensimmäisen kohdan

— ratkaisee asian lopullisesti vahvistamalla Fresh del Monte Produce Incille määrätyn sakon suuruudeksi 9 800 000 euroa

— velvoittaa Fresh del Monte Produce Incin korvaamaan muutoksenhakumenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ja sen osan unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista, jonka se katsoo asianmukaiseksi.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (1) 23 artiklaa luettuna yhdessä sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun komission tiedonannon (2) kanssa sekä SEUT 101 ja 102 artiklan tehokkaan soveltamisen periaatetta, kun se on katsonut, että komission tietojensaantipyyntöön annettu vastaus on otettava huomioon komission tutkintaa edistäneenä vapaaehtoisena yhteistyönä.

Vaihtoehtoisesti komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut asetuksen N:o 1/2003 23 artiklaa ja että se ei ole noudattanut perusteluvelvollisuuttaan, kun se on alentanut Del Montelle määrättyä sakkoa Weichertin hallinnollisen menettelyn aikana tekemän yhteistyön perusteella, vaikka Del Monte ja Weichert eivät olleet enää osa samaa yritystä Weichertin tekemän väitetyn yhteistyön hetkellä.

(1) EYVL 2003 L 1, s. 1.

(2) EYVL 2002 C 45, s. 3.