ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 6.9.2012 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Lowlands Design Holding BV v. Minister van Financiën

(Asia C-524/11) (1)

(Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - Tariffiluokittelu - Vauvojen ja pikkulasten potkupussit - Alanimike 6209 20 00 vai alanimike 6211 42 90)

(2012/C 331/19)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Lowlands Design Holding BV

Vastaaja: Minister van Financiën

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden — Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (EYVL L 256, s. 1) liitteen I ja tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 8.6.2007 annetun komission asetuksen (EY) N:o 651/2007 (EUVL L 153, s. 3) tulkinta — Vauvojen ja lasten makuupussit

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 27.10.2005 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1719/2005, olevaa yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava niin, että pääasiassa kyseessä olevien potkupussien kaltaiset potkupussit on luokiteltava alanimikkeeseen 6209 20 00, koska ne ovat ”vauvanvaatteita ja -vaatetustarvikkeita, puuvillaa”, jos ne kokonsa vuoksi sopivat enintään 86 cm:n pituisille lapsille. Ellei näin ole, nämä tuotteet on luokiteltava alanimikkeeseen 6211 42 90, koska ne ovat ”muita naisten ja tyttöjen vaatteita, puuvillaa”.

(1) EUVL C 25, 28.1.2011.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 19.12.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/138/EY, 9 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että puunluovutukset, jotka luonnollinen henkilö suorittaa force majeure -tapauksen seurausten kompensoimiseksi, kuuluvat aineellisen omaisuuden hyödyntämiseen, jota on pidettävä mainitussa säännöksessä tarkoitettuna liiketoimintana silloin, kun kyseiset luovutukset suoritetaan jatkuvaluonteisessa tulonsaantitarkoituksessa. Kansallisen tuomioistuimen asiana on arvioida kaikki käsiteltävää asiaa koskevat seikat sen selvittämiseksi, hyödynnetäänkö metsän kaltaista aineellista omaisuutta jatkuvaluonteisessa tulonsaantitarkoituksessa.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 6.9.2012 (Augstākās tiesas Senātsin (Latvia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Cido Grupa SIA v. Valsts ieņēmumu dienests

(Asia C-471/11) (1)

(Uusien jäsenvaltioiden liittyminen - Siirtymätoimenpiteet - Maataloustuotteet - Sokeri - Asetus (EY) N:o 60/2004 - Ylijäämävarastoista perittävän maksun taso ja peruste)

(2012/C 331/16)

Oikeudenkäyntikieli: latvia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Augstākās tiesas Senāts

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Cido Grupa SIA

Vastaaja: Valsts ieņēmumu dienests

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Augstākās tiesas Senāts — Sokerialalla sovellettavista siirtymätoimenpiteistä Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian unioniin liittymisen vuoksi 14.1.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 60/2004 (EUVL L 9, s. 8) 4 artiklan 1 kohdan ja 6 artiklan 3 kohdan tulkinta — Toimijoiden hallussa olevista sokerin ylijäämävarastoista perittävän maksun laskeminen — ”Kyseistä määrää” ja ”kyseistä tuotetta” koskevat käsitteet sokerisiirapin osalta

Tuomiolauselma

Sokerialalla sovellettavista siirtymätoimenpiteistä Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian unioniin liittymisen vuoksi 14.1.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 60/2004, sellaisena kuin se on muutettuna 13.10.2005 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1667/2005, 6 artiklan 3 kohdan kolmatta alakohtaa on tulkittava siten, että sokerisiirapin (CN-koodi 2106 90 59) ylijäämävarastosta perittävän maksun perusteena on tässä tuotteessa todella olevan valkoisen sokerin (CN-koodi 1701 99 10) määrä ja sen tasona valkoisen sokerin tuontimaksu korotettuna 1,21 eurolla/100 kg.

(1) EUVL C 331, 12.11.2011.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 295/16

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.7.2012 (Verwaltungsgericht Gieβenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Natthaya Dülger v. Wetteraukreis

(Asia C-451/11) (1)

(ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus - Assosiaationeuvoston päätös N:o 1/80 - 7 artiklan ensimmäinen kohta - Jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille kuuluvan turkkilaisen työntekijän perheenjäsenten oleskeluoikeus - Thaimaan kansalainen, joka on ollut naimisissa turkkilaisen työntekijän kanssa ja asunut tämän kanssa yli kolmen vuoden ajan)

2012/C 295/26

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgericht Gieβen

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Natthaya Dülger

Vastaaja: Wetteraukreis

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Verwaltungsgericht Gießen — Assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tehdyn, Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella perustetun assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäisen luetelmakohdan tulkinta — Jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille kuuluvan turkkilaisen työntekijän perheenjäsenten oleskeluoikeus — Thaimaan kansalainen, joka on asunut yhdessä turkkilaisen aviopuolisonsa kanssa yli kolmen vuoden ajan aina avioliiton päättymiseen asti

Tuomiolauselma

Assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tehdyn, Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella, jonka allekirjoittivat 12.9.1963 Ankarassa yhtäältä Turkin tasavalta ja toisaalta ETY:n jäsenvaltiot ja yhteisö ja joka tehtiin, hyväksyttiin ja vahvistettiin yhteisön puolesta 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY, perustetun assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että turkkilaisen työntekijän perheenjäsen, joka on jonkin muun kolmannen maan kuin Turkin kansalainen, voi vedota vastaanottavassa jäsenvaltiossa tämän määräyksen mukaisiin oikeuksiin, kun kaikki muut määräyksessä asetetut edellytykset täyttyvät.

(1) EUVL C 347, 26.11.2011.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 200/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 24.5.2012 (Landesgericht für Zivilrechtssachen Wienin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Peter Hehenberger v. Itävallan tasavalta

(Asia C-188/11) (1)

(Maatalous - Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto - Asetus (EY) N:o 1257/1999 ja asetus (EY) N:o 817/2004 - Maatalouden tuotantomenetelmien ympäristötuki - Tarkastukset - Maataloustuen saaja - Paikalla tehtävän tarkastuksen tekemisen estäminen - Kansallinen sääntely, jonka mukaan kaikki usealta vuodelta maksetut tuet on palautettava - Yhteensoveltuvuus)

2012/C 200/05

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Peter Hehenberger

Vastaaja: Itävallan tasavalta

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 (EYVL L 160, s. 80) ja Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 29.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 817/2004 (EUVL L 153, s. 30) tulkinta — Tarkastukset ja seuraamukset — Jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan 5 vuoden aikana saatu tuki on palautettava kokonaisuudessaan, jos maataloustuen saaja kieltää tarkastustoimenpiteen suorittamiseen — Suhteellisuus

Tuomiolauselma

Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1257/1999, kun sitä luetaan yhdessä asetuksen N:o 1257/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 29.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 817/2004 kanssa, ei ole esteenä sellaiselle kansalliselle sääntelylle, jonka mukaan silloin, kun tuensaajana oleva maanviljelijä on estänyt kyseisten pinta-alojen paikalla tehtävän tarkastuksen, kaikki maatalouden ympäristötoimenpiteen yhteydessä sitoumuksen voimassaolojakson aikana jo myönnetyt tuet on palautettava silloinkin, kun tukea on maksettu jo useiden vuosien ajalta.

(1) EUVL C 211, 16.7.2011.
2)

Asetuksen N:o 423/2007 7 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että — se kattaa sellaisen toiminnan, joka on muodolliselta ilmiasultaan sellainen, että sillä ei rikota asetuksen 7 artiklan 3 kohtaa, mutta jonka suorana tai välillisenä tavoitteena tai seurauksena kuitenkin on 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kiellon rikkominen — termit tietoinen ja tarkoituksellinen edellyttävät kumulatiivisesti tietoisuutta ja tahtoa, ja nämä edellytykset täyttyvät, kun sellaiseen toimintaan, jolla on edellisessä kohdassa mainittu tavoite tai seuraus, osallistuva henkilö pyrkii tahallaan aiheuttamaan kyseisen tavoitteen tai seurauksen tai vähintään pitää mahdollisena, että hänen osallistumisellaan on tällainen tavoite tai seuraus, ja hyväksyy tämän mahdollisuuden.
1)

Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5–7 artiklaa on tulkittava siten, että viivästyneiden lentojen matkustajilla on oikeus kyseiseen asetukseen perustuvaan korvaukseen, kun heille koituu tällaisen lennon vuoksi vähintään kolmen tunnin ajan menetys, toisin sanoen, kun he saapuvat lopulliseen määräpaikkaansa aikaisintaan kolme tuntia lentoliikenteen harjoittajan aikataulun mukaisen saapumisajan jälkeen. Matkustajilla ei kuitenkaan ole oikeutta korvaukseen tällaisen viivästymisen perusteella, jos lentoliikenteen harjoittaja pystyy osoittamaan, että pitkäaikainen viivästys johtuu poikkeuksellisista olosuhteista, joita ei olisi voitu välttää, vaikka kaikki kohtuudella edellytettävät toimenpiteet olisi toteutettu, eli olosuhteista, jotka eivät ole lentoliikenteen harjoittajan tosiasiallisesti hallittavissa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 366/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 27.9.2012 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR) v. Finanzamt Plauen

(Asia C-587/10) (1)

(Verotus - Arvonlisävero - Tavaroiden luovutus - Ketjuliiketoimien verotus - Vapautuksen epääminen sen vuoksi, ettei hankkijan arvonlisäverotunnistetta ole ilmoitettu)

2012/C 366/14

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)

Vastaaja: Finanzamt Plauen

Muu osapuoli: Bundesministerium der Finanzen

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesfinanzhof — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) tulkinta — Tavaroiden luovutus — Ketjuliiketoimien verotus — Se, että yhteen jäsenvaltioon sijoittautunut yritys ostaa tavaroita kolmanteen valtioon sijoittautuneelta toiselta yritykseltä, jota ei ole rekisteröity arvonlisäverotuksellisesti ja joka tekee hankintansa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelta yritykseltä siten, että tavarantoimittaja lähettää tavarat suoraan hankkijayritykselle — Tilanne, jossa tavarantoimittaja esittää hankkijan arvonlisäverotunnisteen

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 12.10.1998 annetulla neuvoston direktiivillä 98/80/EY, 28 c artiklan A kohdan a alakohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että jäsenvaltion veroviranomaiset asettavat yhteisöluovutuksen arvonlisäverosta vapauttamisen edellytykseksi sen, että luovuttaja toimittaa hankkijan arvonlisäverotunnisteen, kunhan kyseistä vapautusta ei kieltäydytä myöntämästä pelkästään sillä perusteella, ettei tätä velvollisuutta ole noudatettu, jos luovuttaja ei vilpittömästi voi toteutettuaan kaikki toimenpiteet, joita häneltä voidaan kohtuudella edellyttää, toimittaa kyseistä tunnistetta ja jos hän toimittaa toisaalta tietoja, joilla voidaan riittävällä tavalla osoittaa, että hankkija on verovelvollinen, joka toimii tässä ominaisuudessaan kyseessä olevassa liiketoimessa.

(1) EUVL C 80, 12.3.2011.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 151/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 29.3.2012 (Commissione tributaria centrale, sezione di Bolognan (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ufficio IVA di Piacenza v. Belvedere Costruzioni Srl

(Asia C-500/10) (1)

(Verotus - Arvonlisävero - SEU 4 artiklan 3 kohta - Kuudes direktiivi - 2 ja 22 artikla - Verotusta koskevat oikeusriidat kolmantena asteena ratkaisevassa tuomioistuimessa vireillä olevien oikeudenkäyntien saattaminen automaattisesti päätökseen)

2012/C 151/11

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Ufficio IVA di Piacenza

Vastaaja: Belvedere Costruzioni Srl

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisukysymys — Commissione tributaria centrale di Bologna — Arvonlisävero — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 2 ja 22 artikla — Jäsenvaltioiden velvollisuus taata arvonlisäveron tehokas periminen — Kansallinen lainsäädäntö, jossa verotusta koskeva oikeudenkäyntimenettely päättyy tietyin edellytyksin ilman, että asian kolmantena oikeusasteena ratkaiseva tuomioistuin tekee asiaratkaisua, jolloin asiaa toisena oikeusasteena käsitelleen tuomioistuimen tekemä ratkaisu saa oikeusvoiman — Lainsäädännöllä on väitetty luovuttavan yhdenmukaistettujen verojen perimisestä

Tuomiolauselma

SEU 4 artiklan 3 kohtaa ja jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2 ja 22 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sellaisen pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen kansallisen poikkeussäännöksen soveltamiselle arvonlisäverotuksen alalla, jossa säädetään verotusta koskevat oikeusriidat kolmantena asteena ratkaisevassa tuomioistuimessa vireillä olevien asioiden saattamisesta automaattisesti päätökseen, jos ne on pantu vireille ensimmäisessä oikeusasteessa yli kymmenen vuotta ja joissakin tapauksissa yli 14 vuotta ennen tämän säännöksen voimaantulopäivää ja jos veroviranomainen on hävinnyt asian ensimmäisessä ja toisessa oikeusasteessa, vaikka onkin niin, että tämän automaattisen päättämisen seurauksena toisen oikeusasteen päätös tulee lainvoimaiseksi ja veroviranomaisen vaatima verosaatava lakkaa.

(1) EUVL C 346, 18.12.2010.
2)

Direktiivin 2003/88 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että virkamiehellä on eläkkeelle siirtyessään oikeus lomakorvaukseen palkallisesta vuosilomasta, joka häneltä on jäänyt pitämättä, koska hän on ollut poissa palveluksesta sairauden takia.
2)

Tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan yleissopimuksen 2 artiklan 2 kappaletta ja tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 26.5.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/35/EY, 1 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että yleissopimuksen ja direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jäävät ainoastaan hankkeet, joista on yksityiskohtaisesti säädetty erityisellä säädöksellä siten, että näiden asiakirjojen tavoitteet on saavutettu lainsäädäntömenettelyssä. Kansallisen tuomioistuimen on varmistettava, että näitä kahta edellytystä on noudatettu, ottaen huomioon annetun säädöksen sisältö ja koko lainsäädäntömenettely, joka on johtanut säädöksen antamiseen, ja erityisesti valmisteluasiakirjat ja parlamentissa käydyt keskustelut. Siten säädöstä, jolla pelkästään ”vahvistetaan” olemassa oleva hallinnollinen toimi viittaamalla yleisen edun mukaisiin pakottaviin syihin ilman, että tätä ennen olisi aloitettu asiasisältöä koskeva lainsäädäntömenettely, joka mahdollistaa kyseisten edellytysten noudattamisen, ei voida pitää säännöksessä tarkoitettuna erityisenä säädöksenä, eikä se siis ole riittävä, jotta hanke jäisi yleissopimuksen ja mainitun direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna, soveltamisalan ulkopuolelle.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 73/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.1.2012 (Finanzgericht Hamburgin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Suiker Unie GmbH — Zuckerfabrik Anklam v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

(Asia C-392/10) (1)

(Asetus (EY) N:o 800/1999 - 15 artiklan 1 ja 3 kohta - Maataloustuotteet - Vientitukijärjestelmä - Eriytetty vientituki - Myöntämisedellytykset - Tuotteen tuonti määräpaikkana olevaan kolmanteen valtioon - Tuontitullien maksaminen)

2012/C 73/05

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Suiker Unie GmbH — Zuckerfabrik Anklam

Vastaaja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Finanzgericht Hamburg — Maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 15.4.1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 800/1999 (EYVL L 102 s. 11) 15 artiklan 1 ja 3 kohdan sekä yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 24 artiklan tulkinta — Tuote, joka viedään jostakin jäsenvaltiosta sisäisessä jalostusmenettelyssä kolmanteen valtioon merkittävää valmistusta varten kantamatta tuontitulleja — Tämän valmistuksen seurauksena syntyvän tuotteen vieminen toiseen kolmanteen valtioon — Eriytetyn vientituen myöntämisedellytykset — Tarve saattaa tuote vapaaseen liikkeeseen määräpaikkana olevassa kolmannessa valtiossa maksamalla tuontitullit?

Tuomiolauselma

Maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 15.4.1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 800/1999, sellaisena kuin se on muutettuna 11.3.2003 annetulla komission asetuksella N:o 444/2003, 15 artiklan 1 ja 3 kohtaa on tulkittava siten, että kyseisen säännöksen mukainen eriytetyn tuen saamisedellytys eli tuontia koskevien tullimuodollisuuksien täyttäminen ei täyty, jos tuotteelle on määräpaikkana olevassa kolmannessa maassa suoritettu sen jälkeen, kun se on tulliselvitetty sisäiseen jalostusmenettelyyn tuontitulleja kantamatta, yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 24 artiklassa tarkoitettu merkittävä valmistus tai käsittely ja jos tästä valmistuksesta tai käsittelystä saatava tuote on viety kolmanteen maahan.

(1) EUVL C 288, 23.10.2010.
2)

Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 16.11.2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 2700/2000, 220 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa tavaroiden tuontia Euroopan unioniin varten annetut EUR.1-todistukset on todettu pätemättömiksi, koska kyseisten todistusten antamiseen liittyy sääntöjenvastaisuuksia ja koska kyseisissä todistuksissa mainittua etuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää ei ole voitu vahvistaa jälkitarkastuksessa, tuoja ei voi vastustaa tuontitullien kantamista jälkitullauksin väittämällä, ettei voida sulkea pois sitä, että tietyt kyseisistä tavaroista ovat todellisuudessa etuuskohteluun oikeutettuja alkuperätuotteita.
1)

Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY 7 artiklan f alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan silloin, kun rekisteröidyn suostumusta ei ole saatu, henkilötietojen käsittely, joka on tarpeen rekisterinpitäjän tai sivullisen, jolle tiedot on luovutettu, oikeutettujen intressien toteuttamiseksi, edellyttää rekisteröidyn perusoikeuksien ja -vapauksien kunnioittamisen lisäksi sitä, että henkilötiedot ovat yleisön saatavilla olevissa lähteissä, ja jolla suljetaan näin ehdottomasti ja yleisesti pois mahdollisuus käsitellä tietoja, jotka eivät ole tällaisissa yleisön saatavilla olevissa lähteissä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 370/11

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.10.2011 — Itävallan tasavalta v. Scheucher-Fleisch GmbH, Tauernfleisch Vertriebs GesmbH, Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH, Wech-Geflügel GmbH, Johann Zsifkovics ja Euroopan komissio

(Asia C-47/10 P) (1)

(Muutoksenhaku - Valtiontuet - EY 87 artikla sekä EY 88 artiklan 2 ja 3 kohta - Asetus (EY) N:o 659/1999 - Päätös olla esittämättä huomautuksia - Kumoamiskanne - Tutkittavaksi ottamisen edellytykset - Kumoamisperusteet, joihin voidaan vedota - Asianomaisen osapuolen käsite - Tuomioiden perustelut - Todistustaakka - Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen prosessinjohtotoimet - Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 ja 81 artikla)

2011/C 370/16

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Itävallan tasavalta (asiamies: E. Riedl, avustajinaan Rechtsanwalt M. Núñez-Müller ja Rechtsanwalt J. Dammann)

Muut asianosaiset: Scheucher-Fleisch GmbH, Tauernfleisch Vertriebs GesmbH, Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH, Wech-Geflügel GmbH, Johann Zsifkovics (edustajat: Rechtsanwalt J. Hofer ja Rechtsanwalt T. Humer) ja Euroopan komissio (asiamiehet: V. Kreuschitz ja A. Stobiecka-Kuik)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-375/04, Scheucher-Fleisch ym. v. komissio, 18.11.2009 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on kumonnut 30.6.2004 tehdyn komission päätöksen K(2004) 2047 lopullinen, joka koskee Itävallassa myönnettyä valtiontukea NN 34A/2000 laatuohjelmille ja merkinnöille ”AMA-Biozeichen” ja ”AMA-Gütesiegel” (EUVL 2005, C 105, s. 30) — SEUT 263 artiklan neljänteen kohtaan sisältyvän käsitteen ”koskee häntä suoraan ja erikseen” virheellinen tulkinta — SEUT 108 artiklan 2 kohdan virheellinen soveltaminen siltä osin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut komission olevan velvollinen aloittamaan kyseisessä määräyksessä tarkoitetun menettelyn — Todistustaakkaa koskevien sääntöjen virheellinen soveltaminen — Valituksenalaisen tuomion riittämätön perusteleminen — Tarpeellisten prosessinjohtotoimien toteuttamatta jättäminen

Tuomiolauselma

1) Päävalitus ja liitännäisvalitus hylätään.

2) Itävallan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

3) Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 80, 27.3.2010.