Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen nojalla hankintaviranomaisen on huolehdittava tarjouspyyntömenettelyn jokaisessa vaiheessa yhdenvertaisen kohtelun noudattamisesta ja näin ollen kaikkien tarjoajien yhtäläisistä mahdollisuuksista. Yhdenvertaisen kohtelun periaate merkitsee myös sitä, että tarjoajien on oltava yhdenvertaisia sekä tarjouksiaan valmistellessaan että hankintaviranomaisen arvioidessa niitä. Tämä edellyttää erityisesti, että tekoperusteet on muotoiltava tarjouspyyntöasiakirjoissa tai hankintailmoituksessa siten, että kaikki kohtuullisen valistuneet ja tavanomaisen huolelliset tarjoajat pystyvät tulkitsemaan niitä samalla tavoin, ja että tarjouksia arvioitaessa näitä tekoperusteita sovelletaan kaikkiin tarjoajiin objektiivisesti ja yhdenmukaisesti. Lisäksi avoimuusperiaate, jonka pääasiallisena tarkoituksena on taata, ettei hankintaviranomainen harjoita suosintaa tai käytä mielivaltaa, edellyttää, että kaikki sopimuksen tekomenettelyn ehdot ja yksityiskohtaiset säännöt esitetään selvästi, täsmällisesti ja yksiselitteisesti hankintailmoituksessa tai tarjouspyyntöasiakirjoissa siten, että yhtäältä mahdollistetaan kaikille kohtuullisen valistuneille ja tavanomaisen huolellisille tarjoajille niiden täsmällisen laajuuden ymmärtäminen ja niiden tulkitseminen samalla tavalla ja että toisaalta mahdollistetaan hankintaviranomaiselle sen tarkistaminen, vastaavatko tarjoajien tarjoukset kyseessä olevaa hankintaa säänteleviä perusteita.

Perusteluja on pidettävä puutteellisina SEUT 296 artiklan toisessa kohdassa, luettuna yhdessä Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun asetuksen N:o 1605/2002 100 artiklan 2 kohdan kanssa, tarkoitetulla tavalla, mikäli tarjouspyyntöasiakirjojen epätäsmällisyyden sekä tarjoajien tarjousten arviointikomitean arvioinnin suppeuden ja epämääräisyyden vuoksi niin hylätyn tarjoajan kuin unionin yleisen tuomioistuimen on mahdotonta tarkistaa vastaavan projektipäällikön ja projektipäällikön sisällyttämistä koskevan kritiikin hyväksyttävyyttä ja siten käsitellä kysymystä sitä, liittyykö siihen ilmeistä arviointivirhettä.

Lisäksi kun hankintaviranomainen lähettää kirjeen sellaisen pyynnön johdosta, jossa vaaditaan lisäselvityksiä hankintaa koskevasta päätöksestä ennen kanteen nostamista, mutta asetuksen N:o 1605/2002 soveltamissäännöstä annetun asetuksen N:o 2342/2002 149 artiklan 3 kohdassa säädetyn päivämäärän jälkeen, tämä kirje voidaan myös ottaa huomioon sen tutkimista varten, olivatko asian perustelut riittävät. Perusteluvelvollisuutta on nimittäin arvioitava niiden tietojen mukaan, jotka kantajalla on ollut käytettävissään kanteensa nostamishetkellä, ja samalla on kuitenkin selvää, että toimielimellä ei ole oikeutta vaihtaa alkuperäisiä perusteluita täysin uusiin perusteluihin.

Sitä vastoin tarkasteltaessa yhtäältä todettujen aineellisten lainvastaisuuksien eli yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen ja avoimuusperiaatteen loukkaamisen ja ilmeisten arviointivirheiden ja toisaalta mahdollisuuden menettämisen välistä syy-yhteyttä on todettava, että hankintaviranomainen ei voi tyytyä väittämään, että koska sillä on hankintaviranomaisena laaja harkintavalta, se ei ollut velvollinen valitsemaan kantajaa puitesopimuksen sopimuspuoleksi. On todettava, että hankintaviranomaisen aineelliset lainvastaisuudet sen suorittamassa sopimuspuoliksi valittujen tarjoajien tarjousten yksilöllisessä ja vertailevassa arvioinnissa olivat omiaan vaikuttamaan kantajan mahdollisuuteen tulla luokitelluksi etusijajärjestysmenetelmässä ensimmäiselle tai toiselle sijalle. Tämä koskee erityisesti kyseisten tarjousten vertailevaa arviointia ensimmäisen tekoperusteen nojalla, sillä tämän arvioinnin yhteydessä hankintaviranomaisen päättelyä ohjasi tarjouspyyntöasiakirjojen selvästi virheellinen tulkitseminen.

Unioni on SEUT 340 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetussa sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa elintensä lainvastaisesta toiminnasta aiheutuneesta vahingosta ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielinten moitittu toiminta on lainvastaista, vahinko on tosiasiallisesti syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys

Hylätyn tarjoajan nostamasta kanteesta, jolla vaaditaan vahingonkorvausta hankintasopimuksen sopimuspuoleksi valituksi tulemista koskevan mahdollisuuden menettämisestä, on todettava, että vaikka hankintaviranomaisen laaja harkintavalta sopimuksen antamisessa otettaisiin huomioon, kantajan mahdollisuuden menettäminen merkitsee tässä tapauksessa todellista ja varmaa vahinkoa.

Tästä on todettava, että tilanteessa, jossa unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyn oikeudenkäynnin päättyessä on olemassa merkittävä riski siitä, että kyseinen hankintasopimus on jo pantu kokonaisuudessaan täytäntöön, se, että unionin tuomioistuimet eivät tunnusta tällaista mahdollisuuden menettämistä ja tarvetta myöntää tältä osin korvausta, olisi vastoin Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistettua tehokkaan oikeussuojan periaatetta. Tällaisessa tilanteessa hankintaa koskevan päätöksen taannehtiva kumoaminen ei tuo hylätylle tarjoajalle enää mitään etua, minkä vuoksi mahdollisuuden menettäminen on korjaamatonta. Lisäksi on otettava huomioon, että unionin yleisen tuomioistuimen presidentin välitoimimenettelyjä koskevien edellytysten vuoksi tarjoaja, jonka tarjous on arvioitu ja hylätty lainvastaisesti, voi käytännössä vain harvoin saada tällaisen päätöksen täytäntöönpanolle lykkäyksen.

Mitä tulee mahdollisuuden menettämistä koskevan vahingon laajuuteen, on otettava huomioon kyseisen hankintasopimuksen arvioitu arvo sellaisena kuin se on hyväksytty hankintailmoituksessa, kantajan tarjouksen menestymisen todennäköisyys, sopimuspuoleksi valitun kanssa tehdyn hankintasopimuksen kesto, nettovoitto, jonka kantaja olisi voinut toteuttaa kyseisen sopimuksen täytäntöönpanon kuluessa, sekä voitto, joka kantajalle on muutoin kertynyt sen johdosta, että sitä ei valittu hankintasopimuksen sopimuspuoleksi, liiallisen korvauksen estämiseksi. Lisäksi menetetyn mahdollisuuden vuoksi korvattavan kokonaismäärän selvittämiseksi vahvistettu nettovoitto on kerrottava onnistumisen todennäköisyyden asteella.

(ks. 144, 145 ja 149–154 kohta)