ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 204/14

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Ireland (Irlanti) on esittänyt 13.4.2011 — HID ja BA v. Refugee Applications Commissioner, Refugee Appeals Tribunal, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland ja Attorney General

(Asia C-175/11)

2011/C 204/26

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Ireland

Pääasian asianosaiset

Kantajat: HID ja BA

Vastaajat: Refugee Applications Commissioner, Refugee Appeals Tribunal, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland ja Attorney General

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Estävätkö 1.12.2005 annetun neuvoston direktiivin 2005/85/EY (1) säännökset tai Euroopan unionin lainsäädännön yleiset periaatteet jäsenvaltiota toteuttamasta hallinnollisia toimenpiteitä, joissa edellytetään, että turvapaikkahakemusten luokka, joka on määritelty turvapaikanhakijan kansalaisuuden tai alkuperämaan perusteella, tutkitaan ja ratkaistaan nopeutetussa menettelyssä tai asettamalla se etusijalle?

2) Onko edellä mainitun neuvoston direktiivin 39 artiklaa, luettuna yhdessä sen johdanto-osan 27 perustelukappaleen ja SEUT 267 artiklan kanssa, tulkittava siten, että kansallinen lainsäädäntö tarjoaa niissä edellytetyn tehokkaan oikeussuojakeinon, kun turvapaikkahakemuksista ensimmäisessä asteessa tehtyä päätöstä koskeva uudelleentarkastelu tai muutoksenhaku kuuluu lain mukaan parlamentin säädöksellä perustetulle tuomioistuimelle, jolla on toimivalta tehdä turvapaikanhakijalle myönteisiä sitovia päätöksiä kaikkien hakemuksen kannalta merkityksellisten oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen osalta kaikista tai joistakin seuraavista hallinnollisista organisatorisista piirteistä: — hallituksen ministerillä on harkintavaltaa kumota turvapaikkahakemuksesta tehty kielteinen päätös — ensimmäisessä asteessa tehdystä päätöksestä ja sitä koskevasta muutoksenhakuasiassa tehdystä päätöksestä vastuussa olevien elinten välillä on organisatorisia ja hallinnollisia yhteyksiä — ministeri nimittää tuomioistuimen päätösvaltaiset jäsenet, jotka toimivat tehtävässään osa-aikaisesti kolmen vuoden ajanjakson ajan ja saavat palkkaa käsiteltyjen asioiden perusteella — ministerillä on toimivalta antaa edellä mainitun lain 12 §:ssä, 16 §:n 2B momentin b kohdassa ja 16 §:n 11 momentissa määritellyn kaltaisia ohjeita?

(1) EUVL L 326, s. 13.
—

On todettava, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 73, 168, 169, 226 ja 306–310 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska — se on soveltanut matkatoimistoja koskevaa erityisjärjestelmää tapauksissa, joissa matkapalvelut on myyty muulle henkilölle kuin asiakkaalle — se on sulkenut pois tämän järjestelmän soveltamisalalta vähittäismyyntiä harjoittavien toimistojen, jotka toimivat omissa nimissään, sellaisten matkojen myynnin yleisölle, jotka tukkumyyntiä harjoittavat toimistot järjestävät — se on antanut matkatoimistojen veloittaa tietyissä tapauksissa laskussa kokonaismäärän, joka ei liity varsinaiseen asiakkaalta veloitettavaan arvonlisäveroon, ja antanut tämän jälkimmäisen vähentää tämän kokonaismäärän maksettavan arvonlisäveron määrästä, kun kyseessä on verovelvollinen — se on antanut matkatoimistojen, sikäli kuin niihin sovelletaan erityisjärjestelmää, määrittää yleisesti veron perusteen kultakin verokaudelta
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 194/10

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 8.4.2011 — Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League ja PA Sport UK Ltd v. Sportradar GmbH (Saksassa rekisteröity yhtiö) ja Sportradar (Sveitsissä rekisteröity yhtiö)

(Asia C-173/11)

2011/C 194/13

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League ja PA Sport UK Ltd

Vastapuolet: Sportradar GmbH (Saksassa rekisteröity yhtiö) ja Sportradar (Sveitsissä rekisteröity yhtiö)

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Silloin, kun osapuoli lataa direktiiviin 96/9/EY (1) (jäljempänä tietokantadirektiivi) perustuvalla sui generis -oikeudella suojatusta tietokannasta tietoja jäsenvaltiossa A sijaitsevaan www-palvelimeensa ja kun www-palvelin lähettää vastauksena toisessa jäsenvaltiossa B olevan käyttäjän pyyntöihin tällaisia tietoja käyttäjän tietokoneeseen siten, että tiedot säilyvät kyseisen tietokoneen muistissa ja ne näkyvät sen näyttöpäätteellä, a) merkitseekö tietojen lähettäminen sitä, että osapuoli ”kopioi” tai ”uudelleenkäyttää” kyseiset tiedot? b) Onko kyseinen osapuoli kopioinut ja/tai uudelleenkäyttänyt kyseisiä tietoja i) ainoastaan jäsenvaltiossa A ii) ainoastaan jäsenvaltiossa B, vai iii) sekä jäsenvaltiossa A että B?

(1) Tietokantojen oikeudellisesta suojasta 11.3.1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/9/EY (EYVL L 77, s. 20).
2)

Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on kyllä: Onko pyyntö tietojen toimittamiseksi tehty määräajan mukaisesti jo silloin, kun omistaja pyynnössään toteaa saaneensa tietoonsa sitä tukevia seikkoja, että valmistaja on valmistanut istutusta varten kasvinjalostajaoikeuksien alaiseen lajikkeeseen kuuluvaa korjattua tuotetta, jonka pyynnössä nimeltä mainittu viljelijä on tuottanut omistajan lajikkeen lisäysaineistoa tuottamalla, tai aikoo valmistaa sitä tässä tarkoituksessa, vai onko valmistajalle lisäksi osoitettava, mitä väitettä tukevat seikat ovat (esim. liittämällä oheen jäljennös viljelijän istutusilmoituksesta)?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 139/14

Valitus, jonka Longevity Health Products, Inc. on tehnyt 22.2.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-363/09, Longevity Health Products, Inc. v. Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Gruppo Lepetit SpA, 16.12.2010 antamasta tuomiosta

(Asia C-81/11 P)

2011/C 139/25

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Longevity Health Products, Inc. (edustaja: Rechtsanwalt J. Korab)

Muut osapuolet: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Gruppo Lepetit SpA

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— tutkii Longevity Health Products, Inc. –yhtiön tekemän valituksen

— kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 16.12.2010 asiassa T-363/09 antaman tuomion

— velvoittaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja katsoo unionin yleisen tuomioistuimen loukanneen valittajan oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin jättäessään myöntämättä valittajalle määräajan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston väitteisiin vastaamista varten.

Lisäksi väitetään, että unionin yleinen tuomioistuin on jättänyt käsittelemättä tavaramerkin haltijan esittämät sekaannusvaaraa koskevat perustelut.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 120/6

Valitus, jonka Tresplain Investments Ltd on tehnyt 21.2.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-303/08, Tresplain Investments Ltd v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Hoo Hing Holdings Ltd, 9.12.2010 antamasta tuomiosta

(Asia C-76/11 P)

2011/C 120/11

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Tresplain Investments Ltd (edustajat: barrister B. Brandreth ja asianajaja J. Stobbs)

Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Hoo Hing Holdings Ltd

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion ja SMHV:n valituslautakunnan riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa SMHV:n korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut kummassakin oikeusasteessa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisussa tehtiin oikeudellinen virhe asetuksen N:o 40/94 (1) 8 artiklan 4 kohdan tulkinnassa ja soveltamisessa seuraavin tavoin:

1) Unionin yleinen tuomioistuin ja valituslautakunta katsoivat virheellisesti, että goodwillin olemassaolo loi oikeuden, jonka vaikutusalue oli laajempi kuin paikallinen. Näin ei ole ellei goodwillin vaikutusalue ole laajempi kuin paikallinen.

2) Unionin yleinen tuomioistuin ja valituslautakunta katsoivat virheellisesti, että rinnakkaiskauppaa koskevilla todisteilla oli merkitystä yksinomaan harhaanjohtavan esityksen todennäköisyyteen. Niiden olisi myös pitänyt pohtia argumenttia siitä, että rinnakkaisen goodwillin olemassaolo olisi merkinnyt sitä, että harhaanjohtava esitys olisi ollut mahdotonta.

3) Unionin yleinen tuomioistuin ja valituslautakunta tekivät virheen, kun ne katsoivat, että käyttöä koskevat todisteet osoittivat, että goodwill liitettiin aikaisempaan merkkiin, johon vedottiin.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, 14.1.1994, s. 1)
2)

Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 110 artiklan (entinen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 90 artikla) toinen kohta — jonka mukaan jäsenvaltiot eivät liioin määrää muiden jäsenvaltioiden tuotteille sellaisia sisäisiä maksuja, joilla välillisesti suojellaan muuta tuotantoa — esteenä sille, että jäsenvaltio ottaa käyttöön henkilöautojen päästöveron, jota sovelletaan silloin, kun maahantuotu käytetty henkilöauto, joka on aiemmin rekisteröity toisessa jäsenvaltiossa, rekisteröidään Romaniassa ensimmäisen kerran, kun otetaan huomioon, että kiireellisenä annetulla hallituksen asetuksella nro 218/2008 päästöverosta on vapautettu ”luokan M1 moottoriajoneuvot, joiden päästöluokitus on Euro 4 ja moottorin sylinteritilavuus enintään 2 000 kuutiosenttimetriä, sekä kaikki luokan N1 moottoriajoneuvot, joiden päästöluokitus on Euro 4, [kun] ne rekisteröidään ensimmäisen kerran Romaniassa tai muussa Euroopan unionin jäsenvaltiossa 15.12.2008–31.12.2009 välisenä ajanjaksona”, eli toisin sanoen verosta on vapautettu henkilöautojen luokka, joka vastaa teknisiltä ominaisuuksiltaan Romaniassa valmistettavia henkilöautoja, ja näin suositaan kansallista autoteollisuutta?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 89/12

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato — Sezione Seconda (Italia) on esittänyt 24.1.2011 — Pioneer Hi-Bred Italia Srl v. Ministero delle Politiche Agricole Alimentari e Forestali

(Asia C-36/11)

2011/C 89/22

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato — Sezione Seconda

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Pioneer Hi-Bred Italia Srl

Vastapuoli: Ministero delle Politiche Agricole Alimentari e Forestali

Ennakkoratkaisukysymys

Onko silloin, kun jäsenvaltio on päättänyt edellyttää sellaisten muuntogeenisten organismien, jotka on merkitty viljelykasvien yleiseen lajikeluetteloon, viljelykäytölle myönnettävältä luvalta sitä, että on toteutettu yleisesti sovellettavia toimenpiteitä, joilla kyetään takaamaan tällaisen viljelyn rinnakkaiselo tavanomaisen tai luonnonmukaisen viljelyn kanssa, direktiivin 2001/18/EY (1) 26 a artiklaa, luettuna yhdessä suosituksen 2003/556/EY (2) ja sen jälkeen annetun suosituksen 2010/200/1 (3) kanssa, tulkittava siten, että ennen tällaisten yleisesti sovellettavien toimenpiteiden toteuttamista a) lupa, joka koskee viljelykasvien yleiseen lajikeluetteloon merkittyjä muuntogeenisiä organismeja, on myönnettävä, vai siten, että b) lupahakemuksen käsittelyä on lykättävä siihen saakka, kunnes tällaiset yleisesti sovellettavat toimenpiteet on toteutettu, vai siten, että c) lupa on myönnettävä, ja siihen liitetään määräykset, joiden avulla voidaan konkreettisessa tapauksessa välttää se, että luvan saaneet muuntogeeniset viljelykasvit eivät joudu tahattomastikaan kosketuksiin ympäröivien tavanomaisten tai luonnonmukaisten viljelykasvien kanssa?

(1) EYVL L 106, s. 1.

(2) EUVL L 189, s. 36.

(3) EUVL C 200, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 89/7

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) on esittänyt 21.12.2010 — Football Dataco Limited, Football Association Premier League Ltd, Football League Limited, Scottish Premier League Limited, Scottish Football League ja PA Sport UK Limited v. Yahoo UK Limited, Stan James (Abingdon) Limited, Stan James PLC ja Enetpulse APS

(Asia C-604/10)

2011/C 89/14

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Football Dataco Limited, Football Association Premier League Ltd, Football League Limited, Scottish Premier League Limited, Scottish Football League ja PA Sport UK Limited

Vastaajat: Yahoo UK Limited, Stan James (Abingdon) Limited, Stan James PLC ja Enetpulse APS

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Mitä tarkoitetaan tietokantojen oikeudellisesta suojasta annetun direktiivin 96/9/EY (1) 3 artiklan 1 kohdassa ilmaisulla ”tietokannat, jotka aineiston valinnan tai järjestämisen perusteella muodostavat tekijän omaperäisen henkisen luomuksen” ja erityisesti a) pitäisikö tietojen luomisen edellyttämä älyllinen ponnistus ja taito sulkea pois; b) sisältääkö ”valinta tai järjestäminen” sen, että aiemmin olemassa oleviin tietoihin lisätään tärkeä merkitys (kuten määrätään jalkapallo-ottelun päivämäärä); c) edellyttääkö ”tekijän omaperäinen henkinen luomus” tekijältä enemmän kuin merkittävää työtä ja taitoa, ja jos niin mitä?

2) Sulkeeko direktiivi pois muut kuin direktiivissä säädetyt kansalliset tekijänoikeuden kaltaiset oikeudet tietokantoihin?

(1) Tietokantojen oikeudellisesta suojasta 11.3.1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/9/EY (EYVL L 77, s. 20).
—

On todettava, että Ranskan tasavalta on ensimmäisen rautatiepaketin täytäntöönpanotoimien riittämättömyyden vuoksi jättänyt noudattamatta — direktiivin 91/440/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna, 6 artiklan 3 kohdan ja liitteen II sekä direktiivin 2001/14/EY (2) 14 artiklan 2 kohdan — direktiivin 2001/14/EY 6 artiklan 2–5 kohdan — ja direktiivin 2001/14/EY 11 artiklan mukaisia velvoitteitaan
—

On todettava, että Ranskan tasavalta on jättänyt noudattamatta arvonlisäverodirektiivin (1) 96–99 artiklan ja liitteen III mukaisia velvoitteitaan, koska se on soveltanut alempaa arvonlisäverokantaa hevoseläimiin, erityisesti hevosiin, liittyviin liiketoimiin silloin, kun niitä ei tavallisesti ole tarkoitettu käytettäväksi elintarviketuotannossa tai maataloudessa
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 46/5

Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 25.11.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-452/04, Éditions Jacob v. Euroopan komissio, 13.9.2010 antamasta tuomiosta

(Asia C-553/10 P)

2011/C 46/07

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouquet, O. Beynet ja S. Noë)

Muut osapuolet: Éditions Odile Jacob SAS, Wendel Investissement SA, Lagardère SCA

Vaatimukset

— unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-452/04, Éditions Odile Jacob SAS vastaan komissio, 13.9.2010 antama tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä kumottiin Wendel Investissementin hyväksymisestä keskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi 7.1.2004 tehdyn komission päätöksen 2004/422/EY (Asia N:o COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) mukaisesti luovutettujen omaisuuserien ostajaksi 30.7.2004 tehty komission päätös D(2004) 203365 (1)

— unionin tuomioistuimen on lausuttava tarvittaessa lopullisesti kysymyksistä, jotka ovat tämän valituksen kohteena, ja hylättävä kumoamiskanne ja

— kantaja [Éditions Jacob] on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kummassakin oikeusasteessa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja esittää kolme perustetta valituksensa tueksi.

Ensimmäisellä valitusperusteellaan komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se ei tutkinut sen seurauksia toimitsijamiehen Wendeliin liittyvään tehtävään, että tämä ei mahdollisesti olut riippumaton Editisiin nähden. Valittajan mukaan sillä, ettei henkilö, jonka tehtävänä on arvioida ehdokasta, ole riippumaton, on nimittäin oikeudellista merkitystä ainoastaan siinä tapauksessa, että osoitetaan, että kyseinen henkilö on ottanut arvioinnissaan huomioon muun intressin kuin tehtävänsä hyvän harjoittamisen.

Toisella valitusperusteellaan valittaja moittii unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että tämä teki oikeudellisen virheen ja vääristi tosiseikkoja, koska se katsoi, että toimitsijamiehen kertomus oli vaikuttanut ratkaisevasti riidanalaisen päätökseen, vaikka tosiasiassa on niin, että vaikka komission on otettava toimitsijamiehen näkemys huomioon, tämä ei sido sitä, ja sen velvollisuutena on suorittaa tarvittava tutkimus sen varmistamiseksi, että ostaja on hyväksymiskriteerien mukainen.

Kolmannella valitusperusteellaan, johon kuuluu kaksi osaa, komissio vetoaa yhtäältä virheelliseen oikeudelliseen tulkintaan kantajan ensimmäisen kanneperusteen, joka koski riidanalaisen päätöksen pätevyyttä, tehokkuudesta ja toisaalta perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin tähän liittyen.

(1) EUVL L 125, s. 54
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 38/5

Kanne 23.11.2010 — Euroopan komissio v. Tšekin tasavalta

(Asia C-545/10)

2011/C 38/06

Oikeudenkäyntikieli: tšekki

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Šimerdová ja H. Støvlbaek)

Vastaaja: Tšekin tasavalta

Vaatimukset

— on todettava, että Tšekin tasavalta ei ole noudattanut rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta 26.2.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14/EY (1) 4 artiklan 1 kohdan, 6 artiklan 2 kohdan, 7 artiklan 3 kohdan, 11 artiklan eikä 30 artiklan 5 kohdan mukaisia velvoitteitaan

— eikä yhteisön rautateiden kehittämisestä 29.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY (2) 10 artiklan 7 kohdan mukaisia velvoitteitaan

— Tšekin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Tšekin tasavalta on rikkonut direktiivin 2001/14/EY 4 artiklan 1 kohtaa, koska se on vahvistanut infrastruktuurin käyttöä koskevien maksujen enimmäismäärän, jota infrastruktuurin hallinto ei saa ylittää. Infrastruktuurin hallinnon on määrättävä infrastruktuurin käyttöä koskevat maksut ja perittävä ne direktiivin 2001/14/EY 4 artiklan 1 kohdan säännösten mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat yksinomaan vahvistaa infrastruktuurin käyttöä koskevien maksujen periaatteet.

Tšekin tasavalta on rikkonut direktiivin 2001/14/EY 6 artiklan 2 kohtaa, koska se ei ole toteuttanut toimenpiteitä, joilla infrastruktuurin hallinnolle tarjotaan kannustimia infrastruktuurin tarjoamisesta aiheutuvien kustannusten vähentämiseksi ja sen käytöstä perittävien maksujen alentamiseksi.

Tšekin tasavalta on rikkonut direktiivin 2001/14/EY 7 artiklan 3 kohtaa, koska se ei ole varmistanut, että vähimmäiskäyttömahdollisuuksista ja radan käyttömahdollisuuksista palveluihin pääsyä varten perittävät infrastruktuurimaksut vahvistetaan niiden kustannusten perusteella, jotka aiheutuvat suoraan rautatieliikenteen harjoittamisesta.

Tšekin tasavalta on rikkonut direktiivin 2001/14/EY 11 artiklaa, koska se ei ole ottanut käyttöön suorituskannustinjärjestelmää, jolla kannustetaan rautatieyrityksiä ja infrastruktuurin hallintoa minimoimaan häiriöt ja parantamaan rautatieverkon suorituskykyä.

Tšekin tasavalta on rikkonut direktiivin 2001/14/EY 30 artiklan 5 kohtaa, koska se ei ole saattanut sitä asianmukaisesti osaksi kansallista oikeusjärjestystään.

Tšekin tasavalta on rikkonut direktiivin 91/440/ETY 10 artiklan 7 kohtaa, koska se ei ole varmistanut sellaisen yksikön perustamista Tšekin tasavaltaan liittyen, jota voitaisiin pitää 10 artiklan 7 kohdan mukaisena yksikkönä ja joka täyttäisi kyseisessä säännöksessä vahvistetut tehtävät.

(1) EYVL L 75, s. 29

(2) EYVL L 237, s. 25
1)

Onko sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 (1) 44 artiklan 2 kohtaa tulkittava niin, että sen kanssa on ristiriidassa jäsenvaltion sellainen säännöstö, jonka mukaan lastenhoitokaudet, jotka ovat täyttyneet Euroopan unionin toisessa jäsenvaltiossa, voidaan tunnustaa Saksassa täyttyneiden kausien kaltaisiksi vain silloin, kun lapsen hoidosta huolehtiva vanhempi ja hänen hoitamansa lapsi asuvat vakituisesti ulkomailla ja lapsen hoidosta huolehtiva vanhempi on suorittanut lakisääteiset vakuutusmaksut lapsen hoidon aikana taikka lapsen syntymää välittömästi edeltävänä aikana ulkomailla työskentelyn tai siellä tapahtuvan itsenäisen ammattitoiminnan harjoittamisen vuoksi tai silloin, kun avio- tai avopuolisot ovat yhdessä asuneet ulkomailla ja lasta hoitaneen vanhemman avio- tai avopuoliso on maksanut tällaisia pakollisia vakuutusmaksuja tai hän ei ole maksanut niitä ainoastaan sen vuoksi, että hän oli SGB VI:n 5 §:n 1 ja 4 momentissa tarkoitettu henkilö taikka hän oli SGB VI:n 6 §:n nojalla vapautettu pakollisesta vakuutuksesta (SGB VI:n 56 §:n 3 momentin toinen ja kolmas virke; 57 § ja 249 §)?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 346/26

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Italia) on esittänyt 5.7.2010 — E.On Energy Trading SpA v. Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

(Asia C-333/10)

()

2010/C 346/44

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

Pääasian asianosaiset

Kantaja: E.On Energy Trading Spa

Vastaaja: Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

Ennakkoratkaisukysymykset

Ovatko perustamissopimuksen 23, 43, 49 ja 56 artikla sekä direktiivin 2003/54/EY (1) 11 artiklan 2 ja 6 kohta sekä 24 artikla esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, josta ei ole ilmoitettu komissiolle ja jonka mukaan tietyillä sähköenergian tuottajilla, jotka ovat joissakin olosuhteissa välttämättömiä ajojärjestyksen hallinnan tarpeiden tyydyttämiseksi, on pysyvästi velvollisuus tehdä tarjouksia sähköpörssin markkinoilla verkonhaltijan ilman niiden myötävaikutusta määrittelemien ohjelmien mukaisesti ja jonka mukaan näiden hintatarjousten arvo on irrotettu tuottajan määräysvallasta siten, että se on riippuvainen parametreistä, joita ei ole määritelty ”avointen, syrjimättömien ja markkinapohjaisten menettelyjen” mukaisesti?

(1) EUVL L 176, s. 37.