YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)

8 päivänä marraskuuta 2000

Asia T-175/97

Bernard Bareyt ym.

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Palkkaus — Kolmanteen maahan määrääminen — Korjauskertoimien mukauttaminen — Taannehtiva vaikutus — Liikaa maksetun määrän takaisinperiminen”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-1053

Aihe:

Kanne, jossa kantajat vaativat mitätöitäviksi heidän toukokuussa 1996 ja sen jälkeen saamansa palkkalaskelmat sekä komission velvoittamista palauttamaan kantajille heidän palkastaan kesäkuusta 1996 alkaen tehty pidätys, joka koski liikaa maksetun määrän takaisinperimistä, sekä maksamaan heille osuus, jolla heidän palkkaansa oli pienennetty toukokuusta 1996 alkaen.

Ratkaisu:

Kanne hylätään. Kukin osapuoli velvoitetaan korvaamaan omat oikeudenkäyntikulunsa.

Tiivistelmä

Yhteisön lainsäätäjällä on velvollisuus korjauskertoimia mukauttamalla turvata virkamiesten ostovoiman vastaavuus Brysselin ja muiden, kolmansissa maissa sijaitsevien asemapaikkojen välillä. Tämä velvollisuus ei lakkaa ainoastaan sen vuoksi, että sitä ei ole noudatettu henkilöstösäännöissä säädetyssä määräajassa. Vaikka oletettaisiin, että henkilöstösääntöjen liitteessä X olevassa 13 artiklassa säädetyt määräajat korjauskertoimien mukauttamiseksi ovat pakottavia ja että yhteisön lainsäätäjä on jättänyt noudattamatta velvollisuutensa mukauttaa kyseiset korjauskertoimet määrättynä ajankohtana, tämä sovellettavien säännösten rikkominen ei vaikuta niiden asetusten pätevyyteen, joilla korjauskertoimet vahvistetaan. (ks. 48 kohta)

Siltä osin kuin on kyse korjauskertoimien laskennassa käytetyistä tilastotieteellisistä menetelmistä, komissiolla ja Eurostatilla on harkintavalta ostovoiman vastaavuuden arvioinnissa käytettävän menetelmän valinnassa. Jotta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi todeta, että menetelmän valinta on sääntöjenvastainen, on tarpeellista, että kantaja osoittaa, että valinta on ilmeisen virheellinen. Korjauskertoimilla ilmaistaan Brysselissä ja muissa asemapaikoissa työskentelevän yhteisöjen henkilöstön ostovoiman eroa, eikä niistä heijastu ainoastaan elinkustannusten kehitys muissa asemapaikoissa kuin Brysselissä. Tästä johtuen ainoastaan se, että korjauskerroin on laskenut, ei ole sellainen seikka, jonka perusteella voidaan päätellä, että ostovoiman vastaavuuden arvioinnissa käytettävien menetelmien valinnassa on tapahtunut ilmeinen virhe, vaikka korjauskertoimen lasku olisikin merkittävä, eikä vastaa asemapaikassa tapahtunutta elinkustannusten laskua. (ks. 64 ja 65 kohta) Viittaukset: asiat T-544/93 ja T-566/93, Abello ym. v. komissio, 7.12.1995 (Kok. H. 1995, s. I-A-271 ja s. II-815, 56 kohta).

Virkamiesten palkkoihin sovellettavien korjauskertoimien vahvistamisesta annetun asetuksen perusteluissa voidaan ainoastaan viitata asetuksen antamiseen johtaneeseen kokonaistilanteeseen ja yleisiin tavoitteisiin, jotka asetuksella pyritään saavuttamaan. Laskentatapojen tekniset seikat eivät kuulu perusteluihin. (ks. 75 kohta) Viittaukset: em. asia Abello ym. v. komissio, 89 kohta.

Kun on kyse päätöksestä, jossa nimittävä viranomainen soveltaa yleisesti sovellettavaa säädöstä virkamiehen erityistilanteeseen ilman, että sillä on asiassa harkintavaltaa, päätöksen perusteluiksi riittää, että viitataan lainsäädäntötoimeen ja mainitaan, siinä määrin kuin se kyseisessä erityistapauksessa on tarpeellista, ne syyt, joiden vuoksi nimittävä viranomainen katsoo, että säädöksen soveltamisedellytykset kyseessä olevaan virkamieheen täyttyvät. Henkilöstösääntöjen 25 artiklan 2 kohdan mukaan nimittävällä viranomaisella ei ole velvollisuutta kertoa niitä syitä, joiden vuoksi yhteisön lainsäätäjä on antanut lainsäädäntötoimen. (ks. 77 kohta)

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 artiklan 1 kohdan mukaan prosessinjohtotoimilla pyritään varmistamaan, että asiat valmistellaan ja käsitellään ja riidat ratkaistaan parhaissa mahdollisissa olosuhteissa. Työjärjestyksen 65-67 artiklassa tarkoitetuilla asian selvittämistoimilla pyritään mahdollistamaan se, että osapuolen kanneperusteidensa tueksi esittämien tosiasiaväitteiden todenmukaisuus voidaan näyttää toteen. Kantajan pyytämää prosessinjohtotointa tai asian selvittämistointa ei ole aiheellista määrätä silloin, kun prosessinjohtotoimella tai asian selvittämistoimella ei pyritä täsmentämään kantajan esittämiä väitteitä tai näyttämään toteen tosiseikkojen todenmukaisuutta, vaan pikemminkin saamaan uusia seikkoja kanteen tueksi silloin, kun kantaja ei esitä konkreettisia väitteitä, jotka voidaan tarkistaa tai joita voidaan täsmentää erityisellä tietojensaanti- tai asiakirjapyynnöllä. (ks. 89-91 kohta)