Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

1. Unionin tuomioistuimen on käsiteltävissä asioissa täsmennettävä, onko se, että tukihakemus jätetään ennen hankkeen toteuttamisen aloittamista, ehdoton edellytys kannustavan vaikutuksen ja tuen tarpeellisuuden toteen näyttämiselle, kun tutkitaan alueellisen valtiontuen soveltuvuutta sisämarkkinoille.

2. Kyseiset asiat liittyvät valituksiin, jotka ovat tehneet HGA Srl ym.(2) (C-630/11 P), Regione autonoma della Sardegna (C-631/11 P), Timsas Srl(3) (C-632/11 P) ja Grand Hotel Abi d’Oru SpA(4) (C-633/11 P) (jäljempänä yhdessä valittajat) ja joilla ne vaativat kumottavaksi unionin yleisen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-394/08, T-408/08, T-453/08 ja T-454/08, Regione autonoma della Sardegna ym. vastaan komissio, 20.9.2011 antamaa tuomiota,(5) jolla kyseinen tuomioistuin hylkäsi valittajien kanteet, joilla vaadittiin tukiohjelmasta ”Vuoden 1998 aluelaki nro 9 – Tuen N 272/98 väärinkäyttö” C 1/04 (ex NN 158/03 ja CP 15/03) 2.7.2008 tehdyn komission päätöksen 2008/854/EY(6) kumoamista.

3. Euroopan komissio katsoi riidanalaisessa päätöksessä, että Italian alueellisen lain nojalla sen alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa(7) asetetun velvoitteen vastaisesti, jonka mukaan tukihakemus on jätettävä ennen hankkeen toteuttamisen aloittamista, myönnetyt valtiontuet olivat tästä syystä soveltumattomia sisämarkkinoille.

4. Koska tämä on asiassa keskeinen riidanalainen kysymys, ratkaisuehdotukseni kohdistuu ainoastaan kyseiseen oikeudelliseen seikkaan, sillä minusta vaikuttaa, että valituksenalaisen tuomion muut kohdat ovat saaneet vahvistuksen eikä niitä voida riitauttaa.

I Asiaa koskevat oikeussäännöt

5. Suuntaviivoilla on kodifioitu komission SEUT 107 artiklan 3 kohdassa säädettyjen poikkeuksien täytäntöönpanossa noudattama käytäntö.

6. Komissio julkaisi vuonna 1998 alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat. Vuoden 1998 suuntaviivojen 4.2 kohdan viimeisen alakohdan mukaan ”tukijärjestelmässä on vaadittava, että tukihakemus on jätettävä ennen kuin hanketta aletaan toteuttaa”.

7. Kyseisten suuntaviivojen 6.1 kohdassa täsmennetään seuraavaa:

”– – komissio arvioi aluetukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille näiden suuntaviivojen perusteella niiden hyväksymisestä alkaen. Tukihankkeita, jotka on ilmoitettu komissiolle ennen näiden suuntaviivojen tiedoksiantamista jäsenvaltioille ja joista komissio ei ole vielä tehnyt lopullista päätöstä, arvioidaan kuitenkin ilmoitusajankohtana voimassa olleiden perusteiden mukaisesti.”

II Tosiseikat

8. Komission laatimat alueellista valtiontukea koskevat suuntaviivat julkaistiin 10.3.1998 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Ydinkysymyksestä, johon tässä ratkaisuehdotuksessa yksinomaan keskitytään, johtuen on syytä muistuttaa kyseisten suuntaviivojen 4.2 kohdasta, jonka mukaan tukijärjestelmässä on vaadittava, että tukihakemus on jätettävä ennen kuin hanketta aletaan toteuttaa.

9. Regione autonoma della Sardegna antoi 11.3.1998 alueellisen lain nro 9 kannustimista hotellialan rakenteiden uudistamiseksi ja mukauttamiseksi ja 14.9.1993 annetun alueellisen lain nro 40 (hotellialaa koskevat luottotoimenpiteet) muuttamisesta ja täydentämisestä (legge regionale n° 9, incentivi per la riqualificazione e l’adeguamento delle strutture alberghiere e norme modificative e integrative della legge regionale 14 settembre 1993, n. 40 (interventi creditizi a favore dell’industria alberghiera)),(8) joka tuli voimaan 5.4.1998 ja jonka nojalla hotellialan yrityksille Sardiniassa (Italia) myönnettiin alkuinvestointien tukea.

10. Italian viranomaiset ilmoittivat kyseisestä alueellisesta alkuinvestointeja koskevasta tukiohjelmasta, joka toteutettiin lailla nro 9/1998, komissiolle 6.5.1998 päivätyllä kirjeellä.

11. Italian viranomaiset ilmoittivat komissiolle sen esittämään lisätietopyyntöön 22.6.1998 päivätyllä kirjeellä antamassaan vastauksessa, että alkuinvestointeja koskevan tukiohjelman soveltamissäännöt annetaan vasta sen jälkeen, kun komissio on mahdollisesti hyväksynyt kyseisen tukiohjelman.

12. Italian viranomaiset ilmoittivat 28.9.1998 päivätyllä kirjeellään komissiolle, että tukea voidaan myöntää vain ”myöhemmin” toteutettaviin hankkeisiin ja että kyseinen edellytys vahvistettaisiin lain nro 9/1998 soveltamissäännöksissä.

13. Komissio hyväksyi alueellista valtiontukea koskevan tukiohjelman 12.11.1998 päivätyllä kirjeellä,(9) koska se piti sitä SEUT 107 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla yhteismarkkinoille soveltuvana. Hyväksymispäätöksessä komissio mainitsi muun muassa, että tukihakemukset on jätettävä ennen hankkeiden toteuttamisen aloittamista.

14. Tämän jälkeen Regione autonoma della Sardegna antoi 29.4.1999 asetuksen nro 285 lain nro 9/1998 soveltamisesta.(10) Kyseisessä asetuksessa säädettiin, että alkuinvestointeja koskevaa tukiohjelmaa oli määrä soveltaa hakumenettelyssä, että myönnettyjen tukien oli koskettava hankkeita, jotka toteutetaan tukihakemusten jättämisen jälkeen, ja että vain hakemusten jättämisen jälkeen aiheutuneet kustannukset olivat tukikelpoisia. Siirtymäsäännöksiin kuului kuitenkin säännös, jolla säädettiin hieman yli vuotta aikaisemmin annettujen vuoden 1998 suuntaviivojen vastaisesti, että kun asetusta nro 285/1999 sovellettiin ensimmäisen kerran, tukikelpoisia olivat lain nro 9/1998 voimaantulopäivän 5.4.1998 jälkeen aiheutuneet kustannukset.

15. Regione autonoma della Sardegna teki 27.7.2000 päätöksen nro 33/3 (deliberazione n° 33/3), jolla asetus nro 285/1999 kumottiin muotovirheiden vuoksi, ja päätöksen nro 33/4 (deliberazione n° 33/4), jolla annettiin alkuinvestointeja koskevan tukiohjelman uudet soveltamissäännökset, jotka olivat selkeästi vuoden 1998 suuntaviivojen 4.2 kohdan mukaiset, koska mainittu siirtymäsäännös oli jätetty pois.

16. Regione autonoma della Sardegna teki samana päivänä myös päätöksen nro 33/6 (deliberazione n° 33/6), jossa määrättiin, että koska asetuksen nro 285/1999, jossa oli säännöksiä, jotka eivät olleet unionin oikeuden sääntöjen mukaisia, julkaiseminen oli voinut luoda mahdollisille tuensaajille odotuksia siitä, että kaikkia 5.4.1998 jälkeen suoritettuja töitä pidetään tukikelpoisina, lakia nro 9/1998 ensimmäisen kerran sovellettaessa oli otettava huomioon tämän päivämäärän jälkeen suoritetut työt, jos niitä koskeva tukihakemus oli jätetty ensimmäisessä vuosittaisessa haussa.

17. Vastauksena komission tiedusteluun, joka koski voimassa olevien tukiohjelmien yhteensopivuutta 1.1.2000 alkaen sovellettavien vuoden 1998 suuntaviivojen kanssa, Italian viranomaiset vahvistivat komissiolle 2.11.2000 päivätyllä kirjeellä, että ne olivat noudattaneet tuen tarpeellisuutta koskevaa periaatetta, ja mainitsivat päätöksen nro 33/4, jossa määrätään nimenomaisesti tukihakemuksen jättämisen jälkeen aiheutuneiden kustannusten tukikelpoisuudesta, mutta eivät päätöstä nro 33/6.

18. Sen jälkeen, kun Regione autonoma della Sardegna oli 29.12.2000 julkaissut ensimmäisen hakuilmoituksen, komissio pyysi 28.2.2001 päivätyllä kirjeellä Italian viranomaisilta lisätietoja tavasta, jolla hakuilmoituksiin sovellettavassa mekanismissa oli noudatettu edellytystä siitä, että hakemus oli jätettävä ennen hankkeen toteuttamista.

19. Italian viranomaiset vahvistivat 25.4.2001 päivätyllä kirjeellään uudelleen, että tukiohjelma oli sopusoinnussa vuoden 1998 suuntaviivojen kanssa, ja liittivät kirjeeseen uudelleen päätöksen nro 33/4 mainitsematta edelleenkään päätöstä nro 33/6.

20. Komissio vastaanotti 21.2.2003 kantelun, jossa ilmoitettiin alkuinvestointeja koskevan tukiohjelman väärinkäytöstä, ja osoitti Italian viranomaisille lisätietopyynnön, jonka seurauksena nämä mainitsivat 22.3.2003 ensimmäistä kertaa päätöksen nro 33/6.

21. Sitä seurasi komission 3.2.2004 tekemä päätös aloittaa SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu muodollinen tutkintamenettely, joka koski alkuinvestointeja koskevan tukiohjelman väärinkäyttöä.(11) Koska komissio katsoi, etteivät Italian viranomaiset olleet noudattaneet hyväksymispäätöksessä asetettuja velvoitteita eivätkä vuoden 1998 suuntaviivojen mukaisia vaatimuksia, se päätteli, että kyse saattoi olla asetuksen (EY) N:o 659/1999(12) 16 artiklassa tarkoitetusta alkuinvestointeja koskevan tukiohjelman väärinkäytöstä, ja epäili, soveltuvatko ennen tukihakemuksen jättämisajankohtaa aloitettuihin investointihankkeisiin myönnetyt tuet yhteismarkkinoille.

22. Italian viranomaiset toimittivat komissiolle huomautuksensa 19.4.2004 ja 25.6.2005 sekä Grand Hotel Abi d’Oru 30.4.2004.

23. Komissio antoi 22.11.2006 Italian tasavallalle tiedoksi päätöksensä vireillä olevan menettelyn C 1/2004 oikaisemisesta ja laajentamisesta SEUT 108 artiklan 2 kohdan nojalla.(13) Komissio totesi siinä muun muassa, ettei päätöstä nro 33/6 ollut mainittu aloittamispäätöksessä, vaikka tukea oli 28 tapauksessa myönnetty ennen tukihakemuksen jättämisajankohtaa aloitetuille investointihankkeille juuri päätöksen nro 33/6 perusteella eikä päätöksen nro 33/4 perusteella. Komissio totesi lisäksi, että asetuksen N:o 659/1999 16 artiklassa tarkoitettu tuen väärinkäytön käsite, johon aloittamispäätöksessä viitataan, koskee tilanteita, joissa hyväksytyn tuen saaja käyttää tukea tukipäätöksen ehtojen vastaisesti, eikä tilanteita, joissa jäsenvaltio voimassa olevaa tukiohjelmaa muuttamalla ottaa käyttöön uuden sääntöjenvastaisen tuen (asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan c ja f alakohta).

24. Komissio teki riidanalaisen päätöksen, jossa se totesi, ettei tukiohjelma, sellaisena kuin sitä sovellettiin, ollut hyväksymispäätöksen mukainen ja että tästä syystä tukihankkeita, joiden toteuttaminen oli aloitettu ennen tukihakemuksen jättämistä, oli pidettävä sääntöjenvastaisina.

25. Riidanalaisen päätöksen päätösosassa määrätään seuraavaa:

”1 artikla

Alueellisen lain [nro 9/1998] nojalla myönnetyt valtiontuet, jotka [Italian tasavalta] on [sääntöjenvastaisesti] toteuttanut päätöksellä nro 33/6 ja ensimmäisellä hakumenettelyllä, eivät sovellu yhteismarkkinoille, ellei tuensaaja ole esittänyt tukihakemusta kyseisen ohjelman perusteella ennen alkuperäiseen investointihankkeeseen liittyvien töiden aloittamista.

– –”

III Asian käsittelyn vaiheet unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituksenalainen tuomio

26. Regione autonoma della Sardegna, SF Turistico Immobiliare Srl, Timsas ja Grand Hotel Abi d’Oru nostivat unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 16.9.2008, 25.9.2008, 3.10.2008 ja 6.10.2008 jättämillään kannekirjelmillä riidanalaisen päätöksen kumoamista kokonaan tai osittain koskevat kanteet.

27. Valituksenalaisen tuomion mukaan valittajat esittivät useita kanneperusteita, joista minua kiinnostaa tässä ratkaisuehdotuksessa se, joka koskee kannustavan vaikutuksen olemassaoloa koskevaa ilmeistä arviointivirhettä. Ne esittivät, ettei komissio ollut arvioinut asianmukaisesti riidanalaisen tukiohjelman kannustavaa vaikutusta, kun otetaan huomioon paikallisten markkinoiden ominaispiirteet ja talouden toimijoiden saama subjektiivinen käsitys tukimekanismien toiminnasta. Ne esittivät tässä yhteydessä useita väitteitä, jotka koskevat sitä, ettei vuoden 1998 suuntaviivoja voida soveltaa, aikaisempaan tukiohjelmaan liittyviä säännöksiä ja määräyksiä, kansallista lainsäädännöllistä asiayhteyttä, yrityksillä lain nro 9/1998 antamisesta lähtien ollutta varmuutta siitä, että ne voivat saada siinä säädettyjä tukia, sekä riidanalaisia tukia saaneiden erityistä tilannetta tai niiden menettelyä.

28. Unionin yleinen tuomioistuin muistutti ensin valituksenalaisen tuomion 213–215 kohdassa, että sen toteaminen, että tukihakemus on jätetty ennen hankkeen toteuttamisen aloittamista, on yksinkertainen, relevantti ja asianmukainen arviointiperuste, jonka perusteella komissio voi olettaa, että kannustava vaikutus on olemassa, ja mainitsi sen jälkeen, ettei kyseessä olleessa kanneperusteessa siten enää ollut kysymys tämän arviointiperusteen kyseenalaistamisesta, vaan sen yhteydessä oli ainoastaan tutkittava, olivatko valittajat näyttäneet toteen, että kyseisessä tapauksessa oli olosuhteita, jotka olivat omiaan turvaamaan riidanalaisen tukiohjelman kannustavan vaikutuksen, vaikka tukihakemusta ei olisi tehty ennen kuin kyseisten hankkeiden toteuttaminen aloitettiin.(14)

29. Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valittajien väitteet, jotka liittyivät niiden erityiseen tilanteeseen tai niiden menettelyyn, ennen kuin se tutki riidanalaiseen tukiohjelmaan yleisesti liittyvät väitteet.

30. Unionin yleinen tuomioistuin muistutti väitteestä, jonka mukaan pelkkä lain nro 9/1998 voimaantulo antoi yrityksille varmuuden tuen saamisesta, että sen arvioiminen, ovatko tukitoimenpiteet tai tukijärjestelmä yhteismarkkinoille soveltuvia, kuuluu komission yksinomaiseen toimivaltaan, jonka käyttämistä unionin tuomioistuin valvoo,(15) ja että jos komissio ei ole tehnyt soveltuvuutta koskevaa päätöstä, pelkkä tukiohjelman käyttöönottoa koskevien kansallisten säännösten antaminen ei voi synnyttää niille, jotka voivat mahdollisesti saada tukea kyseisestä tukiohjelmasta, varmuutta sen yhteydessä säädettyjen tukien saamisesta.(16)

31. Unionin yleinen tuomioistuin päätteli tästä, että lain nro 9/1998 säännösten tilanne oli tällainen. Se mainitsi myös sen, että hyväksymispäätöksellä vietiin mahdollisilta tuensaajilta kaikki niiden mahdollisesti elättelemät toiveet ennen tukihakemusten jättämistä aloitettujen hankkeiden hyväksyttävyydestä, sillä kyseisellä päätöksellä poissuljettiin nimenomaisesti tuen myöntäminen tällaisille hankkeille lain nro 9/1998 nojalla.(17)

32. Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kantajien kanteet ja velvoitti ne korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut, lukuun ottamatta väliintulosta aiheutuneita kuluja, sekä vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.

IV Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa ja asianosaisten vaatimukset

33. Unionin tuomioistuimen presidentin 29.3.2012 antamalla määräyksellä asiat C-630/11 P–C-633/11 P yhdistettiin unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 54 artiklan mukaisesti kirjallista ja suullista käsittelyä sekä tuomion antamista varten.

34. HGA ym. ja Regione autonoma della Sardegna vaativat, että unionin tuomioistuin

– kumoaa valituksenalaisen tuomion ja/tai muuttaa sitä

– kumoaa riidanalaisen päätöksen.

35. Timsas ja Grand Hotel Abi d’Oru vaativat, että unionin tuomioistuin

– kumoaa valituksenalaisen tuomion

– kumoaa riidanalaisen päätöksen

– velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäynnistä molemmissa oikeusasteissa aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

36. Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin

– hylkää valitukset

– velvoittaa valittajat korvaamaan oikeudenkäynnistä molemmissa oikeusasteissa aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

V Valitukset

A Valittajien väitteet, jotka koskevat kannustavan vaikutuksen olemassaoloa koskevaa ilmeistä arviointivirhettä

37. HGA ym. moittivat neljännellä ja Regione autonoma della Sardegna ensimmäisellä valitusperusteellaan unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se tulkitsi tuen tarpeellisuutta ja kannustavaa vaikutusta koskevia periaatteita virheellisesti. Niiden mukaan valituksenalainen tuomio on lainvastainen siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että kannustavan vaikutuksen ja tuen tarpeellisuuden pois sulkemiseksi on riittävää soveltaa ensisijaisesti arviointiperustetta, joka koskee sitä, onko tukihakemus jätetty ennen hankkeiden toteuttamisen aloittamista, ja jota se pitää merkityksellisenä ja asianmukaisena tukiohjelman kannustavan vaikutuksen arvioimiseksi.(18) Niiden mukaan unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt vahvistaa, ettei pelkästään sitä, että tukihakemusta ei ole jätetty ennen hankkeiden täytäntöönpanoa, voida pitää riittävänä tuen kannustavan vaikutuksen ja tarpeellisuuden pois sulkemiseksi.

38. HGA ym. ja Regione autonoma della Sardegna katsovat, että komission olisi pitänyt ottaa tuen soveltuvuutta koskeneessa arvioinnissaan huomioon muitakin seikkoja, koska tukihakemuksen jättäminen etukäteen ei ole normatiivinen velvoite vaan pelkkä arviointiperuste.

39. Aluksi ne viittaavat ensinnäkin siihen, että valittajat olivat saaneet varmuuden tuensaannista jo ennen tukihakemuksensa jättämistä, koska ne täyttivät kiistatta kaikki laissa nro 9/1998 säädetyt edellytykset.

40. Toiseksi HGA ym. ja Regione autonoma della Sardegna väittävät, että se, että ne tiesivät, että SEUT 107 artiklan 3 kohdan a ja/tai c alakohdan soveltamisedellytykset täyttyivät, osoittaa, että kannustava vaikutus oli olemassa.

41. Kolmanneksi ne vetoavat siihen, että ne olisivat voineet toteuttaa rakenteiden uudistamisohjelmansa muun kuin laissa nro 9/1998 säädetyn tukiohjelman avulla.

42. Regione autonoma della Sardegna esittää vielä, että koska vuoden 1998 suuntaviivat valmisteltiin samanaikaisesti lain nro 9/1998 kanssa, yritykset eivät voineet ottaa suuntaviivoja huomioon, ja että hyväksymispäätöksen tekemispäivään saakka voimassa olleessa aikaisemmassa järjestelmässä ei edellytetty tukihakemuksen jättämistä etukäteen.

43. HGA ym., Regione autonoma della Sardegna ja Timsas tukeutuvat asiassa Graphischer Maschinenbau vastaan komissio annettuun tuomioon(19) perustuvaan oikeuskäytäntöön, jonka mukaan komissio ei voi päätellä pelkästään siitä, että työt oli aloitettu ennen sitä päivää, jolloin niiden rahoittamiseen tarkoitetusta tuesta ilmoitettiin, että tämän tuen osalta kannustamiseen liittyvä edellytys ei täyty.(20)

44. Komissio kiistää kaikki valittajien väitteet joko perusteettomina tai tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä täyttämättöminä.

B Arviointi

45. Aluksi on mainittava, ettei edellä mainitussa asiassa Graphischer Maschinenbau vastaan komissio annettuun tuomioon perustuvaa oikeuskäytäntöä voida miltään osin soveltaa nyt käsiteltävään asiaan.

46. Kyseistä oikeuskäytäntöä, johon HGA ym., Regione autonoma della Sardegna ja Timsas vetoavat ja jonka mukaan komissio ei voi päätellä pelkästään siitä, että työt oli aloitettu ennen sitä päivää, jolloin niiden rahoittamiseen tarkoitetusta tuesta ilmoitettiin, että tämän tuen osalta kannustamiseen liittyvä edellytys ei täyty,(21) ei voida soveltaa nyt käsiteltäviin asioihin, koska asian, johon mainittu oikeuskäytäntö perustuu, asiayhteys oli täysin erilainen, sillä mainitussa asiassa oli kyse vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenteiden uudistamiseksi tarkoitettua valtion tukea koskevista yhteisön suuntaviivoista.(22) Kyseessä ollut yritys, jonka taloudellinen tilanne oli sellainen, että se tarvitsi tukea rakenteiden uudistamiseen varmistaakseen elinkelpoisuutensa, ei voinut odottaa saavansa ehdottoman varmuuden kyseisen tuen maksamisesta toteuttaakseen uudistusohjelmansa elinkelpoisuutensa palauttamiseksi.

47. Tämän jälkeen on mainittava, että katson komission vastineessaan esittämällä tavalla, että HGA ym. ja Regione autonoma della Sardegna lukevat valituksenalaista tuomiota virheellisesti.

48. Ne väittävät vastoin unionin yleisen tuomioistuimen toteamaa, ettei pelkästään sitä, ettei tukihakemusta ole jätetty ennen hankkeiden toteuttamisen aloittamista, voida pitää riittävänä tuen kannustavuuden ja tarpeellisuuden pois sulkemiseksi.

49. Muistutan, että unionin yleinen tuomioistuin korosti ensin, että se, että tukihakemus edeltää investointihankkeen toteuttamisen aloittamista, on yksinkertainen, relevantti ja asianmukainen arviointiperuste, jonka perusteella komissio voi olettaa, että kannustava vaikutus on olemassa,(23) ja lisäsi sitten, että oli tutkittava, olivatko valittajat osoittaneet, että riidanalaisella tukiohjelmalla voitiin turvata kannustava vaikutus, vaikka tukihakemusta ei ollut jätetty ennen investointihankkeen toteuttamisen aloittamista.(24)

50. Niinpä unionin yleinen tuomioistuin tutki erilaisia seikkoja, joihin valittajat olivat vedonneet, ja totesi, ettei niillä voitu turvata tukiohjelman kannustavaa vaikutusta.

51. Niinpä se ei vastoin valittajien väittämää todennut, että sitä, ettei tukihakemusta ole jätetty ennen töiden aloittamista, koskevasta arviointiperusteesta olisi väistämättä seurattava kannustavan vaikutuksen pois sulkeminen ilman mahdollisuutta näyttää kannustavan vaikutuksen olemassaoloa toteen.

52. Huolimatta siitä, että valittajat lukevat valituksenalaisen tuomion keskeisiä kohtia tällä tavoin virheellisesti, ne haluavat valitusperusteellaan kuitenkin saattaa kyseenalaiseksi unionin yleisen tuomioistuimen arvioinnin tuen kannustavan vaikutuksen olemassaolosta.

53. Arvioinnissaan unionin yleinen tuomioistuin johtaa tukihakemuksen jättämistä ennen hankkeen toteuttamisen aloittamista koskevasta arviointiperusteesta oletuksen kannustavan vaikutuksen olemassaolosta eikä tuen tarpeellisuutta koskevaa ehdotonta ehtoa.

54. Vaikka hyväksyn lopputuleman, johon unionin yleinen tuomioistuin lopuksi päätyy, eli valittajien kanteiden hylkäämisen, katson kuitenkin, että se teki perusteluissaan oikeudellisen virheen, joka on syytä oikaista tulevien asioiden varalta.

55. Jotta tuki voitaisiin todeta SEUT 107 artiklan 3 kohdan perusteella sisämarkkinoille soveltuvaksi, sen on vastattava tiettyjä perusperiaatteita, joihin kuuluu tuen tarpeellisuus.

56. Yleisesti komissiolla on ainoana toimivalta, johon kuitenkin kohdistuu unionin tuomioistuinten täyteen harkintavaltaan perustuva valvonta, jos asia saatetaan tuomioistuimeen, arvioida tuen soveltuvuus sisämarkkinoille. Sen on ratkaistava tuen yleinen hyväksyttävyys arvioimalla ehdotetun järjestelmän yleistä rakennetta suhteessa sen tavoitteeseen.

57. Oikeuskäytännössä on asiassa Philip Morris Holland vastaan komissio annetussa tuomiossa(25) vahvistettu tuen tarpeellisuutta koskeva periaate. Kyseisen periaatteen mukaan tukia, joita ilmankin tuensaajat olisivat pyrkineet väitettyyn tavoitteeseen, ei voida todeta sisämarkkinoille soveltuviksi.(26)

58. Tarkasteltavan tuen yrityksiä kannustava vaikutus on lopulta vain konkreettinen ilmaus tuen tarpeellisuudesta. Onko komission hyväksymä tuki kannustanut yrityksiä osallistumaan hankkeeseen? Miten silloin luonnehditaan kyseistä kannustavaa vaikutusta? Ja tämä voidaan sitäkin vähemmän kiistää, kun se on osoitus tuen tarpeellisuudesta, joka on keskeinen edellytys suunnitellun tukiohjelman yhteensopivuudelle perustamissopimuksen kanssa.

59. Komissio teki tuen tarpeellisuutta koskevasta periaatteesta objektiivisesti muodollisen vuoden 1998 suuntaviivoissa. Kyseisillä suuntaviivoilla myötävaikutetaan komission toiminnan avoimuuden, ennustettavuuden ja oikeusvarmuuden turvaamiseen.(27)

60. Jos esimerkiksi samaa aluetta koskevat useammat tukiohjelmat ovat rinnakkaisia, ajallisesti peräkkäisiä tai osittain päällekkäisiä, sitä, onko tukihakemus esitetty etukäteen, koskeva arviointiperuste, jonka on luonteensa vuoksi mielestäni liityttävä tiettyyn komission hyväksymään(28) tukiohjelmaan, siten poistaa mielestäni kaiken epäselvyyden, kiistanalaisuuden ja oikeudellisen epävarmuuden. Muutoin katson, ettei kyseisestä arviointiperusteesta ole missään tapauksessa vahinkoa yrityksille, koska siitä, että tukihakemus on esitetty etukäteen, seuraa, että kun kyseinen edellytys on täyttynyt, keskeinen edellytys eli tuen tarpeellisuus on automaattisesti osoitettu ilman, että tätä voidaan kiistää.

61. Kuten unionin yleinen tuomioistuin esittää aivan oikein valituksenalaisen tuomion 208 kohdassa, vuoden 1998 suuntaviivojen johdannosta ilmenee, että niissä vahvistetaan yleisesti ja abstraktisti arviointiperusteet, joita komissio käyttää arvioidessaan alueellisten tukien soveltuvuutta sisämarkkinoille SEUT 107 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan perusteella, ja taataan näin ollen tällaisia tukia myöntävien jäsenvaltioiden oikeusvarmuus. Suuntaviivojen 4.2 kohdan mukaista edellytystä, jonka mukaan tukijärjestelmässä on vaadittava, että tukihakemus on jätettävä ennen kuin hankkeita aletaan toteuttaa, sovelletaan kaikkiin mainituissa suuntaviivoissa tarkoitettuihin tukiin niiden kohteesta, muodosta tai määrästä riippumatta, ja mielestäni se täyttää täysin oikeusvarmuutta koskevan edellytyksen ja siinä otetaan huomioon komission täsmällinen rooli asioiden luonteen sille asettamin vaatimuksin.

62. Kuten unionin yleinen tuomioistuin esittää täysin perustellusti valituksenalaisen tuomion 215 kohdassa, kyseisessä 4.2 kohdassa tarkoitetun arviointiperusteen soveltamisella pyritään selvittämään, onko tukitoimenpiteellä kannustava vaikutus ja onko se siten tarpeellinen tilanteessa, jossa ei ole mahdollista tutkia kaikkia tulevien tuensaajien tekemään yksilölliseen investointipäätökseen liittyviä taloudellisia seikkoja. Se mainitsee tässä yhteydessä, että vuoden 1998 suuntaviivojen 2 kohdan toisesta, kolmannesta ja neljännestä alakohdasta ilmenee tältä osin, että komissio lähtökohtaisesti hyväksyy alueelliset tuet vain tukiohjelmina, koska se katsoo, että yksittäiset tilapäiset (ad hoc) tuet eivät täytä edellytystä, että on taattava tasapaino tukien aiheuttamien kilpailun vääristymien ja niiden tuesta aiheutuvien etujen välillä, jotka ilmenevät vaikeuksissa olevan alueen kehittymisenä. Se jatkaa, että kun komissio tutkii ilmoitetun tukiohjelman soveltuvuutta sisämarkkinoille, se ei jo määritelmällisestikään tunne tukiohjelman mahdollisten eri tuensaajien ja konkreettisten hankkeiden, joihin mahdolliset tuensaajat voivat hakea avustuksia, erityisiä olosuhteita. Unionin yleinen tuomioistuin päättelee tästä, että komission on arvioidessaan tukiohjelman soveltuvuu tta sisämarkkinoille tukeuduttava arviointiperusteisiin, jotka ovat joko riippumattomia tulevien tuensaajien erityisistä olosuhteista tai yhdenmukaisia kaikille tuleville tuensaajille. Vaatimuksella, että tukihakemus on jätettävä ennen tuettavan hankkeen toteuttamisen aloittamista, pystytään varmistamaan, että asianomainen yritys on ennen hankkeen toteuttamisen aloittamista selvästi ilmaissut tahtonsa saada tukea mainitusta tukiohjelmasta. Tällä pystytään siten välttämään se, että jälkeenpäin esitetään hakemuksia, jotka koskevat hankkeita, joita on alettu toteuttaa tukiohjelman olemassaolosta riippumatta.

63. Edellä esitetyistä seikoista, joita kannatan, seuraa, että komissiolla oli oikeus käyttää objektiivista arviointiperustetta, jolla pyrittiin osoittamaan kannustavan vaikutuksen olemassaolo, ja että valittu arviointiperuste eli se, että tukihakemus on jätettävä ennen tuettavan hankkeen toteuttamisen aloittamista, on soveltuva ja relevantti keino todeta tuen kannustava vaikutus eikä pelkkä oletus.

64. Unionin yleinen tuomioistuin mainitsee lisäksi valituksenalaisen tuomion 169 kohdassa, että sekä komission ja Regione autonoma della Sardegnan välisestä oikeudenkäyntiä edeltäneestä menettelystä että siitä, miten viimeksi mainittu on esiintynyt unionin yleisessä tuomioistuimessa, ilmenee, että tämä tiesi edellytyksestä, jonka mukaan tukihakemus on jätettävä ennen töiden aloittamista. Unionin yleinen tuomioistuin nimittäin mainitsee, että – kuten komissio on perustellusti tähdentänyt – Regione autonoma della Sardegna ei ole sen enempää komission kanssa käymässään kirjeenvaihdossa kuin unionin yleisessä tuomioistuimessa missään vaiheessa kiistänyt, että se oli sitoutunut myöntämään tukea vain tukihakemuksen jättämisen jälkeen aloitetuille hankkeille.

65. Mielestäni komission ja Italian viranomaisten välinen kirjeenvaihto oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn aikana vahvistaa edellytyksen, jonka mukaan tukihakemus on jätettävä ennen töiden aloittamista, ehdottomuuden implisiittisen tunnustamisen. Kyseisestä kirjeenvaihdosta ilmenee, että komissio antoi Italian viranomaisille useita kehotuksia noudattaa tuen tarpeellisuutta koskevaa periaatetta ja että mainitut viranomaiset vahvistivat aina noudattavansa arviointiperustetta, jonka mukaan tukihakemus on jätettävä ennen töiden aloittamista.(29) SEUT 4 artiklan 3 kohtaan, jossa määrätään, että vilpittömän yhteistyön periaatteen mukaisesti Euroopan unioni ja jäsenvaltiot kunnioittavat ja avustavat toisiaan perussopimuksista johtuvia tehtäviä täyttäessään, perustuvan edellä tarkoitetun kirjeenvaihdon aikana Italian viranomaiset eivät neuvotelleet komission kanssa päätöksellä nro 33/6 käyttöön otetusta siirtymävaiheen järjestelmästä vaan yksinkertaisesti salasivat sen olemassaolon. Kun Italian viranomaiset antoivat asetuksen nro 285/1999 ja tekivät päätöksen nro 33/6, ne tiesivät täsmälleen menettelynsä olevan hyväksymispäätöksen vastaista, koska – kuten unionin yleinen tuomioistuin esittää valituksenalaisen tuomion 168 kohdassa – komissio toteaa yksiselitteisesti siinä hyväksymispäätöksen osassa, jossa kuvaillaan hyväksyttyä järjestelmää, että ”yritysten on täytynyt tehdä rahoitushakemus ennen investointihankkeiden toteuttamisen aloittamista”.

66. Olen kaiken edellä esitetyn perusteella sitä mieltä, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska sen olisi sen sijaan, että se totesi valituksenalaisen tuomion 215 ja 226 kohdassa, että se, että tukihakemus on jätettävä ennen hankkeen toteuttamisen aloittamista, on yksinkertainen, relevantti ja asianmukainen arviointiperuste, jonka perusteella komissio voi olettaa, että kannustava vaikutus on olemassa, pitänyt todeta, että se, että tukihakemus on jätetty ennen hankkeen toteuttamisen aloittamista, komission hyväksynnän jälkeen, on sen tarpeellisuuden ehdoton edellytys. Tällainen tarpeellisuus voitaisiin kyseenalaistaa ja muiden seikkojen tutkiminen hyväksyä ainoastaan, jos tietyn tukiohjelman soveltuvuuden tutkimisen yhteydessä yksin komissiosta lähtöisin olevat seikat (kirjeenvaihto, toteamukset, päätökset, ilmoitukset ym.) olisivat saattaneet johtaa harhaan vuoden 1998 suuntaviivojen 4.2 kohdan viimeisen alakohdan kyseessä olevaan tukiohjelmaan soveltamisen mahdollisuuden ja sitä koskevien soveltamisedellytysten osalta. Mielestäni tämän vahvistaa komission alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa vuosille 2007–2013(30) esittämät täydentävät varotoimet.

67. Vaikka unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kyseisen virheen toteamisesta ei voi kuitenkaan seurata valituksenalaisen tuomion kumoaminen.

68. On nimittäin muistettava, että vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että vaikka unionin yleisen tuomioistuimen esittämät perustelut olisivat joltain osin unionin oikeuden vastaisia, valitus on hylättävä, jos tuomiolauselman tueksi on esitetty sellaisia muita perusteluita, että siitä ilmenevä lopputulos on perusteltu.(31)

69. Tästä seuraa, että siltä osin kuin se, että unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valittajien kumoamiskanteet, perustui kannustavan vaikutuksen puuttumista koskeviin perusteisiin sekä muita kanneperusteita, joita en ole tutkinut, koskeviin perusteisiin, oikeudellinen virhe valituksenalaisen tuomion 215 ja 226 kohdassa ei tee kyseistä tuomiota pätemättömäksi.(32)

70. Niinpä katson, että valitukset on hylättävä.

VI Oikeudenkäyntikulut

71. Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 184 artiklan 2 kohdassa määrätään, että jos valitus on perusteeton tai jos valitus on perusteltu ja unionin tuomioistuin ratkaisee itse riidan lopullisesti, se päättää oikeudenkäyntikuluista. Kyseisen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan, jota sovelletaan saman työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdan nojalla valituksen käsittelyyn, asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut, että valittajat velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, ja koska nämä ovat hävinneet asian, valittajat on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

VII Ratkaisuehdotus

72. Edellä esitettyjen seikkojen perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin ratkaisee asiat seuraavasti:

1) Valitukset hylätään.

2) HGA Srl ym., Regione autonoma della Sardegna, Timsas Srl ja Grand Hotel Abi d’Oru SpA velvoitetaan vastaamaan oikeudenkäyntikuluista.

(1) .

(2) – Jäljempänä HGA ym.

(3) – Jäljempänä Timsas.

(4) – Jäljempänä Grand Hotel Abi d’Oru.

(5) – Kok., s. II-6255; jäljempänä valituksenalainen tuomio.

(6) – EUVL L 302, s. 9; jäljempänä riidanalainen päätös.

(7) – EYVL 1998, C 74, s. 9; jäljempänä vuoden 1998 suuntaviivat.

(8) – Bollettino ufficiale della Regione Autonoma della Sardegna n° 9, 21.3.1998; jäljempänä laki nro 9/1998.

(9) – Jäljempänä hyväksymispäätös.

(10) – Bollettino ufficiale della Regione Autonoma della Sardegna n° 15, 8.5.1999; jäljempänä asetus nro 285/1999.

(11) – EUVL C 79, s. 4; jäljempänä aloittamispäätös.

(12) – [SEUT] 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).

(13) – EUVL 2007, C 32, s. 2.

(14) – Valituksenalaisen tuomion 226 kohta.

(15) – Asia 78/76, Steinike & Weinlig v. Saksa, tuomio 22.3.1977 (Kok., s. 595, Kok. Ep. III, s. 341, 9 kohta); asia C-354/90, Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires ja Syndicat national des négociants et transformateurs de saumon, tuomio 21.11.1991 (Kok., s. I-5505, Kok. Ep. XI, s. I-495, 14 kohta) ja asia C-119/05, Lucchini, tuomio 18.7.2007 (Kok., s. I-6199, 52 kohta).

(16) – Ks. vastaavasti asia C-5/89, komissio v. Saksa, tuomio 20.9.1990 (Kok., s. I-3437, Kok. Ep. X, s. 521, 14 kohta) ja asia C-169/95, Espanja v. komissio, tuomio 14.1.1997 (Kok., s. I-135, 51 kohta).

(17) – Valituksenalaisen tuomion 233 ja 234 kohta.

(18) – Valituksenalaisen tuomion 226 kohta.

(19) – Asia T-126/99, Graphischer Maschinenbau v. komissio, tuomio 14.5.2002 (Kok., s. II-2427).

(20) – 43 kohta.

(21) – Ibid.

(22) – EYVL 1997, C 283, s. 2.

(23) – Valituksenalaisen tuomion 215 kohta.

(24) – Valituksenalaisen tuomion 226 kohta.

(25) – Asia 730/79, Philip Morris Holland v. komissio, tuomio 17.9.1980 (Kok., s. 2671, Kok. Ep. V, s. 313).

(26) – 17 kohta.

(27) – Asia C-310/99, Italia v. komissio, tuomio 7.3.2002 (Kok., s. I-2289, 52 kohta).

(28) – En pidä mahdollisena, että hyväksymispyynnöllä, jota komissio ei ole hyväksynyt, voisi olla minkäänlaista kannustavaa vaikutusta, koska kyse on tällöin pelkästä suunnitelmasta.

(29) – Tämän ratkaisuehdotuksen 12 ja 17–19 kohta.

(30) – EUVL 2006, C 54, s. 13.

(31) – Asia C-221/10 P, Artegodan v. komissio, tuomio 19.4.2012, 94 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.

(32) – Ks. vastaavasti asia C-412/05 P, Alcon v. SMHV, tuomio 26.4.2007 (Kok., s. I-3569, 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).