Asia C-102/07

adidas AG ja adidas Benelux BV

vastaan

Marca Mode CV ym.

(Hoge Raad der Nederlandenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Tavaramerkit — Direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan b alakohta, 2 artikla ja 6 artiklan 1 kohdan b alakohta — Vapaana pitämisen tarve — Kolmiraitaiset kuviomerkit — Kaksiraitakuviot, joita kilpailijat käyttävät koristeena — Tavaramerkin loukkausta ja vesittämistä koskeva väite”

Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomerin ratkaisuehdotus 16.1.2008 I - 2443

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 10.4.2008 I - 2464

Tuomion tiivistelmä

Tavaramerkeistä annetun ensimmäisen direktiivin 89/104 kymmenennen perustelukappaleen mukaan sekaannusvaaran arviointi ”riippuu lukuisista tekijöistä ja erityisesti siitä, kuinka hyvin tavaramerkki tunnetaan markkinoilla, vakiintuneeseen tai rekisteröityyn merkkiin liittyvistä mielleyhtymistä sekä samankaltaisuuden asteesta tavaramerkin ja merkin sekä niihin yhdistettyjen tavaroiden tai palvelujen välillä”. Sekaannusvaaraa on näin ollen arvioitava kokonaisuutena ja huomioon on otettava kaikki tekijät, jotka ovat merkityksellisiä kyseisessä yksittäistapauksessa. Se seikka, että on olemassa merkin vapaana pitämisen tarve taloudellisten toimijoiden kannalta, ei kuulu näihin merkityksellisiin tekijöihin. Kuten direktiivin 5 artiklan 1 kohdan b alakohdasta ilmenee, vastauksen siihen kysymykseen, onko sekaannusvaara olemassa, on nimittäin perustuttava yleisön käsitykseen yhtäältä haltijan tavaramerkeillä varustetuista tavaroista ja toisaalta kolmansien käyttämällä merkillä varustetuista tavaroista. Sitä paitsi merkkejä, jotka tulee lähtökohtaisesti pitää kaikkien taloudellisten toimijoiden vapaasti käytettävissä, voidaan käyttää väärin kuluttajien harhaanjohtamiseksi. Mikäli kolmas voisi tuollaisessa yhteydessä vedota vapaana pitämisen tarpeeseen, jotta se voi käyttää vapaasti merkkiä, joka on samankaltainen kuin tavaramerkki, eikä tavaramerkin haltija voisi vastustaa käyttöä vetoamalla sekaannusvaaraan, haitattaisiin tällä direktiivin 5 artiklan 1 kohdan b alakohdan säännöksen tosiasiallista soveltamista. (ks. 29–31 kohta)

Yleisön käsitys merkistä koristeena ei saa olla esteenä jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä annetun ensimmäisen direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa myönnetylle suojalle, kun merkki on sen koristeominaisuudesta riippumatta samankaltainen kuin rekisteröity tavaramerkki sillä tavoin, että kohdeyleisö saattaa luulla, että tavarat ovat peräisin samasta yrityksestä tai mahdollisesti taloudellisesti keskenään sidoksissa olevista yrityksistä. Kuten direktiivin kymmenennestä perustelukappaleesta ilmenee, tämä sekaannusvaaran arviointi ei riipu ainoastaan samankaltaisuuden asteesta tavaramerkin ja merkin välillä, vaan myös helppoudesta, jolla merkki voidaan yhdistää tavaramerkkiin, kun otetaan huomioon erityisesti se, kuinka hyvin se tunnetaan markkinoilla. Nimittäin mitä tunnetumpi tavaramerkki on, sitä suurempi on niiden toimijoiden määrä, jotka haluavat käyttää samankaltaisia merkkejä. Se, että markkinoilla on suuri määrä tavaroita, joissa käytetään samankaltaisia tavaramerkkejä, voi vahingoittaa tavaramerkkiä sikäli kuin tavaramerkin erottamiskyky saattaa vähentyä ja sen olennainen tehtävä, joka on taata kuluttajille kyseessä olevien tavaroiden alkuperä, vaarantua. (ks. 34 ja 36 kohta)

Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä annetun ensimmäisen direktiivin 89/104 5 artiklan 2 kohdassa säädetään laajalti tunnettujen tavaramerkkien osalta suojasta, jonka antaminen ei edellytä sekaannusvaaran olemassaoloa. Tätä säännöstä nimittäin sovelletaan tilanteisiin, joissa suojan erityisedellytys täyttyy sillä, että riidanalaista merkkiä käytetään aiheettomasti tavalla, jolla käytetään epäoikeutetusti hyväksi tavaramerkin erottamiskykyä tai mainetta taikka joka on haitaksi tavaramerkin erottamiskyvylle tai maineelle. Direktiivin 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut haitat, jos niitä syntyy, johtuvat tietynasteisesta samankaltaisuudesta tavaramerkin ja merkin välillä, mistä syystä kohdeyleisö yhdistää merkin ja tavaramerkin toisiinsa, toisin sanoen liittää ne yhteen, vaikkei se sekoitakaan niitä toisiinsa. Näin ollen ei edellytetä, että laajalti tunnetun tavaramerkin ja kolmansien käyttämän merkin välinen samankaltaisuuden aste olisi sellainen, että kohdeyleisön keskuudessa olisi sekaannusvaara. Riittää, että samankaltaisuuden aste merkin ja laajalti tunnetun tavaramerkin välillä aiheuttaa sen, että kohdeyleisö yhdistää merkin ja tavaramerkin toisiinsa. Tällaisen yhteyden olemassaoloa on arvioitava kokonaisuutena ottamalla huomioon kaikki merkitykselliset tekijät. Vapaana pitämisen tarve ei riipu laajalti tunnetun tavaramerkin ja kolmansien käyttämän merkin välisen samankaltaisuuden asteen arvioimisesta eikä siitä yhteydestä, jonka kohdeyleisö saattaa muodostaa mainitun tavaramerkin ja mainitun merkin välillä. Se ei näin ollen ole merkityksellinen tekijä, kun tarkastellaan, merkitseekö merkin käyttö tavaramerkin erottuvuuden tai maineen epäoikeutettua hyväksi käyttämistä tai onko se haitaksi tavaramerkin erottuvuudelle tai maineelle. (ks. 40–43 kohta)