YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)

29 päivänä huhtikuuta 2004

Valtiontuki – Pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä annettu suositus – Pienten ja keskisuurten yritysten valtiontukia koskevat suuntaviivat – Riippumattomuusedellytys – Luottamuksensuoja – Oikeusvarmuus Asiassa C-91/01, Italian tasavalta, asiamiehenään I. M. Braguglia, avustajanaan avvocato dello Stato D. Del Gaizo, prosessiosoite Luxemburgissa, kantajana, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään V. Di Bucci ja J. M. Flett, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaajana, jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan tuesta, jonka Italia aikoo myöntää Solar Tech srl:lle, 15 päivänä marraskuuta 2000 tehdyn komission päätöksen 2001/779/EY (EYVL 2001, L 292, s. 45), siltä osin kuin siinä ei ole hyväksytty pieniä ja keskisuuria yrityksiä varten tarkoitetun bruttoavustusekvivalentiltaan 15 prosentin korotuksen soveltamista kyseessä olevaan tukeen,



YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),,



toimien kokoonpanossa: tuomari C. W. A. Timmermans, joka hoitaa viidennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit A. Rosas ja S. von Bahr (esittelevä tuomari), julkisasiamies: F. G. Jacobs,

kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Múgica Arzamendi, kuultuaan asianosaisten 5.6.2003 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset, kuultuaan julkisasiamiehen 18.9.2003 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,

on antanut seuraavan

tuomion

1

Asiaa koskevat oikeussäännöt

2

3

4

5

6

7

– noudattavat liitteen 1 artiklan määräyksiä pk‑yrityksiin – – kohdistetuissa ohjelmissaan.”

8

– joiden palveluksessa on vähemmän kuin 250 työntekijää ja

– joiden

joko vuosiliikevaihto on enintään 40 miljoonaa ecua

tai taseen loppusumma on enintään 27 miljoonaa ecua

– ja jotka täyttävät 3 kohdassa määritellyn perusteen riippumattomuudesta.

– jos yritys on julkisten sijoitusyhtiöiden, riskipääomayhtiöiden tai sijoittavien laitosten omistuksessa edellyttäen, että nämä eivät yksin tai yhdessä valvo yritystä

– jos yrityksen pääoma on jakautunut siten, että sen omistuksen määrittäminen ei ole mahdollista, ja jos yritys vakuuttaa voivansa täydellä syyllä olettaa, ettei 25 prosentin suuruinen tai suurempi osuus yrityksestä ole yhden sellaisen yrityksen omistuksessa tai sellaisten yritysten yhteisomistuksessa, joihin ei voida soveltaa tilanteen mukaan joko pk‑yrityksen tai pienen yrityksen määritelmää.”

9

10

11

12

– 15 bruttoprosenttiyksiköllä investointituesta 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvilla alueilla, jos tuki ei kokonaisuudessaan ole suurempi kuin 75 prosenttia netto.”

13

14

15

16

17

18

”(34) Pk‑yritysten tuen suuntaviivojen 1.2 kohdassa todetaan, että pk‑yrityksillä on ratkaiseva merkitys työpaikkojen luomisessa, mutta ne joutuvat kohtaamaan kehitystään mahdollisesti hidastavia esteitä. Näitä esteitä ovat esimerkiksi vaikeudet saada pääomaa ja luottoa, tiedonsaantiongelmat, uuden teknologian saavuttamattomuus, markkinoille pääsyn vaikeudet ja uusien säädösten täytäntöönpanosta aiheutuvat kustannukset.

(35) Pk‑yrityksille tarkoitettu tuen korotus ei ole oikeutettu ainoastaan näiden yritysten yhteiselle edulle tarjoaman panoksen vuoksi, vaan myös sen vuoksi, että on tarpeen tasoittaa niitä haittoja, joita pk‑yrityksille aiheutuu tämän myönteisen tehtävän hoitamisesta. On tarkistettava, että tuen korotus myönnetään ainoastaan niille yrityksille, jotka todella kärsivät mainituista haitoista. Erityisesti käytettävällä pk‑yrityksen määritelmällä on pk‑yrityksen käsite rajattava siten, että se käsittää ainoastaan ne yritykset, joilla on kyseisiä myönteisiä ulkoisia vaikutuksia ja jotka kärsivät edellä mainituista haitoista. Määritelmä ei saa käsittää suurempia yrityksiä, joilla ei välttämättä ole myönteisiä ulkoisia vaikutuksia tai jotka eivät kärsi pk‑yrityksille tyypillisistä haitoista, sillä niille myönnetyt tuet voivat entisestään vääristää kilpailua ja yhteisön sisäistä kauppaa.

Tämä periaate on mainittu – – [pk‑yritysten määritelmää koskevan suosituksen] 22 kappaleessa – – .

(36) Sitä, onko Solar Tech pk‑yritysten määritelmän mukainen yritys, on tutkittava näiden periaatteiden nojalla. Kyseinen yritys ei täytä niitä edellytyksiä, joiden nojalla sille voitaisiin myöntää pk‑yrityksille tarkoitettu tuen korotus.

Tämän toteamuksen taustalla on se, että Solar Techiä on talouden kannalta pidettävä suuryritykseen eli Permasteelisa-konserniin kuuluvana yrityksenä, vaikka Permasteelisa omistaa vain 24 prosenttia Solar Techistä. Näiden kahden yrityksen välillä olevien talouteen, rahoitukseen ja organisaatioon liittyvien yhteyksien vuoksi Solar Techin ei tarvitse kärsiä ainakaan kovin suuressa määrin niistä haitoista, joista pk‑yritykset usein kärsivät, ja jotka ovat perimmäisenä syynä sille, että näille yrityksille myönnetyn tuen enimmäismäärää korotetaan.”

19

20

– Permasteelisa-konsernin perustaja ja keskeisessä asemassa oleva konsernin osakkeenomistaja, jolla on tehtäviä yrityksen ylimmässä johdossa, omistaa 46 prosenttia Solar Techistä ja on lisäksi yrityksen ainoa johtaja,

– Permasteelisa-konsernin hallituksen puheenjohtaja omistaa 15 prosenttia Solar Techistä, ja

– yksi Permasteelisan hallintoneuvoston jäsenistä, joka on myös erään kyseiseen konserniin kuuluvan yrityksen hallituksen puheenjohtaja, omistaa myös 15 prosenttia Solar Techistä.

21

22

23

24

– Solar Tech voi käyttää hyväkseen kumppaneita, joilla on tarvittava teknologia, ja

– toisaalta Italian tasavalta on tuotteiden jakelun osalta todennut, että Solar Tech tulee myymään osan tuotannostaan (20–30 prosenttia) Permasteelisalle ja että Solar Tech voi käyttää hyväkseen yhteyksiä, joita Permasteelisa on luonut lukuisiin kiinteistöalan asiakkaisiin, mikä mahdollistaa Solar Techille pääsyn maailmanmarkkinoille.

25

26

27

– kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä ei ole hyväksytty pk‑yrityksiä varten tarkoitetun bruttoavustusekvivalentiltaan 15 prosentin korotuksen soveltamista kyseessä olevaan tukeen

– velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

28

– hylkää kanteen perusteettomana

– velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

29

30

31

32

33

34

35

36

37

38

39

40

41

42

43

44

45

46

47

48

49

50

51

52

53

54

55

56

57

58

59

60

61

62

63

64

65

66

67

68

69

Näillä perusteilla

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto)

1) Kanne hylätään.

2) Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Timmermans Rosas von Bahr

R. Grass V. Skouris