ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)

29 päivänä huhtikuuta 2004

Kuudes arvonlisäverodirektiivi – Vakuutusmaksuvero – Tiettyihin vakuutussopimuksiin sovellettava korkeampi verokanta – Kodinkoneiden vuokraukseen tai myyntiin liittyvä vakuutus – Valtiontuet

vastaan

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),,

ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet

–

–

–

kuultuaan Gil Insurance Ltd:n, UK Consumer Electronics Ltd:n, Consumer Electronics Insurance Co. Ltd:n, Direct Vision Rentals Ltd:n, Homecare Insurance Ltd:n ja Pinnacle Insurance plc:n, edustajinaan D. Vaughan, C. McDonnell ja C. Simpson, Alankomaiden kuningaskunnan hallituksen, asiamiehenään S. Terstal, Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen, asiamiehenään R. Caudwell, avustajanaan K. P. E. Lasok, ja komission, asiamiehinään R. Lyal ja J. Flett, 19.6.2003 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset,

kuultuaan julkisasiamiehen 18.9.2003 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tuomion sellaista perustelua koskeva valitusperuste, joka ei ole tarpeen tuomiolauselman perustelemiseksi – Tehoton valitusperuste

2. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Maito ja maitotuotteet – Maidon lisämaksu – Lisämaksuista vapautettujen viitemäärien myöntäminen – Tuottaja, joka pidättyy toimituksista maidon ja maitotuotteiden kaupan pitämisestä luopumista koskevan tai tuotannon muuttamista koskevan järjestelmän nojalla ja siirtää tämän jälkeen tilansa – Kansallinen hallintokäytäntö, jonka nojalla hän voi säilyttää erityisen viitemäärän tilan siirtotilanteessa – Luottamuksensuojan periaate – Ei ole loukattu

(Neuvoston asetus N:o 857/84, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 764/89)

3. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tuomion perustelut, jotka ovat yhteisön oikeuden vastaisia – Tuomiolauselma, josta ilmenevä lopputulos on perusteltu tuomion muiden oikeudellisten perustelujen vuoksi – Hylkääminen

Tiivistelmä

1. Muutoksenhaun yhteydessä valitusperusteet, jotka kohdistuvat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion sellaisiin perusteluihin, joilla ei ole vaikutusta asian ratkaisuun, on suoralta kädeltä hylättävä, koska tuomiota ei voida kumota niiden perusteella.

(ks. 60 kohta)

2. Myönnettäessä asetuksen N:o 857/84, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 764/89, nojalla maidon lisämaksusta vapautettua viitemäärää maidon tuottaja voi olettaa, että sovelletaan sellaista kansallista hallintokäytäntöä, jonka nojalla hän voi säilyttää erityisen viitemäärän alkuperäisen tilansa siirron jälkeen, ainoastaan tilanteessa, jossa sovellettavassa yhteisön säännöstössä on säädetty tällaisesta toimivaltaisten kansallisten viranomaisten mahdollisuudesta, tai jos yhteisö itse on ennalta luonut tilanteen, joka on voinut luoda tältä osin perustellun luottamuksen. Kansallisen hallintokäytännön olemassaolo ei yksinään voi olla perusteena sille, että tuottajalla on perusteltu luottamus siihen, että yhteisö toimii tämän käytännön mukaisesti.

(ks. 69 kohta)

3. Vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämät perustelut olisivat joltain osin yhteisön oikeuden vastaisia, valitus on kuitenkin hylättävä, jos tuomiolauselman tueksi on esitetty sellaisia muita oikeudellisia perusteluita, että siitä ilmenevä lopputulos on perusteltu.

(ks. 95 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus — Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen — Liikevaihtoverot — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Kielto kantaa muita liikevaihtoveron luonteisia kansallisia veroja — Liikevaihtoveron käsite — Käsitteen laajuus — Vakuutusmaksuvero ei kuulu liikevaihtoveron käsitteen soveltamisalaan — Arvonlisäverokannan suuruisen verokannan käyttöönotto on vakuutustoimintojen arvonlisäverovapauden kannalta hyväksyttävää — Jäsenvaltiolla ei ole velvollisuutta noudattaa menettelyä, joka koskee poikkeavien erityistoimenpiteiden käyttöönottoa — (Neuvoston direktiivin 77/388 13 artiklan B kohdan a alakohta sekä 27 ja 33 artikla)

2. Valtiontuki — Käsite — Toimenpiteen valikoivuus — Eriytetty vakuutusmaksuverojärjestelmä on vakuutusverojärjestelmän luonteen ja rakenteen kannalta perusteltu — (EY 87 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Vakuutusmaksuvero on jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388 33 artiklan – jossa kielletään jäsenvaltioita ottamasta käyttöön tai pysyttämästä voimassa veroja tai maksuja, jotka ovat luonteeltaan liikevaihtoveroja – mukainen, koska se ei ole yleinen vero sen vuoksi, että sillä ei pyritä kattamaan kaikkia kyseessä olevassa jäsenvaltiossa suoritettavia liiketoimia, vaan se kannetaan ainoastaan erityispalvelusta, nimittäin vakuutuspalveluista. Vakuutusmaksuvero on kyseisen 33 artiklan mukainen myös yhtäältä siksi, että sitä ei kanneta kussakin tuotanto- ja jakeluportaassa, koska se kannetaan vain kerran eli vakuutussopimuksen tekemisen yhteydessä, ja toisaalta siksi, että veron määrää ei lasketa tavaroiden ja palvelujen arvonlisästä.

Koska vakuutusmaksuvero on kuudennen direktiivin 33 artiklan mukainen, kyseisen direktiivin 13 artiklan B kohdan a alakohta, jonka mukaan vakuutustoiminnat on vapautettava arvonlisäverosta, ei estä tällaisen vakuutusmaksuveron osalta sitä, että käyttöön otetaan yleisen arvonlisäverokannan suuruinen erityisverokanta. Ennen tällaisen verokannan käyttöönottoa ei näin ollen tarvitse noudattaa saman direktiivin 27 artiklassa säädettyä menettelyä, jonka mukaan jäsenvaltion, joka haluaa ottaa käyttöön kyseisestä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä, on ennakkoon pyydettävä siihen neuvostolta lupaa.

(ks. 31, 35–37 ja 47 kohta sekä tuomiolauselman 1 ja 2 kohta)

2. Sellaista vakuutusmaksuverojärjestelmää, jossa sovelletaan kahta eri verokantaa, ei voida pitää EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena, kun tämän järjestelmän korkeamman verokannan soveltaminen aiemmin yleisen verokannan alaisten vakuutussopimusten tiettyyn luokkaan on kansallisen vakuutusverojärjestelmän luonteen ja rakenteen kannalta perusteltua, ja asia on näin, vaikka kyseisen verokannan käyttöönotto hyödyttäisikin yleisen verokannan alaisia sopimuksia tarjoavia toimijoita.

(ks. 78 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisukysymykset — Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta — Rajat — Yleiset tai hypoteettiset kysymykset — Yhteisöjen tuomioistuimen oman toimivaltansa tutkiminen — (EY 234 artikla)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvät muutoksenhakumenettelyt — Direktiivi 89/665/ETY — Jäsenvaltioiden velvollisuus säätää muutoksenhakumenettelystä — Yhteisön lainsäädännön kanssa yhteensopimaton tarjouskilpailuilmoituksen lauseke — Velvollisuus säätää mahdollisuudesta vedota tähän yhteensopimattomuuteen muutoksenhakumenettelyssä — (Neuvoston direktiivin 89/665/ETY 1 artiklan 1 kohta ja 2 artiklan 7 kohta)

Tiivistelmä

1. EY 234 artiklassa määrätty menettely on yhteisöjen tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välisen yhteistyön väline. Tässä yhteistyössä kansallinen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu ja joka ainoana tuntee välittömästi oikeusriidan perustana olevat tosiseikat ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, on parhaassa asemassa kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkitsemaan, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta.

Yhteisöjen tuomioistuimen asiana on kuitenkin oman toimivaltansa arvioimiseksi tutkia ne olosuhteet, joiden vallitessa kansallinen tuomioistuin esitti ennakkoratkaisupyynnön, ja erityisesti määrittää, onko siltä pyydetyllä yhteisön oikeuden tulkinnalla yhteys pääasian tosiseikkoihin ja kohteeseen, jotta yhteisöjen tuomioistuin ei joudu antamaan neuvoa-antavia lausuntoja yleisluonteisista tai hypoteettisista kysymyksistä. Jos ilmenee, että esitetty kysymys ei selvästikään ole merkityksellinen kyseisen riidan ratkaisemisen kannalta, yhteisöjen tuomioistuimen on todettava, ettei kysymystä ole ratkaistava.

(ks. 33–35 kohta)

2. Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annettua direktiiviä 89/665/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 92/50/ETY, ja erityisesti sen 1 artiklan 1 kohtaa ja 2 artiklan 7 kohtaa on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa tarjouskilpailuilmoituksen lauseke on yhteensopimaton julkisia hankintoja koskevan yhteisön lainsäädännön kanssa, jäsenvaltioiden kansallisessa oikeusjärjestyksessä on säädettävä mahdollisuudesta vedota tähän yhteensopimattomuuteen direktiivissä 89/665/ETY tarkoitetuissa muutoksenhakumenettelyissä.

(ks. 50 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sosiaalipolitiikka — Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät — Samapalkkaisuus — Sellaista kansallista lainsäädäntöä, jossa transseksuaaliset henkilöt, joille on suoritettu sukupuolenvaihdosleikkaus, eivät voi mennä naimisiin, ei voida hyväksyä — Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, onko kyseisten henkilöiden kumppaneilla oikeus jälkeen jääneen eläkkeeseen — (EY 141 artikla)

Tiivistelmä

Lainsäädäntö, jolla estetään heteroseksuaalista paria, jossa jommankumman kumppanin seksuaalinen identiteetti on seurausta sukupuolenvaihdosleikkauksesta, Euroopan ihmisoikeussopimuksen vastaisesti täyttämästä avioliittoa koskevaa edellytystä, jota vaaditaan, jotta yksi kumppaneista saisi sellaisen korvauksen, joka kuuluu osana toisen kumppanin palkkaan, on lähtökohtaisesti vastoin EY 141 artiklaa. Koska jäsenvaltioiden tehtävänä on määrittää edellytykset, joiden mukaisesti henkilön, jolle on suoritettu sukupuolenvaihdosleikkaus, sukupuolenvaihdos tunnustetaan oikeudellisesti, kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tarkastaa, voiko kyseisenlaisen transseksuaalin henkilön kumppani vedota EY 141 artiklaan ollakseen oikeutettu siihen, että hänen transseksuaali kumppaninsa saa jälkeen jääneen eläkettä.

(ks. 33–36 kohta ja päätöslauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus — Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen — Liikevaihtoverot — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Kuudennessa direktiivissä säädetyt vapautukset — Sen vapautuksen laajuus, joka koskee lääkärin ammatin ja muiden lääketieteen ammattien kuin lääkärin ammatin harjoittamisen yhteydessä henkilölle annettavaa hoitoa — Työkyvyttömyyseläkkeen myöntämisasiassa annettava lääkärinlausunto ei kuulu tämän vapautuksen soveltamisalaan — (Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohta)

Tiivistelmä

Kuudennen direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohdassa, joka koskee tiettyjen lääketieteellisten suoritusten vapauttamista arvonlisäverosta, ei vapauteta kaikkia palveluita, jotka voidaan suorittaa lääkärin ammatin ja muiden lääketieteen ammattien kuin lääkärin ammatin harjoittamisen yhteydessä, vaan pelkästään " lääketieteellisen hoidon antaminen henkilölle" .

Lääketieteellisen palvelun tarkoitus on ratkaiseva sen osalta, onko tämä palvelu vapautettava arvonlisäverosta. Jos sellainen palvelu suoritetaan siis sellaisessa yhteydessä, jonka perusteella voidaan päätellä, että palvelun pääasiallinen tarkoitus ei ole terveyden suojelu, terveyden ylläpitäminen ja palauttaminen mukaan lukien, vaan pikemminkin ennen oikeusvaikutuksia aikaansaavan päätöksen tekoa vaadittavan lausunnon antaminen, vapautusta ei sovelleta kyseiseen palveluun.

13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että siinä tarkoitettua vapautusta arvonlisäverosta ei sovelleta sellaiseen lääkärin suoritukseen, jossa on kyse henkilön terveydentilaa koskevan asiantuntijalausunnon antamisesta työkyvyttömyyseläkehakemuksen puoltamista tai epäämistä varten. Sillä seikalla, että tuomioistuin tai eläkelaitos on määrännyt asiantuntijana toimivan lääkärin tähän tehtävään, ei ole merkitystä tältä osin.

ks. 35, 42 ja 45 kohta sekä tuomiolauselma
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Valtiontuki - Käsite - Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottavan yrityksen tytäryhtiölleen antama logistinen ja kaupallinen apu - Käsitteen ulkopuolelle jääminen - Edellytykset - Muuttuvien lisäkustannusten kattaminen - Asianmukainen osa niistä kiinteistä kustannuksista, jotka johtuvat kyseisen yrityksen perustaman verkon käytöstä - Asianmukainen tuotto tytäryhtiön kilpailutoimintaan käytetylle omalle pääomalle

(EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohta (josta on tullut EY 86 artiklan 2 kohta) ja 92 artiklan 1 kohta (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 1 kohta))

Tiivistelmä

$$Koska ei ole mitään mahdollisuuksia verrata muulla kuin suljetulla sektorilla toimivan yksityisen konsernin tilanteeseen sellaisen yrityksen tilannetta, joka tuottaa perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdassa (josta on tullut EY 86 artiklan 2 kohta) tarkoitettuja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, kuten yritys, jolla on lakiin perustuva tavanomaisia kirjelähetyksiä koskeva monopoli ja jonka verkon kaltaista verkkoa yksityinen yritys ei olisi koskaan perustanut, hypoteettisia "normaaleja markkinaehtoja" koskevaa kriteeriä, jonka avulla voidaan ratkaista, voivatko julkiselle yritykselle sen yksityisoikeudelliselle tytäryhtiölle antamasta logistisesta ja kaupallisesta avusta aiheutuneet lisäkustannukset olla valtiontukea, on väistämättä arvioitava ottamalla huomioon käytettävissä olevat objektiiviset ja todennettavissa olevat seikat.

Kyseiselle yritykselle tällaisen avun antamisesta aiheutuneet kustannukset voivat olla tällaisia objektiivisia ja todennettavissa olevia seikkoja. Tällä perusteella se mahdollisuus, että tytäryhtiölle olisi myönnetty valtiontukea, voidaan sulkea pois, jos yhtäältä osoitetaan, että vaadittu vastike kattoi asianmukaisesti kaikki avun antamisesta aiheutuneet muuttuvat lisäkustannukset ja asianmukaisen osan niistä kiinteistä kustannuksista, jotka johtuivat postiverkon käytöstä, sekä asiamukaisen tuoton omalle pääomalle sikäli kuin sitä käytetään tytäryhtiön kilpailutoimintaan, ja jos toisaalta mikään ei anna aihetta epäillä, että kyseiset seikat olisi aliarvioitu tai vahvistettu mielivaltaisesti.

( ks. 34, 36 ja 38-40 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Oikeudenkäyntimenettely - Kanteen nostamisen määräajat - Määräajan ylittyminen - Anteeksiannettavan erehdyksen käsite - Laajuus

Tiivistelmä

$$Pelkästään se, että oikeussubjektilla on tieto päätöksen lopullisuudesta ja EY 230 artiklan nojalla sovellettavasta kanteen nostamisen määräajasta, ei itsessään sulje pois sitä, että oikeussubjekti voi vedota anteeksiannettavaan erehdykseen, joka voi olla perusteena kanteen myöhässä nostamiselle, koska tällainen erehdys voi olla kysymyksessä muun muassa silloin, kun kyseinen toimielin on menetellyt tavalla, joka on yksinään tai merkittävässä määrin omiaan aiheuttamaan ymmärrettävän sekaannuksen vilpittömässä mielessä olevalle oikeussubjektille, joka on osoittanut noudattaneensa kaikkea sitä huolellisuutta, jota edellytetään tavanomaista harkitsevaisuutta noudattavalta toimijalta. Jos nämä edellytykset täyttyvät, ei periaatteessa voida sulkea pois sitä, että erehdys voi koskea muita seikkoja kuin sitä, onko riidanalainen päätös lopullinen vai ei, tai perustamissopimuksessa määrättyjen eri kannetyyppien käyttämistapoja.

( ks. 24 ja 25 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhtenäinen lainsäädäntö - Kasvilajikkeiden suoja - Asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohta ja asetuksen N:o 1768/95 8 artikla - Kasvinjalostajaoikeuden haltija ei voi vaatia kyseessä olevien säännösten mukaisia tietoja viljelijältä, kun ei ole mitään viitteitä siitä, että viljelijä on käyttänyt suojatun kasvilajikkeen siemenistä saatua satoa lisäystarkoituksiin

(Neuvoston asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 2 ja 3 kohta; komission asetuksen N:o 1768/95 8 artikla)

Tiivistelmä

$$Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohdan kuudetta luetelmakohtaa ja asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohdassa säädetyn maataloutta koskevan vapautuksen soveltamista koskevista säännöistä annetun asetuksen N:o 1768/95 8 artiklaa ei voida tulkita siten, että niissä annetaan kasvinjalostajaoikeuden haltijalle oikeus vaatia mainittujen säännösten mukaisia tietoja viljelijältä, kun haltijalla ei ole mitään viitteitä siitä, että viljelijä on käyttänyt tai aikoo käyttää avomaalla omalla tilallaan lisäystarkoituksiin korjattua tuotetta, jonka hän on saanut viljelemällä omalla tilallaan sellaisen lajikkeen, muun kuin hybridilajikkeen tai synteettisen lajikkeen, lisäysaineistoa, johon kohdistuu kyseinen oikeus ja joka kuuluu yhteen asetuksen N:o 2100/94 14 artiklan 2 kohdassa luetelluista viljelykasvilajeista.

( ks. 72 kohta ja tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Terveydensuojelua koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Direktiivi 64/433/ETY - Bakteriologisista ja trikiinejä koskevista tutkimuksista aiheutuvat kustannukset - Jäsenvaltioiden perimän yhteisön maksun kattavuus

(Neuvoston direktiivi 64/443/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 89/662/ETY ja sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna direktiivillä 91/497/ETY, ja neuvoston direktiivi 85/73/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 93/118/ETY; neuvoston päätös 88/408/ETY)

Tiivistelmä

$$Jäsenvaltioiden tuoreen lihan terveystarkastuksista ja -valvonnasta yhtäältä tuoreen lihan ja siipikarjanlihan terveystarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta annetun direktiivin 85/73/ETY ja tuoreen lihan terveystarkastuksesta ja -valvonnasta direktiivin 85/73/ETY mukaisesti kannettavien maksujen suuruudesta tehdyn neuvoston päätöksen 88/408/ETY perusteella ja toisaalta direktiivin 85/73/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 93/118/EY, perusteella perimä yhteisön maksu kattaa kustannukset, jotka aiheutuvat bakteriologisista ja trikiinejä koskevista tutkimuksista, jotka on suoritettu terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa annetun direktiivin 64/433/ETY - sekä sellaisena kuin se on muutettuna eläinlääkärintarkastuksista yhteisön sisäisessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten annetulla direktiivillä 89/662/ETY että sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 64/433/ETY muuttamisesta ja ajan tasalle saattamisesta direktiivin ulottamiseksi koskemaan tuoreen lihan tuotantoa ja saattamista markkinoille annetulla direktiivillä 91/497/ETY - mukaisesti.

( ks. 59 kohta ja tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteisön oikeus - Periaatteet - Yhdenvertainen kohtelu - Kansalaisuuteen perustuva syrjintä - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään tieliikennelakia rikkoville erilainen ja suhteellisuusperiaatteen vastainen kohtelu sen mukaan, missä ajoneuvo on rekisteröity, mitä ei voida hyväksyä

(EY:n perustamissopimuksen 6 artikla (josta on muutettuna tullut EY 12 artikla))

Tiivistelmä

$$Jäsenvaltio, joka on pitänyt voimassa erilaisen ja suhteellisuusperiaatteen vastaisen kohtelun lakia rikkovien välillä sen mukaan, missä ajoneuvo on rekisteröity, siten, että sen lainsäädännössä säädetään, että silloin, kun tieliikennelakia rikkoneen ajoneuvo on rekisteröity tässä jäsenvaltiossa, lakia rikkoneella on rikkomuksen toteamisesta tai tiedoksisaannista alkaen 60 päivää aikaa maksaa säädetty vähimmäissumma tai tehdä valitus, mikäli hän ei jo ole maksanut kyseistä vähimmäissummaa, kun taas jos lakia rikotaan toisessa valtiossa rekisteröidyllä ajoneuvolla, lakia rikkonut on velvollinen joko maksamaan välittömästi laissa säädetyn vähimmäissumman tai, mikäli hän aikoo tehdä sakosta valituksen, asettamaan tätä vähimmäissummaa kaksi kertaa suuremman vakuuden sillä uhalla, että hänen ajokorttinsa otetaan pois tai hänen autonsa takavarikoidaan, ei ole noudattanut perustamissopimuksen 6 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 12 artikla) mukaisia velvoitteitaan.

( ks. 16 ja 29 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Työttömyys - Työtön, joka siirtyy toiseen jäsenvaltioon - Etuuksia koskevan oikeuden säilyttäminen - Tulkinta ensimmäisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön perusteella

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 69 artiklan 1 kohdan a alakohta)

2. Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Työttömyys - Työtön, joka siirtyy toiseen jäsenvaltioon - Etuuksia koskevan oikeuden säilyttäminen - Edellytykset - Toimivaltaisen valtion työvoimaviranomaisten käytettävissä olo

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 69 artiklan 1 kohdan a alakohta)

Tiivistelmä

1. Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97, 69 artiklassa myönnetään työttömälle työntekijälle mahdollisuus, tietyn ajanjakson ajaksi ja työn hakemiseksi toisesta jäsenvaltiosta, poiketa useiden maiden lainsäädännössä säädetystä velvoitteesta, jonka mukaan hänen on oltava toimivaltaisen valtion työvoimaviranomaisten käytettävissä, ilman että hän menettää oikeuttaan työttömyysetuuksiin tämän valtion suhteen. Kyseinen säännös ei ole vain toimenpide, jolla sovitetaan yhteen eri maiden sosiaaliturvaa koskevaa lainsäädäntöä. Sillä muodostetaan siihen vetoavia työntekijöitä varten itsenäinen kansallisen oikeuden säännöistä poikkeava järjestelmä, jota on tulkittava yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa riippumatta niiden lainsäädännössä säädetystä, etuuksia koskevien oikeuksien säilyttämistä ja menettämistä koskevasta järjestelmästä. Tästä seuraa, että asetuksen N:o 1408/71 69 artiklan 1 kohdassa säädettyjä edellytyksiä on pidettävä tyhjentävinä ja ettei jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ole mahdollista asettaa lisäedellytyksiä. Joidenkin tässä säännöksessä asetettujen edellytysten täyttymistä tutkittaessa on kuitenkin tarpeen vedota joko sen jäsenvaltion, josta työtön lähtee, tai sen, johon hän lähtee, kansalliseen oikeuteen. Tämän säännöksen yhdenmukainen soveltaminen kaikissa jäsenvaltioissa, minkä avulla voidaan saavuttaa sen päämäärä eli edistää työntekijöiden vapaata liikkuvuutta EY 42 artiklan mukaisesti, ei edellytä, että kaikissa jäsenvaltioissa säänneltäisiin yhdenmukaisesti työntekijän rekisteröintiä työnhakijaksi ja edellytyksiä, joilla tämän voidaan katsoa pysyvän toimivaltaisen valtion työvoimaviranomaisten käytettävissä. Sitä, millä edellytyksillä henkilön voidaan katsoa pysyvän toimivaltaisen valtion työvoimaviranomaisten käytettävissä asetuksen N:o 1408/71 69 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla, on arvioitava kyseisen valtion kansallisen lainsäädännön perusteella.

( ks. 17-19, 25 ja 27 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta )

Asetuksen N:o 1408/71 69 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97, on tulkittava siten, että säilyttääkseen oikeuden siinä säädettyihin työttömyysetuuksiin työnhakijan on pitänyt olla toimivaltaisen valtion työvoimaviranomaisten käytettävissä yhteensä vähintään neljän viikon ajan työttömäksi tulemisen jälkeen, eikä tämän ajanjakson tarvitse olla keskeytymätön.

( ks. 32 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta )