25

Tässä tilanteessa Oberlandesgericht Düsseldorf on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko kohtuullisen palkkion, joka yhteisön kasvinjalostajanoikeuden loukkaajan on asetuksen [N:o 2100/94] 94 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla maksettava tämän oikeuden haltijalle toteuttaessaan ilman asianmukaista lupaa saman asetuksen 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja toimia ja joka määritetään sen tavanomaisen maksun perusteella, joka kyseisillä markkinoilla peritään luvasta toteuttaa asetuksen [2100/94] 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja toimia, lisäksi aina maksettava tietty kiinteämääräinen loukkaamisesta maksettava lisämaksu? Voidaanko tämä käytäntö johtaa direktiivin [2004/48] 13 artiklan 1 kohdan toisesta virkkeestä? 2) Onko kohtuullisen palkkion, joka yhteisön kasvinjalostajanoikeuden loukkaajan on asetuksen [N:o 2100/94] 94 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla maksettava tämän oikeuden haltijalle toteuttaessaan ilman asianmukaista lupaa saman asetuksen 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja toimia ja joka määritetään sen tavanomaisen maksun perusteella, joka kyseisillä markkinoilla peritään luvasta toteuttaa [asetuksen N:o 2100/94] 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja toimia, lisäksi otettava tapauskohtaisesti huomioon palkkiota korottavasti seuraavat olosuhteet tai seikat: a) Lajikkeella, jota koskevaa oikeutta loukattiin, oli merkityksellisenä ajankohtana ainutlaatuinen asema markkinoilla tiettyjen ominaisuuksiensa vuoksi, kun markkinoilla tavanomaisesti kannettava lupamaksu perustuu kyseisen lajikkeen osalta tehtyihin lupasopimuksiin ja selvityksiin. Jos tämä seikka otetaan käsiteltävässä asiassa huomioon: Voidaanko palkkiota korottaa ainoastaan silloin, kun kyseisen lajikkeen ainutlaatuisen aseman perusteena olevat ominaispiirteet käyvät ilmi lajikkeen kuvauksesta? b) Kyseistä lajiketta oli jo pidetty hyvin menestyksekkäästi kaupan siinä vaiheessa, kun lajike, jolla oikeuksia loukattiin, tuotiin markkinoille, minkä ansiosta loukkaaja säästi oikeutta loukkaavan lajikkeen markkinoilletulon kustannuksissa, kun markkinoilla tavanomaisesti kannettava lupamaksu perustuu kyseisen lajikkeen osalta tehtyihin lupasopimuksiin ja selvityksiin. c) Oikeuden loukkaaminen oli kyseisen lajikkeen tapauksessa keskimääräistä laajempaa, kun otetaan huomioon loukkaamisen kesto ja myydyt kappalemäärät. d) Oikeudenloukkaajan ei käyttöluvan saajan tavoin tarvitse pelätä joutuvansa maksamaan lupamaksua (jota hän ei voi vaatia takaisin) siinä tapauksessa, että kyseistä lajiketta koskevat oikeudet julistetaan myöhemmin mitättömäksi tätä koskevan hakemuksen perusteella. e) Oikeudenloukkaajalla ei ollut velvollisuutta laatia selvitys neljännesvuosittain, toisin kuin käyttöluvan saajat tavanomaisesti tekevät. f) Kasvinjalostajanoikeuden haltija kantaa inflaatioriskin, joka aiheutuu tuomioistuinmenettelyjen pitkästä kestosta. g) Kasvinjalostajanoikeuden haltija ei voi tuomioistuinmenettelyn vireillepanon välttämättömyyden vuoksi ennakoida kyseisestä lajikkeesta saatavia tuloja samalla tavoin kuin myöntäessään kyseistä lajiketta koskevia lupia. h) Kasvinjalostajanoikeuden haltijaan kohdistuu loukkaamisen yhteydessä sekä tuomioistuinmenettelyyn liittyvä yleinen prosessuaalinen riski että riski siitä, ettei oikeuden täytäntöönpano lopulta onnistukaan suhteessa loukkaajaan. i) Kasvinjalostajanoikeuden loukkaaja epää omavaltaisilla toimillaan oikeuden haltijalta vapauden päättää, salliiko hän loukkaajan käyttää kyseistä lajiketta? 3) Onko kohtuullisen palkkion, joka loukkaajan on asetuksen [N:o 2100/94] 94 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla maksettava yhteisön kasvinjalostajanoikeuden haltijalle toteuttaessaan ilman asianmukaista lupaa saman asetuksen 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja toimia, määrittämisessä otettava huomioon myös vuosittain maksettavaan palkkioon sovellettava tavanomainen viivästyskorko, jos voidaan olettaa, että järkevät sopimuspuolet olisivat sopineet tällaisesta korosta? 4) Onko vahinko, joka loukkaajan ’tulee lisäksi korvata’ yhteisön kasvinjalostajanoikeuden haltijalle asetuksen N:o 2100/94 94 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen nojalla, kun se toteuttaa ilman asianmukaista lupaa saman asetuksen 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja toimia, määritettävä sen tavanomaisen maksun perusteella, joka kyseisillä markkinoilla peritään luvasta toteuttaa kyseisen asetuksen 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja toimia? 5) Jos neljänteen kysymykseen vastataan myöntävästi: a) Onko vahingon, joka loukkaajan ’tulee lisäksi korvata’ yhteisön kasvinjalostajanoikeuden haltijalle tapauskohtaisesti asetuksen [N:o 2100/94] 94 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen nojalla ja joka lasketaan markkinoilla myönnettävän luvan perusteella, määrittämisessä otettava huomioon toisen kysymyksen a–i kohdassa mainitut olosuhteet ja seikat ja/tai se, että kasvinjalostajanoikeuden haltija joutuu tuomioistuinmenettelyn välttämättömyyden vuoksi käyttämään tietyn verran aikaa loukkaamisen selvittämiseen ja asian eteenpäinviemiseen sekä suorittamaan kasvinjalostajanoikeuden loukkaamiselle tyypilliset tutkimukset, perusteina, jotka oikeuttavat markkinoilla tavanomaisesti perittävän maksun korotuksen? b) Onko vahingon, joka loukkaajan ’tulee lisäksi korvata’ asetuksen [N:o 2100/94] 94 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen nojalla ja joka määritetään markkinoilla myönnettävän luvan perusteella, lisäksi aina perittävä tietty kiinteämääräinen loukkaamisesta maksettava lisämaksu? Voidaanko tämä käytäntö johtaa direktiivin [2004/48] 13 artiklan 1 kohdan toisesta virkkeestä? c) Onko vahingon, joka loukkaajan ’tulee lisäksi korvata’ asetuksen [N:o 2100/94] 94 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen nojalla ja joka määritetään markkinoilla myönnettävän luvan perusteella, määrittämisessä otettava huomioon myös vuosittain maksettavaan palkkioon sovellettava tavanomainen viivästyskorko, jos voidaan olettaa, että järkevät sopimuspuolet olisivat sopineet tällaisesta korosta? 6) Onko asetuksen [N:o 2100/94] 94 artiklan 2 kohdan ensimmäistä virkettä tulkittava siten, että loukkaajan saama voitto on tässä säännöksessä tarkoitettua vahinkoa, joka loukkaajan ’tulee lisäksi korvata’ ja josta voidaan asetuksen [N:o 2100/94] 94 artiklan 1 kohdan mukaisen kohtuullisen palkkion lisäksi vaatia korvausta, vai voidaanko asetuksen [N:o 2100/94] 94 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetusta loukkaajan vilpillisessä mielessä saamasta voitosta vaatia korvausta ainoastaan vaihtoehtona 94 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle kohtuulliselle palkkiolle? 7) Onko asetuksen [N:o 2100/94] 94 artiklan 2 kohtaan perustuvan vahingonkorvausta koskevan oikeuden kanssa ristiriidassa sellainen kansallinen säännöstö, jonka mukaan kasvinjalostajanoikeuden haltija ei voi aineelliseen oikeuteen vetoamalla vaatia, että hänelle korvataan loukkaamista koskevasta turvaamistoimimenettelystä aiheutuneet kulut, jotka hänet on lainvoimaisesti määrätty maksamaan, vaikka hän voittaa samaa loukkaamista koskevan pääasian myöhemmän oikeudenkäynnin? 8) Onko asetuksen [N:o 2100/94] 94 artiklan 2 kohtaan perustuvan vahingonkorvausta koskevan oikeuden kanssa ristiriidassa sellainen kansallinen säännöstö, jonka mukaan vahinkoa kärsinyt osapuoli ei voi vaatia oikeudenkäyntikulujen vahvistamismenettelyn tiukkojen rajojen ulkopuolella korvausta ajasta, jonka hän on käyttänyt vahingonkorvausvaatimusta koskevaan oikeusprosessiin ja sen valmisteluun, jos se ei ylitä tällaiseen prosessiin tavanomaisesti kuluvaa aikaa?”