Henkilöstöasian tiivistelmä



Henkilöstöasian tiivistelmä

Tiivistelmä

1. Henkilöstö – Kilpailu – Valintalautakunta – Kokoonpano – Puheenjohtajan sijaisuuden edellytykset – Noudattamatta jättämisen seuraukset

(Henkilöstösääntöjen liitteessä III oleva 3 artikla)

2. Henkilöstö – Kilpailu – Valintalautakunta – Kokoonpano – Hakijoiden yhdenmukaisen arvostelun kannalta riittävän tasapainon puuttuminen – Olennaisten menettelymääräysten rikkominen – Seuraukset

(Henkilöstösääntöjen liitteessä III oleva 3 artikla)

3. Henkilöstö – Kilpailu – Tutkintoihin ja kokeisiin perustuva kilpailu – Valintakokeiden sisältö – Tuomioistuinvalvonnan rajat

4. Yhteisön oikeus – Periaatteet – Perusoikeudet – Yksityis- ja perhe-elämän kunnioittaminen – Yleiseen etuun perustuva perusoikeuksien rajoittaminen

5. Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotomääräykset – Oikeudenkäynnin kohteen yksilöinti – Yhteenveto kanneperusteista – Yhteisön toimielimen aiheuttamien vahinkojen korvaamista koskeva kanne

(EY:n tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ensimmäinen kohta; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta)

6. Henkilöstö – Sopimussuhteen ulkopuolinen toimielinten vastuu – Edellytykset – Lainvastaisuus – Vahinko – Syy-yhteys – Kumulatiiviset edellytykset

1. Varapuheenjohtaja voi toimia kilpailun valintalautakunnan puheenjohtajana ainoastaan silloin, kun puheenjohtaja on jättänyt tehtävänsä tai kun ilmenee, että hallintoviranomaisen tahdosta riippumattomien tapahtumien seurauksena tämä ei voi osallistua valintalautakunnan toimintaan.

Tämän säännön rikkominen ei kuitenkaan tee valintalautakunnan tekemiä päätöksiä laittomiksi, ellei sitä arvioida olennaisten menettelymääräysten rikkomiseksi, kun säännön rikkominen ei ole johtanut hakijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen erityisesti, kun sellaisen kilpailun valintalautakunta, johon osallistuu lukuisia hakijoita, joka koskee kahta alaa ja jonka tarkoituksena on muodostaa kaksi erillistä palvelukseen ottamista koskevaa varallaololuetteloa, jakautuu suullisia kokeita varten kahteen kokoonpanoon, joista ensimmäinen kuulee toisen alan hakijoita ja toinen toisen.

(ks. 37, 38, 40 ja 41 kohta)

Viittaukset: asia T‑44/91, Smets v. komissio, 17.3.1994 (Kok. H. 1994, s. I‑A‑97 ja II‑319, 58 kohta) ja asia T‑193/00, Félix v. komissio, 7.2.2002 (Kok. H. 2002, s. I‑A‑23 ja II‑101, 37 kohta).

2. Sen varmistamiseksi, että valintalautakunta arvioi kaikkia suulliseen kokeeseen osallistuvia hakijoita yhdenmukaisesti ja objektiivisesti, valintalautakunnan kokoonpanon on pysyttävä mahdollisimman suuressa määrin samana, jotta arviointiperusteet ovat yhdenmukaiset ja niitä sovelletaan johdonmukaisesti.

Tältä osin se, että kilpailun valintalautakunta ei pidä kokoonpanoansa samana, voidaan katsoa olennaisten menettelymääräyksien rikkomiseksi, kun otetaan huomioon yhdenvertaisen kohtelun periaatteen merkitys palvelukseen ottamismenettelyssä. Näin ollen tällä tavalla virheellinen päätös on kumottava ilman, että sen, jota asia koskee, olisi näytettävä, että päätös olisi vaikuttanut hänen subjektiivisiin oikeuksiinsa erityisen haitallisesti, tai ilman, että hänen olisi osoitettava, että kilpailun tulos olisi voinut olla erilainen, jos kysymyksessä olevia olennaisia menettelymääräyksiä olisi noudatettu.

(ks. 39 kohta)

Viittaukset: asia T‑95/98, Gogos v. komissio, 23.3.2000 (Kok. H. 2000, s. I‑A‑51 ja II‑219, 41 kohta) ja em. asia Félix v. komissio, 37 kohta.

3. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä ei ole puuttua kilpailun valintakokeen yksityiskohtaiseen sisältöön, paitsi jos se poikkeaa kilpailuilmoituksessa mainitusta tai jos se ei liity kilpailun kokeen päämääriin.

(ks. 51 kohta)

Viittaukset: asia T‑195/02, Briganti v. komissio, 20.1.2004 (50 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

4. Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklassa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artiklassa vahvistettu yksityis- ja perhe-elämän kunnioittaminen kuuluu olennaisena osana yleisiin oikeusperiaatteisiin, joiden kunnioittamisen yhteisöjen tuomioistuimet takaavat. Se ei kuitenkaan ole ehdoton. Sitä voidaan rajoittaa sillä edellytyksellä, että rajoitukset palvelevat tosiasiallisesti yleisen edun mukaisia yhteisön tavoitteita ja että rajoitukset eivät merkitse niiden tavoite huomioon ottaen suhteetonta ja sietämätöntä puuttumista, jolla vahingoitettaisiin periaatteen keskeistä sisältöä.

(ks. 56 kohta)

Viittaukset: asia C‑404/92 P, X v. komissio, 5.10.1994 (Kok. 1994, s. I‑4737, 18 kohta) ja asia T‑273/94, N v. komissio, 15.5.1997 (Kok. H. 1997, s. I‑A‑97 ja II‑289, 73 kohta).

5. Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ensimmäisen kohdan ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan kanteessa on mainittava oikeudenkäynnin kohde ja yhteenveto kanteen oikeudellisista perusteista. Näiden mainintojen on oltava riittävän selkeitä ja täsmällisiä, jotta vastaaja voi valmistella puolustuksensa ja jotta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi tarvittaessa ratkaista kanteen tukeutumatta muihin tietoihin. Näin ollen kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksenä on se, että ne olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin kanne perustuu, käyvät ilmi ainakin pääpiirteittäin itse kannekirjelmästä, kunhan ne on esitetty johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi.

Jotta nämä edellytykset täyttyisivät, kanteesta, jossa vaaditaan yhteisön toimielimen aiheuttamiksi väitettyjen vahinkojen korvaamista, on ilmettävä seikat, joiden perusteella kantajan riitauttama toimielimen menettely voidaan yksilöidä, syyt, joiden nojalla kantaja katsoo, että tämän menettelyn ja aiheutetuksi väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys, sekä vahingon laatu ja sen laajuus.

(ks. 74 ja 75 kohta)

Viittaukset: asia T‑157/96, Affatato v. komissio, 29.1.1998 (Kok. H. 1998, s. I‑A‑41 ja II‑97, 44 ja 45 kohta).

6. Koska sopimussuhteen ulkopuolinen yhteisön vastuu syntyy ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielinten moitittu toiminta on lainvastaista, vahinkoa on tosiasiallisesti syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys, riittää, että yksi näistä edellytyksistä jää täyttymättä, jotta vahingonkorvausvaatimus on kokonaisuudessaan hylättävä ilman, että on tarpeen tutkia tämän vastuun muita edellytyksiä.

(ks. 78 kohta)

Viittaukset: asia C‑104/97 P, Atlanta v. Euroopan yhteisö, 14.10.1999 (Kok. 1999, s. I‑6983, 65 kohta).