Järjestöllä, joka edustaa Euroopan terästeollisuuden etuja, on lähtökohtaisesti oikeus kumoamiskanteen nostamiseen päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä annetun direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti tehdystä komission päätöksestä vain, jos sen edustamilla yrityksillä tai joillain niistä on erikseen asiavaltuus tai jos se voi vedota omaan asiavaltuuteensa.

Muu luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö kuin se, jolle päätös on osoitettu, voi väittää, että päätös koskee sitä erikseen SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla, ainoastaan, jos kyseinen päätös vaikuttaa siihen tiettyjen sille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella se erottuu kaikista muista ja se voidaan yksilöidä samalla tavalla kuin se, jolle päätös on osoitettu.

Kanne, jonka Euroopan terästeollisuuden etuja edustava järjestö on nostanut päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä annetun direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti tehdystä komission päätöksestä, on näin ollen jätettävä tutkimatta.

Vaikka nämä yritykset harjoittavatkin toimintaa direktiivin 2003/87 III luvussa tarkoitetuissa kiinteissä laitoksissa, se ei merkitse sitä, että päätös koskisi niitä erikseen, koska kun otetaan huomioon riidanalaisen päätöksen säännökset, tämä päätös koskee niitä vain sen vuoksi, että ne objektiivisesti arvioiden harjoittavat toimintaa kyseisissä laitoksissa samalla tavalla kuin mikä tahansa muu talouden toimija, joka on tosiasiallisesti tai mahdollisesti samassa tilanteessa.

Sama koskee niitä menettelyllisiä takeita, joista säädetään direktiivin 2003/87 10 a artiklan 1 kohdan viidennessä alakohdassa ja 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa. Näin ollen se, että henkilö osallistuu unionin toimen antamiseen johtavaan menettelyyn, voi merkitä sitä, että kyseinen toimi koskee häntä erikseen, vain silloin, kun unionin lainsäädännössä on säädetty tämän henkilön hyväksi tietyistä menettelyllisistä takeista. Vaikka silloin, kun unionin oikeussäännössä edellytetään päätöksenteossa noudatettavan menettelyä, jonka yhteydessä jokin henkilö voi vaatia mahdollisia oikeuksia, joihin kuuluu oikeus tulla kuulluksi, tämän henkilön erityisestä oikeusasemasta seuraa, että toimi koskee häntä erikseen SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla, on todettava, että henkilölle tai yhteisölle, jolla on tällainen menettelyllinen oikeus, ei voida lähtökohtaisesti tunnustaa minkä tahansa menettelyllisen takeen perusteella unionin johonkin toimeen liittyvää asiavaltuutta sen asiasisällön laillisuuden riitauttamista varten. Yksityisen kanneoikeuden täsmällinen laajuus unionin toimen osalta riippuu näet oikeusasemasta, joka on määritelty hänen hyväkseen unionin oikeudessa, jolla pyritään suojelemaan tällä tavoin tunnustettuja legitiimejä intressejä.

Kuten direktiivin 2003/87 10 a artiklan 1 kohdan viidennestä alakohdasta ja 2 kohdan ensimmäisestä alakohdasta ilmenee, kantajan edustamilla yrityksillä oli näissä säännöksissä tarkoitettuina henkilöinä, joita asia koski, oikeus tulla kuulluksi komission toimesta, ja komission piti siten kuulla niitä ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä kyseisissä säännöksissä tarkoitetuista periaatteista, mutta kantajan mainitun päätöksen kumoamista koskevan vaatimuksen tueksi esittämät perusteet eivät koske tämän kuulemisvelvoitteen väitettyä rikkomista. Siltä osin kuin kantaja ei pyri suojelemaan jäsentensä menettelyllisiä oikeuksia vaan kiistämään tämän päätöksen asiasisällön laillisuuden, tämä päätös ei koske mainittuja yrityksiä erikseen SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla.

(ks. 30–36, 38 ja 39 kohta)