Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Oikeudenkäyntimenettely – Yhteisöjen tuomioistuimen ja yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen välinen toimivallan jako – Kumoamiskanne, jonka jäsenvaltio on nostanut komission päätöksestä, jolla määritetään yhteisöjen tuomioistuimen tuomion täytäntöön panemiseksi maksettavan uhkasakon määrä

(EY 225 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta, EY 228 artiklan 2 kohta ja EY 230 artikla)

2. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, jolla todetaan, että tuomiota ei ole täytäntöön pantu, ja asetetaan uhkasakko – Komission toimivallan rajat yhteisöjen tuomioistuimen määräämän uhkasakon määrän laskemisessa (EY 226–EY 228 artikla)

Tiivistelmä

1. EY:n perustamissopimuksessa ei ole erityisiä määräyksiä sellaisten riitojen ratkaisemiseksi, joita jäsenvaltion ja komission välille syntyy perittäessä takaisin unionin talousarvioon kuuluvia määriä yhteisöjen tuomioistuimen EY 228 artiklan 2 kohdan nojalla antaman sellaisen tuomion perusteella, jossa jäsenvaltio velvoitetaan maksamaan komissiolle uhkasakkoa.

Tästä syystä EY:n perustamissopimuksessa määrättyjä oikeussuojakeinoja sovelletaan, ja päätöksestä, jolla komissio määrittää jäsenvaltiolla sille määrätyn uhkasakon nojalla maksettavana olevan määrän, voidaan nostaa kumoamiskanne EY 230 artiklan nojalla. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näin ollen toimivaltainen ratkaisemaan tällaisen kanteen EY 225 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan nojalla.

Tätä toimivaltaa käyttäessään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei kuitenkaan voi lausua seikoista, jotka kuuluvat EY 226 ja EY 228 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen yksinomaisen toimivallan piiriin. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei täten ratkaistessaan EY 230 artiklaan perustuvaa kumoamiskannetta yhteisöjen tuomioistuimen antaman tuomion täytäntöönpanosta tehdystä komission päätöksestä voi ratkaista kysymystä, joka koskee jäsenvaltion EY:n perustamissopimuksen mukaisten velvoitteiden noudattamatta jättämistä ja jota yhteisöjen tuomioistuin ei vielä ole ratkaissut.

(ks. 62–67 kohta)

2. Pannessaan täytäntöön yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota, jolla jäsenvaltiolle määrätään uhkasakko, komission on voitava arvioida toimenpiteitä, jotka jäsenvaltio on toteuttanut yhteisöjen tuomioistuimen tuomion noudattamiseksi, jotta vältetään erityisesti se, että jäsenyysvelvoitteensa laiminlyönyt jäsenvaltio tyytyy pelkästään toteuttamaan toimenpiteitä, joilla on tosiasiassa sama sisältö kuin yhteisöjen tuomioistuimen antaman tuomion kohteena olleilla toimenpiteillä. Tämän harkintavallan käytöllä ei kuitenkaan tule loukata jäsenvaltioiden oikeuksia – eikä varsinkaan niiden menettelyllisiä oikeuksia – sellaisina kuin nämä oikeudet ilmenevät EY 226 artiklalla luodusta menettelystä eikä yhteisöjen tuomioistuimen yksinomaista toimivaltaa ratkaista kansallisen lainsäädännön yhteensoveltuvuus yhteisön oikeuden kanssa. Jäsenvaltioiden oikeuksien ja velvollisuuksien määrittäminen ja ratkaisun antaminen jäsenvaltioiden toiminnasta voidaan kuitenkin toteuttaa vain yhteisöjen tuomioistuimen EY 226–EY 228 artiklan nojalla antamalla tuomiolla. Komissio ei näin ollen voi tällaisessa yhteydessä päättää, etteivät jäsenvaltion tuomion täytäntöön panemiseksi toteuttamat toimenpiteet ole yhteisön oikeuden mukaisia, eikä tehdä tästä johtopäätöksiä yhteisöjen tuomioistuimen asettaman uhkasakon laskemiseksi. Sikäli kuin komissio katsoo, ettei jäsenvaltion käyttöön ottamalla uudella oikeudellisella järjestelmällä edelleenkään panna asianmukaisesti täytäntöön direktiiviä, sen tulee aloittaa EY 226 artiklassa määrätty menettely.

(ks. 81, 82, 88 ja 89 kohta)