Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tavaramerkit - Direktiivi 89/104/ETY - Sellaisten kansallisten siirtymäsäännösten soveltaminen, jotka olivat voimassa ennen direktiivin täytäntöönpanoa kansallisessa oikeudessa - Hyväksymisedellytykset

(Neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 4 kohta)

2 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tavaramerkit - Direktiivi 89/104/ETY - Direktiivin 5 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 5 kohdan soveltamisalat

(Neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1, 2 ja 5 kohta)

3 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tavaramerkit - Direktiivi 89/104/ETY - Tavara, jonka tavaramerkin haltija tai hänen suostumuksellaan joku muu on saattanut liikkeeseen jäsenvaltiossa - Direktiivin 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu tavaramerkin käyttämisen käsite - Yleisölle kohdistettu toisen elinkeinonharjoittajan ilmoittelu, joka koskee tavaramerkillä varustettujen tuotteiden myyntiä tai korjausta ja huoltoa - Kuuluminen käsitteen piiriin

(Neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan a alakohta)

4 Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tavaramerkit - Direktiivi 89/104/ETY - Tavara, jonka tavaramerkin haltija tai hänen suostumuksellaan joku muu on saattanut liikkeeseen jäsenvaltiossa - Tavaramerkin haltijalla ei ole mahdollisuutta kieltää sitä, että toinen elinkeinonharjoittaja käyttää tavaramerkkiä mainostaakseen tavaramerkillä varustettujen tuotteiden myynti-, korjaus- ja huoltopalveluja - Poikkeus - Sekaannusvaara toisen elinkeinonharjoittajan ja tavaramerkin haltijan välillä

(Neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5-7 artikla)

Tiivistelmä

5 Jollei kansallisen tuomioistuimen velvollisuudesta tulkita kansallista oikeutta mahdollisimman pitkälle yhteisön oikeuden mukaisesti muuta johdu, sellainen kansallinen siirtymäsäännös ei ole yhteisön oikeuden vastainen, jonka mukaan sellaisesta päätöksestä tehty valitus, joka oli tehty ennen sitä päivämäärää, jona jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY täytäntöönpanemiseksi kansallisessa oikeudessa annetut oikeussäännöt olivat tulleet liian myöhään voimaan, ratkaistaan ennen tätä päivämäärää sovellettavien oikeussääntöjen mukaisesti, vaikka tuomio annettaisiin tämän päivämäärän jälkeen.

Vaikka direktiivin 5 artiklan 4 kohdassa pyritään rajoittamaan direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen uusien kansallisten oikeussääntöjen ajallisia vaikutuksia, siinä ei säädetä tällaisessa tilanteessa sovellettavasta kansallisesta oikeudesta. Kansallisen tuomioistuimen asiana on tästä syystä soveltaa kansallisen oikeuden säännöksiä ja sen siirtymäsäännöksiä ja tulkita niitä mahdollisimman pitkälle direktiivin sanamuodon ja tarkoituksen mukaisesti.

6 Yhtäältä jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 ja 2 kohdan soveltamisala ja toisaalta kyseisen direktiivin 5 artiklan 5 kohdan soveltamisala riippuvat siitä, käytetäänkö tavaramerkkiä erottamaan kyseiset tavarat tai palvelut tietystä yrityksestä peräisin oleviksi, eli tavaramerkkinä, vai käytetäänkö sitä muihin tarkoituksiin.

7 Tavaramerkin käyttäminen tavaramerkin haltijan suostumuksetta tarkoituksin ilmoittaa yleisölle, että tietty muu yritys korjaa tai huoltaa tällä tavaramerkillä varustettuja tavaroita tai että se on erikoistunut kyseisiin tavaroihin tai on niiden asiantuntija, merkitsee tavaramerkin käyttämistä jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla, koska mainostaja käyttää tavaramerkkiä yksilöidäkseen antamansa palvelun kohteena olevien tavaroiden alkuperän ja siis erottaakseen nämä tavarat muista tavaroista, jotka voisivat olla saman palvelun kohteena.

Sitä, onko tavaramerkin erottamiskyvyn tai laajan tunnettuuden ansiosta saatu tavaramerkkiä käytettäessä perusteetonta hyötyä tai aiheutettu tavaramerkille vahinkoa esimerkiksi siten, että yleisölle on syntynyt väärä mielikuva mainostajan ja tavaramerkin haltijan välisistä suhteista, ei tarvitse pohtia muissa kuin ensimmäisen direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 2 ja 5 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa eikä siinä vaiheessa, kun luokitellaan tavaramerkin käyttöä direktiivin 5 artiklan kannalta.

8 Tavaramerkin haltijalla ei ole jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5-7 artiklan perusteella oikeutta kieltää toista käyttämästä tätä tavaramerkkiä ilmoittaakseen yleisölle korjaavansa ja huoltavansa tavaramerkin haltijan tai hänen suostumuksellaan jonkun muun tätä tavaramerkkiä käyttäen markkinoille saattamia tavaroita tai olevansa erikoistunut tällaisten tavaroiden myyntiin tai korjaukseen ja huoltoon tai olevansa niiden asiantuntija, ellei tavaramerkkiä käytetä sillä tavoin, että sen perusteella voi syntyä mielikuva siitä, että toisen yrityksen ja tavaramerkin haltijan välillä on liikesuhde ja erityisesti että jälleenmyyjäyritys kuuluu tavaramerkin haltijan jakeluverkostoon tai että näiden kahden yrityksen välillä on erityinen suhde.

Kun tavaramerkkiä käytetään tarkoituksin ilmoittaa yleisölle kyseisellä tavaramerkillä varustettujen tuotteiden jälleenmyynnistä, tällainen informatiivinen käyttö on välttämätöntä direktiivin 7 artiklaan perustuvien jälleenmyyntioikeuksien toteuttamiseksi eikä merkitse perusteettoman hyödyn saamista kyseisen tavaramerkin erottamiskyvyn tai laajan tunnettuuden perusteella. Pelkästään se seikka, että jälleenmyyjälle koituu siinä mielessä etua tavaramerkin käyttämisestä, että tavaramerkillä varustettujen tavaroiden myyntiä koskeva muutoin asianmukainen ja totuudenmukainen mainonta antaa jälleenmyyjän omasta toiminnasta laadukkaan mielikuvan, ei näet ole direktiivin 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu perusteltu aihe.

Toisaalta tavaramerkin käyttäminen tarkoituksin ilmoittaa yleisölle, että mainostaja korjaa ja huoltaa tällä tavaramerkillä varustettuja tuotteita, ei ole direktiivin 7 artiklassa tarkoitettua tavaran laskemista uudelleen liikkeelle vaan merkitsee tavaramerkin käyttämistä osoittamaan palvelun käyttötarkoituksen direktiivin 6 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla, mikä on lainmukaista, siltä osin kuin tavaramerkin käyttäminen on välttämätöntä käyttötarkoituksen osoittamiseksi ja tavaramerkkiä käytetään hyvää liiketapaa noudattaen. Edellytys, jonka mukaan tavaramerkkiä on käytettävä hyvää liiketapaa noudattaen, ilmaisee lähinnä velvoitteen toimia lojaalisti tavaramerkin haltijan perusteltuihin intresseihin nähden, samalla tavoin kuin jälleenmyyjällä on tällainen velvollisuus, kun hän käyttää toisen tavaramerkkiä ilmoittaessaan tällä tavaramerkillä varustettujen tavaroiden jälleenmyynnistä.

Direktiivin 6 artiklalla näet pyritään aivan samoin kuin 7 artiklallakin yhteensovittamaan tavaramerkkioikeuksien suojelemista koskevat perustavanlaatuiset intressit ja tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta yhteismarkkinoilla koskevat intressit siten, että tavaramerkkioikeus voi täyttää tehtävänsä olennaisena osana vääristymättömän kilpailun järjestelmää, joka perustamissopimuksella pyritään luomaan ja säilyttämään.