ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 17.11.2021 – Jakober vastaan EUIPO (Kupin muoto)

(asia T-658/20)

(EU-tavaramerkki – Hakemus kolmiulotteisen tavaramerkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Kupin muoto – Ehdoton hylkäysperuste – Erottamiskyvyn puuttuminen – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta – Käyttöön perustuvan erottamiskyvyn puuttuminen – Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 3 kohta))

1. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky – Tavaran muodosta koostuvat kolmiulotteiset tavaramerkit – Erottamiskyky – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 14, 15, 19, 20, 32 ja 37 kohta)

2. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky – Kupin muodosta koostuva kolmiulotteinen tavaramerkki (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 31, 35, 36, 40 ja 43 kohta)

3. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Merkin rekisteröitävyyden arviointi – Pelkästään unionin säännöstön huomioon ottaminen – Kansallisten viranomaisten tekemät päätökset, jotka eivät sido unionin elimiä (Neuvoston asetus N:o 207/2009) (ks. 41 kohta)

4. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky – Poikkeus – Erottamiskykyiseksi tuleminen käytön perusteella – Todistustaakka (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta) (ks. kohta 45)

5. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, joilta puuttuu erottamiskyky – Poikkeus – Erottamiskykyiseksi tuleminen käytön perusteella – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta) (ks. 46–49 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 20.8.2020 tekemästä päätöksestä (asia R 554/2020-5), joka koskee hakemusta kolmiulotteisen merkin, joka muodostuu kupin muodosta, rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 37–39 ja 62 kohta)
3.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 72, 73, 107 ja 113 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17, 18 ja 73–75 kohta)
2)

Henry Cotton’s Brand Management Co. Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisuusoikeuksien viraston (EUIPO) ja Industries Sportswear Co. Srl:n oikeudenkäyntikulut.
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16, 17, 67, 75, 79 ja 82 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 21 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE ja sanamerkki BIOPLAK (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17, 30, 35, 36, 49, 56, 67, 68, 71 ja 80 kohta)
111

Tältä osin on todettava, että näiden kahden toimielimen on toiminnassaan noudatettava unionin oikeutta, kuten ne huomauttavat. Tämä velvollisuus johtuu laillisuusperiaatteesta, jonka mukaan toimielinten on noudatettava niihin sovellettavia sääntöjä unionin tuomioistuinten valvonnassa. Se mainitaan erityisesti vakavaraisuusvalvonnan osalta, kuten asianomaiset toimielimet ovat korostaneet luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15.10.2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (EUVL 2013, L 287, s. 63) 4 artiklan 3 kohdassa, jossa säädetään muun muassa, että ”tällä asetuksella sille annettujen tehtävien hoitamiseksi ja korkealaatuisen valvonnan varmistamiseksi EKP:n on sovellettava kaikkea asiaa koskevaa unionin lainsäädäntöä, ja jos kyseinen lainsäädäntö koostuu direktiiveistä, sellaista kansallista lainsäädäntöä, joilla nämä direktiivit saatetaan kansallisen lainsäädännön osaksi”.
191

Vaikka ennen CFC-sääntöjen hyväksymistä pidettyä kuulemista koskeviin asiakirjoihin, jotka on liitetty nyt käsiteltävien asioiden asiakirja-aineistoon, sisältyy ehdotettua automaattista vapautusta puoltavia vastauksia, mainitut vastaukset perustuvat yleisiin väitteisiin. Lisäksi niiden ulottuvuus on rajallinen, koska on ilmeistä, että automaattisen vapautuksen hallinnointi on yksinkertaisempaa sekä verohallinnolle että verovelvollisille kuin sellaisen tilanteen hallinnointi, jossa tällaisen vapautuksen saamisen edellytykset on todistettava ja tutkittava. Tällaiset väitteet eivät ole riittäviä sen todistamiseksi, että tapauskohtainen arviointi sen osoittamiseksi, että ulkomaisten väliyhteisöjen tulot on siirretty keinotekoisesti Yhdistyneestä kuningaskunnasta kyseisessä valtiossa suoritettujen avainhenkilötoimintojen vuoksi, edellyttäisi niin monimutkaisia, kalliita ja työläitä muodollisuuksia, että se tekisi järjestelmän hallinnoimisen mahdottomaksi.
142

Viivästyskorkokantaa vahvistettaessa on aiheellista ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä varainhoitoasetuksen kumoamisesta 18.7.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 (EUVL 2018, L 193, s. 1) 99 artiklan 2 kohdan b alakohta. Kyseisen säännöksen mukaan sovellettavan korkokannan laskennassa käytetään Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa erääntymiskuukauden ensimmäisenä kalenteripäivänä julkaistua EKP:n perusrahoitusoperaatioihinsa soveltamaa korkoa korotettuna kolmella ja puolella prosenttiyksiköllä (ks. analogisesti määräys 14.1.2016, komissio v. Marcuccio, C‑617/11 P-DEP, ei julkaistu, EU:C:2016:17, 12 kohta ja määräys 7.10.2020, Argus Security Projects v. komissio ja EUBAM Libya, T‑206/17 DEP, ei julkaistu, EU:T:2020:476, 61 kohta).
48

Aluksi on todettava, ettei se, että kantajan nimen riidanalaisissa luetteloissa säilyttämisen perusteluissa on viitattu tosiseikkoihin, jotka tapahtuivat ennen kuin riidanalaiset toimet annettiin ja jotka olivat päättyneet kyseiseen päivään mennessä, välttämättä tarkoita, että hänen osaltaan näillä toimilla voimassa säilytetyt rajoittavat toimenpiteet olisivat vanhentuneet. On selvää, että kun neuvosto päätti perustella kantajan nimen säilyttämistä riidanalaisissa luetteloissa viittaamalla konkreettisiin tapahtumiin, joihin kantajan johtama bolivariaaninen kansalliskaarti oli osallistunut, toiminnan oli täytynyt tapahtua menneisyydessä. Tällaista viittausta ei siis voida pitää merkityksettömänä yksinomaan siitä syystä, että kyseessä oleva toiminta on tapahtunut enemmän tai vähemmän kaukaisessa menneisyydessä (ks. vastaavasti tuomio 12.2.2020, Amisi Kumba v. neuvosto, T‑163/18, EU:C:2020:57, 83 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
342

Kolmanneksi neuvoston ja komission väitteistä, jotka koskevat Länsi-Saharan väestön jäsenten tunnistamisen vaikeutta, on todettava yhtäältä kantajan tavoin, että itsemääräämisoikeus on kollektiivinen oikeus, ja YK:n elimet ovat tunnustaneet, että Länsi-Saharan väestöllä on tämä oikeus, ja siten myös, että Länsi-Saharan kansa on olemassa, riippumatta siitä, keiden on katsottava kuuluvan Länsi-Saharan kansaan ja kuinka suuri kyseinen kansa on. Toisaalta tuomion neuvosto v. Front Polisario 106 kohdasta on katsottava, että unionin tuomioistuin on implisiittisesti katsonut, että Länsi-Saharan väestö on itsenäinen oikeussubjekti, joka voi ilmaista suostumuksensa kansainvälisen sopimuksen tekemiseen riippumatta siitä, miten sen jäsenet tunnistetaan. Näin ollen itsemääräämisoikeuden periaatteen tai sopimusten suhteellisen vaikutuksen periaatteen, sellaisina kuin unionin tuomioistuin niitä on tulkinnut, perusteella ei voida katsoa, että kyseisen väestön suostumus olisi välttämättä hankittava kuulemalla sen jäseniä suoraan. Vaikeus, johon toimielimet ovat vedonneet, ei siis voi sellaisenaan olla esteenä kyseisen suostumuksen ilmaisemiselle (ks. vastaavasti tänään annettu tuomio Front Polisario v. neuvosto, T-279/19, 357 kohta).
43

Ensinnäkin asetuksen N:o 1303/2013 138 artiklan mukaisesti, kun se luetaan yhdessä unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 18.7.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 (EUVL 2018, L 193, s. 1) 63 artiklan 5 ja 7 kohdan kanssa, jäsenvaltion on esitettävä tätä varten komissiolle toimenpideohjelman tilit tietyltä tilivuodelta viimeistään seuraavan vuoden helmikuun 15 päivä.
30

Kuten kantaja toteaa vastauksessaan, tämä menettelytapa ei kuitenkaan estä unionin yleistä tuomioistuinta yksilöimästä kumoamisvaatimuksen tueksi kolmea perustetta, jotka parlamentti on lisäksi riitauttanut. Kyseiset perusteet perustuvat ensiksi siihen, että perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohtaa on rikottu, puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaatetta on loukattu, puolueettomuusvelvollisuus on laiminlyöty ja ”osallistumisoikeutta ja oikeutta kontradiktoriseen menettelyyn” on loukattu, toiseksi siihen, että perustelut ovat puutteelliset, ja kolmanneksi siihen, että harkintavaltaa on käytetty väärin.
35

Lisäksi on niin, että koska asianomaisen on henkilöstösääntöihin perustuvassa järjestelmässä tehtävä hallinnollinen valitus päätöksestä, jonka hän riitauttaa, ja nostettava kanne päätöksestä, jossa valitus on hylätty, unionin tuomioistuin on katsonut, että kanne voidaan ottaa tutkittavaksi siitä riippumatta, kohdistuuko se pelkästään valituksen kohteena olleeseen päätökseen, valituksen hylkäämisestä tehtyyn päätökseen vai näihin molempiin yhdessä, kunhan valitus on tehty ja kanne nostettu sovellettavien säännösten mukaisissa määräajoissa (ks. vastaavasti tuomio 26.1.1989, Koutchoumoff v. komissio, 224/87, EU:C:1989:38, 7 kohta). Prosessiekonomian periaatteen mukaisesti tuomioistuin voi kuitenkin päättää, ettei vaatimuksista, jotka kohdistuvat valituksen hylkäämisestä tehtyyn päätökseen, ole aihetta lausua erikseen, jos se toteaa, ettei näillä vaatimuksilla ole itsenäistä sisältöä ja että ne ovat tosiasiallisesti samat vaatimukset kuin ne, jotka kohdistuivat hallinnollisen valituksen kohteena olleeseen päätökseen (ks. tuomio 21.2.2018, LL v. parlamentti, C‑326/16 P, EU:C:2018:83, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, ja tuomio 28.5.2020, Cerafogli v. EKP, T‑483/16 RENV, ei julkaistu, EU:T:2020:225, 72 kohta).
35

Vaikka kantaja vaatii riidanalaisen päätöksen kumoamista ja tarvittaessa valituksen hylkäämisestä tehdyn päätöksen kumoamista, on todettava, että valituksen hylkäämisestä tehdyssä päätöksessä toimivaltainen viranomainen täydensi riidanalaisen päätöksen perusteluja erityisesti vastaamalla kantajan valituksessaan esittämiin väitteisiin. Kun siis otetaan huomioon, että oikeudenkäyntiä edeltävä menettely on luonteeltaan kehittyvä, hallinnollisen valituksen hylkäämispäätökseen sisältyvät perustelut on otettava huomioon tarkasteltaessa asianomaiselle vastaisen alkuperäisen toimen, nimittäin riidanalaisen päätöksen, lainmukaisuutta, koska näiden perustelujen oletetaan vastaavan riidanalaisen päätöksen perusteluja (ks. tuomio 21.5.2014, Mocová v. komissio, T‑347/12 P, EU:T:2014:268, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 10.6.2016, HI v. komissio, F-133/15, EU:F:2016:127, 87 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
1.

Kumoamiskanne – Kannekelpoinen toimi – Toimet, jotka sellaisen kantelun, jonka mukaan kilpailusääntöjä on rikottu, tekijä voi riitauttaa – Komission päätös hylätä kantelu – Kuuluminen kyseisiin toimiin – Tutkittavaksi ottaminen (SEUT 101, SEUT 102, SEUT 105 ja SEUT 263 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 7 artikla; komission asetuksen N:o 773/2004 7 artiklan 2 kohta) (ks. 31–34 kohta)
4.

Euroopan unionin talousarvio – Varainhoitoasetus – Hallinnolliset seuraamukset, joita komissio voi määrätä – Toimijan sulkeminen julkisen hankintamenettelyn ulkopuolelle – Lopullisen päätöksen, jolla todetaan talouden toimijan laiminlyöneen sopimusvelvoitteensa, puuttuessa toimija on suljettava hankintamenettelyn ulkopuolelle (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 966/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1929, 106 artiklan 2 kohta ja 109 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 76–78 kohta)
10.

Euroopan unioni – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Kongon demokraattista tasavaltaa koskevat rajoittavat toimenpiteet – Valvonnan laajuus – Rajoitettu valvonta yleisten sääntöjen osalta – Rajoittavien toimenpiteiden toteuttamisperusteet – Osallistuminen vakavina ihmisoikeusloukkauksina pidettävien tekojen suunnitteluun, johtamiseen tai toteuttamiseen – Ulottuvuus – Oikeusvarmuuden periaatteen, joka edellyttää oikeussääntöjen vaikutusten selkeyttä, täsmällisyyttä ja ennakoitavuutta, noudattaminen (SEU 3 artiklan 5 kohta ja SEU 21 artiklan 2 kohdan b ja c alakohta; SEUT 275 artiklan toinen kohta; neuvoston päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä (YUTP) 2018/1940, 3 artiklan 2 kohdan b alakohta ja neuvoston päätöksen (YUTP) 2016/2231 johdanto-osan kolmas ja neljäs perustelukappale; neuvoston asetus N:o 1183/2005) (ks. 172, 173 ja 175–182 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 35, 36, 41, 112 ja 113 kohta)
6.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa säädettyjen perusteiden soveltamisalojen limittäisyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) (ks. 79 kohta)
6.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 53–55 ja 148 kohta)
9.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Aikaisempien tavaramerkkien samanaikainen voimassaolo – Kansallisen tavaramerkin tunnustaminen tietyssä määrin erottamiskykyiseksi (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohdan a alakohdan ii alakohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2015/2436 4 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 123 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki – Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin tuottaman suojan ulottaminen tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia – Tarkoitus – Näyttö, joka haltijan on esitettävä – Tuleva muu kuin hypoteettinen vaara epäoikeutetusta hyväksikäytöstä tai haitan aiheuttamisesta (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 5 kohta) (ks. 73 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sekaannusvaaran arvioiminen – Kohdeyleisön määrittäminen (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25 ja 26 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 22 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16, 17 ja 57 kohta)
329

Käsiteltävässä asiassa kantajan väitteet, jotka perustuvat kokonaissuunnitelman puutteelliseen kuvaukseen väitetiedoksiannossa, ovat kuitenkin tehottomia. Käsiteltävän kanteen kohteena oleva toimi on nimittäin riidanalainen päätös eikä suinkaan väitetiedoksianto, joka sitä paitsi on täysin väliaikainen toimi. Vaikka väitetiedoksiannossa on esitettävä selkeästi kaikki ne olennaiset seikat, joihin komissio menettelyn tässä vaiheessa perustaa näkemyksensä, tämä voidaan kuitenkin tehdä tiivistelmänomaisesti, eikä päätöksen tarvitse välttämättä täydellisesti vastata väitetiedoksiantoa, sillä väitetiedoksianto on valmisteleva asiakirja, jossa tosiseikoista ja oikeudellisista seikoista tehdyt arviot ovat täysin väliaikaisia (ks. tuomio 5.12.2013, SNIA v. komissio, C‑448/11 P, ei julkaistu, EU:C:2013:801, 41 ja 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
99

Osoittaakseen, että nämä näkemystenvaihdot olivat todella tapahtuneet, EUIPO viittasi istunnossa 28.2.2020 antamansa vastauksen liitteen F.9 toiseen sivuun. Siinä oleva asiakirja, jonka otsikko on ”IP COMP AD/01/2017 MARKING ANALYSIS FOR DATE” ja jossa on käsin kirjoitettu päiväys ”26/9/17”, on lomake, jossa arvioidaan viiden hakijan suoriutumista neljässä kokeessa, jotka ovat kolme yleisiä kompetensseja kartoittanutta koetta ja yksi erityiskompetensseja kartoittanut haastattelu. Jotkin luvut, jotka olivat kyseisille hakijoille kokeissa annettuja arvosanoja, oli kirjoitettu käsin kyseisessä lomakkeessa. Sivun keskellä on lisäksi käsin kirjoitetut merkinnät ”checked” ja ”ok”. Jotkin näistä luvuista on myös korostettu keltaisella. Lisäksi kolmen näistä viidestä hakijasta kohdalla taulukon toisessa sarakkeessa, jonka otsikko on ”Comments”, on keltaisella korostuskynällä kirjoitettu F-kirjain.
45

Asetuksen 2017/1001 71 artiklan 2 kohdan sanamuodon mukaan on joka tapauksessa niin, että jos valituslautakunta palauttaa asian edelleen päätettäväksi valituksenalaisen päätöksen tehneelle osastolle, tätä osastoa sitovat valituslautakunnan päätöksen perustelut ja asiaratkaisu, jos tosiseikat ovat samat (tuomio 16.4.2018, Huoltoaseman muoto, T‑339/15–T‑343/15, ei julkaistu, EU:T:2018:192, 31 kohta). Tästä seuraa, että käsiteltävässä asiassa riidanalaisen päätöksen päätelmät ja perustelut, jotka koskevat tavaroiden ja palvelujen samankaltaisuutta, merkkien samankaltaisuutta ja sekaannusvaaraa, kun aikaisemmat tavaramerkit eivät ole väitetyllä tavalla laajasti tunnettuja, ovat valituslautakunnan lopullinen kanta riidan näihin näkökohtiin, ja tämä kanta sitoo väiteosastoa, jonka velvollisuutena on nyt tutkia kysymystä laajasta tunnettuudesta asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 8 artiklan 5 kohdan nojalla. Kantajan on näin ollen kyettävä riitauttamaan valituslautakunnan lopulliset päätelmät joutumatta odottamaan menettelyn jatkamista kyseisessä jaostossa, tekemään tämän jälkeen uudesta päätöksestä valituksen samassa valituslautakunnassa ja tarvittaessa tämän jälkeen nostamaan siitä kanteen unionin yleisessä tuomioistuimessa. Tästä seuraa, että oletetulla unionin oikeuden yleisellä periaatteella, johon EUIPO on vedonnut ja jonka mukaan ainoastaan hallinnon lopullisen kannan ilmaisevista päätöksistä voidaan nostaa kanne, ei voida missään tapauksessa perustella nyt käsiteltävän kanteen tutkimatta jättämistä.