Asia C-67/08

Margarete Block

vastaan

Finanzamt Kaufbeuren

(Bundesfinanzhofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Pääomien vapaa liikkuvuus — EY 56 ja EY 58 artikla — Perintöverot — Kansallinen lainsäädäntö, jossa ei sallita perinnönsaajan toisessa jäsenvaltiossa maksaman perintöveron vähentämistä siinä jäsenvaltiossa, jossa omaisuuden omistaja asui kuolinhetkellään, maksettavasta perintöverosta, kun perintöomaisuus koostuu rahasaatavista — Kaksinkertainen verotus — Asiassa ei rajoiteta pääomien vapaata liikkuvuutta”

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.2.2009 I ‐ 885

Tuomion tiivistelmä

Pääomien vapaa liikkuvuus – Rajoitukset – Perintövero

(EY 56 ja EY 58 artikla)

EY 56 ja EY 58 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan sen perintöveron laskemisen osalta, joka kyseisessä jäsenvaltiossa asuvan perinnönsaajan on maksettava rahasaatavista toisessa jäsenvaltiossa olevalta luottolaitokselta, ei säädetä siitä, että ensin mainitussa jäsenvaltiossa maksettavana olevasta perintöverosta vähennetään mainitussa toisessa jäsenvaltiossa maksettu perintövero, jos perinnönjättäjä asui kuolinhetkellään ensin mainitussa jäsenvaltiossa.

Tämä verohaitta johtuu nimittäin siitä, että kyseessä olevat kaksi jäsenvaltiota käyttävät verotusvaltaansa rinnakkain siten, että toinen jäsenvaltioista on päättänyt säätää rahasaatavien kuulumisesta kansallisen perintöveron piiriin silloin kun velkojan kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa, kun taas toinen jäsenvaltioista on päättänyt säätää tällaisten saatavien kuulumisesta kansallisen perintöveron piiriin silloin kun velallinen on sijoittautunut kyseiseen jäsenvaltioon. Yhteisön oikeudessa ei sen nykytilassa vahvisteta perintöveron maksamista koskevan tilanteen osalta yleisiä perusteita toimivallan jakamiseksi jäsenvaltioiden välillä, kun on kyse kaksinkertaisen verotuksen poistamisesta Euroopan yhteisössä. Tästä seuraa, että yhteisön oikeuden nykytilassa jäsenvaltioilla on tällä alalla – yhteisön oikeuden noudattamisen asettamissa rajoissa – tietty itsenäisyys ja että näin ollen niillä ei ole velvollisuutta mukauttaa omia verotusjärjestelmiään muiden jäsenvaltioiden eri verotusjärjestelmiin muun muassa estääkseen kaksinkertaisen verotuksen, jota aiheutuu näiden jäsenvaltioiden verotusvallan rinnakkaisesta käyttämisestä, ja salliakseen täten pääasian kaltaisessa tilanteessa muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa perinnönsaaja asuu, maksetun perintöveron vähentämisen.

Näitä päätelmiä ei voida kyseenalaistaa sillä seikalla, että kansallisessa säännöstössä säädetään edullisemmista hyvityssäännöistä sitä tilannetta varten, että perinnönjättäjä asui kuolinhetkellään muussa jäsenvaltiossa, kun tämä kuolinhetkellään ulkomailla asuneen henkilön perinnön erilainen kohtelu on myös seurausta kyseessä olevan jäsenvaltion tekemästä valinnasta – jonka tekeminen kuuluu kyseisen jäsenvaltion verotusvallan piiriin – soveltaa velkojan kotipaikkaa ratkaisevana liittymäkriteerinä jäämistöomaisuuden ”ulkomaisuuden” määrittämiseksi ja täten sen ratkaisemiseksi, voidaanko toisessa jäsenvaltiossa maksettu perintövero vähentää.

(ks. 28, 30–32, 34 ja 36 kohta sekä tuomiolauselma)