ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 103/17

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de première instance de Liège on esittänyt 21.1.2019 – BU v. Belgian valtio

(Asia C-35/19)

(2019/C 103/17)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal de première instance de Liège

Pääasian asianosaiset

Kantaja: BU

Vastaaja: Belgian valtio

Ennakkoratkaisukysymys

Onko CIR/92:n 38 §:n 1 momentin 4 kohta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 45 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen (työntekijöiden vapaan liikkuvuuden periaate) ja 56 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen (palvelujen tarjoamisen vapauden periaate) vastainen, koska sen mukaisesti vammaisavustukset ovat Belgian lainsäädännön nojalla verottomia vain, jos niiden maksajana on Belgian valtionkassa eli Belgian valtio, jolloin Belgiassa asuvia veronmaksajia kohdellaan eri tavalla sen mukaan, saavatko he Belgian valtion oman lainsäädäntönsä mukaisesti maksamia vammaisavustuksia, jotka ovat verottomia, vai jonkin toisen Euroopan unionin jäsenvaltion maksamia avustuksia, jotka on tarkoitettu korvaamaan vammasta aiheutuva ansionmenetys ja jotka eivät ole verottomia?
2)

Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26.6.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY 3 artiklan 3 kohtaa, luettuna yhdessä liitteessä A olevien b ja c kohdan kanssa, soveltaa suoraan yksityisoikeudelliseen (saksalainen rajavastuuyhtiö (GmbH)) maakaasun toimittajaan 1.7.2004 alkaen, koska mainitut direktiivin säännökset ovat sisällöltään ehdottomia, joten niitä voidaan soveltaa ilman erillistä täytäntöönpanotoimea, ja niillä annetaan kansalaisille oikeuksia sellaiseen elimeen nähden, joka on yksityisoikeudellisesta muodostaan huolimatta valtion alainen, koska valtio on yrityksen ainoa osakas?
1.

Unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi ja sovelsi virheellisesti CLP-asetusta (2) ja erityisesti seuraavia perusperiaatteita: i) arvioitu ja luokiteltu aine on saatettava unionin markkinoille, ii) syy-yhteys aineen ja koe-eläimille aiheutuneiden karsinogeenisten vaikutusten välillä on osoitettava riittävin todistein, iii) riittävät todisteet on saatava luotettavista ja hyväksyttävistä tieteellisistä tutkimuksista ja iv) aineen luokittelussa on otettava huomioon uusi tieteellinen ja tekninen tietämys sekä tieteellinen ja tekninen kehitys.
3)

Onko Puolan huumausainelain 62 §:n 2 momentin säännös unionin oikeuden ja erityisesti puitepäätöksen 2004/757/YOS 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan [säännöksen], luettuna yhdessä 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan kanssa, mukainen ja, jos vastaus tähän on myönteinen, eikö Puolan kansallisten tuomioistuinten käyttämä tulkinta psykotrooppisten aineiden ja huumausaineiden merkittävästä määrästä ole ristiriidassa sen unionin säännöksen kanssa, jossa säädetään, että tekijälle, joka on syyllistynyt rikokseen pitämällä hallussaan suuria huumausainemääriä puitepäätöksen 2004/757/YOS 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa mainittujen toimien toteuttamiseksi, voidaan määrätä ankarampia rikosoikeudellisia seuraamuksia?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bayerisches Verwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 3.12.2018 – Deutsche Umwelthilfe eV v. Freistaat Bayern

(Asia C-752/18)

(2019/C 54/14)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bayerisches Verwaltungsgericht

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Deutsche Umwelthilfe eV

Vastapuoli: Freistaat Bayern

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko

1) Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 4 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa vahvistettua velvollisuutta, jonka mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki asianmukaiset toimenpiteet, joilla voidaan varmistaa perussopimuksista tai unionin toimielinten säädöksistä johtuvien velvoitteiden täyttäminen

2) Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 197 artiklan 1 kohdassa vahvistettua periaatetta unionin oikeuden tosiasiallisesta täytäntöönpanosta

3) Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan ensimmäisessä kohdassa tunnustettua oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin

4) tiedon saannista, yleisön osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa tehdyn yleissopimuksen (Århusin yleissopimus) 9 artiklan 4 kappaleen ensimmäisestä virkkeestä johtuvaa sopimuspuolten velvollisuutta varmistaa tehokkaat oikeussuojakeinot ympäristöasioissa

5) SEU 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa vahvistettua jäsenvaltioiden velvollisuutta taata tehokas oikeussuoja unionin oikeuteen kuuluvilla aloilla

tulkittava siten, että saksalainen tuomioistuin on oikeutettu – ja mahdollisesti jopa velvollinen – määräämään Saksan osavaltion virkamiehille vankeutta varmistaakseen tällä tavoin, että kyseinen osavaltio noudattaa velvollisuuttaan päivittää ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21.5.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/50/EY (EUVL 2008, L 152, s. 1) 23 artiklassa tarkoitettu ilmanlaatusuunnitelma, jolla on tietty vähimmäissisältö, kun kyseinen osavaltio on tuomittu lainvoimaisesti laatimaan päivitetty suunnitelma, jolla on tämä vähimmäissisältö, ja kun

— lukuisat osavaltiolle asetetut ja tuomitut uhkasakot ovat jääneet tuloksettomiksi

— asetetuilla ja tuomituilla uhkasakoilla ei ole mainittavaa ehkäisevää vaikutusta, vaikka asetetun tai maksettavaksi tuomitun uhkasakon määrää korotettaisiin, koska lainvoimaisesti tuomitun osavaltion uhkasakkojen maksamiseen ei liity taloudellista menetystä, sillä kulloinkin tuomittu määrä vain siirretään valtion talousarvion yhdestä kirjauspaikasta toiseen

— lainvoimaisesti tuomittu osavaltio on vahvistanut sekä kansallisille tuomioistuimille että julkisesti – muun muassa korkea-arvoisimman poliittisen viranhaltijansa välityksellä parlamentille – ettei se aio täyttää kansallisessa tuomioistuimessa sille asetettuja ilmanlaatusuunnitelmaa koskevia velvoitteita

— kansallisessa lainsäädännössä säädetään lähtökohtaisesti vankeusrangaistuksesta tuomioistuinratkaisujen täytäntöönpanemiseksi, mutta kansallisen perustuslakituomioistuimen oikeuskäytäntö on esteenä asiaa koskevien säännösten soveltamiselle tässä kyseessä olevan kaltaiseen tilanteeseen, ja
1)

Ovatko asetuksen (EU) N:o 575/2013 (1) 29 artikla, delegoidun asetuksen N:o 241/2014 (2) 10 artikla, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 ja 17 artikla, kun huomioon otetaan myös 15.10.2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (3) 6 artiklan 4 kohta, esteenä asetuksen (decreto-legge) nro 3/2015, sellaisena kuin se on muutettuna ja laiksi muunnettuna lailla nro 33/2015, 1 §:n (ja tällä hetkellä myös asetuksen (decreto legislativo) nro 72/2015 1 §:n 15 momentin, jolla on korvattu [pankki- ja luottotoimintaa koskevien lakien koonnoksen] 28 §:n 2 ter momentti ja jossa toistetaan aineellisilta osin asetuksen nro 3/2015, sellaisena kuin se on muunnettu laiksi muutoksin, joilla ei ole merkitystä tässä asiassa, 1 §:n 1 momentin a alakohta) kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään varoja koskeva raja, jonka ylittyessä banca popolare on velvollinen muuttumaan osakeyhtiöksi, ja jossa tämä raja vahvistetaan 8 miljardiksi euroksi? Ovatko edellä mainitut Euroopan unionin oikeuden arviointiperusteet lisäksi esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa siinä tapauksessa, että banca popolare muuttuu osakeyhtiöksi, laitoksen sallitaan lykätä tai rajoittaa – myös rajoittamattomaksi ajaksi – osakkuudesta luopuvan osakkaan osakkeiden lunastamista?
—

Euroopan parlamentin keskiviikkona 29.11.2017 pidetyn täysistunnon esityslista (asiakirja P8_0J (2017)11-29) on kumottava siltä osin kuin siinä mainitaan keskustelu esityksestä yleiseksi talousarvioksi; torstaina 30.11.2017 pidetyn istunnon esityslista (P8_0J (2017)11-30) on kumottava siltä osin kuin siinä mainitaan äänestys ja sitä seuraava äänestysselvitys esityksestä yleiseksi talousarvioksi; Euroopan parlamentin 30.11.2017 päivätty lainsäädäntöpäätöslauselma esityksestä yleiseksi talousarvioksi (asiakirja P8_TA(2017)0458, väliaikaisena versiona P8_TA-PROV(2017)0458) ja asiakirja, jolla Euroopan parlamentin puhemies totesi SEUT 314 artiklan 9 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti, että Euroopan unionin varainhoitovuoden 2018 yleinen talousarvio oli lopullisesti hyväksytty, on kumottava
1

A) Onko asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) 14 artiklan 2 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että pääasioiden kaltaisissa olosuhteissa palkkatyössä toimivan kansainvälisen liikenteen kuorma-autonkuljettajan katsotaan kuuluvan a) sen kuljetusyrityksen ajohenkilöstöön, joka on ottanut asianomaisen palvelukseen, jonka käytettävissä asianomainen tosiasiallisesti on kokonaan toistaiseksi, joka käyttää asianomaisen suhteen työnjohtovaltaa ja jonka kannettavaksi palkkakustannukset tosiasiassa tulevat, vai b) sen yrityksen ajohenkilöstöön, jonka kanssa kuorma-autonkuljettaja on muodollisesti tehnyt työsopimuksen ja joka a kohdassa tarkoitetun kuljetusyrityksen kanssa tehdyn sopimuksen mukaisesti maksoi asianomaisen palkan ja siihen liittyvät sosiaaliturvamaksut siinä jäsenvaltiossa, jossa kyseisellä yrityksellä on kotipaikka, eikä jäsenvaltiossa, jossa a kohdassa tarkoitetulla kuljetusyrityksellä on kotipaikka; c) sekä a kohdassa tarkoitetun yrityksen että b kohdassa tarkoitetun yrityksen ajohenkilöstöön? B) Onko asetuksen (EY) N:o 883/2004 (2) 13 artiklan 1 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että pääasioiden kaltaisissa olosuhteissa palkkatyössä toimivan kansainvälisen liikenteen kuorma-autonkuljettajan työnantajana pidetään: a) sitä kuljetusyritystä, joka on ottanut asianomaisen palvelukseen, jonka käytettävissä asianomainen tosiasiallisesti on kokonaan toistaiseksi, joka käyttää asianomaisen suhteen työnjohtovaltaa ja jonka kannettavaksi palkkakustannukset tosiasiassa tulevat, vai b) sitä yritystä, jonka kanssa kuorma-autonkuljettaja on muodollisesti tehnyt työsopimuksen ja joka a kohdassa tarkoitetun kuljetusyrityksen kanssa tehdyn sopimuksen mukaisesti maksoi asianomaisen palkan ja siihen liittyvät sosiaaliturvamaksut siinä jäsenvaltiossa, jossa kyseisellä yrityksellä on kotipaikka, eikä jäsenvaltiossa, jossa a kohdassa tarkoitetulla kuljetusyrityksellä on kotipaikka; c) sekä a kohdassa tarkoitettua yritystä että b kohdassa tarkoitettua yritystä?
1.

Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on katsonut, että neuvosto sovelsi asianmukaisesti olettamaa siitä, että valittaja on merkittävä liikemies, joka harjoittaa toimintaansa Syyriassa, vaikka tällä olettamalla ei ole oikeudellista perustaa ja vaikka se on suhteeton tavoiteltuun lailliseen päämäärään nähden.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 29.6.2018 – Otis Gesellschaft m.b.H. ym. v. Land Oberösterreich ym.

(Asia C-435/18)

(2018/C 352/24)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberster Gerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Otis Gesellschaft m.b.H., Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone Aktiengesellschaft ja ThyssenKrupp Aufzüge Gesellschaft m.b.H.

Vastaajat: Land Oberösterreich, Gemeinnützige Wohnungsgenossenschaft ”Lebensräume” eingetragene Gen.m.b.H., EBS Wohnungsgesellschaft mbH, WAG Wohnungsanlagen Gesellschaft m.b.H., WSG Gemeinnützige Wohn- und Siedlergemeinschaft reg. Gen.m.b.H., Neue Heimat Oberösterreich Gemeinnützige Wohnungs- und SiedlungsgesmbH, BRW Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft ”Baureform Wohnstätte” eingetragene Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft ”Familie” eingetragene Gen.m.b.H., VLW Vereinigte Linzer Wohnungsgenossenschaften Gemeinnützige GmbH, Gemeinnützige Steyrer Wohn- und Siedlungs Genossenschaft ”Styria” reg. Gen.m.b.H., Innviertler Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft reg. Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft der Stadt Steyr GmbH, Gemeinnützige Industrie-Wohnungsaktiengesellschaft, Gemeinnützige Siedlungsgesellschaft m.b.H. für den Bezirk Vöcklabruck ja GEWOG Neues Heim Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft m.b.H.

Ennakkoratkaisukysymys

Onko EY:n perustamissopimuksen 85 artiklaa, EY 81 artiklaa ja SEUT 101 artiklaa tulkittava siten, että kyseisten määräysten täyden tehokkuuden ja niistä ilmenevän kiellon tehokkaan vaikutuksen takaamiseksi on tarpeen, että vahingonkorvausta kartelliin osallistujilta voivat vaatia myös ne henkilöt, jotka eivät toimi tarjoajan tai kysyjän roolissa niillä tuotemarkkinoilla ja maantieteellisillä markkinoilla, joita kartelli on koskenut, vaan jotka tarjoavat lainsäädännön nojalla rahoittajina edullisemmin ehdoin lainoja niille, jotka ostavat niillä markkinoilla, joilla kartelli on vaikuttanut, tarjottuja tuotteita, ja joille on rahoittajina aiheutunut vahinkoa siten, että prosentuaalisena osana tuotteen kustannuksista myönnetty lainasumma oli korkeampi kuin se olisi ollut, jos kartellia ei olisi ollut, mistä syystä ne eivät voineet sijoittaa kyseisiä rahamääriä voittoa tuottavasti?
C 364/8

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supreme Court (Irlanti) on esittänyt 6.8.2018 – PF v. Minister for Justice and Equality

(Asia C-509/18)

(2018/C 364/08)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court

Pääasian asianosaiset

Valittaja: PF

Vastapuoli: Minister for Justice and Equality

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Kun määritetään, onko eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovutusmenettelyistä 13.6.2002 tehdyn puitepäätöksen (1) 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi pidätysmääräyksen antavaksi viranomaiseksi nimettyä syyttäjäviranomaista pidettävä oikeusviranomaisena siinä itsenäisessä merkityksessä, joka käsitteelle annetaan puitepäätöksen 6 artiklan 1 kohdassa, sovelletaanko tällöin kriteerejä, joiden mukaan 1) syyttäjäviranomainen on riippumaton täytäntöönpanovallasta ja (2) syyttäjäviranomaisen katsotaan omassa oikeusjärjestyksessään harjoittavan oikeudenkäyttöä tai osallistuvan oikeudenkäyttöön?

2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, mitkä ovat ne kriteerit, joiden mukaan kansallisen tuomioistuimen tulisi määrittää, onko puitepäätöksen 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi pidätysmääräyksen antavaksi viranomaiseksi nimettyä syyttäjäviranomaista pidettävä puitepäätöksen 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna oikeusviranomaisena?

3) Siltä osin kuin kriteereihin sisältyy vaatimus siitä, että syyttäjä harjoittaa oikeudenkäyttöä tai osallistuu oikeudenkäyttöön, onko tämä ratkaistava sen aseman mukaan, joka syyttäjällä on omassa oikeusjärjestyksessään vaiko tiettyjen objektiivisten kriteerien mukaan? Mikäli sovelletaan objektiivisia kriteerejä, mitä nämä kriteerit ovat?

4) Onko Liettuan tasavallan ylin syyttäjäviranomainen oikeusviranomainen siinä itsenäisessä merkityksessä, joka käsitteelle annetaan eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovutusmenettelyistä 13.6.2002 tehdyn puitepäätöksen 6 artiklan 1 kohdassa?

(1) Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehty neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS – Tiettyjen jäsenvaltioiden lausumat puitepäätöksen tekemisestä (EYVL 2002, L 190, s. 1).
C 301/20

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de première instance de Namur (Belgia) on esittänyt 27.6.2018 – Ordre des avocats du barreau de Dinant v. JN

(Asia C-421/18)

(2018/C 301/28)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal de première instance de Namur

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Ordre des avocats du barreau de Dinant

Vastaaja: JN

Ennakkoratkaisukysymys

Onko asianajajayhteisön kanne, jonka tarkoituksena on kyseisen yhteisön jäsenen velvoittaminen maksamaan vuotuiset jäsenmaksut, jotka hän on sille velkaa, tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa sopimusta koskevassa asiassa nostettu kanne?

(1) EUVL 2012, L 351, s. 1.
1a.)

Onko Euroopan meri- ja kalatalousrahastosta ja neuvoston asetusten (EY) N:o 2328/2003, (EY) N:o 861/2006, (EY) N:o 1198/2006 ja (EY) N:o 791/2007 sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1255/2011 kumoamisesta 15.5.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 508/2014 ( 1 ) (asetus 508/2014) 66 artiklan 1 kohta sen takia, että siinä säädetään, että tukea ”myönnetään” kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1184/2006 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000 kumoamisesta 11.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1379/2013 ( 2 ) (asetus 1379/2013) 28 artiklassa tarkoitettujen tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevien suunnitelmien valmisteluun ja täytäntöönpanoon, esteenä sille, että jäsenvaltio vetoaa tuottajaorganisaatiota, joka on jättänyt tällaista avustuksen myöntämistä koskevan hakemuksen, vastaan siihen, ettei jäsenvaltio ollut hakemuksen jättämisen ajankohtana ottanut käyttöön Euroopan komission hyväksymässä toimintaohjelmassaan eikä menojen tukikelpoisuuden määrittämiseksi annetuissa kansallisissa säännöissä mahdollisuutta tehdä hakemus tietyn menoluokan osalta (käsiteltävässä tapauksessa tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevan suunnitelman valmistelu- ja täytäntöönpanokustannukset) tai tietyn ajanjakson osalta (käsiteltävässä tapauksessa vuosi 2014)?
Asia C-337/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.5.2018 – Via Lattea Scrl ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Regione Veneto

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.5.2018 – Via Lattea Scrl ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Regione Veneto

(Asia C-337/18)

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Via Lattea Scrl, Alba Gilberto, Antonio Barausse, Gabriele Barausse, Azienda Agricola Benvegnù Gianni Battista e Giangaetano s.s., Domenico Brogliato s.s., Cesare Filippi, Michele Filippi, Fontana Fidenzio e Fabrizio s.s., Giovanni Gastaldello, Tiziano Giaretta, Azienda Agricola Guadagnin Gianni ed Emanuele s.s., Il Moretto di Martinazza Laura s.s., Marini Alessandro e Domenico s.s., Azienda Agricola Milan Sergio & C. s.s., Matteo Mosele, Luciano Mosele, Ennio Mosele, Renato Munaretto, Azienda Agricola Pain di Gazzola Luigi, Azienda Agricola Parise Luigi, Angelo, Francesco e Giancarlo, Sillo Zefferino Maurizio s.s., Storti Danilo e Nicoletta s.s., Tosatto Paolo e Federico s.s., Vivaldo Emilio e Pierino s.s., Giuseppe Zanettin

Vastapuolet: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)ja Regione Veneto

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa unionin oikeutta tulkittava siten, että jos jäsenvaltion lainsäädännön säännös on ristiriidassa asetuksen (ETY) N:o 3950/92 ( 1 ) 2 artiklan 2 kohdan 3 alakohdan kanssa, siitä seuraa, etteivät tuottajat ole velvollisia maksamaan lisämaksua, kun kyseisessä asetuksessa säädetyt edellytykset täyttyvät?

2) Onko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa unionin oikeutta ja erityisesti yleistä luottamuksensuojan periaatetta tulkittava siten, että sellaisten henkilöiden luottamusta ei voida suojata, jotka ovat noudattaneet jäsenvaltion säätämää velvollisuutta ja hyötyneet kyseisen velvollisuuden noudattamiseen liittyvistä vaikutuksista, kun kyseinen velvollisuus on osoittautunut unionin oikeuden vastaiseksi?

3) Ovatko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa asetuksen (EY) N:o 1392/2001 ( 2 ) 9 artikla ja unionin oikeuteen sisältyvä ”etuoikeutetun luokan” käsite esteenä Italian tasavallan antaman asetuksen (decreto legge) 157/2004 2 §:n 3 momentin kaltaiselle jäsenvaltion säännökselle, jossa säädetään liikaa kannetun lisämaksun palauttamisen eriytetyistä menettelyistä tekemällä ero määräaikojen ja palautustapojen osalta tuottajien, jotka ovat luottaneet unionin oikeuden vastaiseksi todetun kansallisen säännöksen asianmukaiseen noudattamiseen, ja niiden tuottajien välille, jotka eivät ole noudattaneet kyseistä säännöstä?

( 1 ) Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28.12.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3950/92 (EYVL 1992, L 405, s. 1)

( 2 ) Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 9.7.2001 annettu komission asetus (EY) N:o 1392/2001 (EYVL 2001, L 187, s. 19).
6.

Oikeudellinen virhe, koska valituksenalaisessa tuomiossa on otettu sellainen selvitysaineisto huomioon vääristyneellä tavalla, jonka perusteella on todettu, että komissio on todentanut maksujen suorittamisen Rosen Visionissa hankkeissa sISI, 4NEM ja SFERA.
1)

Mitä vähimmäisvaatimuksia sovelletaan vankeusolosuhteisiin perusoikeuskirjan 4 artiklan perusteella eurooppalaista pidätysmääräystä koskevan puitepäätöksen ( 1 ) yhteydessä? a. Onko etenkin unionin oikeuden näkökulmasta olemassa sellien kokoa koskevaa ”absoluuttista” alarajaa, jonka alittuminen johtaa aina perusoikeuskirjan 4 artiklan rikkomiseen? i. Onko sellin henkilökohtaisen tilan määrittämisessä merkitystä sillä, onko kyse yksityisestä vai yhteiskäytössä olevasta sellistä? ii. Onko sellin kokoa laskettaessa pinta-alasta vähennettävä huonekalujen (sängyn, kaapin jne.) viemä tila? iii. Mitkä rakennustekniset edellytykset ovat mahdollisesti merkityksellisiä unionin oikeuden mukaisten vankeusolosuhteiden kannalta? Mitä merkitystä on mahdollisesti sillä, onko sellistä suora (tai vain epäsuora) pääsy saniteettitiloihin ja muihin tiloihin ja tuleeko selliin kylmää ja kuumaa vettä ja onko selli lämmitetty ja valaistu jne? b. Missä määrin erilaisilla täytäntöönpanojärjestelmillä ja etenkin rangaistuslaitosten erilaisilla selliajoilla ja liikkumisvapauden asteilla on merkitystä arvioinnin kannalta? c. Voidaanko huomioon ottaa – kuten jaosto on tehnyt luovuttamisen sallimista koskevien päätöstensä yhteydessä – myös pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa tehdyt oikeudelliset ja organisatoriset parannukset (oikeusasiamiesjärjestelmän käyttöönotto, rangaistusten täytäntöönpanosta vastaavien tuomioistuinten perustaminen jne.)?
3.

Kolmannessa valitusperusteessa Slovakian tasavalta katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen Slovakian pakollisen sairausvakuutusjärjestelmän luokittelussa ja siten rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja loukannut oikeusvarmuuden periaatetta. Valituksenalainen tuomio on ristiriidassa sosiaaliturvajärjestelmiä koskevan unionin tuomioistuimen aikaisemman oikeuskäytännön kanssa. Unionin yleinen tuomioistuin (i) on ratkaissut asian päinvastaisella tavalla kuin unionin tuomioistuimen samanlaisissa asioissa aikaisemmin noudattamassa oikeuskäytännössä, (ii) on ratkaissut asian samalla tavalla kuin unionin tuomioistuimen aikaisemmassa oikeuskäytännössä on ratkaistu toisenlaisia tilanteita koskeneita asioita, (iii) ei ole noudattanut unionin tuomioistuimen aikaisemmassa oikeuskäytännössä noudatettua periaatteellista lähestymistapaa, jonka mukaan tietyn sosiaaliturvajärjestelmän luokittelu perustuu sen hallitseviin ominaisuuksiin.