ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 325/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.9.2013 (Oberlandesgericht Düsseldorfin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — IVD GmbH & Co. KG v. Ärztekammer Westfalen-Lippe

(Asia C-526/11) (1)

(Julkiset hankinnat - Direktiivi 2004/18/EY - 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohta - Julkisoikeudellisen laitoksen käsite - Edellytys, joka koskee sitä, että rahoitus on peräisin valtiolta, alueellisilta tai paikallisilta viranomaisilta taikka muilta julkisoikeudellisilta laitoksilta tai että johto on näiden laitosten valvonnan alainen taikka että valtio, alueellinen tai paikallinen viranomainen taikka muu julkisoikeudellinen laitos harjoittaa valvontaa - Lääkärien ammatillinen yhdistys - Lain säännösten mukaan yhdistys rahoitetaan sen jäsenten maksamilla jäsenmaksuilla - Kyseisen yhdistyksen valtuusto vahvistaa jäsenmaksujen suuruuden - Yhdistyksen autonomia määritellä lakisääteisten tehtäviensä laajuus ja toteuttamistapa)

2013/C 325/05

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberlandesgericht Düsseldorf

Pääasian asianosaiset

Kantaja: IVD GmbH & Co. KG

Vastaaja: Ärztekammer Westfalen-Lippe

Muu osapuoli: WWF Druck + Medien GmbH

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Oberlandesgericht Düsseldorf — Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (EUVL L 134, s. 114) 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdan tulkinta — Julkisoikeudellisen laitoksen käsite — Edellytykset, jotka koskevat pääosin valtion rahoitusta ja johdon kuulumista valtion valvontaan — Ammatillinen yhteisö, jolle on lailla myönnetty toimivalta periä jäseniltään maksuja, joiden määrä ja käyttötapa on vahvistettava asetuksella, joka valtion on hyväksyttävä

Tuomiolauselma

Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että julkisoikeudellisen ammatillisen yhdistyksen kaltainen laitos ei täytä edellytystä, joka koskee sitä, että pääosa rahoituksesta on peräisin julkiselta vallalta, kun kyseinen laitos rahoitetaan pääosin sen jäsenten maksamilla jäsenmaksuilla, jotka laitoksella on lain nojalla toimivalta vahvistaa ja periä, mikäli kyseisessä laissa ei määritellä kyseisen laitoksen niiden lakisääteisten tehtäviensä suorittamisen yhteydessä toteuttamien toimien laajuutta ja toteuttamistapaa, jotka on tarkoitus rahoittaa kyseisillä jäsenmaksuilla, eikä edellytystä, joka koskee sitä, että laitoksen johto on julkisen vallan valvonnan alainen, pelkästään sillä perusteella, että valvontaviranomaisen on hyväksyttävä päätös, jolla kyseinen laitos vahvistaa näiden jäsenmaksujen suuruuden.

(1) EUVL C 25, 28.1.2012.
3)

Kyseisessä Région flamandin asetuksessa säädettyjä verokannustimia ja tukimekanismeja voidaan pitää SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina valtiontukina. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä on arvioida, täyttyvätkö valtiontuen olemassaolon edellytykset, ja jos niin on, sen on tutkittava niiden kyseisen asetuksen 4 osassa säädettyjen toimenpiteiden, joiden tarkoituksena on olla korvaus sosiaalisesta velvoitteesta, joka rakennuttajille ja tonttijaon hakijoille on asetettu, osalta, sovelletaanko kyseisiin toimenpiteisiin kuitenkin (EY) 86 artiklan 2 kohdan määräysten soveltamisesta tietyille yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottaville yrityksille korvauksena julkisista palveluista myönnettävään valtiontukeen 28.11.2005 tehtyä komission päätöstä 2005/842/EY.
2)

SEUT 101 artiklaa sekä (SEUT 101) ja (SEUT 102) artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 5 artiklaa ja 23 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että jos SEUT 101 artiklaa todetaan rikotun, kansalliset kilpailuviranomaiset voivat poikkeuksellisesti tyytyä toteamaan tämän rikkomisen sakkoa määräämättä, jos asianomainen yritys on osallistunut sakoista vapauttamista ja sakkojen lieventämistä koskevaan kansalliseen ohjelmaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 156/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 11.4.2013 (Landgericht Hamburgin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Novartis Pharma GmbH v. Apozyt GmbH

(Asia C-535/11) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EY) N:o 726/2004 - Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Lupamenettely - Lupavaatimus - Kyseisen asetuksen liitteessä olevassa 1 kohdassa mainituilla tietyillä bioteknologisilla menetelmillä ”kehitettyjen” lääkkeiden käsite - Uudelleenpakkaamistoimi - Kertakäyttöpulloissa, jotka sisältävät suuremman määrän hoitavaa nestettä kuin mitä tosiasiassa käytetään lääkehoitoon, myytävä injektioneste - Tällaisten pullojen sisältö, joka lääkärin määräyksestä siirretään osittain määrättyjen annosten suuruisiin esitäytettyihin ruiskuihin lääkettä muuttamatta)

2013/C 156/13

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Novartis Pharma GmbH

Vastaaja: Apozyt GmbH

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Landgericht Hamburg — Ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön lupa- ja valvontamenettelyistä ja Euroopan lääkeviraston perustamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 726/2004 (EUVL L 136, s. 1) liitteen tulkinta — Mainitun liitteen 1 kohtaan sisältyvän ilmaisun ”kehitetty” ulottuvuus — Kysymys siitä, kuuluko alkuperäispakkauksessa olevan nestemäisen lääkkeen siirtäminen kertakäyttöruiskuihin mahdollisesti kyseisen käsitteen soveltamisalaan

Tuomiolauselma

Sikäli kuin pääasiassa kyseessä olevan kaltainen toiminta ei johda asianomaisen lääkinnällisen tuotteen muuttamiseen ja sikäli kuin se toteutetaan yksinomaan sellaisten yksittäisten lääkemääräysten perusteella, joissa määrätään tällaisista toimista, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on varmistettava, se ei edellytä myyntiluvan saamista ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön lupa- ja valvontamenettelyistä ja Euroopan lääkeviraston perustamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 726/2004 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti, mutta sitä säännellään joka tapauksessa ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 15.12.2010 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2010/84/EU, säännöksillä.

(1) EUVL C 13, 14.1.2012.
1)

Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut SEUT 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on hyväksynyt yhteisöverotuksesta annetun lain konsolidoidun toisinnon, joka hyväksyttiin 5.3.2004 annetulla kuninkaan asetuksella 4/2004 (Real Decreto Legislativo 4/2004 por el que se aprueba el Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades), 17 §:n 1 momentin a ja c kohdan, jonka mukaan on niin, että jos Espanjaan sijoittautuneen yhtiön kotipaikka ja Espanjassa sijaitsevan kiinteän toimipaikan varallisuus siirretään toiseen jäsenvaltioon, realisoimattomat arvonnousut sisällytetään verovuoden veron perusteeseen, vaikka näillä arvonnousuilla ei ole välitöntä verotuksellista seurausta, jos kyseiset toimenpiteet on toteutettu Espanjassa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 114/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.2.2013 (Rechtbank van eerste aanleg te Brusselin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — RVS Levensverzekeringen NV v. Belgian valtio

(Asia C-243/11) (1)

(Henkivakuutuksen ensivakuutus - Vakuutustoimia koskeva vuotuinen vero - Direktiivi 2002/83/EY - 1 artiklan 1 kohdan g alakohta ja 50 artikla - Sitoumusjäsenvaltion käsite - Alankomaihin sijoittautunut vakuutusyritys - Vakuutuksenottaja, joka on tehnyt vakuutussopimuksen Alankomaissa ja muuttanut vakinaisen asuinpaikkansa Belgiaan sopimuksen tekemisen jälkeen - Palvelujen tarjoamisen vapaus)

2013/C 114/12

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

Pääasian asianosaiset

Kantaja: RVS Levensverzekeringen NV

Vastaaja: Belgian valtio

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Henkivakuutuksesta 5.11.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/83/EY (EYVL L 345, s. 1) 50 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan vakuutustoimista peritään vuotuista veroa, jos riski sijaitsee Belgiassa siitä syystä, että vakuutuksenottajan, joka on luonnollinen henkilö, vakinainen asuinpaikka tai vakuutuksenottajan, joka on oikeushenkilö, toimipaikka sijaitsee Belgiassa — Alankomaihin sijoittautunut vakuutusyritys, joka ei ole läsnä Belgiassa yhtä sen Belgiaan sopimuksen tekemisen jälkeen muuttanutta vakuutuksenottajaa lukuun ottamatta — Verotuspaikka — SEUT 49 ja SEUT 56 artikla — Rajoitukset

Tuomiolauselma

Henkivakuutuksesta 5.11.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/83/EY 50 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että jäsenvaltio perii välillistä veroa vakuutuksenottajien, jotka ovat luonnollisia henkilöitä ja joiden vakinainen asuinpaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa, maksamista henkivakuutusmaksuista tilanteessa, jossa kyseiset vakuutussopimukset on tehty toisessa jäsenvaltiossa, jossa vakuutuksenottajien vakinainen asuinpaikka oli sopimusten tekopäivänä.

(1) EUVL C 252, 27.8.2011.
1)

Paikallista rajaliikennettä koskevan järjestelyn käyttöönotosta jäsenvaltioiden maaulkorajoilla sekä Schengenin yleissopimuksen säännösten muuttamisesta 20.12.2006 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1931/2006 on tulkittava siten, että kyseisellä asetuksella käyttöön otetun paikallista rajaliikennettä koskevan erityisen järjestelmän nojalla myönnetyn paikallisen rajanylitysluvan haltijan on voitava kyseisessä asetuksessa ja sen kolmannen maan, jonka kansalainen hän on, ja naapurijäsenvaltion välillä kyseisen asetuksen soveltamiseksi tehdyssä kahdenvälisessä sopimuksessa määrätyissä rajoissa yhtäältä liikkua vapaasti raja-alueella kolmen kuukauden ajan, jos hänen siellä oleskelunsa ei ole keskeytynyt, ja toisaalta saada uusi kolmen kuukauden pituinen oleskeluoikeus oleskelun jokaisen keskeytymisen jälkeen.
2)

Direktiivin 93/13 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että — käsitettä ”huomattava epätasapaino” kuluttajan vahingoksi on arvioitava tutkimalla niitä kansallisia oikeussääntöjä, joita sovellettaisiin ilman osapuolten välistä sopimusta, sen ratkaisemiseksi, saattaako sopimus kuluttajan voimassa olevassa kansallisessa oikeudessa säädetyn mukaista oikeudellista tilannetta epäedullisempaan tilanteeseen, ja jos saattaa, niin missä määrin. Tässä yhteydessä on merkitystä myös sen oikeudellisen tilanteen tutkimisella, jossa mainittu kuluttaja on, kun otetaan huomioon hänen käytettävissään olevat kansallisen lainsäädännön mukaiset keinot kohtuuttomien ehtojen käytön lopettamiseksi. — Sen ratkaisemiseksi, onko tällainen epätasapaino lojaliteettiperiaatteen vastainen, on tutkittava, voisiko kuluttajaa lojaalisti ja kohtuullisesti kohteleva elinkeinonharjoittaja perustellusti odottaa, että kuluttaja olisi yksilöllisissä sopimusneuvotteluissa hyväksynyt kyseisen ehdon. Direktiivin 93/13 3 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että liite, johon kyseisessä säännöksessä viitataan, sisältää vain ohjeellisen luettelon, joka ei ole tyhjentävä, niistä ehdoista, joita voidaan pitää kohtuuttomina.
2)

Asetuksen N:o 261/2004 5 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 9 artiklaa on tulkittava siten, että poikkeuksellisista olosuhteista johtuvassa lennon peruuttamistapauksessa, joka on kestoltaan pääasiassa kyseessä olevan kaltainen, näissä säännöksissä säädetty velvollisuus pitää huolta lentomatkustajista on täytettävä ilman, että mainittujen säännösten pätevyys kyseenalaistuisi. Lentomatkustaja voi kuitenkin saada korvauksena siitä, ettei lentoliikenteen harjoittaja ole noudattanut asetuksen N:o 261/2004 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 9 artiklassa tarkoitettua huolenpitovelvollisuutta, ainoastaan ne rahamäärät, jotka kunkin yksittäistapauksen olosuhteissa ovat tarpeellisia, asianmukaisia ja kohtuullisia siltä kannalta, että lentoliikenteen harjoittajan puute mainitun matkustajan huolenpidossa voidaan korjata; tämän arvioiminen kuuluu kansalliselle tuomioistuimelle.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 63/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.1.2013 (Oberster Gerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Georg Köck v. Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb

(Asia C-206/11) (1)

(Kuluttajansuoja - Sopimattomat elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien väliset kaupalliset menettelyt sisämarkkinoilla - Jäsenvaltion säännöstö, jonka mukaan loppuunmyynnistä ilmoittamiseen tarvitaan ennakkolupa)

2013/C 63/03

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberster Gerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Georg Köck

Vastaaja: Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Oberster Gerichtshof — Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (EUVL L 149, s. 22) ja erityisesti sen 3 artiklan 1 kohdan ja 5 artiklan 5 kohdan tulkinta — Jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa säädetään loppuunmyyntiä koskevasta ennakkoluvasta

Tuomiolauselma

Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että kansallinen tuomioistuin määrää direktiivin liitteeseen I sisältymättömän kaupallisen menettelyn lopetettavaksi pelkästään sillä perusteella, ettei menettelyyn ole toimivaltaisen viranomaisen etukäteen myöntämää lupaa, ja arvioimatta itse, onko kyseinen menettely direktiivin 5–9 artiklassa mainittujen arviointiperusteiden mukaan sopimaton.

(1) EUVL C 226, 30.7.2011.
1)

Eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1896/2006 7 artiklaa on tulkittava siten, että siinä säädetään tyhjentävästi niistä vaatimuksista, jotka eurooppalaista maksamismääräystä koskevan hakemuksen on täytettävä. Kansallinen tuomioistuin voi mainitun asetuksen 25 artiklan nojalla — ja jollei kyseisessä artiklassa vahvistetuista edellytyksistä muuta johdu — määrittää edelleen oikeudenkäyntimaksun määrän sen kansallisessa oikeudessa säädettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan, kunhan kyseiset säännöt eivät ole epäedullisempia kuin ne, jotka koskevat samankaltaisia jäsenvaltion kansallisen oikeuden soveltamisalaan kuuluvia tilanteita, eivätkä ne ole sellaisia, että unionin oikeudessa tunnustettujen oikeuksien käyttäminen on käytännössä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa.
1)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan b alakohtaa on tulkittava niin, että kiinteän omaisuuden vuokrauksen käsite kattaa sellaisen jokilaivan ja siihen liittyvän alueen ja laiturin vuokrauksen, joka on kiinnitetty joen rantatörmään ja pohjaan kiinnikkein, joita ei ole helppo irrottaa, joka kelluu joessa rajatulla ja yksilöitävissä olevalla paikalla ja joka vuokrasopimuksen mukaan on tarkoitettu käytettäväksi vakituisesti yksinomaan ravintola- ja diskoteekkitoiminnan harjoittamiseen tällä paikalla. Kyseinen vuokraus muodostaa yhden ainoan verottoman suorituksen, eikä jokilaivan ja laiturin vuokrausta ole syytä erottaa toisistaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 26/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 22.11.2012 — Valittajana E.ON Energie AG ja muuna osapuolena Euroopan komissio

(Asia C-89/11 P) (1)

(Muutoksenhaku - Kumoamiskanne komission päätöksestä, joka koskee sakon vahvistamista sinetin murtamisen vuoksi - Todistustaakka - Todisteiden huomioon ottaminen vääristyneellä tavalla - Perusteluvelvollisuus - Sakon määrä - Täysi harkintavalta - Suhteellisuusperiaate)

2013/C 26/06

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: E.ON Energie AG (edustajat: Rechtsanwalt A. Röhling, Rechtsanwalt F. Dietrich ja Rechtsanwalt R. Pfromm)

Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouquet, V. Bottka ja R. Sauer)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-141/08, E.ON Energie v. komissio, 15.12.2010 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin on hylännyt neuvoston asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 1 kohdan e alakohdan perusteella sinetin murtamisen vuoksi määrättävän sakon vahvistamisesta 30.1.2008 tehtyä komission päätöstä K(2008) 377 lopullinen koskevan kumoamiskanteen — Yleisten oikeusperiaatteiden kuten syyttömyysolettaman periaatteen ja in dubio pro reo -periaatteen loukkaaminen sekä todistustaakkaa ja asian selvittämistä koskevien sääntöjen rikkominen — Perusteluvelvollisuuden laiminlyönti

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) E.ON Energie AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 152, 21.5.2011.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 9/16

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 8.11.2012 (Hamburgisches Oberverwaltungsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Atilla Gülbahce v. Freie und Hansestadt Hamburg

(Asia C-268/11) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus - Assosiaationeuvoston päätös N:o 1/80 - 6 artiklan 1 kohdan ensimmäinen luetelmakohta - Laillisille työmarkkinoille kuuluvien turkkilaisten työntekijöiden oikeudet - Oleskeluasiakirjan peruuttaminen taannehtivasti)

2013/C 9/24

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hamburgisches Oberverwaltungsgericht

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Atilla Gülbahce

Vastapuoli: Freie und Hansestadt Hamburg

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Hamburgisches Oberverwaltungsgericht — Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisen assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tehdyn assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 10 artiklan 1 kohdan ja 13 artiklan tulkinta — Määräaikaisen oleskeluluvan ja toistaiseksi voimassa olevan työluvan myöntäminen turkkilaiselle työntekijälle, joka on vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisen puoliso — Päätösten, joilla oleskelulupaa jatkettiin, peruuttaminen taannehtivasti, koska henkilö oli eronnut puolisostaan eikä siitä ollut ilmoitettu toimivaltaisille viranomaisille — Edellytykset ottaa oleskeluoikeuden perusteeksi päätöksen N:o 1/80 10 artiklan 1 kohta, kun otetaan huomioon toistaiseksi voimassa oleva työlupa

Tuomiolauselma

Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella, jonka allekirjoittivat Ankarassa 12.9.1963 yhtäältä Turkin tasavalta sekä toisaalta ETY:n jäsenvaltiot ja yhteisö ja joka tehtiin, hyväksyttiin ja vahvistettiin yhteisön puolesta 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY, perustetun assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tehdyn assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset peruuttavat turkkilaisen työntekijän oleskeluasiakirjan taannehtivasti siitä päivästä alkaen, jona tämän asiakirjan myöntämistä koskeva kansallisen oikeuden mukainen peruste ei enää täyty, kun kyseinen työntekijä ei ole syyllistynyt mihinkään vilpilliseen menettelyyn ja kun oleskeluasiakirja peruutetaan mainitussa 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa määrätyn säännönmukaisen yhden vuoden työskentelyjakson täytyttyä.

(1) EUVL C 269, 10.9.2011.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 355/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 6.9.2012 (Baranya Megyei Bíróságin (Unkari) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Mecsek-Gabona Kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

(Asia C-273/11) (1)

(Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 138 artiklan 1 kohta - Sellaisen yhteisönsisäisen liiketoimen vapauttamisen edellytykset, jossa hankkijalla on velvollisuus huolehtia sellaisten tavaroiden kuljetuksesta, joista se määrää omistajana lastaushetkestä lukien - Myyjän velvollisuus todistaa, että tavarat ovat fyysisesti poistuneet luovutusjäsenvaltion alueelta - Hankkijan arvonlisäverotunnisteen poistaminen rekisteristä taannehtivin vaikutuksin)

2012/C 355/09

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Baranya Megyei Bíróság

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Mecsek-Gabona Kft

Vastaaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Baranya Megyei Bíróság — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 138 artiklan 1 kohdan tulkinta — Sellaisen rajat ylittävän liiketoimen verovapautta koskevat edellytykset, jolle on ominaista se, että hankkija on velvollinen varmistamaan tavaran kuljetuksen, ja se, että hankkijasta tulee tavaran omistaja sen lastaamisen hetkellä — Verovelvollisen velvollisuus osoittaa, että tavara on kuljetettu toiseen jäsenvaltioon ja että se on kyseisen kuljetuksen yhteydessä poistunut fyysisesti sen jäsenvaltion alueelta, jossa se on toimitettu

Tuomiolauselma

1) Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 7.12.2010 annetulla neuvoston direktiivillä 2010/88/EU, 138 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että myyjän oikeus yhteisöluovutuksen vapautukseen evätään pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa, edellyttäen, että objektiivisten seikkojen avulla on osoitettu, ettei myyjä ollut täyttänyt selvitysvelvoitettaan tai että se tiesi taikka sen olisi pitänyt tietää, että sen toteuttama liiketoimi liittyi hankkijan tekemään petokseen, eikä se ollut toteuttanut kaikkia toteutettavissaan olleita kohtuullisia toimenpiteitä välttyäkseen osallistumasta kyseiseen petokseen.

2) Direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2010/88, 138 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua yhteisöluovutuksen verovapautusta ei voida evätä myyjältä yksinomaan sillä perusteella, että toisen jäsenvaltion veroviranomaiset ovat poistaneet hankkijan arvonlisäverotunnisteen rekisteristä siten, että vaikka poistaminen on tehty tavaran luovutuksen jälkeen, se on tullut voimaan taannehtivasti luovutusta edeltävästä ajankohdasta lukien.

(1) EUVL C 269, 10.9.2011.
1)

Turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vähimmäisvaatimuksista 27.1.2003 annettua neuvoston direktiiviä 2003/9/EY on tulkittava siten, että turvapaikkahakemuksen vastaanottaneen jäsenvaltion on tarjottava direktiivissä 2003/9 vahvistettujen vähimmäisvaatimusten mukaiset vastaanotto-olosuhteet myös sellaiselle turvapaikanhakijalle, jonka osalta se päättää esittää niiden perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta, joiden mukaisesti määritetään kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio, 18.2.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 343/2003 mukaisesti toiselle jäsenvaltiolle pyynnön hakijan vastaanottamisesta tai takaisinottamisesta hänen turvapaikkahakemuksensa käsittelystä vastuussa olevana jäsenvaltiona.