Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Yksityisiä suojaavan ylemmäntasoisen oikeussäännön riittävän ilmeinen rikkominen – Toimielimen harkintavallan puuttuminen – Pelkkä yhteisön oikeuden rikkominen riittää

(EY 288 artiklan 2 kohta)

2. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Banaanit – Tuontijärjestelmä – Tariffikiintiö – Käyttöönotto ja jakaminen – Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisen vuoksi toteutetut siirtymätoimenpiteet – Asetus N:o 1924/95 – Soveltaminen yksinomaan asetuksella N:o 1442/93 luodun järjestelmän yhteydessä – Soveltaminen viimeksi mainitun asetuksen kumoamiseen saakka

(Neuvoston asetus N:o 404/93; komission asetus N:o 1442/93; komission asetuksen N:o 1924/95 6 artikla; komission asetus N:o 2362/98)

3. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Banaanit – Tuontijärjestelmä – Tariffikiintiö – Käyttöönotto ja jakaminen – Tuontitodistuksia koskevien oikeuksien myöntäminen – Arviointiperusteiden määrittely – Luottamuksensuojan periaate – Luottamuksensuojan periaatetta ei ole loukattu

(Neuvoston asetus N:o 404/93; komission asetus N:o 1442/93)

4. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Banaanit – Tuontijärjestelmä – Tariffikiintiö – Käyttöönotto ja jakaminen – Asetus N:o 2362/98 – Asetuksen julkaisemista edeltävän viitejakson kuluessa toteutetun ”tosiasiallisen” tuonnin huomioon ottaminen – Oikeusvarmuuden periaatetta ei ole loukattu

(Komission asetus N:o 1442/93; komission asetus N:o 2362/98)

5. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Banaanit – Tuontijärjestelmä – Tariffikiintiö – Asetukset – Asetusten valmistelu – Perusasetusten ja täytäntöönpanoasetusten välinen ero – Sen laillisuus, että neuvosto antaa yleisen toimivallan komissiolle

(EY:n perustamissopimuksen 155 artiklan neljäs luetelmakohta (josta on tullut EY 211 artiklan neljäs luetelmakohta); neuvoston asetuksen N:o 404/93 19 artiklan 1 kohta)

6. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Laillinen toimi – Todellinen vahinko, syy-yhteys ja epätavallinen ja erityinen vahinko – Kumulatiivisuus

(EY 288 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisö on EY 288 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetussa sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa vahingosta ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: yhteisön toimielinten moitittu toiminta on lainvastaista, vahinko on tosiasiallisesti syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys.

Ensimmäisen edellytyksen osalta vaaditaan, että näytetään toteen oikeussäännön, jonka tarkoituksena on antaa yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen. Sen edellytyksen osalta, jonka mukaan rikkomisen on oltava riittävän ilmeinen, ratkaiseva peruste, jotta tämän edellytyksen voidaan katsoa täyttyneen, on yhteisön asianomaisen toimielimen harkintavallalle asetettujen rajojen selvä ja vakava ylittäminen. Jos tällä toimielimellä on harkintavaltaa hyvin vähän tai ei ollenkaan, jo pelkän yhteisön oikeuden rikkomisen voidaan katsoa olevan riittävän ilmeinen rikkominen.

(ks. 70 ja 71 kohta)

2. Siirtymätoimenpiteistä banaanin tuontia koskevan tariffikiintiöjärjestelmän soveltamiseksi Itävallan, Suomen ja Ruotsin yhteisöön liittymisen johdosta annetun asetuksen N:o 1924/95 6 artiklaa, jossa säädettiin siitä, miten kaikkien uusiin jäsenvaltioihin hankintoja suorittaneiden toimijoiden tullit koko vuoden 1995 osalta on määritettävä määritettäessä viitemääriä miksi tahansa vuoden 1995 kattamaksi ajanjaksoksi, oli tarkoitus soveltaa ainoastaan banaanien tuontia yhteisöön koskevan järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetulla asetuksella N:o 1442/93, johon siinä viitattiin, luodun vuoden 1993 järjestelmän yhteydessä ja ainoastaan sen voimassaoloaikana eli 31.12.1998 saakka. Tätä tukee erityisesti kyseisen 6 artiklan tarkoitus taata, että uusien jäsenvaltioiden liittymisen vuoksi säädettyjen siirtymäsäännösten voimassaolon päätyttyä kaikkien toimijoiden, myös niiden, jotka ovat tehneet toimituksia uusiin jäsenvaltioihin vuonna 1995, viitemäärät määritetään täsmälleen samojen arviointiperusteiden mukaisesti. Tällä tarkoituksella ei ollut enää mitään mieltä sen jälkeen, kun vuoden 1993 järjestelmä oli kumottu ja korvattu 1.1.1999 alkaen uudella järjestelmällä, joka otettiin käyttöön asetuksen N:o 404/93 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä banaanien tuontia yhteisöön koskevan järjestelmän osalta annetulla asetuksella N:o 2362/98.

(ks. 79 ja 80 kohta)

3. Koska yhteisöjen toimielimillä on harkintavaltaa politiikkansa toteuttamiseksi tarpeellisten toimenpiteiden valinnassa, talouden toimijat eivät voi perustellusti luottaa sellaiseen olemassa olevan tilanteen säilymiseen, jota voidaan muuttaa näiden toimielimien harkintavaltansa rajoissa tekemillä päätöksillä. Tämä pätee erityisesti yhteisten markkinajärjestelyjen kaltaisella alalla, jonka tavoitteista seuraa alituinen sopeutuminen taloudellisen tilanteen vaihtelujen mukaan.

Koska todistusten saamisoikeuden arviointiperusteiden määrittely kuuluu niihin keinoihin, jotka ovat välttämättömiä yhteisön toimielinten politiikan toteuttamiseksi banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn alalla, näillä toimielimillä on tältä osin harkintavaltaa. Tämän vuoksi talouden toimijat eivät voi perustellusti luottaa siihen, että arviointiperusteet, joista säädetään aiemmassa yhteisön järjestelmässä ja joilla määritetään niiden viitemäärät, pidetään voimassa.

(ks. 83 ja 84 kohta)

4. Vaikka oikeusvarmuuden periaatteen vastaista on se, että yhteisön toimen ajallinen soveltamisala alkaisi sen julkistamista aiemmasta päivästä, sen vastaista ei ole se, että tässä toimessa otetaan sen julkaisemisen jälkeen sovellettavan järjestelmän täytäntöönpanon osalta huomioon tiettyjä sitä ennen tapahtuneita tosiseikkoja.

Banaanin yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä asetuksen N:o 404/93 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä banaanien tuontia yhteisöön koskevan järjestelmän osalta annettua asetusta N:o 2362/98, joka julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 31.10.1998 ja jonka tarkoituksena oli luoda uusi yhteisöön tuotavien banaanien tuontijärjestelmä 1.1.1999 alkaen, sovellettiin ainoastaan viimeksi mainitusta päivämäärästä lähtien toteutettuun banaanien tuontiin. Sillä, että kyseisessä asetuksessa otettiin toimijoille vuoden 1999 järjestelmän mukaisesti myönnettävää viitemäärää määritettäessä huomioon aiemman viitejakson kuluessa toteutettu ”tosiasiallinen” tuonti ja säädettiin tietyistä tämän tuonnin osoittamista koskevista säännöistä, ei ollut mitään vaikutusta ennen tämän asetuksen julkaisemista saavutettuun tilanteeseen, eikä se kyseenalaistanut millään tavalla asetuksella N:o 1442/93 käyttöön otetun aiemman, vuoden 1993 järjestelmän mukaisesti vahvistettuja viitemääriä.

(ks. 90 ja 91 kohta)

5. Perustamissopimuksen 155 artiklan neljännen luetelmakohdan (josta on tullut EY 211 artiklan neljäs luetelmakohta) mukaan komissio käyttää neuvoston sille siirtämää toimivaltaa neuvoston antamien sääntöjen täytäntöönpanoon varmistaakseen yhteismarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja kehityksen. Perustamissopimuksen rakenteesta, jonka yhteydessä EY 211 artiklaa on tarkasteltava, samoin kuin käytännön vaatimuksista seuraa, että täytäntöönpanon käsitettä on tulkittava laajasti. Koska ainoastaan komissio pystyy seuraamaan jatkuvasti ja tarkkaavaisesti maatalousmarkkinoiden kehitystä sekä toimimaan tilanteen vaatimalla ripeydellä, neuvosto voi joutua antamaan sille laajat valtuudet. Tästä seuraa, että näiden valtuuksien rajoja on arvioitava erityisesti olennaisten markkinajärjestelyn yleisten tavoitteiden perusteella. Komissiolla on maatalouden alalla toimivalta toteuttaa kaikki perussäädöksen toteuttamisen kannalta tarvittavat tai hyödylliset täytäntöönpanotoimenpiteet sillä edellytyksellä, että ne eivät ole ristiriidassa perusasetuksen tai neuvoston antaman täytäntöönpanoasetuksen kanssa.

Lisäksi on tehtävä ero sellaisten sääntöjen, jotka ovat käsiteltävän asian kannalta olennaisia ja joita koskeva toimivalta neuvoston on näin ollen pidätettävä itselleen, ja toisaalta sellaisten sääntöjen välillä, jotka koskevat ainoastaan täytäntöönpanoa ja joiden osalta toimivalta voidaan siirtää komissiolle. Olennaisiksi katsotaan yksinomaan sellaiset säännökset, joiden tarkoituksena on ilmentää yhteisön politiikan perussuuntaviivoja. Tältä osin yleisesti laadittu toimivallan siirtonormi on riittävä. Neuvosto voi nimittäin heti, kun se on antamassaan perusasetuksessa vahvistanut käsiteltävää asiaa koskevat olennaiset säännöt, siirtää komissiolle yleisen toimivallan niiden soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen antamiseen ilman, että sen on tarpeen täsmentää siirretyn toimivallan keskeistä sisältöä.

Banaanin yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 404/93 19 artiklan 1 kohta, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1637/98, jossa annetaan komissiolle toimivalta antaa tariffikiintiöiden ja perinteisten AKT-banaanien tuonnin hallinnointia koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä, täyttää edellä mainitut periaatteet. Erityisesti kun neuvosto säätää tässä säännöksessä, että ”18 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja tariffikiintiöitä ja perinteisten AKT-banaanien tuontia hallinnoidaan käyttämällä perinteisen kaupankäynnin huomioonottavaa (niin sanottua ’perinteiset/uudet tulokkaat’) menettelyä”, neuvosto on kuvannut riittävän tarkasti komissiolle myönnetyn täytäntöönpanotoimivallan keskeisen sisällön.

(ks. 118–120 kohta)

6. Jos yhteisön sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta laillisesta toimesta koskeva periaate pitäisi hyväksyä yhteisön oikeudessa, se edellyttäisi joka tapauksessa sitä, että kolme edellytystä eli aiheutuneeksi väitetyn vahingon todellista syntymistä, vahingon ja yhteisön toimielinten toimen välistä syy-yhteyttä sekä vahingon epätavallisuutta ja erityisyyttä koskevat edellytykset täyttyvät samanaikaisesti. Vahinko on ”erityinen”, kun se vaikuttaa erityiseen taloudellisten toimijoiden ryhmään suhteettomalla tavalla muihin toimijoihin verrattuna, ja ”epätavallinen”, kun se on suurempi kuin kyseisen alan toimintaan kuuluvat taloudelliset riskit ilman, että väitetyn vahingon aiheuttanut säädös olisi yleisen taloudellisen edun vuoksi perusteltu.

(ks. 150 ja 151 kohta)