ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Suhteelliset hylkäysperusteet–Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten–Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä–Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25, 26 ja 93 kohta)
6.

EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Suhteelliset hylkäysperusteet–Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten–Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä–Sekaannusvaaran arvioiminen–Kohdeyleisön määrittäminen–Yleisön tarkkaavaisuusaste (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 66 kohta)
2.

EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Suhteelliset hylkäysperusteet–Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten–Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä–Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 30, 31, 59 ja 99 kohta)
Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa ja 91 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun virkamiehelle vastaisen toimen olemassaolo on välttämätöntä, jotta virkamiehen tai eläkeläisen sitä toimielintä, jonka palveluksessa hän on tai on ollut, vastaan nostama kumoamiskanne voidaan ottaa tutkittavaksi. Kumoamiskanteen, jota on edellettävä valitus, kohteeksi kelpaavia toimia ovat sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa suoraan ja välittömästi kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi.

Palkkalaskelmat voivat olla virkamiehelle vastaisia toimia ja ne voivat olla valituksen ja mahdollisesti kanteen kohteena. Asian laita on näin silloin kun päätös, jonka kohde on puhtaasti rahallinen, saattaa luonteensa vuoksi kuvastua tällaisesta palkka- tai eläkelaskelmasta. Tässä tapauksessa kuukausittaisen palkka- tai eläkelaskelman tiedoksi antamisen vaikutuksena on hallinnollista päätöstä koskevan valituksen tekemisen ja kanteen nostamisen määräaikojen alkaminen silloin, kun tämä päätös ja sen laajuus käyvät selvästi ilmi ensimmäisen kerran kyseisestä laskelmasta. Asian laita on täten muun muassa tapauksissa, joissa oikeudet, joihin myöhemmin vaikutetaan yleisesti sovellettavaan toimeen tehdyllä muutoksella, ovat ensisijaisesti tai pelkästään rahallisia. Tällaisessa tapauksessa nimittäin maksun peruuttaminen tai sen määrän alentaminen, jotka käyvät ilmi tämän muutoksen jälkeisestä palkka- tai eläkelaskelmasta, voivat olla seurausta vain toimivaltaisen yksikön päätöksestä soveltaa kyseessä olevaa yleisesti sovellettavaa toimea asianomaiseen virkamieheen tai eläkeläiseen.

Palkka- tai eläkelaskelmalla ei kuitenkaan sen luonteen ja kohteen vuoksi ole asianomaiselle vastaisen toimen ominaisuuksia, kun se vain kuvastaa rahallisesti sellaisten aikaisempien oikeudellisten päätösten ulottuvuutta, jotka koskevat virkamiehen tai eläkeläisen hallinnollista asemaa, tai toisin sanoen kun sillä vain vahvistetaan aikaisemmat hallinnolliset päätökset. Vaikka palkkalaskelma, josta päätös, jonka kohde on puhtaasti rahallinen, käy selvästi ilmi ensimmäisen kerran, on kannekelpoinen toimi, sen jälkeiset palkkalaskelmat ovat ainoastaan kyseisen päätöksen vahvistavia toimia eivätkä ne siten voi olla kumoamiskanteen kohteena.

(ks. 30–35 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19, 20 ja 49 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18, 19 ja 43 kohta)
2.

EU-tavaramerkki–Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys–Menettämisperusteet–Tavaramerkkiä ei ole käytetty tosiasiallisesti–Tavaramerkin käyttö muodossa, jossa on poikkeavia osatekijöitä, jotka eivät vaikuta tavaramerkin erottamiskykyyn–Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohdan kohde ja soveltamisala–Sen tutkiminen, vaikutetaanko erottamiskykyyn (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohta ja 51 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 26 ja 27 kohta)
2.

Maatalous–Rahoitus maataloustukirahastosta ja maaseuturahastosta–Tukien ja palkkioiden myöntäminen–Jäsenvaltioiden velvollisuus järjestää tehokas hallinnollisia tarkastuksia ja paikan päällä tehtäviä tarkastuksia koskeva järjestelmä–Näiden kahdentyyppisten tarkastusten itsenäinen luonne–Mahdollisuus korvata paikan päällä tehtävät tarkastukset hallinnollisilla tarkastuksilla–Edellytys–Tarkastusten keskinäinen vastaavuus–Tarkastukset maitokiintiöjärjestelmän yhteydessä ja tarkastukset paikan päällä asetuksen N:o 73/2009 perusteella–Vastaavuuden puuttuminen (Neuvoston asetuksen N:o 73/2009 20 artikla ja 68 artiklan 4 kohdan b alakohta; komission asetuksen N:o 595/2004 21 artikla ja 22 artiklan 1 kohdan a alakohta sekä asetuksen N:o 1122/2009 30 artiklan 2 kohdan b alakohdan toinen alakohta ja 46 artiklan 1 ja 2 kohta) (ks. 47–49, 51, 52, 56–59, 61 ja 63–65 kohta)
Sen tavaran määrittämiseksi, johon malli aiotaan sisällyttää tai johon sitä aiotaan soveltaa, on otettava huomioon kyseisen mallin rekisteröintihakemuksessa oleva maininta tavarasta, mutta tarvittaessa myös malli itse, mikäli sillä voidaan täsmentää tavaran luonnetta tai käyttötarkoitusta.

Käsiteltävässä asiassa riidanalaisessa mallissa, joka on rekisteröity koristeena teollisuusmallien kansainvälisen luokituksen perustamisesta tehdyn Locarnon sopimuksen mukaiseen luokkaan 32, ei ole tietoja sen käyttötarkoituksesta tai tehtävästä. Chanelin monogrammi on rekisteröity monille tavaroille ja riidanalainen malli on rekisteröity koristeena ilman täsmennyksiä tavaroista, johon sitä on tarkoitus soveltaa. Tästä seuraa käsiteltävässä asiassa, ettei ole mahdollista määrittää tuotealaa, johon riidanalainen malli aiotaan sisällyttää tai johon sitä aiotaan soveltaa, eikä verrata sitä Chanelin monogrammiin.

Näin ollen valituslautakunta on perustellusti päättänyt, että tavara, johon riidanalaista mallia on tarkoitus soveltaa, on koriste. Valituslautakunnan ei ole määritettävä tavaraa, johon kyseistä koristetta on tarkoitus soveltaa.

(ks. 41–44 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18, 70 ja 71 kohta)
Unionin yleisessä tuomioistuimessa Euroopan unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan 2 kohdan perusteella nostetun kanteen tarkoituksena on valituslautakuntien ratkaisujen laillisuuden valvonta. Mainitun asetuksen puitteissa tämä valvonta on kyseisen asetuksen 76 artiklan mukaan tehtävä ottaen huomioon asian tosiseikat ja oikeudelliset seikat sellaisina, kuin ne on esitetty valituslautakunnalle. Lisäksi unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 188 artiklan mukaan asian käsittelyyn unionin yleisessä tuomioistuimessa liittyvillä asianosaisten toimittamilla kirjelmillä ei voida muuttaa oikeusriidan kohdetta siitä, mikä se oli valituslautakunnassa.

Väitemenettelyssä aikaisemman tavaramerkin kattaman tavaraluettelon tulkinta on kysymys, joka on osa valituslautakunnassa esillä olevan asian tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja. Voidakseen tutkia kyseisten tavaroiden samuutta tai samankaltaisuutta viraston elinten on nimittäin aina määritettävä tavarat, jotka vastakkain asetetut tavaramerkit kattavat, ja tässä yhteydessä niiden on tarvittaessa tulkittava niiden tavaroiden luetteloa, joita varten tavaramerkki on rekisteröity. Ei siis voida katsoa, että väite, joka koskee aikaisemman tavaramerkin kattamien tavaroiden luettelon tulkintaa, ei liittyisi asiaan sellaisena kuin se on esitetty valituslautakunnalle. Nimittäin ne kysymykset, jotka on ehdottomasti ratkaistava, jotta asiasta voidaan lausua, kuuluvat valituslautakunnassa käsitellyn asian tosiseikkoihin ja oikeudellisiin seikkoihin.

(Ks. 16,17, 25 ja 26 kohta)
3.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Aikaisempi tavaramerkki, joka on EU-tavaramerkki – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 27 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23–25 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17 ja 60–62 kohta)
3.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Kuviomerkit ZIRO ja zero (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20, 21, 23, 36, 46, 50 ja 55 kohta)
4.

EU-tavaramerkki-Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys-Ehdottomat mitättömyysperusteet-Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan vastainen rekisteröinti-Sanamerkki MÄNNERSPIELPLATZ (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 21, 22, 33–36 ja 61 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 21, 22 ja 57 kohta)
1

Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia AT.39639 – Optiset levyasemat) annetun päätöksen C(2015) 7135 final (jäljempänä riidanalainen päätös), joka koskee kannettaviin tietokoneisiin ja pöytätietokoneisiin tarkoitettujen optisten levyasemien hankintoja koskeviin tarjouskilpailuihin, joita järjesti kaksi tietokoneiden valmistajaa, liittyviä salaisia sopimuksia, mukaan kantaja, Quanta Storage, Inc., toimii tietokoneiden tallennuslaitteiden alalla ja harjoittaa optisten levyasemien tutkimus- ja kehitystoimintaa, suunnittelua, valmistusta ja toimituksia. Se on perustettu helmikuussa 1999. Kyseessä on Taipein pörssissä, Taiwanissa (Kiinan tasavalta) noteerattu osakeyhtiö (riidanalaisen päätöksen 23 perustelukappale).
129

Aluksi on todettava, että käsiteltävässä asiassa asianomaisen säännöksen eri kieliversioiden välillä on eroavaisuuksia. On nimittäin niin, että perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan englanninkielisessä versiossa asianomaisen tuotteen myynti, joka on otettava huomioon kotimarkkinamyyntinä normaaliarvon määrittämiseksi, on viejämaan kotimarkkinoiden kulutukseen ”intended” asianomaisen tuotteen myynti, minkä voidaan tulkita tarkoittavan sitä, että myyjän aikomus on merkityksellinen kriteeri, kun taas kyseisen säännöksen muissa kieliversioissa, joihin kuuluvat muun muassa ranskan-, saksan-, hollannin-, espanjan-, italian-, tanskan-, suomen- ja tšekinkielinen versio, käytetään termiä ”destiné”, ”zum Verbrauch”, ”bestemde”, ”destinado”, ”destinato”, ”bestemt”, ”tarkoitetun” ja ”ke”, jolla viitataan asiaomaisen tuotteen määränpäähän viittaamatta siihen, mikä tuottajan aikomus kyseisestä määränpäästä myyntihetkellä on.
189

Riidanalaisen päätöksen 129 perustelukappaleessa esitetty toteamus, jonka mukaan 100 prosenttia konsortion velasta kattaviin valtiontakauksiin ja verotuksellisiin etuihin liittyvä tuki on oikeasuhteinen ja rajoittuu välttämättömään, kun otetaan huomioon kiinteän yhteyden hankkeen jo pelkkä luonne ja koko, on riittämätön eikä sen tueksi ole esitetty näyttöä. On kuitenkin huomattava, että koska kyse on poikkeuksesta SEUT 107 artiklan 1 kohdassa vahvistettuun yleiseen periaatteeseen, jonka mukaan tuet ovat sisämarkkinoille soveltumattomia, SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohtaa on tulkittava suppeasti (ks. tuomio 9.4.2014, Kreikka v. komissio, T-150/12, ei julkaistu, EU:T:2014:191, 146 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
150

Väitetyn aineellisen vahingon kolmannen osatekijän osalta neuvosto, jota komissio tukee, väittää, että jos väitetty vahinko johtuu menetetystä mahdollisuudesta harjoittaa spekulatiivista liiketoimintaa, kuten nyt käsiteltävässä asiassa, edellytetty näyttökynnys on oikeuskäytännön mukaan erityisen korkea. Sen mukaan kantaja ei ole noudattanut tällaista näyttökynnystä. Siltä osin kuin on kyse matkustajaliikenteen osalta tekemättä jääneistä vakuutussopimuksista, kantaja on neuvoston mukaan ainoastaan päättelemällä arvioinut sille tämäntyyppisistä sopimuksista kahden edellisen vuoden aikana kertyneen 969471,97 euron keskimääräisen vuotuisen liikevaihdon perusteella heinäkuun 2010 ja marraskuun 2013 välisenä aikana saamatta jääneiden voittojensa lopulliseksi määräksi 1919554,50 euroa. Neuvoston mukaan se ei kuitenkaan toimittanut matkustajaliikenteen osalta vuosina 2008 ja 2009 tehtyjä vakuutussopimuksia. Kantajan eräälle Saksassa sijaitsevalle vakuutusyhtiölle osoittama hyvityslasku ei neuvoston mukaan osoita sitä, että kantaja olisi tehnyt kyseisen yhtiön kanssa vaatimiaan määriä vastaavan sopimuksen tai että sillä olisi edes ollut kyseisen yhtiön kanssa pitkäaikainen sopimussuhde. On joka tapauksessa todettava, ettei kantaja ole ottanut huomioon sitä seikkaa, että saamatta jäänyttä voittoa voidaan arvioida ainoastaan ottamalla huomioon liikevaihtoon suhteutettu liikevoitto, ei pelkän liikevaihdon perusteella. Erityisesti sopimusta, jonka kantaja väittää tehneensä erään vakuutusyhtiön kanssa, koskevia kantajan kuluja koskevan tiedon puuttuessa tai koska ei voida tarkistaa tältä osin toimitettujen tietojen – erityisesti sen kantajan väitteen, jonka mukaan sen kustannustaso on 40 prosenttia – luotettavuutta, ei voida määrittää kantajalta mahdollisesti saamatta jääneen voiton tarkkaa määrää. Siltä osin kuin on kyse tekemättä jääneistä rahtiliikennealan vakuutussopimuksista, kantaja on neuvoston mukaan ainoastaan päätellyt saamatta jääneiden voittojensa määrän käyttämällä arvionsa perusteena erästä hyvityslaskua, jolla ei ole todistusarvoa, koska se on kantajan itsensä laatima, ja joka on epätarkka, koska siinä ei esitetä mitään tietoa kantajan menettämikseen väittämien vakuutussopimusten luonteesta eikä kyseisten sopimusten osalta saamatta jääneestä voitosta.
338

Nyt käsiteltävässä tapauksessa kaikki asian T-533/15 kantajat ovat – kuten edellä 298–331 kohdasta seuraa – hoitaneet KNIC:ssä johtotehtäviä. Kim Il–Su kuuluu KNIC:n jälleenvakuutusosaston johtajiin, ja hän on toiminut aikaisemmin KNIC:n valtuutettuna pääedustajana Hampurissa. Kang Song–Sam on toiminut aikaisemmin KNIC:n valtuutettuna edustajana Hampurissa, ja hän toimii johtotehtävissä KNIC:n jälleenvakuutusosastolla. Choe Chun–Sik kuuluu KNIC:n jälleenvakuutusosaston johtajiin. Sin Kyu–Nam kuuluu KNIC:n jälleenvakuutusosaston johtajiin, ja hän on toiminut aikaisemmin KNIC:n valtuutettuna edustajana Hampurissa. Pak Chun–San on ollut KNIC:n jälleenvakuutusosaston johtaja ja toiminut aikaisemmin KNIC:n pääedustajana Hampurissa. So Tong Myong on ollut KNIC:n pääjohtaja. On siis katsottava, että pelkästään sen perusteella, että he kaikki ovat olleet tietyssä asemassa KNIC:n jälleenvakuutustoiminnassa KNIC:n jälleenvakuutusosaston johtajina, kyseisen osaston johtajana tai KNIC:n pääjohtajana, voidaan katsoa yhtäältä, että heillä on yhteys KNIC:n valuutan tuottamiseen, koska he ovat toimineet KNIC:n puolesta tai sen antamien ohjeiden mukaisesti, ja toisaalta, että asian T-533/15 kantajia koskevien toisten ja kolmansien perusteiden paikkansapitävyyden tarkastamisen lisäksi ei ole tarpeen nojautua indisioihin, jotka koskevat heidän omia toimiaan, sen selvittämiseksi, että heidät on nimetty vahvistettujen luetteloon merkitsemisen kriteerien mukaisesti.
81

Kolmanneksi myöskään kantajien väite, jonka mukaan 25.7.2014 annetusta määräyksestä Deza v. ECHA (T-189/14 R, ei julkaistu, EU:T:2014:686) ja 23.5.2016 annetusta määräyksestä Pari Pharma v. lääkevirasto (T-235/15 R, ei julkaistu, EU:T:2016:309) ilmenevän oikeuskäytännön mukaan erän 1 tutkimusraportit muodostavat erottamattoman kokonaisuuden, jolla on taloudellista arvoa ja jota on siten käsiteltävä kokonaisuudessaan luottamuksellisena, ei voi menestyä. Yhtäältä on kiistatonta, että kyseiset raportit sisältävät eräitä tietoja, jotka on julkaistu. Bravectoa koskeva EPAR-lausunto on nimittäin yleisön saatavissa, ja siihen sisältyy tietoja, jotka ovat suoraan peräisin erän 1 tutkimusraportista, ja tästä seuraa väistämättä, että ainakin osa kyseisiin raportteihin sisältyvistä tiedoista on yleisön saatavissa. Vaatiakseen näiden raporttien käsittelemistä kokonaisuudessaan luottamuksellisina kantajien on siten osoitettava, että yleisön saatavissa olevien tietojen täydellinen yhdistäminen sellaisten tietojen kanssa, jotka eivät ole yleisön saatavissa, muodostaa arkaluonteisen kaupallisen tiedon, jonka ilmaiseminen vahingoittaisi niiden taloudellisia etuja. Se kantajien väittämä seikka, että EPAR-lausunto on vähemmän yksityiskohtainen eikä siihen sisälly selityksiä yksityiskohtaisista menettelytavoista, joita noudattaen Bravectoa koskeviin tuloksiin on päästy, ei vaikuta asiaan tältä osin. Kantajat ovat esittäneet vain epätarkkoja ja yleisluonteisia selityksiä osoittaakseen, että riidanalaisten tietojen tällainen yhdisteleminen saattaisi aiheuttaa väitetyt seuraukset vahingoittamalla niiden taitotietoa ja niiden liikesalaisuuksia. Täsmälliset ja konkreettiset selitykset olisivat olleet tarpeen sitä suuremmalla syyllä, koska asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklassa säädettyjä poikkeuksia yleisön mahdollisimman laajaa asiakirjoihin tutustumisoikeutta koskevasta periaatteesta on edellä 64 kohdassa todetun mukaisesti tulkittava ja sovellettava suppeasti.
102

Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan harkintavallan väärinkäytön käsite on hyvin tarkkaan rajattu, ja sillä tarkoitetaan hallintoviranomaisen valtuuksien käyttämistä muussa tarkoituksessa kuin siinä, jota varten valtuudet on annettu. Harkintavaltaa on päätöstä tehtäessä käytetty väärin vain silloin, kun objektiivisten, asiaankuuluvien ja yhtäpitävien seikkojen perusteella on selvää, että päätös on tehty muiden kuin ilmoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Tässä suhteessa ei ole riittävää vedota tiettyihin tosiseikkoihin väitteiden tueksi, vaan lisäksi on esitettävä riittävän täsmällisiä, objektiivisia ja yhtäpitäviä todisteita, jotka tukevat näiden seikkojen todenmukaisuutta tai ainakin niiden todennäköisyyttä. Muussa tapauksessa asianomaisen toimielimen toteamusten aineellista paikkansapitävyyttä ei voida asettaa kyseenalaiseksi. Harkintavallan väärinkäyttöä koskevien seikkojen kokonaisarviointi ei näin ollen voi perustua pelkkiin väitteisiin, riittämättömän täsmällisiin todisteisiin tai todisteisiin, jotka eivät ole objektiivisia saati asiaankuuluvia (ks. määräys 19.12.2013, da Silva Tenreiro v. komissio, T‑32/13 P, EU:T:2013:721, 31–33 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
1)

Komission 18.9.2015 antaman päätöksen (EU) 2015/2432 valtiontuesta SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)), jonka Saksan liittotasavalta on myöntänyt maito- ja rasvalain mukaisia maitotuotetarkastuksia varten, 1–4 artikla kumotaan siltä osin kuin niissä todetaan, että Saksan liittotasavallan myöntämä tuki on sisämarkkinoille soveltumaton Baijerissa tehtyjen maitotuotetarkastusten osalta, ja määrätään tämän tuen takaisinperimisestä.
1)

Sen korvauksen määräksi, joka Euroopan komission on maksettava Vakakis kai Synergates – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meletonille 28.2.2018 annetun tuomion Vakakis kai Synergates vastaan komissio (T-292/15) nojalla, vahvistetaan 234353 euroa viivästyskorkoineen, jota on maksettava 28.2.2018 alkaen maksun lopulliseen suorittamiseen saakka ja jonka määrä on Euroopan keskuspankin (EKP) perusrahoitusoperaatioiden osalta vahvistama korkokanta lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä.
9.

Liikenne – Liikenteelle myönnetty tuki – Asetus N:o 1370/2007 – Ajallinen soveltamisala – Soveltaminen asetuksen voimaantuloajankohdasta alkaen maksettuihin tukiin, jollei siirtymäsäännöksistä muuta johdu (SEUT 107 artiklan 1 kohta ja SEUT 108 artiklan 3 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 1370/2007; neuvoston asetus N:o 1191/69) (ks. 209–212 kohta)
1)

Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 22.6.2015 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/1119 kumotaan siltä osin kuin siinä tehtävä rahoituskorjaus perustuu noudattamatta jättämiseen, joka liittyy Unkarin sen varmistamiseksi suorittamiin tarkastuksiin, että maatilat noudattavat vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY 4 ja 5 artiklasta johtuvia velvoitteita yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 73/2009 sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annettuun komission asetukseen (EY) N:o 1122/2009 nähden.