ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kanne 22.4.2021 – Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto

(Asia C-259/21)

(2021/C 217/46)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: I. Liukkonen ja I. Terwinghe)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

— Unionin vesillä ja unionin kalastusaluksiin tietyillä unionin ulkopuolisilla vesillä sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2021 28.1.2021 annetun neuvoston asetuksen (EU) 2021/92 (1) 15–17 ja 20 artikla sekä 59 artiklan 2 kohta on kumottava

— neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Parlamentin mukaan asiaa koskevissa lainsäädäntötoimissa eli asetuksen (EU) 2019/1241 (2) 10 artiklan 4 kohdassa ja 15 artiklassa sekä asetuksen (EU) 2019/472 (3) 9 artiklassa säädetään, että nyt esillä olevan kanteen kohteena olevat toimenpiteet on toteutettava SEUT 290 artiklassa tarkoitetuilla delegoiduilla säädöksillä.

Parlamentti esittää kanteensa tueksi siis kaksi kanneperustetta. Ensimmäisen kanneperuste perustuu menettelyn virheellisyyteen tai väärinkäyttöön, koska riitautetut toimenpiteet olisi pitänyt toteuttaa SEUT 290 artiklassa tarkoitetuilla delegoiduilla säädöksillä eikä SEUT 43 artiklan 3 kohdan mukaisessa menettelyssä. Toinen kanneperuste perustuu vilpittömän yhteistyön puuttumiseen, mikä on vastoin SEU 13 artiklan 2 kohtaa. Antaessaan kanteen kohteena olevat säännökset muussa menettelyssä kuin siinä, josta on säädetty tätä tarkoitusta varten toimissa, joita se on ollut mukana antamassa, neuvosto on riistänyt parlamentilta tutkintaoikeuden, joka sillä olisi ollut, jos olisi käytetty sääntöjenmukaista menettelyä.

(1) EUVL 2021, L 31, s. 31.

(2) Kalavarojen säilyttämisestä ja meriekosysteemien suojelemisesta teknisten toimenpiteiden avulla, neuvoston asetusten (EY) N:o 1967/2006, (EY) N:o 1224/2009 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EU) N:o 1380/2013, (EU) 2016/1139, (EU) 2018/973, (EU) 2019/472 ja (EU) 2019/1022 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 894/97, (EY) N:o 850/98, (EY) N:o 2549/2000, (EY) N:o 254/2002, (EY) N:o 812/2004 ja (EY) N:o 2187/2005 kumoamisesta 20.6.2019 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2019/1241 (EUVL 2019, L 198, s. 105).

(3) Läntisillä vesialueilla ja niiden lähivesialueilla kalastettuja kantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta, asetusten (EU) 2016/1139 ja (EU) 2018/973 muuttamisesta ja neuvoston asetusten (EY) N:o 811/2004, (EY) N:o 2166/2005, (EY) N:o 388/2006, (EY) N:o 509/2007 ja (EY) N:o 1300/2008 kumoamisesta 19.3.2019 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2019/472 (EUVL 2019, L 83, s. 1).
C 217/20

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal du travail de Liège (Belgia) on esittänyt 4.3.2021 – EV v. Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)

(Asia C-134/21)

(2021/C 217/31)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal du travail de Liège

Pääasian asianosaiset

Kantaja: EV

Vastaaja: Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)

Unionin tuomioistuin (viides jaosto) on 26.3.2021 antamallaan määräyksellä määrännyt seuraavaa:

Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 27 artiklaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että jäsenvaltio toteuttaa sellaisen hakijan osalta, joka on hakenut muutosta tämän asetuksen 26 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun päätökseen siirtää hakija toiseen jäsenvaltioon, tämän siirron valmistelevia toimenpiteitä kuten sen, että hakijalle osoitetaan paikka erityisessä vastaanottoyksikössä, johon majoitetut henkilöt saavat tukea heidän siirtonsa valmistelua varten.
2)

Onko direktiiviä 93/13/ETY tulkittava siten, että arvioinnin poissulkeminen ei ole oikeutettua, mikäli on viitteitä siitä, että elinkeinonharjoittaja on sisällyttänyt ehdon sopimukseen lojaliteettiperiaatteen vastaisesti tietäen, että dispositiivisessa säännöksessä ilmaistun periaatteen soveltaminen on omiaan johtamaan osapuolten oikeuksien ja velvollisuuksien huomattavaan epätasapainoon kuluttajan vahingoksi?
1.

Komissio ei ole tehnyt ilmeisiä virheitä, kun se on arvioinut, että unionin etu tutkia asiaa on vähäinen, ja hylännyt kantelun vähäisen prioriteetin vuoksi. Tämä valitusperuste koostuu neljästä osasta, joissa väitetään, että seuraavat unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset ovat oikeudellisesti virheellisiä: i) komissio ei ole tehnyt ilmeistä virhettä katsoessaan, että väitetyn rikkomisen toteaminen on epätodennäköistä; ii) komissio ei ole tehnyt ilmeistä virhettä katsoessaan, että tarvittavan tutkinnan laajuus on suhteeton väitetyn rikkomisen toteamisen todennäköisyyteen nähden; iii) komissio ei ole tehnyt ilmeistä virhettä, kun se ei ole punninnut väitetyn rikkomisen vaikutuksia sisämarkkinoiden toimintaan; ja iv) muita kuin komission huomioon ottamia unionin edun arvioimisen edellytyksiä ei hyväksytä;
C 163/22

Kanne 5.3.2021 – Euroopan parlamentti v. Euroopan komissio

(Asia C-144/21)

(2021/C 163/27)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: L. Visaggio, C. Ionescu Dima ja M. Menegatti)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

— Luvan myöntämisestä osittain kromitrioksidin tiettyihin käyttötarkoituksiin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (1) mukaisesti (Chemservice GmbH ym.) 18.12.2020 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen C(2020) 8797 1 artiklan 1 ja 5 kohta, 2, 3, 4, 5, 7, 9 ja 10 artikla on kumottava siltä osin kuin ne koskevat käyttötarkoituksiin 2, 4 ja 5 (ja käyttötarkoitukseen 1 käyttötarkoituksiin 2, 4 ja 5 tarkoitettujen seosten sekoittamisen osalta) myönnettyjä lupia, joiden numerot ovat REACH/20/18/0–REACH/20/18/27, on kumottava

— toissijaisesti 18.12.2020 annettu komission täytäntöönpanopäätös C(2020) 8797 on kumottava kokonaisuudessaan ja

— komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja vetoaa kanteensa tueksi yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka perustuu siihen, että riidanalainen päätös on annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006 60 artiklan 4 ja 7 kohdassa vahvistettujen vaatimusten vastaisesti ja se olisi näin ollen kumottava siltä osin kuin se koskee käyttötarkoituksiin 2, 4 ja 5 (ja käyttötarkoitukseen 1 käyttötarkoituksiin 2, 4 ja 5 tarkoitettujen seosten sekoittamisen osalta) myönnettyjä lupia, joiden numerot ovat REACH/20/18/0–REACH/20/18/27. Jos unionin tuomioistuin katsoisi, että riidanalaisessa päätöksessä käyttötarkoitukseen 6 myönnetyt luvat, joiden numerot ovat REACH/20/18/28–REACH/20/18/34, liittyvät niin selvittämättömällä tavalla muihin käyttötarkoituksiin myönnettyihin lupiin, että käyttötarkoituksiin 2, 4 ja 5 (ja käyttötarkoitukseen 1 käyttötarkoituksiin 2, 4 ja 5 tarkoitettujen seosten sekoittamisen osalta) myönnettyjä lupia ei voida erottaa riidanalaisesta päätöksestä, kantaja vaatii toissijaisesti, että päätös on kumottava kokonaisuudessaan.

(1) Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006 (EUVL 2006, L 396, s. 1).
1)

Vastaako tietyistä säännöistä, joita sovelletaan jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin kilpailuoikeuden säännösten rikkomisen johdosta kansallisen lainsäädännön nojalla nostettuihin vahingonkorvauskanteisiin, 26.11.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/104/EU (1) (jäljempänä direktiivi) 5 artiklan 1 kohdan tulkintaa sellainen käytäntö, jossa kansallinen tuomioistuin antaa oikeuden tutustua todisteisiin, vaikka komissiossa on samanaikaisesti vireillä perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (2) (jäljempänä asetus) III luvun nojalla tehtävään päätökseen tähtäävä menettely, jonka seurauksena kansallinen tuomioistuin on keskeyttänyt kilpailusääntöjen rikkomiseen perustuvaa vahingonkorvauskannetta koskevan menettelyn?
1)

Onko asetuksen N:o 561/2006 (1) 13 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua käsitettä ”enintään 100 kilometrin etäisyydellä” tulkittava siten, että kartalle yrityksen toimipaikan ja määränpään välille piirretyn suoran viivan on oltava alle 100 kilometriä, vai siten, että ajoneuvolla tosiasiallisesti kuljetun matkan on oltava alle 100 kilometriä?
1)

Onko 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) 36 ja 39 artiklaa, luettuina yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan sekä tehokkuus- ja vastaavuusperiaatteen (SEU 4 artiklan 3 kohdassa määrätty vilpittömän yhteistyön periaate) kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jonka mukaan ainoana oikeussuojakeinona sellaisen täytäntöönpanopäätöksen osalta, jonka tuomioistuin antaa ilman edeltävää kontradiktorista menettelyä ja ilman täytäntöönpanoperustetta pelkästään täytäntöönpanon hakijan väitteiden perusteella, on vastine, joka on esitettävä kahdeksan päivän kuluessa kyseisen jäsenvaltion kielellä, ja näin on, vaikka täytäntöönpanopäätös on annettu tiedoksi toisessa jäsenvaltiossa kielellä, jota vastaanottaja ei ymmärrä, ja vastine on jo hylätty, koska se on esitetty myöhässä, kun se esitetään 12 päivän kuluessa?
3)

Onko puitepäätöksen 2002/584/YOS 4 artiklan 5 alakohdassa säädettyä edellytystä ”jos hänet on tuomittu rangaistukseen, hän on suorittanut sen – – tai rangaistusta ei voida enää panna täytäntöön tuomion antaneen maan lainsäädännön mukaan” tulkittava siten, että se käsittää tilanteen, jossa on annettu samasta teosta luovutettavaksi vaadittua henkilöä koskeva lopullinen tuomio, joka sisältää vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen, josta henkilö on suorittanut osan siinä valtiossa, jossa tuomio on annettu, ja saman valtion muu kuin oikeusviranomainen on vapauttanut hänet suorittamasta rangaistuksen loppuosaa yleisen armahdustoimenpiteen yhteydessä, jota sovelletaan myös vakavista rikoksista tuomittuihin, kuten luovutettavaksi vaadittuun henkilöön, ja joka ei perustu rationaaliseen harkintaan perustuvaan rikosoikeuspolitiikkaan?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 22.12.2020 – London Steam-Ship Owners’ Mutual Insurance Association v. Espanjan kuningaskunta

(Asia C-700/20)

(2021/C 110/19)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales

Pääasian asianosaiset

Kantaja: London Steam-Ship Owners’ Mutual Insurance Association Limited

Vastaaja: Espanjan kuningaskunta

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Kun otetaan huomioon niiden kysymysten luonne, jotka kansallisen tuomioistuimen on ratkaistava päättäessään, antaako se välitystuomion sisältöisen tuomion välimiesmenettelystä vuonna 1996 annetun lain (Arbitration Act 1996) 66 §:n nojalla, voidaanko kyseisen säännöksen nojalla annettua tuomiota pitää EY-asetuksen N:o 44/2001 (1) 34 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna merkityksellisenä ”tuomiona”, joka on annettu siinä jäsenvaltiossa, missä tunnustamista pyydetään?

2) Kun otetaan huomioon, että välimiesmenettelystä vuonna 1996 annetun lain 66 §:n nojalla annetun kaltainen välitystuomion sisältöinen tuomioistuimen antama tuomio jää asetuksen N:o 44/2001 aineellisen soveltamisalan ulkopuolelle 1 artiklan 2 kohdan d alakohdassa olevan välimiesmenettelyä koskevan poikkeuksen nojalla, voidaanko sellaista tuomiota pitää asetuksen 34 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna merkityksellisenä ”tuomiona”, joka on annettu siinä jäsenvaltiossa, missä tunnustamista pyydetään?

3) Siinä tapauksessa, että asetuksen N:o 44/2001 34 artiklan 3 kohta ei tule sovellettavaksi, jos toisessa jäsenvaltiossa annetun tuomion tunnustaminen ja täytäntöönpano olisi vastoin kansallisen oikeusjärjestyksen perusteita sillä perusteella, että se rikkoo res judicata -periaatetta aikaisemman kansallisen välitystuomion tai sen jäsenvaltion, jossa tunnustamista haetaan, tuomioistuimen antaman välitystuomion sisältöisen tuomion perusteella, onko sallittua evätä tunnustaminen tai täytäntöönpano asetuksen N:o 44/2001 34 artiklan 1 kohdan perusteella vai onko asetuksen 34 artiklan 3 ja 4 kohdassa tyhjentävät perusteet, joiden mukaan asetuksen alaan kuuluvan tuomion tunnustaminen ja täytäntöönpano voivat estyä res judicata -periaatteen ja/tai ristiriidassa olemisen vuoksi?

(1) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2001, L 12, s. 1).
2)

Onko unionin oikeutta – erityisesti ensimmäisessä kysymyksessä mainittuja määräyksiä – tulkittava siten, että se on esteenä seuraaville: a) yleisistä tuomioistuimista annetun Puolan lain 42a §:n 1 ja 2 momentin ja 107 §:n 1 momentin 3 kohdan kaltaisille kansallisille säännöksille, joissa kielletään kansallista tuomioistuinta arvioimasta – tutkittaessa sitä, onko kyseinen tuomioistuin etukäteen laillisesti perustettu – ensimmäisessä kysymyksessä mainitun Izba Dyscyplinarnan päätöksen sitovuutta ja siihen liittyviä oikeudellisia seikkoja, joiden välitön seuraus tuomioistuinkokoonpanon muutos on, ja joissa samanaikaisesti säädetään, että tällaisen tutkinnan yritys on peruste asettaa tuomari kurinpidolliseen vastuuseen? b) Trybunał Konstytucyjnyn (Puolan perustuslakituomioistuin) kaltaisen kansallisen elimen oikeuskäytännölle, jonka mukaan Puolan tasavallan presidentin ja Krajowa Rada Sądownictwan (kansallinen tuomarineuvosto) kaltaisten elinten toimet, jotka koskevat jäsenten nimittämistä Izba Dyscyplinarnan kaltaiseen elimeen, eivät ole tuomioistuinvalvonnan piirissä, mukaan lukien unionin oikeuden näkökulmasta harjoitettava valvonta – riippumatta rikkomuksen vakavuudesta ja laajuudesta – ja jonka mukaan tuomarinimitys on luonteeltaan lopullinen eikä sitä voi kumota?
C 88/16

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Okresný súd Bratislava I (Slovakia) on esittänyt 29.12.2020 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on AM

(Asia C-710/20)

(2021/C 88/20)

Oikeudenkäyntikieli: slovakki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Okresný súd Bratislava I

Asianosaiset pääasiassa

Krajská prokuratúra v Bratislave, AM

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko kansallisen oikeuden säännös, jolla kumotaan suoraan ilman kansallisen tuomioistuimen ratkaisua rikosoikeudellisen menettelyn päättämisestä tehty kansallisen tuomioistuimen päätös, joka on kansallisen oikeuden mukaan vapauttamista merkitsevä lopullinen ratkaisu ja jonka perusteella rikosoikeudellinen menettely on lopullisesti päätetty kansallisen lain mukaisesti annetun yleisen armahduksen johdosta, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa taatun oikeuden puolueettomaan tuomioistuimeen sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artiklassa taatun oikeuden, jonka mukaan ketään ei saa syyttää tai rangaista oikeudenkäynnissä kahdesti samasta rikoksesta, ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 82 artiklan mukainen? Jos tähän kysymykseen vastataan kieltävästi, sitooko tällainen kansallisen oikeuden säännös kansallista tuomioistuinta?
I.

Voivatko kolmannen valtion kansalaiset, jotka ovat sellaisen pakolaisen vanhempia, joka on esittänyt turvapaikkahakemuksensa ilman huoltajaa tulevana alaikäisenä ja jolle on myönnetty turvapaikka, kun hän oli vielä alaikäinen, vedota edelleen oikeudesta perheenyhdistämiseen 22.9.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/86/EY (1) 2 artiklan f alakohtaan, luettuna yhdessä 10 artiklan 3 kohdan a alakohdan kanssa, jos pakolainen on tullut täysi-ikäiseksi turvapaikan myöntämisen jälkeen mutta oleskeluluvan myöntämistä hänen vanhemmilleen koskevan menettelyn aikana?
2)

Onko direktiivin 2001/83/EY 1 artiklan 2 alakohdan b alakohtaa tulkittava siten, että tuotetta, joka saatetaan markkinoille kosmeettisena valmisteena ja joka farmakologisen vaikutuksensa kautta vaikuttaa mainittavassa määrin elintoimintoihin, on pidettävä vaikutuksensa perusteella lääkkeenä vain, jos sillä on konkreettinen myönteinen, terveyttä edistävä vaikutus? Riittääkö tässä yhteydessä myös, että tuotteella on ensisijaisesti ulkonäköön myönteinen vaikutus, jolla on välillinen hyödyllinen vaikutus terveyteen parantamalla itsetuntoa tai hyvinvointia?
—

kiinteämääräisen hyvityksen, jonka määrä on 35 873,20 euroa kerrottuna niiden päivien lukumäärällä, jotka kuluvat asiassa C-503/17 annetun tuomion julistamispäivän ja joko sen päivän välillä, jona yhdistynyt kuningaskunta toteuttaa kyseisen tuomion täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet tai sen päivän välillä, jona tässä asiassa annetaan tuomio, sen mukaan, kumpi päivä on aikaisempi; kiinteämääräisen hyvityksen vähimmäismäärä on 8 901 000 euroa, ja
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 29.7.2020 – NB ja AB v. Secretary of State for the Home Department, muu osapuoli: Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutettu

(Asia C-349/20)

(2021/C 62/12)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

Pääasian asianosaiset

Valittajat: NB ja AB

Vastapuoli: Secretary of State for the Home Department

Muu osapuoli: Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutettu

Ennakkoratkaisukysymykset

Arvioitaessa, onko UNRWA:n (1) sen rekisteröimille valtiottomille palestiinalaisille antama suojelu tai apu lakannut määrittelydirektiivin (2) 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa virkkeessä tarkoitetulla tavalla vammaisille annettavan avun osalta:

1. Arvioidaanko tätä puhtaasti aiemman tilanteen perusteella ottaen huomioon olosuhteet, joiden väitetään pakottaneen hakijan lähtemään UNRWA:n toimialueelta asianomaisena ajankohtana, vai arvioidaanko tässä yhteydessä myös ex nunc ennakoivasti sitä, voiko hakija saada tällaista suojelua tai apua nykyisin?

2. Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan siten, että tähän arviointiin sisältyy ennakoiva arviointi, onko oikeutettua vedota analogisesti määrittelydirektiivin 11 artiklaan sisältyvään pakolaisaseman lakkaamista koskevaan lausekkeeseen siten, että jos hakija pystyy osoittamaan aiemman tilanteen osalta pätevän perusteen poistumiselleen UNRWA:n toimialueelta, todistustaakka sen osoittamisesta, ettei tällainen peruste ole enää pätevä, lankeaa jäsenvaltiolle?

3. Jotta tällaisen henkilön lähtemiselle UNRW[A]:n tarjoaman suojelun tai avun piiristä on oikeutettavissa olevat objektiiviset perusteet, onko tarpeen osoittaa, että UNRWA tai valtio, jossa se toimii, on tarkoituksella aiheuttanut haittaa tai evännyt avun (toimilla tai toimimatta jättämisellä)?

4. Onko tässä yhteydessä merkityksellistä ottaa huomioon kansalaisjärjestöjen kaltaisten kansalaisyhteiskunnan toimijoiden tällaisille henkilöille antama apu?

(1) Yhdistyneiden kansakuntien avustusjärjestö

(2) Kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annettu neuvoston direktiivi 2004/83/EY (jäljempänä määrittelydirektiivi) (EUVL 2004, L 304, s. 12)
5.

Onko SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa ja yleistä periaatetta, joka koskee oikeuttaa saattaa asiansa etukäteen laillisesti perustetun tuomioistuimen käsiteltäväksi, tulkittava siten, että jäsenvaltion ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen on hylättävä asiakirja-aineiston siirtämistä koskeva pyyntö, jos tällaisen pyynnön on esittänyt henkilö, joka on nimitetty tuomarin virkaan sellaisen kansallisen lainsäädännön nojalla ja olosuhteissa, joiden johdosta tuomioistuin ei täytä puolueettomuuden ja riippumattomuuden vaatimuksia eikä ole laillisesti perustettu tuomioistuin, ilman että sen olisi ensin päätettävä asiassa C-508/19 esitetyssä ennakkoratkaisupyynnössä tai unionin tuomioistuimen tuomiossa A. K. ym. (C-585/18, C-624/18 ja C-625/18, EU:C:2019:982) tarkoitettu menettely?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 13.11.2020 – UE v. ShareWood Switzerland AG ja VF

(Asia C-595/20)

(2021/C 35/46)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberster Gerichtshof

Pääasian asianosaiset

Revision-menettelyn valittaja: UE

Revision-menettelyn vastapuolet: ShareWood Switzerland AG ja VF

Ennakkoratkaisukysymys

Onko sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17.6.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 (Rooma I) (1) 6 artiklan 4 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että yrityksen ja kuluttajan välisiä tiikki- ja balsapuita koskevia kauppasopimuksia, joilla puihin annetaan omistusoikeus, jotta puiden hoidon jälkeen puut voidaan korjata ja myydä kannattavasti, ja joihin sisältyy tätä tarkoitusta varten maanvuokrasopimus ja palvelusopimus, on pidettävä mainitussa asetuksessa tarkoitettuina ”sopimuksina, joiden kohteena on oikeus kiinteään omaisuuteen tai kiinteän omaisuuden vuokraaminen”?

(1) EUVL 2008, L 177, s. 6.
a.

Komission lainvastainen toiminta 1) Unionin tuomioistuimen 31.1.2019 antamaa tuomiota International Management Group v. komissio (C-183/17 P ja C-184/17 P) on rikottu. 2) Valituksenalaisella tuomiolla loukataan varainhoitosäännöstössä säädetyn kansainvälisen järjestön käsitettä. Asiassa on myös loukattu kansainvälistä tunnustamista, normihierarkiaa sekä rikottu edellä mainittua unionin tuomioistuimen 31.1.2019 antamaa tuomiota ja varainhoitosäännöstöä. 3) Hyvän hallinnon periaatetta on loukattu. 4) Valituksenalaisessa tuomiossa on loukattu käsitettä ”sellaisen oikeussäännön, jolla annetaan oikeuksia yksityisille, riittävän ilmeinen rikkominen”
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 21.10.2020 – L Fund v. Finanzamt D

(Asia C-537/20)

(2021/C 19/27)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Revision-menettelyn valittaja: L Fund

Revision-menettelyn vastapuoli: Finanzamt D

Muu osapuoli: Bundesministerium der Finanzen

Ennakkoratkaisukysymys

Onko EY:n perustamissopimuksen 56 artikla (josta on tullut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 63 artikla) esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan kotimaiset kiinteistöalan erityisrahastot, joissa on pelkästään ulkomaisia sijoittajia, on vapautettu yhteisöverosta, kun taas ulkomaiset kiinteistöalan erityisrahastot, joissa on pelkästään ulkomaisia sijoittajia, ovat rajoitetusti yhteisöverovelvollisia asianomaisen jäsenvaltion alueelta saamistaan vuokratuloista?
—

asetusten (EY) N:o 1071/2009, (EY) N:o 1072/2009 ja (EU) N:o 1024/2012 muuttamisesta niiden mukauttamiseksi maantieliikenteen alan kehitykseen 15.7.2020 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2020/1055 (1) seuraavat säännökset todetaan mitättömäksi: — 1 artiklan 3 kohta siltä osin kuin se koskee asetuksen (EY) N:o 1072/2009 5 artiklan 1 kohdan b alakohtaa (toissijaisesti, jos tämä ei ole unionin tuomioistuimen mukaan mahdollista, Bulgarian tasavalta vaatii, että 1 artiklan 3 kohta todetaan kokonaisuudessaan mitättömäksi) sekä — 2 artiklan 4 kohdan a alakohta (toissijaisesti, jos tämä ei ole unionin tuomioistuimen mukaan mahdollista, Bulgarian tasavalta vaatii, että 2 artiklan 4 kohta todetaan kokonaisuudessaan mitättömäksi)