ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
40

Asetuksen N:o 4253/88 17 artiklan 2 kohdan lähtökohtana on tosin yksi rahoitusosuus koko toiminnan osalta (toimenpideohjelma, tukijärjestelmä jne.); mainitun asetuksen 17 artiklan 4 kohdassa sallitaan kuitenkin nimenomaisesti rahoitusosuuden vahvistaminen yksittäisten tai erityisten toimenpiteiden osalta, jolloin tässä säännöksessä tarkoitettujen ”yksittäisten toimenpiteiden” on välttämättä vastattava rahoitussuunnitelmaan sisältyvää ohjelman suunnittelun tasoa. Oikeuskäytännöstä ilmenee nimittäin, että yhteisön rahoitusosuus on yksi tuen ehdoista, joka määritellään tuen myöntämishetkellä ja jota voidaan muuttaa myöhemmin vain asetuksen N:o 4253/88 25 artiklan 5 kohdassa säädetyssä menettelyssä (edellä 39 kohdassa mainittu asia Nuova Gela Sviluppo v. komissio, tuomion 92 kohta). Tämä tulkinta on muutoin ainoa, joka on yhteensoveltuva asetuksen N:o 4253/88 25 artiklan 5 kohdan kanssa, jossa säädetään, että myöntämispäätöksiin liitettyjen rahoitussuunnitelmien mukautuksista seuraa tukiosuuksien muutoksia, ja se on näin ollen selvästi ymmärrettävä siten, että tällaisista tukiosuuksista on tosiasiallisesti säädetty rahoitussuunnitelmassa ja että niiden muuttaminen seuraa automaattisesti muista suunnitelmaan tehtävistä muutoksista. Lisäksi vain tällä tavalla voidaan sellaisessa tapauksessa, joka on kyseessä käsiteltävänä olevassa asiassa ja jossa lopulliset kustannukset ovat pienemmät kuin rahoitussuunnitelmassa on arvioitu, jakaa tämä kulujen aleneminen yhteisön ja jäsenvaltioiden kesken samassa suhteessa, jossa ne olisivat osallistuneet kuluihin, jos nämä olisivat olleet yhteistyöhön osallistumisen puitteissa vahvistetussa rahoitussuunnitelmassa suunnitellulla tasolla.
22

Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan aikaisemman tavaramerkin haltijan vastustuksesta tavaramerkkiä ei rekisteröidä, ”jos sen vuoksi, että se on sama tai samankaltainen kuin aikaisempi, samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten oleva tavaramerkki, [sen alueen, jolla aikaisempi tavaramerkki on suojattu,] yleisön keskuudessa on sekaannusvaara”. Lisäksi asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 2 kohdan a alakohdan i alakohdan mukaan aikaisemmalla tavaramerkillä tarkoitetaan yhteisön tavaramerkkejä, joiden rekisteröintihakemus on tehty ennen yhteisön tavaramerkin rekisteröintihakemuksen tekopäivää.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.9.2008 – Alcon vastaan SMHV – *Acri.Tec (BioVisc)

(asia T-106/07)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely − Hakemus sanamerkin BioVisc rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi − Aikaisemmat kansainväliset sanamerkit PROVISC ja DUOVISC − Suhteellinen hylkäysperuste − Sekaannusvaaran puuttuminen − Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 26 ja 43 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 8.2.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 660/2006-2), joka koski Alcon Inc:n ja *Acri.Tec AG Gesellschaft für ophthalmologische Produkten välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: *Acri.Tec AG Gesellschaft für ophtalmologische Produkte Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki BioVisc luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten – hakemus nro 3651809 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Alcon Inc. Tavaramerkit tai merkit, joihin väitemenettelyssä on vedottu: Kansainväliset sanamerkit PROVISC ja DUOVISC luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen kokonaisuudessaan Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätöksen kumoaminen ja väitteen hylkääminen kokonaisuudessaan





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.10.2008 – Aventis Pharma vastaan SMHV – Nycomed (PRAZOL)

(asia T-95/07)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin PRAZOL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi kansallinen sanamerkki PREZAL – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta

Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin uusi tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 26, 30, 56 ja 57 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 8.2.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 302/2005-4), joka koskee Altana Pharma AG:n ja Aventis Pharma SA:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Nycomed GmbH, aikaisemmin Altana Pharma AG Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki PRAZOL luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten – hakemus nro 1154269 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Aventis Pharma SA Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansallinen sanamerkki PREZAL luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätöksen kumoaminen ja väitteen hylkääminen





Ratkaisu

1) Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 8.2.2007 tekemä päätös (asia R 302/2005-4) kumotaan.

2) SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Aventis Pharma SA:n oikeudenkäyntikulut.
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (muutoksenhakujaosto)

18 päivänä kesäkuuta 2008

Asia T-164/07 P

Asa Sundholm

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Muutoksenhaku – Henkilöstö – Virkamiehet – Urakehitystä koskeva kertomus – Vuoden 2003 arviointikierros – Puolustautumisoikeudet – Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat – Perusteeton valitus

Aihe: Valitus, jossa vaaditaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa F-30/05, Sundholm vastaan komissio, 1.3.2007 antaman tuomion (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) kumoamista

Ratkaisu: Valitus hylätään. Asa Sundholm vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan komissiolle tässä oikeusasteessa aiheutuneet kulut.





Tiivistelmä





1. Henkilöstö – Ammatillinen arviointi – Urakehityskertomus – Puolustautumisoikeudet – Ulottuvuus

(Henkilöstösääntöjen 43 artikla)

2. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Peruste, joka esitetään ensimmäistä kertaa vasta muutoksenhaun yhteydessä – Tutkimatta jättäminen

(Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 51 artikla)





1. Komission käyttöön ottaman arviointijärjestelmän yhteydessä ei voida pitää puolustautumisoikeuksien kunnioittamista koskevan periaatteen vastaisena sitä, että arvioinnin tarkastaja kuulee arvioijaa tai arvioitavan virkamiehen työtovereita käymättä kontradiktorista keskustelua hänen kanssaan, kunhan tällä tavoin saatavat tiedot eivät poikkea niistä tiedoista, jotka ovat olleet arvioijan tai arvioinnin hyväksyjän aikaisemmin esittämien arviointien perustana tai, mikäli poikkeavat, arvioinnin tarkastaja ei aio pitää niitä asianomaista vastaan puhuvina seikkoina.

(ks. 28 ja 29 kohta)

Viittaukset:

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-308/04, Ianniello v. komissio, 20.11.2007 (73 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa)





2. Se, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa väitetään, että virkamiestuomioistuimen päätelmä on virheellinen sellaisen tosiseikkoja koskevan lähtökohdan perusteella, joka poikkeaa siitä lähtökohdasta, johon viimeksi mainittu on joutunut ottamaan kantaa, vastaa vetoamista uuteen perusteeseen, jolla laajennetaan riidan kohdetta ja jota ei voida esittää ensi kertaa muutoksenhaun yhteydessä. Muutoksenhakua käsittelevän tuomioistuimen toimivalta koskee ainoastaan sen oikeudellisen ratkaisun arviointia, joka on annettu ensin mainitun tuomioistuimen käsittelemistä perusteista.

(ks. 41 ja 42 kohta)

Viittaukset:

Yhteisöjen tuomioistuin: asia C‑266/05 P, Sison v. neuvosto, 1.2.2007 (Kok. 2007, s. I‑1233, 95 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Unionin oikeus – Periaatteet – Luottamuksensuoja – Edellytykset – Hallinnon antamat täsmälliset vakuuttelut – Ympäristöhankkeelle myönnetty taloudellinen tuki – Maksetun summan osittaista takaisinperintää koskeva päätös, joka on tehty sellaisen teknisen tarkastuksen jälkeen, joka on tehty komission toimittamaa tilintarkastusta myöhemmin – Se, että sillä, jota asia koskee, on asiasta tieto – Periaatetta ei ole loukattu (Neuvoston asetus N:o 1973/92) (ks. 50–52, 57 ja 64–67 kohta)

2. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus – Euroopan aluekehitysrahasto – Yhteisön taloudellisen tuen myöntäminen – Myöntämisedellytykset – Komission esittämien ehtojen ja tukiehtojen noudattaminen – Alkuperäisessä talousarviossa hyväksytyn taloudellisen tuen alentaminen siinä tapauksessa, ettei kyseistä velvoitetta noudateta (Neuvoston asetus N:o 1973/92) (ks. 73 kohta)

3. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus – Rakennerahastojen interventio – Yhteisön myöntämä rahoitus kansalliseen toimintaan – Taloudellisen tuen hakijoiden ja sen saajien tiedonanto- ja lojaalisuusvelvollisuuden laajuus (Neuvoston asetus N:o 1973/92) (ks. 75 kohta)

4. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus (ks. 113–118 kohta)

5. Kumoamiskanne – Unionin tuomioistuinten toimivalta – Kanne ympäristöhankkeen toteuttamiseen maksetun summan osittaista takaisinperintää koskevasta komission päätöksestä – Tuomioistuimella ei ole täyttä harkintavaltaa (ks. 121 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne, jolla vaaditaan sen 7.12.2005 tehdyn komission päätöksen K (2005) 5361 kumoamista, joka koskee veloituslaskua nro 3240504536, joka oli osoitettu Dimos Peramatosille (Peraman kunta) sen taloudellisen tuen takaisin perimiseksi, jonka komissio oli myöntänyt Dimos Peramatosille 17.7.1997 tekemällään päätöksellä K(1997)29 lopullinen, tai toissijaisesti riidanalaisen päätöksen muuttamista

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Dimos Peramatos vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien välitoimimenettelyistä aiheutuneet kulut.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission päätös, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen – Näyttö, joka on esitettävä

(EY 81 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Kun on kysymys EY 81 artiklan 1 kohdan rikkomisen toteen näyttämisestä, komission on esitettävä selvitys niistä kilpailusääntöjen rikkomisista, jotka se on katsonut tapahtuneeksi, ja oikeudellisesti riittävä näyttö kilpailusääntöjen rikkomisen muodostavista seikoista. Komission on siis esitettävä täsmällistä ja yhtäpitävää näyttöä, jonka perusteella voidaan vakuuttua siitä, että väitetty kilpailusääntöjen rikkominen on tapahtunut.

Jos tuomioistuin on epätietoinen, ratkaisu on tehtävä sen yrityksen hyväksi, jolle päätös, jossa rikkominen on todettu, on osoitettu. Tuomioistuin ei siis saa katsoa, että komissio on näyttänyt kyseisen rikkomisen toteen oikeudellisesti riittävällä tavalla, jos se on tästä vielä epätietoinen.

Lisäksi on tavanomaista, että kilpailunvastaisiin menettelytapoihin ja sopimuksiin liittyvät toimenpiteet toteutetaan vaivihkaa, että kokoukset pidetään salassa ja että niihin liittyvien asiakirjojen määrä pidetään mahdollisimman vähäisenä. Tästä seuraa, että vaikka komissio löytäisi asiakirjoja, jotka osoittavat nimenomaisesti toimijoiden välisen lainvastaisen yhteydenpidon, nämä ovat normaalisti vain hajanaisia ja vähäisiä, joten usein on välttämätöntä muodostaa kuva tietyistä yksityiskohdista päättelemällä. Useimmissa tapauksissa kilpailunvastaisen menettelytavan tai sopimuksen olemassaolo on pääteltävä tietyistä yhteensattumista ja viitteistä, jotka yhdessä tarkasteltuina voivat muun johdonmukaisen selityksen puuttuessa olla osoitus kilpailusääntöjen rikkomisesta.

Komission päätös on kumottava silloin, kun on niin, että vaikka joillakin komission toteamilla seikoilla voi olla tietty todistusarvo, ne eivät riitä oikeuttamaan sen toteamista, että asianomainen yritys on osallistunut rikkomiseen, kun otetaan huomioon komission päätökseen sisältyvät muun muassa kartellikokouksia koskevat ristiriitaisuudet ja epätietoisuus, jonka takia ratkaisu on tehtävä asianomaisen yrityksen hyväksi.

(ks. 63, 64, 76 ja 78 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

–

Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 27 ja 92 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 25.10.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 85/2006-4), joka koskee Ford Motor Companyn ja Alkar Automotive, SA:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

>lt>1

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Ford Motor Company velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus – Rakennerahastojen interventio – Yhteisön myöntämä rahoitus – Päätös taloudellisen tuen vähentämisestä sääntöjenvastaisuuksien vuoksi – Sääntöjenvastaisuus – Käsite (Neuvoston asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 ja 3 kohta) (ks. 46–48, 54–58 ja 161 kohta)

2. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus – Rakennerahastojen interventio – Yhteisön myöntämä rahoitus – Tukea saaneen yksikön vaatimus sopimusehtojen muuttamisesta – Komission velvollisuus vastata kohtuullisessa ajassa – Arviointiperusteet (ks. 88–92 kohta)

3. Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus – Euroopan aluekehitysrahasto – Päätös taloudellisen tuen vähentämisestä – Vähennyksen määrä vahvistettu ottamatta huomioon hankkeen toteuttamista ja petoksen tai vilpillisen tarkoituksen puuttumista – Suhteellisuusperiaatetta ei ole loukattu (Neuvoston asetuksen N:o 4253/88 24 artikla; neuvoston asetuksen N:o 2988/95 2 artikla) (ks. 146–148, 152–154 kohta)

4. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Vastuun syntymisen edellytykset – Riittävän ilmeinen yhteisön oikeuden rikkominen – Yhteisön oikeutta ei ole rikottu riittävän ilmeisellä tavalla – Täysin perusteeton kanne (EY 288 artiklan toinen kohta) (ks. 174–178 kohta)

5. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Vastuu lainvastaisesta toimesta – Periaatetta ei tunnustettu yhteisön oikeudessa – Kanneperusteet, joilla pyritään osoittamaan epätavallisen ja erityisen vahingon olemassaolo ja syy-yhteys kyseisen vahingon ja mainitun toimen välillä – Tehottomat kanneperusteet (EY 288 artiklan toinen kohta) (ks. 184–188 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Yhtäältä sen komission 8.8.2007 tekemän päätöksen K(2007) 3893 kumoaminen, jolla vähennettiin tukea, joka oli myönnetty Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) asetuksen (ETY) N:o 4254/88, jota on muutettu asetuksella (ETY) N:o 2083/93, 10 artiklan nojalla Napolin kaupungille (Italia) komission päätöksellä PH/1997/2761, jolla hyväksyttiin EAKR-tuki kaupunkia koskevaa pilottihanketta nro 97.05.29.002 varten, ja toisaalta vahingonkorvauskanne, jolla kantaja vaatii korvausta vahingosta, jonka se väittää sille aiheutuneen riidanalaisen päätöksen tekemisestä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Comune di Napoli velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Yhdistetyt asiat T-425/07 ja T-426/07

Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o.

vastaan

sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

”Yhteisön tavaramerkki — Hakemukset kuviomerkkien 100 ja 300 rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkeiksi — Suojan laajuutta koskeva selitys — Asetuksen (EY) N:o 40/94 38 artiklan 2 kohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 37 artiklan 2 kohta) — Erottamiskyvyn puuttuminen”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.11.2009 II ‐ 4278

Tuomion tiivistelmä

Yhteisön tavaramerkki – Rekisteröintimenettely – Hakemuksen tutkiminen – Tavaramerkki, jossa on erottamiskyvytön osatekijä – Viraston mahdollisuus pyytää erottamiskyvyttömästä osatekijästä erottamislausumaa (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 38 artiklan 2 kohta) Yhteisön tavaramerkki – Rekisteröintimenettely – Hakemuksen tutkiminen – Tavaramerkki, jossa on erottamiskyvytön osatekijä – Viraston mahdollisuus pyytää erottamiskyvyttömästä osatekijästä erottamislausumaa (Neuvoston asetuksen N:o 40/94 38 artiklan 2 kohta)
1.

Euroopan yhteisöjen omat varat — Tuontitullien palauttaminen tai peruuttaminen (Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 239 artikla; neuvoston asetus N:o 2584/98; neuvoston asetus N:o 710/95; neuvoston asetus N:o 1531/2002; komission asetuksen N:o 2454/93 905 artikla ja liite 11; komission asetus N:o 2376/94) (ks. 66–68, 72–132 ja 137–154 kohta)
Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että yhtäältä ehdottomien hylkäysperusteiden tutkimisen on koskettava kaikkia niitä tavaroita tai palveluja, joita varten tavaramerkin rekisteröintiä on haettu, ja että toisaalta päätös, jolla toimivaltainen viranomainen epää tavaramerkin rekisteröinnin, on lähtökohtaisesti perusteltava kunkin kyseessä olevan tavaran tai palvelun osalta. Tämä perusteluvelvollisuus johtuu myös siitä olennaisesta vaatimuksesta, että kaikki sellaiset viranomaisten päätökset, joilla estetään yhteisön oikeudessa myönnetyn oikeuden käyttäminen, voidaan saattaa tuomioistuimen valvontaan tämän oikeuden tehokkaan suojaamisen varmistamiseksi, ja tämän valvonnan on näin ollen ulotuttava päätösten perustelujen lainmukaisuuden tutkimiseen. Kuitenkin silloin, kun sama hylkäysperuste koskee tavaroiden tai palvelujen luokkaa tai ryhmää, kyseinen viranomainen voi antaa ainoastaan yhteiset perustelut kaikkien kyseessä olevien tavaroiden tai palvelujen osalta.

Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) mahdollisuus antaa yhteiset perustelut, jotka koskevat ehdottoman hylkäysperusteen soveltamista tavaroiden tai palvelujen luokkaan tai ryhmään, ei saa kuitenkaan tehdä tyhjäksi EY 253 artiklan ja asetuksen N:o 40/94 73 artiklan ensimmäisen virkkeen mukaista perusteluvelvollisuutta koskevaa tavoitetta, johon kuuluu tavaramerkin rekisteröinnin epäävän päätöksen saattaminen tehokkaan tuomioistuinvalvonnan alaiseksi. Jotta kyseinen virasto voi käyttää tällaisia yhteisiä perusteluja, on näin ollen edellytettävä, että kyseessä olevien tavaroiden tai palvelujen välillä on riittävän suora ja konkreettinen yhteys, jotta ne muodostavat kyseisten tavaroiden tai palvelujen riittävän yhtenäisen luokan tai ryhmän. Kuitenkaan yksinomaan se seikka, että kyseiset tavarat tai palvelut kuuluvat Nizzan sopimukseen pohjautuvan luokituksen samaan luokkaan, ei ole tältä osin riittävä, koska mainittuihin luokkiin kuuluu usein keskenään hyvin erilaisia tavaroita tai palveluja, joiden välillä ei välttämättä ole riittävän suoraa ja konkreettista yhteyttä.

(ks. 54 ja 55 kohta)
Asia T-206/07

Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd

vastaan

Euroopan unionin neuvosto

”Polkumyynti — Kiinan kansantasavallasta ja Ukrainasta peräisin olevien silityslautojen tuonti — Markkinataloudessa toimivan yrityksen asema — Puolustautumisoikeudet — Asetuksen (EY) N:o 384/96 2 artiklan 7 kohdan c alakohta ja 20 artiklan 5 kohta”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 29.1.2008 II - 5

Tuomion tiivistelmä

(Neuvoston asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 7 kohdan c alakohta)

Koska se, että väliaikaisessa asetuksessa tehtyä markkinataloudessa toimivan yrityksen asemaa koskevaa alkuperäistä määrittämistä ei muutettu, ei perustu polkumyynnistä annetun perusasetuksen N:o 384/96 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan viimeisessä virkkeessä säädettyyn vanhojen tosiseikkojen uudelleenarviointia koskevaan kieltoon vaan siihen, että yrityksen kirjanpito oli kansainvälisten tilinpäätösstandardien vastainen, sekä siihen, että sellaisia uusia seikkoja ei ollut, jotka olisivat voineet vaikuttaa tähän arviointiin, tämä muuttamatta jättäminen seuraa siten kyseisen asetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan ensimmäisen alakohdan toisen luetelmakohdan aineellisista edellytyksistä. (ks. 44–50 kohta)

EY 253 artiklassa säädetyn velvollisuuden nojalla hallinnollisen menettelyn päätteeksi hyväksytty lopullinen toimi on perusteltava vain kaikkien sellaisten tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen osalta, jotka ovat merkityksellisiä toimessa tehtyjen päätelmien kannalta. Perusteluvelvollisuuden tarkoituksena ei ole selittää sitä, miten kyseisen toimielimen kanta on muodostunut mainitun menettelyn kuluessa, eikä sillä siten ole tarkoitus perustella lopullisessa toimessa tehdyn ratkaisun ja osapuolille menettelyn aikana huomautusten tekemiseksi lähetetyistä asiakirjoista ilmenevän väliaikaisen kannan välillä olevia eroja. Tämä velvollisuus ei merkitse siten myöskään sitä, että toimielimen pitäisi selittää, miltä osin hallinnollisen menettelyn tietyssä vaiheessa esitetty kanta mahdollisesti oli perusteeton. (ks. 52 kohta)

Polkumyynnistä annetun perusasetuksen N:o 384/96 20 artiklan 4 kohdassa säädetyllä lopullisella ilmoitusasiakirjalla on tarkoitus esittää hallinnollisen menettelyn aikana olennaiset tosiseikat ja huomiot, joiden perusteella komissio aikoo tehdä neuvostolle suosituksen lopullisten toimenpiteiden käyttöön ottamisesta. Lopullisen ilmoitusasiakirjan tarkoituksena on ilmoittaa kaikille asianosaisille ehdotetuista toimintalinjoista ja saada asianosaisten huomautukset tältä osin, eikä ilmoitusasiakirjaa voida pitää asianosaiselle vastaisena toimena, eikä sillä anneta asianosaiselle oikeuksia. Koska komission esittämää kantaa voidaan muuttaa saatujen huomautusten perusteella, komission kanta on välttämättä väliaikainen, mikä käy ilmi kyseisen säännöksen viimeisestä virkkeestä, eikä lopullisen asetuksen perusteluissa tarvitse siis selittää, miltä osin lopullisessa ilmoitusasiakirjassa olevat päätelmät, joita komissio on muuttanut, ovat perusteettomia. (ks. 53 ja 54 kohta)