Tästä seuraa, että lykkäämisen epäämisestä tehtyä päätöstä ei voida erottaa niistä perusteluista, joiden johdosta valituslautakunta teki päätöksen valituksen perusteltavuudesta. Tästä seuraa, että jos kanneperuste, joka perustuu lykkäyksen epäämisen lainvastaisuuteen, hyväksyttäisiin, unionin yleisen tuomioistuimen olisi kumottava riidanalainen päätös kokonaisuudessaan ja – koska vaatimuksissa oli vaadittu ainoastaan osittaista kumoamista – ratkaistava asia ultra petita. Koska kumoamiskanteesta päättävä unionin yleinen tuomioistuin ei voi ratkaista asiaa ultra petita, se ei saa kumoamisesta päättäessään ylittää sitä, mitä kantaja on vaatinut. Tällainen itsenäinen kanneperuste, jolla ei tueta osittaista kumoamisvaatimusta, on siten jätettävä tutkimatta.

Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan, jota sovelletaan sen 53 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan asian käsittelyyn unionin yleisessä tuomioistuimessa, ja unionin yleisen tuomioistuimen 2.5.1991 annetun työjärjestyksen 44 artiklan sanamuodon mukaan kannekirjelmässä on esitettävä erityisesti oikeudenkäynnin kohde ja sen on sisällettävä kantajan vaatimukset. Vaatimukset on esitettävä täsmällisesti ja yksiselitteisesti, sillä muutoin on olemassa riski, että unionin yleinen tuomioistuin ratkaisee asian alle tai yli sen, mitä on vaadittu (infra tai ultra petita) ja että vastaajan oikeuksia loukataan. Koska kumoamiskanteesta päättävät unionin tuomioistuimet eivät voi ratkaista asiaa ultra petita, ne eivät saa kumoamisesta päättäessään ylittää sitä, mitä kantaja on vaatinut.

Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) valituslautakunnalla on laaja harkintavalta päättäessään siitä, lykkääkö se menettelyä vai eikö. Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen N:o 207/2009 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohta, jota on asetuksen N:o 2868/95 50 säännön 1 kohdan mukaan sovellettava menettelyihin valituslautakunnassa, ilmentää tätä laajaa harkintavaltaa, kun siinä säädetään, että virasto voi lykätä väitemenettelyä, jos sellainen lykkäys on olosuhteiden vuoksi tarkoituksenmukainen. Lykkääminen jää täten valituslautakunnan oikeudeksi, johon se turvautuu vain katsoessaan sen tarkoituksenmukaiseksi. Valituslautakunnassa käytävää menettelyä ei siten lykätä automaattisesti kyseisen menettelyn osapuolen tekemän lykkäyshakemuksen seurauksena.

Valituslautakunnan laaja harkintavalta lykätä siinä käytävää menettelyä ei merkitse sitä, että valituslautakunnan arviointi suljettaisiin unionin tuomioistuinten harjoittaman valvonnan ulkopuolelle. Valituslautakunnan laaja harkintavalta kuitenkin rajoittaa unionin tuomioistuimen harjoittaman valvonnan asiakysymyksissä sen varmistamiseen, ettei asiassa ole tapahtunut ilmeistä arviointivirhettä ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin.

Oikeuskäytännöstä ilmenee tämän osalta, että valituslautakunnan on menettelyn lykkäämiseen liittyvää harkintavaltaa käyttäessään noudatettava yleisiä periaatteita, jotka koskevat oikeudenmukaista menettelyä oikeusunionissa. Valituslautakunnan on siis tätä harkintavaltaa käyttäessään otettava huomioon paitsi sen osapuolen intressi, jonka yhteisön tavaramerkki on riitautettu, myös muiden osapuolten intressit. Päätöksen lykätä tai olla lykkäämättä menettelyä on perustuttava näiden intressien punnintaan.

(ks. 31–33 kohta)