Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ympäristö – Luonnonvaraisten lintujen suojelu – Direktiivi 79/409 – Erityissuojelualueiden valitseminen ja niiden rajojen määrittäminen

(Neuvoston direktiivin 79/409, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/49, 4 artiklan 1 ja 2 kohta)

2. Ympäristö – Luonnonvaraisten lintujen suojelu – Direktiivi 79/409 – Erityissuojelualueeksi osoittaminen

(Neuvoston direktiivin 79/409, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/49, 4 artikla)

3. Ympäristö – Luonnonvaraisten lintujen suojelu – Direktiivi 79/409 – Erityistoimet luonnon suojelemiseksi

(Neuvoston direktiivin 79/409, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/49, 4 artiklan 1 ja 2 kohta)

4. Ympäristö – Luonnonvaraisten lintujen suojelu – Direktiivi 79/409 – Erityissuojelualueeksi osoittamista koskeva laiminlyönti

(Neuvoston direktiivin 79/409, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/49, 4 artiklan 4 kohta ja neuvoston direktiivin 92/43 6 artiklan 2–4 kohta ja 7 artikla)

5. Ympäristö – Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu – Direktiivi 92/43 – Erityissuojelualueet

(Neuvoston direktiivin 92/43 6 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

1. Valitessaan sopivimpia alueita erityissuojelualueiksi osoittamista varten luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun direktiivin 79/409, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/49, 4 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti jäsenvaltioilla on tiettyä harkintavaltaa, joka rajoittuu siihen, että näitä alueita osoitettaessa on noudatettava yksinomaan kyseisessä direktiivissä määritettyjä lintutieteellisiä arviointiperusteita. Tämän direktiivin 2 artiklassa mainittuja taloudellisia vaatimuksia ei näin ollen saa ottaa huomioon valittaessa erityissuojelualueita ja määritettäessä niiden rajoja.

Tästä seuraa yhtäältä, että alueiden osoittaminen erityissuojelualueiksi ei voi olla seurausta kunkin alueen lintutieteellisen arvon yksittäisestä arvioinnista vaan se on tehtävä ottaen huomioon kosteikon ekosysteemin luonnolliset rajat, ja toisaalta, että lintutieteelliset arviointiperusteet, joihin erityissuojelualueiksi osoittamisen on yksinomaan perustuttava, on oltava tieteellisesti perusteltuja. Lintutieteellisiksi väitettyjen virheellisten arviointiperusteiden käyttäminen saattaisi johtaa erityissuojelualueiden rajojen virheelliseen määrittämiseen.

(ks. 39, 141 ja 142 kohta)

2. Luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun direktiivin 79/409, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/49, 4 artiklassa säädetään sekä liitteessä I mainittuihin lajeihin että muuttaviin lajeihin erityisesti kohdennetusta tiukemmasta suojelujärjestelmästä, jota voidaan perustella sillä, että kyseessä ovat kaikkein uhanalaisimmat lajit ja Euroopan yhteisön yhteistä perintöä olevat lajit. Lisäksi tämän direktiivin yhdeksännestä perustelukappaleesta käy ilmi, että elinympäristöjen riittävän moninaisuuden ja laajuuden säilyttäminen, ylläpitäminen tai ennalleen saattaminen on olennaisen tärkeää kaikkien lintulajien suojelussa. Jäsenvaltioilla on siis velvollisuus toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet kyseisten lajien suojelemiseksi.

Tieteellisten tietojen ajantasaistaminen on tämän vuoksi tarpeen kaikkein uhanalaisimpien lajien ja yhteisön yhteistä perintöä olevien lajien tilanteen määrittämiseksi, jotta sopivimmat alueet tulisivat osoitetuiksi erityissuojelualueiksi. Sen arvioimiseksi, onko direktiiviin perustuvia jäsenyysvelvoitteita jätetty noudattamatta, on käytettävä perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä saatavilla olevia viimeisimpiä ajan tasalla olevia tieteellisiä tietoja. Tämän osalta on todettava, että koska asiassa ei ole esitetty sellaisia tieteellisiä tutkimuksia, jotka voisivat osoittaa virheelliseksi Euroopan yhteisön tärkeitä lintualueita koskevan selvityksen (Inventory of Important Bird Areas in the European Community) (vuoden 2000 IBA-selvitys), tämä selvitys on kaikkein ajan tasalla olevin ja täsmällisin viite lajien sekä sellaisten säännöllisesti esiintyvien muuttavien lajien, joita ei mainita tuossa liitteessä, suojeluun lukumäärältään ja kooltaan parhaiten soveltuvien alueiden yksilöimistä varten.

(ks. 46, 47, 66 ja 67 kohta)

3. Luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun direktiivin 79/409, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/49, 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa jäsenvaltiot velvoitetaan antamaan erityissuojelualueille sellainen oikeudellinen asema suojelun kannalta, jonka avulla turvataan erityisesti liitteessä I mainittujen lintulajien eloonjääminen ja lisääntyminen sekä niiden säännöllisesti esiintyvien muuttavien lajien pesintä, sulkasato ja talvehtiminen, joita ei luetella liitteessä I. Erityissuojelualueiden suojelu ei saa rajoittua ihmisen aiheuttamien haitallisten vaikutusten torjumiseen, vaan tilanteen mukaan siihen on sisällyttävä myös positiivisia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on alueen tilan säilyttäminen tai parantaminen.

(ks. 153 ja 154 kohta)

4. Luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetussa direktiivissä 79/409, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/49, selostettuja suojelutavoitteita, sellaisina kuin ne mainitaan nimenomaisesti tämän direktiivin yhdeksännessä perustelukappaleessa, ei voitaisi saavuttaa, jos jäsenvaltioiden pitäisi noudattaa kyseisen direktiivin 4 artiklan 4 kohdasta johtuvia velvoitteita vain niissä tapauksissa, joissa alue on etukäteen osoitettu erityissuojelualueeksi. Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43 7 artiklassa täsmennetään, että tämän viimeksi mainitun direktiivin 6 artiklan 2─4 kohdalla korvataan kyseisen direktiivin 79/409 4 artiklan 4 kohdan ensimmäinen virke direktiivin 92/43 voimaantulopäivästä alkaen tai jäsenvaltion direktiivin 79/409 mukaisesti tekemän suojelualueeksi osoittamisen päivämäärästä alkaen, jos tämä päivämäärä on myöhempi. Alueet, joita ei ole osoitettu erityissuojelualueiksi, vaikka ne olisi pitänyt osoittaa sellaisiksi, kuuluvat edelleen direktiivin 79/409 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen virkkeen soveltamisalaan.

(ks. 84, 120, 172 ja 173 kohta)

5. Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43 6 artiklan 3 kohdan mukaan vaatimus sellaisen suunnitelman tai hankkeen, joka ei liity suoranaisesti erityissuojelualueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellinen, vaikutusten asianmukaisesta arvioinnista edellyttää sitä, että on olemassa todennäköisyys tai vaara siitä, että suunnitelma tai hanke vaikuttaa kyseiseen alueeseen merkittävästi. Kun otetaan erityisesti huomioon ennalta varautumisen periaate, tällainen vaara on olemassa, jos objektiivisten seikkojen perusteella ei voida sulkea pois sitä, että kyseinen suunnitelma tai hanke vaikuttaa merkittävästi kyseessä olevaan alueeseen. Tästä seuraa, että tässä direktiivissä edellytetään, että kaikkien suunnitelmien tai hankkeiden vaikutukset on arvioitava asianmukaisesti, jos objektiivisten seikkojen perusteella ei voida sulkea pois sitä, että kyseinen suunnitelma tai hanke vaikuttaa tähän alueeseen merkittävästi. Tällainen arviointi merkitsee sitä, että ennen sen hyväksymistä on alaa koskeva paras tieteellinen tieto huomioon ottaen yksilöitävä suunnitelman tai hankkeen kaikki sellaiset näkökohdat, jotka voivat yksinään tai yhdistettyinä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa vaikuttaa tämän alueen suojelutavoitteisiin.

Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset voivat hyväksyä toiminnan suojellulla alueella vain varmistuttuaan siitä, että se ei vaikuta haitallisesti kyseisen alueen koskemattomuuteen. Näin on silloin, kun ei ole olemassa mitään tieteelliseltä kannalta järkevää epäilyä tällaisten vaikutusten aiheutumatta jäämisestä.

(ks. 226, 227 ja 243 kohta)