Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisukysymykset — Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta — Rajat — Yleiset tai hypoteettiset kysymykset — Yhteisöjen tuomioistuimen oman toimivaltansa tutkiminen — (EY 234 artikla)

2. Sosiaalipolitiikka — Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät — Mahdollisuudet työhön ja työsuhteen ehdot — Tasa-arvoinen kohtelu — Direktiivi 76/207/ETY — Tehokkaan tuomioistuinvalvonnan periaate — Valtiota vastaan siviilituomioistuimessa nostettavan vahingonkorvauskanteen riittävyys — (Neuvoston direktiivin 76/207/ETY 6 artikla)

Tiivistelmä

1. EY 234 artiklalla luotu menettely on yhteisöjen tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välisen yhteistyön väline, jonka avulla yhteisöjen tuomioistuin esittää kansallisille tuomioistuimille ne yhteisön oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, joita ne tarvitsevat ratkaistakseen niiden käsiteltäviksi saatetut asiat. Tässä yhteistyössä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Jos esitetyt kysymykset koskevat yhteisön oikeuden tulkintaa, yhteisöjen tuomioistuimen on siten yleensä ratkaistava esitetyt kysymykset.

Oman toimivaltaisuutensa arvioimiseksi yhteisöjen tuomioistuimen on kuitenkin poikkeustapauksissa tutkittava ne olosuhteet, joiden vallitessa kansallinen tuomioistuin esitti ennakkoratkaisukysymyksen. Yhteisöjen tuomioistuin voi kieltäytyä vastaamasta kansallisen tuomioistuimen esittämään ennakkoratkaisukysymykseen vain, jos on ilmeistä, että yhteisön oikeuden tulkitsemisella, jota kansallinen tuomioistuin on pyytänyt, ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen tai jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen, eikä yhteisöjen tuomioistuimella ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin. Ajatus yhteistoiminnasta, jonka on oltava ennakkoratkaisutoiminnan lähtökohtana, edellyttää kansallisen tuomioistuimen ottavan puolestaan huomioon sen, että yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä on myötävaikuttaa lainkäyttöön jäsenvaltioissa eikä antaa neuvoa-antavia lausuntoja yleisluonteisista tai hypoteettisista kysymyksistä.

(ks. 20–23 kohta)

2. Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa annetun direktiivin 76/207/ETY 6 artiklassa – jonka nojalla jokaisen, joka katsoo joutuneensa loukatuksi sen vuoksi, että tasa-arvoisen kohtelun periaatetta ei ole noudatettu, on voitava esittää vaatimuksensa tuomioistuimessa – ei täsmennetä, minkä tyyppisen tuomioistuimen tehtäväksi jäsenvaltioiden on annettava mainittu tehtävä. Itse asiassa kyseisessä 6 artiklassa edellytetty vaatimus täyttyy, kunhan henkilö, joka katsoo joutuneensa loukatuksi sen vuoksi, että tasa-arvoisen kohtelun periaatetta ei ole noudatettu, voi tehokkaasti vedota oikeuksiinsa toimivaltaisessa tuomioistuimessa.

Näin ollen tällaisen edellytyksen täyttää jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa säädetään valtion vahingonkorvausvastuuta koskevilla yleisillä säännöksillä, joiden soveltamista valvotaan sekä tosiseikkojen että oikeuskysymysten osalta siviilituomioistuimissa useassa oikeusasteessa, mahdollisuudesta nostaa siviilituomioistuimissa valtiota vastaan yleinen vahingonkorvauskanne, jolla vaaditaan korvattavaksi vahinkoa, joka on syntynyt sellaisen päätöksen johdosta, jonka katsotaan olevan lainvastainen miesten ja naisten välisen tasa-arvoisen kohtelun periaatteen perusteella.

(ks. 24 ja 26–28 kohta)