ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on kieltävä, ovatko maatalouden metsitystoimenpiteitä koskevasta yhteisön tukijärjestelmästä 30.6.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2080/92 säännökset Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, EURATOM) N:o 2988/95 säännökset ja viimeksi mainitun asetuksen johdanto-osan 8 perustelukappaleessa tarkoitetut oikeudenmukaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet huomioon ottaen esteenä sellaisen kansallisen oikeuden säännöksen soveltamiselle, jossa asetuksen 2080/92 säännösten täytäntöönpanemiseksi säädetään tapauksessa, jossa tukien myöntämisessä todetaan sääntöjenvastaisuus, mainittujen tukien lakkauttamisesta ja tukena maksujen summien palauttamisesta, mikäli metsitetty tai parannettu pinta-ala on 20 prosenttia pienempi kuin pinta-ala, jolle tuli on myönnetty ja maksettu?
1)

Onko asetuksen (EU) 2015/2283 (1) 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan iv alakohtaa tulkittava siten, että ”idätetystä tattarissa valmistettu jauho, jonka spermidiinipitoisuus on korkea”, on uuselintarvike, jos vain sellaista idätetystä tattarista valmistettua jauhoa, jonka spermidiinipitoisuutta ei ole lisätty, käytettiin unionissa merkittävässä määrin ihmisravinnoksi ennen 15.5.1997, tai jolla on sen jälkeen turvallinen käyttöhistoria elintarvikkeena, riippumatta siitä, millä tavalla spermidiini päätyy idätetystä tattarista valmistettuun jauhoon?
—

Valituksenalainen tuomio on kumottava kokonaisuudessaan ja tämän seurauksena — Euroopan komission 6.4.2020 ja 3.11.2020 antamat päätökset on kumottava tai jos tämä ei ole mahdollista — asia on palautettava unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi ja
C 119/27

Valitus, jonka RQ on tehnyt 4.1.2022 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-147/17, Anastassopoulos ym. v. neuvosto ja komissio, 17.11.2021 antamasta tuomiosta

(Asia C-7/22 P)

(2022/C 119/35)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: RQ (edustajat: asianajajat M. Meng-Papantoni ja H. Tagaras)

Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— hyväksyy valituksen ja kumoaa valituksenalaisen tuomion

— päättää menettelyn jatkosta oikeussääntöjen mukaisesti

— velvoittaa vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensinnäkin valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on ottanut hänen kannekirjelmänsä vääristyneellä tavalla huomioon vahinkoa aiheuttaneen teon osalta.

Toiseksi valittaja väittää unionin yleisen tuomioistuimen tehneen useita oikeudellisia virheitä:

Siltä osin kuin on ensiksi kyseessä unionin vastuu lainvastaisesta menettelystä, unionin yleinen tuomioistuin on jättänyt noudattamatta oikeusvaltioperiaatteita ja perusoikeuskirjan 47 artiklaa katsoessaan, että euroryhmän teot ja laiminlyönnit eivät missään tapauksessa voineet synnyttää unionille sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausvastuuta. Unionin yleinen tuomioistuin on myös jättänyt noudattamatta yhdenvertaisen kohtelun periaatetta katsoessaan, että pelkästään se, että luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt olivat hankkineet obligaatioita, joiden arvoa sittemmin alennettiin, riitti päätelmään, jonka mukaan nämä henkilöt olivat identtisessä tai toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla.

Sitten unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisia virheitä tuottamuksesta riippumattoman vastuun osalta. Ensinnäkin valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti sulkenut pois sen, että kyseessä ylipäänsä voisi olla tuottamuksesta riippumaton vastuu. Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan vahingon ”epätavallista” luonnetta.
C 198/15

Valitus, jonka Marina Yachting Brand Management Co. Ltd on tehnyt 2.12.2021 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-169/20, Marina Yachting Brand Management v. EUIPO – Industries Sportswear, 22.9.2021 antamasta tuomiosta

(Asia C-743/21 P)

(2022/C 198/22)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Marina Yachting Brand Management Co. Ltd (edustajat: A. von Mühlendahl, C. Eckhartt ja P. Böhner, Rechtsanwälte)

Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO), Industries Sportswear Co. Srl

Unionin tuomioistuin (valituslupajaosto) on 31.3.2022 antamallaan määräyksellä jättänyt valitusluvan myöntämättä ja velvoittanut Marina Yachting Brand Management Co. Ltd:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Admnistrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 28.12.2021 – ”Vinal” AD v. Direktor na Agentsia ”Mitnitsi”

(Asia C-820/21)

(2022/C 138/17)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Admnistrativen sad Sofia-grad

Pääasian asianosaiset

Kantaja:”Vinal” AD

Vastaaja: Direktor na Agentsia ”Mitnitsi”

Ennakkoratkaisukysymykset

Kuinka direktiivin 2008/118/ЕY (1) 16 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siltä osin kuin siinä säädetään, että verottoman varaston perustamiseksi ja pitämiseksi annettavan luvan edellytyksenä on, että ne ehdot, joita viranomaisilla on oikeus säätää veron kiertämisen tai väärinkäytösten estämiseksi, täyttyvät, [ja] millaisia näiden ehtojen on oltava sisällöltään, jotta veron kiertämisen tai väärinkäytösten estämistä koskevat tavoitteet voidaan saavuttaa?

Kuinka direktiivin 2008/118/EY kymmenennessä perustelukappaleessa tarkoitettua syrjintäkieltoa on tulkittava?

Kuinka edellä mainittuja säännöksiä on tulkittava ja onko niitä tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä ZADS:n 53 §:n 1 momentin 3 kohdan, luettuna yhdessä 47 artiklan 1 momentin 5 kohdan kanssa, kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään luvan pakollisesta peruuttamisesta nykyhetkestä alkaen ilman irtisanomisaikaa ja rajoittamattomaksi ajaksi sen lisäksi, että samasta teosta on jo määrätty seuraamus?

(1) Valmisteveroja koskevasta yleisestä järjestelmästä ja direktiivin 92/12/ETY kumoamisesta 16.12.2008 annettu neuvoston direktiivi 118/2008/EY (EUVL 2009, L 9, s. 12).
2.

Kieltäytymällä suorittamasta Latvian talletussuojarahastoon Nordea Bank AB:n Latvian sivukonttorin suoritettavaksi kuuluvia kannatusmaksuja, joiden määrä lasketaan maksukautta kohti direktiivin 2014/49 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti, Ruotsin kuningaskunta on vaikuttanut kielteisesti yhteismarkkinoiden integraatioon ja heikentänyt jäsenvaltioiden keskinäistä luottamusta, joka on ennakkoedellytys rajat ylittävälle integraatiolle. Näin Ruotsin kuningaskunta on jättänyt noudattamatta SEU 4 artiklan 3 kohtaa.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka vredegerecht te Antwerpen (Belgia) on esittänyt 11.11.2021 – Fluvius Antwerpen v. MX

(Asia C-677/21)

(2022/C 84/31)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Vredegerecht te Antwerpen

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Fluvius Antwerpen

Vastaaja: MX

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko direktiivin 2006/112/EY (1) 2 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä 14 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että väärinkäytöksen kautta tapahtuva energian ottaminen on tavaran luovutus, eli aineellisen omaisuuden omistajalle kuuluvan määräämisvallan siirto tai luovutus?

Mikäli edelliseen kysymykseen on vastattava kieltävästi, onko direktiivin 2006/112/EY 14 artiklan 2 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että väärinkäytöksen kautta tapahtunut energian ottaminen on tavaran luovutus, eli omistusoikeuden vastikkeellinen siirto viranomaisen määräyksestä, sen nimissä tai suoraan lain nojalla?

Onko direktiivin 2006/112/EY 9 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että jos Fluvius Antwerpenilla on oikeus korvaukseen väärinkäytöksen kautta tapahtuneen energian ottamisen perusteella, sitä on pidettävä verovelvollisena arvonlisäverotuksessa, koska väärinkäytöksen kautta tapahtunut energian ottaminen on seuraus Fluvius Antwerpenin liiketoiminnasta, eli aineellisen esineen hyödyntämisestä jatkuvaluontoisessa tulonsaantitarkoituksessa?

Jos direktiivin 2006/112/EY 9 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että väärinkäytöksen kautta tapahtuvassa energian ottamisessa on kyse liiketoiminnasta, onko direktiivin 13 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa tulkittava siten, että Fluvius Antwerpen on viranomainen, ja jos tähän on vastattava myöntävästi, onko kyseisen direktiivin 13 artiklan 1 kohdan kolmatta alakohtaa tulkittava siten, että väärinkäytöksen kautta tapahtunut energian ottaminen on tulos Fluvius Antwerpenin toimista, jotka eivät ole merkitykseltään vähäisiä?

(1) Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).
C 37/22

Valitus, jonka Gerardo Galeote (T-243/20) on tehnyt 25.11.2021 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) yhdistetyissä asioissa T-240/20–T-245/20, Arnaoutakis ym. v. parlamentti, 15.9.2021 antamasta tuomiosta

(Asia C-715/21 P)

(2022/C 37/30)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Gerardo Galeote (edustajat: J. M. Martínez Gimeno, abogado, D. Sarmiento Ramírez-Escudero, abogado, E. Arnaldos Orts, abogado, ja F. Doumont, avocat)

Muu osapuoli: Euroopan parlamentti

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa valituksenalaisen tuomion kokonaisuudessaan,

— ratkaisee asian ja kumoaa parlamentin päätöksen siltä osin kuin valittajan hakemus vapaaehtoisesta lisäeläkkeestä hylätään, koska hän ei ole saavuttanut vaadittua 65 vuoden ikää,

— velvoittaa parlamentin korvaamaan sekä muutoksenhakumenettelystä että unionin yleisessä tuomioistuimessa asiassa T-243/20 käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valitusperusteet perustuvat ensinnäkin siihen, että parlamentin puhemiehistöllä ei ollut toimivaltaa tehdä vuoden 2018 päätöstä muun muassa siltä osin kuin siinä vahvistetaan aineelliset edellytykset, jotka koskevat odotusoikeuksia ennen parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen voimaantuloa, toiseksi siihen, että mainittujen sääntöjen 27 artiklan 2 kohdan ensimmäistä virkettä on rikottu, koska odotusoikeuksia ennen kyseisten sääntöjen voimaantuloa ei otettu huomioon, kolmanneksi siihen, että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, syrjintäkiellon periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta on loukattu, ja neljänneksi siihen, että oikeusvarmuuden periaatetta (siirtymätoimenpiteiden puuttuminen) ja luottamuksensuojan periaatetta on loukattu.
Valitus, jonka Brunswick Bowling Products LLC on tehnyt 17.11.2021 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-152/19, Brunswick Bowling Products LLC v. komissio, 8.9.2021 antamasta tuomiosta

(Asia C-694/21 P)

(2022/C 37/27)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Brunswick Bowling Products LLC (edustaja: R. Martens, avocat)

Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Ruotsin kuningaskunta

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 1 ja 2 kohdan ja

— palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen

— tai vaihtoehtoisesti kumoaa valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 1 ja 2 kohdan ja ratkaisee ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn kanteen ja kumoaa komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2018/1960 (1) kokonaisuudessaan

— joka tapauksessa velvoittaa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste koskee SEUT 263 artiklan, SEUT 256 artiklan 1 kohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan rikkomista sekä hyvän hallinnon periaatteen loukkaamista, koska unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen jättäessään arvioimatta tiedot, joihin komissio on tukeutunut tai jättänyt tukeutumatta lopullisen päätöksen tekemiseksi, ja se ei näin ollen ole ottanut huomioon kaikkia merkityksellisiä seikkoja. Vaikka komissiolla on velvollisuus varmistaa, että sillä on käytettävissään mahdollisimman kattavat ja luotettavat tiedot, unionin yleisen tuomioistuimen komission päätöksen lainmukaisuuteen kohdistama asianmukainen valvonta edellyttää sen tutkimista, onko komissio käyttänyt kaikkia merkityksellisiä tietoja ja ovatko komission käyttämät tiedot aineellisesti paikkansapitäviä, luotettavia, kattavia ja johdonmukaisia.

Toinen valitusperuste koskee SEUT 296 artiklan 2 kohdan ja perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan ja 41 artiklan 2 kohdan c alakohdan rikkomista sekä perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä, koska unionin yleinen tuomioistuin ei ole antanut riittävän yksityiskohtaisia ja argumentoituja perusteluja, vaikka unionin yleisen tuomioistuimen on perusteluvelvollisuutensa mukaisesti esitettävä perustelunsa siten, että valittaja voi ymmärtää syyt, joihin tehty päätös perustuu.

(1) Ruotsin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/42/EY nojalla toteuttamasta suojatoimenpiteestä Brunswick Bowling & Billiards -yrityksen valmistaman keilanpystytyskonetyypin ja sen kanssa käytettävän täydennysosapakkauksen markkinoille saattamisen kieltämiseksi ja tällaisten, jo markkinoille saatettujen koneiden poistamiseksi markkinoilta 10.12.2018 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2018/1960 (EUVL 2018, L 315, s. 29).
1)

Onko asianmukaista soveltaa tuomiossa Minister for Justice and Equality (tuomioistuinjärjestelmän puutteet) (1) esitettyä ja tuomiossa Openbaar Ministerie (pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen riippumattomuus) (2) vahvistettua arviointiperustetta tilanteessa, jossa todellisena vaarana on, että asianomainen henkilö tuomitaan tuomioistuimessa, joka ei ole etukäteen laillisesti perustettu?
4)

Jos kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi: Kummasta näistä kahdesta tuotteen nimen osasta on annettava asetuksen (EU) N:o 1169/2011 liitteessä VI olevan A osan 4 kohdan b alakohdan mukainen täydentävä tieto, kun tuotteen nimen molemmat osat on painettu pakkaukseen eri kirjasinkoolla?
C 471/18

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kúria (Unkari) on esittänyt 22.7.2021 – CIG Pannónia Életbiztosító Nyrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Asia C-458/21)

(2021/C 471/25)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Kúria

Pääasian asianosaiset

Kantaja: CIG Pannónia Életbiztosító Nyrt.

Vastaaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Ennakkoratkaisukysymys

Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 132 artiklan 1 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että arvonlisäverosta on vapautettava [vakuutusyhtiön] käyttämä palvelu, jonka tarkoituksena on

— selvittää tietyllä vakuutetulla diagnosoitua vakavaa sairautta koskevan diagnoosin paikkansapitävyys, ja

— etsiä parhaat saatavilla olevat lääketieteelliset palvelut tietyn vakuutetun parantamiseksi, sekä

— huolehtia siitä, että lääketieteellinen hoito suoritetaan ulkomailla, jos tämä kuuluu vakuutussopimuksesta katettavaksi ja vakuutettu sitä pyytää?

(1) EUVL 2006, L 347, s. 1.
C 452/4

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supremo Tribunal Administrativo (Portugali) on esittänyt 5.7.2021 – Instituto do Cinema e do Audiovisual, I.P. v. NOWO Communications, S.A.

(Asia C-411/21)

(2021/C 452/03)

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supremo Tribunal Administrativo

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Instituto do Cinema e do Audiovisual, I.P.

Vastapuoli: NOWO Communications, S.A.

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Voiko 6.9.2012 annetun lain nro 55/2012 10 §:n 2 momentista, jos sitä tulkitaan siten, että siinä säädetyllä verolla rahoitetaan yksinomaan Portugalin kotimaisten elokuvien ja audiovisuaalisten teosten markkinointia ja levittämistä, aiheutua jäsenvaltioiden välisen palvelujen tarjoamisen välillistä syrjintää valtion sisäiseen vastaavien palvelujen tarjoamiseen verrattuna niin, että palvelujen tarjoaminen jäsenvaltioiden välillä muuttuu hankalammaksi kuin palvelujen tarjoaminen pelkästään jäsenvaltion sisällä, ja onko se tämän vuoksi SEUT 56 artiklan vastainen?
—

on todettava, ettei Slovakian tasavalta ole täyttänyt direktiivin (EU) 2015/2302 (1) 12 artiklan 2 kohdan, 12 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja 12 artiklan 4 kohdan, luettuina yhdessä mainitun direktiivin 4 artiklan kanssa, mukaisia velvollisuuksiaan, koska se on antanut lain nro 170/2018 33a §:n, joka on otettu käyttöön lailla nro 136/2020
—

toteaa, että Irlanti ei ole noudattanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (1) (jäljempänä direktiivi) 4 artiklan 4 kohdan ja 6 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska — se ei ole osoittanut erityisten suojelutoimenpiteiden alueiksi mahdollisimman nopeasti ja viimeistään kuuden vuoden kuluessa 217 aluetta niistä 423 Atlantin vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista, jotka on lueteltu 7.12.2004 tehdyssä komisison päätöksessä 2004/813/EY, (2) sellaisena kuin se on päivitettynä 12.11.2007 tehdyllä komisison päätöksellä 2008/23/EY (3) ja 12.12.2008 tehdyllä komission päätöksellä 2009/96/EY; (4) — se ei ole asettanut aluekohtaisia yksityiskohtaisia suojelutavoitteita 140 alueelle niistä 423 alueesta, jotka on lueteltu edellä mainituissa komission päätöksissä, ja — se ei ole millään edellä mainituissa komission päätöksissä luetelluista 423 alueesta toteuttanut tarvittavia suojelutoimenpiteitä, jotka vastaavat direktiivin liitteen I luontotyyppien ja liitteessä II esitettyjen lajien ekologisia vaatimuksia alueilla.
3)

ne ovat esteenä sellaiselle kansallisen oikeuden säännön tulkinnalle, jonka mukaan vastuu siitä, että taloutta ja rahoitusta koskevat toimenpiteet on merkitty asianmukaisesti kirjanpitoon ja että ne on esitetty luotettavasti, on seuraamuksen kohteena olevalla yrityksellä ja jäsenvaltion kilpailuviranomaista sitoo se, miten seuraamuksen kohteena oleva yritys on kyseisen velvollisuutensa täyttänyt?
2)

Voidaanko asetusta (EY) N:o 1393/2007 ja sen taustalla olevia unionin oikeusperiaatteita tulkita siten, että ne ovat esteenä Portugalin siviiliprosessilain 191 §:n 2 momentin soveltamiselle nyt käsiteltävässä asiassa siltä osin kuin kyseisessä säännöksessä säädetään, että kanteen tiedoksiannon pätemättömyyteen on vedottava tietyssä määräajassa (josta on ilmoitettu riitauttamista varten)?
—

jolta on evätty rekisteröityminen tarjouskilpailuun kansallisen sääntelyviranomaisen lopullisella päätöksellä ennen kuin on tehty päätös, jolla on vahvistettu riidanalaisen tarjouskilpailun lopputulos, millä siltä on evätty myöhempi osallistuminen tarjouskilpailuun?”
—

Onko asetuksessa N:o 4064/89 (1) ja asetuksessa N:o 139/2004 (2) säädettyjä yrityskeskittymien valvontaa koskevia sääntöjä tulkittava siten, että keskittymää, joka on toteutettu ennakkoon ilmoittamista ja toteuttamisen lykkäämistä koskevien velvollisuuksien vastaisesti on pidettävä keskittymänä, josta ei ole tehty ilmoitusta, ja jos näin on, mitä oikeudellisia seurauksia ilmoituksen tekemättä jättämisellä on tämän ensimmäisen keskittymän perusteella myöhemmin toteutettuihin oikeustoimiin? Onko erityisesti keskittymää, josta ei ole tehty ilmoitusta, pidettävä yhteismarkkinoille soveltumattomana asetuksessa N:o 4064/89 ja asetuksessa N:o 139/2004 tarkoitetulla tavalla?
2)

Minkä edellytysten ja arviointiperusteiden on täytyttävä, jotta voidaan katsoa, että vuokratyöntekijöiden työehtojen ja -olojen osalta työehtosopimukseen sisältyvät määräykset, jotka poikkeavat direktiivin 2008/104 5 artiklan 1 kohdassa vahvistetusta yhdenvertaisen kohtelun periaatteesta, on annettu noudattaen vuokratyöntekijöiden yleistä suojelua? a) Koskeeko yleisen suojelun noudattamisen tutkiminen – abstraktisti – tällaisen työehtosopimuksen piiriin kuuluvien vuokratyöntekijöiden työehtosopimuksen mukaisia työehtoja ja -oloja, vai onko tehtävä työehtosopimuksen mukaisten työehtojen ja -olojen ja yrityksen, jonka palvelukseen vuokratyöntekijät asetetaan (käyttäjäyritys), tosiasiallisten työehtojen ja -olojen vertailevaa ja arvioivaa tarkastelua? b) Jos palkan osalta poiketaan yhdenvertaisen kohtelun periaatteesta, edellyttääkö direktiivin 2008/104 5 artiklan 3 kohdassa säädetty yleisen suojelun noudattaminen, että vuokrausyrityksen ja vuokratyöntekijöiden välillä on toistaiseksi voimassa oleva työsuhde?
3.

Valituksenalaisen tuomion lainvastaisuus sitä osin kuin siinä on hylätty kolmas kanneperuste. Suhteellisuusperiaatteen, oikeudenmukaisuuden periaatteen ja vilpittömän mielen periaatteen sopimusasioissa loukkaaminen. SEUT 5 artiklan 4 kohdan rikkominen. Tukisopimuksen II.22 artiklan rikkominen Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio riitautetaan siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin on siinä hylännyt kolmannen kanneperusteen ja päättänyt, että komission vaatimus kaikkien välittömien ja välillisten henkilöstökulujen takaisinmaksamisesta ei ole suhteellisuusperiaatteen vastainen. Koska sitä vastoin tutkintamenettelyssä todettiin vain kahden hankkeeseen liittyvän ammattilaisen osalta epäselvyyksiä, vain näiden kulujen takaisinmaksamista olisi saatu vaatia. Näin on myös, kun otetaan huomioon, että hanke on saatettu loppuun ja ulkopuolinen asiantuntija on tarkastanut kulut, minkä komissio on hyväksynyt. Toissijaisesti vaaditaan, että unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt hyväksyä myös toissijainen vaatimus takaisin vaadittavan määrän määrittämisestä suhteellisuusperiaatetta soveltaen.
2.1.

Onko vastaavuusperiaatetta tulkittava muut unionin oikeussäännöt huomioon ottaen siten, että se on esteenä sellaisten Itävallan kansallisten säännösten soveltamiselle, joiden mukaan ennen direktiivin 89/665/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2014/23/EU, 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyjä välitoimia koskevan hakemuksen ratkaisemista jaoston puheenjohtajan on yksin toimivana tuomarina annettava maksuja koskeva korjaamiskehotus, koska kiinteämääräisiä maksuja ei ole maksettu riittävästi, ja kyseisen yksin toimivan tuomarin on hylättävä välitoimihakemus maksujen maksamatta jättämisen vuoksi, jos muutoin Itävallassa nostettavien siviilikanteiden tapauksessa yhdessä kanteen kanssa jätetyn välitoimihakemuksen osalta tuomioistuinmaksuista annetun lain (Gerichtsgebührengesetz) nojalla ensimmäisessä oikeusasteessa nostetun kanteen yhteydessä maksettujen maksujen lisäksi ei lähtökohtaisesti tarvitse maksaa muita kiinteämääräisiä tuomioistuinmaksuja eikä myöskään lykkäävän vaikutuksen tunnustamista koskevista hakemuksista, jotka jätetään yhdessä hallintotuomioistuimelle tehtävän valituksen, ylimpään hallintotuomioistuimeen tehtävän Revision-valituksen tai perustuslakituomioistuimeen tehtävän valituksen kanssa ja joilla on toiminnallisesti sama tai samankaltainen oikeussuojaa koskeva tavoite kuin välitoimihakemuksella, tarvitse maksaa omia maksuja?
2)

Onko toimialaltaan yleisten työmarkkinakeskusjärjestöjen (UNICE, CEEP ja EAY) 18.3.1999 tekemän määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen, joka on 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70 liitteenä, 4 lausekkeen 1 kohtaa tulkittava siten, että sekä se, että tämä aika on jo arvioitu ja otettu huomioon vakituiseksi virkamieheksi tulon yhteydessä, että kansallisessa lainsäädännössä säädetty virkamiesten urakehitysjärjestelmä ovat asiallisia syitä, joiden vuoksi on perusteltua, että vahvistettaessa vakituisen virkamiehen palkkaluokkaa, väliaikaisena toimihenkilönä suoritettua työskentelyä ennen vakituisen virkamiehen aseman saamista ei oteta huomioon?