Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Arkkitehdit - Tutkintotodistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen tunnustaminen - Automaattisesti tunnustettavia tutkintotodistuksia ja muita muodollista kelpoisuutta osoittavia asiakirjoja koskevien kansallisten luetteloiden laatiminen - Jäsenvaltioiden velvollisuudet

(Neuvoston direktiivin 85/384/ETY 7 artikla)

2. Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Rajoitukset - Velvollisuus liittää toisessa jäsenvaltiossa annetun todistuksen tunnustamista koskevaan hakemukseen alkuperäinen tutkintotodistus tai sen oikeaksi todistettu jäljennös ei ole perusteltu

(EY:n perustamissopimuksen 52 ja 59 artikla (joista on muutettuina tullut EY 43 ja EY 49 artikla))

3. Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Rajoitukset - Velvollisuus esittää toisessa jäsenvaltiossa annetun todistuksen tunnustamisen yhteydessä kansalaisuutta koskeva todistus sekä virallinen käännös kaikista asiakirjoista ei ole perusteltu

(EY:n perustamissopimuksen 52 artikla (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla))

4. Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Arkkitehdit - Tutkintotodistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen tunnustaminen - Tutkintotodistukset ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat, jotka antavat oikeuden aloittaa toiminnan harjoittamisen arkkitehtuurin alalla - Siirtymäkausi, joka päättyy direktiivin 85/384/ETY täytäntöönpanolle varatun määräajan päättyessä

(Neuvoston direktiivin 85/384/ETY 3, 4 ja 12 artikla)

5. Palvelujen tarjoamisen vapaus - Rajoitukset - Sitä, että jäsenvaltio kieltää muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneita ja ensin mainitussa jäsenvaltiossa toimivia arkkitehtejä luomasta sinne tarpeellisia toimintaedellytyksiä, ei voida hyväksyä

(EY:n perustamissopimuksen 59 artikla (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla))

Tiivistelmä

1. Vaikka tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta arkkitehtuurin alalla annetun direktiivin 85/384/ETY 7 artiklassa ei nimenomaisesti velvoiteta jäsenvaltioita ottamaan komission 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti julkaisemissa luetteloissa mainittuja tutkintotodistuksia, todistuksia ja muita muodollista kelpoisuutta osoittavia asiakirjoja automaattisesti tunnustettavia todistuksia koskevaan kansalliseen luetteloon, direktiivi on kuitenkin saatettava osaksi kansallista oikeusjärjestystä siten, että direktiivin tehokas soveltaminen täydessä laajuudessaan turvataan riittävän selkeällä ja täsmällisellä tavalla, jotta siinä tapauksessa, että direktiivillä pyritään luomaan oikeuksia yksityisille, nämä saavat tietää kaikki oikeutensa ja voivat tarvittaessa vedota niihin kansallisissa tuomioistuimissa. Tämä edellytys on erityisen tärkeä, kun direktiivin tarkoituksena on luoda oikeuksia toisten jäsenvaltioiden kansalaisille, jolloin on välttämätöntä, että he voivat saada tietoonsa ne todistukset, jotka on tunnustettava automaattisesti vastaanottavassa jäsenvaltiossa.

( ks. 27-29 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta )

2. Jäsenvaltion vahvistama yleinen velvollisuus liittää toisessa jäsenvaltiossa annetun todistuksen tunnustamista koskevaan hakemukseen alkuperäinen tutkintotodistus tai sen oikeaksi todistettu jäljennös rajoittaa EY:n perustamissopimuksen 52 ja 59 artiklassa (joista on muutettuina tullut EY 43 ja EY 49 artikla) määrättyä sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta siltä osin kuin siitä aiheutuu kaikkia hakijoita koskevia lisäesteitä ottaen huomioon se vaara, että alkuperäinen tutkintotodistus katoaa, se, että kotijäsenvaltio saattaa viivästyä kyseistä tutkintotodistusta myöntäessään, sekä ne lisätoimenpiteet ja lisäkustannukset, joita jäljennösten oikeaksi todistamisesta aiheutuu.

Vaikka jäsenvaltioilla onkin yleiseen etuun liittyvien pakottavien syiden vuoksi oikeus vaatia näyttöä tällaisen todistuksen olemassaolosta, kyseinen velvollisuus vaikuttaa suhteettomalta, sillä siinä estetään kaikki muut keinot, joilla tämän todistuksen olemassaolo voidaan osoittaa samanasteisella varmuudella, kuten se, että esitetään kotijäsenvaltion viranomaisten tai ammatillisen järjestön antama todistus tai tunnustus hakijan tutkintotodistuksesta.

( ks. 37-39 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta )

3. Vastaanottavan jäsenvaltion vahvistamaa velvollisuutta esittää toisessa jäsenvaltiossa annetun todistuksen tunnustamisen yhteydessä kansalaisuutta koskeva todistus sekä oikeaksi todistettu käännös kaikista tunnustamista koskevaan hakemukseen liittyvistä asiakirjoista ei voida pitää välttämättömänä eikä sitä voida perustella yleiseen etuun liittyvillä pakottavilla syillä, joten se on siten ristiriidassa perustamissopimuksen 52 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla) kanssa.

( ks. 45 ja 46 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta )

4. Tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta arkkitehtuurin alalla annetun direktiivin 85/384/ETY 12 artiklaa, jossa säädetään direktiivin 3 ja 4 artiklan mukaisia arkkitehdin koulutuksen vähimmäisvaatimuksia koskevasta poikkeuksesta, jonka perusteella jäsenvaltioiden on tunnustettava arkkitehdin ammattinimike myös sellaisille henkilöille, joille toinen jäsenvaltio on antanut todistuksen, jonka mukaan hänellä oli direktiivin 85/384/ETY täytäntöönpanohetkellä oikeus käyttää tässä toisessa jäsenvaltiossa arkkitehdin ammattinimikettä, vaikka hän ei täyttänyt edellä mainittuja vähimmäisvaatimuksia, on tulkittava siten, että ilmauksessa "direktiivin täytäntöönpano" viitataan päivämäärään, jolloin tämä direktiivi piti viimeistään panna täytäntöön. Näin ollen jäsenvaltio, joka on saattanut direktiivin 85/384/ETY voimaan viivästyneesti, ei voi pidentää tämän direktiivin 12 artiklassa vahvistettua siirtymäkautta.

( ks. 47, 51 ja 52 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta )

5. Jäsenvaltion vahvistama yleinen kielto, jolla estetään muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneita arkkitehtejä, jotka haluavat tarjota palveluja ensin mainitussa jäsenvaltiossa, perustamasta sinne kotipaikkaa tai sivutoimipaikkaa, on ristiriidassa perustamissopimuksen 59 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) kanssa siltä osin kuin siinä estetään toiseen jäsenvaltioon sijoittautunutta arkkitehtiä luomasta ensin mainittuun jäsenvaltioon tarpeellisia toimintaedellytyksiä kyseisten palvelujen tarjoamiseksi. Palvelujen tarjonnan väliaikaisuus ei välttämättä sulje pois perustamissopimuksessa tarkoitetun palvelujen tarjoajan mahdollisuutta luoda itselleen tiettyjä toimintaedellytyksiä (myös hankkimalla käyttöönsä työhuoneen, vastaanottopaikan tai liikehuoneiston) palveluja vastaanottavaan jäsenvaltioon, jos nämä toimintaedellytykset ovat tarpeellisia kyseisten palvelujen tarjoamiseksi.

( ks. 56 ja 57 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta )