Asia C-268/06

Impact

vastaan

Minister for Agriculture and Food ym.

(Labour Courtin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Direktiivi 1999/70/EY — Määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 4 ja 5 lauseke — Määräaikaiset työsuhteet julkishallinnossa — Työehdot — Palkka ja eläkeoikeudet — Määräaikaisten työsopimusten uusiminen jopa kahdeksan vuoden ajaksi — Menettelyllinen itsemääräämisoikeus — Välitön oikeusvaikutus”

Julkisasiamies J. Kokottin ratkaisuehdotus 9.1.2008 I - 2487

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 15.4.2008 I - 2533

Tuomion tiivistelmä

Yhteisön oikeus ja erityisesti tehokkuusperiaate edellyttää, että erityistuomioistuin, jota on pyydetty sellaisen toimivallan puitteissa, joka sille on myönnetty, vaikkakin valinnaisesti, Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta annetun direktiivin 1999/70 täytäntöönpanolailla, tutkimaan tämän lain rikkomiseen perustuva valitus, toteaa olevansa toimivaltainen tutkimaan myös tähän direktiiviin välittömästi perustuvat valittajan vaatimukset sen ajanjakson osalta, joka alkaa kyseisen direktiivin täytäntöönpanon määräajan päättymispäivästä ja päättyy kyseisen täytäntöönpanolain voimaantulopäivään, jos ilmenee, että tälle valittajalle asetettu velvoite saattaa samanaikaisesti yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi erillinen, välittömästi direktiiviin perustuva vaatimus aiheuttaisi prosessuaalisia hankaluuksia, joiden vuoksi yhteisön oikeusjärjestyksessä hänelle myönnettyjen oikeuksien käyttäminen olisi suhteettoman vaikeaa. Kansallisen tuomioistuimen on tehtävä tältä osin tarvittavat tutkimukset. (ks. 55 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)

Aina, kun direktiivin säännökset ovat sisällöltään ehdottomia ja riittävän täsmällisiä, yksityiset oikeussubjektit voivat vedota niihin jäsenvaltiota vastaan erityisesti silloin, kun jäsenvaltio toimii työnantajana. Tätä periaatetta voidaan soveltaa myös määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen, joka on Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta annetun direktiivin 1999/70 liitteenä, kaltaisiin sopimuksiin, jotka on tehty työmarkkinaosapuolten yhteisön tasolla EY 139 artiklan 1 kohdan perusteella käymissä neuvotteluissa ja jotka on pantu täytäntöön saman artiklan 2 kohdan mukaisesti neuvoston direktiivillä, jonka erottamaton osa ne siis ovat. Tältä osin kyseisen puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohta, jossa kielletään yleisesti ja yksiselitteisesti määräaikaisten työntekijöiden erilaiset työehdot, joille ei ole asiallisia syitä, on ehdoton ja riittävän täsmällinen, jotta yksityiset oikeussubjektit voivat vedota siihen kansallisessa tuomioistuimessa. Näin ei sen sijaan ole puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdan osalta, jossa asetetaan jäsenvaltioille yleinen tavoite estää perättäisten määräaikaisten työsopimusten tai työsuhteiden väärinkäytökset mutta annetaan niiden valita keinot tämän tavoitteen saavuttamiseksi. (ks. 57, 58, 60, 68, 70, 73, 79 ja 80 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)

EY 10 artiklaa ja EY 249 artiklan kolmatta kohtaa sekä Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta annettua direktiiviä 1999/70 on tulkittava siten, että jäsenvaltion viranomainen ei julkishallinnon työnantajana toimiessaan saa toteuttaa toimenpiteitä, jotka ovat kyseisen direktiivin ja puitesopimuksen tavoitteen, joka on määräaikaisten sopimusten väärinkäytön estäminen, vastaisia ja joilla uudistetaan määräaikaisia työsopimuksia epätavallisen pitkäksi ajaksi ajanjaksolla, joka alkaa tämän direktiivin täytäntöönpanon määräajan päättymispäivästä ja päättyy tämän direktiivin täytäntöönpanolain voimaantulopäivään. (ks. 92 kohta ja tuomiolauselman 3 kohta)

Kansallisen tuomioistuimen on kansallista lainsäädäntöä soveltaessaan ja erityisesti soveltaessaan sellaisia säännöksiä, jotka on nimenomaan annettu direktiivissä asetettujen edellytysten täytäntöön panemiseksi, tulkittava kansallista lainsäädäntöä mahdollisimman pitkälle direktiivin sanamuodon ja tarkoituksen mukaisesti tällä direktiivillä tavoitellun tuloksen saavuttamiseksi ja noudatettava tällä tavoin EY 249 artiklan kolmatta kohtaa. Kansallisen tuomioistuimen velvollisuutta tukeutua direktiivin sisältöön, kun se tulkitsee ja soveltaa asiaan liittyviä kansallisen oikeuden säännöksiä, rajoittavat kuitenkin yleiset oikeusperiaatteet, muun muassa oikeusvarmuutta ja taannehtivuuskieltoa koskevat periaatteet, eikä se voi olla perustana kansallisen oikeuden contra legem -tulkinnalle. Näissä olosuhteissa ja koska sovellettava kansallinen oikeus sisältää säännön, jossa suljetaan pois lain taannehtiva soveltaminen, ellei päinvastaisesta ole selvää ja yksiselitteistä osoitusta, kansallinen tuomioistuin, jolle on tehty Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta annetun direktiivin 1999/70 kansallisen täytäntöönpanolain säännöksen rikkomiseen perustuva valitus, on yhteisön oikeuden nojalla velvollinen soveltamaan kyseistä säännöstä taannehtivasti tämän direktiivin täytäntöönpanon määräajan päättymispäivästä alkaen ainoastaan, jos tämä kansallinen lainsäädäntö sisältää tällaisen osoituksen, jonka nojalla tätä säännöstä on sovellettava taannehtivasti. (ks. 98, 100 ja 104 kohta sekä tuomiolauselman 4 kohta)