Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 2 päivänä lokakuuta 2003. - Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Luxemburgin suurherttuakunta. - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivin 93/15/ETY täytäntöönpanon laiminlyönti. - Asia C-89/03.



Oikeustapauskokoelma 2003 sivu 00000



Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Jäsenvaltiot - Velvoitteet - Direktiivien täytäntöönpano - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Sisäistä oikeusjärjestystä koskevia perusteluja ei voida hyväksyä

(EY 226 artikla)

Asianosaiset

Asiassa C-89/03,

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään L. Ström ja B. Stromsky, prosessiosoite Luxemburgissa,

kantajana,

vastaan

Luxemburgin suurherttuakunta, asiamiehenään S. Schreiner,

vastaajana,

jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut siviilikäyttöön tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista ja valvontaa koskevien säännösten yhdenmukaistamisesta 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/15/ETY (EYVL L 121, s. 20) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai joka tapauksessa koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle,

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet sekä tuomarit P. Jann ja A. Rosas (esittelevä tuomari),

julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer,

kirjaaja: R. Grass,

ottaen huomioon esittelevän tuomarin kertomuksen,

ottaen huomioon julkisasiamiestä kuultuaan tekemänsä päätöksen ratkaista asia ilman ratkaisuehdotusta,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY 226 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 27.2.2003 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut siviilikäyttöön tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista ja valvontaa koskevien säännösten yhdenmukaistamisesta 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/15/ETY (EYVL L 121, s. 20) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai joka tapauksessa koska se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle.

2 Direktiivin 93/15/ETY 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden oli saatettava sen 9-14 artiklan noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan 30.9.1993 mennessä. Tämän saman säännöksen 2 kohdan mukaan näiden jäsenvaltioiden oli 30.6.1994 mennessä annettava ja julkaistava muiden kuin 1 kohdassa mainittujen säännösten noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset. Niiden oli ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä ja sovellettava näitä säännöksiä 1.1.1995 alkaen.

3 Komissio katsoi, että direktiiviä 93/15/ETY ei ollut saatettu osaksi Luxemburgin oikeusjärjestystä säädetyssä määräajassa ja aloitti jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn. Kehotettuaan Luxemburgin suurherttuakuntaa esittämään huomautuksensa komissio antoi 26.6.2002 perustellun lausunnon, jossa se kehotti tätä jäsenvaltiota toteuttamaan lausunnon noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa sen tiedoksiannosta. Koska Luxemburgin viranomaisten komissiolle toimittamista tiedoista kävi ilmi, että direktiivin 93/15/ETY täytäntöönpanoa ei vielä ollut toteutettu, komissio päätti nostaa nyt käsiteltävänä olevan kanteen.

4 Luxemburgin suurherttuakunta ei kiistänyt direktiivin 93/15/ETY täytäntöönpanossa tapahtunutta viivästystä ja väitti, että se johtui kansallisten hallintoelinten toimivallan uudelleenjakamisesta siviilikäyttöön tarkoitettuja räjähteitä koskevissa asioissa. Koska toimivallan uudelleen jakaminen on saatu päätökseen, lakiesitys tämän direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä on sen mukaan valmisteilla.

5 Tältä osin riittää, kun todetaan, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltio ei voi kansallisiin olosuhteisiin tai käytännön vaikeuksiin vetoamalla perustella direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyöntiä (ks. vastaavasti asia C-52/91, komissio v. Alankomaat, tuomio 8.6.1993, Kok. 1993, s. I-3069, 36 kohta ja asia C-140/00, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomio 14.11.2002, Kok. 2002, s. I-10379, 60 kohta).

6 Näissä olosuhteissa komission nostamaa kannetta on pidettävä perusteltuna.

7 Näin ollen on todettava, että koska Luxemburgin suurherttuakunta ei ole antanut direktiivin 93/15/ETY noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, se ei ole noudattanut sille kyseisen direktiivin mukaan kuuluvia velvoitteita.

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Oikeudenkäyntikulut

8 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut, että Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, ja koska Luxemburgin suurherttuakunta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto)

on antanut seuraavan tuomiolauselman:

1) Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut siviilikäyttöön tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista ja valvontaa koskevien säännösten yhdenmukaistamisesta 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/15/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

2) Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.