Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Valtiontuki - Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan - Kilpailua rajoittava vaikutus - Vähäiset tuet

(EY 87 artikla)

2. Valtiontuki - Komission suorittama tutkinta - Asianomaiset eivät ole esittäneet huomautuksia - Ei vaikuta komission päätöksen pätevyyteen

(EY 88 artiklan 2 kohta)

3. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Perustelut - Perusteluvelvollisuuden laajuus

(EY 253 artikla)

4. Valtiontuki - Komission päätös ilmoittamatta jätetyn valtiontuen soveltumattomuudesta yhteismarkkinoille - Perusteluvelvollisuuden laajuus

(EY 88 artiklan 3 kohta ja EY 253 artikla)

5. Valtiontuki - Kielto - Poikkeukset - Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille - Määrättyjen alueiden kehittämiseen tarkoitetut tuet - EY 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja c alakohdan välinen ero - Komission harkintavalta - Yhteisön näkökulma

(EY 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohta)

6. Valtiontuki - Kielto - Poikkeukset - Tuet, joita EY 87 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaiset poikkeukset voivat koskea - Toimintatuet - Soveltamisalan ulkopuolelle jääminen - Komission harkintavalta

(EY 87 artiklan 2 ja 3 kohta)

7. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Valtiontuet yhteiseen markkinajärjestelyyn kuuluville tuotteille - Yhteisön lainsäädännön rikkominen - Ei voida hyväksyä

(EY 34 artikla)

8. Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrälliset rajoitukset - Vaikutuksiltaan vastaavat toimenpiteet - Käsite - Valtiontukijärjestelmä, jolla suositaan paikallisen tuotannon jalostamista paikan päällä

(EY 29 artikla)

Tiivistelmä

1. Se, että valtiontuen määrä on suhteellisen vähäinen tai että tuensaajayritys on suhteellisen pieni, ei a priori tee mahdottomaksi sitä, ettei tuki voisi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Muilla seikoilla, kuten muun muassa tuen kumulatiivisuudella tai sillä, että tuensaajayritykset toimivat erityisen kilpaillulla alalla, voi näet olla ratkaiseva merkitys arvioitaessa tuen vaikutusta kauppaan.

( ks. 30 kohta )

2. Se, että ulkopuoliset eivät ole esittäneet huomautuksia valtiontuista, ei vaikuta komission sen päätöksen pätevyyteen, jolla se on katsonut nämä tuet yhteismarkkinoille soveltumattomiksi.

Vaikka EY 88 artiklan 2 kohdassa asetetaankin komissiolle velvollisuus ennen päätöksen tekemistä vaatia niitä, joita asia koskee, esittämään huomautuksensa, siinä ei kielletä tätä toimielintä pitämästä tätä tukea yhteismarkkinoille soveltumattomana, jos tällaisia huomautuksia ei esitetä. Tämä seikka ei sellaisenaan sulje pois sitä mahdollisuutta, että tämä tuki saattaa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

( ks. 38 ja 39 kohta )

3. EY 253 artiklassa määrätty perusteluvelvollisuus on olennainen muotomääräys, joka on erotettava perustelujen aineellisesta paikkansapitävyydestä, sillä viimeksi mainittu liittyy riidanalaisen päätöksen aineelliseen lainmukaisuuteen. EY 253 artiklassa edellytettyjen perustelujen on oltava kyseessä olevan toimenpiteen luonteen mukaisia, ja niissä on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmaistava toimielimen toimenpiteen päättelyt siten, että henkilöille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt, ja siten, että toimivaltainen tuomioistuin voi valvoa toimenpiteen laillisuutta.

Tätä vaatimusta on arvioitava ottaen huomioon kunkin yksittäistapauksen asianhaarat, kuten muun muassa toimenpiteen sisältö, esitettyjen perustelujen luonne ja se intressi, joka toimenpiteen adressaateilla tai muilla sellaisilla henkilöillä, joita se koskee suoraan ja erikseen, voi olla selitysten saamiseen. Perusteluissa ei tarvitse esittää kaikkia asian kannalta merkityksellisiä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, koska sitä, ovatko päätöksen perustelut EY 253 artiklan mukaisia, on tutkittava paitsi päätöksen sanamuodon myös sen asiayhteyden ja kaikkien asiaa koskevien oikeussääntöjen valossa.

( ks. 47 ja 48 kohta )

4. Jos jäsenvaltio on myöntänyt valtiontuen ilmoittamatta siitä sen valmisteluvaiheessa komissiolle, päätöstä, jolla todetaan tämän tuen yhteensoveltumattomuus yhteismarkkinoille, ei tarvitse perustella osoittamalla, mikä on tämän tuen todellinen vaikutus kilpailuun tai jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Jos näin ei olisi, päädyttäisiin suosimaan niitä jäsenvaltioita, jotka maksavat tukia jättäen noudattamatta EY 88 artiklan 3 kohdassa määrättyä ilmoittamisvelvollisuutta, niiden vahingoksi, jotka ilmoittavat tuista niiden valmisteluvaiheessa.

( ks. 54 kohta )

5. Alueellinen tukiohjelma voi tietyissä olosuhteissa kuulua jonkin EY 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa määrätyn poikkeuksen soveltamisalaan.

Tämän määräyksen a alakohdassa käytetään poikkeuksesta määrättäessä ilmaisuja "poikkeuksellinen" ja "vakava", mikä osoittaa, että mainittu alakohta koskee vain sellaisia alueita, joilla taloudellinen tilanne on äärimmäisen epäsuotuisa, kun sitä verrataan koko yhteisöön. Saman määräyksen c alakohdassa mainitulla poikkeuksella on sitä vastoin laajempi soveltamisala, sillä siinä sallitaan jäsenvaltion sellaisten alueiden kehittäminen, jotka ovat epäsuotuisassa asemassa kansalliseen keskiarvoon nähden, eikä tätä rajoiteta a alakohdassa määrätyillä taloudellisilla perusteilla, mutta edellytetään kuitenkin, että tähän tarkoitukseen suunnattu tuki "ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun vastaisella tavalla".

Toisin sanottuna siitä, että tätä viimeksi mainittua edellytystä ei mainita kyseisen a alakohdan poikkeusmääräyksessä, seuraa se, että tukia voidaan myöntää vapaammin niille yrityksille, jotka sijaitsevat tässä poikkeusmääräyksessä määritellyt edellytykset tosiasiallisesti täyttävillä alueilla.

EY 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja c alakohdan erilaisen sanamuodon perusteella ei kuitenkaan voida katsoa, että komission ei pitäisi EY 87 artiklan 3 kohdan a alakohtaa soveltaessaan millään tavalla ottaa huomioon yhteisön etua, vaan että sen pitäisi vain tarkistaa tutkittavina olevien toimenpiteiden alueellinen soveltuvuus arvioimatta niiden vaikutuksia koko yhteisön relevanttien markkinoiden kannalta. Sen lisäksi, että komissiolla on tällaisessa tilanteessa velvollisuus tarkistaa, että näillä toimenpiteillä tosiasiallisesti edistetään kyseisten alueiden taloudellista kehitystä, sen on myöskin arvioitava näiden tukien vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja muun muassa arvioitava niitä alakohtaisia seurauksia, joita nämä tuet saattavat aiheuttaa yhteisössä. Komissiolle annetaan EY 87 artiklan 3 kohdalla harkintavalta, jota käyttäessään sen on arvioitava taloudellisia ja sosiaalisia seikkoja yhteisön kannalta katsoen.

( ks. 64-67 kohta )

6. Valtiontukia, jotka on myönnetty suhteessa jäsenvaltion jalostusteollisuudelle toimitettujen tiettyjen vihannesten määrään ja joiden avulla tämän alueen maanviljelijöiden oli mahdollista vapautua sellaisista menoista, joista niiden olisi normaalisti pitänyt vastata juoksevassa hallinnossaan, on pidettävä kyseisille yrityksille myönnettynä maatalouden toimintatukena.

Komissio ei ylitä harkintavaltansa rajoja, kun se kansallisten viranomaisten jätettyä esittämättä minkäänlaisia todisteita siitä, että kyseisillä tuilla voidaan niiden luonteen vuoksi tosiasiallisesti ja pysyvästi myötävaikuttaa tämän alueen taloudelliseen kehitykseen, katsoo, etteivät nämä tuet kuulu minkään EY 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrätyn poikkeuksen soveltamisalaan ja että ne näin ollen eivät sovellu yhteismarkkinoille.

( ks. 68-70 kohta )

7. Kun yhteisö on EY 34 artiklan nojalla toteuttanut toimenpiteen, jolla otetaan käyttöön tiettyä alaa koskeva yhteinen markkinajärjestely, jäsenvaltioiden on pidättäydyttävä kaikista sellaisista toimenpiteistä, joilla tästä järjestelystä poikettaisiin tai joilla sitä rikottaisiin.

Koska tällä toimenpiteellä on luotu kattavat lainsäädännölliset puitteet, joissa jo säädetään kyseistä alaa koskevista taloudellisista tukitoimista, jäsenvaltio ei saa yksipuolisesti myöntää tukia kyseiselle alalle, vaikka ne olisikin varattu vain muutamille määrätyille tuotteille, jotka on tarkoitettu jalostukseen, ja vaikka niiden määrälle olisikin asetettu yläraja. Juuri yhteisön tehtäviin kuuluu nimittäin etsiä ratkaisut niihin ongelmiin, joita yhteisessä maatalouspolitiikassa saattaa syntyä silloin kun yhteisö on ottanut käyttöön määrättyä alaa koskevan yhteisen markkinajärjestelyn.

( ks. 73 ja 74 kohta )

8. Valtiontukijärjestelmää on pidettävä perustamissopimuksessa kiellettynä viennin määrällisiä rajoituksia vaikutukseltaan vastaavana toimenpiteenä, jos sillä kannustetaan taloudellisesti jäsenvaltion määrätylle alueelle sijoittautuneita tuottajia myymään tuotteensa alueen jalostusteollisuudelle.

( ks. 77 kohta )