46

Tässä tilanteessa Consiglio di Stato on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Taataanko Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklalla, johon viitataan [EU] 6 artiklassa, tiedonvälityksen ulkoinen moniarvoisuus radio- ja televisioalalla ja velvoitetaanko sillä näin ollen jäsenvaltiot takaamaan tällä alalla tosiasiallinen moniarvoisuus ja tosiasiallinen kilpailu sellaisen kilpailuoikeudellisen järjestelmän avulla, jolla teknologian kehittyessä taataan pääsy viestintäverkkoihin ja toimijoiden moninaisuus siten, ettei markkinoiden duopolistisia järjestelyjä ole mahdollista pitää laillisina? 2) Edellyttävätkö EY:n perustamissopimuksen palvelujen tarjoamisen vapautta ja kilpailua koskevat määräykset, sellaisena kuin komissio on niitä tulkinnut käyttöoikeussopimuksista (konsessio) yhteisön oikeudessa 29.4.2000 annetussa tulkitsevassa tiedonannossa, että käyttöoikeussopimuksia tehtäessä noudatetaan periaatteita, joilla kyetään varmistamaan syrjimätön ja yhdenvertainen kohtelu, avoimuus ja oikeasuhteisuus sekä yksityisten oikeudet, ja ovatko näiden perustamissopimuksen määräysten ja periaatteiden kanssa ristiriidassa lain nro 249/1997 3 §:n 7 momentin ja asetuksen [nro 352/2003] 1 §:n kaltaiset Italian oikeuden säännökset, koska niillä annetaan sellaisten henkilöiden, jotka harjoittavat kilpailuoikeudelliset rajat ylittävää lähetystoimintaa, keskeytyksettä jatkaa toimintansa harjoittamista ja koska valittajana olevan yhtiön kaltainen yhtiö, jolle on sääntöjenmukaisessa kilpailuttamismenettelyssä myönnetty konsessio, on suljettu niillä lähetystoiminnan ulkopuolelle siten, ettei se voi harjoittaa lähetysoikeuksiensa mukaista toimintaa, koska sille ei ole varattu taajuuksia (mikä johtuu taajuuksien riittämättömyydestä tai puutteesta, joka on aiheutunut siitä, että nk. kilpailuoikeudelliset rajat ylittävien viestintäverkkojen haltijat harjoittavat niillä toimintaansa)? 3) Onko – – valtuutusdirektiivin katsottava sen 17 artiklan nojalla olevan 25.7.2003 lähtien välittömästi sovellettavissa kansallisessa oikeudessa ja asetetaanko siinä jäsenvaltiolle, joka on antanut konsessioita (joihin sisältyy oikeus viestintäverkkojen asentamiseen tai sähköisten tiedonvälityspalvelujen tarjoamiseen tai taajuuksien käyttöoikeus) televisiolähetystoiminnan harjoittamiseen, velvollisuus yhteensovittaa ne yhteisön lainsäädännön kanssa ja sisältyykö tähän velvollisuuteen vaatimus siitä, että toiminnan harjoittamisen edellyttämät taajuudet tosiasiallisesti myönnetään? 4) Estetäänkö – – puitedirektiivin 9 artiklalla ja valtuutusdirektiivin 5 artiklalla, joissa säädetään avoimista, selkeistä ja syrjimättömistä menettelyistä (5 artikla), jotka on toimitettava puolueettomien, selkeiden, syrjimättömien ja oikeasuhtaisten perusteiden nojalla (9 artikla), sellainen kansallisessa oikeudessa (lain nro 112/2004 23 §:n 5 momentti) säädetty yleisvaltuutusjärjestelmä, jonka mukaan sellaisia kilpailuoikeudelliset rajat ylittäviä viestintäverkkoja, joita ei ole valittu tarjouskilpailumenettelyssä, saadaan edelleen käyttää, millä loukataan sellaisille muille yrityksille yhteisön oikeuden nojalla kuuluvia oikeuksia (– – valtuutusdirektiivin 17 artiklan 2 kohta), joilta on evätty toimintamahdollisuus, vaikka ne ovat voittaneet kilpailuttamismenettelyt? 5) Velvoitetaanko jäsenvaltiot [puitedirektiivin] 9 artiklalla, [valtuutusdirektiivin] 5 artiklan 2 kohdan toisella alakohdalla ja 7 artiklan 3 kohdalla sekä [kilpailudirektiivin] 4 artiklalla ainakin 25.7.2003 lähtien (ks. valtuutusdirektiivin 17 artikla) lakkauttamaan tilanne, jossa taajuuksia käytetään tosiasiallisesti (laitteita käytetään ilman hakijoiden vertailun jälkeen myönnettäviä konsessioita tai lupia) harjoitetun kaltaisessa televisiolähetystoiminnassa, ja olemaan sallimatta tämän toiminnan harjoittamista, jollei lähetystaajuuksia ole asianmukaisesti suunniteltu ja jollei moniarvoisuuteen järkevästi pyritä ja jos se on ristiriidassa jäsenvaltion julkisessa hankintamenettelyssä myöntämien konsessioiden kanssa? 6) Voiko jäsenvaltio vedota – – valtuutusdirektiivin 5 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa ja [kilpailudirektiivin] – – 4 artiklassa säädettyyn poikkeukseen vain suojellakseen tiedonvälityksen moniarvoisuutta ja taatakseen kulttuurisen ja kielellisen moninaisuuden suojelun, mutta ei niiden toimijoiden hyväksi, jotka harjoittavat lähetystoimintaa kansallisten säännösten mukaiset kilpailuoikeudelliset rajat ylittävissä viestintäverkoissa? 7) Pitääkö jäsenvaltion ilmoittaa, mitkä ovat kansallisella poikkeuslainsäädännöllä tosiasiallisesti tavoiteltavat päämäärät, jotta se voisi vedota [valtuutusdirektiivin] 5 artiklassa säädettyyn poikkeukseen? 8) Voidaanko tätä poikkeusta soveltaa muihinkin kuin televisiolähetystoimintaa koskevan julkisen palvelun konsessionsaajaan (Italiassa RAI) ja siis sellaisten yksityisten toimijoiden hyväksi, jotka eivät ole voittaneet kilpailuttamismenettelyä, ja sellaisten yritysten vahingoksi, joille sitä vastoin on tarjouskilpailun perusteella sääntöjenmukaisesti myönnetty konsessio? 9) Eikö kansallisen lainsäätäjän olisi perustamissopimuksessa määrättyjen yhteisön oikeuden sääntöjen ja johdetun oikeuden sääntöjen, joilla pyritään takaamaan toimiva kilpailu (workable competition) televisiolähetysmarkkinoiden alalla, nojalla pitänyt estää se, että [analogisiin lähetyksiin sovellettavan] vanhan siirtymäjärjestelmän voimassaoloa jatkettiin samanaikaisesti kun nk. maanpäällinen digitaalijärjestelmä käynnistettiin, koska ainoastaan silloin, kun analogiset lähetykset lopetetaan (ja siirrytään yleisesti digitaalilähetyksiin), näin vapautuneet taajuudet on mahdollista varata uudelleen eri tarkoituksiin, kun taas maanpäällisiin digitaalilähetyksiin johtavan siirtymämenettelyn käynnistämisen vaarana on, että käytettävissä olevien taajuuksien niukkuus korostuu siitä syystä, että analogisia ja digitaalisia lähetyksiä lähetetään samanaikaisesti? 10) Varmistetaanko yhteisön oikeudessa taattu tietolähteiden moniarvoisuuden ja kilpailun suoja televisiolähetystoiminnan alalla lain nro 112/2004 kaltaisella kansallisella lainsäädännöllä, jossa säädetään uudesta raja-arvosta, joka on 20 prosenttia voimavaroista ja jonka laskentaperuste on uusi ja hyvin laaja (yhdennettyä viestintäjärjestelmää SIC:iä koskevan päätöksen 2 §:n g kohta ja lain nro 112/2004 15 §) ja johon sisältyvät myös sellaiset toiminnot, jotka eivät vaikuta tietolähteiden moniarvoisuuteen, kun taas kilpailuoikeudessa ’relevantit markkinat’ yleensä muodostetaan eriyttämällä televisioalan markkinat tekemällä ero radiotaajuuksilla toimivien maksullisten kanavien ja maksuttomien kanavien välillä (ks. mm. neuvoston asetukseen (ETY) N:o 4064/89 perustuva, 21.3.2000 tehty komission päätös keskittymän COMP/JV.37–BSKYB/Kirch Pay TV julistamisesta yhteismarkkinoille soveltuvaksi ja yrityskeskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi (Asia N:o COMP/M.2876 – Newscorp/Telepiù) 2.4.2003 tehty komission päätös?”