ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Toinen kanneperuste perustuu EY:n yrityskeskittymäasetuksen 7 artiklan 2 kohdan rikkomiseen. Kantajan mukaan komissio on rikkonut mainittua säännöstä katsoessaan ensinnäkin, että tuossa säännöksessä säädettyä poikkeusta oli sovellettava Veolian suunnittelemaan yhdestä keskittymästä koostuvaan toimenpiteeseen kokonaisuudessaan, vaikka tällä poikkeuksella ei selvästikään ollut kohdetta, eikä sitä täten voitu soveltaa kyseiseen toimenpiteeseen, ja toiseksi, että yhdestä keskittymästä koostuvan toimenpiteen muodostavien oikeudellisten toimenpiteiden oli kuuluttava samaan oikeudelliseen järjestelmään kyseisen artiklan suhteen. Kantaja katsoo lisäksi, että edellä mainittua säännöstä on rikottu myös, koska komissio sovelsi siinä säädettyä poikkeusta omistusosuuksien yksityiseen hankintaan yhdeltä ainoalta myyjältä. Kantaja moittii lopuksi komissiota siitä, että se on katsonut, että Veolia täytti edellytyksen, joka koski yrityskeskittymästä ilmoittamista viipymättä.
1.

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että on rikottu SEUT 45 ja SEUT 48 artiklaa, joissa vahvistetaan työntekijöiden vapaa liikkuvuus ja sosiaalisten oikeuksien suoja työntekijöiden vapaan liikkuvuuden yhteydessä, rikkomiseen, ja erityisesti siihen, että on rikottu Euroopan unionin kansalaisen, joka on työskennellyt kansainvälisen järjestön palveluksessa ja on käyttänyt oikeuttaan liikkua vapaasti Euroopan unionissa, sosiaalisia oikeuksia. Kantajan mukaan tämä rikkominen ilmenee myös muiden unionin oikeussääntöjen rikkomisena; tällaisia oikeussääntöjä ovat: — sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (EYVL 1971, L 149, s. 2) — Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 7 artikla ja liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohta, ja — sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 (EUVL 2004, L 166, s. 1) 6 artikla.
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja on tutkinut tosiseikat puutteellisesti — Vastaaja ei ole merkityksellisiä tuotemarkkinoita määritellessään tutkinut saksalaisille kotitalouksille ja pienille kaupallisille asiakkaille toimitettavan sähkön ja kaasun osalta, miten tuotantohyödykkeiden homogeenisuus, käyttötarkoituksen yhtenäisyys ja muut kotitalouksien ja pienten kaupallisten asiakkaiden vähittäistoimitusten kannalta merkittävät tekijät vaikuttavat ostajan näkökannalta tuotemarkkinoiden määrittelyyn. Se on tämän vuoksi katsonut virheellisesti, että perustoimitukseen perustuvien toimitusten ja erityissopimuksiin perustuvien toimitusten osalta on olemassa erilliset markkinat. — Vastaaja ei ole selventänyt maantieteellisiä markkinoita määriteltäessä, miten tarjonta ja kysyntä on varmistettu kotitalouksien ja pienten kaupallisten asiakkaiden vähittäistoimitusten osalta paikallisesti, ja se on ymmärtänyt näin ollen virheellisesti tosiasiallisen paikallisen rakenteen, joka on eritelty postinumeroiden mukaan. — Paikallisten kotitalouksien ja pienten kaupallisten asiakkaiden markkinoilla vallitsevien markkinaolosuhteiden osalta ei ole tarkasteltu (kunnolla) E.ON:n ja innogyn asiakassalkkujen niputtamista yhteen niiden vakiintuneilla toimitusalueilla, E.ON:lla olevaa valta-asemaa keskeisillä jakelukanavilla eli Googlessa, Verivoxissa ja Check24:ssa sekä mahdollisuutta syrjäyttää markkinoilta kolmantena osapuolena olevat toimittajat. — Myös verkkokauppaa koskeva arviointi on puutteellinen. Tämä koskee sekä E.ON:n tehokasta markkinoille tunkeutumista verkkolaitteita, palveluja ja verkkotietotekniikkaa hankittaessa ja sen omaa verkkoon liittyvien palvelujen tarjontaa kolmansille jakeluverkkoja käytettäessä että kilpailua jakeluverkoista sinällään (nk. käyttöoikeussopimuksilla käyty kilpailu). Ennen kaikkea tulevia seurauksia siitä, että innogy jää E.ON:n kilpailijana pois käyttöoikeussopimuksilla käydystä kilpailusta ei ole ennakoitu tai se on ennakoitu virheellisesti. — Innovatiivista liiketoimintaa E.ON:n hallitseman jakelu- ja verkkotoiminnan välisellä raja-alueella on analysoitu vain paikka paikoin muun muassa siltä kannalta katsoen, mikä merkitys mittauksella on ovenavaajana innovatiivisille tuoteratkaisuille ja missä roolissa E.ON on niiden osalta. Hyvin nopeasti kasvavan sähköisen liikkuvuuden osalta on otettu tarkemmin huomioon vain moottoriteille asennettavien latausasemien käyttö, joka muodostaa kuitenkin vain yhden osan markkinoista. Massadataa ja innovatiivisia (bundle)tuotteita on tarkasteltu vain erittäin lyhyesti. — Arviointi perustuu kokonaisuudessaan perusteettomasti menneisyyttä koskeviin pohdintoihin. Vaikutuksia tuleviin vuosiin (esim. ammattityövoiman paheneva puute verkostoa käyttöön otettaessa, datan kasvava merkitys) ei ole tutkittu.
1.

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee vastaajien sopimussuhteeseen perustuvaa ja sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta seuraavista syistä: — kantajan sopimukseen sovellettavaa aineellista oikeutta on rikottu; — päätös irtisanoa kantaja hänen kansalaisuutensa perusteella on syrjivä, kantajaa on kohdeltu eriarvoisesti irtisanomismenettelyn aikana, koska hän on Yhdistyneen kuningaskunnan kansalainen Euroopan unionissa, ja oikeutta tulla kuulluksi on loukattu; — peräkkäisten määräaikaisten sopimusten tekemistä koskevaa oikeutta on käytetty väärin ja suhteellisuusperiaatetta, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja syrjintäkiellon periaatetta on loukattu; — on aiheutunut oikeudellista epävarmuutta; oikeutta hyvään hallintoon on loukattu, Euroopan hyvän hallintotavan säännöstöä ei ole noudatettu ja työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevaa oikeutta on loukattu.
C 53/65

Kanne 23.12.2020 – Inner Mongolia Shuangxin Environment-Friendly Material v. komissio

(Asia T-763/20)

(2021/C 53/82)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Inner Mongolia Shuangxin Environment-Friendly Material Co. Ltd (Ordos, Kiina) (edustajat: asianajajat J. Cornelis, F. Graafsma ja E. Vermulst)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan lopullisten polkumyyntitullien käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen polyvinyylialkoholien tuonnissa 25.9.2020 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2020/1336

— velvoittamaan Euroopan komission maksamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seitsemään kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että polkumyynnillä muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 8.6.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (”perusasetus”) 2 artiklan 6a kohdassa annetaan valtuus sellaiseen lähestymistapaan ja luodaan sellainen poikkeus, joista ei säädetä WTO:n polkumyynnin vastaisessa sopimuksessa ja jota ei sen vuoksi voida soveltaa.

2) Toinen kanneperuste, joka perustuu perusasetuksen 2 artiklan 6a kohdan a alakohdan loukkaamiseen, koska vastaaja on tehnyt ihmeisiä arviointivirheitä tulkitessaan virheellisesti perusasetuksen 2 artiklan 6a artiklan a alakohdan sanamuotoa, kun se katsoi, että meksikolaisia tilinpäätöksiä ei ollut saatavilla, rikkoessaan huolenpitovelvollisuuttaan, kun se ei ottanut huomioon merkityksellisiä tietoja, joiden perusteella Turkkia ei voitaisi pitää asianmukaisen edustavana maana ja jättäessään valitsematta Meksikon asianmukaisimmaksi edustavaksi maaksi.

3) Kolmas kanneperuste, joka perustuu perusasetuksen 2 artiklan 6a kohdan a alakohdan loukkaamiseen, koska normaaliarvoa ei määritetty yksinomaan vastaavien tuotantotekijöiden vääristymättömien arvojen perusteella.

4) Neljäs kanneperuste, joka perustuu perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan loukkaamiseen.

5) Viides kanneperuste, joka perustuu perusasetuksen 18 artiklan loukkaamiseen, koska on turvauduttu käytettävissä oleviin tietoihin tilanteessa, jossa se ei ollut perusteltua.

6) Kuudes kanneperuste, joka perustuu perusasetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohdan loukkaamiseen, ilmeiseen arviointivirheeseen alihinnoittelun toteamisessa ja tästä seuraavaan perusasetuksen 3 artiklan 6 kohdan loukkaamiseen, koska segmentoituja alihinnoitteluanalyyseja ei ole tehty, laatueroja koskevia tarpeellisia oikaisuja ei ole tehty ja koko tuotetta koskevaa alihinnoittelua ei ole osoitettu.
4.

Neljännen kanneperusteen mukaan perusasetuksen 19 artiklan a alakohtaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklaa on rikottu, kantajan puolustautumisoikeuksia on loukattu sekä suhteellisuusperiaatetta ja prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatetta on loukattu. Kantaja väittää, ettei se saanut asianmukaista ennakkoilmoitusta ja että perusasetuksen mukainen ennakkoilmoitusjärjestelmä on maahantuojien osalta sääntöjenvastainen.
Kanne 16.12.2020 – ON v. komissio

(Asia T-730/20)

(2021/C 44/79)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: ON (edustaja: asianajaja N. de Montigny)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan henkilökohtaisten etuuksien hallinto- ja maksutoimiston (PMO.1) 12.3.2020 tekemän päätöksen periä henkilöstösääntöjen 85 artiklan nojalla talaisin aiheettomasti 1.2.2015 alkaen maksetut määrät

— kumoamaan siltä osin kuin on tarpeen päätöksen hylätä kantajan 3.9.2020 päivätyn vaatimuksen

— velvoittamaan vastaajan maksamaan kantajalle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä korvauksen, joka on arvioitava ex aequo et bono 10 000 euroksi ja

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan henkilöstösääntöjen 85 artiklaa on rikottu, koska kyseisen artiklan soveltamisedellytykset eivät ole täyttyneet. Kantaja katsoo tässä yhteydessä erityisesti, että hallinto ei ole osoittanut, että hän tiesi tai hänen olisi pitänyt tietää, ettei hänellä ole ollut oikeutta ulkomaankorvaukseen siitä alkaen, kun hänet on otettu yhden ainoan kerran palvelukseen, eli vuodesta 2009 alkaen.

Toisen kanneperusteen mukaan käsittelyaikojen kohtuullisuuden periaatetta on loukattu. Kantaja vetoaa tässä yhteydessä siihen, että tästä kohtuullisen ajan noudattamatta jättämisestä on seurannut myös se, että hän on menettänyt mahdollisuuden osoittaa, että hänen pääasiallinen vakituinen asuinpaikkansa on asianomaisena ajanjaksona ollut Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolella, ottaen huomioon, että arkistointivelvoitteet ovat yleensä voimassa vain kymmenen vuotta.

Kolmannen kanneperusteen mukaan hallinto on tehnyt virkavirheen, minkä perusteella sille on syntynyt vahingonkorvausvelvollisuus. Kantajan mukaan virkavirheessä on kyse siitä, että hallinto teki virheen vahvistaessaan hänen rahalliset etuutensa ajankohtana, jona hän aloitti tehtävissään.
Kanne 22.12.2020 – Sinopec Chongqing SVW Chemical ym. v. komissio

(Asia T-762/20)

(2021/C 53/81)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Sinopec Chongqing SVW Chemical Co. Ltd (Chongqing, Kiina), Sinopec Great Wall Energy & Chemical (Ningxia) Co. Ltd (Lingwu City, Kiina) ja Central-China Company, Sinopec Chemical Commercial Holding Co. Ltd (Wuhan, Kiina) (edustajat: asianajajat J. Cornelis, F. Graafsma ja E. Vermulst)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan lopullisten polkumyyntitullien käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen polyvinyylialkoholien tuonnissa 25.9.2020 annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2020/1336 (1)

— velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

1. Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, jonka mukaan polkumyynnillä muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 8.6.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1036 (jäljempänä perusasetus) 2 artiklan 6 kohdan a alakohdassa säädetään lähestymistavasta ja saadaan aikaan poikkeus, joista ei ole määrätty Maailman kauppajärjestön (WTO) polkumyynnin vastaisessa sopimuksessa, eikä sitä voida näin ollen soveltaa.

2. Toinen kanneperuste, joka perustuu perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan rikkomiseen, koska siinä vähennetään Sinopec Central Chinan perimästä vientihinnasta käsitteellinen palkkio, ja ilmeiseen arviointivirheeseen, kun siinä todetaan, että Sinopec Central China toimii palkkioperusteisena edustajana, ei oteta huomioon tasapuolisen vertailun vaatimusta ja oikaistaan ylöspäin arvonlisäveron, jota ei voida periä takaisin, normaaliarvoa.

3. Kolmas kanneperuste, joka perustuu perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan ja 18 artiklan 5 kohdan sekä WTO:n polkumyynnin vastaisen sopimuksen 6 artiklan 8 kappaleen ja liitteen II rikkomiseen, koska käytettävissä olevien tietojen osalta on käytetty lähdettä, joka on rankaiseva eikä sisällä sopivimpia tai asianmukaisimpia tietoja.

4. Neljäs kanneperuste, joka perustuu perusasetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohdan rikkomiseen ja ilmeiseen arviointivirheeseen vahvistettaessa alihinnoittelua, sekä tämän seurauksena perusasetuksen 3 artiklan 6 kohdan rikkomiseen, koska alihinnoittelusta ei ole tehty segmentoitua arviointia, laatuerojen osalta ei ole tehty tarvittavia oikaisuja, eikä tuotteelle kokonaisuudessaan ole vahvistettu alihinnoittelua.

5. Viides kanneperuste, joka perustuu kantajien puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen, koska niille on kieltäydytty antamasta tiettyjä tietoja, jotka ovat tarpeen, jotta ne voivat ottaa kantaa alihinnoittelua koskevaan arviointiin.

(1) EUVL 2020, L 315, s. 1.
C 9/28

Kanne 30.10.2020 – One Voice v. ECHA

(Asia T-663/20)

(2021/C 9/41)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: One Voice (Strasbourg, Ranska) (edustaja: asianajaja A. Ghersi)

Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA)

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— toteaa, että Euroopan kemikaaliviraston valituslautakunta teki arviointivirheen kosmetiikka-asetuksen ja REACH-asetuksen välisen suhteen osalta,

— toteaa, että ECHA:n valituslautakunta rikkoi REACH-asetuksen säännöksiä, ja tämän seurauksena

— kumoaa ECHA:n valituslautakunnan 18.8.2020 tekemän päätöksen nro A-009-2018 ja

— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu arviointivirheeseen kosmetiikka-asetuksen (1) ja REACH-asetuksen (2) välisen suhteen osalta. Kantajan mukaan valituslautakunta arvioi virheellisesti kosmetiikka-asetuksen 18 artiklaa soveltaessaan REACH-asetusta ja loukkasi kosmetiikka-asetuksella tavoiteltua eläinkokeita koskevaa tavoitetta. Kantaja arvioi lopuksi, ettei ECHA:lla ole toimivaltaa antaa sitovaa tulkintaa kosmetiikka-asetuksen ja REACH-asetuksen välisen suhteen osalta.

2) Toinen kanneperuste, jonka mukaan REACH-asetuksen säännöksiä on rikottu. Kantaja väittää tältä osin erityisesti, että REACH-asetuksessa asetetaan eläinkokeiden kieltoperiaate paitsi, jos mitään muuta ratkaisua ei ole. Valituslautakunta ei kuitenkaan todennut tällaista poikkeusta riidanalaisessa päätöksessä.

(1) Kosmeettisista valmisteista 30.11.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1223/2009 (EUVL 2009, L 342, s. 59).

(2) Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006 (EUVL 2006, L 396, s. 1 ja oikaisu EUVL 2007, L 136, s. 3).
—

kumoamaan asetusten (EY) N:o 1071/2009, (EY) N:o 1072/2009 ja (EU) N:o 1024/2012 muuttamisesta niiden mukauttamiseksi maantieliikenteen alan kehitykseen 15.7.2020 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2020/1055 2 artiklan 4 kohdan
—

Vastaaja on ilmoittanut riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa päätöksen olevan osoitettu Slovenian tasavallalle, vaikka kantaja on ainoa henkilö, joka on osallistunut vastaajan menettelyyn ja joka on myös vaatinut, että päätöksen addressaateiksi mainittaisiin kantaja ja Slovenian tasavalta.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdan ja SEUT 108 artiklan 2 kohdan sekä vuoden 2004 pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen rikkomiseen — Kantaja tuo tältä osin esiin, että riidanalaisessa päätöksessä komissio on tehnyt oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan soveltamisessa sekä vuoden 2004 suuntaviivojen suhteen, kun se on katsonut, että Tirrenia AS:n pelastamiseksi myönnettyä tukea oli lainvastaisesti pidennetty ja että se ei soveltunut sisämarkkinoille. — Tältä osin kantaja täsmentää, että — a) rakenneuudistussuunnitelma oli olemassa ennen kyseessä olevan kauden päättymistä. Kyseinen suunnitelma oli ”realistinen, johdonmukainen ja laajamittainen” Tirrenia-yrityksen, joka oli selvitystilassa, osan elinkelpoisuuden palauttamiseksi. Se on täysin ja kokonaan pantu täytäntöön Tirrenia-yrityksen osan yksityistämisen ansiosta. — b) pelastustuen täysimääräinen palauttaminen yhdellä maksulla kokonaan on täysimääräisesti noudattanut sitoumusta maksaa takaisin taattu laina yksityistämisprosessin päättyessä käyttämällä yrityksen omaisuuden luovutuksesta hintana saatuja määriä. — c) perusperiaatetta, johon pelastuspäätös perustui, on kunnioitettu, eli sen mahdollistamista, että Tirrenia-yrityksen osa takaa merikuljetuspalvelujen jatkuvuuden väliaikaisen ja peruutettavissa olevan tukitoimenpiteen avulla keskeyttämättä tärkeää ja olennaista julkista palvelua ajanjaksolla, joka jatkuu yksityistämisprosessin loppuun saakka.
—

Kantaja katsoo, että kokonaisuudessaan menettely, joka on johtanut riidanalaisen päätöksen antamiseen, on kestänyt liian kauan, ja että näin ollen oikeusvarmuuden ja hyvän hallinnon periaatteita on loukattu. Lisäksi menettelyn kesto on saanut kantajan luottamaan siihen, että sitä koskevia toimenpiteitä ei luokiteltaisi uusiksi ja sisämarkkinoille soveltumattomiksi tuiksi. Kantaja väittää näin ollen, ettei vastaaja voinut määrätä perimään tukia takaisin, koska se loukkaisi unionin oikeuden yleistä periaatetta.
5.

Viidennen kanneperusteen mukaan on tehty oikeudellinen virhe, kun henkilötietojen käsitettä sekä asetusta N:o 2018/1725 ja asetusta N:o 1049/2001 on tulkittu ja kun Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä III olevaa 6 artiklaa, joka on yhteensopiva mainittujen asetusten säännösten kanssa, ei ole tulkittu.
Kanne 3.7.2020 – Esteves Lopes Granja v. EUIPO – Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto (PORTWO GIN)

(Asia T-417/20)

(2020/C 279/67)

Kannekirjelmän kieli: portugali

Asianosaiset ja muu osapuoli

Kantaja: Joaquim José Esteves Lopes Granja (Vila Nova de Gaia, Portugali) (edustaja: asianajaja O. Santos Costa)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP (Peso da Régua, Portugali)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin PORTWO GIN rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 16 308 462

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 21.4.2020 asiassa R 993/2019-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n ja Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperuste

Maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 671) 103 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohdan rikkominen.
C 209/37

Kanne 30.4.2020 – Stada Arzneimittel v. EUIPO – Pfizer (RUXXIMLA)

(Asia T-239/20)

(2020/C 209/48)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Saksa) (edustajat: asianajajat J.-C. Plate ja R. Kaase)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Pfizer Inc. (New York, New York, Yhdysvallat)

Menettely EUIPO:ssa

Hakija: Kantaja

Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin RUXXIMLA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 17 865 742

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 13.2.2020 asiassa R 1879/2019-4 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut valitusmenettelyssä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

Kanneperusteet
1)

Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että riidanalainen päätös EASO/ED/2019/509 on virheellinen, — koska kantajan oikeutta hyvään hallintoon (Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 41 artikla) puolueettomuusperiaatteen, huolellisuusvelvoitteen, objektiivisuusperiaatteen sekä syyttömyysolettaman muodossa on loukattu (ensimmäiseen kanneperusteeseen liittyvä ensimmäinen kumoamisperuste), — koska kantajan hyvän hallinnon periaatteeseen (perusoikeuskirjan 41 artikla) ja huolenpitovelvoitteeseen (henkilöstösääntöjen 24 artikla) perustuvaa oikeutta siihen, että hallinto ottaa huomioon hänen etunsa, on loukattu (ensimmäiseen kanneperusteeseen liittyvä toinen kumoamisperuste) — ja koska kyseisiin lainvastaisiin menettelyihin ja laiminlyönteihin liittyy ilmeinen arviointivirhe, oikeudellinen virhe ja perustelujen puutteellisuus (ensimmäiseen kanneperusteeseen liittyvä kolmas kumoamisperuste).
—

Vuoden 2015 elokuun ja vuoden 2016 huhtikuun välillä tehdyt kuittaukset ovat Saksan konkurssioikeuden mukaan tehottomia. Siltä osin kuin on kyse 274 248,27 euron määrästä, kuittausten tehottomuus kantajan saataviin nähden perustuu Saksan konkurssilain (InsO) 95 §:n 1 momentin 3 kohtaan. Siltä osin kuin kuittaukset koskevat asiassa GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation: millarium mbH & Co. KG vastaan komissio 25.9.2018 annetun tuomion (T-10/16, EU:T:2018:600) annetun tuomion mukaista 1 144 394,33 euron määrää, kuittaus on tehoton InsO:n 96 §:n 1 momentin 3 kohdan ja 133 §:n 1 momentin (aikaisempi versio) nojalla.
—

Päätös on perustelematon ja mielivaltainen, koska tosiseikkojen ja kuvaillun tilanteen osalta on olemassa vakavia unionin oikeutta koskevia oikeudellisia epäilyjä, minkä johdosta Tribunal Supremon (ylin tuomioistuin, Espanja) rikosasioiden jaosto on esittänyt ennakkoratkaisukysymyksiä ja unionin tuomioistuin on ottanut nämä kysymykset tutkittavakseen asianumerolla C-502/19.
—

Kantaja väittää tältä osin, että perusoikeuskirjan 41 ja 47 artiklaa sekä Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaa on rikottu, koska komissio on käyttänyt tarkastustoimivaltaansa ja seuraamusten määräämistoimivaltaansa, joita sillä ei enää ollut käsittelyaikojen kohtuuttomuuden vuoksi, ja täten loukannut puolustautumisoikeuksia tällaisen keston johdosta, mikä on vahvistettu.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1) 20 artiklan 4 kohdan rikkomiseen ja perusoikeuksien loukkaamiseen, koska tarkastuspäätös on perusteltu puutteellisesti, minkä vuoksi kantajilta on evätty tässä yhteydessä edellytetyt perustavanlaatuiset takeet.