ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 141/18

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 23.4.2009 (Hof van Cassatie van Belgiën (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV ja Parc Healthcare International Limited v. Omnipol Ltd

(Asia C-167/08) (1)

(Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 44/2001 - 43 artiklan 1 kohta - Tuomioistuimen toimivalta ja tuomioiden täytäntöönpano - Asianosaisen käsite)

2009/C 141/30

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hof van Cassatie van België

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV ja Parc Healthcare International Limited

Vastaaja: Omnipol Ltd

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Hof van Cassatie van België — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (Bryssel I -asetus; EYVL L 12, s. 1) 43 artiklan 1 kohdan tulkinta — Asianosaisen käsite — Velkojan velallisensa nimissä ja lukuun esittämä vaatimus — Täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevasta hakemuksesta annettu päätös

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 43 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että velallisen velkoja ei voi hakea muutosta täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskevan hakemuksen johdosta annettuun päätökseen, jos se ei ole osallistunut muodollisesti asianosaisena siihen oikeudenkäyntimenettelyyn, jossa velallisen joku toinen velkoja on hakenut kyseistä täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista.

(1) EUVL C 183, 19.7.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 113/10

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 26.3.2009 — Sunplus Technology Co. Ltd v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Sun Microsystems Inc.

(Asia C-21/08 P) (1)

(Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 40/94 - 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Kuvio- ja sanamerkki SUNPLUS - Kansallisen sanamerkin SUN haltijan tekemä väite - Rekisteröinnin esteet)

2009/C 113/18

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Sunplus Technology Co. Ltd (edustajat: Rechtsanwalt K. Lochner ja Rechtsanwalt H. Gauß)

Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Folliard-Monguiral) ja Sun Microsystems Inc. (edustaja: Rechtsanwalt M. Graf)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-38/04, Sunplus Technology Co. Ltd vastaan SMHV, 15.11.2007 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kanteen, jonka hakija, joka oli hakenut kuviomerkin ”SUNPLUS” rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi luokkaan 9 kuuluvia tavaroita varten, oli nostanut sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) neljännen valituslautakunnan asiassa r 642/2000-4 7.10.2003 tekemästä päätöksestä, jolla hylättiin valitus, joka oli tehty väiteosaston päätöksestä, jolla luokkaan 9 kuuluvia tavaroita varten rekisteröidyn kansallisen kuvio- ja sanamerkin ”SUN” haltijan vireille panemassa väitemenettelyssä evättiin kyseisen tavaramerkin rekisteröinti — Tavaramerkkien samankaltaisuus — Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (EYVL 1994, L 11, s. 1)

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Sunplus Technology Co. Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 64, 8.3.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 301/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 14.9.2010 — Akzo Nobel Chemicals Ltd ja Akcros Chemicals Ltd v. Euroopan komissio, Conseil des barreaux européens, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, European Company Lawyers Association (AEJE), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter ja International Bar Association

(Asia C-550/07 P) (1)

(Muutoksenhaku - Kilpailu - Asian selvittämistoimet - Komission tarkastusvalta - Yhteydenpidon luottamuksellisuuden suoja - Asianajajan ja yrityksen välinen työsuhde - Sähköpostiviestien vaihto)

2010/C 301/02

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittajat: Akzo Nobel Chemicals Ltd ja Akcros Chemicals Ltd (edustajat: avocate M. Mollica, avocat M. van der Woude ja advocaat C. Swaak)

Valittajan vastapuolet: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre ja X. Lewis), Conseil des barreaux européens (edustaja: J. Flynn, QC), Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten (edustajat: advocaat O. Brouwer ja advocaat C.E. Schillemans), European Company Lawyers Association (AEJE) (edustajat: advocaat M. Dolmans ja advokat K. Nordlander sekä solicitor J. Temple Lang), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter (edustajat: Rechtsanwalt G. Berrisch ja solicitor D.W. Hull) ja International Bar Association (edustajat: avocat J. Buhart ja avocat I. Michou)

Väliintulijat, jotka tukevat kantajan vaatimuksia: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: V. Jackson ja E. Jenkinson sekä barrister M. Hoskins), Irlanti (asiamiehet: D. O’Hagen, D. O’Donnell, SC ja R. Casey, BL), Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: C. Wissels, Y. Vries ja M. de Grave)

Oikeudenkäynnin kohde

Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen, laajennettu jaosto) asiassa T-253/03, Akzo Nobel Chemicals Ltd ja Akcros Chemicals Ltd v. Euroopan yhteisöjen komissio, 17.9.2007 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kanteen, jossa vaadittiin kumottavaksi 8.5.2003 tehty päätös K(2003) 1533, lopullinen, jossa oli hylätty vaatimus asianajajan ja asiakkaan välisen yhteydenpidon luottamuksellisuuden suojan soveltamisesta tiettyihin asiakirjoihin, jotka on otettu haltuun asetuksen N:o 17 14 artiklan 3 kohdan nojalla määrätyssä tarkastuksessa (asia COMP/E-1/38.589)

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta, Irlanti ja Alankomaiden kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

3) Conseil des barreaux européens, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, European Company Lawyers Association, American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter ja International Bar Association vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

4) Akzo Nobel Chemicals Ltd ja Akcros Chemicals Ltd korvaavat oikeudenkäyntikulut muilta osin yhteisvastuullisesti.

(1) EUVL C 37, 9.2.2008.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 282/6

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 1.10.2009 (Raad van Staten (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Minister voor Wonen, Wijken en Integratie v. Woningstichting Sint Servatius

(Asia C-567/07) (1)

(Pääomien vapaa liikkuvuus - EY 56 artikla - Rajoitukset - Oikeuttamisperusteet - Asuntopolitiikka - Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut)

2009/C 282/09

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Raad van State

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Minister voor Wonen, Wijken en Integratie

Vastapuoli: Woningstichting Sint Servatius

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Raad van State — EY 56 ja EY 58 artiklan, EY 86 artiklan 2 kohdan sekä EY 87 ja EY 88 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään sellaista yritystä, jonka lakisääteisenä tehtävänä on toimia kyseessä olevan jäsenvaltion asuntopolitiikan edistämiseksi, harjoittamasta rajat ylittävää toimintaa, jos sillä ei ole asianomaisen ministerin antamaa ennakkolupaa — Asuntopolitiikka ja yleinen etu

Tuomiolauselma

EY 56 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan sosiaalisen asuntotuotannon alalla toimivien asuntolain (Woningwet) 70 §:n 1 momentissa tarkoitettujen hyväksyttyjen laitosten on saatava rajat ylittävään toimintaansa hallinnollinen ennakkolupa, siltä osin kuin tällainen säännöstö ei perustu sellaisiin objektiivisiin kriteereihin, jotka eivät ole syrjiviä ja jotka ovat etukäteen tiedossa ja joilla kansallisten viranomaisten harkintavallan käytölle voidaan asettaa riittävät rajat, minkä tarkastaminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana.

(1) EUVL C 64, 8.3.2008.
2)

Asetuksen N:o 261/2004 5, 6 ja 7 artiklaa on tulkittava siten, että viivästyneiden lentojen matkustajat voidaan rinnastaa peruutettujen lentojen matkustajiin korvausta koskevan oikeuden soveltamisen kannalta ja että he voivat näin ollen vedota asetuksen 7 artiklan mukaiseen korvausta koskevaan oikeuteen, kun heille aiheutuu viivästyneen lennon johdosta vähintään kolmen tunnin pituinen ajan menetys eli kun he saapuvat lopulliseen määräpaikkaansa vähintään kolme tuntia lentoliikenteen harjoittajan ilmoittaman aikataulun mukaista saapumisaikaa myöhemmin. Tällainen viivästyminen ei kuitenkaan perusta matkustajalle oikeutta korvaukseen, jos lentoliikenteen harjoittaja pystyy osoittamaan, että pitkäaikainen viivästyminen johtuu poikkeuksellisista olosuhteista, joita ei olisi voitu välttää, vaikka kaikki kohtuudella edellytettävät toimenpiteet olisi toteutettu, eli olosuhteista, jotka eivät ole lentoliikenteen harjoittajan tosiasiallisesti hallittavissa.
1)

Silloin kun sen jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmässä, jossa hoitoa tarvitseva henkilö, joka on vakuutettu sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 ja sellaisena kuin se on muutettuna 5.6.2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1386/2001, tarkoitettuna palkatun työntekijän tai itsenäisen ammatinharjoittajan perheenjäsenenä, asuu, ei toisin kuin toimivaltaisen jäsenvaltion soveltamassa sosiaaliturvajärjestelmässä ole säädetty luontoisetuuksien antamisesta senkaltaisessa tilanteessa, josta on kyse kyseisen henkilön osalta ja jossa on olemassa hoidon tarve, kyseisen asetuksen 19 artiklassa ja 22 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ei sellaisenaan edellytetä tällaisten etuuksien antamista toimivaltaisesta laitoksesta tai sen puolesta toimivaltaisen jäsenvaltion ulkopuolella.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 267/9

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 8.9.2009 (Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porton (Portugali) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Bwin International Ltd, aikaisemmin Baw International Ltd v. Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

(Asia C-42/07) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - EY 49 artikla - Palveluiden tarjoamisen vapauden rajoittaminen - Rahapelien pitäminen pelattavana internetissä)

2009/C 267/15

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Bwin International Ltd, aikaisemmin Baw International Ltd

Vastaaja: Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto — EY 43, EY 49 ja EY 56 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa varataan tietylle elimelle yksinoikeus pitää raha- ja lottopelejä pelattavana ja jonka nojalla urheilutapahtumiin liittyvän veikkauksen järjestämistä, edistämistä ja rahojen keräämistä, myös internetin välityksellä, koskeva toiminta on rikosoikeudellisesti rangaistavaa — Yritykselle, joka harjoittaa veikkaus- ja lottopelitoimintaa internetin välityksellä ja jonka toimipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, määrätty kielto edistää, järjestää ja pitää pelattavana kyseisiä veikkaus- ja lottopelejä internetin välityksellä ja hyvittää voittajille voittojen arvo

Tuomiolauselma

EY 49 artikla ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa kielletään Bwin International Ltd:n kaltaisia toimijoita, jotka ovat sijoittautuneet muihin jäsenvaltioihin, joissa ne tarjoavat laillisesti vastaavia palveluja, tarjoamasta rahapelejä internetissä asianomaisen jäsenvaltion alueella.

(1) EUVL C 69, 24.3.2007.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 205/6

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 7.7.2009 (High Court of Justicen (Queen’s Bench Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — The Queen, S.P.C.M. SA:n, C.H. Erbslöh KG:n, Lake Chemicals and Minerals Ltd:n ja Hercules Inc:n hakemuksesta v. Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

(Asia C-558/07) (1)

(Asetus (EY) N:o 1907/2006 - Kemikaalit - Kemikaalien rekisteröinti, arviointi, lupamenettelyt ja rajoitukset (REACH) - Monomeeriaineiden käsite - Pätevyys - Oikeasuhteisuus - Yhdenvertainen kohtelu)

2009/C 205/08

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (Queen’s Bench Division)

Pääasian asianosaiset

Kantajat: The Queen, S.P.C.M. SA:n, C.H. Erbslöh KG:n, Lake Chemicals and Minerals Ltd:n ja Hercules Inc:n hakemuksesta

Vastaaja: Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — High Court of Justice, Queen’s Bench Division — Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (EUVL L 396, s. 1) 6 artiklan 3 kohdan tulkinta ja pätevyys — Monomeeriaineiden käsite

Tuomiolauselma

1) Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006 6 artiklan 3 kohtaan sisältyvä monomeeriaineiden käsite koskee vain reagoineita monomeerejä, jotka ovat integroituneet polymeereihin.

2) Toisen kysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esille mitään sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat asetuksen N:o 1907/2006 6 artiklan 3 kohdan pätevyyteen.

(1) EUVL C 51, 23.2.2008.
1)

Helleenien tasavalta ei ole noudattanut EY 43 ja EY 56 artiklan ja Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen vastaavien artiklojen eli kyseisen sopimuksen 31 ja 40 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on soveltanut ulkomailta peräisin oleviin osinkoihin epäedullisempaa verojärjestelmää kuin kotimaasta peräisin oleviin osinkoihin. Helleenien tasavalta ei ole noudattanut EY 43 artiklan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 31 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa tuloverolain (laki 2238/1994, sellaisena kuin se on muutettuna lailla 3296/2004) säännökset, joiden nojalla ulkomaisia henkilöyhtiöitä verotetaan Kreikassa ankarammin kuin kotimaisia henkilöyhtiöitä.
1)

Portugalin tasavalta ei ole noudattanut yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY 3 ja 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut mainitun direktiivin 3 artiklan mukaista jätevesien viemäröintijärjestelmää Bacia do Rio Uiman (Fiães de S. Jorge), Costa de Aveiron, Covilhãn, Espinho/Feiran, Ponta Delgadan, Póvoa de Varzim/Vila do Conden ja Santa Citan taajamissa ja koska se ei ole mainitun direktiivin 4 artiklan mukaisesti käsitellyt biologisesti tai vastaavalla tavalla yhdyskuntajätevesiä, jotka ovat peräisin Alvercan, Bacia do Rio Uiman (Fiães S. Jorge), Carvoeiron, Costa de Aveiron, Costa Oesten, Covilhãn, Lissabonin, Matosinhosin, Milfontesin, Nazaré/Famalicãon, Ponta Delgadan, Póvoa de Varzim/Vila do Conden, Santa Citan, Vila Franca de Xiran ja Vila Real de Santo Antónion taajamista.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 113/5

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.3.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta

(Asia C-270/07) (1)

(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Yhteinen maatalouspolitiikka - Eläinlääkärintarkastuksista ja -valvonnasta kannettavat maksut - Direktiivi 85/73/ETY - Asetus (EY) N:o 882/2004)

2009/C 113/09

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: F. Erlbacher ja A. Szmytkowska)

Vastaaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: M. Lumma ja C. Schulze-Bahr, avustajanaan Rechtsanwalt U. Karpenstein)

Oikeudenkäynnin kohde

Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Tuoreen lihan ja siipikarjanlihan terveystarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta 29.1.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/73/ETY (EYVL L 32, s. 14), sellaisena kuin se on muutettuna 18.12.1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/79/EY (EYVL L 24, s. 31), 1 artiklan ja 5 artiklan 3 ja 4 kohdan rikkominen ja rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 882/2004 (EUVL L 165, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 23.5.2006 annetulla komission asetuksella N:o 776/2006 (EUVL L 136, s. 3), 27 artiklan 2, 4 ja 10 kohdan rikkominen — Lihan terveystarkastuksia koskeva kansallinen lainsäädäntö, jossa sallitaan se, että yhteisön maksun lisäksi kannetaan erityinen lisämaksu, jonka määrä vastaa tuoreiden lihojen bakteriologisista tutkimuksista aiheutuneita kustannuksia

Tuomiolauselma

1) Kanne hylätään.

2) Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 199, 25.8.2007.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 141/13

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 23.4.2009 (Tribunale di Bergamon (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Luigi Scarpelli v. NEOS Banca SpA

(Asia C-509/07) (1)

(Direktiivi 87/102/ETY - Kuluttajansuoja - Kulutusluotto - Kauppasopimusvelvoitteiden täyttämättä jättäminen)

2009/C 141/21

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale di Bergamo

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Luigi Scarpelli

Vastaaja: NEOS Banca SpA

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunale di Bergamo — Kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 22.12.1986 annetun neuvoston direktiivin 87/102/ETY (EYVL L 42, s. 48) 11 artiklan 2 kohdan tulkinta — Kulutusluotto — Kuluttajan oikeus vaatia oikeuksiensa täyttämistä rahoittajalta myyjän syyllistyttyä sopimusrikkomukseen luotolla rahoitettujen hyödykkeiden kaupassa

Tuomiolauselma

Kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 22.12.1986 annetun neuvoston direktiivin 87/102/ETY 11 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa luotonantajan ja myyjän välinen sopimus, jonka perusteella tällä luotonantajalla on yksinoikeus myöntää luottoa myyjän asiakkaille, ei ole edellytys sille, että nämä asiakkaat voivat luottosopimuksen purkamiseksi ja tämän seurauksena luotonantajalle suoritettujen summien palauttamiseksi vaatia oikeuksiensa täyttämistä luotonantajalta, kun myyjä on syyllistynyt sopimusrikkomukseen.

(1) EUVL C 37, 9.2.2008.
—

koska se on poistanut markkinoilta lääkekasvipohjaisia tuotteita, jotka on valmistettu laillisesti ja/tai joita on pidetty laillisesti kaupan toisessa jäsenvaltiossa, sellaisen hallinnollisen käytännön perusteella, jonka mukaan lääkekasveja, jotka eivät sisälly lääkekasvipohjaisten tuotteiden erityisrekisterin luomisesta 3.10.1973 tehdyn ministerin päätöksen (Orden Ministerial por la que se establece el registro especial para preparados a base de especies vegetales medicinales) liitteeseen eivätkä kasveista, joiden myynti yleisölle on kielletty tai joiden myyntiä yleisölle on rajoitettu niiden myrkyllisyyden vuoksi, laaditusta luettelosta 28.1.2004 tehdyn kansanterveydestä ja kulutuksesta vastaavan ministeriön päätöksen SCO/190/2004 (Orden SCO/190/2004 por la que se establece la lista de plantas cuya venta al público queda prohibida o restringida por razón de su toxicidad) liitteeseen ja jotka eivät ole valmiste, joka muodostuu yksinomaan yhdestä tai useasta lääkekasvista tai sen kokonaisesta osasta, palasta tai jauheesta, sisältävät tuotteet poistetaan markkinoilta, koska tällaiset tuotteet katsotaan lääkkeiksi, joita on pidetty kaupan ilman edellytettyä markkinoille saattamista koskevaa lupaa, ja
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 69/7

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 15.1.2009 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Bayerische Hypotheken- und Vereinsbank AG v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

(Asia C-281/07) (1)

(Asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 - Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaaminen - Asetuksen 3 artikla - Vientituen takaisinperintä - Kansallisen viranomaisen tekemä virhe - Vanhentumisaika)

(2009/C 69/10)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

Valittajan vastapuoli: Bayerische Hypotheken- und Vereinsbank AG

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesfinanzhof — Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL L 312, s. 1) 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisen virkkeen tulkinta — Voidaanko asetuksessa N:o 2988/95 säädettyä vanhentumisaikaa soveltaa sellaisen vientituen takaisinperintään, joka on maksettu kansallisten viranomaisten virheen seurauksena ilman, että kyseinen talouden toimija olisi menetellyt väärin

Tuomiolauselma

Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädettyä neljän vuoden vanhentumisaikaa ei sovelleta kansallisten viranomaisten virheen johdosta viejälle perusteettomasti maksetun vientituen takaisinperintämenettelyyn silloin, kun viejä ei ole syyllistynyt kyseisen asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin väärinkäytöksiin.

(1) EUVL C 211, 8.9.2007.
3)

Kansallisen tuomioistuimen on lisäksi tutkittava, onko mahdollista katsoa, että kyseessä oleva hallinto on ottanut asianmukaisesti huomioon sille esitetyt huomautukset, kun otetaan huomioon sen ajankohdan, jona se on saanut maahantuojan huomautukset, ja päivän, jona se on tehnyt päätöksensä, välinen aika.
1)

Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.10.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/52/EY, 24 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että siinä luetellaan tyhjentävästi ammatillista ominaisuutta koskeviin objektiivisiin seikkoihin perustuvat perusteet, joilla voidaan perustella urakoitsijan jättäminen julkisia rakennusurakoita koskeviin hankintoihin osallistumisen ulkopuolelle. Tällä direktiivillä ei kuitenkaan estetä sitä, että jäsenvaltio säätää muista ulkopuolelle jättämistä koskevista toimenpiteistä, joilla pyritään varmistamaan tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja avoimuusperiaatteen noudattaminen, kunhan tällaisilla toimenpiteillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.