Kanne 19.12.2019 – Ryanair ja Laudamotion v. komissio

(asia T-866/19)

(2020/C 68/54)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Ryanair DAC (Swords, Irlanti) ja Laudamotion GmbH (Schwechat, Itävalta) (edustajat: asianajajat E. Vahida ja I. Metaxas-Maranghidis)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa päätöksen ja

— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantajat vaativat kanteessaan, että unionin yleinen tuomioistuin kumoaa komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2019/1585. (1)

Kantajat esittävät kanteensa tueksi kuusi kanneperustetta.

Ensimmäisessä kanneperusteessa väitetään, että komission täytäntöönpanopäätöksellä (EU) 2019/1585 loukataan perusteluvelvollisuutta ja palvelujen tarjoamisen vapauden periaatetta, koska komissio ei ole tarkastellut, onko olemassa ylivoimaista yleistä etua, joka oikeuttaisi palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen rajoittamisen, joka aiheutuu Schipholin ja Lelystadin lentoasemia koskevien liikenteenjakamissääntöjen käyttöön ottamisesta.

Toisessa kanneperusteessa väitetään toissijaisesti, että komission täytäntöönpanopäätöksellä (EU) 2019/1585 loukataan palvelujen tarjoamisen vapauden periaatetta ja rikotaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1008/2008 (2) 19 artiklan 2 kohtaa, koska Schipholin lentoaseman ruuhkautumista ja vaihtolennoista koituvaa huomattavaa etua, joiden osalta liikenteenjakamissäännöillä pyritään parantamaan tilannetta, ei ole näytetty toteen.

Kolmannessa kanneperusteessa väitetään, että komission täytäntöönpanopäätöksellä (EU) 2019/1585 loukataan palvelujen tarjoamisen vapauden periaatetta ja rikotaan asetuksen (EY) N:o 1008/2008 19 artiklan 2 kohtaa, koska liikenteenjakamissäännöillä on otettu käyttöön syrjintä, joka ei ole objektiivisesti oikeutettavissa.

Neljännessä kanneperusteessa väitetään, että komission täytäntöönpanopäätöksellä (EU) 2019/1585 loukataan palvelujen tarjoamisen vapauden periaatetta ja rikotaan asetuksen (EY) N:o 1008/2008 19 artiklan 2 kohtaa, koska liikenteenjakamissäännöt eivät ole oikeasuhteisia ja koska komissio ei ole tarkastellut, onko käytettävissä vähemmän rajoittavia keinoja.

Viidennessä kanneperusteessa väitetään, että neuvoston asetusta (ETY) N:o 95/93 (3) on rikottu, koska komissio ei ole tarkastellut, onko asetuksen mukaista menettelyä noudatettu Lelystadin lentoaseman nimeämiseksi koordinoiduksi lentoasemaksi, koska lähtö- ja saapumisaikojen sekä määräpaikkojen välille on vahvistettu yhteys ja koska asetuksen N:o 95/93 yleisiä periaatteita on loukattu.

Kuudennessa kanneperusteessa väitetään, että asetuksen (EY) N:o 1008/2008 19 artiklan 2 kohtaa on rikottu, koska komissio ei ole tarkastellut, täyttyykö edellytys siitä, että lentoasemat tarjoavat lentoliikenteen harjoittajille tarvittavat palvelut ja että ne eivät haittaa perusteetta lentoliikenteen harjoittajienliiketoimintamahdollisuuksia.

(1) Lentoasemia Amsterdam Schiphol ja Amsterdam Lelystad koskevien liikenteenjakamissääntöjen vahvistamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1008/2008 19 artiklan mukaisesti 24.9.2019 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2019/1585 (EUVL 2019, L 246, s. 24).

(2) Lentoliikenteen harjoittamisen yhteisistä säännöistä yhteisössä 24.9.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1008/2008 (EUVL 2008, L 293, s 3).

(3) Lähtö- ja saapumisaikojen jakamista yhteisön lentoasemilla koskevista yhteisistä säännöistä 18.1.1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 95/93 (EVYL 1993, L 14, s. 1).