Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön oikeus - Yksityisten oikeudet - Jäsenvaltio on loukannut yksityisten oikeuksia - Velvollisuus korvata julkisoikeudellisen elimen yksityisille aiheuttama vahinko - Tämä elin voi olla vastuussa jäsenvaltion ohella

2. Yhteisön oikeus - Yksityisten oikeudet - Jäsenvaltio on loukannut yksityisten oikeuksia - Velvollisuus korvata yksityisille aiheutunut vahinko - Edellytykset - Riittävän ilmeinen rikkominen - Käsite

3. Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Hammaslääkärit - Toisen jäsenvaltion kansalaisen nimittäminen sosiaaliturvajärjestelmään kuuluvaksi hammaslääkäriksi - Kielitaitovaatimus - Sallittavuus - Rajat (EY:n perustamissopimuksen 52 artikla (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla); neuvoston direktiivin 78/686/ETY 3 artikla)

Tiivistelmä

1. Kunkin jäsenvaltion on varmistauduttava siitä, että yksityisille oikeussubjekteille yhteisön oikeuden noudattamatta jättämisestä aiheutuva vahinko korvataan siitä riippumatta, mikä julkisen vallan yksikkö on yhteisön oikeutta rikkonut ja mille niistä kyseisen jäsenvaltion oikeuden mukaan lähtökohtaisesti kuuluu huolehtia korvauksen maksamisesta.

Jäsenvaltion ei kuitenkaan ole välttämättä itse korvattava yhteisön oikeuden vastaisista valtionsisäisistä toimenpiteistä aiheutuneita vahinkoja, jotta kyseisen jäsenvaltion yhteisön oikeuden mukaiset velvoitteet tulisivat täytetyiksi. Näin ollen jäsenvaltioissa, joissa tiettyjä lainsäädäntötehtäviä tai hallinnollisia tehtäviä hoitavat hajautetusti alue- ja paikallishallinnon julkisyhteisöt, joilla on jonkinasteinen itsehallinto, tai muut valtiosta oikeudellisesti erilliset julkisoikeudelliset elimet, julkisoikeudellinen elin, joka on toteuttanut valtionsisäisiä toimenpiteitä yhteisön oikeuden vastaisesti ja aiheuttanut yksityisille vahinkoa, voi korvata vahingon.

Yhteisön oikeuden vastaista ei ole myöskään se, että jäsenvaltion lisäksi julkisoikeudellinen elin saattaa olla korvausvastuussa yksityisille sellaisista toimenpiteistä aiheutuneista vahingoista, jotka se on toteuttanut yhteisön oikeuden vastaisesti.

( ks. 27, 29, 31-32 ja 34 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta )

2. Jotta voidaan ratkaista, onko kysymyksessä ilmeinen yhteisön oikeuden rikkominen yhtenä edellytyksenä sille, että jäsenvaltiolla on velvollisuus korvata yksityisille sen syyksi luettavalla yhteisön oikeuden rikkomisella aiheutetut vahingot, on otettava huomioon asianomaisella jäsenvaltiolla oleva harkintavalta. Harkintavallan olemassaolo ja laajuus määritetään yhteisön oikeuden eikä kansallisen oikeuden perusteella. Sille virkamiehelle tai laitokselle, joka on rikkonut yhteisön oikeutta, kansallisessa oikeudessa mahdollisesti myönnetyllä harkintavallalla ei siis ole merkitystä tässä suhteessa.

Jotta kansallinen tuomioistuin, jonka käsiteltävänä vahingonkorvausvaade on, voisi päättää siitä, onko yhteisön oikeuden rikkominen sinällään riittävän ilmeinen, sen on otettava huomioon kaikki kysymyksessä olevalle tilanteelle ominaiset seikat. Niistä seikoista on mainittava rikotun oikeusnormin selkeys ja täsmällisyys, laiminlyönnin tai vahinkoa aiheuttaneen teon tahallisuus tai tahattomuus, mahdollisen oikeudellisen erehdyksen anteeksiannettavuus tai anteeksiantamattomuus ja se seikka, onko yhteisön toimielimen toiminta voinut myötävaikuttaa yhteisön oikeuden vastaisten kansallisten toimenpiteiden tai menettelyiden toteuttamiseen tai ylläpitämiseen.

( ks. 36, 40, 41-43 ja 49 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta )

3. Jäsenvaltion toimivaltaiset elimet saavat asettaa toisen jäsenvaltion kansalaisen, joka on hammaslääkäri ja sijoittautunut ensiksi mainittuun jäsenvaltioon ja jolla on siellä ammatinharjoittamisoikeus, mutta ei hammaslääkärin tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä toimenpiteistä sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi annetun neuvoston direktiivin 78/686/ETY 3 artiklassa mainittua pätevyystodistusta, sosiaaliturvajärjestelmään kuuluvaksi hammaslääkäriksi nimittämisen edellytykseksi sen, että hänellä on sijoittautumisvaltiossa ammatin harjoittamiseksi tarvittava kielitaito. Hammaslääkärin ja hänen potilaansa välisen kommunikaation samoin kuin hammaslääkärin ja hallintoviranomaisten ja ammatillisten järjestöjen välisen kommunikaation luotettavuus ovat sellaisia yleiseen etuun liittyviä pakottavia syitä, joiden perusteella on oikeutettua asettaa sosiaaliturvajärjestelmään kuuluvaksi hammaslääkäriksi nimittämisen edellytykseksi kielitaitovaatimus. Tällaiset kielitaitovaatimukset eivät kuitenkaan saa mennä pidemmälle kuin on tarpeen tämän päämäärän saavuttamiseksi. Tältä osin on niiden potilaiden, joiden äidinkieli on muu kuin jäsenvaltion kieli, edun mukaista, että on olemassa tietty määrä hammaslääkäreitä, jotka kykenevät kommunikoimaan näiden potilaiden kanssa heidän omalla kielellään.

( ks. 59-61 kohta ja tuomiolauselman 3 kohta )