34

Tässä tilanteessa Bundesfinanzgericht päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko asetuksen N:o 883/2004 11 artiklan 3 kohdan e alakohtaa tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluu sellaisen työntekijän tilanne, joka on yhden jäsenvaltion, jossa hän ja hänen lapsensa myös asuvat, kansalainen, joka solmii työnantajan, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, kanssa avustustyöntekijänä työsuhteen, joka kuuluu kotipaikkavaltion säännösten mukaan pakollisen vakuutusjärjestelmän piiriin, ja jonka työnantaja lähettää työhön kolmanteen maahan, joskaan ei välittömästi työhönoton jälkeen mutta sen jälkeen, kun työntekijä on suorittanut perehdytysjakson[, ja joka palaa] kotipaikkavaltioon uudelleen yhteiskuntaan sopeutumista varten? 2) Onko [FLAG] 53 §:n 1 momentin kaltainen kansallinen säännös, johon muun muassa sisältyy itsenäinen säännös yhdenvertaisesta kohtelusta Itävallan kansalaisten kanssa, SEUT 288 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetun asetusten täytäntöönpanokiellon vastainen? Kolmas ja neljäs kysymys koskevat sitä tapausta, että hakijan tilanne kuuluu asetuksen N:o 883/2004 11 artiklan 3 kohdan e alakohdan soveltamisalaan ja unionin oikeudessa velvoitetaan yksinomaan asuinjäsenvaltio myöntämään perhe-etuuksia. 3) Onko työntekijöiden osalta SEUT 45 artiklan 2 kohdassa ja toissijaisesti SEUT 18 artiklassa vahvistettua kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltoa tulkittava siten, että se on esteenä avustustyöntekijöistä annetun lain 13 §:n 1 momentin, sellaisena kuin se oli voimassa 31.12.2018 saakka – –, kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jossa oikeus perhe-etuuksiin jäsenvaltiossa, joka ei ole unionin oikeuden nojalla toimivaltainen, sidotaan siihen, että avustustyöntekijällä on täytynyt olla etujen tavanomainen keskus eli vakinainen asuinpaikka kotipaikkajäsenvaltion alueella jo ennen työskentelyn alkamista, kun myös Itävallan kansalaisten on täytettävä tämä edellytys? 4) Onko asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 3 kohtaa ja [asetuksen N:o 987/2009] 60 artiklan 2 ja 3 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltion, jonka hakija oletti olevan ensisijaisesti toimivaltainen työskentelyjäsenvaltio ja jossa perhe-etuuksia koskeva hakemus jätettiin, jonka säännöksiä ei kuitenkaan voida soveltaa ensisijaisesti eikä toissijaisesti ja jossa oikeus perhe-etuuksiin on kuitenkin olemassa kansallisen oikeuden vaihtoehtoisen säännöksen nojalla, laitoksen on sovellettava analogisesti säännöksiä, jotka koskevat velvollisuutta toimittaa hakemus edelleen, antaa tietoja, tehdä väliaikainen päätös sovellettavista ensisijaisuussäännöistä ja maksaa rahaetuudet väliaikaisesti? 5) Koskeeko velvollisuus tehdä väliaikainen päätös sovellettavista ensisijaisuussäännöistä yksinomaan [verohallintoa] laitoksena vai myös hallinto-oikeutta, jonka käsiteltäväksi asia on oikeusteitse saatettu? 6) Minä ajankohtana hallinto-oikeus on velvollinen tekemään päätöksen sovellettavista ensisijaisuussäännöistä? Seitsemäs kysymys koskee sitä tapausta, että [pääsian valittajan] tilanne kuuluu asetuksen N:o 883/2004 11 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan ja unionin oikeudessa velvoitetaan työskentely- ja asuinjäsenvaltio yhdessä myöntämään perhe-etuuksia. 7) Onko asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 3 kohdan a alakohtaan sisältyvää ilmaisua ’laitoksen on toimitettava hakemus’ ja [asetuksen N:o 987/2009] 60 artiklaan sisältyvää ilmaisua ’mainittu laitos toimittaa hakemuksen’ tulkittava siten, että näissä säännöksissä ensisijaisesti toimivaltaisen jäsenvaltion laitos ja toissijaisesti toimivaltaisen jäsenvaltion laitos sidotaan toisiinsa siten, että molempien jäsenvaltioiden yhdessä on käsiteltävä YKSI perhe-etuuksia koskeva hakemus (yksikössä), vai onko hakijan erikseen pyydettävä jäsenvaltion, jonka säännöksiä on sovellettava toissijaisesti, laitosta maksamaan mahdollisesti maksettavaksi tulevat etuudet, jolloin hakijan on tehtävä kahdessa jäsenvaltiossa sijaitseville kahdelle laitokselle kaksi fyysistä hakemusta (lomaketta), jotka luonnollisesti käynnistävät eri vanhentumisaikojen kulumisen? Kahdeksas ja yhdeksäs kysymys koskevat ajanjaksoa, joka alkoi 1.1.2019, jolloin Itävalta otti käyttöön perheavustuksen indeksoinnin ja peruutti siinä yhteydessä perheavustukset avustustyöntekijöiltä, kun avustustyöntekijöistä annetun lain 13 §:n 1 moment[ti] kumottiin. 8) Onko SEUT 4 artiklan 4 kohtaa, SEUT 45 artiklaa, SEUT 208 artiklaa, SEU 4 artiklan 3 kohtaa sekä asetuksen N:o 883/2004 2, 3 ja 7 artiklaa ja II osastoa tulkittava siten, että niissä kielletään yleisesti jäsenvaltiota peruuttamasta perhe-etuuksia avustustyöntekijältä, joka ottaa perheenjäsenensä mukaan kolmanteen maahan, johon hänet on lähetetty työskentelemään? Toissijaisesti yhdeksäs kysymys: 9) Onko SEUT 4 artiklan 4 kohtaa, SEUT 45 artiklaa, SEUT 208 artiklaa, SEU 4 artiklan 3 kohtaa sekä asetuksen N:o 883/2004 2, 3 ja 7 artiklaa ja II osastoa tulkittava siten, että niissä taataan avustustyöntekijälle, joka on saanut jo edeltävien ajanjaksojen osalta oikeuden perhe-etuuksiin, pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa tämän oikeuden jatkuminen yksilöllisesti ja konkreettisesti asianomaisten ajanjaksojen osalta, vaikka jäsenvaltio on lopettanut perhe-etuuksien myöntämisen avustustyöntekijöille?”