FI Euroopan unionin virallinen lehti C 161/9

Valitus, jonka Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto on tehnyt 22.2.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-112/13, Mondelez UK Holdings & Services v. EUIPO, 15.12.2016 antamasta tuomiosta

(Asia C-95/17 P)

(2017/C 161/12)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

Muut osapuolet: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, aiemmin Cadbury Holdings Ltd ja Société des produits Nestlé SA

Vaatimukset

— Valituksenalainen tuomio on kumottava

— Mondelez UK Holdings & Services Ltd on velvoitettava korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 36 artiklaa on rikottu

Unionin yleinen tuomioistuin perusti tuomionsa ristiriitaisille perusteluille hyväksyessään yhtäältä sen, että ”näyttö voidaan esittää yhteisesti kaikkien kyseessä olevien jäsenvaltioiden osalta”, ja vaatimalla toisaalta, että näyttö erottamiskyvystä on esitettävä erikseen kunkin jäsenvaltion osalta (valituksenalaisen tuomion 139 kohta).

Asetuksen N:o 207/2009 (1) 7 artiklan 3 kohdan ja 52 artiklan 2 kohdan rikkominen

Unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti unionin tuomioistuimen ohjeita sellaisina, kuin ne esitetään 24.5.2012 annetun tuomion Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli v. SMHV, C-98/11 P, (Punanauhaisen suklaapupun muoto) (ECLI:EU:C:2012:307) 62 ja 63 kohdassa, koska se edellytti, että näyttö erottamiskyvystä on esitettävä erikseen kunkin jäsenvaltion osalta.

Unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt tutkia, osoitetaanko unionin tavaramerkin haltijan esittämillä todisteilla erottamiskyky Euroopan unionissa kokonaisuudessaan kansallisista rajoista riippumatta.

Keskittyessään yksinomaan kansallisiin markkinoihin unionin yleinen tuomioistuin jätti virheellisesti huomiotta sen seikan, että tavaramerkin tunnettavuuden maantieteellinen laajuus on ainoastaan yksi merkityksellisistä seikoista arvioitaessa, onko merkki tullut erottamiskykyiseksi sen johdosta, että sitä on käytetty Euroopan unionissa. Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin jätti huomiotta arviointiperusteet, jotka ovat yhteismarkkinoiden kannalta merkityksellisiä, eli erityisesti (i) sellaisen yleisön, jonka on osoitettu tuntevan tavaramerkki, osuus suhteessa eurooppalaisiin kuluttajiin kokonaisuudessaan, (ii) niiden alueiden, joiden osalta erottamiskyky on näytetty toteen, maantieteellinen merkitys ja jakautuminen, ja (iii) niiden alueiden, joiden osalta erottamiskyky on näytetty toteen, taloudellinen merkitys kyseessä olevien tavaroiden ja palveluiden Euroopan laajuisille markkinoille.

Valituksenalaisen tuomion päättelyä ei voida oikeuttaa yleisellä edulla, joka on kyseessä olevan ehdottoman hylkäysperusteen taustalla. Valittajan mukaan on olemassa varotoimenpiteitä, joilla voidaan tasapainottaa EU-tavaramerkin haltijan mahdollisuutta vaatia yksinoikeuksien täytäntöönpanoa myös niissä jäsenvaltiossa, joissa EU-tavaramerkin erottamiskyky ei ole saavuttanut samaa tasoa kuin muissa jäsenvaltiossa.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009, EUVL 2009, L 78, s. 1.