Yhdistetyt asiat T-133/08, T-134/08, T-177/08 ja T-242/09

Ralf Schräder

vastaan

yhteisön kasvilajikevirasto (YKLV)

”Kasvilajikkeet — Päätös, jolla muutetaan viran puolesta LEMON SYMPHONY -lajikkeen virallista kuvausta — Hakemus LEMON SYMPHONY -lajikkeelle myönnetyn yhteisön oikeuden mukaisen suojan menettämiseksi — Hakemus LEMON SYMPHONY -lajikkeelle myönnetyn yhteisön oikeuden mukaisen suojan julistamiseksi mitättömäksi — Hakemus yhteisön oikeuden mukaisen suojan myöntämiseksi SUMOST 01 -lajikkeelle — Haaste YKLV:n valituslautakunnassa käytävään suulliseen menettelyyn — Haasteen toimittaminen vähintään kuukautta ennen suullista menettelyä”

Tiivistelmä – Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 18.9.2012

(Neuvoston asetus N:o 2100/94; komission asetuksen N:o 1239/95 59 artikla)

Maatalous – Yhtenäinen lainsäädäntö – Kasvilajikkeiden suoja – Asetukset N:o 2100/94 ja N:o 1239/95 – Muutoksenhakumenettely – Haasteen toimittamista koskevan vähimmäismääräajan noudattamatta jättäminen – Olennainen menettelyvirhe, joka johtaa yhteisön kasvilajikeviraston valituslautakunnan päätöksen kumoamiseen

(Neuvoston asetus N:o 2100/94; komission asetuksen N:o 1239/95 59 artiklan 1 kohdan toinen virke)

(Neuvoston asetus N:o 2100/94; komission asetuksen N:o 1239/95 63 artiklan 1 ja 2 kohta)

Katso tuomion teksti. (ks. 103 kohta)

Yhteisön kasvilajikeviraston (YKLV) valituslautakunnassa käytävässä muutoksenhakumenettelyssä, joka koskee YKLV:n päätöstä olla julistamatta asianosaisen hakemuksen perusteella yhteisön kasvinjalostajanoikeuksia mitättömiksi, kyseisen valituslautakunnan tehtävänä ei ole suorittaa yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun asetuksen N:o 2100/94 54 artiklassa säädettyä hakemuksen asiasisältöä koskevaa tutkintaa tai 55 artiklassa säädettyä teknistä tutkimusta eikä ylipäätään lausua YKLV:n yhteisön kasvilajikkeiden suojan myöntämiseksi tehdyn hakemuksen yhteydessä toteuttaman tutkimuksen sääntöjenmukaisuudesta. Valituslautakunnan tehtävänä on ainoastaan lausua asianosaisen pyynnöstä YKLV:n mainitun asetuksen 20 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla tekemän sen päätöksen sääntöjenmukaisuudesta, jolla jätettiin julistamatta yhteisön kasvilajikkeiden suoja mitättömäksi sillä perusteella, ettei ole ”osoitettu”, etteivät mainitun asetuksen 7 tai 10 artiklassa mainitut edellytykset täyttyneet suojan myöntämishetkellä. (ks. 126–128 kohta)

Kun yhteisön kasvilajikkeiden suojaa koskevaa mitättömyysmenettelyä ei ole aloitettu viran puolesta vaan asianosaisen hakemuksesta, yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun asetuksen N:o 2100/94 76 ja 81 artiklassa, luettuna yhdessä asetuksen 20 artiklan kanssa, asetetaan kyseiselle asianosaiselle todistustaakka siitä, että edellytykset mitättömäksi julistamiselle täyttyvät. Edellä mainituista asetuksen N:o 2100/94 säännöksistä ei ilmene, että yhteisön kasvilajikevirastossa (YKLV) käyty menettely olisi luonteeltaan pelkästään inkvisitorinen. Erityisesti asetuksen 76 artiklan ensimmäisessä virkkeessä mainittu tekniseen tutkimukseen liittyvä viran puolesta tutkimisen periaate on sovitettava yhteen saman artiklan toisessa virkkeessä mainitun säännön kanssa, jonka mukaan YKLV hylkää tosiseikat, joihin ei ole vedottu YKLV:n vahvistamassa määräajassa, ja todisteet, joita ei ole esitetty kyseisessä määräajassa. Siltä osin kuin kyseisiä säännöksiä voidaan soveltaa valitusmenettelyyn, joka koskee mainitun asetuksen 20 artiklan nojalla tehtyä YKLV:n päätöstä, jolla jätettiin julistamatta mitättömäksi kasvilajikkeelle myönnetty yhteisön kasvilajikkeiden suoja, mitättömyyteen vetoavan osapuolen tehtävänä on vedota tosiseikkoihin ja esittää todisteet, joiden perusteella voidaan osapuolen mukaan todeta, että asetuksen 20 artiklan soveltamisedellytykset täyttyvät. Jos YKLV ei ole samaa mieltä osapuolen arvioinnista, kyseisen osapuolen tehtävänä on vähintäänkin toimittaa konkreettiset ja perustellut tiedot väitteidensä tueksi. Tosiseikat ja näin vedotut todisteet voivat tapauksen mukaan olla sellaisia, että ne velvoittavat toisen osapuolen esittämään selityksen tai perustelun, jonka puuttuessa valituslautakunta voi päätellä, että todistustaakka on täytetty. Valituslautakunnalla on lisäksi velvollisuus tutkia huolellisesti ja puolueettomasti kaikki käsiteltävän asian merkitykselliset seikat ja valvoa, että yleisiä oikeusperiaatteita ja todistustaakkaa sekä asian selvittämistä koskevia menettelysääntöjä noudatetaan. (ks. 129, 134 ja 135 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 137 kohta)

Yhteisön kasvilajikeviraston valituslautakunnan päätöksestä nostetun kumoamiskanteen yhteydessä on silloin, kun kantajan tarkoituksena on saada unionin yleinen tuomioistuin arvioimaan uudelleen tosiseikat ja asiaankuuluvat todisteet, erotettava toisistaan se, ovatko valituslautakunnan esittämät tosiseikkoja koskevat toteamukset ja arvioinnit tehty sellaisten kasvitieteen tai genetiikan alaan kuuluvien monitahoisten arviointien perusteella, jotka edellyttävät asiantuntemusta tai erityistä tieteellistä tai teknistä osaamista, vai eivät. Jos tähän vastataan myöntävästi, unionin yleiselle tuomioistuimelle kuuluvan tällaisten tosiseikkoja koskevien toteamusten ja arviointien valvonnan harjoittaminen koskee ilmeistä virhettä. Tämä koskee esimerkiksi lajikkeen erotettavuutta koskevaa ominaispiirrettä, kun otetaan huomioon yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun asetuksen N:o 2100/94 7 artiklan 1 kohdassa mainitut edellytykset. Jos tähän vastataan sen sijaan kieltävästi sellaisten tosiseikkoja koskevien arviointien osalta, jotka eivät ole tieteellisesti tai teknisesti erityisen monitahoisia, unionin yleinen tuomioistuin toteuttaa täysimittaisen tai perusteellisen laillisuusvalvonnan. (ks. 141–144 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 149 kohta)

Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun asetuksen N:o 2100/94 75 artiklan sanamuodon mukaan yhteisön kasvilajikevirasto (YKLV) perustelee päätöksensä ja ne voivat perustua ainoastaan sellaisiin syihin ja todisteisiin, joihin osapuolet ovat voineet ottaa kantaa, suullisesti tai kirjallisesti. Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen, joka on unionin oikeuden yleinen periaate ja jota YKLV:n on edellä mainitun asetuksen 75 artiklan perusteella noudatettava, merkitsee yleisesti sitä, että oikeudenkäynnin asianosaiset ovat voineet ottaa kantaa tosiseikkoihin ja asiakirjoihin, joihin tuomioistuimet perustavat päätöksensä, ja keskustella tuomioistuimelle esitetyistä todisteista ja huomautuksista sekä oikeudellisista perusteista, joihin tuomioistuin aikoo perustaa ratkaisunsa. Oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaan oikeuteen liittyvien vaatimusten täyttämiseksi asianosaisilla on oltava tilaisuus keskustella sellaisista tosiseikoista ja oikeudellisista seikoista, jotka ovat oikeudenkäyntimenettelyn tuloksen kannalta ratkaisevia. Tämä oikeus on toisin sanoen ymmärrettävä niin, että sillä taataan se, ettei asianosaisille osoiteta oikeudellista päätöstä, joka on täysin odottamaton. Tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, että tuomioistuimen on annettava asianosaisille tilaisuus tulla kuulluksi kaikista tuomioistuimen oikeudellista arviointia koskevista seikoista ennen tuomion antamista. (ks. 179–181 kohta)

Suullista käsittelyä sekä tarvittaessa siihen liittyvää todistelua koskevan pöytäkirjan ensisijaisena tehtävänä on siten – olipa kyse unionin yleisestä tuomioistuimesta tai tuomioistuinta muistuttavasta elimestä – sisältää olennaiset tiedot suullisesta menettelystä ja todistelusta. Kyse ei siten ole lainkaan suullista käsittelyä koskevasta puhtaaksikirjoitetusta tekstistä tai tyhjentävästä selvityksestä, jossa toistetaan yksityiskohtaisesti suullisessa käsittelyssä käydyt keskustelut. Unionin tuomioistuimissa on lisäksi tapana, että kirjaaja kirjaa joko viran puolesta tai tuomarin tai asianosaisen pyynnöstä suullisen käsittelyn pöytäkirjaan asiaan kuuluvat menettelyn osapuolten lausumat eli lausumat, joilla voi olla vaikutusta oikeudenkäynnin lopputulokseen. (ks. 190 ja 191 kohta)

Yksityiskohtaisista säännöistä yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun asetuksen N:o 2100/94 soveltamiseksi menettelyssä yhteisön kasvilajikevirastossa (YKLV) annetun asetuksen N:o 1239/95 59 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen mukaan osapuolet voivat sopia YKLV:n kanssa samassa säännöksessä säädettyä tavanomaista kuukauden määräaikaa lyhyemmästä haasteen toimittamisen määräajasta. Lyhyempää määräaikaa koskevan osapuolten suostumuksen on oltava nimenomainen, koska muutoin oikeusvarmuuden periaatetta saatetaan loukata. Tällainen suostumus ei siten voi perustua pelkkään olettamaan eikä sitä voida päätellä implisiittisesti tiettyjen epäselvien tai tulkinnanvaraisten olosuhteiden täyttymisen perusteella. Haasteen toimittamisen muodollisena tarkoituksena on lisäksi taata menettelyn sääntöjenmukaisuus ja oikeudenmukaisuus ja sillä, että vähimmäisaikaväliä noudatetaan, annetaan osapuolille mahdollisuus asianmukaisesti valmistautua suulliseen menettelyyn. Koska yhteisön lainsäätäjä on tässä yhteydessä arvioinut tarvittavan aikavälin, YKLV:n valituslautakunnan tehtävänä ei ole kyseenalaistaa tätä arviointia yksittäistapauksissa. (ks. 221, 222 ja 235 kohta)

Se, että yhteisön kasvilajikevirasto (YKLV) jättää noudattamatta haasteen toimittamista koskevaa kuukauden pituista vähimmäismääräaikaa, sellaisena kuin se ilmenee yksityiskohtaisista säännöistä yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun asetuksen N:o 2100/94 soveltamiseksi menettelyssä YKLV:ssä annetun asetuksen N:o 1239/95 59 artiklasta, merkitsee olennaista menettelyvirhettä, joka johtaa YKLV:n päätöksen kumoamiseen ilman, että on myös osoitettava, että noudattamatta jättämisestä on aiheutunut kantajalle vahinkoa. Tällainen olennainen menettelyvirhe on nimittäin rinnastettavissa sellaisen olennaisen menettelymääräyksen rikkomiseen, jonka noudattamatta jättäminen johtaa toimen pätemättömyyteen rikkomisen konkreettisista seurauksista riippumatta. (ks. 237 kohta)