ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Valitus, jonka Les Mousquetaires ja ITM Entreprises SAS ovat tehneet 15.12.2020 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu yhdeksäs jaosto) asiassa T-255/17, Les Mousquetaires ja ITM Entreprises v. komissio, 5.10.2020 antamasta tuomiosta

(Asia C-682/20 P)

(2021/C 44/42)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittajat: Les Mousquetaires S.A.S., ITM Entreprises S.A.S. (edustajat: asianajajat N. Jalabert-Doury ja K. Mebarek)

Muut osapuolet: Euroopan komissio, Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

— Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-255/17 antaman tuomion 2 kohta on kumottava

— Valittajien ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset on hyväksyttävä ja Euroopan komission 9.2.2017 tekemä päätös C(2017) 1057 ja sen 21.2.2017 tekemä päätös C(2017) 1361, joilla Intermarché ja Les Mousquetaires ja kaikki suoraan tai välillisesti niiden määräysvallassa olevat yhtiöt määrättiin suostumaan tarkastukseen neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 20 artiklan 1 ja 4 kohdan nojalla, on kumottava

— Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan koko oikeudenkäyntimenettelystä, unionin yleisessä tuomioistuimessa käyty menettely mukaan lukien, aiheutuneet oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäisen valitusperusteen mukaan on tehty oikeudellisia virheitä ja perustelut ovat puutteelliset siltä osin kuin kyse on tarkastusten kulkua koskevien oikeussuojakeinojen tehokkuuden analyysistä.

Toisen valitusperusteen mukaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 ja 8 artiklaa, perussopimuksen 296 artiklaa ja asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 4 kohtaa on rikottu, koska unionin yleinen tuomioistuin ei ole noudattanut perusteluvelvollisuutta eikä velvollisuutta rajoittaa tarkastuspäätöksiä.

Kolmannen valitusperusteen mukaan on tehty oikeudellinen virhe ja asetusta N:o 1/2003 on rikottu, koska unionin yleinen tuomioistuin on luonnehtinut menettelyvaihetta ”ennen niiden toimenpiteiden toteuttamista, jotka merkitsevät väitettä kilpailusääntöjen rikkomisesta”, sellaiseksi, ettei asetus koske sitä.

Neljännen valitusperusteen mukaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 ja 8 artiklaa ja asetuksen N:o 1/2003 19 artiklaa on rikottu, koska unionin yleinen tuomioistuin on pitänyt seikkoja, joihin muodolliset ja aineelliset sääntöjenvastaisuudet ovat vaikuttaneet, riittävän painavina aihetodisteina.

Viidennen valitusperusteen mukaan perustelut ovat puutteelliset sen vuoksi, että mainittujen aihetodisteiden näyttöarvoa ei ole tarkastettu, ja aihetodisteiden luonnehdinnassa on tehty virhe.
2)

Onko kansallinen lainsäädäntö, sellaisena kuin se on tässä kuvailtuna ja sellaisena kuin Vallonian alue on sen pannut täytäntöön, perusteltu yleistä turvallisuutta koskeviin vaatimuksiin tai muihin suojatoimenpiteisiin liittyvistä syistä, ja onko kansallinen lainsäädäntö, jota tulkitaan siten, että siinä säädetään pakottavasti, että ajoneuvon ulkomaisen omistajan antamaa asiakirjaa, joka sisältää ajoneuvon käyttöä koskevan ajallisesti rajoitetun luvan ja jossa ilmoitetaan luvan voimassaoloaika, on pidettävä mukana ajoneuvossa ilman mahdollisuutta toimittaa asiakirjat myöhemmin, tarpeen tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi, vai olisiko kyseinen tavoite voitu saavuttaa myös muilla lievemmillä ja vähemmän muodollisilla keinoilla?
1)

unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen ja laiminlyönyt perusteluvelvollisuuden, kun se ei ole lausunut kanneperusteesta, jonka mukaan päätöksellä ECB/SSM/2018-FRCAG-76 loukattiin oikeusvarmuuden periaatetta, sekä loukannut oikeusvarmuuden periaatetta katsoessaan, että luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 26 artiklan 3 kohtaa on rikottu, vaikka kyseinen tuomioistuin on nimenomaisesti todennut, että säännös on epäselvä,
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: 2. a) Onko SEUT 56 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännökselle, jossa säädetään pakottavasti, että onnenpeleistä annetun lain nojalla kiellettyjen arvontojen saattamisesta ammattimaisesti yleisön käyttöön määrätään sakko onnenpeliautomaattia kohden ilman määrättyjen sakkojen kokonaismäärän ehdotonta ylärajaa? 2. b) Onko SEUT 56 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännökselle, jossa säädetään pakottavasti, että onnenpeleistä annetun lain nojalla kiellettyjen arvontojen saattamisesta ammattimaisesti yleisön käyttöön määrätään 6 000 euron suuruinen vähimmäissakko onnenpeliautomaattia kohden? 2. c) Onko SEUT 56 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännökselle, jossa säädetään pakottavasti, että onnenpeleistä annetun lain nojalla kiellettyjen arvontojen saattamisesta ammattimaisesti yleisön käyttöön määrätään sakon muuntorangaistus onnenpeliautomaattia kohden ilman määrättyjen sakon muuntorangaistusten kokonaismäärän ehdotonta ylärajaa? 2. d) Onko SEUT 56 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännökselle, jossa säädetään onnenpeleistä annetun lain nojalla kiellettyjen arvontojen saattamisesta ammattimaisesti yleisön käyttöön määrättävän rangaistuksen tapauksessa, että rikosoikeudellisen menettelyn kuluista on korvattava osuus, joka on 10 prosenttia määrätyistä sakoista?
1)

unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen ja laiminlyönyt perusteluvelvollisuuden, kun se ei ole lausunut kanneperusteesta, jonka mukaan päätöksellä ECB/SSM/2018-FRCAG-77 loukattiin oikeusvarmuuden periaatetta, sekä loukannut oikeusvarmuuden periaatetta katsoessaan, että luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 26 artiklan 3 kohtaa on rikottu, vaikka kyseinen tuomioistuin on nimenomaisesti todennut, että säännös on epäselvä,
5)

Jos katsotaan, että vanhempien ja alaikäisten lasten asuinpaikka ei ole jäsenvaltiossa lasten elatuksesta päättämisen kannalta, miten on tulkittava asetuksen N:o 4/2009 7 artiklan varatoimivaltasäännöstä ja millä edellytyksillä voidaan katsoa, että menettelyä ei voida kohtuudella panna vireille tai toteuttaa tai että se osoittautuu mahdottomaksi toteuttaa kolmannessa valtiossa, johon riita-asialla on läheinen liittymä (käsiteltävässä asiassa Togo)? Onko tarpeen osoittaa, että asianosainen on tuloksettomasti saattanut tai yrittänyt saattaa menettelyn vireille mainitussa valtiossa? Onko jonkun asianosaisen kansalaisuus riittävä liittymä jäsenvaltioon?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van beroep Antwerpen (Belgia) on esittänyt 5.8.2020 – Openbaar Ministerie ja Federale Overheidsdienst Financiën v. Profit Europe NV ja Gosselin Forwarding Services NV

(Asia C-362/20)

(2020/C 399/32)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hof van beroep Antwerpen

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Openbaar Ministerie ja Federale Overheidsdienst Financiën

Vastapuolet: Profit Europe NV ja Gosselin Forwarding Services NV

Ennakkoratkaisukysymykset

Sovelletaanko Kiinasta peräisin oleviin pallografiittivaluraudasta tehtyihin kierteitettyihin putkien liitos- ja muihin osiin polkumyyntitulleja väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta ja Thaimaasta peräisin olevien muokattavaksi soveltuvasta valuraudasta valmistettujen, putkien kierteitettyjen valettujen liitos- ja muiden osien tuonnissa 14.11.2012 annetun komission asetuksen (EU) N:o 1071/2012 (EUVL L 318, 15.11.2012, s. 10–27) sekä lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta ja väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta Kiinan kansantasavallasta ja Thaimaasta peräisin olevien kierteitettyjen tempervalurautaisten putkien liitos- ja muiden osien tuonnissa ja menettelyn päättämisestä Indonesian osalta 13.5.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen N:o 430/2013 (EUVL L 129, 14.05.2013, s. 1–11) perusteella unionin tuomioistuimen katsottua 12.7.2018 yhdistetyissä asioissa C 397/17 ja C-398/17 antamassaan tuomiossa, että pallografiittivaluraudasta tehdyt putkien liitos- ja muut osat eivät ole muokattavaksi soveltuvasta valuraudasta tehtyjä putkien liitos- ja muita osia ja että pallografiittivaluraudasta tehdyt putkien liitos- ja muut osat on luokiteltava eri alanimikkeeseen kuin muokattavaksi soveltuvasta valuraudasta tehdyt putkien liitos- ja muut osat?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Mainz (Saksa) on esittänyt 16.7.2020 – KX v. PY GmbH

(Asia C-317/20)

(2020/C 348/07)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Mainz

Pääasian asianosaiset

Kantaja: KX

Vastaaja: PY GmbH

Ennakkoratkaisukysymys

Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) 18 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä säädetään, siltä osin kuin on kyse matkasopimusasioista, kansainvälisen toimivallan lisäksi kansallisten tuomioistuinten alueellisesta toimivallasta, joka pääasiaa käsittelevän tuomioistuimen on otettava huomioon, mikäli kuluttajan, joka on matkustaja, ja hänen sopimuspuolensa, joka on matkanjärjestäjä, kotipaikka on samassa jäsenvaltiossa, mutta matkakohde ei sijaitse tässä jäsenvaltiossa vaan ulkomailla (niin kutsutut ”epäaidot kansalliset tilanteet”), mistä seuraa, että kuluttaja voi paitsi vedota kansallisiin toimivaltasääntöihin myös nostaa sopimukseen perustuvia vaatimuksia koskevan kanteen matkanjärjestäjää vastaan kotipaikkansa tuomioistuimessa?

(1) EUVL 2012, L 351, s. 1.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n.o 6 de Ceuta (Espanja) on esittänyt 16.6.2020 – XV v. Cajamar Caja Rural S. C. C.

(Asia C-268/20)

(2020/C 320/11)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n.o 6 de Ceuta

Pääasian asianosaiset

Kantaja: XV

Vastaaja: Cajamar Caja Rural S. C. C.

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan nojalla kuluttajien ja käyttäjien suojan sekä sitä kehittävän unionin oikeuskäytännön turvaamiseksi unionin oikeuden mukaista, että Tribunal Supremo on vahvistanut 23.1.2019 antamissaan tuomioissa 44–49 yksiselitteiseksi perusteeksi sen, että kuluttajien kanssa tehtävissä kiinnelainasopimuksissa sopimusehto on kohtuuton, jos siitä ei ole neuvoteltu ja jos siinä vahvistetaan, että kaikista kiinnelainan perustamiskuluista vastaa lainanottaja, ja että kyseisen kohtuuttoman ja pätemättömäksi todetun sopimusehdon eri osatekijät jaetaan ehdosta yksipuolisesti määränneen pankin ja lainanottajana olevan kuluttajan kesken tarkoituksena rajoittaa kansallisen lainsäädännön perusteella perusteettomasti maksettujen suoritusten palautettavaa määrää? Onko lisäksi kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan nojalla kuluttajien ja käyttäjien suojan sekä sitä kehittävän unionin oikeuskäytännön noudattamisen takaamiseksi unionin oikeuden mukaista, että Tribunal Supremo täydentää kohtuuttomuuden vuoksi pätemätöntä sopimusehtoa tulkinnalla, jos ehdon poistaminen ja sen seuraukset eivät vaikuta kiinnelainasopimuksen olemassaoloon?

2) Kun tarkastellaan siviiliprosessilain (Ley de Enjuiciamiento Civil) 394 §:ää, jossa vahvistetaan periaate, jonka mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, onko samoin katsottava, että jos oikeudenkäyntikuluja koskeva kohtuuton ehto todetaan pätemättömäksi mutta kyseisen pätemättömyyden vaikutukset rajoittuvat edellä mainittuun oikeudenkäyntikulujen jakamiseen, tämä merkitsee Euroopan unionin oikeuden mukaisten tehokkuusperiaatteen ja [kohtuuttomien sopimusehtojen] sitomattomuuden periaatteen loukkaamista, jos kanne on hyväksytty tuomiolla osittain, ja voidaanko tällä tulkita olevan päinvastainen varoittava vaikutus, mistä seuraa, että kuluttajien ja käyttäjien laillisia etuja ei suojella?

(1) EYVL 1993, L 95, s. 29.
1)

Kun Euroopan unionin toiminnasta tehtyä sopimusta tulkitaan oikein, voidaanko käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaista valmistajan ja jakelijoiden välistä sopimusta (jonka nojalla jakelijalla, joka on ilmoittanut valmistajalle neuvottelevansa asiakkaan kanssa mahdollisesta kaupasta, on kuuden kuukauden ajan ilmoituksensa kirjaamisesta lukien etuoikeus saattaa myyntineuvottelut loppuun kyseisen asiakkaan kanssa, ellei asiakas tätä vastusta) pitää [SEUT] 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna yritysten välisenä sopimuksena, jonka tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua sisämarkkinoilla?
C 313/18

Valitus, jonka Liviu Dragnea on tehnyt 30.7.2020 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-738/18, Dragnea v. komissio, 12.5.2020 antamasta määräyksestä

(Asia C-351/20 P)

(2020/C 313/22)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Liviu Dragnea (edustajat: C. Toby, O. Riffaud ja B. Entringer, avocats)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen antaman määräyksen kokonaisuudessaan;

— kumoaa komission päätöksen (OCM(2018)20575), joka lähetettiin kantajan oikeudelliselle edustajalle 1.10.2018 päivätyllä kirjeellä;

— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja esittää valituksensa tueksi kolme valitusperustetta.

Ensimmäisen valitusperusteen mukaan OLAFin tutkimuksista annetun asetuksen (1) 9 artiklan 1 kohtaa, 9 artiklan 2 kohtaa ja 9 artiklan 4 kohtaa on rikottu ja tutkimuksissa on loukattu valittajan puolustautumisoikeuksia, myös oikeutta tulla kuulluksi ja syyttömyysolettaman periaatetta.

Toisen valitusperusteen mukaan hyvän hallinnon periaatetta on loukattu tutkimusten yhteydessä sekä siten, että kieltäydyttiin aloittamasta OLAFin tutkinnan toteuttamista koskevaa tutkintaa.

Kolmannen valitusperusteen mukaan oikeutta tutustua OLAFin tutkimuksia koskeviin asiakirjoihin on loukattu.

(1) Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 ja neuvoston asetuksen (Euratom) N:o 1074/1999 kumoamisesta 11.9.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 883/2013 (EUVL 2013, L 248, s. 1).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 10.6.2020 – Gtflix Tv v. DR

(Asia C-251/20)

(2020/C 297/38)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Gtflix Tv

Vastapuoli: DR

Ennakkoratkaisukysymys

Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) 7 artiklan 2 kohdan säännöksiä tulkittava siten, että henkilö, joka arvioiden, että hänen oikeuksiaan on loukattu levittämällä halventavia kirjoituksia internetissä, tavoittelee samalla kertaa tietojen oikaisua ja sisältöjen poistamista sekä niistä johtuvien henkisen kärsimyksen ja taloudellisten vahinkojen korvaamista, voi vaatia jokaisen sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimissa, jonka alueella internetissä julkaistu sisältö on tai on ollut saatavilla, korvausta vahingosta, joka on aiheutunut kyseisen jäsenvaltion alueella tuomion eDate Advertising (51 ja 52 kohta) [Unionin tuomioistuimen tuomio 25.10.2011, yhdistetyt asiat C-509/09 ja C-161//10] mukaisesti, vai siten, että tällaisen henkilön on tuomion Svensk Handel (48 kohta) [Unionin tuomioistuimen tuomio 17.10.2017, asia C-194/16] mukaisesti esitettävä kyseinen korvausvaatimus tuomioistuimessa, joka on toimivaltainen määräämään tiedot oikaistaviksi ja halventavat kommentit poistettaviksi?

(1) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 351, s. 1).
4)

Mikäli kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko tieliikennelain 93 §:n 1-bis momentti, jossa henkilöä, joka on oleskellut Italiassa kauemmin kuin kuusikymmentä vuorokautta, kielletään käyttämästä autoa, jossa on ulkomaiset rekisterikilvet (riippumatta siitä, kenelle se on rekisteröity), omiaan rajoittamaan oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen ja oleskeluun jäsenvaltioiden alueella, työntekijöiden vapaata liikkuvuutta unionin alueella, sijoittamisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta tai jollakin tavoin vaikuttamaan näiden oikeuksien ja vapauksien käyttämiseen?
C 287/28

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) on esittänyt 25.6.2020 – ZN v. Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo Ispania

(Asia C-280/20)

(2020/C 287/45)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sofiyski rayonen sad

Pääasian asianosaiset

Kantaja: ZN

Vastaaja: Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo Ispania (Bulgarian tasavallan pääkonsulaatti Valencian kaupungissa, Espanjan kuningaskunnassa)

Ennakkoratkaisukysymys

Onko asetuksen N:o 1215/2012 (1) 5 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä sen johdanto-osan kolmannen perustelukappaleen kanssa, tulkittava siten, että asetusta on sovellettava määritettäessä jäsenvaltion tuomioistuinten kansainvälistä toimivaltaa riita-asiassa, jossa ovat vastakkain tästä jäsenvaltiosta lähtöisin oleva työntekijä ja tämän jäsenvaltion konsulaatti toisen jäsenvaltion alueella, vai onko näitä säännöksiä tulkittava siten, että tällaiseen riita-asiaan on sovellettava sen jäsenvaltion kansallisia toimivaltasäännöksiä, jonka kansalaisia tai edustajia molemmat asianosaiset ovat?

(1) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 351, s. 1).
C 297/32

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 25.6.2020 – CO, ME, GC ja 42 muuta kantajaa v. MJ, Euroopan komissio, Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH), Euroopan unionin neuvosto ja EULEX KOSOVO

(Asia C-283/20)

(2020/C 297/43)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal du travail francophone de Bruxelles

Pääasian asianosaiset

Kantajat: CO, ME, GC ja 42 muuta kantajaa

Vastaajat: MJ, Euroopan komissio, Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH), Euroopan unionin neuvosto ja EULEX KOSOVO

Ennakkoratkaisukysymys

Onko Kosovossa toteutettavasta Euroopan unionin oikeusvaltio-operaatiosta, EULEX KOSOVO, 4.2.2008 hyväksytyn neuvoston yhteisen toiminnan 2008/124/YUTP, (1) sellaisena kuin se oli ennen sen muuttamista 12.6.2014 hyväksytyllä neuvoston päätöksellä 2014/349/YUTP, (2) 8 artiklan 3 kohtaa ja 10 artiklan 3 kohtaa tarvittaessa yhdessä kaikkien muiden asiassa mahdollisesti merkityksellisten säännösten kanssa tulkittava siten, että niillä annetaan työnantajan asema suhteessa EULEX KOSOVO -operaation palveluksessa olevaan kansainväliseen siviilihenkilöstöön 12.6.2014 edeltävänä ajanjaksona operaation johtajalle, joka voi toimia omissa nimissään ja omaan lukuunsa, vai onko niitä erityisesti yhteisen toiminnan 2008/124/YUTP, sellaisena kuin se oli ennen sen muuttamista 12.6.2014, 8 artiklan 5 kohta ja 9 artiklan 3 kohta huomioon ottaen tulkittava siten, että niillä annetaan työnantajan asema Euroopan unionille ja/tai jollekin Euroopan unionin toimielimelle, kuten Euroopan komissiolle, Euroopan ulkosuhdehallinnolle, Euroopan unionin neuvostolle tai mahdollisesti muulle toimielimelle, jonka lukuun operaation johtaja olisi kyseiseen ajankohtaan asti toiminut valtuutuksen, toimivallan siirron tai jonkin muun edustuksen muodon nojalla, joka on tarpeen vaatiessa määriteltävä?

(1) EUVL 2008, L 42, s. 92.

(2) Kosovossa toteutettavasta Euroopan unionin oikeusvaltio-operaatiosta (EULEX KOSOVO) hyväksytyn yhteisen toiminnan 2008/124/YUTP muuttamisesta 12.6.2014 hyväksytty neuvoston päätös 2014/349/YUTP (EUVL 2014, L 174, s. 42).
2)

Kun edellä mainittuja säännöksiä tulkitaan luettuina yhdessä direktiivin 2008/9/EY (2) 14 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäisen virkkeen kanssa, mikä on se menettelyllinen viitekohta, jonka mukaan arvonlisäveron palautusoikeuden käytön sääntöjenmukaisuutta arvioidaan? Tätä varten on välttämätöntä selventää, onko mahdollista hakea palautusta arvonlisäverosta, jonka osalta verosaatava on syntynyt ennen ”palautusajanjaksoa” mutta joka on laskutettu palautusajanjakson aikana.
1)

Onko matkustajalla matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu ”vahvistettu varaus”, jos matkustaja on saanut matkanjärjestäjältä, johon hän on sopimussuhteessa, asetuksen (EY) N:o 261/2004 2 artiklan g alakohdassa tarkoitetun ”muun todisteen”, jossa hänet sitoudutaan kuljettamaan tietyllä lennolla, joka on yksilöity ilmoittamalla sen lähtö- ja saapumispaikka, lähtö- ja saapumisaika ja numero, mutta matkanjärjestäjä ei ole varannut matkustajalle paikkaa tälle lennolle asianomaiselta lentoliikenteen harjoittajalta eikä saanut siltä vahvistusta
1)

Onko direktiivin (1) 2 artiklaa tulkittava siten, että kun työntekijä on varallaoloaikana itse valitsemassaan paikassa tai paikoissa ilman että hän on millään hetkellä velvollinen varallaoloaikanaan ilmoittamaan työnantajalle sijainnistaan mutta on vain velvollinen vastaamaan hälytykseen toivotussa viiden minuutin valmiusajassa ja enintään kymmenen minuutin valmiusajassa, hänen varallaoloaikansa on työaikaa?
3)

Ovatko kyseiset Euroopan unionin oikeuteen kuuluvat määräykset toisin sanoen esteenä sille, että Portugalin ulkopuolella asuvan verovelvollisen on valittava joko i) erityisen kannan mukaan tapahtuva verotus, jossa veron perusteena on 100 prosenttia tulojen määrästä, tai ii) Portugalissa asuviin verovelvollisiin sovellettavan verokannan mukainen verotus, jossa veron perusteena on 50 prosenttia tulojen määrästä, edellyttäen että kaikki tulot lasketaan yhteen samoin edellytyksin kuin Portugalissa asuvien verovelvollisten kohdalla?
a)

Onko 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY (1) liitteenä olevan, 18.3.1999 tehdyn määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 4 lauseke ymmärrettävä siten, että se velvoittaa ottamaan huomioon määräaikaisen työntekijän viraston palveluksessa sellaisissa tehtävissä suorittaman palvelusajan, jotka vastaavat vakinaisen virkamiehen kyseisessä virka-asemassa tämän saman viraston palveluksessa suorittamia tehtäviä, ensin mainitun työntekijän virkaikää määritettäessä siinäkin tapauksessa, että tämän työntekijän vakinaistaminen on tapahtunut julkisen kilpailumenettelyn perusteella, ja huolimatta kilpailumenettelyn erityispiirteistä, joiden vuoksi kyse on täysin uudesta palvelussuhteesta [eli] sellaisen uuden palvelussuhteen syntymisestä edellisen katkettua kilpailumenettelyyn osallistuneen suostumuksella, jossa tehtävä täytetään viranomaisen päätöksellä ja johon liittyy erityisiä velvoitteita ja jolle on ominaista erityinen vakaus?
1)

Onko asetusta (EU) N:o 913/2010 (1) tulkittava erityisesti kyseisen asetuksen 13 artiklan 1 kohdassa, 14 artiklan 9 kohdassa ja 18 artiklan c alakohdassa tavaraliikennekäytävän hallintoneuvostolle annettujen tehtävien kannalta siten, että hallintoneuvostolla itsellään on oikeus vahvistaa tavaraliikennekäytävän osalta itse menettely, jonka mukaan hakemukset infrastruktuurikapasiteetin jakamiseksi jätetään asetuksen 13 artiklan 1 kohdan mainituille keskitetyille palvelupisteille, ja määrätä tässä yhteydessä mahdollisesti – kuten nyt esillä olevassa asiassa – sähköisen varausjärjestelmän yksinomaisesta käyttämisestä, vai kuuluuko kyseinen menettely direktiivin 2012/34/EU (2) 27 artiklan 1 ja 2 kohdan, kun niitä luetaan yhdessä kyseisen direktiivin liitteessä IV olevan 3 kohdan a alakohdan kanssa, yleisten säännösten soveltamisalaan siten, että menettelyä voivat säännellä yksinomaan tavaraliikennekäytävään osallistuvat rataverkon haltijat verkkoselostuksessaan?