Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kumoamiskanne – Jäsenvaltion nostama kanne

(SEUT 263 artikla)

2. Ympäristö – Ilman pilaantuminen – Direktiivi 2003/87 – Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kansallinen jakosuunnitelma – Jäsenvaltion tekemä ilmoitus – Komission valvontavalta – Laajuus – Komission päätöksen oikeudellinen luonne

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohta)

3. Ympäristö – Ilman pilaantuminen – Direktiivi 2003/87 – Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kansallinen jakosuunnitelma – Jäsenvaltion tekemä ilmoitus – Käsite

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohta)

4. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Pätevyysolettama – Mitätön toimi – Käsite

(SEUT 288 artikla)

Tiivistelmä

1. Kaikilla jäsenvaltioilla on oikeus riitauttaa kumoamiskanteella komission päätösten laillisuus, eikä tämän oikeuden käyttäminen edellytä oikeussuojan tarpeen näyttämistä toteen. Jäsenvaltion ei täten kanteen tutkittavaksi ottamiseksi ole osoitettava, että sen riitauttamalla komission toimella on kyseiseen jäsenvaltioon nähden oikeusvaikutuksia. Oikeussuojan tarve koskee ainoastaan luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden nostamia kanteita eikä unionin toimielinten tai jäsenvaltioiden nostamia kanteita.

Oikeussuojan tarpeen käsitettä ei myöskään pidä sekoittaa kannekelpoisen toimen käsitteeseen, jonka mukaan toimen tarkoituksena on oltava oikeusvaikutusten, jotka voivat olla jollekin vastaisia, tuottaminen, jotta se voi olla kumoamiskanteen kohteena, mikä on selvitettävä tutkimalla sen asiasisältöä.

Jäsenvaltion ilmoittaman kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kansallisen jakosuunnitelman muuttamisesta tehty komission päätös on sisällöltään sellainen, että sillä on tällaisia oikeusvaikutuksia.

(ks. 33 ja 34 kohta)

2. Komission kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja direktiivin 96/61 muuttamisesta annetun direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan nojalla suorittaman ennakkovalvonnan lopputuloksena ei välttämättä ole komission tekemä päätös. Vaikka komissio on tosin kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kansallisesta jakosuunnitelmasta tehdyn ilmoituksen jälkeen velvollinen tutkimaan huolellisesti ja puolueettomasti, onko kyseinen kansallinen jakosuunnitelma yhteensopiva direktiivin 2003/87 liitteessä III olevien perusteiden ja 10 artiklan säännösten kanssa, sanoista ”voi hylätä” kuitenkin ilmenee, että komissiolla on tässä yhteydessä tiettyä harkintavaltaa. Tästä seuraa lisäksi, että jos komissio pidättyy käyttämästä tätä toimivaltaa jäsenvaltion kansallisesta jakosuunnitelmastaan tekemästä ilmoituksesta alkavan kolmen kuukauden määräajan kuluessa, jäsenvaltio voi lähtökohtaisesti panna kyseisen kansallisen jakosuunnitelman täytäntöön direktiivin 2003/87 11 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa säädettyjen edellytysten mukaisesti ilman, että se edellyttää komission antamaa hyväksyntää. Kansallisen jakosuunnitelman tutkintamenettelyä ei näin ollen välttämättä tarvitse päättää muodollisella päätöksellä varsinkaan silloin, kun jäsenvaltio tekee tämän menettelyn kuluessa kaikki vaaditut muutokset.

Sen sijaan komissio voi joutua käyttämään direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan toisen virkkeen mukaista päätösvaltaansa, kun jäsenvaltio ei muuta tai kieltäytyy muuttamasta kansallista jakosuunnitelmaansa ennen kolmen kuukauden määräajan päättymistä esitetyistä vastalauseista huolimatta. Tällaisen komission tekemän hylkäävän päätöksen puuttuessa ilmoitetusta kansallisesta jakosuunnitelmasta nimittäin tulee lopullinen, ja siihen sovelletaan laillisuusolettamaa, joka mahdollistaa sen, että jäsenvaltio voi panna sen täytäntöön.

Muutosten, jotka tehdään tutkintamenettelyn myöhemmässä vaiheessa eli sen jälkeen, kun komissio on vastustanut ilmoitettua kansallista jakosuunnitelmaa tai sen tiettyjä osia, tarkoituksena on nimenomaisesti ottaa huomioon komission alun perin esittämät vastalauseet niiden yhteensopivuudesta direktiivin 2003/87 liitteessä III olevien perusteiden ja 10 artiklan säännösten kanssa. Näin ollen se, että komissio hyväksyy muutokset, on ainoastaan seurausta niistä vastalauseista, jotka komissio on alun perin esittänyt käyttäessään sille direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdassa myönnettyä rajallista valvonta- ja hylkäämisvaltaa, eikä osoitus sen yleisestä hyväksymisoikeudesta. Lisäksi komission ei tarvitse hyväksyä kansalliseen jakosuunnitelmaan tehtyjä muutoksia muodollisella päätöksellä. Tällainen tulkinta olisi päinvastoin yhtäältä sen periaatteen vastainen, jonka mukaan komissiolla ei ole yleistä kansallisen jakosuunnitelman hyväksymisoikeutta. Toisaalta tällainen tulkinta ei vastaisi direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan kolmannen virkkeen, joka koskee ainoastaan hylkäävää päätöstä eikä hyväksyvää päätöstä, rakennetta.

(ks. 47 ja 48 kohta)

3. Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja direktiivin 96/61 muuttamisesta annetun direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan nojalla aloitetulla menettelyllä pyritään paitsi antamaan komissiolle mahdollisuus suorittaa ennakkovalvontaa myös turvaamaan jäsenvaltioille oikeusvarmuus ja erityisesti mahdollistamaan varmuuden saaminen nopeasti – lyhyiden määräaikojen kuluessa – siitä, miten ne voivat kyseisen jakokauden aikana kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kansallisen jakosuunnitelmansa perusteella myöntää päästöoikeuksia ja hoitaa päästöoikeuksien kaupan yhteisön järjestelmää. Koska jakokauden kesto on rajallinen, kolme tai viisi vuotta (direktiivin 2003/87 11 artikla), sekä komissiolla että jäsenvaltioilla on perusteltu intressi saada kaikki kansallisen jakosuunnitelman sisältöä koskevat mielipide-erot nopeasti ratkaistuiksi ja välttyä siltä vaaralta, että komissio vastustaa kansallista jakosuunnitelmaa jossakin vaiheessa sen voimassaoloaikaa.

Näitä seikkoja sovelletaan kaikkiin kansallisiin jakosuunnitelmiin riippumatta siitä, onko kyseessä alun perin ilmoitettu versio vai muutettu ja myöhemmin ilmoitettu versio. Lisäksi vaatimus siitä, että komission on sen jälkeen, kun muutetusta kansallisesta jakosuunnitelmasta on tehty ilmoitus, suoritettava valvonta nopeasti ja tehokkaasti, on erityisen tärkeä silloin, kun tätä valvontaa on jo edeltänyt alun perin tehtyä kansallista jakosuunnitelmaa koskevan tutkintamenettelyn ensimmäinen vaihe, joka on tarvittaessa johtanut hylkäävään päätökseen ja tämän jälkeen kyseisen kansallisen jakosuunnitelman muutoksiin. Komissio väittää, että sillä on oikeus tutkia kansalliseen jakosuunnitelmaan tai muutettuun kansalliseen jakosuunnitelmaan ehdotetut muutokset ilman, että sen on noudatettava direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua määräaikaa, mutta tällainen väite on omiaan tekemään tyhjäksi nopeaa ja tehokasta valvontaa koskevan tavoitteen ja oikeusvarmuuden, johon ilmoituksen tekevällä jäsenvaltiolla on oikeus, jotta se pystyy myöntämään alueelleen sijoittautuneille laitoksille päästöoikeuksia ennen kuin kyseisen direktiivin 11 artiklan mukainen päästökauppakausi alkaa.

Näin ollen direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen käsite kattaa sekä alun perin tehdyn että myöhemmän ilmoituksen, jotka on tehty erilaisista kansallisen jakosuunnitelman versioista, joten kummastakin ilmoituksesta alkaa uusi kolmen kuukauden määräaika.

(ks. 54, 55 ja 57 kohta)

4. Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja direktiivin 96/61 muuttamisesta annetun direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kolmen kuukauden määräajan noudattamatta jättämistä koskeva menettelyvirhe ei ole niin vakava ja ilmeinen, että se voisi oikeuttaa sen, että riidanalaista päätöstä pidettäisiin mitättömänä toimena. Toimielinten toimia, vaikka ne olisivat lainvastaisiakin, koskee pääsääntöisesti pätevyysolettama, ja kyseisillä toimilla on näin ollen oikeusvaikutuksia niin kauan kuin niitä ei ole peruutettu, kumottu kumoamiskanteen johdosta tai todettu pätemättömiksi ennakkoratkaisupyynnön tai lainvastaisuusväitteen seurauksena.

Lainvastaisuus eli se, että riidanalainen päätös on tehty liian myöhään, ei voi johtaa direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan mukaisessa tutkintamenettelyssä kyseisen tutkintamenettelyn erityispiirteet huomioon ottaen siihen, että kyseistä päätöstä pidetään mitättömänä, koska tällainen päätelmä voidaan, kun otetaan huomioon perustavanlaatuinen oikeusvarmuuden periaate, tehdä ainoastaan aivan poikkeuksellisissa tilanteissa.

(ks. 61 kohta)