Väliaikainen versio

JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA

24 päivänä marraskuuta 2022( )

Asia C-234/21

Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL,

NG ja

WL

vastaan

Conseil des ministres

(Ennakkoratkaisupyyntö – Cour constitutionnelle (perustuslakituomioistuin, Belgia))

Ennakkoratkaisumenettely – Lainsäädäntöjen lähentäminen – Ampuma-aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonta – Kielletyt ampuma-aseet – Direktiivi 91/477/ETY – 7 artiklan 4 a kohta – Tiettyjä itselataavia kertatuliaseita koskeva siirtymäjärjestely – Jäsenvaltiot eivät voi säätää paukkupatruunoita ampuvia aseita koskevasta siirtymäjärjestelystä – 1 artiklan 1 kohdan 1 alakohta – Ampuma-aseen käsite – Paukkupatruunoita ampuvien aseiden hallussapitoon vaadittava lupa – Pätevyys – Yhdenvertaisuus lain edessä – Omistusoikeus





1. Cour constitutionnelle (perustuslakituomioistuin, Belgia) esittää Belgian aselain muutoksesta( ) nostetun kanteen yhteydessä epäilyjä direktiivin 91/477/ETY( ) 7 artiklan 4 a kohdan, joka lisättiin siihen direktiivillä (EU) 2017/853,( ) joka taas saatettiin osaksi Belgian oikeusjärjestystä kyseisellä muutoksella, pätevyydestä.

2. Mainitulla aselain muutoksella Belgiassa kiellettiin vuonna 2019 tietyntyyppiset itselataavat kertatuliaseet, joiden hankinta ja hallussapito oli ollut siihen asti sallittua. Jos tällaiset aseet sitä vastoin oli laillisesti hankittu ja rekisteröity ennen 13.6.2017, ne voitiin tietyin edellytyksin sallia siirtymäkauden ajaksi jäsenvaltioille direktiivin 91/477 7 artiklan uudessa 4 a kohdassa tarjotun mahdollisuuden mukaisesti.

3. Kyseisessä artiklassa tarkoitettua siirtymäjärjestelyä ei kuitenkaan sovelleta sellaisten itselataavien kertatuliaseiden omistajiin, jotka on muunnettu ampumaan paukkupatruunoita, ärsytystä aiheuttavia aineita, muita tehoaineita tai pyroteknisiä patruunoita tai jotka on muutettu kunnialaukauksiin käytettäviksi aseiksi tai ääniaseiksi.

4. Cour constitutionnelle pyytää unionin tuomioistuinta lausumaan direktiivin 91/477 7 artiklan 4 a kohdan pätevyydestä. Sen mukaan kyseinen säännös voi olla ristiriidassa yhdenvertaisuutta lain edessä koskevan oikeuden, syrjimättömyyttä koskevan oikeuden ja omistusoikeuden, joista määrätään Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 20, 21 ja 17 artiklassa, sekä luottamuksensuojan periaatteen kanssa.

I Asiaa koskevat oikeussäännöt

A Unionin oikeus: direktiivi 91/477

5. Direktiivin 91/477 1 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Tässä direktiivissä tarkoitetaan

1) ’tuliaseella’ tai ’ampuma-aseella’ kannettavaa piipulla varustettua asetta, jolla voidaan palavan ajoaineen avulla ampua hauleja, luoteja tai muita ammuksia taikka joka on tarkoitettu niiden ampumiseen tai joka voidaan muuntaa ampumakelpoiseksi, jollei sitä ole jätetty tämän määritelmän ulkopuolelle jollakin liitteessä I olevassa III osassa mainitulla perusteella. Ampuma-aseet luokitellaan liitteessä I olevassa II osassa.

Esineen on katsottava olevan muunnettavissa ampumaan palavan ajoaineen avulla hauleja, luoteja tai muita ammuksia, jos

a) se on ampuma-aseen näköinen; ja

b) se on rakenteensa tai valmistusmateriaalinsa puolesta muunnettavissa sellaiseksi;

2) ’olennaisella osalla’ piippua, kehystä, runkoa, mukaan luettuna tarvittaessa ylä- ja alarunko, luistia, sylinteriä, lukkoa tai sulkukappaletta, jotka luetaan erillisinä osina kuuluviksi samaan luokkaan kuin ampuma-ase, jonka osia ne ovat tai jonka osiksi ne on tarkoitettu;

– –

4) ’hälytys- ja merkinantoaseilla’ patruunatilalla varustettuja laitteita, jotka on suunniteltu ainoastaan paukkupanosten, ärsytystä aiheuttavien aineiden, muiden tehoaineiden tai pyroteknisten merkinantopatruunoiden ampumista varten ja joita ei voida muuntaa ampumaan palavan ajoaineen avulla hauleja, luoteja tai muita ammuksia;

5) ’kunnialaukauksiin käytettävillä aseilla ja ääniaseilla’ ampuma-aseita, jotka on erityisesti muunnettu yksinomaan paukkupanoksia käyttäviksi ja tarkoitettu käytettäväksi esimerkiksi teatteriesityksissä, valokuvauksessa, elokuva- ja televisiokuvauksissa, historiallisten tapahtumien uudelleenlavastuksissa, paraateissa, urheilutapahtumissa ja koulutuksessa;

6) ’deaktivoiduilla ampuma-aseilla’ ampuma-aseita, jotka on tehty pysyvästi ampumakelvottomiksi deaktivoimalla ne, varmistaen, että kaikki kyseisen ampuma-aseen olennaiset osat on tehty pysyvästi toimintakelvottomiksi siten, ettei niitä voida poistaa, asentaa uudelleen tai muuttaa millään tavalla siten, että ampuma-ase voitaisiin uudelleen tehdä ampumakelpoiseksi;

– –”

6. Kyseisen direktiivin 3 artiklassa säädetään seuraavaa:

”Jäsenvaltiot voivat antaa lainsäädännössään tiukempia säännöksiä kuin tässä direktiivissä säädetyt – –”

7. Kyseisen direktiivin 6 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet kieltääkseen A luokkaan kuuluvien ampuma-aseiden, olennaisten osien ja ampumatarvikkeiden hankinnan ja hallussapidon, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan 2 kohdan soveltamista. Niiden on varmistettava, että kyseisen kiellon vastaisesti laittomasti hallussa pidetyt ampuma-aseet, olennaiset osat ja ampumatarvikkeet takavarikoidaan.

2. Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset voivat kriittisen infrastruktuurin, kauppamerenkulun, arvokuljetusten ja arkaluonteisten kohteiden turvallisuuden suojelemiseksi sekä kansalliseen puolustukseen, koulutukseen, kulttuuriin, tutkimukseen ja historiaan liittyvissä tarkoituksissa ja rajoittamatta 1 kohdan soveltamista myöntää poikkeuksellisesti ja asianmukaisesti perustellulla tavalla yksittäistapauksissa lupia A luokkaan kuuluville ampuma-aseille, olennaisille osille ja ampumatarvikkeille, jos yleinen turvallisuus ja yleinen järjestys eivät vaarannu.

– –

6. Jäsenvaltiot voivat antaa urheiluampujille luvan hankkia ja pitää hallussaan A luokan 6 tai 7 kohtaan kuuluvia itselataavia kertatuliaseita seuraavin edellytyksin:

– –”

8. Kyseisen direktiivin 7 artiklan 4 a kohdassa säädetään seuraavaa:

”Jäsenvaltiot voivat päättää vahvistaa tai uudistaa A luokan 6, 7 tai 8 kohtaan kuuluvia itselataavia kertatuliaseita koskevat luvat taikka jatkaa niitä sellaisten ampuma-aseiden osalta, jotka kuuluivat B luokkaan ja jotka on hankittu ja rekisteröity laillisesti ennen 13 päivää kesäkuuta 2017, tässä direktiivissä säädettyjen muiden edellytysten mukaisesti. – –

– –”

9. Sen liitteessä I olevassa II osassa säädetään seuraavaa:

”II. Tässä direktiivissä ampuma-aseet luokitellaan seuraaviin luokkiin:





A luokka – Kielletyt ampuma-aseet

1. sotilastarkoituksissa käytettävät räjähtävät ohjukset sekä heittimet,

2. sarjatuliaseet,

3. muuksi esineeksi naamioidut ampuma-aseet,

4. lävistävät, räjähtävät tai sytyttävät ampumatarvikkeet sekä niihin tarkoitetut ammukset,

5. pistoolien ja revolverien ampumatarvikkeet, joissa käytetään laajenevia ammuksia sekä nämä ammukset, lukuun ottamatta näiden aseiden käyttöön oikeutettujen henkilöiden metsästys- ja tarkkuusammunta-aseita,

6. sarjatuliaseet, jotka on muunnettu itselataaviksi kertatuliaseiksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 artiklan 4 a kohdan soveltamista,

7. kaikki seuraavat keskisytytteiset itselataavat kertatuliaseet:

a) lyhyet ampuma-aseet, joilla voidaan laukaista yli 21 patruunaa ilman uudelleenlatausta, jos:

i) latauslaite, jonka kapasiteetti on yli 20 patruunaa, on kyseisen ampuma-aseen osa; tai

ii) ampuma-aseeseen on lisätty irrotettava latauslaite, jonka kapasiteetti on yli 20 patruunaa;

b) pitkät ampuma-aseet, joilla voidaan laukaista yli 11 patruunaa ilman uudelleenlatausta, jos

i) latauslaite, jonka kapasiteetti on yli kymmenen patruunaa, on kyseisen ampuma-aseen osa; tai

ii) ampuma-aseeseen on lisätty irrotettava latauslaite, jonka kapasiteetti on yli kymmenen patruunaa,

8. pitkät itselataavat kertatuliaseet (eli ampuma-aseet, jotka on alun perin tarkoitettu laukaistavaksi olkapäältä), joiden pituutta voidaan lyhentää alle 60 senttimetriin toimivuutta menettämättä taitto- tai teleskooppitukilla tai tukilla, joka voidaan irrottaa käyttämättä työkaluja,

9. kaikki tähän luokkaan kuuluvat ampuma-aseet, jotka on muunnettu ampumaan paukkupatruunoita, ärsytystä aiheuttavia aineita, muita tehoaineita tai pyroteknisiä patruunoita tai kun ne on muutettu kunnialaukauksiin käytettäviksi aseiksi tai ääniaseiksi.

– –”

B Belgian oikeus: aselaki( )

10. Aselain 3 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:

”Kiellettyjä ovat seuraavat aseet:

– –

19° sarjatuliaseet, jotka on muunnettu itselataaviksi kertatuliaseiksi

20° pitkät itselataavat kertatuliaseet, joiden pituutta voidaan lyhentää alle 60 senttimetriin toimivuutta menettämättä taitto- tai teleskooppitukilla tai tukilla, joka voidaan irrottaa käyttämättä työkaluja”.

11. Aselain 3 §:n 4 momentissa säädetään seuraavaa:

”Ampuma-aseet, jotka on muunnettu ampumaan paukkupatruunoita, ärsytystä aiheuttavia aineita, muita tehoaineita tai pyroteknisiä patruunoita tai jotka on muutettu kunnialaukauksiin käytettäviksi aseiksi tai ääniaseiksi, ja ampuma-aseet, jotka eivät ole näihin tarkoituksiin muunnettuja ja joiden ainoana käyttötarkoituksena on edellä mainittujen patruunoiden tai aineiden ampuminen, säilytetään siinä luokassa, johon ne luokiteltiin edellä 1 ja 3 momentin mukaisesti.”

12. Aselain 45/2 §:ssä säädetään seuraavaa:

”Henkilöt, jotka ovat ennen 13.6.2017 laillisesti hankkineet ja rekisteröineet 3 §:n 1 momentin 19 ja 20 kohdassa tarkoitetun tyyppisen aseen joko aseluvan, metsästyslupaan, vartijakorttiin tai urheiluampujalupaan perustuvan rekisteröinnin tai luvan saaneen henkilön rekisteröitymisen perusteella, voivat edelleen pitää hallussaan kyseistä asetta edellyttäen, että muut aseiden hallussapitoa koskevat lakisääteiset edellytykset täyttyvät. Kyseinen ase voidaan luovuttaa ainoastaan 27 §:n 3 momentin neljännessä kohdassa tarkoitetuille urheiluampujille sekä luvan saaneille asekauppiaille, keräilijöille tai museoille. Ampuma-ase voidaan myös tehdä ampumakelvottomaksi 3 §:n 2 momentin 3 kohdan mukaisesti tai siitä voidaan luopua.”

II Tosiseikat, pääasia ja ennakkoratkaisukysymys

13. Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL ‑yhdistys ja kaksi yksityishenkilöä nostivat 22.11.2019 Cour constitutionnellessa kanteen useista aselain muuttamisesta 5.5.2019 annetun lain,( ) jolla direktiivi 2017/853 saatettiin osaksi Belgian lainsäädäntöä, pykälistä.

14. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan Belgiassa sai aiemmin myydä vapaasti paukkupatruunoita ampuviksi aseiksi muunnettuja itselataavia kertatuliaseita. Sen jälkeen, kun 5.5.2019 annetun lain 153 §:n 5 momentti ja 163 § tulivat voimaan,( ) henkilöistä, jotka olivat hankkineet tämäntyyppisiä aseita, tuli joko kiellettyjen tai luvanvaraisten aseiden omistajia, ja koska lupa luvanvaraisen aseen hallussapitoon oli lähtökohtaisesti saatava ennen aseen hankkimista, tällaisten aseiden omistajat, joilla ei ollut niihin vaadittavaa lupaa, eivät mitenkään voineet saattaa tilannettaan lainmukaiseksi.

15. Sitä vastoin alkuperäisten (muuntamattomien) itselataavien kertatuliaseiden omistajiin, jotka olivat laillisesti hankkineet ja rekisteröineet aseensa ennen 13.6.2017, sovellettiin siirtymäjärjestelyä, jonka nojalla he saattoivat edelleen pitää hallussaan kyseisiä aseita.( )

16. Cour constitutionnelle toteaa, että direktiivillä 2017/853 muutettiin yleiseen turvallisuuteen liittyvistä syistä direktiiviä 91/477 ja lisättiin kiellettyjen ampuma-aseiden luetteloon itselataavat kertatuliaseet (A luokan 6–8 kohta). Samoista syistä kyseisen luettelon A luokan 9 kohtaan lisättiin ampuma-aseet, jotka on muunnettu ampumaan paukkupatruunoita.( )

17. Kyseisellä muutoksella:

– säädettiin jäsenvaltioiden mahdollisuudesta ottaa käyttöön siirtymäjärjestely, johon ainoastaan A luokan 6–8 kohtiin kuuluvien itselataavien kertatuliaseiden omistajat saattoivat vedota edellyttäen, että he olivat laillisesti hankkineet ja rekisteröineet aseet ennen 13.6.2017

– ei annettu jäsenvaltioille mahdollisuutta soveltaa tätä siirtymäjärjestelyä henkilöihin, jotka olivat hankkineet näitä samoja aseita, mutta paukkupatruunoita ampuviksi aseiksi muunnettuina.

18. Jos siis itselataavat kertatuliaseet (A luokan 6–8 kohta) ja paukkupatruunoita ampuviksi aseiksi muunnetut aseet (A luokan 9 kohta) oli hankittu 13.6.2017 jälkeen, kumpienkin aseiden omistajia kohdeltiin yhtä epäedullisesti, koska heihin ei sovellettu minkäänlaista siirtymäjärjestelyä.( )

19. A luokan 6–8 kohdassa tarkoitettujen itselataavien kertatuliaseiden omistajia sitä vastoin kohdeltiin eri tavalla kuin A luokan 9 kohdassa tarkoitettujen aseiden omistajia tilanteessa, jossa molemmat olivat hankkineet aseet ennen 13.6.2017. Ensin mainittuihin sovellettiin siirtymäjärjestelyä mutta jälkimmäisiin ei.

20. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan tuomiosta Tšekin tasavalta v. parlamentti ja neuvosto ei voida suoraan päätellä, onko tällainen erilainen kohtelu yhdenvertaisen kohtelun, syrjintäkiellon, luottamuksensuojan ja omistusoikeuden periaatteiden mukaista.( )

21. Tässä tilanteessa Cour constitutionnelle on esittänyt unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:

”Onko direktiivin 91/477/ETY 7 artiklan 4 a kohta, luettuna yhdessä saman direktiivin liitteessä I olevan II osan A luokan 6–9 kohdan kanssa, ristiriidassa perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohdan ja 20 ja 21 artiklan sekä luottamuksensuojan periaatteen kanssa siltä osin kuin siinä ei sallita sitä, että jäsenvaltiot säätävät siirtymäjärjestelystä sellaisten A luokan 9 kohdassa tarkoitettujen ampuma-aseiden osalta, jotka on laillisesti hankittu ja rekisteröity ennen 13.6.2017, vaikka siinä sallitaan se, että jäsenvaltiot säätävät tällaisesta siirtymäjärjestelystä A luokan 6–8 kohdassa tarkoitettujen sellaisten aseiden osalta, jotka on laillisesti hankittu ja rekisteröity ennen 13.6.2017?”

III Asian käsittely unionin tuomioistuimessa

22. Ennakkoratkaisupyyntö kirjattiin saapuneeksi unionin tuomioistuimeen 12.4.2021.

23. Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet kantajana oleva järjestö, NG ja WL, Belgian hallitus, neuvosto, parlamentti ja Euroopan komissio. Kyseiset kolme toimielintä ja Belgian hallitus osallistuivat 19.9.2022 pidettyyn istuntoon.

IV Asian tarkastelu

A Alustavat huomautukset

1. Oikeusriidan kohteen rajaaminen

24. Direktiivin 91/477 alkuperäisessä versiossa aseet jaettiin seuraaviin luokkiin: A (”Kielletyt tuliaseet”), B (”Luvanvaraiset tuliaseet”), C (”Tuliaseet, joista on tehtävä ilmoitus”) ja D (”Muut tuliaseet”).( )

25. Direktiivillä 2017/853 uudistettiin tämä aseluokitus kieltämällä tietyt itselataavat kertatuliaseet, jotka siihen asti oli yleisesti luokiteltu luvanvaraisina aseina B luokan 1 ja 4 kohtaan (sen mukaan, olivatko aseet lyhyitä vai pitkiä).

26. Tämän uudistuksen seurauksena tietty määrä A luokan itselataavia kertatuliaseita, jotka olivat aikaisemmin kuuluneet B luokkaan (luvanvaraiset aseet), luokiteltiin A luokkaan (kielletyt aseet).

27. Erityisesti liitteessä I olevan II osan A luokkaan lisättiin muun muassa seuraavat kolme alaluokkaa:( )

– sarjatuliaseet, jotka on muunnettu itselataaviksi kertatuliaseiksi (6 kohta)

– lyhyet ja pitkät keskisytytteiset itselataavat kertatuliaseet, joilla voidaan laukaista ja joihin voidaan ladata tietty määrä patruunoita (7 kohta)

– pitkät itselataavat kertatuliaseet, joissa on taittotukki (8 kohta).

28. Lisäksi A luokkaan lisättiin uusi alaluokka (9 kohta), johon sisältyvät ”kaikki [A luokkaan] kuuluvat ampuma-aseet, jotka on muunnettu ampumaan paukkupatruunoita – –”

29. Unionin lainsäätäjä otti huomioon, että näiden B luokan aseiden siirtäminen A luokkaan tarkoitti sitä, että suuri määrä laillisesti hankittujen itselataavien kertatuliaseiden omistajia menettäisi omistusoikeutensa näihin aseisiin (koska kiellon vastaisesti hankitut ja hallussa pidetyt aseet takavarikoitaisiin).( )

30. Tästä syystä se sääti direktiivin 91/477 7 artiklan uudessa 4 a kohdassa, että jäsenvaltiot voivat päättää vahvistaa tai uudistaa A luokan 6, 7 tai 8 kohtaan kuuluvia itselataavia kertatuliaseita koskevat luvat taikka jatkaa niitä sellaisten ampuma-aseiden osalta, jotka kuuluivat B luokkaan ja jotka on hankittu ja rekisteröity laillisesti ennen 13.6.2017 (eli ennen direktiivin 2017/853 voimaantulopäivä).

31. Tämän siirtymäjärjestelyn yhteydessä ei kuitenkaan säädetty mitään A luokan 9 kohdassa tarkoitetuista aseista eli aseista, jotka on muunnettu ampumaan paukkupatruunoita. Se, että kyseisessä säännöksessä ei mainita viimeksi mainittuja( ) ja että siinä samanaikaisesti viitataan nimenomaisesti A luokan 6–8 kohdassa tarkoitettuihin aseisiin, tarkoittaa, että säännöstä on tulkittava sen sanamuodon mukaan eli siirtymäjärjestelyä voitiin soveltaa ainoastaan viimeksi mainittujen (muuntamattomien) mutta ei ensin mainittujen (muunnettujen) aseiden omistajiin.

32. En pidä uskottavana sellaista 7 artiklan 4 a kohdan tulkintaa, jolla sen soveltamisalaa laajennetaan koskemaan A luokan 6–8 kohdassa tarkoitettujen muuntamattomien itselataavien kertatuliaseiden lisäksi kertatuliaseita, jotka on muunnettu ampumaan paukkupatruunoita ja jotka direktiivillä 2017/853 tehdystä muutoksesta lähtien ovat kuuluneet direktiivin 91/477 A luokan 9 kohtaan.( )

33. Tällainen tulkinta olisi ristiriidassa direktiivin 91/477 7 artiklan 4 a kohdan sanamuodon kanssa, sillä siinä ei mainita A luokan 9 kohdassa tarkoitettuja ampuma-aseita, jotka on saatu muuntamalla A luokan 6–8 kohdassa tarkoitetut aseet (paukkupatruunoita ampuviksi aseiksi).

34. Ymmärrän, että unionin tuomioistuimen kannalta olisi tarkoituksenmukaisinta tehdä direktiivin 91/477 7 artiklan 4 a kohdasta unionin oikeuden mukainen tulkinta,( ) jolla vältettäisiin sen mahdollisesta pätemättömäksi toteamisesta aiheutuvat seuraukset. Tämän näkemyksen mukaan olisi riittävää todeta, että siirtymäjärjestely koskee myös A luokan 9 kohdassa tarkoitettuja itselataavia kertatuliaseita, vaikka kyseisessä säännöksessä ei näitä nimenomaisesti mainita.

35. Mielestäni ei kuitenkaan ole asianmukaista korvata unionin lainsäätäjän tahtoa tai vääristää sitä, jos se on itse valinnut säätää siirtymäjärjestelystä, jossa viitataan expressis verbis ainoastaan yhteen aseluokkaan eikä mihinkään muuhun. Kuten istunnossa todettiin, näin ei voi olla etenkään silloin, kun kyseisestä toimenpiteestä on säädetty tietoisesti tai tarkoituksellisesti.

36. Kuten unionin tuomioistuin on muistuttanut, ”unionin oikeuden säännöksen tulkinta ei saa johtaa siihen, että säännöksen selvältä ja täsmälliseltä sanamuodolta viedään kokonaan sen tehokas vaikutus. Näin ollen on niin, että jos unionin oikeuden säännöksen merkitys ilmenee yksiselitteisesti itse säännöksen sanamuodosta, unionin tuomioistuin ei voi poiketa tästä tulkinnasta”.( )

37. Epäilykset direktiivin 91/477 (sellaisena kuin se on muutettuna) 7 artiklan 4 a kohdan pätevyydestä kumpuavat näin ollen siitä, että itselataavat kertatuliaseet, jotka on muunnettu ampumaan paukkupatruunoita, on siirretty A luokkaan,( ) mikä tarkoittaa, ettei niiden omistajilla ei ole enää mahdollisuutta pitää niitä hallussaan. Jos kyseisellä säännöksellä loukataan ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mainitsemia oikeuksia ja luottamuksensuojan periaatetta, unionin tuomioistuin on ainoa, joka voi ratkaista asian.

2. Ennakkoratkaisukysymyksen tutkittavaksi ottaminen

38. Komission mukaan ennakkoratkaisupyyntö on jätettävä tutkimatta, koska se on hypoteettinen. Komissio katsoo seuraavaa:

– Direktiivin 91/477 7 artiklan 4 a kohdassa asetetaan siirtymäjärjestelylle tiukat edellytykset: sen soveltamisalaan kuuluvien ampuma-aseiden hallussapito edellyttää sitä, että niihin on saatu ennakolta lupa ja ne on rekisteröity ennen 13.6.2017.

– Koska Belgiassa itselataavat kertatuliaseet, jotka on muunnettu ampumaan paukkupatruunoita, eivät kuuluneet aselain soveltamisalaan (koska niitä myytiin vapaasti) ennen direktiivin 2017/853 saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, niiden hallussapito ei edellyttänyt ennakolta saatua lupaa eikä rekisteröintiä.

– Vaikka oletettaisiinkin, että direktiivin 91/477 7 artiklan 4 a kohdalla A luokan 9 kohdassa tarkoitetut aseet olisi sisällytetty siirtymäjärjestelyyn, Belgia ei silti olisi voinut hyödyntää kyseisessä säännöksessä tarjottua mahdollisuutta.

39. En yhdy komission näkemykseen, koska mielestäni riidanalaisten aseiden ennakkolupaa ja rekisteröintiä koskevia säännöksiä voidaan tulkita muutenkin kuin vain kyseisen toimielimen esittämällä tavalla. Kuten komissio itsekin myöntää, niiden tulkinta riippuu ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen, jonka esittämällä ennakkoratkaisupyynnöllä oletetaan olevan merkitystä asian kannalta, tekemästä arvioinnista.

40. Käsiteltävässä asiassa esiin tuodut epäilykset eivät kuitenkaan missään tapauksessa ole hypoteettisia, ja niiden ratkaiseminen edellyttää direktiivin 91/477 tulkitsemista:

– Yhtäältä, vaikka Belgiassa tämän luokan aseille ei edellytettäisikään ennalta saatua lupaa eikä rekisteröintiä, voi silti olla aiheellista määrittää, olivatko ne välttämättömiä siirtymäjärjestelyn mahdollistamiseksi.

– Toisaalta yksi niistä seikoista, jotka unionin tuomioistuimen on ratkaistava direktiivin 91/477 7 artiklan 4 a kohdan pätevyyden tarkastelussa, on se, edellytettiinkö direktiivissä, sellaisena kuin se oli ennen vuonna 2017 tehtyä muutosta, että paukkupatruunoita ampuvilla aseilla, jotka kyseisen muutoksen jälkeen luokiteltiin A luokan 6–8 kohtaan, oli oltava sekä lupa että rekisteröinti riippumatta siitä, mitä kansallista järjestelmää niihin sovellettiin.

B Direktiivin 91/477 7 artiklan 4 a kohdan pätevyys perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklan valossa

41. Direktiivin 91/477 7 artiklan 4 a kohdalla käyttöön otetun siirtymäjärjestelyn arvioimisen yhteydessä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin mainitsee yhdenvertaisuutta lain edessä ja syrjimättömyyttä koskevien perusoikeuksien mahdollisen loukkaamisen (perusoikeuskirjan 20 ja 21 artikla).

42. Perusoikeuskirjan 21 artiklalla kielletty syrjintä liittyy subjektiivisiin henkilökohtaisiin olosuhteisiin,( ) joihin perusteeton ja asianomaiselle henkilölle haitallinen erilainen kohtelu perustuu.

43. Ennakkoratkaisupyynnössä ei täsmennetä, miksi käsiteltävässä asiassa olisi kyse tämänluonteisesta syrjinnästä. Sen perusteluista voidaan päinvastoin päätellä, että mahdollinen erilainen kohtelu koskee objektiivista seikkaa eli jompienkumpien aseiden (joko A luokan 6–8 kohdassa tai A luokan 9 kohdassa tarkoitettujen aseiden) hallussapitoa suhteessa tiettyyn ajalliseen tekijään eli niiden hankintapäivään.

44. Keskityn seuraavaksi perusoikeuskirjan 20 artiklaan, jonka mukaan yhdenvertaisuus lain edessä on unionin oikeuden yleinen periaate, joka ”edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia ei kohdella eri tavalla ja että erilaisia tapauksia ei kohdella samalla tavalla, ellei eroa voida objektiivisesti perustella”.( )

45. Sen määrittämiseksi, onko kyseistä oikeutta loukattu, on välttämättä arvioitava ensinnäkin, olivatko direktiivin 91/477 (sellaisena kuin se on muutettuna) A luokan 6–8 kohdassa tarkoitettujen aseiden omistajat ja A luokan 9 kohdassa tarkoitettujen aseiden omistajat toisiinsa rinnastettavissa tilanteissa.

46. Tätä varten on tutkittava, edellyttivätkö itselataavien kertatuliaseiden hankinta ja hallussapito direktiivin 91/477 soveltamisaikana, ennen kuin sitä muutettiin direktiivillä 2017/853, ennalta saatua lupaa ja rekisteröintiä.

1. Paukkupatruunoita ampuvat aseet ennen direktiivin 2017/853 voimaantuloa

47. Huomautuksia esittäneillä osapuolilla on eriävät näkemykset siitä, millaista järjestelyä paukkupatruunoita ampuviin itselataaviin kertatuliaseisiin sovellettiin ennen direktiivin 2017/853 voimaantuloa:

– Belgian hallitus( ) ja neuvosto( ) väittävät, että tällaisia aseita myytiin vapaasti eikä niiden hallussapito siten edellyttänyt lupaa eikä rekisteröintiä.

– Komissio ja parlamentti väittävät, että paukkupatruunoita ampuvat aseet sisältyivät ampuma-aseen käsitteeseen ja että niihin sovellettiin siten ampuma-aseita koskevia oikeussääntöjä.( )

48. Jälkimmäinen näkemys on mielestäni pitävämpi, koska se perustuu direktiivin 91/477 1 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan mukaiseen ampuma-aseen käsitteeseen, sellaisena kuin se oli sekä ennen sen muuttamista direktiivillä 2017/853 että sen jälkeen. Kyseisellä käsitteellä tarkoitetaan ”kannettavaa piipulla varustettua asetta, jolla voidaan palavan ajoaineen avulla ampua hauleja, luoteja tai muita ammuksia taikka joka on tarkoitettu niiden ampumiseen tai joka voidaan muuntaa ampumakelpoiseksi – –”.( )

49. Asianosaisten ja muiden osapuolten tästä seikasta esittämistä huomautuksista vakuuttavimmilta vaikuttavat mielestäni parlamentin huomautukset, joissa esitetyistä argumenteista olen samaa mieltä. Kyseinen toimielin väittää, että 9 kohdan lisäämisellä A luokkaan oli tarkoitus pikemminkin selventää jo voimassa olevaa säännöstä kuin säätää aineellisesta muutoksesta.( )

50. Parlamentti täsmentää, että A luokan 9 kohdassa tarkoitetut aseet oli alun perin suunniteltu ampumaan hauleja, luoteja tai muita ammuksia ja että direktiivin 91/477, sellaisena kuin se oli ennen vuonna 2017 tehtyä muutosta, 1 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan mukaan ne olisi voitu jättää ampuma-aseen käsitteen ulkopuolelle vain liitteessä I olevan III osan a, b tai c alakohdassa mainituilla edellytyksillä,( ) joista yksikään ei täyttynyt.

51. Tässä yhteydessä se väittää

– a alakohdan osalta, että A luokan 9 kohdassa tarkoitettuja aseita ei ole muunnettu niin radikaalisti, että niistä olisi tullut ampumakelvottomia, vaan ne ovat edelleen toimivia, vaikkakin ne on tarkoitettu ainoastaan paukkupatruunoiden ampumiseen. Tässä on selvä ero, sillä A luokan ampumakelvottomiksi tehdyt aseet kuuluvat, toisin kuin kielletyt ampuma-aseet, C luokan 6 kohdassa tarkoitettuihin aseisiin, joista on tehtävä ilmoitus

– b ja c alakohdan osalta, että niissä mainittuja aseita (lukuun ottamatta antiikkiaseiden jäljennöksiä)( ) koskevia säännöksiä ei muutettu vuonna 2017 tehdyssä muutoksessa, mistä voidaan päätellä, että kyse ei ole A luokan 9 kohdassa tarkoitetuista aseista.

52. Näin ollen ampuma-aseen muuntaminen paukkupatruunoita ampuvaksi aseeksi ei poistanut siltä sen kyseisen direktiivin, sellaisena kuin se oli ennen sen muuttamista direktiivillä 2017/853, 1 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan mukaista alkuperäistä luokitusta (direktiivin 91/477 yhdenmukaistetun järjestelyn soveltamisalaan kuuluvana ampuma-aseena).

53. Kuten edellä jo totesin, olen olennaisin osin samaa mieltä näistä argumenteista, jotka kuitenkin kaipaavat hieman vahvistusta.

54. Paukkupatruunoita ampuviksi aseiksi muunnetut itselataavat kertatuliaseet on varustettu mekanismilla, joka on alun perin suunniteltu kestämään oikeita laukauksia. Näin ollen ne kuuluvat ilman muuta direktiivin 91/477, sellaisena kuin se oli ennen sen muuttamista direktiivillä 2017/853, 1 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuun käsitteeseen.( )

55. Tämän tyyppinen ”esine” voidaan nimittäin muuntaa takaisin ampumaan hauleja, luoteja tai muita ammuksia palavan ajoaineen avulla. Jos kyseinen esine lisäksi ”on ampuma-aseen näköinen” ja jos se ”on rakenteensa tai valmistusmateriaalinsa puolesta muunnettavissa sellaiseksi”, mikä sopisikaan paremmin tähän tarkoitukseen kuin paukkupatruunoita ampuvaksi muunnettu alkuperäinen ase?

56. Samaan lopputulokseen päädytään vertaamalla kyseisiä aseita ampumakelvottomiksi tehtyihin aseisiin. Eräässä toisessa ennakkoratkaisumenettelyssä( ) haluttiin selvittää, kuuluvatko viimeksi mainitut ampuma-aseen käsitteeseen. Olen taipuvainen vastaamaan tähän kysymykseen myöntävästi, kun otetaan huomioon, että

– kaikki aseet sisältävät tiettyjä ”olennaisia osia”. Deaktivoinnilla pyritään varmistamaan, että ”kaikki ampuma-aseen toiminnan kannalta olennaiset osat on tehty pysyvästi toimintakelvottomiksi siten, ettei niitä voida poistaa, asentaa uudelleen tai muuttaa tarkoituksena tehdä ampuma-aseesta uudelleen ampumakelpoinen”( )

– jotkin näistä olennaisista osista muodostavat sellaisenaan direktiivin 91/477, sellaisena kuin se oli ennen sen muuttamista direktiivillä 2017/853, 1 artiklan 1 a kohdan määritelmässä tarkoitetun ampuma-aseen.( )

57. Jos tämä pätee deaktivoituihin aseisiin, sen on sitä suuremmalla syyllä pädettävä myös aseisiin, joihin on tehty paukkupatruunoiden ampumisen mahdollistavia muutoksia. Tällaiseen ammuntaan muunnettujen itselataavien kertatuliaseiden kaikki olennaiset osat pysyvät koskemattomina ja toimintakykyisinä piippua lukuun ottamatta.( ) Direktiivillä 2017/853 tehty muutos, jolla laajennettiin (nykyisessä 1 artiklan 2 kohdassa olevaa) olennaisten osien luetteloa, tukee tätä päätelmää.( )

58. B luokan aseiksi luokitellut itselataavat kertatuliaseet, jotka olivat direktiiviin 91/477 tehdyn muutoksen voimaan tullessa jo olemassa ja jotka tämän muutokseen jälkeen luokiteltiin A luokan 6–8 kohdassa tarkoitetuiksi aseiksi, edellyttivät siis lupaa ja rekisteröintiä riippumatta siitä, oliko ne muunnettu ampumaan paukkupatruunoita vai ei.

59. Kokonaan eri kysymys on, noudattivatko jäsenvaltiot tätä kriteeriä antaessaan kansallista lainsäädäntöään vai eivät. Unionin tuomioistuimelle toimitetuista tiedoista ilmenee, että joissakin jäsenvaltioissa (kuudessa valtiossa, joista yksi on Belgia) näin ei ollut.( ) Tämä seikka ei kuitenkaan vaikuta siihen, mitä tähän mennessä olen todennut.

2. Erilainen kohtelu ja yhdenvertaisuus lain edessä

60. A luokan 6–8 kohdassa tarkoitettujen itselataavien kertatuliaseiden omistajia kohdellaan eri tavalla, vaikka kyse olisi (oikeudellisen järjestelmän osalta) toisiinsa rinnastettavista tapauksista: jos omistajien hallussa olevat aseet ovat muuntamattomia, heihin sovelletaan direktiivin 91/477 7 artiklan 4 a kohdan mukaista siirtymäjärjestelyä direktiivillä 2017/853 tehdystä muutoksesta lähtien, kun taas siinä tapauksessa, että samat aseet on muunnettu ampumaan paukkupatruunoita, niiden omistajiin ei voida soveltaa tätä siirtymäjärjestelyä.

61. Toisiinsa rinnastettavien tapausten erilainen kohtelu on perusteltua vain, ”kun se perustuu objektiiviseen ja järkevään perusteeseen eli kun se vastaa asianomaisessa lainsäädännössä hyväksyttävästi tavoiteltua päämäärää ja kun tämä erilainen kohtelu on oikeassa suhteessa asianomaisella kohtelulla tavoiteltuun päämäärään nähden”.( )

62. Koska käsiteltävässä asiassa heränneet pätevyysepäilyt kohdistuvat unionin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttyyn toimeen, ”unionin lainsäätäjän on osoitettava sellaisten objektiivisten perusteiden olemassaolo, jotka esitetään perusteluksi, ja esitettävä unionin tuomioistuimelle tarvittavat seikat, jotta tämä voi tarkistaa kyseisten perusteiden olemassaolon”.( )

63. Asian käsittelyyn osallistuneet toimielimet ovat kirjallisissa huomautuksissaan eri mieltä siitä, ovatko A luokan 6–8 kohdassa tarkoitettujen aseiden omistajien ja A luokan 9 kohdassa tarkoitettujen aseiden omistajien tilanteet rinnastettavissa toisiinsa:

– Vaikka parlamentti väittää, että ennen direktiivillä 2017/853 tehtyä muutosta paukkupatruunoita ampuville aseille vaadittiin lupa, se katsoo, että niiden omistajat ja A luokan 6–8 kohdassa tarkoitettujen aseiden omistajat eivät olleet toisiinsa rinnastettavissa tilanteissa.( )

– Neuvosto katsoo, että koska paukkupatruunoita ampuville aseille ei edellytetty lupaa eikä rekisteröintiä, niiden omistajat ja A luokan 6–8 kohdassa tarkoitettujen aseiden omistajat eivät olleet toisiinsa rinnastettavissa tilanteissa. Se kuitenkin myöntää, että direktiivin 91/477 3 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat antaa lainsäädännössään tiukempia säännöksiä ja edellyttää lupaa.

– Komissio väittää, ettei mikään estänyt jäsenvaltioita kohtelemasta A luokan 6–8 kohdassa tarkoitettuja aseita samalla tavalla kuin niistä muunnettuja aseita, jotka luokitellaan A luokan 9 kohdassa tarkoitetuiksi aseiksi siitä syystä, että ne on muunnettu ampumaan paukkupatruunoita. Direktiivissä ei itsessään säädetä sellaisesta velvollisuudesta, joka loukkaisi oikeutta yhdenvertaisuuteen lain edessä.

64. Koska toimielinten välillä oli näkemyseroja, istunnossa keskusteltiin siitä, olisiko direktiivin 91/477, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2017/853, 7 artiklan 4 a kohdassa tarkoitetun siirtymäjärjestelyn laajentaminen koskemaan paukkupatruunoita ampuvia aseita vaarantanut jälkimmäisellä direktiivillä tavoitellun yleisen turvallisuuden suojelemista koskevan tavoitteen.

65. Toimielimet olivat, tosin hieman eri painotuksin, yhtä mieltä siitä, että siirtymäjärjestelyn laatimisessa otettiin huomioon jäsenvaltioissa siihen mennessä käytössä olleiden toimintamallien erilaisuus. Paukkupatruunoita ampuvien aseiden osalta käytettiin direktiivin 91/477 7 artiklan 4 a kohdassa sovelletusta poikkeavaa kriteeriä: sen sijaan, että olisi keskitytty lupien myöntämiseen aseluokittain (kuten edellä mainitussa artiklassa), katsottiin paremmaksi hyödyntää 6 artiklassa säädetyn poikkeuksen tarjoamia mahdollisuuksia paukkupatruunoita ampuvaksi muunnetun aseen omistajan olosuhteiden tapauskohtaiseen arviointiin.

66. Tässä tulkinnassa on nähdäkseni ainakin kolme heikkoa kohtaa siltä osin kuin kyse on itselataavien kertatuliaseiden omistajien oikeudesta yhdenvertaiseen kohteluun riippumatta siitä, ovatko aseet muunnettuja vai muuntamattomia, jos ne on kummassakin tapauksessa hankittu laillisesti ennen 13.6.2017.

67. Ensinnäkään kansallisten lainsäädäntöjen erilaisuus ei oikeuta säätämään ratkaisuja, joissa ei oteta huomioon sitä, mikä direktiivin 91/477 tosiasiallinen (yhdenmukainen) soveltamisala oli ennen sen muuttamista direktiivillä 2017/853.

68. Toiseksi mikään ei olisi estänyt sitä, että paukkupatruunoita ampuviksi muunnettujen itselataavien kertatuliaseiden omistajiin olisi – asianmukaisin varotoimenpitein – sovellettu siirtymäjärjestelyä sillä edellytyksellä, että (niissä jäsenvaltioissa, joissa aseet eivät olleet luvanvaraisia) aseiden omistajat rekisteröisivät ne asianmukaisesti. Tällä ratkaisulla, johon palaan jäljempänä, olisi vältetty se, että tällaisten aseiden omistajilta poistuisi yhtäkkiä oikeus niiden hallussapitoon niissä jäsenvaltioissa (jäsenvaltioiden enemmistössä), joissa oli käytössä ennakkolupajärjestelmä.

69. Kolmanneksi erilaista kohtelua ei voida korjata turvautumalla direktiivin 91/477 6 artiklassa tarkoitettuun järjestelyyn. Pitää paikkansa, että kyseisessä direktiivissä, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2017/853, vahvistettiin ensin A luokan aseiden kielto, minkä jälkeen säädettiin (6 artiklan 2–7 kohdassa) sitä koskevasta poikkeusjärjestelystä. Sen mukaan:

– Pääsääntö (1 kohta) on, että ”A luokkaan kuuluvien ampuma-aseiden, olennaisten osien ja ampumatarvikkeiden hankinta ja hallussapito” on kiellettyä ja että jäsenvaltioiden on varmistettava, että ”kyseisen kiellon vastaisesti laittomasti hallussa pidetyt ampuma-aseet, olennaiset osat ja ampumatarvikkeet takavarikoidaan”.

– Poikkeusten nojalla A luokkaan kuuluville ampuma-aseille, olennaisille osille ja ampumatarvikkeille voidaan myöntää lupa yksittäistapauksissa.( ) Ne antavat siten mahdollisuuden lieventää kiellon vaikutuksia tiettyjen tällaisten aseiden omistajien osalta, jotta varmistetaan kiellon oikeasuhteisuus.

70. Kaikki paukkupatruunoita ampuviksi muunnetut itselataavat kertatuliaseet eivät kuitenkaan kuulu direktiivin 91/477, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2017/853, 6 artiklassa säädettyjen poikkeusten soveltamisalaan. Erityisesti on niin, että:

– Aikomus käyttää näitä aseita henkilökohtaiseen puolustautumiseen ei ole riittävä peruste jättää noudattamatta niiden hallussapidon kieltoa edes väliaikaisesti.

– Poikkeukseen eivät voi vedota myöskään urheiluampujat, jotka haluavat pitää hallussaan A luokan 9 kohdassa tarkoitettuja aseita, sillä 6 artiklan 6 kohdan poikkeus on rajoitettu koskemaan ainoastaan A luokan 6 ja 7 kohdassa tarkoitettuja aseita.

71. Vaikka siis 6 artiklalla jossain määrin lievennetään erilaista kohtelua, sillä ei täysin poisteta sitä, mikä vahvistaa sen, että oikeusriidassa on kyse itse direktiivin 91/477 7 artiklan 4 a kohdassa tarkoitetusta siirtymäjärjestelystä.

72. Mielestäni tämän ongelman ratkaisemiseksi on oleellista verrata kyseisiä aseita. Toiset (A luokan 6, 7 tai 8 kohtaan luokitellut) aseet ovat täysin toimintakykyisiä, ja niillä voidaan sellaisinaan ampua luoteja tai ammuksia, kun taas toiset (A luokan 9 kohtaan luokitelluilla) aseet ainoastaan paukahtavat ja niistä vapautuu kaasuja. Ensin mainitut ovat sellaisinaan vaarallisia, ja jälkimmäisiin liittyy mahdollinen takaisinmuuntamisen riski.

73. Turvallisuuden näkökulmasta objektiivisesti perusteltu ja oikeasuhteinen ratkaisu olisi se, että A luokan 9 kohdassa tarkoitetut aseet saisivat lievemmän kohtelun kuin A kohdan 6–8 kohdassa tarkoitetut aseet. Lainsäädännössä on kuitenkin tehty täsmälleen päinvastainen ratkaisu.

74. Epäilemättä on olemassa riski siitä, että paukkupatruunoita ampuvat itselataavat kertatuliaseet muunnetaan takaisin ampumaan luoteja tai ammuksia palavan ajoaineen avulla. Tästä syystä niiden luokittelu A luokkaan (eli kieltäminen) on perusteltua. Direktiivin 2017/853 johdanto-osan 20 perustelukappaleen mukaan A luokan 9 kohdan lisäämisen ensisijaisena tarkoituksena oli yleisen turvallisuuden suojelu.

75. A luokan 6, 7 tai 8 kohdassa tarkoitettuihin itselataaviin kertatuliaseisiin liittyy, kuten edellä jo totesin, vähintään tämä sama riski: niillä voidaan jo sellaisinaan ampua (rajallinen määrä) luoteja tai ammuksia ilman, että niitä tarvitsee mitenkään muuntaa. Näin ollen myös ne oli perusteltua luokitella kiellettyjen aseiden A luokkaan.

76. Yleisen turvallisuuden kannalta ei siis vaikuta kovin johdonmukaiselta, että jo sellaisinaan vaarallisten aseiden (itselataavat kertatuliaseet, joita ei ole muunnettu) hallussapito voidaan sallia siirtymävaiheen ajaksi, kun taas aseisiin, jotka teoriassa eivät ole yhtä vaarallisia, koska ne on muunnettu ampumaan paukkupatruunoita, ei sovelleta tätä siirtymäjärjestelyä.

77. Asian käsittelyyn osallistuneet toimielimet väittävät kirjallisissa huomautuksissaan, että paukkupatruunoita ampuvien aseiden ennakkorekisteröinnin puuttuminen estää olemassa olevien aseiden valvonnan. En kuitenkaan pidä tätä selitystä tyydyttävänä, koska:

– Ensinnäkin direktiivissä 91/477 on alusta saakka säädetty, että aseet, joista ei tehdä ilmoitusta, on rekisteröitävä. Sen 8 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa velvoitetaan jäsenvaltiot säätämään ”pakollisesta ilmoituksesta, joka koskee kaikkia niiden alueella sillä hetkellä olevia C luokan ampuma-aseita ja joka on tehtävä vuoden kuluessa tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten voimaantulosta”. Sama mekanismi olisi voitu laajentaa koskemaan muiden luokkien aseita ja erityisesti A luokan 9 kohdassa tarkoitettuja aseita.

– Toiseksi tämä selitys ei päde niihin jäsenvaltioihin (jäsenvaltioiden enemmistö), joilla oli ennestään käytössä tämän tyyppisten aseiden lupa- ja rekisteröintijärjestelmä.

– Kolmanneksi tämä selitys ei oikeuta mitenkään niitä rajoituksia, joita olisi aiheutunut aseiden ilmoittamiseen ja rekisteröintiin tarkoitetun siirtymäajan säätämisestä koko siirtymäjärjestelyn toteuttamatta jättämiselle vaihtoehtoisena, vähemmän rajoittavana toimenpiteenä.( )

78. Katson, että direktiivin 91/477 7 artiklan 4 a kohdalla loukataan yhdenvertaisuutta lain edessä koskevaa periaatetta, koska sillä kohdellaan toisiinsa rinnastettavia tilanteita eri tavalla ilman perusteltua syytä.

79. Jos unionin tuomioistuin yhtyy käsiteltävästä asiasta esittämääni arvioon, kyseisen säännöksen yhteensopivuutta perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohdan ja luottamuksensuojan periaatteen kanssa ei ole tarpeen tutkia. Siltä varalta, että näin ei käy, tarkastelen tätä kysymystä lyhyesti jäljempänä.

C Direktiivin 91/477 7 artiklan 4 a kohdan pätevyys perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohdan valossa

80. Lähtökohtana on, että henkilöt, jotka ovat ennen 13.6.2017 hankkineet A luokan 6–8 kohdassa tarkoitetun aseen, joka on muunnettu paukkupatruunoita ampuvaksi aseeksi, eivät saa pitää kyseistä asetta hallussaan edes siirtymäkauden ajan. Kysymys on siitä, voidaanko tätä omistusoikeuteen puuttumista pitää oikeasuhteisena vai onko se päinvastoin liiallinen.( )

81. Sama ongelma tuli esiin asiassa, joka ratkaistiin tuomiolla Tšekin tasavalta v. parlamentti ja neuvosto. Siinä unionin tuomioistuin totesi perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohtaa koskevaan oikeuskäytäntöönsä( ) viitaten, että direktiivin 91/477, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2017/853, liitteessä I olevan II osan A luokan 6–8 kohdassa tarkoitettujen itselataavien kertatuliaseiden kieltäminen ei merkinnyt suhteetonta puuttumista näiden aseiden omistajien omistusoikeuteen.

82. Kyseisessä tuomiossa esitetyt perustelut olivat olennaisin osin seuraavat:

– Direktiivin 91/477, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2017/853, 7 artiklan 4 a kohdassa otetaan käyttöön siirtymäjärjestely, jonka seurauksena kyseisessä direktiivissä ”ei edellytetä, että tällaiset aseet, jotka on hankittu ennen kyseisen direktiivin voimaantuloa, pakkolunastetaan niiden hallussapitäjiltä”.( )

– Yhtäältä tällaisella kiellolla ”– – lähtökohtaisesti vain estetään jonkun omaisuuden omistusoikeuden hankkiminen ja toisaalta kyseiseen kieltoon on liitetty joukko direktiivin 91/477, sellaisena kuin se on muutettuna riidanalaisella direktiivillä, 6 artiklan 2–6 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia – –”( )

83. Ensimmäinen näistä perusteista ei päde A luokan 6–8 kohdassa tarkoitettuihin itselataaviin kertatuliaseisiin, jotka on muunnettu ampumaan paukkupatruunoita, sillä ne luokitellaan A luokan 9 kohtaan. Koska niihin ei sovelleta minkäänlaista siirtymäjärjestelyä, aseita, jotka on laillisesti hankittu ennen 13.6.2017, pidetään suoralta kädeltä kiellettyinä, ja ne on takavarikoitava.

84. Jälkimmäisestä perustelusta totesin jo edellä, että direktiivin 91/477, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2017/853, 6 artiklalla ei voida korjata näitä puutteita, koska se ei mahdollista tilanteen saattamista lainmukaiseksi tietyissä tärkeissä laillisesti hallussa pidettyjen paukkupatruunoita ampuvien aseiden luokissa, joista siinä ei säädetä. Näissä tapauksissa paukkupatruunoita ampuvat aseet, jotka on ennalta laillisesti hankittu ennen 13.6.2017, pakkolunastetaan omistajiltaan välittömästi ja ilman mitään siirtymäjärjestelyä, eikä tähän ole liitetty minkäänlaista omistajille maksettavaa korvausta.

85. Unionin lainsäätäjä voi toki kieltää mahdollisuuden aikaisemmin laillisesti hankittujen aseiden omistusoikeuden säilyttämiseen huolehtiakseen ”perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohdan kolmannessa virkkeessä tarkoitetusta yleisen edun mukaisesta omaisuuden käytöstä”.( )

86. Jos kuitenkin näin päätetään säätää aikaisemmin laillisesti hankituista aseista, joiden omistajille ei jää mitään muuta vaihtoehtoa kuin luopua aseesta lopullisesti tai tehdä se ampumakelvottomaksi, koska he eivät voi vedota mihinkään yleiseen poikkeukseen, silloin loukataan omaisuudensuojaa.

87. Tämä suoja voitaisiin taata ainoastaan säätämällä pakkolunastetun omaisuuden omistajalle maksettavasta korvauksesta, mutta direktiivissä 91/477, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2017/853, ei ole tällaista säännöstä.

88. Yksi asian käsittelyyn osallistuneista toimielimistä esittää vastuun siirtämistä jäsenvaltioille ja väittää, että jäsenvaltioiden velvollisuus on huolehtia direktiivien asianmukaisesta täytäntöönpanosta ja että saattaessaan direktiivin 91/477, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2017/853, osaksi kansallista lainsäädäntöään ne olisivat voineet säätää korvausten maksamisesta.( )

89. Tämä väite voisi olla pätevä silloin, kun unionin lainsäädännössä annetaan jäsenvaltioille harkintavaltaa, mutta ei silloin, kun – kuten käsiteltävässä asiassa –, direktiivin 91/477 6 artikla ja 7 artiklan 4 a kohta yhdessä luettuina eivät mahdollista sitä, että tiettyihin itselataavien kertatuliaseiden luokkiin kuuluvia aseita, jotka on muunnettu ampumaan paukkupatruunoita ja jotka on aikanaan hankittu laillisesti, voitaisiin edelleen pitää sääntöjenmukaisesti hallussa.

D Luottamuksensuojan periaate

90. ”Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan oikeus vedota luottamuksensuojan periaatteeseen edellyttää, että unionin toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet asianomaiselle täsmällisiä, ehdottomia ja yhtäpitäviä vakuutteluja, jotka on saatu toimivaltaiselta ja luotettavalta taholta. Kyseinen oikeus on nimittäin jokaisella oikeussubjektilla, jolle unionin toimielin, elin tai laitos on antamalla hänelle täsmällisiä vakuutteluita synnyttänyt perusteltuja odotuksia. Tällaisia vakuutteluja ovat riippumatta siitä muodosta, jossa ne on annettu tiedoksi, täsmälliset, ehdottomat ja yhtäpitävät tiedot.”( )

91. Katson asian käsittelyyn osallistuneiden kolmen toimielimen (parlamentti, neuvosto ja komissio) tavoin, että ennakkoratkaisupyynnössä ei ole yksilöity mitään sellaisia takeita, joita unionin lainsäätäjä tai muut unionin viranomaiset olisivat antaneet direktiivin 91/477 A luokan 9 kohtaan luokiteltujen aseiden omistajille ja jotka olisivat synnyttäneet heille perustellun luottamuksen siihen, että he voivat siirtymäjärjestelyn nojalla pitää hallussaan aseet, jotka oli hankittu ennen 13.6.2017.

92. Päinvastoin direktiiviin 2017/853 tehtyä muutosta edeltäneissä arvioinneissa tuotiin esiin jäsenvaltioiden lainsäädännöissä olevia merkittäviä eroja direktiivin 91/477 täytäntöönpanossa ja ehdotettiin, että ääniaseiden ja kunnialaukauksiin käytettävien aseiden osalta määritettäisiin yhtenäiset kriteerit sen estämiseksi, että ne muunnetaan oikeiksi ampuma-aseiksi.( )

93. Vaikka jo direktiivin 91/477 3 artiklan huomioon ottaen oli yleisesti todennäköistä, että ampuma-aseiden hallussapidon edellytyksiä tiukennettaisiin, tähän suuntaan viittasi erityisesti kyseiseen direktiiviin tehdyn muutoksen välitön syntyhistoria.

V Ratkaisuehdotus

94. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Cour constitutionnellen esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:

Aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonnasta 18.6.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/477/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 17.5.2017 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2017/853, 7 artiklan 4 a kohdalla rikotaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 ja 20 artiklaa siltä osin kuin

siinä ei sallita sitä, että jäsenvaltiot laajentavat kyseisen direktiivin liitteessä I olevan II osan A luokan 6–8 kohtaan luokiteltujen itselataavien kertatuliaseiden osalta säädetyn siirtymäjärjestelyn koskemaan samanlaisia aseita, jotka siitä syystä, että ne on muunnettu ampumaan paukkupatruunoita, luokitellaan kyseisen direktiivin liitteessä I olevan II osan A luokan 9 kohtaan, ja ottavat jälkimmäisiä varten käyttöön samanlaisen siirtymäjärjestelyn

siinä ei säädetä korvauksen maksamisesta tapauksissa, joissa omaisuutta on pakkolunastettu ja laillisesti hankittujen aseiden käyttö kielletty, vaikka kyseisten aseiden omistajilla ei ole mahdollisuutta direktiivin 91/477 6 artiklassa tarkoitettuun poikkeuksellisesti annettavaan lupaan.