Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Ennakkoratkaisukysymykset - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan rajat - Tosiseikkojen esittäminen yhteisöjen tuomioistuimessa ennakkoratkaisupyynnöstä poikkeavalla tavalla - Yhteisöjen tuomioistuimen velvollisuus ottaa huomioon tosiseikat sellaisina kuin ne ilmenevät ennakkoratkaisupyynnöstä

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla; EY:n tuomioistuimen perussäännön 20 artikla)

2 Sosiaalipolitiikka - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Työntekijöiden suoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa - Direktiivi 80/987/ETY - Jäsenvaltioiden oikeus vahvistaa työntekijöiden palkkaturvasaatavia koskevan vastuun enimmäismäärä - Velvollisuus ilmoittaa komissiolle tätä koskevat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset - Ulottuvuus - Rikkominen - Seuraukset

(Neuvoston direktiivin 80/987/ETY 4 artiklan 3 kohta ja 11 artikla)

Tiivistelmä

3 Perustamissopimuksen 177 artiklassa määrätyssä menettelyssä, joka perustuu kansallisten tuomioistuimien ja yhteisöjen tuomioistuimen tehtävien selkeään jakoon, oikeusriidan tosiseikaston arvioiminen kuuluu yksinomaan kansallisen tuomioistuimen toimivaltaan. Yhteisöjen tuomioistuimella on siten ainoastaan toimivalta lausua yhteisön oikeuden tulkinnasta tai pätevyydestä sellaisten tosiseikkojen perusteella, jotka kansallinen tuomioistuin on sille esittänyt. Lisäksi ennakkoratkaisukysymysten keskeisen sisällön muuttaminen olisi yhteensopimatonta yhteisöjen tuomioistuimelle perustamissopimuksen 177 artiklassa annetun tehtävän ja sen velvollisuuden kanssa, joka yhteisöjen tuomioistuimella on sen takaamiseksi, että jäsenvaltioiden hallituksille ja asianosaisille annetaan mahdollisuus esittää huomautuksensa EY:n tuomioistuimen perussäännön 20 artiklan mukaisesti, kun otetaan huomioon se seikka, että tämän säännöksen mukaan ainoastaan ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevat päätökset annetaan tiedoksi asianosaisille.

4 Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 80/987/ETY 4 artiklan 3 kohdan ja 11 artiklan vastaista ei ole se, että kansallisia säännöksiä, joissa vahvistetaan työntekijöiden palkkaturvasaatavia koskevan vastuun enimmäismäärä, sovelletaan, vaikka kyseinen jäsenvaltio on jättänyt ilmoittamatta komissiolle ne menetelmät, joiden mukaisesti tämä enimmäismäärä on asetettu.

Direktiivin 80/987/ETY 4 artiklan 3 kohdan toisesta alakohdasta - jonka mukaan niiden jäsenvaltioiden, jotka ovat ensimmäisen alakohdan mahdollistamalla tavalla asettaneet enimmäismäärän työntekijöiden saatavista olevalle vastuulle, on ilmoitettava komissiolle, miten enimmäismäärä on asetettu - ei ilmene, että tällaisella ilmoituksella pantaisiin vireille yhteisön oikeuteen perustuva valvontamenettely, jonka kohteena olisivat jäsenvaltion valitsemat menetelmät, tai että komission nimenomainen tai hiljainen suostumus olisi edellytyksenä sille, että jäsenvaltiot saavat käyttää mahdollisuutta vahvistaa vastuun enimmäismäärä. Lisäksi kyseisen säännöksen sanamuodon tai päämäärän perusteella ei voida päätellä, että jäsenvaltion asettamia enimmäismääriä olisi pidettävä lainvastaisina pelkästään sen vuoksi, että se on jättänyt täyttämättä jäsenvaltioilla olevan velvollisuuden ilmoittaa enimmäismäärät etukäteen.

Direktiivin 4 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädetyn ilmoittamisvelvollisuuden tarkoituksena on näin ollen ainoastaan se, että komissio saa tietää, ovatko jäsenvaltiot käyttäneet ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua mahdollisuuttaan ja millä tavalla ne ovat käyttäneet tätä.

Direktiivin 11 artiklan 2 kohdasta, jonka mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset kirjallisina komissiolle, puolestaan ilmenee selvästi, että tämä säännös koskee jäsenvaltioiden ja komission välisiä suhteita ja että sillä ei anneta yksityisille sellaisia oikeuksia, joita loukattaisiin sillä, että jäsenvaltio jättää täyttämättä velvollisuutensa ilmoittaa etukäteen komissiolle niistä menetelmistä, joiden mukaisesti se asettaa direktiivin 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun enimmäismäärän.