Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Sääntöjenvastaisten tukien takaisinperintävelvollisuuden noudattamatta jättäminen – Puolustautumisperusteet – Täytäntöönpanon täydellinen mahdottomuus – Arviointiperusteet

(EY 10 artikla, EY 88 artiklan 2 kohta ja EY 228 artiklan 2 kohta)

2. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Unionin tuomioistuimen tuomio, jossa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan – Tuomion täytäntöönpanovelvollisuuden noudattamatta jättäminen – Rahamääräiset seuraamukset – Tavoite – Asianmukaisen seuraamuksen valinta

(EY 228 artiklan 2 kohta)

3. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Unionin tuomioistuimen tuomio, jossa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan – Tuomion täytäntöönpanovelvollisuuden noudattamatta jättäminen – Rahamääräiset seuraamukset – Uhkasakko – Velvoittaminen maksettavaksi – Edellytys – Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen jatkuminen siihen saakka, kun unionin tuomioistuin tutkii asian tosiseikat

(EY 228 artiklan 2 kohta; neuvoston asetuksen N:o 659/1999 johdanto-osan 13 perustelukappale)

4. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Unionin tuomioistuimen tuomio, jossa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan – Tuomion täytäntöönpanovelvollisuuden noudattamatta jättäminen – Rahamääräiset seuraamukset – Uhkasakko – Uhkasakon laji – Uhkasakon suuruuden määrittäminen – Perusteet

(EY 228 artiklan 2 kohta)

5. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Unionin tuomioistuimen tuomio, jossa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan – Tuomion täytäntöönpanovelvollisuuden noudattamatta jättäminen – Rahamääräiset seuraamukset – Uhkasakko – Uhkasakon suuruuden määrittäminen – Asianomaisen jäsenvaltion velvollisuus esittää näyttö täytäntöönpanon edistymisestä

(EY 228 artiklan 2 kohta)

6. Valtiontuki – Komission päätös, jolla valtiontuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään poistamaan se – Jäsenvaltion velvoitteiden määrittäminen – Takaisinperimisvelvollisuus – Ulottuvuus

(EY 88 artiklan 2 kohta; EU 3 artiklan 3 kohta ja EU 51 artikla; pöytäkirja N:o 27 sisämarkkinoista ja kilpailusta)

7. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Unionin tuomioistuimen tuomio, jossa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan – Tuomion täytäntöönpanovelvollisuuden noudattamatta jättäminen – Valtiontuki – Rahamääräiset seuraamukset – Uhkasakko – Sakon uhan lakkaamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt – Sen, että tuensaajat ovat taloudellisissa vaikeuksissa tai konkurssissa, vaikutuksettomuus

(EY 228 artiklan 2 kohta)

8. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Unionin tuomioistuimen tuomio, jossa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan – Tuomion täytäntöönpanovelvollisuuden noudattamatta jättäminen – Valtiontuki – Rahamääräiset seuraamukset – Uhkasakko – Sakon uhan lakkaamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt – Kansallisissa tuomioistuimissa riitautetut takaisinperintämääräykset – Kansallisten viranomaisten velvollisuus riitauttaa kansalliset ratkaisut, jotka tekevät komission päätöksen tehottomaksi

(EY 228 artiklan 2 kohta)

9. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Unionin tuomioistuimen tuomio, jossa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan – Tuomion täytäntöönpanovelvollisuuden noudattamatta jättäminen – Rahamääräiset seuraamukset – Uhkasakko – Kiinteämääräinen hyvitys – Kyseisten kahden seuraamuksen päällekkäisyys – Hyväksyttävyys – Edellytykset

(EY 228 artiklan 2 kohta)

10. Valtiontuki – Sääntöjenvastaisen tuen takaisin periminen – Velvollisuus – Velvollisuus panna komission päätös välittömästi ja tehokkaasti täytäntöön

(EY 88 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Silloin, kun komission sellaisesta päätöksestä, jolla vaaditaan poistamaan yhteismarkkinoille soveltumaton valtiontuki, ei ole nostettu kannetta tai kun tällainen kanne on hylätty, ainoa mahdollinen peruste, johon jäsenvaltio voi vedota puolustautuakseen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen osalta, on täydellinen mahdottomuus panna kyseinen päätös asianmukaisesti täytäntöön. Jäsenvaltio ei voi vetoamalla sisäisiin vaikeuksiinsa, vaikka ne olisivat ylittämättömiäkin, tai siihen, että se pitää tarpeellisena erikseen tarkistaa kaikkien kyseessä olevien yritysten tilanteen, perustella sitä, ettei se ole noudattanut sille unionin oikeudessa asetettuja velvollisuuksia.

Niinpä ensimmäisen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan tuomion jälkeinen asianomaisen jäsenvaltion viivästys komission päätöksen täytäntöönpanossa, mikä johtuu pääasiallisesti kyseisen jäsenvaltion myöhäisestä toiminnasta sääntöjenvastaisten tukien yksilöimis- ja takaisinperintävaikeuksien lieventämiseksi, ei voi olla pätevä perustelu sen kannalta, että täytäntöönpano on tilapäisesti täysin mahdotonta. Tässä yhteydessä on merkityksetöntä, että kyseinen jäsenvaltio on ilmoittanut komissiolle vaikeuksistaan kyseisten tukien takaisinperinnässä ja ratkaisuistaan niiden lieventämiseksi.

(ks. 30 ja 31 kohta)

2. EY 228 artiklan 2 kohdan mukaisessa menettelyssä unionin tuomioistuimen on määrättävä kussakin asiassa sen käsiteltäväksi saatettuun tapaukseen liittyvien olosuhteiden perusteella ja sen mukaisesti, minkä verran sen mielestä tarvitaan taivuttelua ja ennaltaehkäisevyyttä, ne rahamääräiset seuraamukset, jotka ovat asianmukaisia jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen aikaisemmin todenneen tuomion mahdollisimman pikaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi ja vastaavien unionin oikeuden rikkomisten toistumisen ehkäisemiseksi. Komission esitykset eivät sido unionin tuomioistuinta, ja niitä on pidettävä vain hyödyllisenä viitelähtökohtana. Vastaavasti komission vahvistamat suuntaviivat, sellaisina kuin ne ovat sen tiedonannoissa, eivät sido unionin tuomioistuinta, vaan ne palvelevat avoimuuden, ennustettavuuden ja oikeusvarmuuden toteutumista kyseisen toimielimen toiminnassa.

Lisäksi todetun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen oikeudellinen ja tosiasiallinen asiayhteys voi olla osoitus siitä, että se, että vastaavien unionin oikeuden rikkomisten toistuminen tulevaisuudessa estetään tehokkaasti, edellyttää varoittavan toimenpiteen toteuttamista.

(ks. 35–37 ja 89 kohta)

3. Uhkasakon määrääminen on lähtökohtaisesti perusteltua ainoastaan siltä osin kuin aikaisemman tuomion täytäntöönpanon laiminlyönnistä johtuva jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen jatkuu siihen saakka, kun unionin tuomioistuin tutkii asian tosiseikat.

Näin on asia komission päätöksen, jolla määrätään sääntöjenvastaiset tuet perittäviksi takaisin, täytäntöönpanomenettelyssä silloin, kun suullisen käsittelyn päättyessä kyseiset tuet myöntäneellä jäsenvaltiolla on vielä perimättä takaisin merkittävä osa niistä, mikä on siten esteenä EY 88 artiklan soveltamista koskevan asetuksen N:o 659/1999 johdanto-osan 13 perustelukappaleessa tarkoitetulle tehokkaan kilpailun palauttamiselle.

Kyseisen jäsenvaltion velvoittaminen maksamaan uhkasakko on silloin asianmukainen taloudellinen keino kannustaa sitä toteuttamaan toimet, jotka ovat tarpeen todetun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen lopettamiseksi sekä komission päätöksen ja aikaisemman jäsenvaltiota vastaan annetun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan tuomion kattavan täytäntöönpanon varmistamiseksi.

(ks. 42, 44 ja 45 kohta)

4. Unionin tuomioistuimen on asiaa koskevaa harkintavaltaansa käyttäessään vahvistettava uhkasakko siten, että se on yhtäältä asianmukainen olosuhteiden kannalta ja toisaalta oikeassa suhteessa sekä todettuun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen että asianomaisen jäsenvaltion maksukykyyn.

Kun unionin tuomioistuin haluaa arvioinnissaan unionin oikeuden yhdenmukaisen ja tosiasiallisen soveltamisen taatakseen varmistaa uhkasakon pakottavan luonteen, peruskriteereinä on otettava huomioon lähtökohtaisesti rikkomisen kesto, sen vakavuus ja kyseessä olevan jäsenvaltion maksukyky. Näiden kriteerien soveltamisessa unionin tuomioistuimen on otettava erityisesti huomioon seuraukset, joita täytäntöönpanon laiminlyönnistä aiheutuu yksityisille ja julkisille intresseille, ja kiireellisyys siihen, että kyseinen jäsenvaltio noudattaa velvoitteitaan.

Komission päätöksen, jolla määrätään sääntöjenvastaisia tukia koskevan järjestelmän mukaisesti maksetut tuet perittäviksi takaisin, täytäntöönpanon laiminlyöntiä koskevan oikeusriidan osalta on uhkasakon lajin määrittämiseksi otettava huomioon kyseisten tukien takaisinperintätoimien erityisyys, johon tuet myöntänyt jäsenvaltio vetoaa.

Jos komission päätöksen ja siis aikaisemman kyseistä jäsenvaltiota vastaan annetun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan tuomion kattava täytäntöönpano lyhyessä ajassa on kyseiselle jäsenvaltiolle erityisen vaikeaa, kun otetaan huomioon, että täytäntöönpanoon kuuluvat toimet koskevat huomattavaa määrää yrityksiä, sellaisen uhkasakon vahvistaminen, jonka määrä ei ole kiinteä vaan jossa otetaan huomioon jäsenvaltion mahdollinen edistyminen velvoitteidensa täytäntöönpanossa, on käsiteltävän asian erityisten olosuhteiden kannalta asianmukainen ja siis oikeassa suhteessa todettuun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen.

Näin ollen sellaisen summan jaksoittainen maksaminen, joka lasketaan kertomalla perusmäärä sellaisten sääntöjenvastaisten tukien, joiden takaisinperintää ei vielä ole toteutettu tai näytetty toteen, prosenttiosuudella kaikista määristä, jotka ovat vielä perimättä takaisin tuomion julistamispäivänä, on katsottava asianmukaiseksi.

(ks. 47–49, 52, 53, 56, 57 ja 93 kohta)

5. Laskettaessa uhkasakkoa, joka on määrätty jäsenvaltiolle, joka ei ole pannut täytäntöön unionin tuomioistuimen tuomiota, jossa kyseinen jäsenvaltio velvoitetaan perimään sääntöjenvastaiset tuet takaisin, kyseinen takaisinperintä voidaan ottaa huomioon vain sillä ainoalla edellytyksellä, että komissio saa siitä tiedon ja voi arvioida siitä saamansa näytön asianmukaisuutta.

Sääntöjenvastaisten tukien takaisinperinnän alalla nimittäin asianomaisen jäsenvaltion tehtävänä on osoittaa komissiolle, että kyseiset tuet on peritty takaisin perustamissopimuksen määräysten kattavan noudattamisen varmistamiseksi, kuten vilpittömän yhteistyön periaatteesta seuraa.

Lisäksi on niin, että jos kyse ei ole tilanteista, joissa tuensaajayritys palauttaa sääntöjenvastaiset tuet, vaadittavan näytön luonnetta on mukautettava tosiasiallisten tilanteiden, joissa kyseessä oleva jäsenvaltio toteuttaa takaisinperintätoimiaan, erityispiirteisiin.

(ks. 50, 53 ja 71 kohta)

6. Perustamissopimuksen kilpailumääräykset ja aivan erityisesti valtiontukimääräykset, jotka ilmentävät yhtä keskeistä Euroopan unionille annettua tehtävää, ovat perustavanlaatuisia, mikä ilmenee SEU 3 artiklan 3 kohdasta, joka koskee sisämarkkinoiden toteuttamista, sekä sisämarkkinoista ja kilpailusta tehdystä pöytäkirjasta N:o 27, joka on SEU 51 artiklan nojalla erottamaton osa perussopimuksia ja jonka mukaan sisämarkkinat käsittävät järjestelmän, jolla taataan, ettei kilpailu vääristy.

Tässä yhteydessä on todettava, että yhteismarkkinoille soveltumattomien tukien takaisinperinnän tarkoituksena on poistaa kilpailun vääristymä, joka on aiheutunut kilpailuedusta, joka tällaisen tuen saajalla on ollut markkinoilla kilpailijoihinsa verrattuna, joten takaisinperinnällä palautetaan kyseisen tuen maksamista edeltänyt tilanne.

Lisäksi takaisinperintä on seuraamus paitsi kyseessä olevan tuen soveltumattomuudesta yhteismarkkinoille myös siitä, että jäsenvaltio on laiminlyönyt kahta SEUT 108 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua velvollisuutta, sillä kyseisen määräyksen mukaan jäsenvaltion on yhtäältä annettava komissiolle tieto tuen myöntämistä tai muuttamista koskevasta suunnitelmasta eikä se toisaalta saa toteuttaa ehdottamiaan toimenpiteitä ennen kuin menettelyssä on annettu lopullinen päätös.

(ks. 60–62 kohta)

7. Uhkasakon laskemiseksi sääntöjenvastaisten tukien takaisinperinnän alalla vaadittavan näytön luonnetta on mukautettava tosiasiallisten tilanteiden, joissa kyseessä oleva jäsenvaltio toteuttaa takaisinperintätoimiaan, erityispiirteisiin.

Tilanteissa, joissa kyseessä olevat tuet on perittävä takaisin maksukyvyttömiltä tai konkurssiin asetetuilta yrityksiltä, kun menettelyn tarkoituksena on realisoida omaisuus ja maksaa velat, se, että yritys on vaikeuksissa tai konkurssissa, ei vaikuta takaisinperintävelvollisuuteen. Aiemman tilanteen palauttaminen ja sääntöjenvastaisesti maksetusta tuesta johtuvan kilpailun vääristymän poistaminen nimittäin voidaan lähtökohtaisesti toteuttaa siten, että kyseessä olevien tukien palauttamisesta johtuva saatava kirjataan velkojien saatavista laadittavaan luetteloon.

Tässä yhteydessä kyseessä olevan jäsenvaltion on esitettävä komissiolle näyttö konkurssimenettelyssä kyseessä olevien saatavien valvonnasta. Jos kyseinen jäsenvaltio ei voi esittää tällaista näyttöä, sen on esitettävä kaikki seikat, jotka voivat osoittaa sen toimineen tässä yhteydessä tarvittavan huolellisesti. Erityisesti silloin, jos saatavan valvontavaatimus on hylätty, jäsenvaltion on osoitettava aloittaneensa kansallisen oikeuden mukaisesti kunkin menettelyn, jolla tällainen hylkäys voidaan riitauttaa.

Tilanteissa, joissa kyseessä olevat sääntöjenvastaiset tuet on perittävä takaisin yrityksiltä, joihin on menestyksettä kohdistettu yksittäisiä turvaamis- ja ulosottotoimia, kyseessä olevan jäsenvaltion tehtävänä on toteuttaa ja sitten ilmoittaa komissiolle kaikki toimenpiteet, joilla sääntöjenvastaiset tuet voidaan saada palautetuiksi, sekä tarvittaessa sellaiset toimenpiteet, joiden tarkoituksena on saada tällaiset yritykset asetetuiksi konkurssiin tuomioistuimen päätöksellä, jotta kyseinen jäsenvaltio voi vaatia saataviaan maksettaviksi tällaisten yritysten omaisuudesta. Jäsenvaltion tehtävänä on siis osoittaa ensinnäkin konkurssimenettelyn aloittaminen kyseessä olevia yrityksiä vastaan ja toiseksi tällaisilta yrityksiltä olevien saatavien valvonta.

Tilanteissa, joissa kyseessä olevat sääntöjenvastaiset tuet on perittävä takaisin yrityksiltä, jotka on lopetettu, näyttö siitä, että tällaiset yritykset on poistettu rekistereistä, riittää osoittamaan, ettei kyseisiä yrityksiä enää ole ja ettei kyseisiä tukia siis ole mahdollista periä takaisin.

(ks. 71–74, 76 ja 77 kohta)

8. Uhkasakon laskemiseksi sääntöjenvastaisten tukien takaisinperinnän alalla on niin, että kun jäsenvaltion sääntöjenvastaisesti maksamien tukien takaisinperintää koskevat määräykset on riitautettu kansallisissa tuomioistuimissa, kyseessä olevan jäsenvaltion tehtävänä on yhteismarkkinoille soveltumattomien tukien tehokasta takaisinperintää koskevan vaatimuksen mukaisesti riitauttaa kukin kansallinen ratkaisu, joka tekee komission päätöksen tehottomaksi erityisesti syistä, jotka johtuvat vanhentumissääntöjen tai näyttöä koskevien sääntöjen soveltamisesta.

(ks. 78 kohta)

9. Kun EY 228 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn tavoitteet otetaan huomioon, unionin tuomioistuin on sille kyseisessä artiklassa myönnettyä harkintavaltaa käyttäessään toimivaltainen määräämään kumulatiivisesti uhkasakon ja kiinteämääräisen hyvityksen.

Kiinteämääräisen hyvityksen määräämisestä on päätettävä kussakin yksittäistapauksessa kaikkien niiden asian kannalta merkityksellisten seikkojen perusteella, jotka liittyvät sekä todetun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen ominaispiirteisiin että sen asianomaisen jäsenvaltion omaksumaan asenteeseen, jota EY 228 artiklan nojalla aloitettu menettely koskee. Kyseisellä määräyksellä annetaan unionin tuomioistuimelle laaja harkintavalta päättää tällaisen seuraamuksen määräämisestä.

Jos unionin tuomioistuin päättää määrätä kiinteämääräisen hyvityksen, sen on harkintavaltaansa käyttäessään vahvistettava sen määrä siten, että se on yhtäältä asianmukainen olosuhteiden kannalta ja toisaalta oikeassa suhteessa sekä todettuun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen että asianomaisen jäsenvaltion maksukykyyn. Tältä osin merkityksellisiä tekijöitä ovat muun muassa seuraavan kaltaiset seikat: se, miten kauan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen on jatkunut sen tuomion jälkeen, jossa se todettiin, ja rikkomisen vakavuus. Lisäksi se, että vastaavien unionin oikeuden rikkomisten toistuminen tulevaisuudessa estetään tehokkaasti, edellyttää varoittavan toimenpiteen toteuttamista.

(ks. 82, 83, 89, 93 ja 94 kohta)

10. Sääntöjenvastaisten tukien takaisinperinnän alalla jäsenvaltion on saatava erääntyneet summat perityiksi tehokkaasti takaisin, eikä asetettujen määräaikojen jälkeen tapahtunut takaisinperintä täytä perustamissopimuksessa asetettuja edellytyksiä. Tässä yhteydessä jäsenvaltio ei voi sisäisen oikeusjärjestyksensä oikeussääntöihin, toimintatapoihin tai tilaan vetoamalla perustella sitä, ettei se ole noudattanut unionin oikeudessa säädettyjä velvoitteita.

Perusteita, joihin kyseinen jäsenvaltio tässä yhteydessä vetoaa, eli sitä, että kyse on sisäisistä vaikeuksista, jotka liittyvät niiden toimien monitahoisuuteen, jotka on toteutettava kyseessä olevien sääntöjenvastaisten tukien saajien yksilöimiseksi ja kyseisten tukien perimiseksi takaisin niiden saajilta, ei voida hyväksyä.

(ks. 86 ja 87 kohta)