Asia C‑106/14

Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD)

ja

Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)

vastaan

Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l’Énergie

(Conseil d’État’n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Ympäristö ja ihmisten terveyden suojelu — Asetus (EY) N:o 1907/2006 (REACH-asetus) — 7 artiklan 2 kohta ja 33 artikla — Näissä artikloissa esitellyt erityistä huolta aiheuttavat aineet — Ilmoittamis- ja tiedonantovelvollisuus — 0,1 painoprosentin (p/p) raja-arvon laskeminen”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.9.2015

(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1907/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 366/2011, 33 artikla ja 59 artiklan 1 kohta)

(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1907/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 366/2011, johdanto-osan 130 perustelukappale ja 7 artiklan 2 kohta sekä 59 artiklan 1 kohta)

(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1907/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 366/2011, 3 artiklan 4 alakohta ja 7 artiklan 2 kohta)

(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1907/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 366/2011, 3 artiklan 3 alakohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/12)

(SEUT 288 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1907/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 366/2011, 77 artiklan 2 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 25 kohta)

Kun otetaan huomioon lainsäätäjän tahto antaa kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH) annetun asetuksen N:o 1907/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 366/2011, 77 artiklan 2 kohdassa kemikaaliviraston sihteeristön tehtäväksi muun muassa teknisen ja tieteellisen neuvonnan antaminen sekä teknisten ja tieteellisten välineiden tarjoaminen käyttöön tämän asetuksen toiminnan sitä edellyttäessä, kemikaaliviraston toimintaohjeiden kaltainen asiakirja voi olla osa niitä seikkoja, jotka voidaan ottaa huomioon saman asetuksen tulkinnassa. Asetuksessa N:o 1907/2006 säänneltyihin kemiallisiin aineisiin liittyvistä tieteellisistä ja teknisistä näkökohdista riippumatta tämänlaatuinen asiakirja on kuitenkin puhtaasti selittävä. Siinä kyseisen asetuksen säännöksille annetulla tulkinnalla ei ole normatiivista ulottuvuutta. Kemikaaliviraston laatimilla ohjeilla, joita ei mainita SEUT 288 artiklassa mainittujen unionin oikeudellisten toimien joukossa, ei nimittäin voi olla oikeudellisesti sitovaa vaikutusta. (ks. 28 kohta)

Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH) annetun asetuksen N:o 1907/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 366/2011, 3 artiklan 3 alakohdassa säädetystä esineen määritelmästä ilmenee, että tuotteen luokittelu kyseisessä asetuksessa tarkoitetuksi esineeksi riippuu kolmesta tekijästä. Ensinnäkin esineen käsite tarkoittaa vain tuotteita, jotka ovat olleet ”tuotannossa”. Tämä käsite koskee siis valmistettuja tuotteita vastakohtana luonnontilassa oleville tuotteille. Toiseksi tuotannossa on annettava kyseessä olevalle tuotteelle ”erityinen muoto, pinta tai rakenne” lukuun ottamatta muita, erityisesti fyysisiä tai kemiallisia ominaisuuksia. Kolmanneksi tämän tuotannossa annetun muodon, pinnan tai rakenteen on määritettävä kyseessä olevan tuotteen käyttötarkoitusta enemmän kuin sen kemiallisen koostumuksen. Niin sanotusta moniosaisesta tuotteesta, joka koostuu useammasta valmistetusta tuotteesta, jotka vastaavat asetuksen N:o 1907/2006 3 artiklan 3 alakohdassa mainittuja edellytyksiä, on todettava, ettei tämä asetus sisällä mitään säännöstä, jolla säänneltäisiin erityisellä tavalla tällaista tilannetta. Tältä osin se, voidaanko moniosainen tuote itsessään luokitella esineeksi, riippuu siis yksinomaan mainituista kriteereistä. Näin ollen tätä esineen luokittelua on sovellettava kaikkiin mainitun 3 artiklan 3 alakohdan kriteerejä vastaaviin tuotteisiin, jotka sisältyvät moniosaisen tuotteen koostumukseen, ellei tämä tuote tuotantomenetelmän johdosta muutu jätteistä annetussa direktiivissä 2006/12 tarkoitetuksi jätteeksi tai menetä muotoa, pintaa tai rakennetta, joka määrittää kyseessä olevan tuotteen käyttötarkoitusta enemmän kuin sen kemiallinen koostumus. (ks. 47‐50, 53 ja 54 kohta)

Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH) annetun asetuksen N:o 1907/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 366/2011, 7 artiklan 2 kohdassa säädetyn erityistä huolta aiheuttavia aineita koskevan ilmoittamisvelvollisuuden osalta asetuksen N:o 1907/2006 3 artiklan 4 alakohdan ja 7 artiklan 2 kohdan lukemisesta yhdessä johtuu, että tämä tuottajan velvollisuus koskee vain esineitä, jotka tämä itse valmistaa tai kokoaa. Sitä vastoin mainittua velvollisuutta ei sovelleta esineeseen, jonka on valmistanut kolmas osapuoli, vaikka tämä tuottaja käyttääkin sitä tuotantopanoksena. (ks. 55 ja 57 kohta)

Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH) annetun asetuksen N:o 1907/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 366/2011, 7 artiklan 2 kohdan mukaisissa tapauksissa tuottajalla on velvollisuus ilmoittaa Euroopan kemikaalivirastolle erityistä huolta aiheuttavien aineiden sisältymisestä sen valmistamaan tai kokoamaan esineeseen. Kun toinen tuottaja käyttää tätä esinettä tuotantoprosessin myöhemmässä vaiheessa tuotantopanoksena moniosaisen tuotteen valmistamisessa, jälkimmäisellä tuottajalla ei ole velvollisuutta puolestaan ilmoittaa kemikaalivirastolle kyseessä olevan aineen esiintymisestä kyseisessä esineessä. Tällainen ilmoittaminen menisi päällekkäin kyseisen esineen tuottajan suorittaman ilmoittamisen kanssa. Tällainen liiallinen ja tarpeeton velvoite olisi vaikeasti sovitettavissa yhteen suhteellisuusperiaatteen kanssa, jonka noudattaminen kuitenkin mainitaan mainitun asetuksen 130 perustelukappaleessa. Edellä esitetyt päätelmät ovat sovellettavissa vastaavin osin maahantuojille asetuksen N:o 1907/2006 7 artiklan 2 kohdan perusteella kuuluvaan ilmoittamisvelvollisuuteen. Tästä seuraa, että asetuksen N:o 1907/2006 7 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi tuottajan on määritettävä, onko kyseisen asetuksen 59 artiklan 1 kohdan mukaisesti tunnistetun erityistä huolta aiheuttavan aineen pitoisuus tämän tuottamissa esineissä enemmän kuin 0,1 painoprosenttia (p/p), ja useammasta esineestä koostuvan tuotteen maahantuojan on määritettävä kunkin esineen osalta, onko tällaisen aineen pitoisuus kyseisessä esineessä enemmän kuin 0,1 painoprosenttia (p/p). (ks. 61–63 ja 83 kohta sekä tuomiolauselma)