Asia C-328/05 P

SGL Carbon AG

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Muutoksenhaku — Kilpailu — Kartelli tai muu yhteistoimintajärjestely — Sakkojen määrän laskennasta annetut suuntaviivat — Yhteistyötiedonanto — Ne bis in idem — periaate”

Julkisasiamies J. Mazákin ratkaisuehdotus 18.1.2007 I-3926

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.5.2007 I-3955

Tuomion tiivistelmä

Kun kyse on kartellista, joka on kansainvälinen ja jolle on ominaista muun muassa se, että kunkin kolmannen valtion alueella näiden valtioiden oikeusjärjestyksissä puututaan tähän kartelliin, kyseisten valtioiden viranomaisten, joiden tehtävänä on suojata vapaata kilpailua, toimivaltuuksien käyttöön alueellisen toimivaltansa puitteissa sovelletaan mainittujen valtioiden omia vaatimuksia. Seikkoihin, jotka ovat muiden valtioiden oikeusjärjestysten taustalla kilpailun alalla, sisältyy nimittäin erityisiä päämääriä ja tavoitteita, minkä lisäksi näitten seikkojen johdosta annetaan erityisiä aineellisia sääntöjä, ja ne johtavat — kun mainittujen valtioiden viranomaiset ovat todenneet, että kilpailuoikeuden alalla sovellettavia sääntöjä on rikottu — hyvin erilaisiin oikeudellisiin seurauksiin hallinto-, rikos- ja siviilioikeuden alalla. Tästä seuraa, että kun komissio määrää seuraamuksia yrityksen lainvastaisesta käyttäytymisestä, jopa sellaisesta käyttäytymisestä, joka perustuu kansainväliseen kartelliin, sen tarkoituksena on suojata sisämarkkinoilla käytävää vapaata kilpailua, joka on EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan nojalla yhteisön perustavoite. Yhteisön tasolla suojatun oikeushyvän erityisluonteen vuoksi komission alaa koskevien toimivaltuuksiensa nojalla tekemät arviot voivat nimittäin poiketa huomattavasti kolmansien valtioiden viranomaisten tekemistä arvioista. Näin ollen ne bis in idem -periaatetta, joka on vahvistettu Euroopan ihmisoikeussopimuksen seitsemännen lisäpöytäkirjan 4 artiklassa, ei sovelleta tilanteisiin, joihin on puututtu kolmansien valtioiden oikeusjärjestyksissä ja joissa kyseisten valtioiden viranomaiset ovat ryhtyneet toimenpiteisiin oman toimivaltansa rajoissa. (ks. 24-30 kohta)

Ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen toisaalta määrittämään ratkaisun perustaksi asetettavan tosiseikaston, lukuun ottamatta sellaisia tapauksia, joissa määritetyn tosiseikaston paikkansapitämättömyys käy ilmi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle toimitetusta aineistosta, ja toisaalta arvioimaan tätä tosiseikastoa. Tästä seuraa, että lukuun ottamatta sitä tapausta, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitetty selvitys on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitettyjen seikkojen arviointi ei ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin. Tästä seuraa, että sellainen peruste on jätettävä tutkimatta, johon on vedottu valituksessa ja jolla pyritään siihen, että yhteisöjen tuomioistuin valvoo, onko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamus, jonka tämä on tehnyt yksityiskohtaisen tosiseikkojen tarkastelun jälkeen ja jonka mukaan yritys oli kartellin johtaja, missä on kyse raskauttavasta olosuhteesta, perusteltu. (ks. 41, 42 ja 48 kohta)

Komissio täyttää velvoitteensa kunnioittaa yritysten oikeutta tulla kuulluiksi, jos se ilmoittaa väitetiedoksiannossa tärkeimmät tosiseikat ja oikeudelliset seikat, jotka voivat johtaa sakon määräämiseen, kuten oletetun kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden ja keston sekä sen, että rikkomiseen on syyllistytty tahallaan tai tuottamuksesta. Puolustautumisoikeuksia ei ole loukattu, kun kyseessä olevalle yritykselle on annettu mahdollisuus esittää huomautuksia rikkomisen keston, vakavuuden ja luonteen osalta. Komissiolla ei ole velvollisuutta selittää väitetiedoksiannossa sitä, millä tavalla se saattoi käyttää kutakin seikkaa sakon määrää määrittäessään. Kun väitetiedoksiantoon sisältyy tieto, jonka mukaan kyseessä oleva yritys on ollut kilpailusääntöjen rikkomisen johtajana ja alkuunpanijana, tälle yritykselle on ilmoitettu, että tämä seikka saatetaan ottaa huomioon sakkoa määritettäessä. Se, että kyseessä olevaa yritystä pidetään päätöksessä, jossa määrätään seuraamuksia, kartellin ainoana johtajana, ei muuta kyseisen yrityksen asemaa komissioon nähden siinä määrin, että puolustautumisoikeuksia olisi loukattu, kun otetaan huomioon, että väitetiedoksiannon luonteelle on tyypillistä, että se on väliaikainen ja että komissio voi muuttaa sitä myöhemmässä arvioinnissaan osapuolten sille esittämien huomautusten ja muiden tosiseikkoja koskevien toteamusten perusteella. (ks. 56-58, 60 ja 62 kohta)

Puolustautumisoikeuksien noudattaminen edellyttää muun muassa sitä, että tutkimuksen kohteena oleva yritys saa hallinnollisen menettelyn kuluessa ilmaista asianmukaisesti näkemyksensä esiin tuotujen tosiseikkojen paikkansapitävyydestä ja merkityksestä sekä niistä asiakirjoista, joita komissio on käyttänyt. Kartellia koskevasta tutkimuksesta vastaavan virkamiesryhmän jäsenen kielitaito ei voi sinänsä olla ratkaiseva seikka arvioitaessa sitä, onko komissio mahdollisesti loukannut puolustautumisoikeuksia. (ks. 71 ja 73 kohta)

Komissiolla on sakkojen laskentatavan osalta laaja harkintavalta, ja se voi ottaa tältä osin huomioon lukuisia tekijöitä, joihin kuuluu kyseessä olevien yritysten yhteistyö tämän toimielimen yksiköiden suorittaman tutkimuksen aikana. Yrityksen komission kanssa tekemä yhteistyö voi olla perusteena sakon alentamiselle sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun tiedonannon nojalla ainoastaan, jos tämän myötävaikuttamisen ansiosta komission on tosiasiassa mahdollista suorittaa tehtävänsä, jossa on kyse kilpailusääntöjen rikkomisen toteamisesta ja siitä, että tämä rikkominen saadaan loppumaan. Komissiolla on laaja harkintavalta, kun se arvioi yrityksen yhteistyön laatua ja hyödyllisyyttä muun muassa suhteessa muiden yritysten myötävaikutukseen asian selvittämisessä. (ks. 81, 83 ja 88 kohta)

Sen jälkeen kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ratkaissut täyden tuomiovaltansa perusteella yhteisön oikeuden rikkomisesta yrityksille määrättyjen sakkojen suuruuden, yhteisöjen tuomioistuimen asiana ei ole korvata kohtuullisuussyistä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen harkintaa omallaan, kun se käsittelee oikeuskysymyksiä valituksen yhteydessä. Valitusperuste, jossa kyseenalaistetaan määrätyn sakon oikeasuhteisuus, on jätettävä tutkimatta, koska siinä pyritään siihen, että tosiseikkoja koskevia arviointeja tarkastellaan uudelleen, mikä ei kuulu yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaan valitusasiassa. (ks. 98 ja 99 kohta)

Komissio ei ole velvollinen ottamaan sakon suuruutta määrittäessään huomioon kyseessä olevan yrityksen taloudellista tilannetta, sillä se merkitsisi perusteettoman kilpailuedun antamista niille yrityksille, jotka ovat vähiten sopeutuneita markkinatilanteeseen. (ks. 100 kohta)