Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Oikeudenkäynnin kohde – Määrittäminen oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä

(EY 226 artikla)

2. Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Yhteisön passitus – TIR-carnet’lla suoritetut kuljetukset

(Komission asetuksen N:o 2454/93 454 artiklan 2 kohta ja 455 artiklan 2 kohta)

3. Euroopan yhteisöjen omat varat – Omien varojen toteaminen ja käyttöön asettaminen jäsenvaltioiden toimesta

(Neuvoston asetuksen N:o 1150/2000 6 artikla)

4. Euroopan yhteisöjen omat varat – Omien varojen toteaminen ja käyttöön asettaminen jäsenvaltioiden toimesta

(Neuvoston asetuksen N:o 1150/2000 6 artiklan 3 kohdan b alakohta ja 17 artikla)

Tiivistelmä

1. Vaikka jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen yhteydessä kannekirjelmässä ei lähtökohtaisesti voida vaatia jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista laajemmin kuin perustellun lausunnon lausunto-osassa ja virallisessa huomautuksessa, on kuitenkin niin, että jos yhteisön oikeus muuttuu oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn aikana, komissiolla on oikeus vaatia sellaisten jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista, jotka perustuvat yhteisön toimen alkuperäiseen mutta myöhemmin muutettuun tai kumottuun versioon, jos kyseisen version mukaiset velvoitteet on sisällytetty myös uusiin säännöksiin tai määräyksiin. Kanteen kohdetta ei sen sijaan pidä laajentaa sellaisiin uusista säännöksistä tai määräyksistä johtuviin velvoitteisiin, joita vastaavia velvoitteita ei ole kyseisen toimen alkuperäisessä versiossa, sillä muutoin rikotaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn sääntöjenmukaisuutta koskevia olennaisia menettelymääräyksiä.

(ks. 34 kohta)

2. Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun asetuksen N:o 2454/93 454 artiklan 2 kohdasta ja 455 artiklan 1 kohdasta sekä TIR-carnet’isiin merkittyjen tavaroiden kansainvälistä kuljetusta koskevan tulliyleissopimuksen 11 artiklasta seuraa yhdessä, että tullivelan maksua koskeva vaatimus on siinä tapauksessa, ettei lähtöleimausta ole tehty, tehtävä lähtökohtaisesti kolmen vuoden kuluessa siitä päivästä, jolloin TIR-carnet hyväksyttiin, ja tämä määräaika on neljä vuotta, jos lähtöleimaustodistus on saatu petollisella tavalla. Koska mainitun soveltamisasetuksen 455 artiklan 1 kohdan tavoitteena on kuitenkin varmistaa tullivelan kantamista koskevien säännösten yhdenmukainen ja joutuisa soveltaminen, jotta yhteisö saisi nopeasti ja tehokkaasti käyttöönsä yhteisön omat varat, rikkomista tai väärinkäytöstä koskevan ilmoituksen on joka tapauksessa tapahduttava niin nopeasti kuin mahdollista, eli heti, kun mainittu rikkominen tai väärinkäytös on tullut tulliviranomaisten tietoon, ja siten tarvittaessa hyvissä ajoin ennen TIR-yleissopimuksen 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen yhden vuoden ja, jos kyse on petoksesta, kahden vuoden enimmäismääräajan päättymistä. Näillä perusteilla TIR-yleissopimuksen 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu maksua koskeva vaatimus on lähetettävä heti, kun tulliviranomaiset kykenevät sen tekemään, ja siten tarvittaessa ennen kahden vuoden määräajan päättymistä siitä päivästä lukien, jolloin asianomaisille lähetettiin rikkomista tai väärinkäytöstä koskeva ilmoitus.

(ks. 68–70 kohta)

3. Jäsenvaltioiden on todettava yhteisöjen omiin varoihin kuuluva maksu heti, kun jäsenvaltioiden tulliviranomaiset voivat laskea tullivelasta aiheutuvien maksujen määrän ja määrittää velallisen, ja näin ollen vietävä mainitut maksut kirjanpitoon yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728 soveltamisesta annetun asetuksen N:o 1150/2000 6 artiklan mukaisesti.

Jäsenvaltiot eivät voi jättää toteamatta saatavia, vaikka ne kiistäisivät ne, koska muutoin hyväksyttäisiin se, että jäsenvaltio voi menettelyllään järkyttää yhteisöjen taloudellista tasapainoa.

Näissä olosuhteissa jäsenvaltio ei ole noudattanut sille asetuksen N:o 1150/2000 6 artiklan nojalla kuuluvia velvoitteitaan, kun se ei ole TIR-yleissopimuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti merkinnyt tullivelkaa kirjanpitoon maksuja koskevien vaatimusten lähettämisestä lukien, kun tämä säännös edellyttää, että tulliviranomaiset kykenevät laskemaan niiden tullien määrän, jotka johtuvat mainitusta velasta, ja määrittämään velallisen.

(ks. 75–77 kohta)

4. Jäsenvaltio laiminlyö noudattaa sille yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728 soveltamisesta annetun asetuksen N:o 1150/2000 17 artiklan 1 kohdan perusteella kuuluvaa velvollisuutta toteuttaa kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että omat varat asetetaan komission käytettäviksi tämän asetuksen mukaisesti, kun se päättää komission esittämästä vastustuksesta huolimatta yksipuolisesti viedä TIR-kuljetuksiin liittyvät, todetut maksut B-kirjanpitoon A-kirjanpitoon kirjaamisen sijasta TIR-järjestelmässä sovittuun taattuun enimmäismäärään asti silloin, kun takaajayhdistykset eivät ole riitauttaneet kyseessä olevia maksuja määräajassa, kun maksuihin ei voi riita-asian käsittelyn vuoksi kohdistua vaihteluja ja kun yhteisön oikeuden soveltamisessa ilmennyttä ongelmaa ei saateta komission käsiteltäväksi.

(ks. 82, 89, 92, 93, 95 ja 105 kohta sekä tuomiolauselma)