Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kumoamiskanne – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet

(EY 230 artiklan neljäs kohta)

2. Kumoamiskanne – Oikeussuojan tarve

3. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Komission suorittama tutkinta

(Neuvoston asetus N:o 4064/89)

4. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Komission velvollisuus tutkia kilpailuongelmat, jotka yrityskeskittymä aiheuttaa, kaikkien markkinoiden osalta, joihin se voi vaikuttaa

(Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 2 artikla)

5. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Yrityskeskittymä, joka voi luoda kilpailuetuja, joista kuluttajat voivat lopulta hyötyä

(Neuvoston asetus N:o 4064/89)

6. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Komission suorittama tutkinta – Merkityksellisten markkinoiden määritelmä – Kriteerit

(Komission tiedonannon 97/C 372/03 13 kohta)

7. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Tämänhetkisen ja potentiaalisen kilpailun huomioon ottaminen

8. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Komission suorittama tutkinta – Sellaisen päätöksen tekeminen, jossa todetaan yrityskeskittymä yhteismarkkinoille soveltuvaksi II vaihetta aloittamatta

9. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Komission suorittama tutkinta – Keskittymään osallistuvien yritysten antamat sitoumukset, joilla pyritään tekemään ilmoitetusta keskittymästä yhteismarkkinoille soveltuva

(Komission tiedonannon 2001/C 68/03 17 kohta)

10. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Keskittymän osapuolet säilyttävät merkittävän markkinaosuuden markkinoilla, joihin vaikutetaan

11. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Komission suorittama tutkinta – Keskittymään osallistuvien yritysten antamat sitoumukset, joilla pyritään tekemään ilmoitetusta keskittymästä yhteismarkkinoille soveltuva – Sekä käyttäytymistä koskevien että rakenteellisten sitoumusten hyväksyminen

12. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Komission suorittama tutkinta – Keskittymään osallistuvien yritysten antamat sitoumukset, joilla pyritään tekemään ilmoitetusta keskittymästä yhteismarkkinoille soveltuva – Muoto

(Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 6 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. EY 230 artiklan neljännen kohdan mukaan luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi nostaa kanteen tälle osoitetusta päätöksestä tai päätöksestä, joka huolimatta siitä, että se on annettu asetuksena tai toiselle henkilölle osoitettuna päätöksenä, koskee ensin mainittua henkilöä suoraan ja erikseen.

Koska komission päätös, jossa yrityskeskittymä todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi, mahdollistaa yrityskeskittymän välittömän toteuttamisen, se muuttaa heti asianomaista markkinatilannetta. Koska asianomaisen yrityskeskittymän osapuolten tahdosta toteuttaa yrityskeskittymä ei ole epäilystä, asianomaisilla markkinoilla toimineet taloudelliset toimijat saattavat kyseisen päätöksen tekopäivänä olla varmoja välittömästä ja nopeasta markkinatilanteen muutoksesta, minkä vuoksi kyseinen päätös koskee niitä suoraan edellä mainitussa määräyksessä tarkoitetulla tavalla.

Sitä, koskeeko tällainen päätös myös tällaista kolmatta yritystä erikseen, on arvioitava yhtäältä sen mukaan, miten se on osallistunut hallinnolliseen menettelyyn, ja toisaalta sen mukaan, miten yrityskeskittymä vaikuttaa sen markkina-asemaan. Vaikka on totta, ettei pelkkä osallistuminen menettelyyn riitä yksinään osoittamaan, että päätös koskee kolmatta yritystä erikseen, kun otetaan huomioon yrityskeskittymän tutkimisen edellyttämä säännöllinen yhteydenpito useisiin yrityksiin, pitää kuitenkin paikkansa, että aktiivinen osallistuminen hallinnolliseen menettelyyn on otettava huomioon sen osoittamiseksi, muiden erityisten olosuhteiden kanssa, että sen kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset ovat täyttyneet.

Näin ollen päätös, jossa yrityskeskittymä todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi, koskee erikseen kolmatta yritystä, joka on paitsi osallistunut aktiivisesti hallinnolliseen menettelyyn on myös yksi yrityskeskittymän yhden osapuolen tärkeimmistä kilpailijoista ja toimii markkinoilla, joilla yrityskeskittymän osapuolet toimivat.

(ks. 30–32 ja 35–38 kohta)

2. Luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nostama kumoamiskanne voidaan ottaa tutkittavaksi vain siltä osin kuin kantajalla on tarve saada riidanalainen toimi kumotuksi. Tämä tarve, jonka on oltava jo syntynyt ja edelleen olemassa oleva ja jota arvioidaan sen hetken mukaan, kun kanne on nostettu, on olemassa ainoastaan siinä tapauksessa, että kanteella saavutettava lopputulos voi tuottaa sen nostajalle hyötyä. Tällainen tarve on yrityksellä, joka riitauttaa komission päätöksen, jossa annetaan lupa yrityskeskittymään, jonka kaksi sen kilpailijaa toteuttaa ja joka saattaa vaikuttaa sen kaupalliseen tilanteeseen.

(ks. 40 ja 41 kohta)

3. Yhteisöjen tuomioistuinten valvoessa yrityskeskittymien valvonnasta annetulla asetuksella N:o 4064/89 komissiolle annetun harkintavallan käyttöä monitahoisessa taloudellisessa kysymyksenasettelussa tämä valvonta kohdistuu välttämättä ainoastaan siihen, että menettelyä ja perusteluvelvollisuutta koskevia sääntöjä on noudatettu, että tosiseikat pitävät asiallisesti paikkansa, että näitä tosiseikkoja ei ole arvioitu ilmeisen virheellisesti ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin.

(ks. 44 kohta)

4. Arvioidessaan yrityskeskittymän soveltuvuutta yhteismarkkinoille komission on tutkittava erityisesti yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan perusteella tällaisen keskittymän kilpailuvaikutukset markkinoihin, joiden osalta on olemassa vaara sellaisen määräävän markkina-aseman luomisesta tai vahvistamisesta, jonka seurauksena kilpailu voi merkittävästi estyä. Ei voida sulkea pois sitä, että yrityskeskittymä voi vaikuttaa tällä tavoin markkinoihin, joilla tällaisen keskittymän osapuolten liiketoiminta ei ole päällekkäistä. Vaikka kuultujen kolmansien hallinnollisessa menettelyssä esille tuomat huolet ohjaavat osittain komission toteuttamaa kilpailuanalyysia, komission on tarkastettava jopa kyseisten kolmansien nimenomaisten huomautusten puuttuessa luotettavien seikkojen valossa kilpailuongelmia, jotka yrityskeskittymä aiheuttaa kaikilla markkinoilla, joihin se voi vaikuttaa.

Kun komissiota moititaan siitä, ettei se ole ottanut huomioon mahdollista kilpailuongelmaa markkinoilla, joilla yrityskeskittymän osapuolten liiketoiminnan välillä ei ole päällekkäisyyttä, kantajan on kuitenkin esitettävä luotettavat seikat, jotka osoittavat konkreettisesti sellaisen kilpailuongelman olemassaolon, joka komission olisi pitänyt sen vaikutuksen vuoksi tutkia. Tähän vaatimukseen vastaamiseksi kantajan on yksilöitävä asianomaiset markkinat, kuvailtava kilpailutilanne ilman yrityskeskittymää ja osoitettava, mitkä ovat yrityskeskittymän todennäköiset vaikutukset, kun otetaan huomioon näiden markkinoiden kilpailutilanne.

Tämän osalta ei ole riittävää, että kantaja toteaa väitteitään tukematta pelkästään, että komissio rajoitti kilpailuanalyysinsä virheellisesti markkinoihin, joilla keskittymän osapuolten liiketoiminnan välillä oli suoria ja välillisiä päällekkäisyyksiä, ja erityisesti yksilöimättä selvästi markkinoita, joilla ei ole päällekkäisyyksiä ja joita olisi näin ollen pitänyt tukia.

(ks. 63–68 kohta)

5. Yrityskeskittymien valvonta ei perustu kieltoon saada tällaisen keskittymän välityksellä merkittäviä kilpailuetuja, joista kuluttajat voivat hyötyä, vaan huoleen välttää sellaisen määräävän markkina-aseman luominen tai vahvistaminen, jonka seurauksena toimiva kilpailu rajoittuu huomattavasti yhteismarkkinoilla. Mahdollisuus tarjota kuluttajille keskittymän seurauksena palveluja huokeampaan hintaan voi olla ainoastaan tietyissä tapauksissa osoitus määräävän markkina-aseman luomisesta tai vahvistamisesta eli esimerkiksi tilanteessa, jossa sulautumisen kautta syntyvä yrityskokonaisuus aikoo tai voi soveltaa saalistushintoja.

(ks. 72 kohta)

6. Merkityksellisten markkinoiden määritelmästä yhteisön kilpailuoikeuden kannalta annetun tiedonannon 13 kohdasta ilmenee, että yrityksiin kohdistuvien kilpailupaineiden kolme tärkeintä syytä ovat seuraavat: kysynnän korvattavuus, tarjonnan korvattavuus ja potentiaalinen kilpailu. Merkityksellisten markkinoiden määrittelyssä kysynnän korvaaminen on taloudelliselta kannalta välittömin ja tehokkain tekijä, joka rajoittaa tietyn tuotteen toimittajien käyttäytymistä erityisesti hinnoittelupäätösten suhteen. Näin ollen korvattavuutta on tarkasteltava paitsi tarjonnan myös kysynnän näkökulmasta, ja kysyntä on periaatteessa tehokkain arviointikriteeri.

Kysynnän korvattavuuden osalta ratkaiseva tekijä kahden lentokentän maantieteellisen korvattavuuden arvioinnissa ei ole etäisyys pääasiallisen lähtöpaikan ja kyseisten lentokenttien välillä, vaan tarvittava aika matkustaa näille lentokentille tästä lähtöpaikasta käsin. Näin ollen kun matkustusaika kummallekin lentokentälle on sama, komissio voi arviointivirhettä tekemättä myöntää kyseisten kahden lentokentän välisen korvattavuuden sen vuoksi, että kuluttajalle on yhdentekevää, matkustaako tämä yhdelle vai toiselle kentälle lennolle päästäkseen ja siirtyykö tämä kaupungin keskustaan yhdeltä vai toiselta.

Lisäksi kahden lentokentän korvattavuuden tutkimiseksi komission on otettava huomioon kokonaiskysyntä eli asiakkaat, joille aika on tai ei ole tärkeä tekijä, koska asiakkailla, joille aika ei ole tärkeä tekijä, on erilaiset vaatimukset, koska he ovat joustavampia. Vaikka komissio saattoi näin ollen myöntää, että monien liikematkustajien näkökulmasta kaksi lentokenttää eivät olleet korvattavissa toisillaan sen vuoksi, että toinen niistä tarjoaa vähemmän yhteyksiä, ja vaikka nämä liikematkustajien odotukset saivat komission katsomaan, että oli olemassa ”osamarkkinoita” sen mukaan, onko aika matkustajalle tärkeä tekijä vai ei, nämä näkemykset, jotka koskevat tiettyjä liikeasiakkaita, jotka edustavat vain osaa kysynnästä, eivät voi kyseenalaistaa korvattavuutta koskevaa päätelmää.

Mitä tulee kahden lentokentän tarjonnan korvattavuuteen ja erityisesti lentoyhtiöiden tarjontaan kuluttajille toiselta näistä lentokentistä käsin, näkemysten, jotka koskevat yhtäältä lentokenttien tarjoamia lentotyyppejä niiden erityisen infrastruktuurin mukaan ja toisaalta kyseisten kahden lentokentän ominaisuuksia, vaikutukset ovat vähäisemmät. Korvattavuutta voidaan tämän vuoksi arvioida eri tavoin erityisesti halpalentoyhtiöiden osalta, sillä näille on tärkeää voida valita lentokenttä kustannustensa minimoimiseksi, koska lentokenttäverot voivat vaihdella lentokenttien välillä. Tästä seuraa, että komissio voi ilmeistä arviointivirhettä tekemättä tehdä kokonaisanalyysin todetakseen, että kyseiset kaksi lentokenttää ovat korvattavissa toisillaan, ja ottaa muiden kriteerien ohella huomioon halpalentoyhtiöiden liiketoiminnalliset erityispiirteet.

(ks. 99–104 ja 107–109 kohta)

7. Arvioitaessa yrityskeskittymän soveltuvuutta yhteismarkkinoille kilpailun edellytyksiä ei ole arvioitava pelkästään relevanteilla markkinoilla ennestään toimivien yritysten senhetkisen keskinäisen kilpailutilanteen perusteella, vaan myös potentiaalisen kilpailun perusteella sen selvittämiseksi, onko näiden markkinoiden rakenne ja niitä sääntelevä taloudellinen ja oikeudellinen toimintaympäristö huomioon ottaen tosiasiallisesti ja konkreettisesti mahdollista, että yritykset, joita keskittymä koskee, kilpailevat keskenään tai että uusi kilpailija voi päästä kyseisille markkinoille kilpailemaan niillä ennestään toimivien yritysten kanssa.

(ks. 116 kohta)

8. Komissiolla on laaja harkintavalta arvioida sitoumusten tarpeellisuutta keskittymän esiin tuomien vakavien epäilyjen hälventämiseksi. Tästä seuraa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei pidä korvata komission arviointia omalla arvioinnillaan, vaan sen valvonta rajoittuu sen selvittämiseen, ettei komissio ole tehnyt ilmeistä arviointivirhettä. Erityisesti tutkintamenettelyyn osallistuneen kilpailevan yrityksen ehdottamien sitoumusten väitetty huomiotta jättäminen ei sinänsä osoita, että riidanalaista päätöstä rasittaisi ilmeinen arviointivirhe, eikä se, että muitakin sitoumuksia olisi voitu hyväksyä tai että ne olisivat olleet kilpailun kannalta jopa edullisempia, voi johtaa päätöksen kumoamiseen, mikäli komissio on voinut kohtuullisesti päätellä, että vakavat epäilyt voidaan hälventää päätöksessä huomioon otetuilla sitoumuksilla.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on harjoittamansa valvonnan yhteydessä otettava huomioon I vaiheen aikana annettujen sitoumusten erityinen päämäärä, sillä näillä sitoumuksilla ei II vaiheen aikana annetuista sitoumuksista poiketen pyritä estämään määräävän markkina-aseman luomista tai vahvistamista vaan hälventämään kaikki tätä koskevat vakavat epäilyt. Kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tutkii, ovatko I vaiheen aikana annetut sitoumukset ulottuvuudeltaan ja sisällöltään sellaisia, että komissio on voinut tehdä hyväksymispäätöksen II vaihetta aloittamatta, sen on näin ollen varmistuttava siitä, että komissio on voinut ilmeistä arviointivirhettä tekemättä katsoa, että sitoumukset ovat sellainen välitön ja riittävä ratkaisu, joka selvästi hälventää kaikki vakavat epäilyt.

(ks. 128 ja 129 kohta)

9. Vaikka asetusten N:o 4064/89 ja N:o 447/98 mukaisesti hyväksyttävistä korjaustoimenpiteistä annetun tiedonannon 17 kohdan nojalla elinkelpoisen liiketoiminnan varmistamiseksi voi jopa olla tarpeen sisällyttää luovutukseen toimintaa sellaisilla markkinoilla, joilla komissio ei havainnut kilpailuongelmia, koska tämä voi olla ainoa mahdollisuus luoda tehokas kilpailija vaikutusalaan kuuluvilla markkinoilla, kyseisistä toimenpiteistä on päätettävä suhteellisuusperiaatteen valossa.

Tästä seuraa, että sitoumuksista on yhtäältä päätettävä ne kilpailuongelmat huomioon ottaen, joita esiintyy markkinoilla, joihin vaikutetaan, koska jos kilpailu voidaan säilyttää kyseisillä markkinoilla, komission ei suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tarvitse laajentaa sitoumusten soveltamisalaa markkinoihin, joihin ei vaikuteta, ja toisaalta sitoumuksia ei voida pitää keinona suosia ilman kilpailuun liittyvää syytä potentiaalista kilpailijaa, joka haluaa päästä tietyille markkinoille.

(ks. 132, 134 ja 137 kohta)

10. Se, että yhteismarkkinoille soveltuvaksi todetun yrityskeskittymän osapuolet voivat mahdollisesti säilyttää merkittävän markkinaosuuden markkinoilla, joihin vaikutetaan, ei voi osoittaa komission ilmeistä arviointivirhettä, kun tämä hyväksyi merkittäviä sitoumuksia kyseisillä markkinoilla tietoisena muun muassa siitä, että korjaustoimenpiteet kannustavat uusia kilpailijoita niille, ja kun muut tekijät vähentävät sulautumisen kautta syntyvän yrityskokonaisuuden merkitystä kilpailijana.

(ks. 175 kohta)

11. Käyttäytymistä koskevat sitoumukset eivät ole luonteensa puolesta riittämättömiä määräävän markkina-aseman luomisen tai vahvistumisen estämiseksi, ja niitä on arvioitava tapauskohtaisesti samoin kuin rakenteellisia sitoumuksia.

(ks. 182 kohta)

12. Yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 4064/89 6 artiklan 2 kohdan mukaan komissio voi antaa luvan yrityskeskittymälle, jos osapuolten ehdottamilla sitoumuksilla voidaan poistaa vakavat epäilyt kyseisen keskittymän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Asetuksessa N:o 4064/89 vahvistetaan näin ollen tavoite, johon komission on päästävä, mutta siinä jätetään sille huomattavaa harkintavaltaa kyseisten sitoumusten mahdollisen muodon osalta. Kyseisessä asetuksessa ei edellytetä, että ilmoituksen tekevät osapuolet yksilöivät uuden markkinoille tulijan, vaikka tällainen yksilöinti voi tietyissä tapauksissa olla tarpeen muun muassa tilanteessa, jossa yksikään kilpailija ei osoita intressiä päästä markkinoille, joihin vaikutetaan. Uuden markkinoille tulijan nimeämistä ei kuitenkaan edellytetä, kun eri kilpailijat ovat osoittaneet hallinnollisessa menettelyssä asianomaisen yrityskeskittymän osapuolten ehdottamien sitoumusten jälkeen kiinnostuksensa markkinoihin, joihin vaikutetaan.

Tämän osalta on merkityksetöntä, että markkinoilla, joihin vaikutetaan, ei ollut uutta tulokasta silloin, kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa järjestettiin suullinen käsittely, jossa tutkittiin kannetta, joka oli nostettu komission päätöksestä antaa lupa kyseiselle keskittymälle. Yksittäistapausta koskevan riidanalaisen toimen laillisuutta on arvioitava toimen toteuttamisen ajankohtana olemassa olleiden tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen perusteella.

(ks. 197, 198, 203 ja 206 kohta)