ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16, 17 ja 45 kohta)
3.

Maatalous – Yhteinen maatalouspolitiikka – Tiettyjä tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä – Tuen vähentäminen ja tuen ulkopuolelle jättäminen täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen noudattamatta jättämisen tapauksessa – Jokaista asianomaista maatilaa ei ole tarvetta tarkastaa – Sovellettu rahoituskorjaus, jonka taso ylittää asetuksessa N:o 1122/2009 vähennyksille vahvistetun enimmäisrajan – Suhteellisuusperiaatetta ei ole loukattu (Neuvoston asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan 2 kohta; neuvoston asetus N:o 73/2009; komission asetuksen N:o 1122/2009 50 ja 51 artikla sekä 71 artiklan 4 kohta) (ks. 42–44, 47, 49 ja 50 kohta)
3.

Maatalous – Yhteiset markkinajärjestelyt – Tuet viinialan rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen – Viinialalla sovellettavat tarkastukset – Paikalla suoritettavat tarkastukset – Näytteenottomahdollisuuden käyttämisen rajat – Velvollisuus suorittaa järjestelmällisiä tarkastuksia paikan päällä ennen investointitukien maksamista – Vaikutus (Neuvoston asetuksen N:o 1234/2007 103 u artikla; neuvoston asetuksen N:o 479/2008 15 artikla; komission asetuksen N:o 1975/2006 25 ja 27 artikla; komission asetuksen N:o 555/2008 19 artikla ja 77 artiklan 5 kohta) (ks. 56 ja 60–63 kohta)
Yhteisen kauppapolitiikan ja aivan erityisesti kaupallisten suojatoimenpiteiden alalla unionin tuomioistuinten harjoittaman valvonnan on kohdistuttava paitsi mahdollisten oikeudellisten virheiden olemassaoloon myös siihen, että menettelysääntöjä on noudatettu, että riidanalaisen ratkaisun perustana olleet tosiseikat pitävät asiallisesti paikkansa, ettei näitä tosiseikkoja ole arvioitu ilmeisen virheellisesti ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin. Näin on erityisesti, kun on kyse unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon olemassaolon määrittämisestä, mikä edellyttää monitahoisten taloudellisten tilanteiden arviointia.

Polkumyynnin vastaisen perusasetuksen N:o 1225/2009 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon olemassaoloa määritettäessä suoritettavan puolueettoman tarkastelun on koskettava yhtäältä polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrää ja tämän tuonnin vaikutusta samankaltaisten tuotteiden hintoihin unionin markkinoilla ja toisaalta tämän tuonnin seurausvaikutuksia unionin tuotannonalaan.

Kun on kyse kyseisen tuonnin määrästä ja sen vaikutuksista samankaltaisten tuotteiden hintoihin unionin markkinoilla, perusasetuksen 3 artiklan 3 kohdassa säädetään kyseisessä tutkimuksessa huomioon otettavista tekijöistä ja täsmennetään, että yksi tai useampi näistä tekijöistä ei voi olla yksinään ratkaiseva.

Perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdassa täsmennetään puolestaan, että tutkittaessa polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutusta kyseessä olevaan unionin tuotannonalaan on otettava huomioon kaikki olennaiset taloudelliset tekijät ja seikat, jotka vaikuttavat kyseisen tuotannonalan tilanteeseen. Kyseisessä säännöksessä on luettelo eri tekijöistä, jotka voidaan ottaa huomioon, ja siinä täsmennetään, ettei kyseinen luettelo ole tyhjentävä eikä yksi tai useampi näistä tekijöistä välttämättä ole ratkaiseva. Kyseisessä säännöksessä annetaan siis unionin toimielimille laaja harkintavalta niiden tutkiessa ja arvioidessa eri seikkoja.

Tämän osalta on todettava, että vaikka on totta, että polkumyyntimarginaali on otettava huomioon vahingon olemassaolon määrittämisessä perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti, on kuitenkin niin, että se on ennen kaikkea seikka, joka on otettava huomioon polkumyynnin olemassaoloa määritettäessä, ja tämä on edellytyksestä, joka koskee vahingon osoittamista polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden toteuttamisen yhteydessä, erillinen edellytys.

(ks. 84–86 ja 108 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 32, 33 ja 67 kohta)
2.

EU-tavaramerkki–EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen–Suhteelliset hylkäysperusteet–Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten–Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä–Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18 kohta)
Komission antamien, henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevien 11 ja 12 artiklan yleisten täytäntöönpanosääntöjen 7 artiklan 1 kohdasta käy ilmi, että siltä osin kuin on kyse virkamiehen kansallisessa tai kansainvälisessä eläkejärjestelmässä saavuttamien eläkeoikeuksien siirtämisestä unionin eläkejärjestelmään, palvelusvuosien hyvittämistä koskevat päätökset perustuvat siirtopyynnön kirjaamispäivänä siirrettävissä olevaan pääoman määrään, sellaisena kuin toimivaltaiset kansalliset tai kansainväliset viranomaiset ovat sen nimittävälle viranomaiselle ilmoittaneet, ja josta vähennetään tarvittaessa määrä, joka edustaa pyynnön kirjaamispäivän ja varsinaisen siirtopäivän välistä pääoman uudelleenarvostusta. Siitä käy myös ilmi, että pääomaan tehdään yksinkertaisella korolla laskettu vähennys vain, jos toimivaltainen kansallinen tai kansainvälinen laitos ei kykene ilmoittamaan, mikä on eläkeoikeuksien arvo pyynnön kirjaamispäivänä. Jos siis toimivaltaiset kansalliset tai kansainväliset viranomaiset ovat ilmoittaneet nimittävälle viranomaiselle pyynnön kirjaamispäivän mukaisen eläkeoikeuksien arvon, tämä ei voi tehdä määrään mitään vähennyksiä, ja henkilöstösääntöjen mukaiseen eläkkeeseen oikeuttavat palvelusvuodet on siis laskettava koko mainitun määrän perusteella.

(ks. 23 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17, 18, 62 ja 69 kohta)
1.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten-Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 18 ja 65 kohta)
Henkilöstösääntöjen 17 a artiklan 1 kohta, jonka mukaan virkamiehellä on oikeus sananvapauteen noudattaen aiheellisella tavalla lojaalisuuden ja puolueettomuuden periaatteita, on – henkilöstösääntöjen 11, 12 ja 12 b artiklan ohella – yksi jokaista virkamiestä koskevan lojaalisuusvelvollisuuden erityisistä ilmauksista. Tämän velvollisuuden johdosta virkamiehen on muun muassa pidättäydyttävä toimielimen ja sen viranomaisten arvolle ja niiden ansaitsemalle kunnioitukselle haitallisesta menettelystä.

Lisäksi virkamies ei voi suullisella tai kirjallisella ilmaisullaan tai muunlaisilla toimillaan laiminlyödä lakisääteisiä velvollisuuksiaan, jotka johtuvat muun muassa henkilöstösääntöjen 11, 12, 12 b ja 17 a artiklasta ja jotka hänellä on unionia kohtaan, jota hänen on tarkoitus palvella, rikkomalla näin unionin ja itsensä välisen luottamussuhteen ja vaikeuttamalla jatkossa unionille kuuluvien tehtävien täyttämistä hänen avustuksellaan tai tekemällä sen mahdottomaksi. Lisäksi muun muassa henkilöstösääntöjen 11 artiklan ensimmäisessä kohdassa tehdyistä viittauksista ”tehtäviin” ja ”toimintaan”, 12 artiklassa tehdyssä viittauksesta ”sellaisiin tekoihin” ja 12 b artiklassa tehdystä viittauksesta ”viranhoitoon kuulumattomaan toimintaan” ilmenee, että luottamussuhteen säilyttäminen ei velvoita pelkästään suoritettaessa virkamiehelle osoitettuja erityistehtäviä vaan se koskee myös kaikkia virkamiehen ja unionin välisiä suhteita.

Tältä osin halventavat väitteet, jotka loukkaavat kaikkien unionin toimielimissä ylemmissä tehtävissä työskentelevien ja toimielinten itsensä arvoa ja jotka esitetään artikkelissa, jonka virkamies aikoo julkaista ja joissa viitataan yhtäältä unionin toimielimien ylemmissä tehtävissä työskentelevien jyrkästi tuomittavaan menettelyyn, esimerkiksi kiusaamiseen, ja toisaalta toimielimiltä puuttuviin asianmukaisiin toimenpiteisiin asian korjaamiseksi, ovat omiaan vaikuttamaan haitallisesti kaikkien toimielimissä ylemmissä tehtävissä työskentelevien henkilöiden julkisuuskuvaan, arvoon ja heidän yleensä nauttimaansa kunnioitukseen ja sen seurauksena toimielimiin itseensä. Näin ollen näillä väitteillä loukataan lojaalisuusvelvollisuutta.

(ks. 54–56, 58 ja 59 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 47–49 ja 90 kohta)
2.

EU-tavaramerkki–Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys–Menettämisperusteet–Tavaramerkkiä ei ole käytetty tosiasiallisesti–Tavaramerkin käyttö muodossa, jossa on poikkeavia osatekijöitä, jotka eivät vaikuta tavaramerkin erottamiskykyyn–Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohta–Sen tutkiminen, vaikutetaanko erottamiskykyyn (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohta ja 51 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 26 ja 27 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkit GINRAW ja RAW (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19, 77 ja 78 kohta)
Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ensimmäisen kohdan ja unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 177 artiklan 1 kohdan d alakohdan nojalla kanteessa on mainittava oikeudenkäynnin kohde ja yhteenveto kanteen oikeudellisista perusteista. Näiden mainintojen on ilmettävä kannekirjelmästä, ja niiden on oltava riittävän selkeitä ja täsmällisiä, jotta vastaaja voi valmistella puolustuksensa ja jotta unionin yleinen tuomioistuin voi tarvittaessa ratkaista kanteen nojautumatta muihin tietoihin.

Vaikka kannetta voidaan tukea viittaamalla sen liitteenä olevien asiakirjojen kohtiin, unionin yleisen tuomioistuimen asiana ei ole etsiä ja tunnistaa liitteistä kanneperusteita ja perusteluja, joihin kanteen voitaisiin katsoa perustuvan, koska liitteiden tehtävä on puhtaasti todistuksellinen ja täydentävä. Tästä seuraa, että kannekirjelmää, siltä osin kuin siinä viitataan Euroopan unionin teollisoikeuksien virastossa esitettyihin asiakirjoihin, ei voida ottaa tutkittavaksi, koska sen sisältämää yleisluonteista viittausta ei voida yhdistää kanneperusteisiin ja perusteluihin, jotka tässä kannekirjelmässä itsessään esitetään.

Samoin on silloin, kun viittaus koskee asiakirjaa, joka on lisäksi toistettu kannekirjelmän tekstiosassa ilmoittamatta kanteen oikeudellisten perusteiden yhteenvedon erityisiä kohtia, joita kantaja aikoo täydentää, tai kyseisen asiakirjan kohtia, joissa on mahdollisia kannekirjelmän perusteita tukevia tai täydentäviä seikkoja, koska tällainen sisällyttäminen ei tässä tapauksessa eroa millään tavalla yleisestä viittaamisesta kannekirjelmän liitteeseen. Mikäli olisi toisin, kantajat voisivat pelkästään toistamalla liitteet kannekirjelmän tekstiosassa kiertää oikeuskäytäntöä, joka koskee liitteisiin tehtävien yleisluonteisten viittausten yhteen soveltumattomuutta Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännössä ja unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksessä asetettujen muotovaatimusten kanssa.

Näin ollen on niin, että vaikka valituslautakunnalle esitetty kirjelmä on toistettu kokonaisuudessaan kannekirjelmään sisältyvässä asian taustan esittelyssä, unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä ei ole etsiä tästä kirjelmästä eikä kannekirjelmän kohdista, joissa tämä kirjelmä toistetaan, niitä perusteluja, joihin kantaja voisi viitata, ja tutkia niitä, koska tällaiset perustelut on jätettävä tutkimatta.

(ks. 11–14 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa mainittujen perusteiden soveltamisalojen päällekkäisyys (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) (ks. 45 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki Out Door ja sanamerkki OUTDOOR PRO (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 34, 38 ja 65 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 15.2.2017 – M. I. Industries vastaan EUIPO – Natural Instinct (Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended)

(asia T-30/16)

(EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiemmat EU-kuviomerkit INSTINCT ja NATURE’S VARIETY - Aiemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö - Käytön luonne - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohta - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 22 säännön 3 ja 4 kohta)

1. EU-tavaramerkki-Muutoksenhakumenettely-Kanne unionin tuomioistuimissa-Unionin yleisen tuomioistuimen toimivalta-Tosiseikkojen tutkiminen uudelleen sellaisten todisteiden valossa, jotka esitetään ensimmäistä kertaa tässä tuomioistuimessa, ei kuulu tähän toimivaltaan (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 65 artikla) (ks. 16 kohta)

2. EU-tavaramerkki-Kolmansien huomautukset ja väite-Väitteen tutkiminen-Todisteet aikaisemman tavaramerkin käyttämisestä-Tosiasiallinen käyttö-Käsite-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 22 säännön 3 kohta) (ks. 23, 24, 56 ja 57 kohta)

3. EU-tavaramerkki-Kolmansien huomautukset ja väite-Väitteen tutkiminen-Todisteet aikaisemman tavaramerkin käyttämisestä-Tosiasiallinen käyttö-Käsite-Tulkinta, jossa otetaan huomioon asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohdan tarkoitus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 22 säännön 3 kohta) (ks. 25 kohta)

4. EU-tavaramerkki-Kolmansien huomautukset ja väite-Väitteen tutkiminen-Todisteet aikaisemman tavaramerkin käyttämisestä-Selvitysaineiston todistusvoima-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta ja 78 artiklan 1 kohdan f alakohta) (ks. 39–41 ja 43 kohta)

5. EU-tavaramerkki-Kolmansien huomautukset ja väite-Väitteen tutkiminen-Todisteet aikaisemman tavaramerkin käyttämisestä-Tavaramerkin käyttäminen tavaramerkkinä-Sanamerkki NATURE’S VARIETY (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohta) (ks. 64–72 kohta)

6. EU-tavaramerkki-Muutoksenhakumenettely-Kanne unionin tuomioistuimissa-Unionin yleisen tuomioistuimen mahdollisuus muuttaa riidanalaista päätöstä-Rajat (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan 3 kohta) (ks. 88 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 26.11.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 2944/2014-5), joka koskee M. I. Industriesin ja Natural Instinctin välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) viidennen valituslautakunnan 26.11.2015 tekemä päätös (asia R 2944/2014-5) kumotaan siltä osin kuin päätöksessä todettiin, ettei aikaisempaa sanamerkkiä INSTINCT ole tosiasiallisesti käytetty.

2) Kanne hylätään muilta osin.

3) EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet M. I. Industries, Inc:n oikeudenkäyntikuluista.

4) M. I. Industries, Inc. vastaa puolesta omia oikeudenkäyntikulujaan.
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 26, 27 ja 60 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Menettämisperusteet – Tavaramerkkiä ei ole käytetty tosiasiallisesti – Tavaramerkin käyttö muodossa, jossa on poikkeavia osatekijöitä, jotka eivät vaikuta tavaramerkin erottamiskykyyn – Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan kohde ja soveltamisala (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 51 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 15 kohta)
Väitemenettelyä koskevasta päätöksestä nostetun kanteen yhteydessä esitettyä vaatimusta siitä, että unionin yleinen tuomioistuin hyväksyy suojaa unionissa koskevan hakemuksen, ei voida tutkia. Tosiasiallisesti sillä pyritään siihen, että unionin yleinen tuomioistuin muuttaa riidanalaista päätöstä Euroopan unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan 3 kohdan mukaisesti tekemällä asetuksen N:o 207/2009 säännösten perusteella päätöksen, joka valituslautakunnan olisi pitänyt tehdä. Saman asetuksen 64 artiklan 1 kohdan mukaan valituslautakunta voi kuitenkin vain käyttää sen osaston toimivaltaa, joka on tehnyt päätöksen, josta valituslautakuntaan on valitettu, tai palauttaa asian kyseiselle osastolle edelleen päätettäväksi. Väitettä koskeva päätös, josta valituslautakuntaan on valitettu, on peräisin väiteosastolta, jolla on toimivalta vain ratkaista väite, ja siinä tapauksessa, että väite on perusteltu, hylätä hakemus suojan saamisesta unionissa kansainvälisen rekisteröinnin tai EU-tavaramerkiksi rekisteröinnin perusteella, mutta sillä ei ole toimivaltaa hyväksyä mainittua hakemusta. On myös muistutettava siitä, että kun otetaan huomioon yhtäältä rekisteröintimenettelyn kulku, sellaisena kun siitä säädetään asetuksen N:o 207/2009 IV osaston säännöksissä, joissa edellytetään, että tutkija ensin tarkastaa muun muassa ehdottomat hylkäysperusteet ja että siinä tapauksessa, että mainitun tarkastuksen lopputulema on suotuisa, rekisteröintihakemus julkaistaan, jotta suhteellisia hylkäysperusteita koskevia väitteitä on mahdollista esittää, ja toisaalta mainitun asetuksen 59 artiklan säännökset, jotka koskevat niitä henkilöitä, jotka voivat hakea muutosta, ja joiden mukaan ”päätökseen johtaneen menettelyn osapuoli, jolle päätös on vastainen, voi hakea muutosta tähän päätökseen”, valituslautakunta ei missään tilanteessa suorita rekisteröintiä. Valituslautakunta voi nimittäin antaa päätöksensä vain tilanteessa, jossa tutkijan ensin suorittaman epäsuotuisan tarkastuksen päätteeksi tehdystä päätöksestä on valitettu, missä tilanteessa – siinä tapauksessa, että valituslautakunta hyväksyy valittajan valituksen – menettely jatkuu niin, että rekisteröintihakemus julkaistaan, tai siinä tapauksessa, että väiteosaston päätöksestä on valitettu, kuten edellä on todettu, valituslautakunta ei myöskään voi itse ratkaista rekisteröintihakemusta. Näin ollen myöskään unionin yleisen tuomioistuimen asiana ei ole käsitellä muutosvaatimusta, jonka tarkoituksena on saada se muuttamaan valituslautakunnan päätöstä tähän suuntaan.

(ks. 12 ja 13 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20 ja 51 kohta)
4.

EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Suhteelliset hylkäysperusteet-Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin laajalti tunnettu tavaramerkki-Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin tuottaman suojan ulottaminen tavaroihin tai palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia-Tarkoitus-Näyttö, joka haltijan on esitettävä-Tuleva muu kuin hypoteettinen vaara epäoikeudenmukaisesta hyväksikäytöstä tai haitan aiheuttamisesta (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta) (ks. 58 ja 103 kohta)
13

Neuvosto tukeutui 27.3.2015 päivättyyn kirjeeseen liitetyissä perusteluissa (jäljempänä riidanalaisia toimia koskevat perustelut) seuraaviin kansallisiin päätöksiin: ensinnäkin Secretary of State for the Home Departmentin (Yhdistyneen kuningaskunnan sisäministeri, jäljempänä Home Secretary) 29.3.2001 tekemä päätös Yhdistyneen kuningaskunnan terrorismin vastaisen lain (UK Terrorism Act 2000) muuttamisesta ja Hamas-Izz al-Din al-Qassemin, jota pidetään terroritekoihin sekaantuneena järjestönä, kieltämisestä (jäljempänä Home Secretaryn päätös), toiseksi United States Secretary of Staten (Yhdysvaltain ulkoministeri) 8.10.1997 tekemä päätös Hamasin luokittelemisesta ulkomaiseksi terroristijärjestöksi Yhdysvaltain maahanmuutosta ja kansalaisuudesta annetun lain (Immigration and Nationality Act, jäljempänä INA) mukaisesti (jäljempänä vuoden 1997 yhdysvaltalaispäätös), kolmanneksi Yhdysvaltain ulkoministerin 31.10.2001 tekemä päätös presidentin asetuksen N:o 13224 (Executive Order N:o 13224) mukaisesti (jäljempänä vuoden 2001 yhdysvaltalaispäätös) ja neljänneksi presidentin asetuksen N:o 12947 (Executive Order N:o 12947) mukaisesti 23.1.1995 tehty päätös (jäljempänä vuoden 1995 yhdysvaltalaispäätös).