Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus La Pergola 28 päivänä tammikuuta 1999. - C.P.M. Meeusen vastaan Hoofddirectie van de Informatie Beheer Groep. - Ennakkoratkaisupyyntö: Commissie van Beroep Studiefinanciering - Alankomaat. - Asetus N:o 1612/68 - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijän käsite - Sijoittautumisvapaus - Opintotuki - Kansalaisuuteen perustuva syrjintä - Asumisedellytys. - Asia C-337/97.



Oikeustapauskokoelma 1999 sivu I-03289



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

I Johdanto

1 Esillä olevassa ennakkoratkaisuasiassa alankomaalainen Commissie van Beroep Studiefinanciering (jäljempänä Commissie) pyytää yhteisöjen tuomioistuinta tarkentamaan, mikä on työntekijän ja tämän perheenjäsenien asuinpaikan merkitys työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 (EYVL L 257, s. 2) 7 artiklan 2 kohdan mukaan, yhdenvertaista kohtelua sosiaalisten etujen alalla koskevan säännöksen soveltamisalan rajaamisessa. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy aluksi, voidaanko työskentelyä alaisuussuhteessa perheyrityksen hyväksi pitää EY:n perustamissopimuksen 48 artiklassa ja asetuksessa N:o 1612/68 tarkoitettuna palkattuna työnä. Toinen kysymys koskee sitä, onko mahdollista tunnustaa EY:n perustamissopimuksen 52 artiklan nojalla oikeus syrjimättömyyteen itsenäisille ammatinharjoittajille myönnettävien sosiaalietujen alalla.

II Asiaa koskevat tosiseikat ja esitetyt kysymykset

2 Kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa asetetaan kyseenalaiseksi alankomaalaisen opintotukielimen Hoofddirectie van de Informatie Beheer Groepin (jäljempänä IBG) tekemä päätös, jossa evättiin Belgiassa asuvalta Belgian kansalaiselta Chantal Meeusenilta oikeus Alankomaissa voimassa olevan opintotukilain mukaiseen tukeen, vaikka tämän vanhemmat - jotka niin ikään olivat Belgian kansalaisia ja asuivat Belgiassa - olivat aina olleet töissä Alankomaissa.

3 Chantalin vanhemmat, herra ja rouva Meeusen, jotka olivat harjoittaneet ammattia Alankomaissa vuodesta 1976 alkaen, olivat asuneet vuodesta 1980 lähtien Essenissä Belgiassa lähellä Alankomaiden rajaa. Isä Petrus Meeusen on toimitusjohtaja Inpechem Inspectors BV (srl) -nimisessä yhtiössä, jonka hän on perustanut ja jonka hän omistaa kokonaan. Rotterdamia toimipaikkanaan pitävä yhtiö on nestekuljetusalan asiantuntijalaboratorio, jossa työskentelee parikymmentä ihmistä. Äiti on yhtiön työntekijä. Meeusenit ovat aina saaneet tuloja Alankomaista ja maksaneet veronsa Alankomaihin. He kuuluvat Alankomaiden lain mukaan, jossa viitataan asianomaisen työpaikkaan, Alankomaiden yleisen sosiaaliturvajärjestelmän piiriin.

4 Chantal Meeusen haki 14.10.1993 IBG:ltä opintotukea voidakseen opiskella kemiaa Antwerpenin Provinciaal Hoger Technisch Instituut voor Scheikundessa. Hänelle myönnettiin marraskuusta 1993 maaliskuuhun 1994 opintorahan perusosa, joka voidaan Alankomaiden opintotukilain (Wet op de studiefinanciering, jäljempänä WSF) mukaan myöntää suoraan täysi-ikäisille opiskelijoille heidän tuloistaan riippumatta. IBG kuitenkin peruutti päätöksensä 2.10.1994 tekemällään päätöksellä ja vaati samalla jo saadun tuen takaisinmaksua. Tuki evättiin sillä perusteella, ettei Chantalin tilanne kuulunut WSF:n soveltamisalaan, koska hän ei ollut Alankomaiden kansalainen eikä asunut Alankomaissa. Kyseistä lakia sovellettiin Alankomaiden kansalaisiin ja joihinkin ulkomaalaisiin, muun muassa yhteisön jäsenvaltioiden kansalaisiin, mutta vain sillä edellytyksellä, että nämä asuvat maassa.

Chantal Meeusen valitti ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen 2.10.1994 tehdystä päätöksestä, jonka IBG oli Meeusenin aiemman valituksen johdosta vahvistanut. Commissien mukaan opintotukioikeus, vaikka se ei kansallisen lainsäädännön nojalla koskenutkaan muualla asuvia ulkomaalaisia, saattoi koskea toisessa jäsenvaltiossa asuvaa ulkomaalaista työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevien yhteisön säännösten perusteella. Pääasiaa käsiteltäessä IBG väitti, etteivät yhteisön säännökset suojaa rajatyöntekijöitä, jotka eivät asu maassa. Koska yhteisöjen tuomioistuimen mukaan jäsenvaltion työntekijän lapsille myöntämä opintotuki on asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu sosiaalinen etu, Commissie kysyy, sovelletaanko kyseistä säännöstä myös silloin kun työntekijä perheineen asuu muussa valtiossa kuin työskentelyvaltiossa ja maksaa sinne myös veronsa ja sosiaaliturvamaksunsa. Ensin se kuitenkin kysyy, voidaanko äitiä pitää palkkatyöntekijänä. Siinä tapauksessa, ettei työntekijöitä suojaavia säännöksiä sovelleta, Commissie pyytää yhteisöjen tuomioistuimelta ratkaisua siitä, onko sijoittautumisvapautta koskevilla säännöksillä asiassa merkitystä.

5 Commissie esittää näin ollen seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:

"1. a) Estääkö tässä tapauksessa esillä olevan kaltainen tilanne, jossa kantajan äiti on sellaisen osakeyhtiön palveluksessa, jonka johtaja ja ainoa osakkeenomistaja äidin puoliso on, sen, että äitiä voidaan pitää EY:n perustamissopimuksen 48 artiklassa ja asetuksessa N:o 1612/68 tarkoitettuna siirtotyöläisenä?

Jos vastaus kohdan a kysymykseen on kieltävä:

b) Asiassa C-3/90, Bernini, 26.2.1992 antamassaan tuomiossa (Kok. 1992, s. I-1071) yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että jäsenvaltion työntekijän lapsille myöntämä opintotuki on siirtotyöläisen kannalta asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu sosiaalinen etu siirtotyöläisen vastatessa edelleen lapsen elatuksesta. Voiko lapsi näin ollen vedota kyseiseen 7 artiklan 2 kohtaan saadakseen opintotukea samoilla edellytyksillä kuin kotimaisten työntekijöiden lapset, ja onko erityisesti niin, ettei tällaisen lapsen osalta voida asettaa hänen asuinpaikkaansa koskevaa lisäedellytystä?

Päteekö tämä sääntö täysin myös siinä tapauksessa, että siirtotyöläistä on pidettävä rajatyöntekijänä?

c) Päteekö asiassa Bernini annetusta tuomiosta ilmenevä oikeussääntö - sellaisena kuin se on edellä kohdassa b esitetty - myös siinä tapauksessa, että siirtotyöläisen lapsi ei ole koskaan, kuten tässä tapauksessa, asunut Alankomaissa?

2. Onko EY:n perustamissopimuksen 52 artiklaa tulkittava siten, että asiassa Bernini annetusta tuomiosta ilmenevästä oikeussäännöstä - sellaisena kuin se esitetään edellä kohdassa b - johtuva tae pätee myös sellaisen jäsenvaltion kansalaisen lapsen osalta, joka toimii toisessa jäsenvaltiossa itsenäisenä ammatinharjoittajana?

Missä määrin myös sillä seikalla, että lapsi ei ole koskaan asunut Alankomaissa, ja sillä seikalla, että lapsen vanhempi ei asu siinä maassa, jossa hän toimii itsenäisenä ammatinharjoittajana, on merkitystä asiassa?"

III Asiaa koskevat yhteisön säännökset

6 Palkkatyöntekijöiden osalta syrjintäkiellon periaate ilmaistaan yleisesti perustamissopimuksen 48 artiklan 2 kohdassa, jonka mukaan työntekijöiden vapaa liikkuvuus "merkitsee, että kaikki kansalaisuuteen perustuva jäsenvaltioiden työntekijöiden syrjintä työsopimusten tekemisessä sekä palkkauksessa ja muissa työehdoissa poistetaan".

Asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdan mukaan "[jäsenvaltion kansalaisen työntekijänä] on saatava samat sosiaaliset ja verotukseen liittyvät edut kuin kotimaisten työntekijöiden".

7 Itsenäisten ammatinharjoittajien osalta perustamissopimuksen 52 artiklassa määrätään seuraavaa: "Jäljempänä olevien määräysten mukaisesti siirtymäkauden aikana poistetaan asteittain rajoitukset, jotka koskevat jäsenvaltion kansalaisen vapautta sijoittautua toisen jäsenvaltion alueelle."

IV Opintotuki Alankomaiden kuningaskunnan oikeusjärjestyksessä

8 Alankomaissa opintotuesta säädetään WSF:ssä, joka tuli voimaan 1.10.1986. Ensinnäkin on olemassa opintorahan perusosa, joka myönnetään vanhempien tuloista riippumatta (16 §). Tämän lisäksi voidaan myöntää opintorahan lisäosa vanhempien tulojen perusteella (18 ja 20 §). Perus- ja lisäosan suuruus määräytyy sen mukaan, asuuko opiskelija vanhempiensa luona. Nykyisessä järjestelmässä tuki maksetaan suoraan opiskelijalle. Aiemmassa järjestelmässä 18-27-vuotiaan opiskelijan vanhemmille voitiin maksaa perhetukea. Lisäksi eniten tuen tarpeessa oleville opiskelijoille maksettiin opintorahaa perheen tulojen perusteella.

9 WSF:n 7 §:n mukaan kyseistä lakia sovelletaan ainoastaan "a) opiskelijoihin, jotka ovat Alankomaiden kansalaisia;

b) opiskelijoihin, jotka eivät ole Alankomaiden kansalaisia, mutta jotka asuvat Alankomaissa ja jotka rinnastetaan opintotukiasioissa alankomaalaisiin muiden valtioiden kanssa tehtyjen sopimusten tai kansainvälisen julkisoikeudellisen järjestön tekemän Alankomaita sitovan päätöksen nojalla;

c) opiskelijoihin, jotka eivät ole Alankomaiden kansalaisia, mutta jotka asuvat Alankomaissa ja jotka viranomaisten antaman määräyksen tai asetuksen nojalla rinnastetaan opintotukiasioissa alankomaalaisiin".

V Ensimmäisen kysymyksen a kohta

10 Kansallinen tuomioistuin kysyy aluksi, voidaanko Chantal Meeusenin äitiä pitää palkkatyöntekijänä niissä yhteisön säännöksissä tarkoitetulla tavalla, joissa taataan työntekijälle yhdenvertainen kohtelu sosiaalietujen osalta. Näihin luetaan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä ainakin joissakin tapauksissa opintorahan maksaminen työntekijän lapsille. Tarkemmin sanoen ensimmäisellä kysymyksellä kysytään, voidaanko perheyrityksen ainoan omistajan puolison työtä kyseisessä yrityksessä pitää palkkatyönä työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevissa säännöksissä ja erityisesti perustamissopimuksen 48 artiklassa ja sen soveltamista koskevissa asetuksen N:o 1612/68 säännöksissä tarkoitetulla tavalla.

11 Perhepiirissä harjoitettavan ammattitoiminnan yksityisen ja ammatillisen puolen erottaminen toisistaan on vaikeaa. Perheen yhteistoiminta voi saada sopimuksen mukaisesta poikkeavan muodon tai suorastaan tapahtua sopimuksen ulkopuolella. Juuri tästä syystä kansallisissa oikeusjärjestyksissä on säännöksiä, jotka suojaavat perheyrityksessä työskentelevien perheenjäsenten oikeuksia. Tämä selittää myös sen, että tällaista työtä voidaan saman oikeusjärjestyksen sisällä arvioida eri tavoin. Näin on asia Alankomaidenkin oikeuden osalta, jossa - kuten ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee - "määritetään työsuhde eri tavoin riippuen siitä, mistä kansallisesta oikeudenalasta (sosiaaliturvaoikeus, vero-oikeus, siviilioikeus) kulloinkin on kyse".

12 "Perheyrityksessä" työskentelyn osalta ei kuitenkaan ole syytä etääntyä niistä arviointiperusteista, jotka yhteisöjen tuomioistuin on asettanut yhteisön työntekijää suojaavien säännösten soveltamista varten. Tosiasiassa yhteisön oikeuskäytännössä yhteisön työntekijän käsite on määritelty kansallisista oikeusjärjestyksistä riippumattomalla tavalla.(1) Palkkatyöntekijäksi katsotaan henkilö, joka "tekee toiselle tämän johdon alaisena tietyn ajan työtä palkkaa vastaan".(2) Lisäksi kyseessä on oltava "todellinen työ", eikä mukaan lueta toisarvoista työtä.(3) Edellä mainitun oikeuskäytännön perusteella on siten tutkittava, millä tavoin työ kuuluu yrityksen organisaatioon ja tehdäänkö sitä riippuvuussuhteessa toiseen henkilöön, jolla on yleisvastuu yrityksen johdosta. Kysymys on siis ratkaistava tosiseikkojen perusteella antamatta Alankomaiden oikeudessa eri tarkoituksia varten oleville erilaisille muodollisille määritelmille asiassa merkitystä. Commissie sanoo varmistuneensa rouva Meeusenin tekemän työn todellisuudesta. Kansallisen tuomioistuimen on tutkittava myös, tehdäänkö työtä muiden henkilöiden johdon alaisena.

Tyydyn toteamaan vain, että rouva Meeusenin aviomiehensä yrityksen hyväksi työskentelyyn käyttämä aika ja hänen siellä tekemänsä työn luonne saavat arvioimaan, että työ on yleistä koordinointia. Kantajan ja kansallisen tuomioistuimen esiin tuomien seikkojen perusteella rouva Meeusenin työ vaikuttaisi olevan palkkatyötä yhteisön oikeudessa kyseiselle käsitteelle annettavan sisällön mukaisesti arvioituna.(4)

13 Sitä vastoin muille arviointiperusteille ei voida antaa merkitystä, vaikka niitä joissakin kansallisissa oikeusjärjestyksissä korostetaankin. Etenkään ei näytä asiaankuuluvalta, että taloudellinen riski lankeaa enemmän tai vähemmän suoraan myös yrityksen johtajan puolison päälle. En voi olla samaa mieltä komission kanssa siitä, että olisi otettava huomioon Meeusenien valitsema aviovarallisuusjärjestelmä (josta ei sitä paitsi ole annettu tarkempia tietoja). Komission mukaan kyseinen arviointiongelma pitäisi omaisuuden erillisyyden tapauksessa käsitellä ja ratkaista samalla tavoin kuin kaikkien työsuhteiden osalta. Jos Meeusenien avioliitossa kuitenkin puolisoiden kesken vallitsi yhteisomistus ja puolisot siten omistivat yhdessä yrityksen, olisi komission mielestä sovellettava analogisesti asiassa Asscher annettua ratkaisua, jossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, ettei yhtiön ainoana osakkeenomistajana oleva palkkajohtaja ole työssään alaisuussuhteessa.(5) Tässä tapauksessa yhteisöjen tuomioistuin täydellä syyllä katsoi, ettei palkallisuuden käsitteeseen muodollisesti kuuluva alaisuussuhde ollut todellinen, kun otettiin huomioon työn tosiasiallinen luonne. Tämän vuoksi ei ole asiaankuuluvaa todeta, ettei kumpikaan puolisoista ollut alaisuussuhteessa osakkeista muodostuvaan yhteiseen omaisuuteensa. Näin pääteltäessä nimittäin sekoitetaan varallisuuspuoli ja yrityksen organisaatiossa olevien ammatillisten suhteiden todellinen luonne. Alankomaiden hallituksen (myös istunnossa) esittämä näkemys, jonka mukaan puolisoiden välillä ei milloinkaan voi olla alaisuussuhdetta, on yhtä kaikki vailla merkitystä asiassa, koska siinä sekoitetaan yksityinen puoli yrityksen organisaatioon liittyvään puoleen. Se seikka, että toiselle puolisolle annetaan organisaatioon ja koordinointiin liittyviä tehtäviä, ei nimittäin tarkoita, että henkilökohtaiset suhteet olisivat hierarkkisia.

VI Ensimmäisen kysymyksen b ja c kohta

14 Mikäli - kuten katson - ensimmäisen kysymyksen a kohtaan on vastattava myöntävästi, on seuraavaksi tarkasteltava ensimmäisen kysymyksen b ja c kohtaa. Yhteisön oikeuskäytännössä asioissa Echternach ja Moritz sekä Bernini on katsottu, että opiskelukuluja ja opiskelusta keskiasteen oppilaitoksessa tai korkeakoulussa aiheutuneita kustannuksia varten myönnettyä tukea on pidettävä asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna sosiaalisena etuna sillä asiassa Bernini annetussa tuomiossa täsmennetyllä edellytyksellä, että työntekijä edelleen vastaa lapsen elatuksesta.(6) Ensimmäisen kysymyksensä b kohdassa kansallinen tuomioistuin kysyy etupäässä sitä, onko työntekijällä oikeus kotimaisille työntekijöille myönnettyihin sosiaalisiin etuihin, vaikka hän ei asukaan siellä missä harjoittaa ammattiaan. Mikäli vastaus ensimmäisen kysymyksen c kohtaan on myöntävä, kansallinen tuomioistuin kysyy lisäksi, voidaanko kyseinen sosiaalietuus myöntää siinäkin tapauksessa, ettei lapsi ole koskaan asunut siinä valtiossa, jossa hänellä on oikeus hakemaansa sosiaalietuun. Näissä kahdessa kysymyksessä on siis kyse siitä, onko asuinpaikalla merkitystä rajattaessa niiden säännösten soveltamista, joilla taataan yhteisön työntekijöille yhdenvertainen kohtelu sosiaalisten etujen osalta.

15 Totean heti, että mielestäni asetuksen N:o 1612/68 johdanto-osassa nimenomaisesti mainitulla rajatyöntekijällä on oikeus yhdenvertaiseen kohteluun, kun kyse on sen jäsenvaltion myöntämistä sosiaalisista eduista, johon hän maksaa veronsa ja sosiaaliturvamaksunsa. Yhteisöjen tuomioistuimen kannan mukaan perustamissopimuksen 48 artiklassa ja asetuksen N:o 1612/68 7 artiklassa ei kielletä pelkästään kansalaisuuteen perustuvaa ilmeistä syrjintää, vaan myös kaikki piilevät syrjinnän muodot, jolloin soveltamalla muita erotteluperusteita tosiasiallisesti päädytään samaan lopputulokseen.(7) Mainitsemissani tuomioissa otetaan huomioon se, että niiden määritettyjen ehtojen soveltamisella, joiden alaiseksi tietyt oikeudet voidaan asettaa, pyritään tosiasiassa suosimaan - tai niiden tosiasiallisena vaikutuksena on, että suositaan - yhden valtion kansalaisia suhteessa muihin. Yhteisöjen tuomioistuin on niin ikään täsmentänyt, että niiden kansallisten säännösten yhteensopivuutta perustamissopimuksen kanssa, joissa asetetaan sosiaalisten etujen saamisen ehdoksi asumisedellytyksen täyttyminen, on arvioitava niiden kohtuullisuuden kannalta. Rajatyöntekijän tapausta tutkitaan nimenomaisesti asiassa Meints, jossa on edelleen kyse sosiaalietuuksista (tässä tapauksessa kyseessä oli etuudesta, jota myönnettiin maataloustyöntekijöille tietyissä irtisanomistapauksissa). Kyseisessä asiassa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että "kansallisen oikeuden säännöstä, jollei se ole objektiivisesti perusteltu ja oikeassa suhteessa tavoiteltuun päämäärään, on pidettävä välillisesti syrjivänä, jos sen vaikutukset kohdistuvat sen ominaislaadun vuoksi enemmän siirtotyöläisiin kuin kotimaisiin työntekijöihin".(8) Niin ikään äskettäin asiassa komissio vastaan Luxemburg yhteisöjen tuomioistuin piti perustamissopimuksen vastaisena Luxemburgin lain säännöstä, jonka mukaan äitiysavustuksen myöntämisen edellytyksenä oli, että äiti oli asunut maassa lapsen syntymää edeltävänä vuonna.(9) Eräissä tapauksissa saattaa olla objektiivisia syitä ottaa asuinpaikka huomioon. Niinpä asiassa Sotgiu yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että irtisanomiskorvauksen suuruutta määrättäessä voitiin tutkia, asuiko asianomainen työntekijä työhönottohetkellä kotimaassa vai ulkomailla.(10)

16 Alankomaiden ja Saksan hallitukset toteavat, että vapaata liikkuvuutta koskevilla säännöksillä pyritään lähinnä edistämään yhteisön työntekijän sopeutumista. Näin ollen niiden mielestä työntekijä perheineen ei voi saada tässä tarkoitettua sosiaalista etua, koska nämä ovat päättäneet olla asumatta työskentelyvaltiossa ja siten olla sopeutumatta sinne. Tältä osin Alankomaiden hallitus vetoaa asetuksen johdanto-osan viidenteen perustelukappaleeseen, jossa tuodaan esiin pyrkimys poistaa työntekijöiden vapaan liikkuvuuden esteet: yksi tapa pyrkiä tähän on antaa työntekijälle oikeus "elää perheensä kanssa ja edellytysten luominen perheen sopeutumiselle vastaanottavan maan oloihin". Myös asiassa Echternach ja Moritz annetun tuomion 20 kohta koski yhdenvertaisen kohtelun periaatteen suoranaista toisarvoisuutta verrattuna pyrkimykseen sopeuttaa työntekijä vastaanottavaan maahan. Saksan hallitus vetoaa myös muuhun vastaavaan oikeuskäytäntöön.(11) Oikeuskäytäntö, joka ensi silmäyksellä vaikuttaisi puoltavan laajaa syrjintäkiellon tulkintaa sosiaalisten etujen osalta, tukeekin näiden hallitusten mukaan lopulta niiden kantaa. Erityisesti Alankomaiden hallituksen mukaan tämän tapauksen tosiseikat eroavat asiassa Echternach ja Moritz vallinneista, koska sillä edulla, joka annetaan myöntämällä opintoraha ulkomaalaiselle, "ei ole mitään tekemistä sen oikeuden käyttämisen kanssa, joka työntekijällä on elää perheensä kanssa ja sopeutua perheen kanssa vastaanottavan maan oloihin". Kyseinen hallitus toteaa lisäksi, että opintoraha on Alankomaiden oikeudessa opiskelijalle sellaisenaan kuuluva oikeus, joka ei liity opiskelijan perhesiteisiin. Näin perustellen Alankomaiden hallitus päättää kuitenkin esityksensä ottamatta huomioon alankomaalaista opintorahaa koskevaa asiaa Bernini ja sitä, että yhteisöjen tuomioistuimen kyseisessä asiassa antamassaan tuomiossa esittämät toteamukset ovat ristiriidassa Saksan liittotasavallan ja Alankomaiden kuningaskunnan nyt esittämien väitteiden kanssa. On kuitenkin tutkittava lähemmin näiden hallitusten väitteitä. Saksan hallitus huomauttaa, että suhteessa esillä olevan asian asianosaisiin niillä, jotka korostivat kyseisessä asiassa oikeutta yhteisön sosiaalisiin etuihin, oli läheisempi liittymä Alankomaiden valtioon. Berninin vanhemmat olivat Saksan hallituksen mukaan siirtotyöläisiä; oikeudenkäynnin aikaan Italiassa asunut Bernini oli aiemmin työskennellyt ja asunut Alankomaissa, kun taas Meeusenin tapauksessa sopeutumisongelmia ei ole, joten yhdenvertaisen kohtelun takaamiseen ei ole syytä. Alankomaiden hallituksen kanta on vastaava; sen mukaan ratkaisevaa on, että Meeusen oli päättänyt asua edelleen Belgiassa. On kyse tapauksesta, jossa työntekijä ei pyri sopeutumaan työskentelyvaltioon.

17 Mitä näistä väitteistä on todettava? Käsiteltävänä olevan asian osalta pitää paikkansa, että sopeutumista koskevat vaatimukset eivät vaikuta asiaankuuluvilta. Meeusenit voivat helposti siirtyä työskentelyvaltiosta asuinvaltioonsa tyttärensä kanssa. Voidaan sanoa, että heidän tilanteensa on tärkeä esimerkki työntekijöiden liikkuvuuden soveltamisesta. Tältä kannalta tarkasteltuna merkitystä ei ole sillä, että kantaja on asunut Alankomaissa viisivuotiaaksi asti - kuten oikeuskäsittelyn aikana täsmennettiin - eikä sillä, että Chantal oli asunut omassa asunnossa Alankomaissa vakinaisesti kesästä 1997 lähtien (vaikka ei ollutkaan muuttanut suunnitelmaansa opiskella Belgiassa), kuten hänen isänsä istunnossa kertoi.

18 On kuitenkin niin, että yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltävänä oleva ongelma on asetettava ja ratkaistava liikkuvan työntekijän ja rajatyöntekijän näkökulmasta eikä sellaisen työntekijän näkökulmasta, jonka sopeutumista siihen maahan, jossa hän harjoittaa ammattitoimintaansa, on autettava. Kuten komissio on aivan oikein esittänyt, asiaankuuluva vaatimus on jäsenvaltioiden sosiaalisia etuja koskevien järjestelmien välinen yhteensovittaminen: mielestäni sitä suuremmalla syyllä, kun - kuten tässä tapauksessa - edut ovat luonteeltaan ainakin osittain korvaavia sikäli, että ne rahoitetaan työntekijöiltä itseltään perittävin maksuin.

Asian kannalta kiinnostavat yhteisön säännökset perustuvat nimittäin yhteensovittamisajatukseen. Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2) annetaan EY:n perustamissopimuksen 51 artiklan nojalla kyseisessä asetuksessa tarkoitettujen ryhmien osalta sosiaaliturvaetuuksia koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen yhteensovittamiseksi tarpeen olevat säännökset. Yhteisön lainsäätäjä on omaksunut saman näkökohdan myös asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen sosiaalisten etujen osalta, jotka ovat yleisluontoisempia kuin asetuksessa N:o 1408/71 erityisesti määritetyt etuudet.(12) Mielestäni kuitenkin syrjintäkiellon periaatetta, sellaisena kuin se ilmenee yleisemmin perustamissopimuksen 48 artiklasta ja asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdasta, on perusteltua soveltaa esillä olevan asian kaltaisessa tapauksessa. Kuten olen edellä todennut, kyseessä oleva sosiaaliturvaetuus on kiistatta luonteeltaan korvaava etu, vaikka se onkin asetettu riippuvaiseksi asuinpaikasta Alankomaiden kansalaisia lukuun ottamatta. Tätä kautta rajatyöntekijöitä kohdellaan eri tavoin kansalaisuuden perusteella, kuten komissio toteaa. Poistettaessa tällainen syrjintä estetään se, ettei vapaata liikkuvuuttaan käyttävältä työntekijältä evätä etuja, joihin kotimaassa asuvalla työntekijällä on oikeus. Käsitykseni mukaan tämä on niin perustamissopimuksen periaatteiden kuin tulkittavana olevien yhteisön säännösten mukainen ratkaisu.

19 Asiassa Bernini yhteisöjen tuomioistuin hyväksyi sen, että tietynlainen opintotuki kuului asetuksessa N:o 1612/68 tarkoitettuihin ja sen mukaisiin sosiaalisiin etuihin, jotka on väljästi määritetty yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä.(13) Esitetyssä kysymyksessä viitattiin nimenomaan WSF:n säännöksiin, joissa säädettiin juuri suoraan opiskelijoille myönnettävistä etuuksista, jotka siten eivät suoraan perustuneet työsuhteeseen. Yhteisöjen tuomioistuin tarkensi, että kyseinen etuus voidaan myöntää työntekijälle vain tämän vastatessa edelleen lapsen elatuksesta.(14) Kun otetaan huomioon opintorahan korvaava luonne sekä lapsen tosiasiallista elatusta koskeva edellytys, oikeuskäytännössä on asetettu suoraan opiskelijalle maksettava opintoraha samaan asemaan muiden perheavustuksiin luettavien sosiaaliturvaetuuksien kanssa. Opintotuki ja perheavustukset ovat nimittäin kumpikin taloudellista tukea lapsien kasvattamista, elatusta ja opiskelua varten.

Seuraavilla kahdella seikalla on joka tapauksessa olennainen merkitys: kyseisten etujen korvaava luonne sekä se, että syrjintäkielto on olemassa pikemminkin järjestelmien yhteensovittamistarpeen kuin sopeutumisen vuoksi. Jotta oikeus yhdenvertaiseen kohteluun esillä olevan kaltaisessa tapauksessa voitaisiin vahvistaa, täytyy - tätä on syytä tähdentää - tutkia työskentelyvaltion tukijärjestelmää verrattuna niihin muihin järjestelmiin, joihin se saattaa teoriassa tukeutua, ja sitten arvioida seuraukset, joihin tuen myöntämättä jättäminen johtaisi.(15) Edellä esitetyn perusteella vertailu kyseisten kahden järjestelmän välillä on tehtävä komission ehdottamaan tapaan ottamalla huomioon säädettyjen tukien muodostama kokonaisuus. Huomioon on otettava sekä työntekijöiden perheille maksettavat avustukset että suoraan opiskelijoille maksettavat tuet. Vertailu on lisäksi tehtävä konkreettisesti tarkastellen työntekijöille ja näiden perheille tosiasiassa avoinna olevia mahdollisuuksia (eikä Alankomaiden hallituksen kirjallisissa huomautuksissaan esittämällä tavalla, jolloin tutkittiin teoriassa sovellettavaa Belgian oikeutta eikä otettu huomioon sitä, että tässä tapauksessa kyseisiä säännöksiä ei sovellettu; ks. jäljempänä).

20 Esillä olevassa tapauksessa Alankomaiden tukijärjestelmää on välttämättä verrattava Belgian järjestelmään, koska Meeusenin perhe asuu viimeksi mainitussa maassa ja on sen kansalaisia. Asiakirjoista ilmenee, ettei Chantalilla ole näissä kahdessa maassa oikeutta perheen tulojen perusteella myönnettävään opintotukeen. Opintorahan tai perheavustuksen muodossa maksettavaan tuloista riippumattomaan opintotukeen Chantal Meeusenilla taas ei voi olla oikeutta juuri erityisen perhetilanteensa vuoksi. Belgian lain säännöksiä ei nimittäin sovelleta tässä tapauksessa, koska tuloista riippumattomia perheavustuksen muodossa sosiaaliturvajärjestelmän piiriin kuuluville työntekijöille maksettavia etuuksia ei voida maksaa Meeuseneille, jotka eivät maksa verojaan Belgiaan;(16) Chantalilla ei ole myöskään oikeutta alankomaalaiseen opintorahan perusosaan, koska WSF:ssä nimenomaan asetetaan ulkomaalaisia koskeva asumisedellytys.

Miten näin syntynyt negatiivinen normikonflikti voidaan ratkaista? Selkein ja vakuuttavin vastaus vaikuttaisi olevan, että annetaan ratkaiseva merkitys sille, että työntekijä on osallistunut sen sosiaaliturvajärjestelmän rahoittamiseen, jonka piiriin hän kuuluu.

VII Toinen kysymys

21 Mielestäni ei ole tarpeen tarkastella toista kysymystä, johon voidaan soveltaa joka tapauksessa ensimmäisen kysymyksen b ja c kohtiin annettavaa vastausta.

VIII Ratkaisuehdotus

22 Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa kansalliselle tuomioistuimelle seuraavasti:

1) a) Jotta voitaisiin ratkaista, voidaanko työntekijää, joka harjoittaa ammattia palkkatyöntekijänä osakeyhtiössä, jonka johtaja ja ainoa osakkeenomistaja hänen puolisonsa on, pitää EY:n perustamissopimuksen 48 artiklassa tarkoitettuna siirtotyöläisenä, on sovellettava yleisiä arviointiperusteita, joiden avulla voidaan arvioida, tapahtuuko suoritettu työ itsenäisesti alaisuussuhteessa, ja tutkittava, millä tavoin harjoitettu ammattitoiminta kuuluu yrityksen organisaatioon.

b) ja c) Muualla kuin työskentelyvaltiossaan asuvan työntekijän lapsi voi siinäkin tapauksessa, että hän ei asu vanhempiensa työskentelyvaltiossa, saada jäsenvaltion myöntämää opintotukea, jota sen korvaavan luonteen vuoksi on pidettävä työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna sosiaalisena etuna.

(1) - Ks. asia 66/85, Lawrie-Blum, tuomio 3.7.1986 (Kok. 1986, s. 2121, 16 kohta); asia 197/86, Brown, tuomio 21.6.1988 (Kok. 1988, s. 3205, 21 kohta); asia C-3/87, Agegate, tuomio 14.12.1989 (Kok. 1989, s. 4459, 35 kohta).

(2) - Em. asia Lawrie-Blum, tuomion 17 kohta, ja asia C-107/94, Asscher, tuomio 27.6.1996 (Kok. 1996, s. I-3089, 25 kohta).

(3) - Ks. asia 53/81, Lewin, tuomio 23.3.1982 (Kok. 1982, s. 1035, 21 kohta).

(4) - Ks. em. asia Lawrie-Blum, tuomion 16 ja 17 kohta ja em. asia Asscher, tuomion 25 kohta.

(5) - Em. asia Asscher, tuomion 26 kohta.

(6) - Ks. yhdistetyt asiat 389/97 ja 390/87, Echternach ja Moritz, tuomio 15.3.1989 (Kok. 1989, s. 723, 34 kohta) sekä asia C-3/90, Bernini, tuomio 26.2.1992 (Kok. 1992, s. I-1071, 24 kohta).

(7) - Ks. asia C-237/94, O'Flynn, tuomio 23.5.1996 (Kok. 1996, s. I-2617, 17 kohta). Yhteisöjen tuomioistuimen mielestä tapauksessa oli kyse välillisestä syrjinnästä, kun siirtotyöläisen hautauskulujen korvaamisen edellytyksenä oli, että hautaus tai polttaminen tapahtuu maan alueella (23 kohta). Asiassa C-27/91, Le Manoir, 21.11.1991 antamassaan tuomiossa (Kok. 1991, s. I-5531, 10 kohta) tuomioistuin piti perustamissopimuksen vastaisena sitä, että työnantajan sosiaaliturvamaksuista annettavan huojennuksen edellytyksenä oli, että työnantaja otti töihin jäsenvaltion koulutusjärjestelmän piiriin kuuluvia harjoittelijoita. Ratkaisu johtui siitä, että harjoittelijat kuuluvat hyvin suurelta osin alkuperävaltionsa koulutusjärjestelmän piiriin.

(8) - Asia C-57/96, Meints, tuomio 27.11.1997 (Kok. 1997, s. I-6689, 45 kohta).

(9) - Asia C-111/91, komissio v. Luxemburg, tuomio 10.3.1993 (Kok. 1993, s. I-817, 7 kohta).

(10) - Asia 152/73, Sotgiu, tuomio 12.2.1974 (Kok. 1974, s. 153, 11 kohta).

(11) - Asia C-308/89, Di Leo, tuomio 13.11.1990 (Kok. 1990, s. I-4185, 9 kohta) ja asia 235/87, Matteucci, tuomio 27.9.1988 (Kok. 1988, s. 5589, 16 kohta).

(12) - Mainitun 7 artiklan 2 kohdan ja asetuksen N:o 1408/71 välisestä suhteesta ks. seuraavat kirjoitukset: Lyon-Caen, A.: "La sécurité sociale et le principe de l'égalité de traitement dans le traité et le règlement nº 1408/71" teoksessa La sécurité sociale en Europe. Égalité entre nationaux et non nationaux, Lissabon, 1995, s. 45 ja Goulossis, D.: "Instruments internationaux sur l'égalité de traitement en matière de sécurité sociale", sama teos, s. 91-.

(13) - Sosiaalisen edun määritelmä yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneessa oikeuskäytännössä tarkoittaa "kaikkia työsuhteeseen liittyviä tai liittymättömiä etuja, joita yleisesti annetaan kotimaisille työntekijöille pääasiallisesti siitä syystä, että nämä ovat objektiivisesti tarkasteltuina työntekijöitä tai asuvat kotimaassa" (asia 207/78, Even ja ONPTS, tuomio 31.5.1979, Kok. 1979, s. 2019).

(14) - Ks. em. asiassa Bernini annetun tuomion 25 kohta, joka vastaa tältä osin asiassa 316/85, Lebon, 8.6.1987 annetun tuomion 13 kohtaa (Kok. 1987, s. 2811). Tällaista ehtoa on tarkasteltava kyseisten sosiaalisten etujen korvaavaa luonnetta vasten. Ei siis ole asiaankuuluvaa todeta Alankomaiden hallituksen tapaan, että Alankomaissa opintotukioikeus ymmärretään opiskelijan omaksi oikeudeksi, joka on vanhemmista riippumaton. Edun korvaava luonne tunnustetaan asiassa Bernini annetussa tuomiossa, kun siinä todetaan, että opintotukea voidaan pitää sosiaalisena etuna ainoastaan työntekijän vastatessa edelleen lapsen elatuksesta. Näin ilmaistuun arviointiperusteeseen viitaten Alankomaiden hallitus huomauttaa, että esillä olevassa tapauksessa on tutkittava, onko kantaja todella äitinsä huollettavana; asetuksen soveltamisen kannalta ratkaisevaa on äidin asema palkkatyöntekijänä, ei isän, joka ei ole palkkatyöntekijä ja jonka asemaa ei siten asianomaisen kansallisen lainsäädännön mukaan oteta huomioon.

(15) - Jäsenvaltioiden järjestelmät sitä paitsi eroavat tältä osin toisistaan. Jäsenvaltioissa vallitsevasta tilanteesta on olemassa yleiskatsaus teoksessa Rossi, F. P.: I diritti della famiglia europea nell'ordinamento comunitario di sicurezza sociale, Milano, 1996, s. 90-.

(16) - Belgian oikeusjärjestyksessä opintotuesta ja -avustuksista on säädetty 19.7.1979 annetulla lailla. Lain 2 §:n mukaan tukea maksetaan valtion ylläpitämissä, tukemissa tai tunnustamissa oppilaitoksissa opiskeleville opiskelijoille. Opintotuen saamiseen vaikuttavat opiskelijan tulot tai niiden tulot, joiden huollettavana hän on. Lisäksi on olemassa perheavustuksia, joita maksetaan työntekijöille, joilla on huollettavanaan alle 25-vuotiaita lapsia.