YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)

15 päivänä joulukuuta 1999

Asia T-300/97

Benito Latino

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Ammattitauti — Asbestille altistuminen — Pysyvä osittainen työkyvyttömyys — Lääketieteellisen lautakunnan lausunnon sääntöjenvastaisuus — Perustelujen puuttuminen”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-1263

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan 11.2.1997 tehdyn komission päätöksen kumoamista ja kantajalle aiheutuneen aineettoman vahingon korvaamista. Päätös koskee kantajan ammattitaudin tunnustamista ja pysyvän osittaisen työkyvyttömyyden asteen vahvistamista 5 prosentiksi.

Ratkaisu:

Kantajan ammattitaudin tunnustamisesta 11.2.1997 tehty komission päätös kumotaan. Kanne hylätään muilta osin. Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

Euroopan yhteisöjen virkamiesten tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevien määräysten 23 artiklassa tarkoitetun lääketieteellisen lautakunnan varsinaisia lääketieteellisiä arviointeja on pidettävä lopullisina, kun ne on annettu sääntöjenmukaisesti. Tuomioistuin voi selvittää ainoastaan sen, onko lääketieteellisen lautakunnan kokoonpano ja toiminta ollut sääntöjenmukaista, ja sen, onko sen antama lausunto ollut sääntöjenmukainen. Lausunnon osalta on selvitettävä erityisesti, onko se perusteltu sillä tavoin, että on mahdollista arvioida seikkoja, joihin lausunto perustuu, ja onko lääketieteellisten toteamusten ja niistä johtuvien päätelmien välillä ymmärrettävä yhteys. (ks. 41 kohta) Viittaukset: asia C-76/95. komissio v. Royale beige. 24.10.1996 (Kok. 1996, s. I-5501, 67 kohta) ja asia T-187/95, R v. komissio, 15.7.1997 (Kok. H. 1997, s. II-729, 35 kohta).

Virkamiehellä on oikeus erottaa tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevien määräysten 23 artiklassa tarkoitettuun lääketieteelliseen lautakuntaan nimeämänsä lääkäri, sen jälkeen kun hän on saanut tiedon lääkärin kannanotoista, ainoastaan siinä tapauksessa, että erottamista voidaan pitää objektiivisesti perusteltuna erittäin vakavista syistä. Tällaisena vakavana syynä, joka johtaa erottamiseen, ei voida pitää sitä, että asianomaisen virkamiehen ja hänen nimeämänsä lääkärin käsitykset lääketieteellisen lautakunnan käsiteltäväksi saatetuista kysymyksistä poikkeavat toisistaan, eikä sitä, että tämä lääkäri kieltää virkamiestä osallistumasta kanssaan lääketieteellisen lautakunnan kokoukseen, koska päätös pyytää virkamiestä olemaan henkilökohtaisesti läsnä kuuluu lääketieteellisen lautakunnan kollegisen päätösvallan alaan. (ks. 49-51 kohta)

Henkilöstösäännöillä perustetussa järjestelmässä lääketieteelliset arvioinnit, joita toimielimen päätös tapaturma- ja ammattitautivakuutuksen mukaisten vakuutustapahtumien korvaamisesta edellyttää, kuuluvat toimielimen nimeämien lääkärien yksinomaiseen toimivaltaan, ja jos asianomainen virkamies pyytää asian saattamista lääketieteellisen lautakunnan käsiteltäväksi, tämän lautakunnan toimivaltaan. Jos tämä lautakunta laiminlyö ensimmäisessä lausunnossaan sille annetun tehtävän täysimääräisen suorittamisen, toimielin voi pyytää sitä täydentämään tai täsmentämään kannanottojaan uudessa lausunnossa. (ks. 53 kohta) Viittaukset: asia T-4/96, S v. yhteisöjen tuomioistuin, 9.7.1997 (Kok. 1997, s. II-1125, 38-42 kohta).

Lääketieteellisellä lautakunnalla on valta itse päättää toimintatavoistaan. Arviointivaltaansa käyttäessään se päättää itse muun muassa siitä, onko syytä pyytää asianomaista virkamiestä olemaan läsnä lautakunnan kokouksessa. Lääketieteellisen lautakunnan on kuitenkin varmistuttava siitä, että sillä on käytössään kaikki tiedot, joita sille annetun tehtävän suorittaminen edellyttää. Jos silloin, kun kyseessä on erityisen monitahoinen lääketieteellinen ongelma, havaitaan, etteivät nämä tiedot ilmene sille esitetyistä asiakirjoista selvästi ja yksiselitteisesti, lääketieteellisen lautakunnan on hankittava kaikki arviointinsa kannalta tarvittavat tiedot ja kutsuttava tarvittaessa asianomainen virkamies lautakunnan kokoukseen. Lääketieteellisen lautakunnan arviointivaltaan liittyy kuitenkin perusteluvelvollisuus, jonka avulla lautakunnan lausunnossa omaksutun kannan perusteena olevia seikkoja voidaan arvioida ja saada selko siitä, onko lausunnossa tehtyjen lääketieteellisten toteamusten ja niihin perustuvien päätelmien välillä ymmärrettävä yhteys. Erityisesti silloin, kun lääketieteellisen lautakunnan käsiteltäväksi on saatettu monitahoisia lääketieteellisiä kysymyksiä, jotka koskevat vaikeasti selvitettävää sairaudenkuvaa, asianomaisen henkilölle aiheutuneiden vammojen ja hänen yhteisön toimielimessä tekemänsä työn välistä syy-yhteyttä tai sairauden etenemistä ja vakuutustapahtumien korvausta koskevien määräysten 14 artiklan soveltamista, lautakunnan on lausunnossaan esitettävä seikat, joihin se perustaa kantansa, ja silloin kun sen kanta poikkeaa merkittävästi aikaisemmista, asianomaisen henkilön kannalta edullisemmista lääkärinlausunnoista, täsmennettävä syyt, miksi sen kanta poikkeaa niistä. (ks. 69, 70, 77 ja 78 kohta) Viittaukset: asia 2/87, Biedermann v. tilintarkastustuomioistuin, 19.1.1988 (Kok. 1988, s. 143); asia T-154/89, Vidrányi v. komissio, 12.7.1990 (Kok. 1990, s. II-445, 42 kohta); em. asia komissio v. Royale belge, tuomion 67 kohta ja em. asia S v. yhteisöjen tuomioistuin, tuomion 54 kohta.