Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Oikeudenkäyntimenettely – Kanteen nostamisen määräajat – Muutoksenhaku

(Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 2 kohdan toinen alakohta ja 100 artiklan 2 kohdan toinen alakohta)

2. Kumoamiskanne – Kumoamistuomio – Ulottuvuus

3. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitettyjen tosiseikkojen arviointi, paitsi jos ne on otettu huomioon vääristyneellä tavalla

(EY 225 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta)

4. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tutkittavaksi ottaminen – Oikeuskysymykset

(EY 88 artiklan 3 kohta)

5. Valtiontuki – Tukisuunnitelmat – Ilmoittaminen komissiolle

(EY 88 artiklan 3 kohta; neuvoston asetuksen N:o 659/1999 2 artiklan 1 kohta)

6. Valtiontuki – Komission päätös, jolla ilmoittamatta jätetty valtiontuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi – Perusteluvelvollisuus – Laajuus

(EY 88 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

1. Kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamo ei ole ilmoittanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 100 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa määrätyllä tavalla telekopiolaitteella tai millään muulla teknisellä tiedonsiirtovälineellä vastaanottajalle, joka ei ole valinnut prosessiosoitteekseen Luxemburgia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käytävää menettelyä varten ja joka kyseisen työjärjestyksen 44 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti on suostunut tällaiseen tuomion tai määräyksen tiedoksiantotapaan, kyseessä olevan tuomion tai määräyksen ei voida katsoa saapuneen vastaanottajalle kymmenentenä päivänä siitä, kun ne on jätetty Luxemburgin postin haltuun. Tällaisessa tapauksessa tuomion tai määräyksen tiedoksiantopäivä, josta valituksen tekemiselle asetettu määräaika alkaa kulua, on se, jona vastaanottaja on joko saanut hänelle osoitetun kirjatun kirjeen taikka vastaanottanut kuittia vastaan kyseessä olevan tuomion tai määräyksen, eikä voida ottaa huomioon sitä, että vastaanottaja on voinut saada tiedon päätöksestä paljon aikaisemmin yhteisöjen tuomioistuimen Internet-sivujen avulla.

(ks. 26 ja 27 kohta)

2. Tuomiolla, jolla yhteisöjen tuomioistuimet kumoavat komission päätöksen, jonka mukaan jäsenvaltion toimintaa ei voida pitää valtiontukena, ei ole pelkästään suhteellista oikeusvoimaa, joka estäisi ainoastaan sellaisen uuden kanteen nostamisen, jossa on sama kohde ja samat asianosaiset ja joka perustuisi samaan syyhyn. Siihen sisältyvällä taannehtivalla kumoamisella on erga omnes -oikeusvaikutus, joka antaa sille kaikkiin oikeussubjekteihin nähden ehdottoman oikeusvoiman; se estää siten sen, että siinä ratkaistut oikeudelliset kysymykset esitettäisiin uudestaan samalle tuomioistuimelle, joka tutkisi ne. Tämä ehdoton oikeusvoima ei liity ainoastaan tuomiolauselmaan, vaan se ulottuu kyseisen tuomion perusteluihin, jotka ovat tuomiolauselman välttämätön tuki ja joita ei tämän takia voida tuomiolauselmasta erottaa. Tätä ehdotonta oikeusvoimaa koskeva kysymys liittyy oikeusjärjestyksen perusteisiin, ja tuomioistuimen on tutkittava se viran puolesta.

(ks. 41–45 kohta)

3. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen suorittama tosiseikkojen arviointi ei ole oikeudellinen kysymys, joka sellaisenaan kuuluisi yhteisöjen tuomioistuimen valvontavaltaan muutoksenhaun yhteydessä, paitsi jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ottanut sille esitetyt seikat huomioon vääristyneellä tavalla. Yhteisöjen tuomioistuin voi näin ollen arvostella sitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ottanut vääristyneellä tavalla huomioon sille esitetyt tosiseikat erityisesti, jos se on korvannut riidanalaisen päätöksen perustelut omilla perusteluillaan.

(ks. 60 ja 67 kohta)

4. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen suorittama jotakin tosiseikkaa tai asiakirjaa koskeva oikeudellinen luonnehdinta, kuten se, onko kirjettä pidettävä EY 88 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna ilmoituksena, on oikeuskysymys, joka voidaan ottaa esille valitusasiassa.

(ks. 89 ja 90 kohta)

5. EY 88 artiklan 3 kohdan itse rakenteesta, jossa luodaan komission ja jäsenvaltion välille kahdenvälinen suhde, johtuu, että valtiontukien käyttöön ottamiseksi tai muuttamiseksi tarkoitettujen suunnitelmien ilmoitusvelvollisuus koskee ainoastaan jäsenvaltioita. Tämän velvollisuuden ei siis voida katsoa täyttyneen tuen saaneen yrityksen suorittamalla ilmoituksella. EY 88 artiklassa määrätyllä valtiontukia koskevalla valvonta‑ ja tutkintajärjestelmällä ei aseteta erityisiä velvollisuuksia tuen saajalle. Yhtäältä ilmoitusvelvollisuus ja tukisuunnitelmien toteuttamista koskeva ennakkokielto kohdistuvat jäsenvaltioon. Toisaalta komission päätös, jolla se toteaa tuen soveltumattomuuden ja kehottaa jäsenvaltiota poistamaan tuen komission asettamassa määräajassa, kohdistuu myöskin jäsenvaltioon.

Näin ollen on merkityksetöntä, että sinä päivänä, jona sopimusta koskeva suunnitelma oli ilmoitettu komissiolle, ei ollut olemassa mitään säännöstä siitä, että kyseessä olevan hallituksen oli suoritettava ilmoitus, jotta ilmoitus olisi säännönmukainen. Vaikka vaatimus siitä, että kyseisen hallituksen on suoritettava ilmoitus, palautetaankin mieliin EY 88 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 659/1999 2 artiklan 1 kohdassa, tässä artiklassa ainoastaan kodifioidaan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö lisäämättä mitään sovellettavaan oikeuteen.

(ks. 102 ja 103 kohta)

6. Sellaisten valtiontukien tapauksessa, jotka on myönnetty ilmoittamatta niitä ennalta komissiolle, viimeksi mainitulla ei ole velvollisuutta päätöksessään osoittaa niiden tosiasiallista vaikutusta. Jos sille asetettaisiin tällainen velvollisuus, suosittaisiin jäsenvaltioita, jotka maksavat tukia EY 88 artiklan 3 kohdassa määrätyn ilmoitusvelvollisuuden vastaisesti.

(ks. 109 kohta)