Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisukysymykset – Unionin tuomioistuimen toimivalta – Rajat – Kysymykset, joilla ei ilmiselvästi ole merkitystä, ja hypoteettiset kysymykset, joihin ei voida antaa hyödyllistä vastausta – Kysymykset, joilla ei ole yhteyttä pääasian oikeudenkäynnin kohteeseen

(EY 234 artikla)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvät muutoksenhakumenettelyt – Direktiivi 89/665 – Jäsenvaltioiden velvollisuus säätää muutoksenhakumenettelystä – Välitoimimenettely

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18; neuvoston direktiivin 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 92/50, 1 artiklan 1 ja 3 kohta sekä 2 artiklan 1 ja 6 kohta)

3. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvät muutoksenhakumenettelyt – Direktiivi 89/665 – Jäsenvaltioiden velvollisuus säätää muutoksenhakumenettelystä – Välitoimimenettely

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18; neuvoston direktiivi 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 92/50)

4. Unionin oikeus – Yksityisten oikeudet – Jäsenvaltio on loukannut yksityisten oikeuksia – Velvollisuus korvata yksityisille aiheutunut vahinko

Tiivistelmä

1. Unionin tuomioistuin ei voi vastata kansallisen tuomioistuimen esittämään ennakkoratkaisukysymykseen, jos on ilmeistä, että kansallisen tuomioistuimen pyytämällä unionin oikeussäännön tulkitsemisella tai pätevyyden tutkimisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen tai jos unionin tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin.

(ks. 43 kohta)

2. Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 92/50, 1 artiklan 1 ja 3 kohdan sekä 2 artiklan 1 ja 6 kohdan vastaista ei ole, että ratkaisun saamiseksi nopeasti käytettävissä on vain sellainen menettely, jolle on tunnusomaista, että se on lähtökohtaisesti tarkoitettu järjestystoimenpiteiden kiireellistä toteuttamista varten, että asianajajilla ei ole oikeutta vaihtaa kirjelmiä, että siinä ei voida pääsääntöisesti esittää muuta kuin kirjallista näyttöä, että siinä ei sovelleta näyttöä koskevia oikeussääntöjä ja että asiassa annettavalla ratkaisulla ei anneta lopullista ratkaisua oikeussuhteisiin eikä se ole osa päätöksentekoprosessia, joka johtaa tällaiseen oikeusvoimaiseen ratkaisuun.

Kuten direktiivin 89/665 viidennessä perustelukappaleessa täsmennetään, julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen viemän lyhyen ajan vuoksi unionin oikeuden vastaiset virheelliset menettelyt on käsiteltävä kiireellisesti.

Kun tämä tavoite otetaan huomioon, on katsottava, että kyseisessä direktiivissä jätetään jäsenvaltioille harkintavaltaa siinä säädettyjen menettelyllisten takeiden ja niihin liittyvien muodollisuuksien valinnassa.

(ks. 51, 57, 59 ja 65 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

3. Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annettua direktiiviä 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 92/50, on tulkittava siten, ettei sen vastaista ole, että voidakseen määrätä välitoimesta välitoimista päättävä tuomari tulkitsee julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annettua direktiiviä 2004/18 tavalla, jonka pääasiaa käsittelevä tuomioistuin toteaa myöhemmin virheelliseksi.

Yhtäältä välitoimista päättävän tuomarin on annettava ratkaisu kiireellisessä menettelyssä, jossa sekä näytön kerääminen että asianosaisten esittämien perusteiden tutkiminen on välttämättä summittaisempaa kuin pääasiaa koskevassa menettelyssä. Toisaalta välitoimista päättävän tuomarin tehtävänä ei ole, toisin kuin pääasiaa käsittelevän tuomarin, ratkaista lopullisesti sille esitettyjä vaatimuksia vaan suojata väliaikaisesti esillä olevia intressejä ja tarvittaessa verrata niitä.

(ks. 77 ja 80 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)

4. Siltä osin kuin kyse on jäsenvaltion vastuusta sen syyksi luettavasta unionin oikeuden rikkomisesta yksityisille aiheutuneesta vahingosta, vahinkoa kärsineillä yksityisillä on oikeus korvaukseen silloin, kun unionin rikotun oikeussäännön tarkoituksena on antaa oikeuksia yksityisille, kun rikkominen on riittävän ilmeinen ja kun yksityiselle aiheutunut vahinko on välittömässä syy-yhteydessä tähän rikkomiseen. Koska unionin oikeudessa ei ole tätä alaa koskevia säännöksiä, jokaisen jäsenvaltion sisäisessä oikeusjärjestyksessä on vahvistettava perusteet, joiden avulla julkisia hankintoja koskevan unionin oikeuden rikkomisesta aiheutuva vahinko on todettava ja sen suuruus on määritettävä näiden edellytysten täyttyessä, edellyttäen kuitenkin, että vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita noudatetaan.

(ks. 92 kohta ja tuomiolauselman 3 kohta)