ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan on niin, että vaikka kyseisten CFC-toimenpiteiden katsottaisiin prima facie olevan SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, riidanalaisessa päätöksessä katsottiin virheellisesti, että minkäänlaista oikeuttamisperustetta, jota voitaisiin soveltaa sen puolustamiseksi, että asianomaiset toimenpiteet ovat EU:n valtiontukisääntöjen mukaisia, ei ollut. Riidanalainen päätös on lisäksi kohtuuton ja ristiriitainen, koska komissio hyväksyi asianmukaisesti sen, että vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 luvun 9A osa on oikeutettavissa tapauksissa, joissa ainoa syy CFC-veron soveltamiselle sanotun 9 A osan vaihtoehtoisen 5 luvun nojalla on ”Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyviä pääomia” koskeva kriteeri, sillä perusteella, että kriteeriä voi olla suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, mutta samanaikaisesti – ja riittäviä perusteluja esittämättä – komissio katsoo, ettei mainittu 9 luku ole milloinkaan oikeutettavissa tapauksissa, joissa avainhenkilötoimintakriteeri aiheuttaisi sen, että CFC-veroa sovellettaisiin mainitun 5 luvun nojalla. Avainhenkilötoimintakriteeriä on nimittäin suhteettoman vaikeaa soveltaa käytännössä, joten komission olisi pitänyt todeta, että mainittu 9 luku on oikeutettavissa myös kyseisen kriteerin asiayhteydessä, ja sen olisi pitänyt katsoa, ettei valtiontukea ollut olemassa.
1.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa katsoessaan, että tukitoimenpide antaa valikoivaa etua a) yrityksille, jotka käyttävät 75 prosentin verovapautusta alhaisen riskin ehdot täyttävien lainasuhteiden osalta, koska komissio on — virheellisesti pitänyt Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmää viitejärjestelmänä; — tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että 75 prosentin verovapautus on poikkeus viitejärjestelmästä, koska (i) poikkeusta koskeva toteamus perustuu virheellisesti sääntelytekniikkaan (ii) avainhenkilötoimintakriteeri ei ole keskeinen kriteeri Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmässä, ja (iii) ehdot täyttävät ja muut kuin ehdot täyttävät lainasuhteet eivät ole samassa oikeudellisessa tai tosiasiallisessa tilanteessa, ja komissio on joka tapauksessa tehnyt oikeudellisen virheen soveltaessaan neuvoston direktiivin (EU) 2016/1164 (1) säännöksiä tai vedotessaan niihin perusteettomasti — tehnyt tosiseikkoja koskevan virheen ja oikeudellisen virheen katsoessaan, että 75 prosentin vapautusta ei voida perustella verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella samalla tavoin kuin konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta, jota sovelletaan kaupankäynnin ulkopuolisiin rahoitustuloihin, jotka kuuluvat vuoden 2010 Taxation (International and Other Provisions) Actin 371EC jakson soveltamisalaan. b) vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja soveltaviin yrityksiin, koska komissio on — virheellisesti pitänyt Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmää viitejärjestelmänä; — tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja koskeva vapautus on poikkeus viitejärjestelmästä, koska: (i) poikkeusta koskeva toteamus perustuu virheellisesti sääntelytekniikkaan, ja avainhenkilötoimintakriteeri ei ole keskeinen kriteeri Yhdistyneen kuningaskunnan CFC-järjestelmässä; (ii) veronmaksajat, jotka täyttävät vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja koskevan vapautuksen ehdot, eivät ole samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa niiden veronmaksajien kanssa, jotka eivät täytä näitä ehtoja. — tehnyt tosiseikkoja koskevan ja oikeudellisen virheen katsoessaan, että vastaavaa korkoa ja ehdot täyttäviä resursseja koskevia vapautuksia ei voida perustella verotusjärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.
1.

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan riidanalaisen päätöksen 1 artikla on lainvastainen seuraavista syistä: a. Komissio teki oikeudellisen virheen sekä ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään sen, että konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta on pidettävä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna (taloudellisena) etuna etenkin, kun se i. ei ottanut huomioon historiallista taustaa, joka ulkomaisia väliyhteisöjä koskevien sääntöjen käyttöönotolla Yhdistyneen kuningaskunnan yritysverojärjestelmässä on, unionin oikeuden ja etenkin sijoittautumisvapauden soveltamisella Yhdistyneelle kuningaskunnalle asetettuja rajoituksia, vuoden 2010 verotuslakiin (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 1.1.2013 lukien sisällytettyjen ulkomaisia väliyhteisöjä koskevien sääntöjen rakenteeseen liittyviä alueellisia ja muita poliittisia syitä eikä jäsenvaltioiden, Yhdistynyt kuningaskunta mukaan lukien, itsenäistä verotusvaltaa määrittää ulkomaisia väliyhteisöjä koskevat säännöt ii. väitti, että vuoden 2010 verotuslain (kansainväliset ja muut säännökset) 9A osan 9 luvun mukaisen vaatimuksen valinnainen luonne merkitsee edun muodostavaa suotuisampaa kohtelua. b. Komissio teki oikeudellisen virheen sekä ilmeisiä arviointivirheitä määrittäessään sen, että konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta on pidettävä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valikoivana etuna etenkin, kun se i. merkityksellisen viitekehyksen osalta 1. yksilöi virheellisesti viitekehyksen siten, että se käsittää pelkästään ulkomaisia väliyhteisöjä koskevat säännöt ja/tai pelkästään vuoden 2010 verotuslain (kansainväliset ja muut säännökset) 9A osan 5 luvun 2. määritti virheellisesti viitejärjestelmän tarkoitukseksi pelkästään Yhdistyneessä kuningaskunnassa toteutetuista toiminnoista ja siellä olevista varoista saatujen tulojen, jotka on keinotekoisesti siirretty Yhdistyneestä kuningaskunnasta, verottamisen ilman, että se otti asianmukaisesti huomioon sitä, aiheutuuko merkityksellisistä menettelyn kohteena olevista liiketoimista vaaraa siitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan veropohja rapautuu ii. viitekehystä koskevan poikkeuksen määrittämisen osalta 1. arvioi virheellisesti avainhenkilötoimintojen merkittävyyden ja tärkeyden 2. arvioi virheellisesti ”ehdot täyttävien lainasuhteiden” vertailtavuuden lainoihin (i) Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneille sidososapuolille ja (ii) kolmansille osapuolille 3. tukeutui lainvastaisesti neuvoston direktiiviin (EU) 2016/1164 (1) 4. arvioi virheellisesti rinnastettavat riskit sijoittautumisvapauden loukkaamiseen sekä maksusta vapautettujen että muiden ulkomaisten väliyhteisöjen kohdalla iii. väitetyn poikkeuksen perusteltavuuden osalta 1. päätti virheellisesti, ettei järjestelmän hallinnoitavuuden tarpeeseen liittyvä perustelu ulottunut avainhenkilötoimintoihin 2. päätti virheellisesti, ettei konsernirahoitukseen sovellettavaa poikkeusta voitu perustella viittauksella sijoittautumisvapauden noudattamiseen.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen ja/tai tehnyt ilmeisiä harkintavirheitä ja se ei ole riittävästi perustellut päätöstään, kun se on katsonut riidanalaisessa päätöksessä virheellisesti, että konsernirahoitukseen sovellettava poikkeus on poikkeus viitejärjestelmän tavanomaisesta toiminnasta.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja/tai tehnyt ilmeisen harkinta- tai arviointivirheen omaksuessaan virheellisen lähestymistavan CFC-järjestelmän arvioinnissa. Komissio on riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 124–126 perustelukappaleessa katsonut virheellisesti, että vuoden 2010 verotuslain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act) 9 A osan 9 luvussa olevat säännökset ovat poikkeuksia lain 5 luvussa olevista yleistä verovelvollisuutta koskevista säännöksistä.
10)

Kymmenes kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, kun se on katsonut riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 176 kohdassa, että on olemassa tuensaajien ryhmä (joihin kantajat kuuluvat) ja että niille (kantajille) on myönnetty tukea, joka on perittävä takaisin riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan nojalla.
C 399/75

Kanne 16.9.2019 – Ace of spades v. EUIPO – Krupp ja Borrmann (Champagne Grande reserve -pullon muoto)

(asia T-621/19)

(2019/C 399/93)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Ace of spades Holdings LLC (New York, New York, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja A. Gómez López)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muut osapuolet valituslautakunnassa: Gerhard Ernst Krupp (München, Saksa) ja Elmar Borrmann (Reith, Itävalta)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin hakijat: Muut osapuolet valituslautakunnassa

Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kolmiulotteisen merkin (Champagne Grande reserve -pullon muoto) rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 16 252 637

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 20.6.2019 asiassa R 2/2019-5 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— hyväksyy kanteen

— kumoaa riidanalaisen päätöksen, ja/tai kumoaa riidanalaisen päätöksen, koska unionin tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 8 artiklan 5 kohtaa on tulkittu virheellisesti, ja toteaa, että kyseisten tavaramerkkien välillä on sekaannusvaara

— velvoittaa vastaajan (ja väliintulijan, jos tämä osallistuu menettelyyn) korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

— Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.
Komissio sovelsi asetuksen 966/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2015/1929, 106 artiklan 14 kohdan c alakohdassa säädettyä raskainta sanktiota, joka on myös rahoitusasetuksen 139 artiklassa säädetty raskain sanktio. Kun otetaan huomioon kaikki tosiseikkoja koskeva aineisto ja se, että kysymystä siitä, onko kantaja rikkonut vakavalla tavalla sopimusta, ei ole vielä ratkaistu eikä sitä ole näytetty toteen, asetuksen N:o 966/2012 106 artiklan 14 kohdan c alakohdassa säädetyn raskaimman sanktion soveltaminen tarkoittaa, että perusoikeuskirjan 49 artiklan 3 kohdassa vahvistettua suhteellisuusperiaatetta on loukattu.
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että brittiläinen ”15-year rule” loukkaa kontradiktorista periaatetta, liikkumisvapautta ja yhdenvertaisen äänioikeuden periaatetta. Kantajat katsovat tältä osin, että kyseinen 15 vuoden sääntö on kansallinen säännöstö, jolla asetetaan jäsenvaltion tietyt kansalaiset huonompaan asemaan ainoastaan siitä syystä, että he ovat käyttäneet vapauttaan liikkua tai oleskella toisessa jäsenvaltiossa ja että tämä on SEUT 21 artiklan 1 kohdassa tunnustettujen oikeuksien rajoittamista.
Se, että Mosambikin tasavallan ja EU:n välisestä yhteistyöstä vastaava kansallinen tulojen ja menojen hyväksyjä (jäljempänä GON) vaati takaisin kantajan asettamia vakuuksia, mikä on nyt esillä olevan riidan taustalla ja joka johti siihen, että komissio teki riidanalaisen päätöksensä, on selvästi vilpittömän mielen periaatteen vastaista ja kyseessä on selvä harkintavallan väärinkäyttö. Se, että kantaja ei maksanut GON:n lainvastaisesti takaisin vaatimia vakuuksia, johti siihen, että Euroopan komissio teki riidanalaisen päätöksen, jossa kantaja jätettiin kolmen vuoden ajaksi neuvoston asetuksessa (EU) N:o 2018/1877 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) N:o 2018/1046 säädettyjen julkisten hankintamenettelyjen tai unionin avustusten ulkopuolelle, koska väitetään, että se on syyllistynyt ammattiaan harjoittaessaan vakavaan virheeseen ja että unionin talousarviosta rahoitetun sopimuksen täytäntöönpanossa on ollut talouden toimijan osalta merkittäviä puutteita keskeisten velvoitteiden täyttämisessä.
1)

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan EKP:n 2.1.2019 tekemään päätökseen tutustumista koskevan oikeuden epääminen on lainvastaista, erityisesti — päätöksen EKP/2004/3 4 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohtaa on sovellettu virheellisesti; ei ole olemassa yleistä olettamaa siitä, että ei ole oikeutta tutustua EKP:n päätöksiin, jotka koskevat sitovia toimia eivätkä ole pelkästään menettelyllisiä — päätöksen EKP/2004/3 4 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohdan soveltamisen edellytykset eivät täyty; Banca Carige S.p.A:ta koskevat tiedot on jo julkaistu alalla sovellettavan sääntelyn mukaisen tiedonantovelvollisuuden täyttämiseksi — suhteellisuus- ja puolueettomuusperiaatteita on loukattu, koska EKP:n 2.1.2019 tekemän päätöksen ei-luottamuksellista versiota ei ole luovutettu — SEUT 296 artiklan toista kohtaa on rikottu, koska päätöstä, jolla oikeus tutustua asiakirjaan on evätty, ei ole perusteltu — kantajan puolustautumisoikeuksia ja tuomioistuinvalvontaa koskevaa oikeutta on loukattu.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EYVL 2001, L 145, s. 43) 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisessa on tehty oikeudellinen virhe. Kantaja katsoo tämän osalta, että 20.5.2019 tehty GNSS-viraston (GSA) päätös, jossa kantajalta evätään mahdollisuus tutustua koko asiakirjaan ”summary of 26 June 2017 by Mr [X]”, on lainvastainen siltä osin kuin tällainen epääminen perustuu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun yleisen turvallisuuden suojaa koskevaan poikkeukseen, sillä kyseessä oleva asiakirja — ei voi liittyä yleistä turvallisuutta koskeviin näkökohtiin, koska se koskee viraston henkilöstöön liittyvää asiaa, eikä — sen luokituksena voi olla [RESTREINT/RESTRICTED EU].
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja esitti puutteelliset perustelut, kun se katsoi, että konsernirahoitukseen sovellettava vapautus on etu, koska kun on kyse toiseen jäsenvaltioon tosiasiallisesti sijoittautuneista ulkomaisista väliyhtiöistä (CFC), tuomion Cadbury Schweppes (1) vaikutus on se, että niiden emoyhtiöiden ei pitäisi joutua maksamaan minkäänlaista CFC-veroa (ei edes alennettua veroa, joka kannetaan osittaisen konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen vuoksi).
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei ole osoittanut, että GFE-vapautus on etu kussakin tapauksessa, jossa sitä on vaadittu. Kantaja väittää edelleen, että se päätti vaatia mainittua vapautusta — ja mietti alun perin 75 prosentin vapautusta — pohtimatta, olisiko sen verovelvollisuus voinut olla suppeampi, jos se olisi tehnyt analyysin (vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 9 A osan 5 luvun 371EB §:ssä säädetyn avainhenkilötoimintakriteerin mukaisesti.
—

kumoamaan vastaajan 16.4.2019 tekemän päätöksen kriisinratkaisurahastoon etukäteen suoritettavista vuoden 2019 rahoitusosuuksista (SRB/ES/SRF/2019/10) (”Decision of the Single Resolution Board of 16 April 2019 on the calculation of the 2019 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2019/10)”) liitteineen siltä osin kuin päätös ja sen liite koskevat kantajan maksettavaksi kuuluvaa rahoitusosuutta
1.

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kansalaisaloitteesta 16.2.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 211/2011 4 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on rikottu perussopimuksissa unionille vahvistetun toimivallan osalta — Romania katsoo, että perussopimuksissa ei ole oikeusperustaa, jonka perusteella komissio saisi esittää ehdotuksen unionin oikeudelliseksi säädökseksi järjestäjien aloitteesta ”Koheesiopolitiikka alueiden yhdenvertaisuuden ja alueellisten kulttuurien säilyttämiseksi”. Tämä ehdotus jää selvästi komission toimivallan tehdä ehdotus unionin säädökseksi perussopimusten soveltamiseksi ulkopuolelle eikä täytä asetuksen N:o 211/2011 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädettyjä edellytyksiä.
3.

Kolmannen kanneperusteen mukaan on niin, että koska CUC:n nimeäminen unionin luonnonmukaisen tuotannon sertifioijaksi peruutettiin, luonnonmukaisten tuotteiden toimitus vuosikymmeniä kestäneissä kauppasuhteissa on estynyt ja kantajan oikeuksiin maahantuojana on välittömästi vaikutettu. Tämä suora yhteys osoitetaan riidanalaisessa asetuksessa, sillä kantaja oli maahantuojana CUC:n myöntämän tarkastussertifikaatin vastaanottaja; tämä sertifikaatin avulla sen oli mahdollista päästä unionin luonnonmukaisesti tuotettujen elintarvikkeiden ja rehujen markkinoille. CUV on luonnonmukaisen tuotannon sertifioija maatiloille Mustanmeren alueella, josta kantajan päätoimittaja hankkii luonnonmukaiset tuotteet.
—

Yhdistyneessä kuningaskunnassa on käytössä pääosin alueellinen yhteisöverojärjestelmä: lähtökohtaisesti yksinomaan Yhdistyneestä kuningaskunnasta saadut tulot ovat veronalaisia. Asian kannalta merkityksellinen lähtökohta on näin ollen se, että veroa ei makseta ulkomaisten tytäryhtiöiden saamista tuloista. CFC-lainsäädäntö poikkeaa tästä ja siinä vahvistetaan useita poikkeustilanteita, joissa CFC-vero voidaan joutua maksamaan. Asianmukainen viitejärjestelmä on näin ollen koko yhteisöverokehys. Kantaja väittää, että komissio teki virheen, kun se valitsi keinotekoisesti suppean viitekehyksen.
3)

Kolmas kanneperuste, joka perustuu jäsenten asemaa koskevien sääntöjen 28 artiklan rikkomiseen Kantaja vetoaa siihen, että kyseisen eläkkeen uusi laskentatapa on lainvastainen, koska se on ristiriidassa jäsenten asemaa koskevien sääntöjen 28 artiklan ja kyseisten sääntöjen täytäntöönpanoa koskevista toimista tehdyn päätöksen 75 ja 76 artiklan kanssa. Niiden mukaan oikeudet, jotka on saatu ennen jäsenten asemaa koskevien sääntöjen voimaantuloa, säilyvät, ja niitä kunnioitetaan tuolloin voimassa ollein ehdoin. Kantajan mukaan näistä suojalausekkeista ei voida poiketa, varsinkaan pelkällä Italian edustajainhuoneen puhemiehen toimiston mietinnöllä, joka on luonteeltaan takautuva ja pysyvä, rikkomatta näitä lausekkeita ja loukkaamatta sitä luottamuksensuojaa, joka asianomaisilla on siihen, ettei heidän eläkkeensä ja sen määrä heikkene, varsinkin jos heikkeneminen on taannehtivaa ja johtuu sellaisen erilaisen laskentatavan soveltamisesta, joka on otettu käyttöön mielivaltaisesti ja taannehtivin vaikutuksin.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja on jättänyt tarkistamatta, että Egyptin viranomaiset tulisivat kunnioittamaan kantajalle unionin oikeuden mukaan kuuluvia perusoikeuksia, mukaan lukien Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklaa, siltä osin kuin on kyse oikeudenkäynneistä ja tutkinnoista, joihin vastaaja on vedonnut.
—

Kantaja väittää tältä osin, että riidanalaisella asetuksella rikotaan SEUT 296 artiklan 2 kohtaa, koska sen perustelut ovat puutteelliset ja ristiriitaiset. Siinä nimittäin todetaan Campionen sisällyttämisestä EU:n tullijärjestelmään, että sen ulkopuolelle jättämisen historialliset syyt, kuten eristyneisyys ja taloudellisesti epäsuotuisa asema, eivät enää pidä paikkaansa. Kantaja kuitenkin katsoo, että kunta on edelleen eristynyt ja taloudellisesti epäsuotuisa asema on heikentynyt kasinon maksukyvyttömyyden vuoksi, koska kasino on kunnan ainoa tulonlähde.
—

kumoamaan vastaajan 28.5.2018 tekemän päätöksen, joka on annettu tiedoksi numerolla C(2018) 3166 (EUVL 2019, L 14, s. 1) ja joka koskee valtiontukea SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), jonka Saksa on myöntänyt sähköverkkomaksuasetuksen (Stromnetzentgeltverordnung, jäljempänä StromNEV) 19 §:ssä tarkoitetuille suurille sähkönkuluttajille, ja
—

asiakysymyksen osalta ensiksi — toteamaan, että sairausvakuutuslain (Loi sur l’Assurance-maladie) 55a §:llä rikotaan — henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyn sopimuksen 2 artiklaa (syrjimättömyys), 7 artiklaa (oikeus yhdenvertaiseen kohteluun) ja 13 artiklaa (vallitsevan tilan säilyttäminen), — ammattipätevyyden tunnustamisesta annetun direktiivin 2005/36/EY 55 artiklaa, — toteamaan, että Geneven kantonin horisontaalisella direktiivillä, joka koskee palvelukseenottomenettelyä julkisoikeudellisissa laitoksissa ja tukea saavissa yksiköissä, rikotaan henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta Sveitsin ja Euroopan unionin välillä tehtyä sopimusta ja että kyseistä sopimusta rikotaan myös kaikilla muilla Sveitsin liittovaltion laeilla, jotka asettavat Sveitsin kansalaiset etusijalle, — toteamaan, että Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät sitä vastoin syrji lääkäreitä, jotka ovat Sveitsin kansalaisia, — toteamaan, että Euroopan komissio, jonka on huolehdittava siitä, että perussopimuksia sovelletaan, on virheellisesti kieltäytynyt ryhtymästä toimenpiteisiin ja loukannut siten luottamuksensuojan ja saavutettujen oikeuksien periaatteita lääkäri Magnan Nathanielin osalta, — toteamaan, että sen, että Euroopan komissio on virheellisesti kieltäytynyt ryhtymästä toimenpiteisiin, ja lääkäri Magnan Nathanielin kärsimän vahingon välillä on syy-yhteys, — toteamaan, että Euroopan komissio on syyllistynyt laiminlyöntiin, — velvoittamaan Euroopan komission maksamaan SEUT 340 artiklaan perustuvan sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun perusteella lääkäri Magnan Nathanielille 1 141 198,10 euroa (vaihtoarvo 7.1.2019 11.39 UTC) eli 1 281 444 Sveitsin frangia, mikä vastaa vuodesta 2013 alkaen syntynyttä vahinkoa, — velvoittamaan Euroopan komission SEUT 340 artiklan perusteella maksamaan laiminlyönnin johdosta lääkäri Magnan Nathanielille jatkuvasta, lopullisesta ja tosiasiallisesta taloudellisesta vahingosta uhkasakkoa 500 euroa työpäivältä, mikä vastaa päiväkohtaista taloudellista vahinkoa, siihen asti, kunnes Sveitsin valaliitto noudattaa henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta Sveitsin ja Euroopan unionin välillä tehtyä sopimusta tai jompikumpi sopimuspuoli irtisanoo sopimuksen,
1.

Asetuksen (EU) N:o 1290/2013 15 artiklan, jonka otsikko on ”Valinta- ja avustuksenmyöntämisperusteet”, rikkominen (mm. kun kantajalle on annettu keskitason pisteet säännöksessä mainittuihin kriteereihin nähden) sekä SEUT 296 artiklassa ja perusoikeuskirjan 41 artiklassa tarkoitetun perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättäminen.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu Yhdistyneiden kansakuntien korruption vastaisen yleissopimuksen 31, 46 ja 55 artiklan rikkomiseen. Kantaja väittää tältä osin, että näiden määräysten mukaan varojen jäädyttämis- ja takavarikoimistoimenpiteen on perustuttava joko kantajana olevan valtion päätökseen tai tämän saman kantajana olevan valtion merkityksellisten tosiseikkojen kuvaukseen sekä pyydettyjen toimenpiteiden kuvaukseen. Kantajan mukaan rajoittavista toimenpiteistä on päätetty ja niitä on jatkettu ilman edes lyhyttä moitittujen tosiseikkojen kuvausta. Tunisia ei myöskään hae riidanalaisten rajoittavien toimenpiteiden pysyttämistä.
Kanne 18.9.2018 – Medrobotics v. EUIPO (See More. Reach More. Treat More.)

(Asia T-555/18)

(2018/C 427/118)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Medrobotics Corp. (Raynham, Massachusetts, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat B. Bittner ja U. Heinrich)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkki See More. Reach More. Treat More. – Rekisteröintihakemus nro 17 205 055

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 18.7.2018 asiassa R 463/2018-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet