ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Lisäksi siitä, että virkamiehen alkuperäisen toimielimen kyseinen viranomainen on toimivaltainen päättämään virkamiehen ylennyksestä sinä vuonna, jona hän siirtyy toiseen toimielimeen, ja siitä, että tämä toimivalta perustuu tarpeeseen vertailla vertailuhetkellä saman toimielimen palveluksessa olleiden virkamiesten ansioita, johtuu väistämättä, että kyseinen alkuperäinen toimielin soveltaa omaa ylennysjärjestelmäänsä.

Henkilöstösääntöjen 45 artiklan vaatimuksista seuraa, että jos virkamies voidaan ylentää sinä vuonna, jonka aikana hän siirtyy toiseen toimielimeen, hänen ylentämisestään päättämiseen toimivaltainen nimittävä viranomainen on hänen alkuperäisen toimielimensä nimittävä viranomainen.

Siltä osin kuin on kyse ylennyksistä toimielinten välisten siirtojen tapauksissa, siirrettyjen virkamiesten ansioita on vertailtava niiden virkamiesten ansioihin, jotka olivat edelleen heidän työtovereitaan siirtymistä edeltävänä vuonna. Päättäessään, onko virkamies ylennettävä taannehtivasti vuoden N tammikuun 1. päivänä, nimittävä viranomainen voi nimittäin käytännössä vain vertailla virkamiesten aiempia ansioita vuonna N-1 ja heidän suorituksistaan laadittuja arviointikertomuksia vuodelta N-1 ja sitä edeltäviltä vuosilta.

Ylennyksestä päätetään taannehtivasti siten, että se tulee voimaan päivänä, jona kyseinen virkamies oli sen toimielimen palveluksessa, joka on toimivaltainen päättämään hänen ylennyksestään. Koska ylennys edellyttää, että käytettävissä on kyseistä palkkaluokkaa vastaava avoin budjetoitu toimi, ja koska henkilöstösääntöjen 6 artiklan mukaan jokainen toimielin vahvistaa itsenäisesti toimien määrän toimielimissä ja vastaavasti avoimien toimien luettelon, ylennyksestä päättämistä varten toimivaltainen toimielin voi ylentää kyseisen virkamiehen vain sellaisena päivänä, jona se voi nimittää hänet kyseisessä toimielimessä avoimena olevaan toimeen, eli sen jakson aikana, jona virkamies on kyseisen toimielimen palveluksessa.

On siis katsottava, että pro rata temporis -järjestelmän mukaisesti vuonna N myönnetyt pisteet voidaan myöntää vain niin kauan kuin kyseinen virkamies työskentelee ansioiden vertailua ja täten ylennyksistä päättämistä varten toimivaltaisen toimielimen palveluksessa, riippumatta siitä, perustuvatko pisteet vuoden N ansioiden vertailuun vai ovatko ne seurausta pelkästä vuonna N-1 suoritetun ansioiden vertailun fiktiivisestä ekstrapolaatiosta. Koska näiden pisteiden myöntäminen liittyy ylennyskomitean ja nimittävän viranomaisen myöhempien toimien tavoin vuoden N ylennysmenettelyyn, asianomaisen virkamiehen ylentämispäivän määrittämiseksi nämä pisteet voidaan myöntää vain niin kauan kuin kyseinen toimielin on toimivaltainen vertailemaan asianomaisen virkamiehen ansioita kyseisen toimielimen muiden virkamiesten ansioihin ja voi ylentää hänet – eli siihen päivään asti, jona asianomainen virkamies siirrettiin parlamenttiin.

(ks. 37, 38 ja 40 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 15.3.2018 – SSP Europe vastaan EUIPO (SECURE DATA SPACE)

(affaire T-205/17)

(EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin SECURE DATA SPACE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta))

1. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia-Tarkoitus-Vapaana pitämisen tarve (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 11 kohta)

2. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia-Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 12–14, 24 ja 33 kohta)

3. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia-Kyseessä olevien tavaroiden tai palveluiden ominaisuuksia kuvailevista osista muodostuva sana on tällainen tavaramerkki, kun yhdistelmä ei ole epätavallinen (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 18 kohta)

4. EU-tavaramerkki-EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen-Ehdottomat hylkäysperusteet-Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia-Kuviomerkki SECURE DATA SPACE (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 27, 28 ja 33–36 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 27.1.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2467/2015-5), joka koskee hakemusta kuviomerkin SECURE DATA SPACE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
123

Unionin yleinen tuomioistuin totesi 12.11.2015 antamansa tuomion CEDC International v. SMHV – Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT) (T-449/13, ei julkaistu, EU:T:2015:839) 94, 95, 97 ja 98 kohdassa sekä 12.11.2015 antamansa tuomion CEDC International v. SMHV – Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT VODKA) (T-450/13, ei julkaistu, EU:T:2015:841) 96, 97, 99 ja 100 kohdassa, että ristiriidassa olevaan aikaisempaan tavaramerkkiin sisältyy kuvio-osa, jossa on pullon poikki kulkeva ohut viiva, että kyseinen viiva on suora, hieman vasemmalle kallistuva ja väriltään vihreä ja että etiketti katkaisee sen. Unionin yleisen tuomioistuimen mukaan näitä kaaviomaisia esityksiä siitä, mikä voisi olla ruohonkorsi, ei kuitenkaan voida mieltää todelliseksi ruohonkorreksi. Ristiriidassa olevissa tavaramerkeissä, sellaisina kuin ne on esitetty ja rekisteröity, oleva piirre mielletään sellaiseksi kuin se on esitetty, nimittäin pelkäksi viivaksi eikä ruohonkorreksi. Ainoastaan realistisempi esitys ruohonkorresta tai oikea kuva pullon sisään asetetusta ruohonkorresta voisi viitata ruohonkorren kuvaan, joka voitaisiin lisäksi vahvistaa sen kuvauksella. Unionin yleisen tuomioistuimen mukaan näin ei kuitenkaan ole käsiteltävässä asiassa. Unionin yleisen tuomioistuimen mukaan valituslautakunta totesi – sen perusteella, että kyseinen kuvio-osa mielletään pelkäksi pullon poikki kulkevaksi hieman kallistuvaksi tai viistoksi suoraksi viivaksi – siis perustellusti, että muiden kuvio-osien olemassaolon vuoksi kyseinen osa on vähemmän erottamiskykyinen ja että sillä on toissijainen merkitys arvioitaessa ristiriidassa olevien merkkien samankaltaisuutta. Tätä päätelmää ei unionin yleisen tuomioistuimen mukaan voida kumota kantajan väitteellä, jonka mukaan ruohonkorsi on erityisen huomiota herättävä ja omaperäinen osatekijä. Unionin yleisen tuomioistuimen mukaan tässä yhteydessä on muistutettava, että ristiriidassa olevissa tavaramerkeissä, sellaisina kuin ne on esitetty ja rekisteröity, oleva kuvio-osa on hieman kallistuva tai viisto suora viiva, joka mielletään pullon poikki kulkevaksi viivaksi eikä ruohonkorreksi. Koska kyseinen viiva on muodoltaan yksinkertainen, se ei vaikuta erityisen omaperäiseltä tai huomiota herättävältä. Sekä haetussa tavaramerkissä että aikaisemmassa tavaramerkissä kyseisellä viivalla on lisäksi toissijainen merkitys kyseisissä tavaramerkeissä olevien muiden sana- ja kuvaosien vuoksi. Tämä vähentää sen näkyvyyttä ja siten sen kykyä kiinnittää kuluttajan huomio.
17

Wedl & Hofmann vetoaa asiassa T-911/16 kahteen kanneperusteeseen, joista ensimmäinen koskee asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohdan, asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan (josta on tullut asetuksen 2017/1001 18 artiklan 1 kohdan a alakohta) ja asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 (EYVL 1995, L 303, s. 1) 40 säännön 5 kohdan (josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 täydentämisestä ja asetusten (EY) N:o 2868/95 ja (EY) N:o 216/96 kumoamisesta annetun delegoidun asetuksen (EU) 2017/1430 (EUVL 2017, L 205, s. 1) 19 artiklan 1 kohta), luettuna yhdessä asetuksen N:o 2868/95 22 säännön 3 ja 4 kohdan (joista on tullut delegoidun asetuksen 2017/1430 10 artiklan 3 ja 4 kohta) kanssa, rikkomista ja toinen yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista.
28

Riidanalaisen päätöksen päätösosan sanamuoto on seuraava: ”1 artikla Ylisuurten voittojen verojärjestelmä, joka perustuu vuoden 1992 tuloverolain 185 §:n 2 momentin ensimmäisen kohdan b alakohtaan ja jonka nojalla Belgia[n kuningaskunta] on antanut monikansallisten konsernien belgialaisten toimipaikkojen hyväksi ennakkoratkaisuja, joilla on vapautettu yhteisöverosta osa kyseisten toimipaikkojen voitosta, on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea, jonka Belgia on toteuttanut sääntöjenvastaisesti ja rikkonut siten SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa. 2 artikla 1. Belgia[n kuningaskunnan] on perittävä takaisin tuensaajilta 1 artiklassa tarkoitettu sisämarkkinoille soveltumaton ja sääntöjenvastainen tuki. 2. Kaikki tukimäärät, joita ei ole vielä peritty takaisin tuensaajilta 1 kohdassa tarkoitetun takaisinperinnän jälkeen, on perittävä takaisin konserneilta, joihin kyseiset tuensaajat kuuluvat. 3. Takaisinperittävistä summista on maksettava korkoa siitä päivästä alkaen, jona ne saatettiin tuensaajien käyttöön, niiden tosiasialliseen takaisinperintään saakka. 4. Takaisinperittäviin summiin on lisättävä korko, joka lasketaan asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun säännösten mukaisesti. 5. Belgia[n kuningaskunnan] on lopetettava 1 artiklassa tarkoitettu tuki ja peruutettava kaikki kyseiseen tukeen perustuvat, vielä suorittamattomat maksut tämän päätöksen antamispäivästä alkaen. 6. Belgia[n kuningaskunnan] on hylättävä kaikki 1 artiklassa tarkoitettuun tukeen liittyvät, ennakkoratkaisuyksikölle esitettävät tai tämän päätöksen antamispäivänä vireillä olevat ennakkoratkaisuhakemukset. 3 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tehokkaasti. 2. Belgia[n kuningaskunnan] on varmistettava, että tämä päätös pannaan täysimääräisesti täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta. 4 artikla 1. Belgia[n kuningaskunnan] on toimitettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta komissiolle seuraavat tiedot: a) luettelo 1 artiklassa tarkoitetun tuen saajista ja kunkin tuensaajan saama kokonaissumma; b) kultakin tuensaajalta perittävä kokonaismäärä (pääoma ja korko); c) tarkka kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi; d) asiakirjat, joista käy ilmi, että tuensaajat on määrätty maksamaan tuki takaisin. 2. Belgia[n kuningaskunnan] on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kun 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Sen on annettava viipymättä komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on annettava myös yksityiskohtaisia tietoja tuensaajilta jo perityistä tukimääristä ja koroista. 5 artikla Tämä päätös on osoitettu Belgian kuningaskunnalle.”
123

On siis hyväksyttävä osittain korvausvaatimus henkisestä kärsimyksestä, jota MS:lle on aiheutunut siitä, että hänelle on lainvastaisesti kieltäydytty siirtämästä riidanalaisia henkilötietoja, suuruudeltaan 5000 euroa, ja hylättävä tämä sama vaatimus muilta osin.
66

On kuitenkin todettava, että vaikka – kuten komissio väittää – sen seurauksena, että unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kantajan kanteen 15.7.2015 annetulla tuomiolla GEA Group v. komissio (T-45/10, ei julkaistu, EU:T:2015:507), oli – koska tästä tuomiosta ei valitettu – se, että komission arvioinnit, jotka koskevat kantajan vastuuta, joka perustuu siihen, että se kuului rikkomisen aikana unionin kilpailuoikeudessa tarkoitettuun samaan yritykseen, jonka muodostivat ACW, CPA ja se itse, tulivat lainvoimaisiksi, näin ei voinut olla, kun kyse on sakkojen, jotka näiden yhtiöiden on maksettava vuoden 2009 päätöksen 2 artiklan 31 ja 32 alakohdan nojalla, yhteisvastuullisuuden määrittämisestä. Kyseistä vuoden 2009 päätöksen osaa on nimittäin muutettu vuoden 2010 päätöksellä sen jälkeen, kun kantaja oli nostanut kanteen asiassa T-45/10.
47

Myöskään kantajan väitteitä, joissa se tukeutuu siihen, että asetuksen N:o 207/2009 52 artiklassa (josta on tullut asetuksen 2017/1001 59 artikla) viitataan asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 2 kohtaan (josta on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 2 kohta), kun taas saman asetuksen 51 artiklan 1 kohdan b alakohta ei sisällä tällaista viittausta, ei voida hyväksyä. Yhtäältä asetuksen N:o 207/2009 52 artikla koskee tilannetta, jossa EU-tavaramerkki mitätöidään, eikä – kuten käsiteltävässä asiassa – tilannetta, jossa sen hallintaoikeus menetetään. Toisaalta ja kuten edellä 46 kohdasta ilmenee, EU-tavaramerkin yhtenäinen luonne on koko asetuksen N:o 207/2009 taustalla oleva oikeudellinen perusperiaate. Asiaan ei siis vaikuta se, että tämä periaate konkretisoituu nimenomaisesti joissain tietyissä tämän asetuksen säännöksissä, kuten 7 artiklan 2 kohdassa, mutta muissa taas ei.
106

Jos valituslautakunnan lopullisen päätelmän mukaan käsiteltävässä asiassa kyseisten tavaramerkkien välillä on yhteys, sen on tutkittava, onko kantaja näyttänyt riittävällä tavalla toteen jonkin asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuista haitoista. Tätä varten sen on otettava huomioon aikaisempien tavaramerkkien tunnettuuden ja erottamiskyvyn aste. Nimittäin mitä erottamiskykyisempi ja tunnetumpi aikaisempi tavaramerkki on, sitä helpommin sille on katsottava aiheutuvan haittaa asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitetulla tavalla (ks. tuomio 29.3.2012, BEATLE, T‑369/10, ei julkaistu, EU:T:2012:177, 65 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Lisäksi valituslautakunnan on huomattava, että on katsottava mahdolliseksi, etenkin kun väite perustuu erityisen laajalti tunnettuun tavaramerkkiin, että tulevaisuuteen liittyvä vaara, joka ei ole hypoteettinen, siitä, että haetulla tavaramerkillä aiheutetaan väitteen tueksi vedotulle tavaramerkille haittaa tai käytetään sitä epäoikeudenmukaisesti hyväksi, on niin ilmeinen, että väitteentekijän tarvitsee ainoastaan vedota siihen eikä tarvitse esittää mitään näyttöä siihen liittyvistä muista tosiseikoista (ks. tuomio 22.3.2007, VIPS, T‑215/03, EU:T:2007:93, 48 kohta ja tuomio 27.10.2016, Spa Monopole v. EUIPO – YTL Hotels & Properties (SPA VILLAGE), T‑625/15, ei julkaistu, EU:T:2016:631, 63 kohta).
160

Tässä yhteydessä on palautettava mieliin, että unioni on SEUT 340 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetussa sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa elintensä lainvastaisesta menettelystä ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielimen moitittu toiminta on lainvastaista, vahinko on todella syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys (ks. tuomio 2.3.2010, Arcelor v. parlamentti ja neuvosto, T‑16/04, EU:T:2010:54, 139 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
41

Valituslautakunta on sitä vastoin jättänyt riidanalaisessa päätöksessä selvästi huomiotta 10.12.2015 annetun tuomion Vieta (T‑690/14, ei julkaistu, EU:T:2015:950) katsoessaan – täysin vastoin unionin yleisen tuomioistuimen oikeusvoimaisiksi tulleita toteamuksia (ks. edellä 35 kohta) –, että ilmaisu ”äänen ja kuvan toistolaitteet” on sisällöltään selkeä ja täsmällinen ja kattaa vain yhdenlaiset tavarat eli televisiolaitteet, ja päätellessään, että tosiasiallinen käyttö on osoitettu äänen ja kuvan toistolaitteita varten. Neljäs valituslautakunta on siis täysin ristiriitaisesti 10.12.2015 annetun tuomion Vieta (T‑690/14, ei julkaistu, EU:T:2015:950) tuomiolauselman 1 kohdan, joka myös oli tullut oikeusvoimaiseksi (ks. edellä 35 kohta), kanssa hylännyt kantajan valituksen mitättömyysosaston 23.8.2013 tekemästä päätöksestä ja vahvistanut näin uudelleen riidanalaisen tavaramerkin menettämisvaatimuksen hylkäämisen äänen ja kuvan toistolaitteiden osalta, sellaisena kuin mitättömyysosasto oli päättänyt tästä hylkäämisestä edellä mainitussa päätöksessään ja toinen valituslautakunta ensimmäisessä päätöksessä.
52

Seuraavaksi on tutkittava määräaika, jonka kuluessa asiakirjat toimitettiin tekniselle ryhmälle. Kantajat väittävät teknisen ryhmän kuulemismenettelyä tehottomaksi, koska hallintoviranomaisten käytäntönä on toimittaa viiteasiakirjat tekniselle ryhmälle vain kaksi päivää ennen kokousta, minkä vuoksi sen on mahdotonta arvioida kaikkia tarvittavia tietoja 120 asemapaikasta. Tästä on huomautettava, että vaikka ohjeiden 4 kohdassa edellytetään, että teknistä ryhmää on kuultava viiteasiakirjoista, kyseisiin ohjeisiin tai 17.2.2013 tehtyyn päätökseen ei sisälly minkäänlaista muodollista vaatimusta siitä, mihin mennessä asiakirjat on viimeistään toimitettava. Tällaisen vaatimuksen puuttuminen ei kuitenkaan vapauta EUH:ta velvollisuudesta noudattaa tehtäviensä hoidossa vaadittavaa huolellisuutta niin, että asiakirjat toimitetaan tekniselle ryhmälle riittävän ajoissa, jotta se voi tutkia ne kokonaisuudessaan ennen lausuntonsa antamista, kun otetaan huomioon, että nämä asiakirjat koskevat 120:tä asemapaikkaa. Asiakirja-aineistosta kuitenkin ilmenee, että elinolosuhteista maksettavan korvauksen vahvistamismenettelyn kolmas vaihe päättyi vasta 21.1.2015, asiakirjat lähetettiin tekniselle ryhmälle 23.1.2015 ja tämä antoi niistä lausuntonsa 26.1.2015. Tämä aika on riittämätön, jotta voitaisiin katsoa, että ryhmää on kuultu asianmukaisesti. Koska EUH ei toimittanut unionin yleiselle tuomioistuimelle raportteja, jotka menettelyn toisen ja kolmannen vaiheen päätteeksi olisi pitänyt laatia, on pääteltävä, ettei tekninen ryhmä ole saanut kaikkia lausunnon antamisen kannalta merkityksellisiä asiakirjoja.
73

Lopuksi on todettava, että väite, joka koskee Intellectual Property Officen käsikirjan ja High Court of Justice (England & Wales) Chancery Divisionin oikeuskäytännön sovellettavuutta, on tehoton sen vuoksi, että asiassa sovellettava oikeussääntö on asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta, ja vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan Euroopan unionin tavaramerkkijärjestelmä on itsenäinen järjestelmä, joka muodostuu sille ominaisesta sääntökokonaisuudesta ja jolla tavoitellaan sille ominaisia tavoitteita, eikä sen soveltaminen riipu mistään kansallisesta järjestelmästä (ks. tuomio 16.1.2014, Message Management v. SMHV – Absacker (ABSACKER of Germany), T-304/12, ei julkaistu, EU:T:2014:5, 58 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
1)

Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 4.3.2016 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2016/318 ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 4.3.2016 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/311 sekä Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 3.3.2017 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2017/381 ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 3.3.2017 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/374 kumotaan siltä osin kuin Oleksandr Viktorovytš Janukovytšin nimi on säilytetty niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelossa, joihin sovelletaan kyseisiä rajoittavia toimenpiteitä.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.12.2018 – Fruits de Ponent vastaan komissio

(asia T-290/16)

(Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Maatalous – Persikka- ja nektariinimarkkinat – Tuotantokauden 2014 aikana aiheutuneet häiriöt – Venäjän tuontikielto – Tuottajille tilapäisesti myönnettävät poikkeukselliset tukitoimenpiteet – Delegoitu asetus (EU) N:o 913/2014 ja delegoitu asetus (EU) N:o 923/2014 – Oikeussäännöt, joiden tarkoituksena on antaa yksityisille oikeuksia – Huolellisuusvelvoite ja hyvän hallinnon periaate – Riittävän ilmeinen rikkominen – Syy-yhteys)

1. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Lainvastaisuus – Vahinko – Syy-yhteys – Yhden edellytyksen täyttymättä jääminen – Vahingonkorvauskanteen hylkääminen kokonaisuudessaan (SEUT 340 artiklan toinen alakohta) (ks. 37 ja 128 kohta)

2. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Lainvastaisuus – Sellaisen oikeussäännön, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen – Oikeussääntö, jolla annetaan yksityisille oikeuksia – Käsite – Hyvää hallintoa koskeva oikeus ja huolellisuusvelvoite – Kuuluminen soveltamisalaan – Yleinen vai yksittäinen toimi – Vaikutuksettomuus (SEUT 340 artiklan toinen alakohta; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artikla) (ks. 39, 41 ja 47–49 kohta)

3. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Riittävän ilmeinen yhteisön oikeuden rikkominen – Edellytys, että kyseessä oleva unionin toimielin on syyllistynyt toimivaltansa rajojen selvään ja vakavaan ylittämiseen – Tarkoitus – Yleinen vai yksittäinen toimi – Vaikutuksettomuus (SEUT 340 artiklan toinen alakohta) (ks. 52–55 ja 57 kohta)

4. Maatalous – Yhteiset markkinajärjestelyt – Hedelmät ja vihannekset – Poikkeukselliset toimenpiteet – Markkinahäiriöiden vastaiset toimenpiteet – Komission harkintavalta (SEUT 40 ja 43 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1308/2013 219 artiklan 1 kohta ja 227 artikla) (ks. 58–62, 77, 98 ja 100–102 kohta)

5. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Lainvastaisuus – Unionin oikeuden riittävän ilmeinen rikkominen – Komissio on loukannut huolellisuusvelvoitetta käyttäessään toimivaltaansa estää markkinahäiriöitä ja hallita niitä hedelmien ja vihannesten markkinoilla – Vaatimus siitä, että komissio on ylittänyt harkintavaltansa selvästi ja vakavasti – Arviointiperusteet (SEUT 340 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1308/2013 219, 227 ja 228 artikla) (ks. 64–71 kohta)

Aihe

SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus saada korvausta vahingosta, jonka kantaja väittää aiheutuneen kolmelle jäsenelleen komission toimista ja toimimatta jättämisestä, kun annettiin väliaikaisista poikkeuksellisista tukitoimenpiteistä persikoiden ja nektariinien tuottajille 21.8.2014 annettu komission delegoitu asetus (EU) N:o 913/2014 (EUVL 2014, L 248, s. 1) ja hedelmien ja vihannesten tuottajille tilapäisesti myönnettävistä poikkeuksellisista tukitoimenpiteistä ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 913/2014 muuttamisesta 29.8.2014 annettu komission delegoitu asetus (EU) N:o 932/2014 (EUVL 2014, L 259, s. 2)

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.