ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 13.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Rafal Prefeta v. Secretary of State for Work and Pensions

(Asia C-618/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - SEUT 45 artikla - Vuoden 2003 liittymisasiakirja - Liite XII, 2 luku - Jäsenvaltion mahdollisuus poiketa asetuksen (EU) N:o 492/2011 7 artiklan 2 kohdasta ja direktiivin 2004/38/EY 7 artiklan 3 kohdasta - Puolan kansalaiset, jotka eivät ole tehneet vastaanottavassa jäsenvaltiossa rekisteröityä työtä 12 kuukauden ajanjakson ajan))

(2018/C 408/08)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Rafal Prefeta

Vastapuoli: Secretary of State for Work and Pensions

Tuomiolauselma

Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan liitteessä XII olevaa 2 lukua on tulkittava siten, että sen perusteella ja siinä tarkoitetun siirtymäkauden aikana Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta saattoi jättää soveltamatta Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 7 artiklan 3 kohtaa Prefetan kaltaiseen Puolan kansalaiseen, joka ei ole täyttänyt kansallisessa lainsäädännössä säädettyä edellytystä rekisteröidystä työskentelystä Yhdistyneen kuningaskunnan alueella 12 kuukauden yhtämittaisen ajanjakson ajan.

(1) EUVL C 38, 6.2.2017.
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Liettua) – Spika UAB, Senoji Baltija AB, Stekutis UAB ja Prekybos namai Aistra UAB v. Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

(Asia C-540/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen kalastuspolitiikka - Asetus (EU) N:o 1380/2013 - 16 artiklan 6 kohta ja 17 artikla - Kalastusmahdollisuuksien jakaminen - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään puolueettomiin ja avoimiin perusteisiin perustuvasta menetelmästä - Alan toimijoiden epäyhdenvertaiset kilpailuedellytykset - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 16 ja 20 artikla - Elinkeinovapaus - Yhdenvertainen kohtelu - Oikeasuhteisuus))

(2018/C 319/03)

Oikeudenkäyntikieli: liettua

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Spika UAB, Senoji Baltija AB, Stekutis UAB ja Prekybos namai Aistra UAB

Vastapuoli: Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

Muut osapuolet: Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija, Sedija BUAB, V. Malinausko gamybinė-komercinė firma ”Stilma”, Starkis UAB, Banginis UAB, Baltijos šprotai UAB, Monistico UAB, Ramsun UAB, Rikneda UAB, Laivitė AB, Baltijos jūra UAB, Baltlanta UAB, Grinvita UAB, Strimelė UAB ja Baltijos žuvys BUAB

Tuomiolauselma

Yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta 11.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 6 kohtaa ja 17 artiklaa sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 ja 20 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jolla jäsenvaltio ottaa käyttöön kalastusmahdollisuuksien jakomenetelmän, joka saattaa johtaa – vaikka se perustuukin avoimeen ja puolueettomaan jakoperusteeseen – sen lipun alla purjehtivia kalastusaluksia käyttävien toimijoiden epäyhdenvertaiseen kohteluun, jos mainitulla menetelmällä tavoitellaan unionin tunnustamaa yhtä tai useampaa yleistä etua ja jos se noudattaa suhteellisuusperiaatetta.

(1) EUVL C 6, 9.1.2017.
2)

Direktiiviä 93/13 on tulkittava siten, että se ei ole esteenä Tribunal Supremon pääasiassa kyseessä olevan oikeuskäytännön kaltaiselle kansalliselle oikeuskäytännölle, jonka mukaan kuluttajan kanssa tehdyn lainasopimuksen ehto, josta ei ole neuvoteltu ja jolla vahvistetaan sovellettava viivästyskoron korkokanta, on kohtuuton sillä perusteella, että siinä vaaditaan suhteettoman suurta korvausta kuluttajalta, jonka maksusuoritus on viivästynyt, sillä tämä korkokanta on yli kaksi prosenttiyksikköä korkeampi kuin sopimuksen mukainen pääomalle maksettavien korkojen vuotuinen korkokanta.
2)

Direktiivin 97/67, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2008/6, 2 artiklan 19 alakohtaa ja 9 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa velvoitetaan tiekuljetuspalvelujen sekä huolinta- ja pikalähetyspalvelujen tarjoajat hankkimaan yleisvaltuutus postipalvelujen tarjoamiseen, kunhan mainittu säännöstö on perusteltu jonkin kyseisen direktiivin 2 artiklan 19 alakohdassa luetellun olennaisen vaatimuksen vuoksi ja kunhan se on suhteellisuusperiaatteen mukainen siten, että se on omiaan takaamaan tavoitellun päämäärän saavuttamisen ylittämättä sitä, mikä on tarpeen sen saavuttamiseksi, minkä tarkastaminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä.
Asia C-353/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 24.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court of the United Kingdom – (Yhdistynyt kuningaskunta) – MP v. Secretary of State for the Home Department (Ennakkoratkaisupyyntö — Turvapaikkapolitiikka — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 4 artikla — Direktiivi 2004/83/EY — 2 artiklan e alakohta — Edellytykset toissijaisen suojelun saamiseksi — 15 artiklan b alakohta — Vaara vakavasta haitasta hakijan psyykkiselle terveydelle siinä tilanteessa, että hänet palautetaan alkuperämaahansa — Henkilöt, jotka ovat joutuneet kidutetuiksi alkuperämaassaan)

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 24.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court of the United Kingdom – (Yhdistynyt kuningaskunta) – MP v. Secretary of State for the Home Department

(Asia C-353/16) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Turvapaikkapolitiikka — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 4 artikla — Direktiivi 2004/83/EY — 2 artiklan e alakohta — Edellytykset toissijaisen suojelun saamiseksi — 15 artiklan b alakohta — Vaara vakavasta haitasta hakijan psyykkiselle terveydelle siinä tilanteessa, että hänet palautetaan alkuperämaahansa — Henkilöt, jotka ovat joutuneet kidutetuiksi alkuperämaassaan)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court of the United Kingdom

Pääasian asianosaiset

Kantaja: MP

Vastaaja: Secretary of State for the Home Department

Tuomiolauselma

Kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/83/EY 2 artiklan e alakohtaa ja 15 artiklan b alakohtaa, luettuina Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artiklan valossa, on tulkittava siten, että kolmannen maan kansalaiselle, jota hänen alkuperämaansa viranomaiset ovat aiemmin kiduttaneet ja johon ei enää kohdistu vaaraa kidutuksesta siinä tapauksessa, että hänet palautetaan kyseiseen maahan, mutta jonka fyysinen ja psyykkinen terveydentila saattaisi tällaisessa tapauksessa heikentyä vakavasti siten, että on olemassa vakava vaara, että kyseinen kansalainen tekee itsemurhan kärsimästään kidutuksesta aiheutuneen trauman johdosta, voidaan myöntää toissijainen suojeluasema, jos on olemassa todellinen vaara siitä, että häneltä evätään kyseisessä maassa tahallaan tästä kidutuksesta aiheutuneiden fyysisten tai psyykkisten jälkiseurauksien asianmukainen hoito, mistä varmistuminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.

( 1 ) EUVL C 326, 5.9.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 166/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Centrale Raad van Beroep – Alankomaat) – Centrale Raad van Beroep v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

(Asia C-551/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaaliturva - Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välinen sopimus - Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen - Asetus (EY) N:o 883/2004 - 7, 63 ja 64 artikla - Työttömyysetuudet - Työtön, joka menee toiseen jäsenvaltioon - Etuuksia koskevan oikeuden säilyttäminen - Kesto))

(2018/C 166/15)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Centrale Raad van Beroep

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Centrale Raad van Beroep

Vastapuoli: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 64 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle toimenpiteelle, jolla velvoitetaan toimivaltainen laitos lähtökohtaisesti hylkäämään kaikki hakemukset työttömyysetuuksien maastavientiajanjakson pidentämisestä yli kolmeen kuukauteen, ellei mainittu laitos katso, että hakemuksen hylkääminen johtaisi kohtuuttomaan tulokseen.

(1) EUVL C 30, 30.1.2017.
1)

Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artiklaa on tulkittava niin, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa sallitaan luonteeltaan rikosoikeudellista hallinnollista seuraamusmaksua koskevan menettelyn toteuttaminen kyseistä henkilöä vastaan sellaisen lainvastaisen markkinoiden manipuloinnin vuoksi, josta hänelle on jo annettu lainvoimainen rikostuomio, kun mainitun rikostuomion on yhteiskunnalle rikkomuksesta aiheutunut vahinko huomioiden katsottava olevan omiaan rankaisemaan rikkomuksesta tehokkaasti, oikeasuhteisesti ja varoittavasti.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 161/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Nejvyšší soud – Tšekki) – E.ON Czech Holding AG v. Michael Dědouch, Petr Streitberg ja Pavel Suda

(Asia C-560/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EY) N:o 44/2001 - Tuomioistuimen toimivalta siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Yksinomainen toimivalta - 22 artiklan 2 alakohta - Jäsenvaltioon sijoittautuneiden yhtiöiden tai oikeushenkilöiden toimielinten tekemien päätösten pätevyys - Asianomaisen jäsenvaltion tuomioistuinten yksinomainen toimivalta - Yhtiökokouksen päätös, jolla määrätään kyseisen yhtiön vähemmistöosakkaiden yhtiöosuuksien pakollisesta siirrosta sen enemmistöosakkaalle ja jossa vahvistetaan sen vastikkeen määrä, joka tämän enemmistöosakkaan on suoritettava - Tuomioistuinmenettely, jonka tavoitteena on kyseisen vastikkeen kohtuullisuuden tutkiminen))

(2018/C 161/10)

Oikeudenkäyntikieli: tšekki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Nejvyšší soud

Pääasian asianosaiset

Valittaja: E.ON Czech Holding AG

Vastapuolet: Michael Dědouch, Petr Streitberg ja Pavel Suda

Muu osapuoli: Jihočeská plynárenská, a.s.

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 22 artiklan 2 alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kanne, jonka kohteena on sen vastikkeen kohtuullisuus, joka yhtiön enemmistöosakkaan on maksettava sen vähemmistöosakkaille näiden yhtiöosuuksien pakollisesta siirtämisestä tälle enemmistöosakkaalle, kuuluu sen jäsenvaltion, jonka alueelle kyseinen yhtiö on sijoittautunut, tuomioistuinten yksinomaiseen toimivaltaan.

(1) EUVL C 22, 23.1.2017.
2)

Tilanteessa, jossa kahden peräkkäisen luovutuksen muodostaman ketjun, johon liittyy vain yksi yhteisön sisäinen kuljetus, jälkimmäinen luovutus katsotaan yhteisöluovutukseksi, luottamuksensuojan periaatetta on tulkittava siten, ettei lopullinen hankkija, joka on virheellisesti käyttänyt oikeutta ostoihin sisältyvän arvonlisäveron vähentämiseen, voi vähentää väliportaan toimijan toimittamien laskujen perusteella toimittajalleen maksamaansa arvonlisäveroa, kun tämä toimija on luokitellut luovutuksen virheellisesti.
1)

SEUT 267 artiklan kolmatta kohtaa on tulkittava siten, että kansallisella tuomioistuimella, jonka päätöksiin ei saada hakea muutosta, on lähtökohtaisesti velvollisuus esittää ennakkoratkaisupyyntö unionin oikeuden tulkinnasta, vaikka kyseisen jäsenvaltion perustuslakituomioistuin on saman kansallisen oikeudenkäynnin yhteydessä arvioinut kansallisten säännösten perustuslainmukaisuutta sellaisten viitenormien kannalta, joiden sisältö vastaa unionin oikeuden normeja.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 22/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 14.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Toufik Lounes v. Secretary of State for the Home Department

(Asia C-165/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin kansalaisuus - SEUT 21 artikla - Direktiivi 2004/38/EY - Henkilöt, joihin tätä direktiiviä sovelletaan - Kaksoiskansalaisuus - Unionin kansalainen, joka on hankkinut vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisuuden ja samalla säilyttänyt alkuperäisen kansalaisuutensa - Kolmannen maan kansalaisen, joka on unionin kansalaisen perheenjäsen, oleskeluoikeus tässä jäsenvaltiossa))

(2018/C 022/08)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Toufik Lounes

Vastaaja: Secretary of State for the Home Department

Tuomiolauselma

Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2004/38/EY on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa Euroopan unionin kansalainen on käyttänyt liikkumisvapauttaan siirtymällä toiseen jäsenvaltioon kuin jonka kansalainen hän on ja oleskelemalla siellä tämän direktiivin 7 artiklan 1 kohdan tai 16 artiklan 1 kohdan mukaisesti, hankkinut sittemmin tämän jäsenvaltion kansalaisuuden säilyttäen samalla myös alkuperäisen kansalaisuuteensa ja avioitunut useita vuosia myöhemmin kolmannen maan kansalaisen kanssa, jonka kanssa hän asuu edelleen mainitun jäsenvaltion alueella, tällä kolmannen maan kansalaisella ei ole johdettua oleskeluoikeutta kyseisessä jäsenvaltiossa mainitun direktiivin säännösten perusteella. Kyseisellä kolmannen maan kansalaisella voi kuitenkin olla tällainen oleskeluoikeus SEUT 21 artiklan 1 kohdan nojalla edellytyksillä, jotka eivät saa olla ankarampia kuin edellytykset, joista direktiivissä 2004/38 säädetään tällaisen oleskeluoikeuden myöntämiseksi kolmannen maan kansalaiselle, joka on sellaisen unionin kansalaisen perheenjäsen, joka on käyttänyt oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen asettautumalla toiseen jäsenvaltioon kuin siihen, jonka kansalainen hän on.

(1) EUVL C 191, 30.5.2016.
2)

Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 955/1999, 31 artiklaa, luettuna yhdessä saman asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, 6 artiklan 3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että tulliviranomaisten on ilmoitettava päätöksessään, jossa ne vahvistavat kannettavien tuontitullien määrän, syyt, joiden vuoksi ne eivät ole soveltaneet tämän asetuksen, sellaisena kuin se on sovellettuna, 29 ja 30 artiklassa säädettyjä tullausarvon määrittämismenetelmiä, ennen kuin ne voivat päättää soveltaa sen 31 artiklassa säädettyä menetelmää, sekä tiedot, joiden perusteella kyseessä olevien tavaroiden tullausarvo on laskettu, jotta se, jota asia koskee, kykenee arvioimaan päätöksen oikeellisuutta ja päättämään kaikista asiaan vaikuttavista seikoista tietoisena, onko hänen etujensa mukaista nostaa päätöksestä kanne. Jollei vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteiden noudattamisesta muuta johdu, jäsenvaltioiden asiana on säätää tulliviranomaisten perusteluvelvollisuuden loukkaamisen seurauksista menettelyllisen itsemääräämisoikeutensa nojalla ja määrittää, onko tällainen loukkaus mahdollista korjata oikeudenkäyntimenettelyn aikana ja jos on, missä määrin.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 22/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 15.11.2017 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Bundesfinanzhof – Saksa) – Rochus Geissel, RGEX GmbH i.L:n selvitysmiehenä v. Finanzamt Neuss (C-374/16) ja Finanzamt Bergisch Gladbach v. Igor Butin (C-375/16)

(Yhdistetyt asiat C-374/16 ja C-375/16)) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 168 artiklan a alakohta, 178 artiklan a alakohta ja 226 artiklan 5 alakohta - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Laskuissa ilmoitettavat pakolliset tiedot - Verovelvollisen perusteltu luottamus vähennysoikeuden edellytysten olemassaoloon))

(2018/C 022/15)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Rochus Geissel, RGEX GmbH i.L:n selvitysmiehenä (C-374/16) ja Finanzamt Bergisch Gladbach (C-375/16)

Vastapuolet: Finanzamt Neuss (C-374/16) ja Igor Butin (C-375/16)

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 168 artiklan a alakohtaa ja 178 artiklan a alakohtaa on yhdessä sen 226 artiklan 5 alakohdan kanssa tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan edellytyksenä ostoihin sisältyvän arvonlisäveron vähennysoikeuden käyttämiselle on se, että laskussa on ilmoitettu sen paikan osoite, jossa laskun laatija harjoittaa liiketoimintaansa.

(1) EUVL C 392, 24.10.2016.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 273 artiklaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että kun arvonlisäverovelvolliseksi rekisteröidään verovelvollinen, jonka hallituksen jäsen on ollut aiemmin sellaisen toisen oikeushenkilön hallituksen jäsen tai osakas, joka ei ole täyttänyt verovelvoitteitaan, veroviranomainen määrää tämän verovelvollisen asettamaan enintään 500 000 euron suuruisen vakuuden, mikäli vaadittu vakuus ei mene pidemmälle kuin on välttämätöntä kyseisessä 273 artiklassa tarkoitettujen päämäärien saavuttamiseksi, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.
1)

Yhteisömallista 12.12.2001 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 6/2002, luettuna yhdessä tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 6 artiklan 1 alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että pääasioissa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa yhteisömalleja käsittelevän tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi loukkauskanne on saatettu, kansainvälinen toimivalta perustuu ensimmäiseen vastaajaan nähden asetuksen N:o 6/2002 82 artiklan 1 kohtaan ja muuhun jäsenvaltioon sijoittautuneeseen toiseen vastaajaan nähden tähän 6 artiklan 1 alakohtaan, luettuna yhdessä asetuksen N:o 6/2002 79 artiklan 1 kohdan kanssa, sillä perusteella, että jälkimmäinen vastaaja valmistaa ja toimittaa ensimmäiselle vastaajalle tuotteita, joita ensimmäinen vastaaja pitää kaupan, tämä tuomioistuin voi kantajan vaatimuksesta kohdistaa jälkimmäiseen vastaajaan määräyksiä, jotka koskevat asetuksen N:o 6/2002 89 artiklan 1 kohdan ja 88 artiklan 2 kohdan piiriin kuuluvia toimenpiteitä ja tämän jälkimmäisen vastaajan muutakin kuin edellä mainittuun toimitusketjuun liittyvää toimintaa ja joiden ulottuvuus kattaa koko unionin alueen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 382/17

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 14.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia v. ”Iberdrola Inmobiliaria Real Estate Investments” EOOD

(Asia C-132/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 26 artiklan 1 kohdan b alakohta sekä 168 ja 176 artikla - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Kolmannelle henkilölle kuuluvaan kiinteistöön kohdistuvat rakennus- tai kunnostuspalvelut - Tilanne, jossa kolmas henkilö ja verovelvollinen käyttävät palveluja - Palvelun suorittaminen kolmannelle henkilölle vastikkeetta - Suoritetuista palveluista aiheutuvien kustannusten kirjaaminen verovelvollisen yleiskustannuksiin - Sen määrittäminen, onko olemassa suora ja välitön yhteys verovelvollisen liiketoimintaan))

(2017/C 382/19)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Varhoven administrativen sad

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

Vastapuoli:”Iberdrola Inmobiliaria Real Estate Investments” EOOD

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 168 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että verovelvollisella on oikeus vähentää aikaisemmassa vaihdannan vaiheessa maksettu, kolmannen henkilön omistaman kiinteistön rakentamisesta tai kunnostamisesta koostuvaan palvelujen suoritukseen liittyvä arvonlisävero, jos tämä kolmas henkilö saa kyseisten palvelujen lopputuloksen hyväkseen vastikkeetta ja jos palveluja käyttävät sekä kyseinen verovelvollinen että kyseinen kolmas henkilö liiketoiminnoissaan, jos mainitut palvelut eivät ylitä sitä, mikä on tarpeen sen mahdollistamiseksi, että mainittu verovelvollinen suorittaa myöhemmässä vaihdannan vaiheessa verollisia liiketoimia, ja jos palvelujen kustannukset sisältyvät kyseisten liiketoimien hintaan.

(1) EUVL C 175, 17.5.2016.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 293/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.7.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovakia) – Radosław Szoja v. Sociálna poisťovňa

(Asia C-89/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaaliturvajärjestelmien soveltaminen - Siirtotyöläiset - Henkilö, joka on palkkatyössä ja itsenäisenä ammatinharjoittajana kahdessa eri jäsenvaltiossa - Sovellettavan lainsäädännön määrittäminen - Asetus (EY) N:o 883/2004 - 13 artiklan 3 kohta - Asetus (EY) N:o 987/2009 - 14 artiklan 5 b kohta - 16 artikla - Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan päätösten vaikutukset - Tutkimatta jättäminen))

(2017/C 293/07)

Oikeudenkäyntikieli: slovakki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Najvyšší súd Slovenskej republiky

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Radosław Szoja

Vastaaja: Sociálna poisťovňa

WEBUNG, s.r.o:n osallistuessa asian käsittelyyn

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004, sellaisena kuin se on muutettuna 22.5.2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 465/2012, 13 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että tämän säännöksen perusteella pääasian valittajan kaltaiseen henkilöön, joka tavallisesti on palkkatyössä ja itsenäisenä ammatinharjoittajana eri jäsenvaltioissa, sovellettavan kansallisen lainsäädännön määrittämiseksi on otettava huomioon asetuksen N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 465/2012, 14 artiklan 5 b kohdassa ja 16 artiklassa esitetyt vaatimukset.

(1) EUVL C 175, 17.5.2016.