Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki Muutoksenhakumenettely Kanne yhteisöjen tuomioistuimissa Kumoamiskanne Lainvastaisuusväite Lainvastaisuusväitteen liitännäinen luonne Väitteen esittämisen sallittavuus

(EY 241 artikla; neuvoston asetuksen N:o 40/94 63 artiklan 2 kohta)

2. Euroopan yhteisö Kieliä koskevat järjestelyt Asetus N:o 1

(EY:n perustamissopimuksen 217 artikla (josta on tullut EY 290 artikla); neuvoston asetus N:o 1)

3. Yhteisön tavaramerkki Viraston kielet Yhteisön tavaramerkkiä koskevan rekisteröinnin hakijan velvollisuus ilmoittaa "toinen kieli", jota voidaan käyttää menettelykielenä väite-, menettämis- ja mitättömyysmenettelyssä Syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen Kyseistä periaatetta ei ole loukattu

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 115 artiklan 3 kohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 1 säännön 1 kohdan j alakohta)

Tiivistelmä

1. Vaikka yhteisön tavaramerkistä annetussa asetuksessa N:o 40/94 ei nimenomaisesti mainita lainvastaisuusväitettä sellaisena liitännäisenä oikeussuojakeinona, jota oikeussubjektit voivat käyttää vaatiessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) valituslautakunnan päätöksen tai muuttamaan sitä, ei maininnan puuttuminen kuitenkaan estä oikeussubjekteja esittämästä lainvastaisuusväitettä tällaisen kanteen yhteydessä. Tämä oikeus on seurausta EY 241 artiklassa esitetystä yleisestä periaatteesta.

( ks. 21 kohta )

2. Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä annettu neuvoston asetus n:o 1 on johdettua oikeutta ja perustuu oikeudellisesti perustamissopimuksen 217 artiklaan (josta on tullut EY 290 artikla). Jos katsottaisiin, että tässä asetuksessa ilmaistaan yhteisön oikeuteen sisältyvä kielten yhdenvertaisuuden periaate, josta ei voida poiketa edes neuvoston myöhemmällä asetuksella, unohdettaisiin, että asetus on johdettua oikeutta. Lisäksi on todettava, etteivät jäsenvaltiot ole perustamissopimuksessa sopineet yhteisön toimielimiä ja muita elimiä varten kieliä koskevista järjestelyistä, vaan perustamissopimuksen 217 artiklassa annetaan neuvostolle mahdollisuus yksimielisellä päätöksellä päättää toimielinten kieliä koskevista järjestelyistä ja muuttaa niitä sekä luoda kieliä koskevia toisenlaisia järjestelyitä. Tässä artiklassa ei määrätä, että neuvoston kerran jo päättämää järjestelyä ei voitaisi myöhemmin enää muuttaa. Näin ollen asetuksessa N:o 1 säädettyä kieliä koskevaa järjestelyä ei voida rinnastaa yhteisön oikeuden periaatteeseen.

( ks. 58 kohta )

3. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 115 artiklan 3 kohdassa ja yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 1 säännön 1 kohdan j alakohdassa asetetulla velvollisuudella, jonka mukaan tavaramerkkirekisteröinnin hakijan tulee "ilmoittaa toinen kieli, joka on viraston kieli ja jonka hän hyväksyy mahdollisessa menettelyssä käytettäväksi kieleksi väite-, menettämis- ja peruuttamismenettelyissä", ei loukata syrjintäkiellon periaatetta.

Asetuksen N:o 40/94 115 artiklan 3 kohdan sanamuodosta käy ilmi, että ilmoittaessaan toisen kielen hakija hyväksyy vain sen, että tätä kieltä voidaan käyttää menettelykielenä väite-, menettämis- ja mitättömyysmenettelyissä. Tästä seuraa, että niin kauan kuin hakija on ainoa osapuoli viraston menettelyssä, menettelykielenä on rekisteröintihakemusta jätettäessä käytetty kieli. Näin ollen näiden menettelyjen osalta asetuksessa N:o 40/94 ei säädetä, että eri kieliä kohdeltaisiin eri tavoin, koska asetuksella juuri taataan, että sitä kieltä, jolla hakemus on jätetty, käytetään menettelykielenä ja näin ollen sinä kielenä, jolla menettelyyn liittyvät päätökset on laadittava.

Pyrkiessään määrittämään, mikä on menettelykielenä siinä tapauksessa, että eri kielet valinneet osapuolet eivät pääse yhteisymmärrykseen menettelyssä käytettävästä kielestä, neuvosto on tehnyt tarkoituksenmukaisen ja suhteellisuusperiaatteen mukaisen valinnan, vaikka se onkin päätynyt kohtelemaan yhteisön virallisia kieliä eri tavoin. Asetuksen N:o 40/94 115 artiklan 3 kohta antaa yhtäältä tavaramerkkirekisteröinnin hakijalle tilaisuuden valita väite-, menettämis- tai mitättömyysmenettelyissä käytettäväksi kieleksi yhden niistä kielistä, joita osataan eniten Euroopan yhteisössä, sen tilanteen varalta, että hakijan ensimmäiseksi kieleksi valitsema kieli ei ole menettelyn toisen osapuolen valitsema kieli. Toisaalta rajatessaan tuon valinnan ainoastaan sellaisiin kieliin, joita osataan eniten Euroopan yhteisössä, ja pyrkiessään näin estämään sen, että menettelykielenä olisi täysin erilainen kieli kuin ne kielet, joita menettelyn toinen osapuoli osaa, neuvosto ei ole ylittänyt sitä, mikä oli tarpeen tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi.

( ks. 6061 ja 63 kohta )