FI Euroopan unionin virallinen lehti C 374/14

Valitus, jonka Vincent Piessevaux on tehnyt 27.7.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-519/16, Vincent Piessevaux v. Euroopan unionin neuvosto, 17.5.2017 antamasta tuomiosta

(Asia C-454/17 P)

(2017/C 374/19)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Vincent Piessevaux (edustaja: asianajaja L. Ponteville)

Muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

— kumoamaan yleisen tuomioistuimen 17.5.2017 asiassa T-519/16 antaman tuomion

— hyväksymään valittajan yleisessä tuomioistuimessa esittämät vaatimukset

— velvoittamaan vastapuolen korvaamaan molemmissa oikeusasteissa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste koskee yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista, Euroopan unionin henkilöstösääntöjen 77 artiklan rikkomista ja mainittujen henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan rikkomista. Yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on hylännyt väitteen, joka koskee neuvoston nimittävän viranomaisen henkilöstötiedotteen 113/11 lainvastaisuutta. Kyseisellä tiedotteella otetaan käyttöön poikkeus neuvoston 11.10.2011 tekemän sellaisen päätöksen 9 artiklan kolmannen kohdan viimeisestä virkkeestä, joka koskee täytäntöönpanosäännöksiä, jotka koskevat eläkeoikeuksien siirtoa koskevien, henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevien 11 ja 12 artiklan yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä (jäljempänä vuoden 2011 täytäntöönpanosäännökset). Kyseisen poikkeuksen mukaan 29.4.2004 annettuja yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä (jäljempänä vuoden 2004 täytäntöönpanosäännökset) sovelletaan edelleen ainoastaan niissä tapauksissa, joissa nimittävä viranomainen on antanut asianomaiselle tiedoksi hyvitysehdotuksen ja jossa asianomainen on hyväksynyt sen ennen vuoden 2011 täytäntöönpanosäännösten voimaantuloa. Kyseisen hylkäämisen perustelut, jotka ovat valituksenalaisen tuomion 68–71 kohdassa, ovat nimittäin yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, Euroopan unionin henkilöstösääntöjen 77 artiklan ja mainittujen henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan vastaiset.

Toinen valitusperuste perustuu siihen, että valittajan esittämän kolmannen kumoamisperusteen ensimmäinen osa on otettu vääristyneesti huomioon, asiakirjojen todistusvoimaisuuden suojaa on loukattu, perusteluvelvollisuus on laiminlyöty ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu. Yleinen tuomioistuin on nimittäin tehnyt seuraavat virheet valituksenalaisen tuomion seuraavissa kohdissa:

— valituksenalaisen tuomion 73, 74, 80 ja 81 kohdassa valittajan kolmannen kumoamisperusteen ensimmäinen osa on otettu vääristyneesti huomioon ja kantajan kirjelmien todistusvoimaisuuden suojaa on loukattu, koska on virheellisesti todettu, että valittaja olisi vedonnut luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen

— valituksenalaisen tuomion 73–100 kohdassa on unionin tuomioistuimen perussäännön 36 artiklan vastaisesti jätetty vastaamatta kolmannen kumoamisperusteen ensimmäiseen osaan, joka perustuu yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen eikä luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen