127.

Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Hoge Raad der Nederlandenin esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti: 1) Asioissa C‑10/14, C‑14/14 ja C‑17/14 esitetyt ensimmäiset kysymykset: SEUT 63 artiklan mukaisesti tilanteessa, jossa jäsenvaltio kantaa lähteellä osinkoveroa tässä valtiossa asuvien yhtiöiden jakamista osingoista, ulkomailla asuvan ja maassa asuvan verokohtelujen vertailu on ulotettava koskemaan myös tuloveroa tai yhteisöveroa, joita kannetaan maassa asuvien omistamista osakkeista ja joihin nähden osinkovero on veroennakko. 2) Asioissa C‑10/14 ja C‑14/14 esitetyt toiset kysymykset: Arvioitaessa sitä, onko ulkomailla asuvan luonnollisen henkilön todellinen verorasitus suurempi kuin Alankomaissa asuvan luonnollisen henkilön verorasitus, on verrattava toisiinsa ulkomailla asuvalta Alankomaissa pidätettyä osinkoveroa ja Alankomaissa asuvalta Alankomaissa kannettavaa tuloveroa, joka lasketaan laskennallisesta tulosta, joka voidaan kohdistaa alankomaalaisista yhtiöistä omistettujen osakkeiden kokonaisomistukseen osinkojen saantivuonna, ja vertailussa on otettava huomioon Alankomaissa asuvaan sovellettavat varojen verovapautukset. 3) Asiassa C-17/14 esitetty toinen kysymys: Arvioitaessa sitä, onko ulkomailla asuvan yhtiön todellinen verorasitus suurempi kuin Alankomaissa asuvan yhtiön verorasitus, on otettava huomioon kulut, jotka liittyvät suoraan niiden osakkeiden omistamiseen, jotka ovat tuottaneet osingot, joita verotetaan lähteellä, siltä osin kuin nämä kulut otetaan huomioon yhteisöverolakia sovellettaessa Alankomaissa asuvan yhtiön saamien osinkojen verotuksessa, minkä selvittäminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä. 4) Asiassa C-14/14 esitetty kolmas kysymys: Arvioitaessa sitä, voidaanko sen jäsenvaltion, jossa asianomainen veronmaksaja asuu, kanssa kaksinkertaisen verotuksen välttämisestä tehtyä sopimusta soveltamalla pätevästi poistaa tuloista lähdejäsenvaltiossa kannetun veron mahdollinen syrjivä vaikutus, ei ole riittävää, että tässä verosopimuksessa määrätään lähdeveron hyvittämiseen perustuvasta asuinvaltiossa kannettavan veron alennuksesta, jota ei kuitenkaan ole taattu kaikissa tilanteissa siihen määrään asti, joka vastaa eroa verokohtelussa. Kun sen sijaan käy ilmi, että käsiteltävässä asiassa lähdejäsenvaltiossa sovelletun lainsäädännön syrjivät vaikutukset on poistettu täysin tällaisessa kahdenvälisessä verosopimuksessa tarjotulla hyvitysmahdollisuudella tai verovähennyksellä asuinjäsenvaltiossa, lähdejäsenvaltiossa ei ole välttämätöntä palauttaa lähdeveron syrjivää osuutta. 5) Asiassa C-17/14 esitetty kolmas kysymys: Arvioitaessa sitä, voidaanko sen jäsenvaltion, jossa asianomainen veronmaksaja asuu, kanssa kaksinkertaisen verotuksen välttämisestä tehtyä sopimusta soveltamalla pätevästi poistaa tuloista lähdejäsenvaltiossa kannetun veron mahdollinen syrjivä vaikutus, ei ole riittävää, että tässä verosopimuksessa määrätään veronhyvityksestä, joka vastaa suuruudeltaan lähteellä kannetun veron määrää mutta jota ei kuitenkaan ole taattu kaikissa tilanteissa siihen määrään asti, joka vastaa eroa verokohtelussa, koska verosopimuksessa määrätään, ettei asuinjäsenvaltiossa annettu veronhyvitys voi olla suurempi kuin siellä maksettavan veron määrä.