YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)

16 päivänä heinäkuuta 1998

Asia T-144/96

Y

vastaan

Euroopan parlamentti

”Henkilöstö — Rangaistusseuraamus — Kurinpitoseuraamus — Viraltapano — Perustelut — Huolenpitovelvollisuus”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-1153

Aihe:

Kanne, jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan parlamentin 19.1.1996 tekemä kurinpitopäätös, joka koskee kantajan viraltapanoa.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja on joulukuusta 1987 lähtien työskennellyt Euroopan parlamentin palkkaluokan D 3 virkamiehenä vahtimestarien yksikössä asemapaikkanaan Bryssel.

Kanteen kohteena olevien tosiseikkojen tapahtuma-aikaan kantaja oli ollut työkyvyttömänä 1.1.1993 lähtien.

Tribunal de premiere instance de Bruxelles katsoi 6.6.1994 hänen syyllistyneen siveellisyysrikokseen ja alaikäisen raiskaukseen ja määräsi hänen kansalaisluottamuksensa osittain menetetyksi viiden vuoden ajaksi sekä tuomitsi hänet kahden vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen, josta vähennettiin pidätysaikaa vastaava aika, sillä edellytyksellä, että hän suostuu ehdollista rangaistusta koskevaan valvontaan ja psykoterapiaan.

Nimittävä viranomainen päätti 5.1.1995 kuulla kantajaa aloittaakseen Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 87 artiklan mukaisen kurinpitomenettelyn. Kantajaa kuultiin 17.1.1996.

Kurinpitolautakunta antoi parlamentin pääsihteerin 17.2.1995 päivätyn kirjeen johdosta 28.7.1995 yksimielisesti lausunnon, jossa se totesi, että kantajan teot loukkaavat vakavalla tavalla hänen oman työnsä, yhteisöjen julkishallinnon ja Euroopan parlamentin henkilöstön arvoa ja merkitsevät henkilöstösääntöjen ja erityisesti sen 12 artiklan 1 kohdan sekä 27 ja 28 artiklan mukaisten velvoitteiden laiminlyöntiä. Näistä syistä kurinpitolautakunta ehdotti kantajan viraltapanoa ilman, että hän menettää eläkeoikeuksiaan.

Nimittävän viranomaisen 19.1.1996 tekemällä päätöksellä kantaja pantiin viralta, mutta hän säilytti eläkeoikeutensa.

Kantaja jätti 5.3.1996 päivätyllä kirjeellään valituksen viraltapanopäätöksestä. Valitus hylättiin 17.6.1996 päivätyllä kirjeellä.

Pääasia

Perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä koskeva kanneperuste

Nyt esillä olevassa asiassa sekä riidanalaisessa päätöksessä että kurinpitolautakunnan lausunnossa esitetyt perustelut ovat ilmeisen riittäviä, jotta kantaja voi niiden perusteella arvioida määrätyn seuraamuksen perusteita ja kanteen nostamisen tarkoituksenmukaisuutta ja jotta yhteisöjen tuomioistuimet voivat harjoittaa valvontaansa (23 kohta).

Ilmeistä arviointivirhettä koskeva kanneperuste

Kun teot, joista virkamiestä arvostellaan, osoitetaan paikkansapitäviksi, nimittävän viranomaisen on päätettävä asianmukaisista seuraamuksista, eikä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi korvata nimittävän viranomaisen arviointia omalla arvioinnillaan, paitsi jos kyse on ilmeisestä arviointivirheestä tai harkintavallan väärinkäytöstä. Koska henkilöstösääntöjen 86-89 artiklassa ei määrätä niissä todettujen kurinpitoseuraamusten ja erilaisten laiminlyöntien suoraa yhteyttä eikä myöskään täsmennetä, missä määrin seuraamusten valinnassa on otettava huomioon raskauttavat tai lieventävät asianhaarat, seuraamuksen määrittämisen on perustuttava nimittävän viranomaisen suorittamaan kokonaisarviointiin kaikista kunkin yksittäistapauksen konkreettisista tosiseikoista ja olosuhteista. Erityisesti viraltapanoa koskeva seuraamuspäätös edellyttää välttämättä toimielimen arkaluontoista harkintaa päätöksestä johtuvat vakavat seuraukset huomioon ottaen. Toimielimellä on tältä osin laaja harkintavalta, ja tuomioistuimen suorittaman valvonnan on rajoituttava sen tarkistamiseen, että tosiseikat ovat aineellisesti paikkansapitävät, että tosiasioiden arvioinnissa ei ole tehty ilmeistä virhettä ja että harkintavaltaa ei ole käytetty väärin (34 kohta).

Viittaukset: asia 228/83, F. v. komissio, 29.1.1985 (Kok. 1985, s. 275, 34 kohta); asia 403/85, F. v. komissio, 5.2.1987(Kok. 1987, s. 645, 18 kohta); asia T-26/89, de Compte v. parlamentti, 17.10.1991 (Kok. 1991, s. II-781, 220 kohta); asia T-146/94, Williams v. tilintarkastustuomioistuin, 7.3.1996 (Kok. H. 1996, s. II-329, 107-108 kohta) ja asia T-273/94, N v. komissio, 15.5.1997 (Kok. H. 1997, s. II-289, 125 kohta).

Nyt esillä olevassa asiassa nimittävän viranomaisen määräämä seuraamus ei ole suhteeton, kun otetaan huomioon sekä rikosten vakavuus että se, että kantajan syyllisyys on todettu lainvoimaisella tuomiolla (35 ja 36 kohta).

Erityisesti on hylättävä kantajan väite, jonka mukaan nimittävä viranomainen olisi sidottu siihen, että Belgian rikostuomioistuin on todennut asiassa lieventäviä asianhaaroja. Rikosoikeudenkäynti ja kurinpitomenettely ovat toisistaan riippumattomia ja niillä on eri päämäärä, minkä vuoksi nimittävä viranomainen ei ole sidottu rikostuomioistuimen huomioon ottamiin raskauttaviin tai lieventäviin asianhaaroihin. Kurinpitoseuraamus voidaan toisaalta määrätä ilman, että asianomainen olisi tuomittu rikosasiassa (38 kohta).

Huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiä koskeva kanneperuste

Hallinnon huolenpitovelvollisuus henkilöstöään kohtaan heijastaa sitä vastavuoroisten oikeuksien ja velvollisuuksien tasapainoa, joka henkilöstösäännöissä on vahvistettu viranomaisen ja sen henkilöstön välisissä suhteissa. Tämä velvollisuus merkitsee erityisesti sitä, että kun hallinto päättää virkamiehen asemasta, sen on otettava huomioon kaikki seikat, jotka voivat vaikuttaa sen päätökseen, ja että silloin on otettava huomioon paitsi yksikön etu, myös asianomaisen virkamiehen etu. Virkamiesten oikeuksien ja etujen suojelemisessa on aina pitäydyttävä voimassa olevien säännösten rajoissa (48 kohta).

Viittaukset: yhdistetytasiat T-33/89 ja T-74/89, Blackmanv. parlamentti, 16.3.1993(Kok. 1993, s. II-249, 96 kohta).

Vaikka huolenpitovelvollisuus voi joissakin olosuhteissa mahdollisesti johtaa siihen, että nimittävä viranomainen alentaa aiottua kurinpitoseuraamusta tai jopa jättää sen määräämättä, virkamiehen etujen ja hänen terveydentilansa huomioon ottaminen ei sitä vastoin voi johtaa siihen, että nimittävää viranomaista estettäisiin määräämästä seuraamusta tai panemasta virkamiestä viralta siinä tapauksessa, että teot ovat poikkeuksellisen vakavia eivätkä liity yksinomaan tai edes pääasiallisesti asianomaisen virkamiehen terveydentilaan (50 kohta).

Puolustautumisoikeuksien loukkaamista koskeva kanneperuste

Kantajan mukaan kurinpitopäätöksellä loukataan hänen puolustautumisoikeuksiaan, eikä siinä noudateta perusteluvelvollisuutta siltä osin kuin 10.1.1996 päivätyssä päätöksessä viitataan hänen ”viimeaikaiseen asenteeseensa” täsmentämättä sen kielteisiä piirteitä, ja nimittävä viranomainen on tehnyt päätöksensä yleisten toteamusten perusteella, joiden tukena ei ole ollut täsmällisiä tosiseikkoja (54 kohta).

Ilmaisu ”viimeaikainen asenne” viittaa tilanteeseen, jossa kantaja ei rikosoikeudenkäynnin ja kurinpitomenettelyn aikana ymmärtänyt tekojensa vakavuutta. Asiayhteydessään tämä ilmaisu on täysin käsitettävissä ja muotoiltu riittävän täsmällisesti, jotta kantaja voi sen perusteella harjoittaa puolustautumisoikeuksiaan (56 kohta).

Kanneperuste on siis hylättävä perusteettomana.

Ratkaisu:

Kanne hylätään.