ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan on tehty ilmeinen arviointivirhe siltä osin kuin kyse on ylivoimaisen yleisen edun olemassaolosta, mikä on siteeratun oikeuskäytännön vastaista.
—

Yhden ainoan rahoitusoikaisun tekeminen menojen tukikelpoisuuden puutteiden vuoksi 122 112,95 määrän suuruisena (tarkastukset, jotka liittyvät toimintaohjelmiin: investoinnit OP ”A”:han) ovat oikeuden vastaisia, koska komissio on rikkonut neuvoston asetusten (EY) N:o 2200/96, (EY) N:o 2201/96 ja (EY) N:o 1182/2007 soveltamissäännöistä hedelmä- ja vihannesalalla 21.12.2007 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1580/2007 (EUVL 2007, L 350, s. 1) 105 ja 106 artiklaa, luettuina yhdessä hedelmä- ja vihannesalan erityissäännöistä sekä direktiivien 2001/112/EY ja 2001/113/EY, asetusten (ETY) N:o 827/68, (EY) N:o 2200/96, (EY) N:o 2201/96, (EY) N:o 2826/2000, (EY) N:o 1782/2003 ja (EY) N:o 318/2006 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 2202/96 kumoamisesta 26.9.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1182/2007 (EUVL 2007, L 273, s. 1) 55 artiklan 3 kohdan ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549) 52 artiklan 1 ja 2 kohdan kanssa, sen vuoksi, että kansalliset viranomaiset ovat asianmukaisesti suorittaneet tarkastukset, joihin mainituissa säännöksissä on viitattu, ja noudattaneet sovellettavassa säännöstössä asetettuja vaatimuksia, ja joka tapauksessa sen vuoksi, ettei rahastolle ole aiheutunut riskiä.
1)

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 21 artiklaa ja Euroopan unionin virkamiesten henkilöstösääntöjen 1 d artiklaa on rikottu, syrjimättömyyskiellon periaatetta on loukattu ja todistustaakkaa koskevia sääntöjä on rikottu. Kantaja arvostelee tältä osin vastaajaa siitä, että tämä on myöntänyt poikkeuksia muille perheille, mutta evännyt häneltä tällaisen poikkeuksen ilman, että erilainen kohtelu olisi oikeutettua objektiivisista syistä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 63/29

Kanne 15.12.2016 – MS v. komissio

(Asia T-314/16)

(2017/C 063/40)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: MS (Castries, Ranska) (edustajat: asianajajat L. Levi ja M. Vandenbussche)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— ottamaan tämän kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

ja tämän johdosta

— kumoamaan komission 2.2.2016 tekemän päätöksen evätä kantajan oikeus tutustua asiakirjoihin ja tämän epäämisen vahvistamisesta 19.4.2016 tekemän päätöksen

— määräämään korvattavaksi komission virheellisestä toiminnasta aiheutuneen aineettoman vahingon, jonka kohtuulliseksi määräksi arvioidaan 20 000 euroa

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen, joka perustuu Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EYVL 2001, L 145, s. 43) ja erityisesti sen 2 ja 4 artiklan rikkomiseen.

Kantajan mukaan komissio on vedonnut tutustumispyynnön hylkäämiseksi kahteen asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklassa esitettyyn poikkeukseen, eli yksityiselämän ja yksilön koskemattomuuden suojaan ja tuomioistuinkäsittelyn suojaan. Komissio ei kantajan mukaan ole kuitenkaan osoittanut, että mainittujen asiakirjojen paljastaminen olisi loukannut näissä asiakirjoissa mainittujen henkilöiden yksityiselämän ja yksilön koskemattomuuden suojaa. Mainittujen asiakirjojen sisältämien henkilökohtaisten tietojen toimittaminen oli lisäksi ehdottoman tarpeellista kantajaa vastaan esitettyjen syytösten ymmärtämiseksi. Ilman tätä mahdollisuutta kantajalla ei ole menettelyllistä yhdenvertaisuutta, eikä hän voi valmistella puolustustaan asianmukaisesti. Mahdollisuus tutustua asiakirjoihin ja niiden sisältämiin henkilötietoihin on sitä vastoin tarpeellista, oikeutettua ja oikeasuhteista arvioituna suhteessa hyvän hallinnon, puolustautumisoikeuksien suojelun ja kantajan yksityiselämän kunnioittamisen asettamiin tavoitteisiin. Komissio loukkaa kantajan mukaan paremminkin hänen yksityiselämäänsä, koska se ei käsittele lojaalisti häntä koskevia henkilötietoja.

Toissijaisesti kantaja väittää, että mainitussa 4 artiklassa olevat poikkeukset voivat estää pyydetyn asiakirjan paljastamisen vain, jos yleinen etu ei oikeuta tätä paljastamista. Hän katsoo, että perusoikeudet ja erityisesti puolustautumisoikeus, voivat muodostaa tällaisen yleisen edun.

Tutustumispyynnön hylkäämisen vahvistavassa päätöksessään komissio on esittänyt ainoastaan yleisluontoiset perustelut, koska se ei selitä, kuinka oikeudella tutustua osittain asiakirjaan vaarannettaisiin henkilötietojen suojaan liittyvä etu ja asiakirjassa mainittujen henkilöiden yksityiselämä.

Kantaja katsoo lopuksi, että komission sääntöjenvastaisuudet ovat entistä merkittävämpiä virheitä, koska niistä on aiheutunut kantajalle todellista ja varmaa vahinkoa.
—

Kantajat katsovat, että ulkomailla asuvina yhtiöinä ne olivat yhteisöverovelvollisia Taxes Consolidation Act 1997:n Section 25:n nojalla vain siitä ”verotettavasta voitosta”, joka on peräisin niiden irlantilaisten sivuliikkeiden toiminnasta. Verotuspäätöksissä on aivan oikein otettu perustaksi sivuliikkeiden ”verotettava voitto”, eikä niissä siten annettu mitään etua. Lisäksi komissio on virheellisesti todennut, että Section 25:n mukaiseen voiton kohdentamiseen on sovellettava markkinaehtoperiaatetta.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että perusoikeuksia on loukattu, ja säädöstä, jolla aiempi tiettyjen EU-oikeuden vaatimusten soveltamisvaatimuksesta OPAL-kaasuputkeen annetun, Saksan energiaviranomaisen Bundesnetzagenturin vuonna 2009 tekemällä päätöksellä myönnetyn vapautuksen edellytysten muuttamista koskeva menettely on käynnistetty, on arvioitu väärin.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 46/24

Kanne 14.12.2016 – HJ v. EMA

(Asia T-881/16)

(2017/C 046/27)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: HJ (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat L. Levi ja A. Blot)

Vastaaja: Euroopan lääkevirasto (EMA)

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— velvoittaa vastaajan suorittamaan kantajalle yhden euron symbolisen korvauksen aiheutuneesta aineettomasta vahingosta

— määrää vastaajan poistamaan kantajan henkilöstökansiosta 22.7.2015 laaditun muistion ja tämän johdosta vastauksen, jonka kantaja oli liittänyt siihen 23.7.2015

— tarvittaessa kumoamaan sopimusviranomaisen 21.3.2016 tekemän päätöksen, jolla hylättiin kantajan 26.11.2015 esittämä korvausvaatimus ja kumoamaan sopimusviranomaisen 19.10.2016 tekemän päätöksen, jolla hylättiin kantajan ensin mainittuun päätökseen 20.6.2016 kohdistama valitus

— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen, jossa se esittää, että käsiteltävässä asiassa täyttyvät edellytykset Euroopan unionin sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun syntymiselle: moitteenalainen menettely on lainvastainen, aiheutunut vahinko on todellinen ja menettelyn ja väitetyn vahingon välillä vallitsee syy-yhteys. Kantajan mukaan hänen henkilöstökansioonsa kuuluvia asiakirjoja, jotka oli saatettu julkisiksi ja joihin kenellä tahansa Euroopan lääkeviraston toimihenkilöllä on ollut jonkin aikaa pääsy, ei ole käsitelty lojaalisti ja lainmukaisesti vaan käytetty muihin tarkoitusperiin kuin ne, joita varten ne oli koottu, ilman että kantaja olisi nimenomaisesti antanut tähän luvan. Tämänkaltaisten arkaluontoisten tietojen julkistaminen on loukannut kantajan integriteettiä ja hänelle on siitä aiheutunut todellista ja pysyvää aineetonta vahinkoa. Kantajan mukaan vahingon on katsottava johtuvan täysin Euroopan lääkeviraston sääntöjenvastaisesta menettelystä.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohtaa on rikottu.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 85 artiklaa on rikottu, koska viranomainen, jolla on oikeus tehdä palvelukseen ottamista koskevia sopimuksia, on uusinut kantajan sopimuksen toistaiseksi mutta on määrännyt samalla irtisanomislausekkeesta, joka liittyy sellaisen tapahtuman ilmaantumiseen, joka on rinnastettavissa määräaikaan.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu vastaajan tekemiin useisiin oikeudellisiin virheisiin. Kantaja toteaa, että vaikka katsottaisiinkin, että EKP oli toimivaltainen antamaan riidanalaisen päätöksen, mainittu päätös ei ole pätevä, koska siihen liittyy useita oikeudellisia virheitä, jotka liittyvät sekä luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26.6.2013 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen N:o 75/2013 (EUVL 2013, L 176, s. 1; jäljempänä asetus N:o 575/2013) että Euroopan unionin lainsäätäjän tarkoitukseen, koska EKP on tulkinnut virheellisesti kyseistä säännöstöä ja on antanut päätöksen: — joka on vastoin vähimmäisomavaraisuusastetta koskevien sääntöjen tavoitteita ja tarkoitusta, koska siinä jätetään huomiotta sekä vähimmäisomavaraisuusastetta koskevan säännöstön tavoite sellaisenaan että myös lainsäätäjän tarkoitus, joka käy ilmi asetuksen N:o 575/2013 429 artiklan 14 kohdan antamisesta — jolla muutetaan perussäännöstä, koska siinä otetaan huomioon kaksi uutta edellytystä, jotka eivät ole kyseisen säännöksen kohteena, ja — jolla poistetaan asetuksen N:o 575/2013 429 artiklan 14 kohdalta sen tehokas vaikutus.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan polkumyyntiä koskevan perusasetuksen (EU) 2016/1036 10 artiklan 4 kohdan c alakohdassa säädetyn edellytyksen, joka koskee tuojalla olevaa tietoa polkumyynnistä, tulkinta ja soveltaminen on virheellinen ja lainvastainen. — Ensimmäinen osa: asetukseen (EU) 2016/1329 (riidanalainen asetus) sisältyvä tulkinta polkumyyntiä koskevan perusasetuksen (EU) 2016/1036 10 artiklan 4 kohdan c alakohdassa säädetystä edellytyksestä, joka koskee tuojalla olevaa tietoa polkumyynnistä, on virheellinen ja lainvastainen. — Toinen osa: polkumyyntiä koskevan perusasetuksen (EU) 2016/1036 10 artiklan 4 kohdan c alakohdan tulkinta Euroopan unionin oikeuden ja Maailman kauppajärjestön (WTO) polkumyyntisopimuksen tulkintaa koskevien vakiintuneiden menetelmien valossa osoittaa, että määrittääkseen, täyttyykö kyseinen edellytys, komission on arvioitava tuojalla todellisuudessa olevaa tietoa.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei EKP:llä ole vapaata harkintavaltaa luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (EUVL 2013, L 176, s. 1; jäljempänä asetus N:o 575/2013) soveltamisessa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 462/32

Kanne 13.10.2016 – Palos Caravina v. CdT

(Asia T-725/16)

(2016/C 462/42)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Maria José Palos Caravina (Luxemburg, Luxemburg) (edustajat: asianajajat A. Salerno ja P. Singer)

Vastaaja: Euroopan unionin elinten käännöskeskus (CdT)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan käännöskeskuksen nimittävän viranomaisen päätöksen evätä kantajan pyyntö siitä, että hänelle toimitettaisiin lokakuussa 2015 tiedotettu päätös nimittää X espanjan kielen käännösyksikköön, sekä siltä osin kuin on tarpeen saman nimittävän viranomaisen 5.7.2016 tekemän päätöksen hylätä tästä epäämisestä tehty valitus

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka perustuu henkilöstösääntöjen 25 artiklan rikkomiseen.

Kantaja katsoo nimittäin, että tiedotus henkilön ”saapumisesta” yksikköön ei täytä lainkaan mainitussa artiklassa säädettyä velvollisuutta julkistaa nimityspäätökset ja että säännöllisen julkistamisen puuttuessa jokaisella henkilöstön jäsenellä on oikeus vaatia kyseessä olevan nimityspäätöksen toimittamista. Euroopan unionin elinten käännöskeskuksen nimittävä viranomainen on siten loukannut tätä oikeutta tehdessään riidanalaisen päätöksen eli 23.12.2015 tehdyn päätöksen evätä mainitun päätöksen toimittaminen kantajalle.

Kantaja katsoo myös, että se, että henkilöstösääntöjen 25 artiklaan perustuvaa oikeutta vastaan vedotaan henkilötietojen suojasta annettuun asetukseen N:o 45/2001, on tehoton, sillä vaikka oletettaisiin, että nimityspäätös kuuluu tässä asetuksessa suojattujen tietojen alaan, 25 artiklaa on pidettävä erityissäädöksenä, jolla annetaan kolmansille oikeus tutustua asiakirjoihin.
2)

Toinen kanneperuste, joka koskee riidanalaisten toimien aineelliseen laillisuuteen vaikuttavia virheitä. Tämä peruste jakautuu yhdeksään osaan. — Ensimmäinen osa, jonka mukaan tosiseikkoja, joihin riidanalaisten toimien tueksi on vedottu, ei ole olemassa. — Toinen osa, jonka mukaan riidanalaiset toimet toteutettiin näytön esittämistä ja todistustaakkaa koskevissa asioissa sovellettavien yleisten oikeusperiaatteiden vastaisella tavalla. — Kolmas osa, jonka mukaan aiheettomasti maksetun summan palauttamista koskevalla päätöksellä loukataan suhteellisuusperiaatetta. Lisäksi vaaditun summan suuruutta ei ole perusteltu yksityiskohtien eikä laskumenetelmän osalta. — Neljäs osa, jonka mukaan riidanalaiset toimet merkitsevät parlamentin jäsenten paikallisten avustajien poliittisten oikeuksien loukkaamista. — Viides osa, jonka mukaan riidanalaisia toimia rasittaa toimivallan väärinkäyttö, koska pääsihteeri käytti väitetysti luonteeltaan taloudellisia pakkokeinoja, joiden käyttämiseen hänellä ei ole oikeutta, rajoittaakseen sellaisen parlamentin jäsenen toimintakeinoja, jonka osalta on yleisesti tiedossa ja kiistatonta, ettei pääsihteeri ole samalla kannalla hänen poliittisten ihanteidensa ja ohjelmansa kanssa. — Kuudes osa, jonka mukaan riidanalaiset toimet ovat syrjiviä ja niiden perusteella voidaan olettaa aikomus haitata kantajan poliittista toimintaa; näin ollen kyseessä on fumus persecutionis. — Seitsemäs osa, jonka mukaan riidanalaisilla toimilla loukataan kantajan riippumattomuutta Euroopan parlamentin jäsenenä — Kahdeksas osa, jonka mukaan riidanalaisilla toimilla loukataan una via electa -periaatetta ja nostetaan esille kysymys OLAFin puolueettomuudesta, koska OLAFin tutkimukset, jotka koskevat Euroopan parlamentin ranskalaisia jäseniä, jotka on valittu Front Nationalin listoilta, suoritetaan väitetysti aina näitä jäseniä vastaan — Yhdeksäs osa, jonka mukaan riidanalaisilla toimilla loukataan yleistä oikeusperiaatetta, jonka mukaan ”riita-asioiden oikeudenkäynnissä on odotettava rikosoikeudenkäynnin ratkaisua”, koska perusteettoman edun palauttamismenettelyt olisi keskeytettävä odotettaessa muissa, muun muassa ranskalaisissa menettelyissä annettavaa ratkaisua sekä loukataan non bis in idem -periaatetta.
2.

Toinen kanneperuste, jonka mukaan julkisen kehitysohjelman täytäntöönpanon tukioikeuksien mukauttamiseksi yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 (EUVL 2009, L 30, s. 16) 24 artiklaa ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1122/2009 (EUVL 2009, L 316, s. 65) 54 artiklan c alakohdan toista alakohtaa ja 71 artiklaa on rikottu.
—

Kantaja väittää tältä osin, että komissio on loukannut kansalaisten perusteltua luottamusta mahdollisuuteen valita toiseksi kieleksi mikä tahansa unionin kieli, kuten on tehty jatkuvasti vuoden 2007 loppuun ja kuten unionin tuomioistuimen asiassa C-566/10 P antamassa tuomiossa on arvovaltaisesti vahvistettu.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 314/24

Kanne 13.6.2016 – Jindal Saw ja Jindal Saw Italia v. komissio

(Asia T-300/16)

(2016/C 314/34)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Jindal Saw Ltd (New Delhi, Intia) ja Jindal Saw Italia SpA (Trieste, Italia) (edustajat: R. Antonini ja E. Monard, lawyers)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevien pallografiittiraudasta (tunnetaan myös nimellä pallografiittivalurauta) valmistettujen putkien tuonnissa 17.3.2016 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2016/387 kantajia koskevilta osin ja

— velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

1) Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että määrittäessään vientihinnat komissio on rikkonut polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 2 artiklan 8 kohtaa, 2 artiklan 9 kohtaa, 3 artiklan 2 kohtaa, 3 artiklan 3 kohtaa, 3 artiklan 6 kohtaa ja 9 artiklan 4 kohtaa.

2) Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että määrittäessään hintavaikutuksia, vahinkoa ja syy-yhteyttä komissio on rikkonut neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 3 artiklan 2 kohtaa, 3 artiklan 3 kohtaa, 3 artiklan 5 kohtaa, 3 artiklan 6 kohtaa, 3 artiklan 7 kohtaa, 3 artiklan 8 kohtaa, 4 artiklan 1 kohtaa, 5 artiklan 4 kohtaa ja 9 artiklan 4 kohtaa.
3)

Kolmannen kanneperusteen mukaan vastaajan viittaus kaupallisten etujen suojaamiseen on virheellinen eikä siinä täsmennetä niitä yleisiä näkökohtia, joille vastaaja perusti olettamansa siitä, että asiakirjojen tutustuttavaksi antaminen heikentäisi kaupallista etua, sillä — tiedot, joita vastaaja kieltäytyy antamasta sillä perusteella, että niillä heikennetään kaupallisia etuja, eivät täytä kriteerejä kaupallisiksi eduiksi luokittelemiselle eikä vastaaja ottanut uudistettua tietojensaantipyyntöä tehdessään huomioon sitä, että nämä tiedot ovat vanhoja; — on olemassa ylivoimainen yleinen etu, joka oikeuttaa ilmaisemaan pyydettyjen tietojen sisällön, koska ydintietojen ilmaiseminen on yleisen edun mukaista.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan ja 2 ja 3 kohdan sekä asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan 2 kohdassa säädettyjen kyseisen asetuksen soveltamissäännösten rikkominen.
—

Asetusta N:o 207/2009 on rikottu, koska asetuksen N:o 2868/95 17 säännön 4 kohdassa säädettyä tiedonantovelvollisuutta, jonka tarkoitus on suojata väitteentekijää, ei ole sovellettu
3)

Kolmas kanneperuste, joka koskee sitä, että Euroopan komissio on rikkonut SEUT 5 artiklan 1 ja 4 kohtaa, koska se on antanut säädöksen, jolla ylitetään se, mikä on tarpeen sen tavoitteiden saavuttamiseksi.
—

Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja tämän seurauksena b alakohtaa on rikottu.
4.

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen sopimus on tosiasiassa sitova yleissopimus tai ”toimi”, jolla on oikeusvaikutuksia kantajaan nähden, ja jonka mukaan SEUT 218 artiklan ja/tai SEUT 78 artiklan 3 kohdan noudattamatta jättäminen yhdessä tai erikseen merkitsee sitä, että riidanalainen sopimus on pätemätön.
—

Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklaa ja 42 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä asetuksen N:o 2868/95 22 säännön 3 ja 4 kohtaa ja asetuksen N:o 207/2009 78 artiklan 1 kohdan f alakohtaa on rikottu.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEU 10 artiklan 3 kohdan toisen virkkeen, kun sitä luetaan yhdessä SEU 1 artiklan toisen kohdan kanssa, rikkomiseen Kantajat väittävät, että SEU 10 artiklan 3 kohdan toisessa virkkeessä otetaan käyttöön unionia ja sen toimielimiä sitova objektiivinen oikeusperiaate, jonka mukaan niiden on tehtävä päätöksensä mahdollisimman avoimesti. Kyseisestä myös SEU 1 artiklan toisessa kohdassa ilmaistusta ja unionin toimien mahdollisimman suureen avoimuuteen tähtäävästä optimointivaatimuksesta voidaan tosin poiketa siltä osin kuin sitä vastaan voidaan yksittäistapauksessa vedota oikeuttamisperusteeseen unionin oikeuden legitiimin tavoitteen muodossa ja rajoitus on tavoitteiden saavuttamisen kannalta tarkoituksenmukainen, tarpeellinen ja oikeasuhteinen. Tällaisia perusteluja ei kuitenkaan ole olemassa siltä osin kuin on kyse kansallisilta kansanedustajilta evätystä mahdollisuudesta ottaa mukaansa turvallisuusselvitettyjä parlamentaarisen ryhmän henkilöstön jäseniä tutustumaan TTIP-asiakirjoihin. Ei ole myöskään perusteltavissa, että unionin kansalaisilla ei ole mahdollisuutta tutustua TTIP-asiakirjoihin sellaisina kuin ne ovat nähtävillä lukuhuoneissa. Kyse on lisäksi SEU 10 artiklan 3 kohdan toisen virkkeen rikkomisesta jo sen vuoksi, että vastaajan saama TTIP-neuvottelumandaatti koskee myös kysymyksiä, jotka kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan.
—

Asiassa vedotaan siihen, että riidanalaisessa päätöksessä edellytetään, että määriin, jotka yritysten on maksettava valtiontuen takaisinperinnän vuoksi, sovelletaan asetuksen N:o 794/2004 11 artiklan mukaista korkoa korolle -menetelmän mukaista korkokantaa. Italian hallitus riitauttaa kyseisen toimen mainitun kohdan sillä perusteella, että edes Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan mainittua korkojen laskentatapaa ei sovelleta asetuksen N:o 794/2004 voimaantuloa edeltäneisiin takaisinperintäpäätöksiin, ja vielä vähemmän sitä sovelletaan päätöksiin, jotka on tehty ennen kuin 8.5.2003 annettu komission tiedonanto sääntöjenvastaisesti myönnetyn tuen takaisinperinnässä sovellettavasta korkotasosta (EUVL C 110, s. 21) on julkaistu. Komission riidanalaisessa päätöksessä esittämällä väitteellä, joka koskee sitä, että Italian tasavalta ja komissio olisivat väitetysti sopineet korkoa korolle -menetelmän soveltamisesta, ei ole merkitystä.
—

kumoamaan niille 29.10.2015 päivätyllä kirjeellä tiedoksi annetun Euroopan komission päätöksen DIGIT/R/3/SDP/PT 5107460 (2015), jolla komissio luokitteli kuudennelle sijalle kantajien tarjouksen, joka koski yhtä kolmesta yksittäisestä osasta – ja erityisesti osaa nro 3 – avoimessa hankintamenettelyssä nro DIGIT/R3/PO/2015/0008, jonka nimi on ”Support and consulting services for technical informatics staff IV (STIS IV)”
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan avoimuusperiaatetta on loukattu Kantaja väittää, että ERCEA:n toiminta on monessa suhteessa avoimuusperiaatteen vastaista. Arviointiperusteita ei ole ilmoitettu lopullisesti ”Guidelines for applicants” –ohjeissa eikä 5.6.2015 tehdyssä päätöksessä.