Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Ympäristö - Vesiympäristön pilaantuminen - Direktiivi 76/464/ETY - Velvollisuus laatia erityisohjelmia tiettyjen vaarallisten aineiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämiseksi - Velvollisuuden laajuus - Tarve hyväksyä ohjelmia ja laatutavoitteita

(Neuvoston direktiivin 76/464/ETY 6 ja 7 artikla sekä direktiivin liitteessä olevat luettelot I ja II)

2 Ympäristö - Vesiympäristön pilaantuminen - Direktiivi 76/464/ETY - Velvollisuus laatia erityisohjelmia tiettyjen vaarallisten aineiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämiseksi - Ohjelman käsite

(Neuvoston direktiivin 76/464/ETY 7 artikla)

3 Ympäristö - Vesiympäristön pilaantuminen - Direktiivi 76/464/ETY - Velvollisuus laatia erityisohjelmia tiettyjen vaarallisten aineiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämiseksi - Päästöjen kohteena olevien vesien käsite

(Neuvoston direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1 Aineita, jotka sisältyvät tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY luetteloon I ja joiden osalta neuvosto ei ole vielä vahvistanut päästöjen raja-arvoja direktiivin 6 artiklassa edellytetyllä tavalla, on väliaikaisesti pidettävä luetteloon II kuuluvina aineina, joita koskevasta järjestelmästä säädetään direktiivin 7 artiklassa. Kyseisessä säännöksessä edellytetään muun muassa, että jäsenvaltiot hyväksyvät laatutavoitteita sisältäviä ohjelmia vesistöjä varten ja edellyttävät kaikilta luetteloon II sisältyviltä aineilta ennakkolupaa, jossa vahvistetaan kyseisten laatutavoitteiden mukaisesti määritetyt päästöstandardit.

Jäsenvaltio ei siten vapaudu velvollisuudestaan laatia direktiivin 7 artiklassa säädettyjä ohjelmia pelkästään siitä syystä, että se on vahvistanut päästöjen raja-arvot luetteloon II sisältyville aineille.

Jos jäsenvaltio ei laadi ohjelmia, se saattaa haitata jäsenvaltioiden vesiensuojelujärjestelmien vertailemista niiden yhdenmukaistamiseksi ja siten estää direktiivin täysimääräisen soveltamisen.

Laatutavoitteiden noudattaminen on tarpeen, sillä vaikka direktiivin 6 artiklan 2 kohdassa säädetään, että neuvosto vahvistaa luetteloon I sisältyvien aineiden laatutavoitteet, direktiivin 7 artiklan 3 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioilla on vastaava velvollisuus luetteloon II sisältyvien aineiden osalta. Yhteisön lainsäädännössä kiinnitetään siten erityistä huomiota siihen, että laatutavoitteet vahvistetaan kaikille direktiivissä tarkoitetuille aineille.

Kun otetaan huomioon tarve laatia ohjelmia ja laatutavoitteita, se seikka, että direktiivin päämäärä on mahdollisesti saavutettu parantamalla vesien laatua, ei näin ollen vapauta jäsenvaltiota velvollisuudesta hyväksyä direktiivin 7 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä.

2 Ohjelmien, jotka jäsenvaltioiden on laadittava direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan perusteella, on oltava erityisohjelmia, mikä tarkoittaa, että niiden lähestymistavan on oltava yleinen ja johdonmukainen ja niiden tulee ilmentää konkreettista ja kohta kohdalta etenevää suunnittelua, joka kattaa koko kansallisen alueen ja koskee kaikkien sellaisten luetteloon II kuuluvien aineiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämistä, joilla on merkitystä kyseisessä jäsenvaltiossa, ottaen huomioon näissä ohjelmissa vahvistetut laatutavoitteet päästöjen kohteena olevien vesien osalta.

Direktiivin 7 artiklassa tarkoitettuina ohjelmina ei siten voida pitää jäsenvaltion hyväksymiä yleisiä säännöksiä tai yksittäisiä toimenpiteitä, jotka kyllä sisältävät useita vesien suojelua koskevia säännöksiä mutta joissa ei aseteta laatutavoitteita tietylle virtaavalle tai virtaamattomalle vedelle.

3 Direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen ohjelmien tarkoituksena on vähentää vesien pilaantumista, minkä vuoksi velvollisuus hyväksyä tällaisia ohjelmia koskee myös sellaisia vesiä, joihin on päästetty direktiivin 1 artiklan 2 kohdan e alakohdassa määriteltyyn "pilaamisen" käsitteeseen kuuluvaa ainetta tai energiaa.

Jäsenvaltioille asetettu velvollisuus hyväksyä laatutavoitteita sisältäviä ohjelmia ei siten edellytä, että luetteloon II, jota koskevasta järjestelmästä on säädetty direktiivin 7 artiklassa, kuuluvien aineiden on todettu tosiasiallisesti pilaannuttaneen vedet, vaan velvollisuus koskee myös tilannetta, jossa näitä aineita on käytännössä päästetty vesiympäristöön.