Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Määräävän markkina-aseman luominen tai vahvistaminen – Ennuste

(Neuvoston asetuksen N:o 139/2004 2 artiklan 3 kohta ja 8 artiklan 3 kohta)

2. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Käsittely komissiossa – Keskittymään osallistuvien yritysten antamat sitoumukset, joilla pyritään tekemään ilmoitetusta keskittymästä yhteismarkkinoille soveltuva – Komission velvollisuus tutkia keskittymä sellaisena kuin se on muutettuna sitoumuksilla

(Neuvoston asetus N:o 139/2004)

3. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Käsittely komissiossa – Taloudellisten seikkojen arviointi – Harkintavalta – Tuomioistuinvalvonnan rajat

(Neuvoston asetuksen N:o 139/2004 2 artikla)

4. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Kahden lentoyhtiön välinen keskittymä

(Neuvoston asetus N:o 139/2004)

5. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Määräävän markkina-aseman luominen tai vahvistaminen – Viitteet – Suuret markkinaosuudet – Kahden lentoyhtiön välinen keskittymä

(Neuvoston asetus N:o 139/2004)

6. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Käsittely komissiossa – Merkityksellisten markkinoiden määrittely – Kahden lentoyhtiön välinen keskittymä

(Neuvoston asetus N:o 139/2004)

7. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Arviointiperusteet – Kokonaisarviointi – Indisioihin perustuva arviointi

(Neuvoston asetus N:o 139/2004)

8. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Olemassa olevan ja potentiaalisen kilpailun huomioon ottaminen – Markkinoille pääsyn esteiden olemassaolo

(Neuvoston asetus N:o 139/2004)

9. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Olemassa olevan ja potentiaalisen kilpailun huomioon ottaminen – Markkinoille pääsyn esteiden olemassaolo

(Komission tiedonannon 2004/C 31/03 74 kohta)

10. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Määräävän markkina-aseman luominen tai vahvistaminen – Tehokkuusetujen huomioon ottaminen – Edellytykset – Kumulatiivisuus

(Neuvoston asetuksen N:o 139/2004 johdanto-osan 29 perustelukappale; komission tiedonannon 2004/C 31/03 78 kohta)

11. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Määräävän markkina-aseman luominen tai vahvistaminen – Tehokkuusetujen huomioon ottaminen – Edellytykset – Todennettavuus

(Neuvoston asetus N:o 139/2004; komission tiedonannon 2004/C 31/03 86 kohta)

12. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Määräävän markkina-aseman luominen tai vahvistaminen – Tehokkuusetujen huomioon ottaminen – Edellytykset – Yrityskeskittymäkohtaisuus

(Neuvoston asetus N:o 139/2004; komission tiedonannon 2004/C 31/03 85 kohta)

13. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi – Määräävän markkina-aseman luominen tai vahvistaminen – Tehokkuusetujen huomioon ottaminen – Edellytykset – Hyöty kuluttajille

(Neuvoston asetus N:o 139/2004; komission tiedonannon 2004/C 31/03 79, 80 ja 84 kohta)

14. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Käsittely komissiossa – Keskittymään osallistuvien yritysten antamat sitoumukset, joilla pyritään tekemään ilmoitetusta keskittymästä yhteismarkkinoille soveltuva – Määräajan jälkeen esitettyjen sitoumusten huomioon ottamisen edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 139/2004 2 artiklan 2 kohta, 6 artiklan 2 kohta, 8 artiklan 2 kohta ja 18 artiklan 3 kohta; asetuksen N:o 4064/89 ja asetuksen N:o 447/98 mukaan hyväksyttävistä korjaustoimenpiteistä annetun komission tiedonannon 43 kohta)

15. Kilpailu – Yrityskeskittymät – Käsittely komissiossa – Keskittymään osallistuvien yritysten antamat sitoumukset, joilla pyritään tekemään ilmoitetusta keskittymästä yhteismarkkinoille soveltuva – Perusteet

(Neuvoston asetus N:o 139/2004)

Tiivistelmä

1. Jotta keskittymä voidaan julistaa yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, komission on näytettävä toteen yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 139/2004 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti, että ilmoitetun keskittymän toteuttaminen olennaisesti estää tehokasta kilpailua yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla erityisesti siitä syystä, että sillä luodaan määräävä asema tai vahvistetaan sitä.

Tällainen asetuksen N:o 139/2004 8 artiklan 3 kohdan nojalla tehtävä päätös perustuu komission tekemän ennusteen tuloksiin. Ennusteessa tutkitaan sitä, miten ilmoitettu yrityskeskittymä voisi muuttaa niitä tekijöitä, joiden perusteella kilpailun tila tietyillä markkinoilla määräytyy, jotta voitaisiin tutkia, aiheutuuko keskittymästä merkittävää haittaa tehokkaalle kilpailulle. Tällainen ennuste edellyttää erilaisten syy–seuraus-ketjujen hahmottamista, jotta voidaan hyväksyä ne, joiden todennäköisyys on suurin.

(ks. 26 ja 27 kohta)

2. Siinä tapauksessa, että yrityskeskittymän osapuolet ovat hallintomenettelyn kuluessa pätevästi ehdottaneet sitoumuksia yhteismarkkinoille soveltuvuuden toteavan päätöksen saamiseksi, komissiolla on velvollisuus tutkia yrityskeskittymä sellaisena kuin se on muutettuna näillä sitoumuksilla. Komission tehtävä on tuolloin osoittaa, että sitoumukset eivät muuta näin muutettua keskittymää yhteismarkkinoille soveltuvaksi.

(ks. 28 kohta)

3. Yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 139/2004 aineellisissa säännöksissä ja erityisesti sen 2 artiklassa komissiolle annetaan tietty harkintavalta erityisesti taloudellisten seikkojen arvioinnissa. Näin ollen harkintavallan käytön tuomioistuinvalvonnassa, jolla on olennainen merkitys keskittymiä koskevien säännösten täsmentämisessä, on otettava huomioon se harkintavalta, joka komissiolle annetaan keskittymiä koskevissa taloudellisluonteisissa oikeussäännöissä.

Vaikka unionin tuomioistuimet tunnustavat komissiolla olevan harkintavaltaa taloudellisissa asioissa, se ei tarkoita sitä, että unionin tuomioistuinten on pidättäydyttävä valvomasta sitä, miten komissio on tulkinnut taloudellisluonteisia seikkoja. Unionin tuomioistuinten on nimittäin paitsi muun muassa tutkittava esitettyjen todisteiden aineellinen paikkansapitävyys, luotettavuus ja johdonmukaisuus myös tarkistettava, sisältävätkö nämä todisteet kaikki ne merkitykselliset seikat, jotka on otettava huomioon monitahoisen tilanteen arvioinnissa, ja voivatko kyseiset todisteet tukea päätelmiä, jotka niistä on tehty.

(ks. 29 ja 30 kohta)

4. Kahden lentoyhtiön, jotka ovat yrityskeskittymän osapuolia ja joista toinen tarjoaa halpalentoyhtiöpalveluita ja toinen keskihintaisia palveluita, kilpailusuhteen arvioimiseksi komissio voi katsoa, että nämä kaksi yhtiötä ovat, kaikista niistä kilpailijoista, jotka toimivat niillä reiteillä, joihin yrityskeskittymä vaikuttaa, ”lähimpiä kilpailijoita”, vaikka niiden toimintakustannukset ja hinnoittelu ovat erilaiset, koska niiden toimintakustannukset ja hinnoittelu lähestyvät toisiaan ja erottavat nämä kaksi lentoyhtiötä kyseisillä reiteillä toimivista verkostolentoyhtiöistä.

Koska molemmilla lentoyhtiöillä on tukikohta samalla lentoasemalla, ne voivat hyötyä samantyyppisistä eduista, ja tämä voi siis tukea arviota, jonka mukaan nämä kaksi lentoyhtiötä ovat toistensa ”lähimmät kilpailijat”.

Komissio voi myös vedota samanlaisten tuotonhallintajärjestelmien olemassaoloon, kilpailijoiden kilpailukäyttäytymisen seurantaan, toisen yrityskeskittymän osapuolen reaktioihin toisen osapuolen tarjouksiin tai toisen osapuolen kilpailukäyttäytymisen seurantaan. Komissio voi ottaa nämä seikat täysin huomioon niissä todisteissa, joiden perusteella se arvioi kilpailutilannetta.

(ks. 35, 79, 83, 85, 94, 124 ja 133 kohta)

5. Vaikka markkinaosuuksien merkitys voi vaihdella markkinoittain, voidaan perustellusti katsoa, että erittäin suuret markkinaosuudet ovat itsessään – poikkeustapauksia lukuun ottamatta – osoitus määräävän aseman olemassaolosta. Tilanne voi olla tällainen markkinaosuuden ollessa 50 prosenttia tai enemmän.

Kun komissio toteaa, että keskittymän toteutuminen merkitsee hyvin suuria markkinaosuuksia monilla markkinoilla, joihin yrityskeskittymä vaikuttaa, sekä huomattavaa keskittymistasoa, se ei siis jätä huomiotta todistustaakkaa katsoessaan, että tällaiset markkinaosuudet ovat itsessään todiste määräävästä markkina-asemasta. Tällainen todiste voidaan hylätä, jos on olemassa seikkoja, joiden perusteella määräävä markkina-asema voidaan suurista markkinaosuuksista huolimatta sulkea pois.

Kun on kyse kahden lentoyhtiön välisestä yrityskeskittymästä, komissio voi päättää analysoimalla yrityskeskittymän vaikutukset kuhunkin lentoreittiin, johon vaikutetaan, että yrityskeskittymän toteuttaminen estäisi olennaisesti tehokasta kilpailua, koska monille reiteille muodostuisi määräävä asema. Nämä määräävät asemat ovat joko monopoleja tai lähellä monopolia taikka hyvin merkittäviä ja riittävät sellaisinaan sen päätelmän tekemiseen, että yrityskeskittymä on julistettava yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, tämän vaikuttamatta mahdollisten sitoumusten ja tehokkuushyötyjen analyysiin.

(ks. 41, 53−56, 336, 383−385 ja 445 kohta)

6. Komissio ei ylitä harkintavaltansa rajoja, kun se määrittelee kahden lentoyhtiön välisen yrityskeskittymän tarkastelemiseksi matkustajalentoliikennemarkkinat kahden kaupungin välisten reittien tai reittiryhmien perusteella, jos ne ovat keskenään korvattavissa, asian erityispiirteiden mukaisesti ja käyttämällä erilaisia perusteita reittien korvattavuuden luonnehtimiseksi; näitä ovat muun muassa välimatka ja matkustusaika lentoasemien välillä, arvio ”vapaa-ajan” matkustajien osuudesta tietyllä reitillä, ”lentoasemajärjestelmän” käsite sekä yrityskeskittymän osapuolen liiketoimintakäytännöt, joita analysoidaan eri todisteiden yhdistämiseen perustuvan tekniikan avulla.

Tällaisessa tekniikassa voi luonnollisesti tulla esiin niin myönteisiä kuin kielteisiäkin seikkoja. Päätelmää, jonka komissio tekee, ei siis voida asettaa kyseenalaiseksi pelkästään sen vuoksi, että tutkimuksesta ilmenee jokin kielteinen seikka, kun se on asianmukaisesti selostettu ja otettu huomioon sen päätöksessä sitä vääristelemättä.

Erityisesti silloin, kun on kyse lentoasemien välisestä välimatkasta ja matkustusajasta, komissiota ei voida moittia sellaisen ”säännön” käyttämisestä, jonka se myöntää nimenomaisesti olevan likimääräinen ja jonka mukaan lentoaseman asiakashankinta-alue voidaan määritellä alueeksi, joka sijaitsee enintään 100 kilometrin tai tunnin ajomatkan päässä, mutta toteaa kuitenkin, että kyseessä on yksinomaan ensimmäinen edustava arvo ja että asiakashankinta-alue voi olla erilainen kunkin tarkastellun lentoaseman erityispiirteiden vuoksi.

Hintakorrelaation empiirinen analyysi on samoin seikka, joka ei toki yksinään osoita, että kaksi lentoasemaa kuuluu samoihin markkinoihin, mutta se muodostaa muiden seikkojen yhteydessä merkityksellisen seikan, jonka komissio voi ottaa huomioon merkityksellisten markkinoiden määrittelemiseksi.

(ks. 99, 102, 103, 108, 110, 112, 113, 115–117 ja 119 kohta)

7. Yrityskeskittymän valvonnan yhteydessä komissio voi käyttää todisteiden yhdistelmää kilpailutilanteen arvioimiseksi, ja sen tehtävä on arvioida kokonaisvaltaisesti tulosta, johon on päädytty tällaisten todisteiden perusteella. Tässä yhteydessä on mahdollista, että jotkin seikat asetetaan etusijalle ja toiset sivuutetaan. Tähän liittyen ei ole syytä luoda hierarkiaa ”teknisten todisteiden” ja ”muiden kuin teknisten todisteiden” välillä. Väitettä, jonka mukaan nämä jälkimmäiset voidaan ottaa huomioon vain, jos niitä tuetaan ”teknisin todistein”, ei voida hyväksyä.

Tämä tutkinta perusteluineen kuuluu sen laillisuusvalvonnan piiriin, jota unionin yleinen tuomioistuin harjoittaa komission yrityskeskittymäasioissa tekemien päätösten suhteen.

(ks. 133 ja 136 kohta)

8. Kun komissio arvioituaan yrityskeskittymän osapuolten välillä olevaa kilpailua ja yrityskeskittymän vaikutusta tähän kilpailuun ja katsottuaan, että yrityskeskittymän tuloksena syntyvä yksikkö poistaa kilpailun osapuolten välillä asiakkaiden haitaksi, tutkii uusien kilpailijoiden merkityksellisille markkinoille tuloa, se ottaa lähtökohdaksi uuden tulokkaan, joka pyrkii tulemaan markkinoille, jolla yrityskeskittymän tuloksena syntyvä yksikkö olisi läsnä. Se tutkii siis sitä, voidaanko uusien kilpailijoiden katsoa luovan riittävää kilpailupainetta, jotta voidaan ehkäistä tai kumota yrityskeskittymän mahdolliset kilpailunvastaiset vaikutukset.

Jotta komission analyysi voidaan osoittaa vääräksi, on siis määriteltävä ne markkinoilletulonäkymät, jotka kompensoivat konkreettisesti määritellyt kilpailunvastaiset vaikutukset. Näin ollen pelkkä kilpailijan markkinoille tulon ”uhka” ei ole riittävä. Argumenttia, jonka mukaan markkinoille tulematta jättäminen johtuu yrityskeskittymän osapuolen tämänhetkisestä tehokkuudesta markkinoilla, joihin vaikutetaan, ja asiakastyytyväisyydestä, jotka poistavat uudelta tulokkaalta kaikki mahdollisuudet kannattavaan toimintaan, ei myöskään voida hyväksyä.

Komission analyysiä, joka koskee markkinoille pääsyn esteitä, ei myöskään voida kyseenalaistaa väitteellä, jonka mukaan yrityskeskittymän osapuoli ei aio yrityskeskittymän jälkeen soveltaa kilpailukykyisen tason yläpuolella olevia hintoja. Yrityskeskittymien valvonta nimittäin eroaa määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä koskevasta valvonnasta siten, että yritysten toiminnan valvonnan sijasta se liittyy markkinarakenteiden valvontaan. Yrityskeskittymien valvonnan tarkoituksena on markkinarakenteita koskevan ennusteen perusteella välttää sellaisen toimenpiteen toteuttaminen, joka estäisi olennaisesti tehokasta kilpailua yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla erityisesti siitä syystä, että sillä luodaan määräävä asema tai vahvistetaan sitä. Hintojen osalta merkityksellinen arviointiperuste on siis sellainen, että sen nojalla voidaan määritellä, voiko uuden kilpailijan markkinoille tulo estää hintojen nostamisen ennen yrityskeskittymää vallinneen tason yläpuolelle. Hinnat eivät ole ainoa arviointiperuste, joka voidaan ottaa huomioon, sillä toimenpiteen toteuttaminen voi vaikuttaa myös käytettävissä olevaan kapasiteettiin, palveluvalikoimaan ja palvelujen laatuun tai innovointiin.

(ks. 237–239, 248–250 ja 279 kohta)

9. Analysoitaessa sitä, soveltuuko yrityskeskittymä yhteismarkkinoille, markkinoille pääsyn esteiden analysointi riippuu markkinoiden ominaisuuksista sekä mahdollisten markkinoille tulijoiden kyvyistä. Markkinoille tulon oikea-aikaisuuden osalta komissio palautti mieliin horisontaalisten yrityskeskittymien arvioinnista annettujen suuntaviivojen 74 kohdassa asetetun kahden vuoden ajanjakson, jota ei tavallisesti saisi ylittää. Tämä aika riippuu kuitenkin tarkastellusta tilanteesta. Suuntaviivoissa komissio antaa joka tapauksessa vain arviointikehyksen, jota se voi soveltaa, kehittää edelleen ja hioa käsiteltävikseen tulevissa yksittäisissä tapauksissa .

(ks. 293–295 kohta)

10. Yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 139/2004 johdanto-osan 29 perustelukappaleen mukaan keskittymän yhteismarkkinoilla aiheuttaman kilpailuvaikutuksen arvioimiseksi on asianmukaista ottaa huomioon keskittymään osallistuvien yritysten esittämät perustellut tehokkuusnäkökohdat. On mahdollista, että keskittymästä seurauksena oleva tehokkuus vaikuttaa kilpailuvaikutuksia ja erityisesti kuluttajille mahdollisesti muussa tapauksessa aiheutuvaa haittaa tasapainottavasti, minkä seurauksena keskittymä ei olennaisesti estä tehokasta kilpailua yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla erityisesti siitä syystä, että sillä luodaan määräävä asema tai vahvistetaan sitä. Horisontaalisten yrityskeskittymien arvioinnista annettujen komission suuntaviivojen 78 kohdassa todetaan, että jotta komissio ottaisi tehokkuusedut huomioon yrityskeskittymää koskevassa arvioinnissaan ja voisi päätellä, että tehokkuusetujen seurauksena ei ole perusteita julistaa yrityskeskittymää yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, tehokkuuseduista on oltava hyötyä kuluttajille, niiden on oltava yrityskeskittymäkohtaisia ja todennettavissa. Nämä edellytykset ovat kumulatiivisia.

Näytön toimittaminen siitä, että väitetyt tehokkuusedut voivat vaikuttaa kilpailuvaikutuksia aiheutuvaa haittaa tasapainottavasti, on ilmoituksen tekijöiden asia.

(ks. 386, 387 ja 412 kohta)

11. Horisontaalisten yrityskeskittymien arvioinnista annettujen komission suuntaviivojen 86 kohdasta käy ilmi, että tehokkuusetujen on oltava todennettavissa, jotta komissio voi olla kohtuullisen varma siitä, että nämä edut todennäköisesti toteutuvat, ja että niiden on oltava riittäviä toimimaan vastapainona yrityskeskittymästä kuluttajille mahdollisesti aiheutuvalle haitalle. Mitä tarkempia ja vakuuttavampia tehokkuusetuja koskevat väitteet ovat, sitä paremmin komissio pystyy arvioimaan niitä. Tehokkuusetujen ja niistä kuluttajille aiheutuvan hyödyn suuruus olisi mahdollisuuksien mukaan ilmoitettava, ja jos käytettävissä ei ole tarvittavia tietoja, joiden perusteella voitaisiin tehdä tarkka kvantitatiivinen analyysi, on oltava mahdollista ennustaa selvästi havaittava, ei vähäpätöinen, myönteinen vaikutus kuluttajiin.

Tehokkuusetujen todennettavuutta koskevassa edellytyksessä ei siis vaadita ilmoituksen tekijää toimittamaan tietoja, jotka ovat kolmannen osapuolen todennettavissa riippumattomalla tavalla, tai yrityskeskittymää edeltäviä asiakirjoja, joiden perusteella voidaan arvioida puolueettomalla ja riippumattomalla tavalla yritysostosta seuraavien tehokkuusetujen laajuutta.

Kyseisten suuntaviivojen mukaan suurin osa tiedoista, joiden perusteella komissio voi arvioida tehokkuusetuja, on nimittäin ainoastaan yrityskeskittymän osapuolten hallussa ja näin ollen on ilmoituksen tekijöiden asia toimittaa ajoissa kaikki asian kannalta merkitykselliset tiedot. Myös esimerkinomainen luettelo todisteista, joita voidaan käyttää tehokkuusetuja arvioitaessa, sisältää luonteeltaan erilaisia todisteita, eikä siinä korosteta, että niiden olisi oltava riippumattomalla tavalla todennettavissa tai yrityskeskittymää edeltävältä ajalta.

Yrityskeskittymän osapuolena olevalla yrityksellä on siis oikeus esittää komissiolle yrityskeskittymästä odotettavia tehokkuusetuja koskevia omia tietojaan ilman, että sen tarvitsi turvautua kolmannen osapuolen riippumattomalla tavalla todennettavissa olevaan tai ennen keskittymästä ilmoittamista toteutettuun arvioon. Liiketoiminnassa ei ole välttämättä mahdollista toimittaa tällaisia asiakirjoja ajoissa, ja julkisen ostotarjouksen esittämisessä käytetyillä asiakirjoilla, olivatpa ne peräisin kyseessä olevalta yritykseltä tai sen neuvonantajilta, on väistämättä jollain tapaa merkitystä tehokkuusetuja koskevien väitteiden sisällön tukena.

(ks. 406–408 ja 410 kohta)

12. Horisontaalisten yrityskeskittymien arvioinnista annettujen komission suuntaviivojen 85 kohdan mukaan tehokkuusedut ovat olennaisia kilpailua koskevassa arvioinnissa, kun ne ovat suoraan seurausta ilmoitetusta yrityskeskittymästä eikä niitä voida saavuttaa yhtä suuressa määrin vähemmän kilpailunvastaisilla käytännöillä. Näissä olosuhteissa komissio katsoo, että tehokkuusedut ovat seurausta yrityskeskittymästä ja ovat siis yrityskeskittymäkohtaisia. Yrityskeskittymän osapuolten on toimitettava ajoissa kaikki merkitykselliset tiedot, jotka ovat tarpeen sen osoittamiseksi, ettei olemassa ole ilmoitettua yrityskeskittymää vähemmän kilpailunvastaisia, realistisia ja toteutettavissa olevia keinoja. Komissio ottaa huomioon ainoastaan keinot, jotka ovat kohtuullisen käytännöllisiä yrityskeskittymän osapuolten kohtaamassa liiketoimintatilanteessa, kun otetaan huomioon kyseessä olevan toimialan vakiintuneet liiketoimintatavat.

(ks. 427 kohta)

13. Horisontaalisten yrityskeskittymien arvioinnista annetuissa komission suuntaviivoissa todetaan kuluttajille aiheutuvasta hyödystä, että tehokkuusetuja koskevia väitteitä arvioitaessa on tarkistettava, ettei kuluttajien asema huonone yrityskeskittymän seurauksena. Tätä tarkoitusta varten tehokkuusetujen olisi oltava huomattavia ja oikea-aikaisia ja niistä olisi periaatteessa oltava hyötyä kuluttajille kyseessä olevilla markkinoilla, joilla kilpailuongelmien esiintyminen muutoin on todennäköistä. Yrityskeskittymät voivat luoda erilaisia tehokkuusetuja, jotka voivat johtaa alhaisempiin hintoihin ja muihin etuihin kuluttajille. Esimerkiksi tuotannossa tai jakelussa saavutetut kustannussäästöt voivat mahdollistaa yrityskeskittymän tuloksena syntyvälle yritykselle alhaisempien hintojen perimisen yrityskeskittymän jälkeen ja kannustaa sitä siihen. On varmistettava, johtavatko tehokkuusedut kuluttajien kannalta nettohyötyyn, ja lisäksi kustannustehokkuus, joka johtaa muuttuvien kustannusten tai rajakustannusten alenemiseen, on tehokkuusetuja arvioitaessa luultavammin olennaisempi kuin kiinteiden kustannusten aleneminen, sillä se johtaa periaatteessa todennäköisemmin alhaisempiin kuluttajahintoihin. Kustannusten pienentymistä, joka on seurausta ainoastaan kilpailunvastaisista tuotannon supistuksista, ei voida pitää kuluttajia hyödyttävinä tehokkuusetuina.

Lisäksi yrityskeskittymän tuloksena syntyvän yksikön kannustin siirtää tehokkuusedut kuluttajille on usein yhteydessä kilpailupaineeseen, jota siihen kohdistuu markkinoilla jäljellä olevien yritysten ja mahdollisten markkinoille tulijoiden taholta. Mitä suurempia mahdolliset kilpailunvastaiset vaikutukset ovat, sitä paremmin komission on varmistettava, että väitetyt tehokkuusedut ovat huomattavia, niiden toteutuminen on todennäköistä ja ne siirretään riittävässä määrin kuluttajille. Tältä osin suuntaviivoissa todetaan, että on erittäin epätodennäköistä, että yrityskeskittymä, joka johtaa lähes monopolin muodostavaan markkina-asemaan tai samantasoiseen markkinavoimaan, voitaisiin julistaa yhteismarkkinoille soveltuvaksi sillä perusteella, että tehokkuusedut riittäisivät toimimaan vastapainona mahdollisille kilpailunvastaisille vaikutuksille.

(ks. 434–436 kohta)

14. Yrityskeskittymän valvonnan yhteydessä asianomaiset yritykset voivat ehdottaa sitoumuksia komissiolle saadakseen päätöksen, jossa niiden keskittymä todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Hallinnollisen menettelyn vaiheen mukaan komission on voitava ehdotettujen sitoumusten perusteella joko katsoa, että ilmoitetun keskittymän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille ei ole enää vakavia epäilyjä alustavan tutkinnan vaiheessa, tai vastata perusteellisemman tutkimusmenettelyn kuluessa esitettyihin väitteisiin. Näiden sitoumusten perusteella voidaan siis ensinnäkin välttää perusteellisemman tutkimusmenettelyn aloittaminen tai tämän jälkeen sellaisen päätöksen tekeminen, jolla keskittymä todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi. Yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 139/2004 8 artiklan 2 kohdan perusteella komissio voi nimittäin liittää päätökseen, jolla keskittymä todetaan kyseisen asetuksen 2 artiklan 2 kohdassa määritellyn kriteerin mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaksi, ehtoja ja velvoitteita, joilla on tarkoitus varmistaa, että keskittymään osallistuvat yritykset noudattavat komissiolle antamiaan sitoumuksia keskittymän saattamiseksi yhteismarkkinoille soveltuvaksi.

Kun otetaan huomioon tämänkaltaisiin toimiin liittyvät huomattavat taloudelliset intressit ja teolliset tai kaupalliset panokset samoin kuin komission toimivaltuudet näissä asioissa, on kyseessä olevien yritysten edun mukaista tehdä kaikkensa helpottaakseen viranomaisten työtä. Näistä samoista syistä myös komission on osoitettava mitä suurinta huolellisuutta yrityskeskittymien valvontaa harjoittaessaan.

Asetuksen N:o 4064/89 ja asetuksen N:o 447/98 mukaan hyväksyttävistä korjaustoimenpiteistä annetun komission tiedonannon, jonka vaihtoehtoja komissio voi soveltaa asetuksen N:o 139/2004 ja asetuksen N:o 802/2004 osalta, mukaisesti ilmoitetun keskittymähankkeen osapuolten liian myöhään esittämät sitoumukset voidaan ottaa huomioon kahdella edellytyksellä, joiden on täytyttävä samanaikaisesti, eli ensinnäkin, jos näillä sitoumuksilla ratkaistaan selvästi ja ilman lisätutkimusten tarvetta aiemmin yksilöidyt kilpailuongelmat, ja toiseksi, jos on riittävästi aikaa pyytää jäsenvaltioilta lausuntoa näistä sitoumuksista.

(ks. 448–451 ja 455 kohta)

15. Yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 139/2004 yhteydessä komissiolle on annettu toimivalta hyväksyä ainoastaan sellaiset sitoumukset, joiden vuoksi kyseinen komissiolle ilmoitettu keskittymä muuttuu yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Tähän liittyen yrityskeskittymän osapuolten ehdottamat sitoumukset täyttävät tämän edellytyksen ainoastaan siltä osin kuin komissio kykenee varmasti päättelemään, että ne olisi mahdollista toteuttaa ja että niistä seuraavat korjaustoimenpiteet ovat riittävän elinkelpoisia ja kestäviä, jotta määräävän aseman syntyminen tai vahvistuminen tai todellisen kilpailun esteet, joita sitoumuksilla on tarkoitus torjua, eivät toteudu lähitulevaisuudessa.

(ks. 452 ja 453 kohta)