Kanne 18.8.2022 – Itävalta v. komissio

(Asia T-501/22)

(2022/C 389/16)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Itävallan tasavalta (asiamiehet: J. Schmoll ja A. Kögl)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 8.6.2022 annetun Euroopan komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2022/908 (tiedoksiannettu numerolla C(2022) 3543 final, julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä 10.6.2022, L 157, s. 15) siltä osin kuin siinä jätetään unionin rahoituksen ulkopuolelle Itävallan tasavallalle aiheutuneet ja sen ilmoittamat ne maataloustukirahaston mukaiset menot, jotka luetellaan kyseisen päätöksen liitteessä budjettikohdassa 6200 riveillä 1–8 ja joista on vähennetty budjettikohdassa 08020601 luetellut määrät, jolloin kyseessä olevana määränä on yhteensä 68 146 449,98 euroa.

— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin kanneperusteisiin.

1) Ensimmäinen kanneperuste Vastaaja on rikkonut asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (1) 52 artiklan 1 kohtaa siltä osin kuin se on asettanut riidanalaisella täytäntöönpanopäätöksellä rahoitusoikaisun, vaikka kantaja väittää soveltaneensa alppialueiden viljelijöille kohdennettujen maksuoikeuksien myöntämiseen perustuvaa vähennyskerrointa asetuksen (EU) N:o 1307/2013 (2) 24 artiklan 6 kohdan mukaisesti. Siihen liittyvä rahoitusoikaisu on siten tehty virheellisesti.

2) Toinen kanneperuste Vastaaja on rikkonut asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan 1 kohtaa siltä osin kuin se on asettanut rahoitusoikaisun, vaikka kansallisen varannon käyttö laidunmaaviljelijöitä koskevia korjaustoimenpiteitä varten ja lineaarinen vähentäminen kansallisen enimmäismäärän ylittymisen välttämiseksi olivat unionin oikeuden mukaisia. Kantaja väittää voineensa tukeutua tällöin asetuksen (EU) N:o 1307/2013 30 artiklan 7 kohdan b alakohtaan tai 7 artiklaan. Tältä osin tehty rahoitusoikaisu on siten virheellinen.

3) Kolmas kanneperuste Vastaaja on rikkonut asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan 4 kohdan a alakohtaa siltä osin kuin se on evännyt rahoituksen myös sellaisilta maataloustukirahaston mukaisilta menoilta, jotka toteutettiin ennen 26.11.2016 – ja siis yli 24 kuukautta ennen ajankohtaa, jona vastaaja antoi selvitystensä tulokset tiedoksi 27.11.2018 päivätyllä kirjeellä.

4) Neljäs kanneperuste Vastaaja on jättänyt noudattamatta SEUT 296 artiklan toisessa kohdassa määrättyä perusteluvelvollisuutta siltä osin kuin se on täysin jättänyt käsittelemättä kantajan argumentteja, jotka koskevat Itävallan osavaltioiden alppilaidunmaalakeihin perustuvaa alppilaidunmaiden luokittelua, joten se ei ole perustellut riittävästi ja asianmukaisesti väitettä, jonka mukaan kantaja on jättänyt noudattamatta objektiivisuuden ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteita soveltaessaan asetuksen (EU) N:o 1307/2013 24 artiklan 6 kohdassa säädettyä poikkeusta.

(1) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549).

(2) Yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 637/2008 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1307/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 608).