ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 260/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 26.5.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgerichtshof – Itävalta) – GD European Land Systems – Steyr GmbH v. Zollamt Eisenstadt Flughafen Wien

(Asia C-262/15) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Tavaroiden luokittelu - Asetus (ETY) N:o 2658/87 - Yhdistetty nimikkeistö - Nimike 8710 ja alanimike 9305 91 00 - XVII jakson 3 huomautus ja 93 ryhmän 1 huomautuksen c alakohta - Panssarivaunut ja muut panssaroidut taisteluajoneuvot - Sotilaskäyttöön tarkoitetut aseet (sota-aseet) - Tornijärjestelmän luokittelu))

(2016/C 260/12)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Hakija: GD European Land Systems – Steyr GmbH

Vastapuoli: Zollamt Eisenstadt Flughafen Wien

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I esitettyä yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se on muutettuna 4.10.2013 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1001/2013, on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen tornijärjestelmä, joka on tuotu maahan panssarivaunujen valmistusta varten ja jota on sitten käytetty tosiasiallisesti tähän tarkoitukseen, kuuluu yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 8710, jos se soveltuu käytettäväksi ”pääasiallisesti” panssarivaunussa, mikä on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana selvittää ottaen huomioon mainitun tornijärjestelmän objektiivisesti todettavat ominaispiirteet ja ominaisuudet, eikä sillä, miten sitä on lopulta käytetty nyt käsiteltävässä asiassa, ole ratkaisevaa merkitystä sen luokittelun kannalta. Mikäli näin ei ole, mainittu tornijärjestelmä on luokiteltava ”sotilaskäyttöön tarkoitetun aseen” osana tai tarvikkeena yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 9305 9100.

(1) EUVL C 294, 7.9.2015.
1)

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 23 artiklan 5 kohtaa ja 24 artiklaa on tulkittava siten, että sopimusvelvoitteen täyttämättä jättämistä koskevassa oikeusriidassa, jonka kantaja on saattanut sellaisen jäsenvaltion tuomioistuinten käsiteltäväksi, jonka alueella vastaajan kotipaikka on, näiden tuomioistuinten toimivalta voi perustua tämän asetuksen 24 artiklaan, kun vastaaja ei riitauta niiden toimivaltaa, vaikka näiden kahden osapuolen väliseen sopimukseen sisältyy oikeuspaikkalauseke, joka on tehty kolmannen valtion tuomioistuinten hyväksi.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 302/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.7.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Ireland – Irlanti) – Minister for Justice and Equality v. Francis Lanigan

(Asia C-237/15 PPU) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 6 artikla - Oikeus vapauteen ja turvallisuuteen - Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Puitepäätös 2002/584/YOS - Eurooppalainen pidätysmääräys - Velvollisuus panna täytäntöön eurooppalainen pidätysmääräys - 12 artikla - Etsityn henkilön pitäminen säilössä - 15 artikla - Luovuttamispäätös - 17 artikla - Täytäntöönpanoa koskevan päätöksen määräajat ja menettelyt - Määräaikojen ylittämisen seuraukset))

(2015/C 302/15)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Ireland

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Minister for Justice and Equality

Vastaaja: Francis Lanigan

Tuomiolauselma

Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 15 artiklan 1 kohtaa ja 17 artiklaa on tulkittava siten, että täytäntöönpanoviranomaisella on edelleen velvollisuus tehdä päätös eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta 17 artiklassa vahvistettujen määräaikojen päätyttyä.

Puitepäätöksen 12 artiklaa, luettuna yhdessä sen 17 artiklan kanssa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklan valossa, on tulkittava siten, ettei se ole tällaisessa tilanteessa esteenä sille, että etsittyä henkilöä pidetään säilössä täytäntöönpanojäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, vaikka tämän henkilön pidättämisen kokonaiskesto ylittää nämä määräajat, jos tämä kesto ei ole liiallinen, kun otetaan huomioon pääasiassa kyseessä olevan menettelyn ominaispiirteet, mikä ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen on tarkastettava. Jos täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen päättää lopettaa etsityn henkilön säilössä pitämisen, sen täytyy liittää tämän henkilön väliaikaiseen vapauttamiseen kaikki tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet hänen pakenemisensa estämiseksi, ja varmistaa, että tarvittavat aineelliset edellytykset hänen tehokkaalle palauttamiselleen täyttyvät edelleen niin kauan, kuin lopullista päätöstä eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta ei ole tehty.

(1) EUVL C 236, 20.7.2015.
1)

SEUT 107 artiklaa ja SEU 4 artiklan 3 kohtaa, luettuina yhdessä valtiontuesta, jonka Puola on myöntänyt pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten muodossa, sekä valtiontuesta, jonka Puola aikoo myöntää pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten vapaaehtoisen irtisanomisen perusteella maksettavien korvausten muodossa 25.9.2007 tehdyn komission päätöksen 2009/287/EY 4 artiklan 2 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että kun Euroopan komissio on tarkastellut valtiontukiohjelmaa hukkakustannuksiin liittyvistä valtiontukien analyysimenetelmistä 26.7.2001 antamansa tiedonannon valossa ja katsonut ohjelman soveltuvan sisämarkkinoille ennen sen toteuttamista, kansalliset viranomaiset ja tuomioistuimet tarkistavat puolestaan kyseessä olevan tuen täytäntöönpanon yhteydessä sen, onko tuki tämän analyysimenetelmän periaatteiden mukainen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 6/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 9.11.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Saksa) – Davitas GmbH v. Stadt Aschaffenburg

(Asia C-448/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Uuselintarvikkeet ja elintarvikkeiden uudet ainesosat - Asetus (EY) N:o 258/97 - 1 artiklan 2 kohdan c alakohta - Käsite ”elintarvike tai elintarvikkeen ainesosa, jolla on uusi molekyylirakenne”))

(2017/C 006/03)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Davitas GmbH

Vastapuoli: Stadt Aschaffenburg

Muu osapuoli: Landesanwaltschaft Bayern

Tuomiolauselma

Uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden uusista ainesosista 27.1.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 258/97, sellaisena kuin se on muutettuna 18.6.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 596/2009, 1 artiklan 2 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että ilmaisu ”uusi perusmolekyylirakenne” viittaa elintarvikkeisiin tai elintarvikkeiden ainesosiin, joita ei ole käytetty ihmisravintona Euroopan unionin alueella ennen 15.5.1997.

(1) EUVL C 448, 15.12.2014.
2)

Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 98 artiklaa, luettuna yhdessä tämän asetuksen 2 artiklan 7 alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että se, että hankintaviranomainen on määrännyt direktiivin 2004/18 vastaisesti unionin rahoitustukea saavan julkisen rakennusurakan yhteydessä, että kyseisen hankintasopimuksen sopimuspuoleksi valittavan on toteutettava omin resurssein vähintään 25 prosenttia tästä urakasta, on mainitun 2 artiklan 7 alakohdassa tarkoitettu sääntöjenvastaisuus, joka oikeuttaa tarpeen soveltaa mainittuun 98 artiklaan perustuvaa rahoitusoikaisua siltä osin kuin ei voida sulkea pois mahdollisuutta siitä, että tällä laiminlyönnillä on ollut vaikutusta kyseisen rahaston talousarvioon. Tämän oikaisun määrä on määritettävä ottamalla huomioon kaikki ne konkreettiset seikat, jotka ovat merkityksellisiä mainitun asetuksen 98 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainittuihin perusteisiin nähden, eli todetun sääntöjenvastaisuuden luonne, sen vakavuus ja siitä kyseiselle rahastolle aiheutunut taloudellinen tappio.
2)

Helleenien tasavalta velvoitetaan maksamaan Euroopan komissiolle ”Euroopan unionin omat varat” -tilille 30 000 euron suuruinen uhkasakko kultakin päivältä, jonka 10.9.2009 annetun tuomion komissio v. Kreikka (C-286/08, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa, EU:C:2009:543) noudattamisen edellyttämien toimenpiteiden täytäntöönpano viivästyy, nyt annettavan tuomion antamispäivästä siihen saakka, kunnes 10.9.2009 annettu tuomio komissio v. Kreikka (C-286/08, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa, EU:C:2009:543) on pantu täysimääräisesti täytäntöön. Tämä määrä jaetaan kolmeen osaan, jotka vastaavat Euroopan komission esittämiä kolmea perustetta ja joiden määrä on ensimmäisen perusteen osalta 10 prosenttia uhkasakon kokonaismäärästä eli 3 000 euroa ja toisen ja kolmannen perusteen osalta 45 prosenttia kyseisestä määrästä eli 13 500 euroa; kolmanteen perusteeseen sovelletaan ns. vanhojen jätteiden huollon osalta puolivuosittaista vähennystä suhteessa niiden jätteiden määrään, joiden osalta huolto on saatettu vaatimusten mukaiseksi, jolloin sovelletaan rajaa, jonka alittuessa maksettavaksi tulevaa uhkasakon määrää ei voida enää vähentää ja joka on 50 prosenttia tätä perustetta vastaavan uhkasakon määrästä eli 6 750 euroa.
1)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 17 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että tapauksessa, jossa rakennusta käytetään myöhemmässä vaihdannan vaiheessa sekä tiettyjen vähennykseen oikeuttavien liiketoimien että vähennykseen oikeuttamattomien liiketoimien suorittamiseen, jäsenvaltioiden ei tarvitse määrätä, että tavarat ja palvelut, joita on käytetty aikaisemmassa vaihdannan vaiheessa kyseisen rakennuksen rakentamiseen, hankkimiseen, käyttöön, ylläpitoon tai huoltoon, on kohdennettava aluksi näihin eri liiketoimiin, jos tällainen kohdentaminen on vaikeasti toteutettavissa, jotta myöhemmin vain vähennysoikeus, joka on myönnettävä niistä tavaroista ja palveluista, joita on käytetty samanaikaisesti sekä tiettyjen vähennykseen oikeuttavien liiketoimien että vähennykseen oikeuttamattomien muiden liiketoimien toteuttamiseen, määritetään käyttämällä liikevaihtoon perustuvaa jakoperustetta tai vaihtoehtoisesti pinta-alaan perustuvaa jakoperustetta sillä edellytyksellä, että tällä jälkimmäisellä menetelmällä taataan vähennyksen suhdeluvun tarkempi määrittäminen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 243/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 4.5.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Pillbox 38 (UK) Ltd v. Secretary of State for Health

(Asia C-477/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Direktiivi 2014/40/EU - 20 artikla - Sähkösavukkeet ja täyttösäiliöt - Pätevyys - Yhdenvertaisen kohtelun periaate - Suhteellisuusperiaate ja oikeusvarmuuden periaate - Toissijaisuusperiaate - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 16 ja 17 artikla))

(2016/C 243/07)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Pillbox 38 (UK) Ltd

Vastapuoli: Secretary of State for Health

Tuomiolauselma

Esitetyn kysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esille seikkoja, jotka voivat vaikuttaa tupakkatuotteiden ja vastaavien tuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä sekä direktiivin 2001/37/EY kumoamisesta 3.4.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/40/EU 20 artiklan pätevyyteen.

(1) EUVL C 7, 12.1.2015.
2)

Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 648/2005, 236 artiklan 1 kohtaa, kun sitä luetaan yhdessä yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY säännösten kanssa, on tulkittava pääasiassa kyseessä olevan tilanteen kaltaisessa tilanteessa siten, että koska tavaroista, jotka on jälleenviety muina kuin yhteisötavaroina, ei tule maksettavaksi arvonlisäveroa, jos näihin tavaroihin sovelletaan edelleen mainitun direktiivin 61 artiklassa tarkoitettuja menettelyjä, ja koska näin on silloinkin, kun tullivelka on syntynyt yksinomaan asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2913/92, 204 artiklan perusteella, veronmaksumaksuvelvollista arvonlisäveron osalta ei ole. Saman asetuksen 236 artiklaa on tulkittava siten, ettei sitä voida soveltaa tilanteisiin, jotka koskevat arvonlisäveron palauttamista.
1)

Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle menettelysäännöstölle, jonka mukaan maksukyvyttömyysmenettelyssä yhtäältä tuomioistuin, jossa kyseinen menettely on saatettu vireille, ei saa viran puolesta tutkia sellaisten sopimusehtojen mahdollista kohtuuttomuutta, joihin mainitun menettelyn yhteydessä ilmoitetut saatavat perustuvat, vaikka kyseisellä tuomioistuimella on käytössään tämän tutkinnan edellyttämät oikeudelliset seikat ja tosiseikat, ja jonka mukaan toisaalta mainittu tuomioistuin saa ainoastaan tutkia vakuudettomat saatavat ja silloinkin yksinomaan muutamien sellaisten rajallisten perusteiden osalta, jotka liittyvät saatavien vanhenemiseen tai raukeamiseen.
C 211/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 7.4.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Udine – Italia) – Asia, jonka on saattanut vireille Degano Trasporti Sas di Ferruccio Degano & C. (selvitystilassa)

(Asia C-546/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - SEU 4 artiklan 3 kohta - Direktiivi 2006/112/EY - Maksukyvyttömyys - Velkojien sopimukseen perustuvaa velkajärjestelyä koskeva menettely (akordimenettely) - Arvonlisäverosaatavien maksaminen osittain))

(2016/C 211/17)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale di Udine

Pääasian asianosaiset

Hakija: Degano Trasporti Sas di Ferruccio Degano & C. (selvitystilassa)

Muu osapuoli: Pubblico Ministero presso il Tribunale di Udine

Tuomiolauselma

SEU 4 artiklan 3 kohta ja yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artikla, 250 artiklan 1 kohta ja 273 artikla eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jota tulkitaan siten, että maksukyvytön elinkeinonharjoittaja voi jättää tuomioistuimeen – jotta hän voisi varallisuutensa realisoimalla kattaa velkansa – akordimenettelyn aloittamista koskevan hakemuksen, jossa hän ehdottaa arvonlisäverovelan maksamista vain osaksi osoittamalla riippumattoman asiantuntijan antaman asiantuntijalausunnon avulla, ettei tälle velalle saataisi parempaa suoritusta, jos mainittu elinkeinonharjoittaja asetettaisiin konkurssiin.

(1) EUVL C 81, 9.3.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 156/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 10.3.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hof van Cassatie – Belgia) – VAD BVBA ja Johannes Josephus Maria van Aert v. Belgian valtio

(Asia C-499/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Tulliliitto ja yhteinen tullitariffi - Tariffiluokittelu - Yhdistetty nimikkeistö - Tulkinta - Yleiset tulkintasäännöt - 3 säännön b alakohta - Ilmaisu ”vähittäismyyntiä varten sarjoiksi pakatut tavarat” - Erilliset pakkaukset))

(2016/C 156/15)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hof van Cassatie

Pääasian asianosaiset

Valittajat: VAD BVBA ja Johannes Josephus Maria van Aert

Vastapuoli: Belgian valtio

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna 20.9.2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1214/2007, liitteessä I esitetyn yhdistetyn nimikkeistön yleisten tulkintasääntöjen 3 säännön b alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevien kaltaisia tavaroita, jotka on esitetty tullattaviksi erillisissä pakkauksissa ja pakattu samaan pakkaukseen vasta tullauksen jälkeen, voidaan kuitenkin pitää tässä yleisessä tulkintasäännössä ”vähittäismyyntiä varten sarjoiksi pakattuina tavaroina” ja siten yhteen ja samaan tullinimikkeeseen kuuluvina, mikäli muiden objektiivisten seikkojen perusteella käy ilmi, että kyseiset tavarat kuuluvat yhteen ja että ne on tarkoitettu tarjottaviksi sellaisinaan vähittäiskaupassa.

(1) EUVL C 26, 26.1.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 98/14

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.1.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein oikeus – Suomi) – SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft v. If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

(Asia C-521/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 44/2001 - 6 artiklan 2 alakohta - Tuomioistuimen toimivalta - Kolmannen siinä tuomioistuimessa, jossa alkuperäinen kanne on vireillä, kyseisen oikeudenkäynnin asianosaista vastaan nostama takaus- tai takautumisvaatimusta tai sivullisvaatimusta koskeva kanne))

(2016/C 098/17)

Oikeudenkäyntikieli: suomi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Korkein oikeus

Pääasian asianosaiset

Valittaja: SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft

Vastapuoli: If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 6 artiklan 2 alakohtaa on tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluu kolmannen osapuolen alkuperäisen oikeudenkäynnin vastaajaa vastaan kansallisen lainsäädännön säännösten mukaisesti nostama kanne, jossa on kyse alkuperäiseen kanteeseen läheisesti liittyvästä vaatimuksesta, jolla vaaditaan kolmannen osapuolen mainitun alkuperäisen oikeudenkäynnin kantajalle maksamien korvausten korvaamista, jos kyseistä kannetta ei ole nostettu ainoastaan sen vuoksi, että kanne kyseistä vastaajaa vastaan saataisiin tutkituksi muussa tuomioistuimessa kuin siinä, joka muutoin olisi ollut toimivaltainen tutkimaan häntä vastaan nostetun kanteen.

(1) EUVL C 34, 2.2.2015.
1)

Portugalin tasavalta ei ole noudattanut yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.10.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1137/2008, 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole Alvaladen, Odemiran, Pereira do Campon, Vila Verden (PTAGL 420), Maçãon, Pontévelin, Castro Dairen, Arraiolosin, Ferreira do Alentejon, Vidigueiran, Alcácer do Salin, Amarelejan, Monchiquen, Montemor-o-Novon, Grândolan, Estremozin, Maceiran, Portelin, Viana do Alentejon, Cinfãesin, Ponte de Reguengon, Canas de Senhorimin, Repesesin, Vila Viçosan, Santa Comba Dãon, Tolosan, Lorigan, Cercalin, Vale de Santarémin, Castro Verden, Almodôvarin, Amares/Ferreirasin, Mogadouron, Melidesin, Vila Verden (PTAGL 421), Serpan, Vendas Novasin, Vila de Pradon, Nelasin, Vila Nova de São Benton, Santiago do Cacémin, Alter do Chãon, Tábuan eikä Mangualden taajamissa varmistanut direktiivin 91/271 liitteessä I olevan B kohdan asian kannalta merkityksellisten säännösten mukaista yhdyskuntajätevesien puhdistamoiden päästöjen käsittelyn riittävää tasoa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 68/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 23.12.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Rüdiger Hobohm v. Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik ja Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL

(Asia C-297/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Asetus (EY) N:o 44/2001 - Tuomioistuimen toimivalta kuluttajansuojaa koskevissa riita-asioissa - 15 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 16 artiklan 1 kohta - Käsite kaupallisen toiminnan tai elinkeinotoiminnan ”suuntaaminen” kuluttajan kotipaikkajäsenvaltioon - Kuluttajan kotipaikkajäsenvaltioon ”suunnatun” kaupallisen toiminnan tai elinkeinotoiminnan harjoittamisen yhteydessä aikaisemmin tehdyn välityssopimuksen taloudellisen tavoitteen saavuttamista palveleva toimeksiantosopimus - Läheinen yhteys))

(2016/C 068/11)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Rüdiger Hobohm

Vastaajat: Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik ja Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 15 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on siltä osin kuin siinä viitataan sopimukseen, joka kuuluu elinkeinonharjoittajan kuluttajan kotipaikkajäsenvaltioon ”suuntaaman” kaupallisen toiminnan tai elinkeinotoiminnan piiriin, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 16 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että sitä voidaan soveltaa kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan väliseen sopimukseen, joka ei sellaisenaan liity kyseisen elinkeinonharjoittajan kuluttajan kotipaikkajäsenvaltioon ”suuntaamaan” kaupalliseen toimintaan tai elinkeinotoimintaan mutta jolla on läheinen yhteys samojen osapuolten aikaisemmin tällaisen toiminnan yhteydessä tekemään sopimukseen. Kansallisen tuomioistuimen on tutkittava, ovatko kyseessä kyseisen yhteyden muodostavat seikat, joita ovat muun muassa näiden kahden sopimuksen osapuolten sama – oikeudellinen tai tosiasiallinen – henkilöllisyys, niillä tavoiteltu sama taloudellinen tavoite, joka kohdistuu samaan konkreettiseen kohteeseen, ja toisen sopimuksen asema ensimmäisen sopimuksen täydentäjänä siltä osin kuin sillä mahdollistetaan ensimmäisen sopimuksen taloudellisen tavoitteen saavuttaminen.

(1) EUVL C 303, 8.9.2014.
1)

SEUT 49 artiklaa on tulkittava niin, ettei se ole esteenä sellaiselle jäsenvaltion verojärjestelmälle, jollaisesta on kyse pääasiassa ja jonka mukaan siinä tapauksessa, että kyseisessä jäsenvaltiossa asuva yhtiö luovuttaa toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan kiinteän toimipaikan sen kanssa samaan konserniin kuuluvalle ulkomaiselle yhtiölle, luovutetun toimipaikan osalta aiemmin vähennetyt tappiot on lisättävä tulona luovuttavan yhtiön verotettavaan tulokseen silloin, kun kaksinkertaisen verotuksen välttämistä koskevan sopimuksen mukaan mainitunlaisen kiinteän toimipaikan tulot vapautetaan verosta siinä jäsenvaltiossa, jossa yhtiöllä, jolle kiinteä toimipaikka kuului, on kotipaikka.
2)

Direktiivin 2004/18, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1251/2011, 26 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä jäsenvaltion alueellisen yksikön antamalle, pääsiassa kyseessä olevan kaltaiselle lainsäädännölle, jonka mukaan julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelystä on suljettava pois sellaiset tarjoajat ja niiden alihankkijat, jotka kieltäytyvät tarjoukseensa liitettävällä kirjallisella ilmoituksella sitoutumasta siihen, että ne maksavat kyseessä olevan julkista hankintaa koskevan sopimuksen kohteena olevien suoritusten toteuttamiseen osallistuville työntekijöille tämän lainsäädännön mukaista vähimmäispalkkaa.