ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.1.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Regione Puglia v. Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare ym.

(Asia C-110/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Energia - Direktiivi 94/2/EY - Hiilivetyjen etsintään, hyödyntämiseen ja tuotantoon tarkoitettujen lupien antamisen ja käytön edellytykset - Hiilivetyjen etsintää koskeva lupa tietyllä maantieteellisellä alueella määrätyksi ajaksi - Vierekkäiset alueet - Usean luvan antaminen samalle toimijalle - Direktiivi 2011/92/EU - 4 artiklan 2 ja 3 kohta - Ympäristövaikutusten arviointi)

(2022/C 109/07)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Regione Puglia

Vastaajat: Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dei Beni e delle Attività culturali e del Turismo, Ministero dello Sviluppo economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri ja Commissione tecnica di verifica dell’impatto ambientale,

Global Petroleum Ltd:n osallistuessa asian käsittelyyn

Tuomiolauselma

Hiilivetyjen etsintään, hyödyntämiseen ja tuotantoon tarkoitettujen lupien antamisen ja käytön edellytyksistä 30.5.1994 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 94/22/EY ja tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 13.12.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/92/EU 4 artiklan 2 ja 3 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään hiilivetyjen etsintäluvan kattaman alueen laajuudelle yläraja mutta jossa ei nimenomaisesti kielletä antamasta samalle toimijalle useita lupia sellaisia vierekkäisiä alueita varten, jotka yhdessä kattavat tätä ylärajaa suuremman pinta-alan, sillä edellytyksellä, että tällaisella luvan antamisella voidaan taata kyseessä olevan etsintäohjelman teknisesti ja taloudellisesti paras mahdollinen toteuttaminen ja direktiivin 94/22 tavoitteiden saavuttaminen. Lisäksi ympäristövaikutusten arvioinnin yhteydessä on arvioitava niiden hankkeiden yhteisvaikutuksia, jotka tämä toimija on esittänyt hiilivetyjen etsintää koskevissa lupahakemuksissa ja joilla todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia.

(1) EUVL C 247, 27.7.2020.
C 51/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 25.11.2021 (Višje sodišče v Ljubljanin – Slovenia esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Asia, jonka on pannut vireille NK Alpine BAU GmbH:n konkurssipesän selvittäjän ominaisuudessa

(Asia C-25/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Maksukyvyttömyysmenettelyt - Asetus (EY) N:o 1346/2000 - 4 ja 28 artikla - 32 artiklan 2 kohta - Saatavien ilmoittamiselle maksukyvyttömyysmenettelyssä asetettu määräaika - Jäsenvaltiossa vireillä olevan päämenettelyn selvittäjän tekemä saatavien ilmoittaminen toisessa jäsenvaltiossa käytävässä sekundäärimenettelyssä - Sekundäärimenettelyn aloitusvaltion oikeudessa säädetty ehdoton määräaika)

(2022/C 51/07)

Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Višje sodišče v Ljubljani

Pääasian asianosaiset

Kantaja: NK, Alpine BAU GmbH:n konkurssipesän selvittäjän ominaisuudessa

Alpine BAU GmbH, Salzburg – Celjen sivuliikkeen, konkurssissa, osallistuessa asian käsittelyyn

Tuomiolauselma

Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 32 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 4 ja 28 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että päämenettelyn selvittäjän tekemään sellaisten saatavien ilmoittamiseen sekundäärimenettelyssä, jotka on jo ilmoitettu päämenettelyssä, sovelletaan kyseisen sekundäärimenettelyn aloitusvaltion laissa säädettyjä säännöksiä, jotka koskevat saatavien ilmoittamiselle asetettuja määräaikoja ja myöhässä tehdyn saatavien ilmoittamisen seurauksia.

(1) EUVL C 103, 30.9.2020.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 11.11.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV v. Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG

(Asia C-388/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EU) N:o 1169/2011 - Elintarviketietojen antaminen kuluttajille - 9 artiklan 1 kohdan l alakohta - Ravintoarvoilmoitus - 31 artiklan 3 kohdan toinen alakohta - Energiasisällön ja ravintoaineiden määrien laskeminen - Mahdollisuus antaa kyseiset tiedot siten, että ne koskevat elintarviketta valmistuksen jälkeen - Edellytykset - 33 artiklan 2 kohdan toinen alakohta - Ilmaiseminen annosta tai kulutusyksikköä kohti)

(2022/C 11/14)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV

Vastapuoli: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG

Tuomiolauselma

Elintarviketietojen antamisesta kuluttajille, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1924/2006 ja (EY) N:o 1925/2006 muuttamisesta sekä komission direktiivin 87/250/ETY, neuvoston direktiivin 90/496/ETY, komission direktiivin 1999/10/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY, komission direktiivien 2002/67/EY ja 2008/5/EY sekä komission asetuksen (EY) N:o 608/2004 kumoamisesta 25.10.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 31 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että kyseistä säännöstä sovelletaan yksinomaan elintarvikkeisiin, joiden nauttiminen edellyttää valmistamista ja joita varten on annettu valmistusohjeet.

(1) EUVL C 433, 14.12.2020.
1)

SEUT 101 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että tavarantoimittajan ja jakelijan välistä sopimusta, jonka nojalla jakelija, joka on ensimmäisenä kirjannut mahdollisen kaupan loppukäyttäjän kanssa, saa kuuden kuukauden ajaksi kyseisen kaupan kirjaamisesta lukien ”etuoikeuden myyntitoimen toteuttamiseen”, jollei kyseinen käyttäjä vastusta tätä, ei voida luonnehtia kyseisessä määräyksessä tarkoitetuksi ”sopimukseksi, jonka tarkoituksena on” estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua, ellei kyseistä sopimusta voida sen sanamuodon, tavoitteiden ja asiayhteyden takia katsoa siinä määrin riittävän vahingolliseksi kilpailulle, että se voidaan luonnehtia tällä tavoin. Jos tällainen sopimus ei ole SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus, kansallisen tuomioistuimen on tutkittava, voitaisiinko sen kaikkien niiden pääasian kannalta merkityksellisten seikkojen perusteella, joita ovat etenkin se taloudellinen ja oikeudellinen asiayhteys, jossa kyseessä olevat yritykset toimivat, vaikutuksen kohteena olevien tavaroiden tai palvelujen luonne sekä kyseessä olevien markkinoiden toiminnan tosiasialliset edellytykset ja niiden rakenne, katsoa rajoittavan kilpailua riittävän tuntuvasti sen todellisten tai potentiaalisten vaikutusten vuoksi.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 14.10.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberlandesgericht Köln – Saksa) – Biofa AG v. Sikma D. Vertrieb GmbH und Co. KG

(Asia C-29/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EU) N:o 528/2012 - 3 artiklan 1 kohdan a ja c alakohta - Biosidivalmisteen ja tehoaineen käsitteet - Edellytykset - Muu vaikutustapa kuin ainoastaan fysikaalinen tai mekaaninen - 9 artiklan 1 kohdan a alakohta - Tehoaineen hyväksyminen - Hyväksynnän laajuus)

(2021/C 502/09)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberlandesgericht Köln

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Biofa AG

Vastapuoli: Sikma D. Vertrieb GmbH und Co. KG

Tuomiolauselma

Biosidivalmisteiden asettamisesta saataville markkinoilla ja niiden käytöstä 22.5.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 528/2012, sellaisena kuin se on muutettuna 11.3.2014 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 334/2014, 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että valmiste, jonka tarkoituksena on tuhota, torjua tai tehdä haitattomaksi haitallisia eliöitä ja joka sisältää komission täytäntöönpanoasetuksen nojalla mainitun asetuksen 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti hyväksytyn tehoaineen, ei pelkästään tämän hyväksymisen perusteella kuulu kyseisen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun biosidivalmisteen käsitteen soveltamisalaan, joten toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava, täyttääkö kyseinen valmiste kaikki viimeksi mainitussa säännöksessä vahvistetut edellytykset kyseisen käsitteen soveltamisalaan kuulumiseksi. Siinä tapauksessa, että kyseisen valmisteen koostumus on sama kuin sellaisen biosidivalmisteen, joka on esitetty edustavaksi kyseisen tehoaineen hyväksymistä koskevan hakemuksen yhteydessä, kyseisen tuomioistuimen on kuitenkin katsottava, että tämä sama valmiste kuuluu mainitun käsitteen soveltamisalaan.

(1) EUVL C 191, 8.6.2020.
Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 2.9.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt cour d’appel de Mons– Belgia) – TP v. Institut des Experts en Automobiles

(Asia C-502/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Ammattipätevyyden tunnustaminen - Direktiivi 2005/36/EY - 5 artiklan 2 kohta - Jäsenvaltioon sijoittautunut autoasiantuntija, joka siirtyy vastaanottavan jäsenvaltion alueelle harjoittaakseen väliaikaisesti ja satunnaisesti ammattiaan - Vastaanottavan jäsenvaltion, johon hän oli aiemmin sijoittautunut, ammatillisen järjestön kieltäytyminen kirjaamasta häntä väliaikaisten ja satunnaisten palvelujen tarjoamisen rekisteriin - Väliaikaisen ja satunnaisen palvelujen tarjoamisen käsite)

(2021/C 462/24)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour d’appel de Mons

Pääasian asianosaiset

Kantaja: TP

Vastaaja: Institut des Experts en Automobiles

Tuomiolauselma

Ammattipätevyyden tunnustamisesta 7.9.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2013/55/EU, 5 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä mainitussa säännöksessä tarkoitetun vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädännölle – sellaisena kuin vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset sitä tulkitsevat –, jossa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle ammatinharjoittajalle ei anneta mahdollisuutta harjoittaa väliaikaisesti ja satunnaisesti ammattiaan vastaanottavan jäsenvaltion alueella sillä perusteella, että kyseisellä ammatinharjoittajalla oli aiemmin toimipaikka kyseisessä jäsenvaltiossa, että hänen tarjoamiinsa palveluihin liittyy tiettyä toistuvuutta tai että hän on hankkinut itselleen kyseisessä jäsenvaltiossa tietyn infrastruktuurin, kuten työhuoneen.

(1) EUVL C 35, 1.2.2021.
C 297/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 10.6.2021 (Krajský súd v Prešoven (Slovakia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Prima banka Slovensko a.s. v. HD

(Asia C-192/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajansuoja - Direktiivi 93/13/ETY - Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot - Soveltamisala - 1 artiklan 2 kohta - Kansalliset pakolliset lait - Lainasopimuksen ennenaikainen irtisanominen - Lainakorkojen ja viivästyskorkojen kumulointi)

(2021/C 297/12)

Oikeudenkäyntikieli: slovakki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Krajský súd v Prešove

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Prima banka Slovensko a.s.

Vastaaja: HD

Tuomiolauselma

Ellei tarkistuksista, jotka ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on tehtävä, muuta johdu, kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY on tulkittava siten, ettei sitä sovelleta kansallisiin säännöksiin, joiden mukaan kuluttajaa, joka on tehnyt elinkeinonharjoittajan kanssa lainasopimuksen, ei kyseisen sopimuksen määräysten perusteella voida siinä tapauksessa, että laina eräännytetään ennenaikaisesti, velvoittaa maksamaan elinkeinonharjoittajalle sopimuskorkoa ajalta, joka alkaa lainan eräännyttämisestä ja päättyy lainapääoman tosiasialliseen takaisinmaksuun, silloin, kun viivästyskoron ja muiden mainittuun sopimukseen perustuvien seuraamusten maksaminen mahdollistaa elinkeinonharjoittajalle tosiasiallisesti aiheutuneen vahingon korvaamisen.

(1) EUVL C 329, 5.10.2020
1)

Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 25.10.2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2012/26/EU, 70–73 artiklaa, luettuina tämän direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2012/26, 5 artiklan 1 kohdan ja 6 artiklan 1 kohdan valossa, on tulkittava siten, että jollei kyseisessä 5 artiklan 1 kohdassa säädetyn poikkeuksen soveltamisesta muuta johdu, ne ovat esteenä sille, että lääkettä, joka voidaan yhdessä jäsenvaltiossa luovuttaa ilman lääkemääräystä, pidetään toisessakin jäsenvaltiossa lääkkeenä, joka voidaan luovuttaa ilman lääkemääräystä, kun tällä lääkkeellä ei tässä toisessa jäsenvaltiossa ole myyntilupaa eikä luokittelua.
C 278/16

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 12.5.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal de grande instance de Rennes – Ranska) – PF ja QG v. Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

(Asia C-27/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - Yhdenvertainen kohtelu - Sosiaaliset edut - Varoihin liittyvät enimmäismäärät - Etuuksien maksukautta edeltänyttä vuotta edeltäneen vuoden aikana saatujen tulojen huomioon ottaminen - Alkuperäjäsenvaltioonsa palaava työntekijä - Perheavustuksia koskevien oikeuksien alentaminen)

(2021/C 278/21)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal de grande instance de Rennes

Pääasian asianosaiset

Valittajat: PF ja QG

Vastapuoli: Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

Tuomiolauselma

SEUT 45 artiklaa ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 492/2011 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jonka mukaan maksettavien perhe-etuuksien laskemista varten viitevuotena pidetään maksukautta edeltävää vuotta edeltänyttä kalenterivuotta, joten tapauksessa, jossa kansallisen virkamiehen saamat tulot kasvavat huomattavasti, kun hän tilapäisesti siirtyy toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan unionin toimielimeen, perheavustusten määrä on huomattavasti pienempi kahden vuoden ajan, kun kyseinen virkamies palaa alkuperäjäsenvaltioonsa.

(1) EUVL C 95, 23.3.2020.
C 138/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 25.2.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Luxemburg) – XI v. Caisse pour l’avenir des enfants

(Asia C-129/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 2010/18/EU - Vanhempainvapaata koskeva tarkistettu puitesopimus - Kansallinen säännöstö, jonka mukaan vanhempainvapaan myöntäminen edellyttää työskentelyä työpaikassa ja tämän perusteella kyseisen työntekijän pakollista kuulumista asianomaisen sosiaaliturvajärjestelmän piiriin lapsen syntymähetkellä)

(2021/C 138/15)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

Pääasian asianosaiset

Valittaja: XI

Vastapuoli: Caisse pour l’avenir des enfants

Tuomiolauselma

BUSINESSEUROPEn, UEAPME:n, CEEP:n ja EAY:n tekemän vanhempainvapaata koskevan tarkistetun puitesopimuksen täytäntöönpanosta ja direktiivin 96/34/EY kumoamisesta 8.3.2010 annetun neuvoston direktiivin 2010/18/EU liitteenä olevan vanhempainvapaata koskevan 18.6.2009 tehdyn (tarkistetun) puitesopimuksen 1 lausekkeen 1 kohtaa, 1 lausekkeen 2 kohtaa, 2 lausekkeen 1 kohtaa sekä 3 lausekkeen 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa asetetaan vanhempainvapaaoikeuden myöntämisen edellytykseksi se, että asianomainen vanhempi on työskennellyt työpaikassa vähintään 12 kuukauden yhtäjaksoisen ajanjakson ajan välittömästi ennen vanhempainvapaan alkamista. Nämä lausekkeet ovat sitä vastoin esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa asetetaan vanhempainvapaaoikeuden myöntämisen edellytykseksi se, että vanhemmalla on työntekijän asema lapsensa syntymä- tai adoptiohetkellä.

(1) EUVL C 191, 8.6.2020.
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 15.4.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Hengstenberg GmbH & Co. KG v. Spreewaldverein eV

(Asia C-53/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suoja - Asetus (EU) N:o 1151/2012 - 49 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta ja 4 kohdan toinen alakohta - 53 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta - Tuotteen eritelmän muuttaminen - Spreewaldin (Saksa) maustekurkut ”Spreewälder Gurken” (SMM)” - Muut kuin vähäiset muutokset - Vastaväitemenettely - Muutoshakemusta koskeva vastaväite - Tämän hakemuksen hyväksymispäätöksestä tehty valitus - Oikeutetun edun käsite)

(2021/C 217/20)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Hengstenberg GmbH & Co. KG

Vastaaja: Spreewaldverein eV

Tuomiolauselma

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21.11.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 N:o 1151/2012 49 artiklan 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa ja 4 kohdan toista alakohtaa, luettuina yhdessä saman asetuksen 53 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että menettelyssä, jota sovelletaan suojatun maantieteellisen merkinnän saaneen tuotteen eritelmän muuta kuin vähäistä muutosta koskeviin hakemuksiin, jokainen luonnolliseen henkilöön tai oikeushenkilöön vaadittujen muutosten johdosta kohdistuva tosiasiallinen tai potentiaalinen taloudellinen vaikutus, joka ei kuitenkaan ole täysin epätodennäköinen, voi olla peruste katsoa, että kyse on oikeutetusta edusta, joka on edellytyksenä muutoshakemusta koskevan vastaväitteen esittämiselle tai valituksen tekemiselle hakemuksen johdosta annetusta myönteisestä päätöksestä, mikäli tällaisen henkilön etujen vahingoittumisen vaara ei ole täysin epätodennäköinen tai hypoteettinen, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.

(1) EUVL C 161, 11.5.2020.
2)

SEUT 20 artiklaa on tulkittava ensinnäkin siten, että sellainen riippuvuussuhde, joka oikeuttaa kyseisessä artiklassa tarkoitetun toissijaisen oleskeluoikeuden myöntämisen, ei ole olemassa pelkästään sen vuoksi, että täysi-ikäinen jäsenvaltion kansalainen, joka ei ole milloinkaan käyttänyt liikkumisvapauttaan, ja hänen täysi-ikäinen puolisonsa, joka on kolmannen maan kansalainen, ovat velvollisia elämään yhdessä sen jäsenvaltion, jonka kansalainen unionin kansalainen on ja jossa avioliitto on solmittu, lainsäädännön mukaisten avioliitosta johtuvien velvoitteiden perusteella, ja toiseksi siten, että silloin, kun unionin kansalainen on alaikäinen, sen riippuvuussuhteen arvioinnin, joka oikeuttaa tämän artiklan nojalla johdetun oleskeluoikeuden myöntämisen tämän lapsen vanhemmalle, joka on kolmannen maan kansalainen, on perustuttava kaikkien asiassa vallitsevien olosuhteiden huomioon ottamiseen lapsen edun mukaisesti. Mikäli kyseinen vanhempi asuu vakituisesti tämän alaikäisen toisen vanhemman, joka on unionin kansalainen, kanssa, tällaisen riippuvuussuhteen oletetaan olevan olemassa, ellei toisin ole osoitettu.
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 6.10.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Constanţa – Romania) – TS, UT ja VU v. Casa Naţională de Asigurări de Sănătate ja Casa de Asigurări de Sănătate Constanţa

(Asia C-538/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaaliturva - Sairausvakuutus - Asetus (EY) N:o 883/2004 - 20 artiklan 1 ja 2 kohta - Toisessa jäsenvaltiossa kuin vakuutetun henkilön asuinjäsenvaltiossa saatu sairaanhoito - Ennakkolupa - Edellytykset - Vaatimus lausunnosta, jonka on antanut kansalliseen julkiseen sairausvakuutusjärjestelmään kuuluva lääkäri ja jossa määrätään hoidosta - Se, että toisen lääkärin toisessa jäsenvaltiossa kuin vakuutetun henkilön asuinjäsenvaltiossa tekemän arvion perusteella määrätään vaihtoehtoinen hoito, jonka etuna on, että siitä ei aiheudu vammaa - Se, että vaihtoehtoiseen hoitoon liittyvät sairaanhoitokustannukset korvataan täysimääräisesti - Palvelujen tarjoamisen vapaus - SEUT 56 artikla)

(2021/C 481/13)

Oikeudenkäyntikieli:

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Constanţa

Pääasian asianosaiset

Valittajat: TS, UT ja VU

Vastapuolet: Casa Naţională de Asigurări de Sănătate ja Casa de Asigurări de Sănătate Constanţa

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004, sellaisena kuin se on muutettuna 16.9.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 988/2009, 20 artiklaa, luettuna yhdessä SEUT 56 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että vakuutetulla henkilöllä, joka on saanut toisessa jäsenvaltiossa kuin asuinjäsenvaltiossaan hoitoa, joka kuuluu asuinjäsenvaltion lainsäädännössä säädettyihin etuuksiin, on oikeus täysimääräiseen korvaukseen hoidon kustannuksista kyseisessä asetuksessa säädetyin edellytyksin, jos hän ei ole voinut saada toimivaltaiselta laitokselta mainitun asetuksen 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti lupaa sen vuoksi, että vaikka hänen asuinjäsenvaltionsa sairausvakuutusjärjestelmään kuuluva lääkäri oli vahvistanut diagnoosin ja kiireellisen hoidon tarpeen, tämä lääkäri oli määrännyt erilaisen hoidon kuin se hoito, jonka kyseinen henkilö valitsi toisessa jäsenvaltiossa toimivan lääkärin toisen lääkärinlausunnon mukaisesti ja josta ei aiheudu vammaa toisin kuin ensiksi mainitusta hoidosta.

(1) EUVL C 357, 21.10.2019.
2)

Direktiivin 2006/112 90 artiklan 1 kohtaa ja 273 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan arvonlisäveron perusteen alentaminen jälkikäteen edellyttää laskua, joka on korvaukseen oikeutetun verovelvollisen nimissä ja joka osoittaa, että liiketoimi, jonka johdosta korvaus maksetaan, on toteutunut, myös silloin, kun tällaista laskua ei ole annettu ja tämän liiketoimen toteutuminen voidaan näyttää toteen muilla keinoin.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 8.7.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Köln – Saksa) – KA

(Asia C-937/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EY) N:o 1072/2009 - 1 artiklan 5 kohdan d alakohta - 8 artikla - Maanteiden kansainvälinen tavaraliikenne jäsenvaltiosta toiseen - Kyseistä kansainvälistä kuljetusta välittömästi seuraava kabotaasiliikenne jälkimmäisen jäsenvaltion alueella - Rajoitukset - Yhteisön liikennelupaa ja tarvittaessa kuljetuslupaa koskeva vaatimus - Poikkeukset - Omaan lukuun suoritettua kansainvälistä kuljetusta välittömästi seuraava kabotaasiliikenne - Edellytykset)

(2021/C 338/05)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Amtsgericht Köln

Pääasian asianosaiset

KA

Muut osapuolet: Staatsanwaltschaft Köln ja Bundesamt für Güterverkehr

Tuomiolauselma

Maanteiden kansainvälisen tavaraliikenteen markkinoille pääsyä koskevista yhteisistä säännöistä 21.10.2009 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1072/2009 on tulkittava siten, että liikenteenharjoittajalla, joka on suorittanut tämän asetuksen 1 artiklan 5 kohdan d alakohdassa tarkoitetulla tavalla omaan lukuunsa kansainvälisen tavarakuljetuksen jäsenvaltiosta toiseen jäsenvaltioon, on kyseisen asetuksen 8 artiklan 6 kohdan nojalla oikeus harjoittaa kyseistä kansainvälistä kuljetusta välittömästi seuraavaa kabotaasiliikennettä tämän toisen jäsenvaltion alueella edellyttäen kuitenkin, että saman asetuksen 8 artiklan 2–4 kohdassa säädettyjä edellytyksiä noudatetaan.

(1) EUVL C 95, 23.3.2020.