ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 142/8

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 24.4.2008 (Landesgericht Bozenin (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Othmar Michaeler (C-55/07 ja C-56/07), Subito GmbH (C-55/07 ja C-56/07) ja Ruth Volgger (C-56/07) v. Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen (nykyään Amt für sozialen Arbeitsschutz) ja Autonome Provinz Bozen

(Yhdistetyt asiat C-55/07 ja C-56/07) (1)

(Direktiivi 97/81/EY - Osa-aikaisten ja kokoaikaisten työntekijöiden yhdenvertainen kohtelu - Syrjintä - Hallinnollinen este, joka saattaa rajoittaa mahdollisuuksia osa-aikatyöhön)

(2008/C 142/11)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landesgericht Bozen

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Othmar Michaeler (C-55/07 ja C-56/07), Subito GmbH (C-55/07 ja C-56/07) ja Ruth Volgger (C-56/07)

Vastaajat: Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen (nykyään Amt für sozialen Arbeitsschutz) ja Autonome Provinz Bozen

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Landesgericht Bozen — Yhteisön oikeuden ja erityisesti EY 137 artiklan sekä UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta — Liite: Osa-aikatyötä koskeva puitesopimus, 15.12.1997 annetun neuvoston direktiivin 97/81/EY (EYVL L, s. 9) tulkinta — Kansallinen sääntely, jossa työnantajat velvoitetaan hallinnollisen seuraamuksen uhalla lähettämään toimivaltaisille kansallisille viranomaisille jäljennökset osa-aikatyötä tekevien työntekijöiden työsopimuksista — Jäsenvaltioiden velvollisuus poistaa oikeudelliset tai hallinnolliset esteet, jotka saattavat rajoittaa mahdollisuuksia osa-aikatyöhön — Periaate, jolla kielletään syrjintä osa-aikaisesti työskentelevien ja kokoaikaisesti työskentelevien työntekijöiden välillä

Tuomiolauselma

Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE), julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) ja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY) tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta 15.12.1997 annetun neuvoston direktiivin 97/81/EY liitteenä olevan UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemän osa-aikatyötä koskevan puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kysymyksessä olevan kaltaiselle kansalliselle sääntelylle, jonka mukaan viranomaisille on lähetettävä 30 päivän kuluessa osa-aikatyötä koskevan sopimuksen tekemisestä kyseisen sopimuksen jäljennös.

(1) EUVL C 95, 28.4.2007.
1)

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteeseen I, sellaisena kuin se on muutettuna 13.10.2000 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2388/2000, sisältyvää yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen sandaali, jossa on kumista valmistettu ulkopohja ja jonka yläosa muodostuu kahdesta nahkanpalasta, jotka on kiinnitetty sisäpohjaan liimalla ja yhdistetty keskenään nahkasta valmistetuilla solkiremmeillä, jotka on varustettu tarranauhalla, ja jossa nahka muodostaa noin 71 prosenttia päällisen ulkopinta-alasta ja jossa nahkan alla oleva elastinen tekstiiliaine näkyy osittain, kuuluu — yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 6404, jos kyseisen sandaalin yläpuolen tekstiiliaine täyttää päällisen tehtävän sen jälkeen, kun nahkanpalat poistetaan, eli jos se takaa kyseisen sandaalin käyttäjän jalalle kävelyyn riittävän tuen — yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 6403, jos kyseisen sandaalin yläosan tekstiiliaine ei täytä päällisen tehtävää sen jälkeen, kun nahkanpalat poistetaan, eli jos se ei takaa kyseisen sandaalin käyttäjän jalalle kävelyyn riittävää tukea.
1)

Ulkomaalaisista pidettävästä keskusrekisteristä 2.9.1994 annetulla lailla (Gesetz über das Ausländerzentralregister), sellaisena kuin se on muutettuna 21.6.2005 annetulla lailla, käyttöön otetun järjestelmän kaltainen unionin kansalaisten, jotka eivät ole kyseessä olevan jäsenvaltion kansalaisia, henkilötietojen käsittelyjärjestelmä, jonka tavoitteena on tukea oleskeluoikeutta koskevan lainsäädännön soveltamisesta vastaavia kansallisia viranomaisia, täyttää yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY 7 artiklan e alakohdassa esitetyn tarpeellisuusvaatimuksen, jota tulkitaan kansallisuuden perusteella tapahtuvan syrjinnän kiellon valossa, ainoastaan — jos se sisältää yksinomaan tiedot, jotka ovat tarpeen, jotta kyseiset viranomaiset voivat soveltaa tätä lainsäädäntöä, ja — jos sen keskitetyn luonteen avulla tätä lainsäädäntöä voidaan soveltaa tehokkaammin sellaisten unionin kansalaisten oleskeluoikeuden osalta, jotka eivät ole tämän jäsenvaltion kansalaisia. Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen asiana on tutkia nämä seikat sen käsiteltävänä olevassa asiassa. Direktiivin 95/46 7 artiklan e alakohdassa tarkoitetulla tavalla tarpeellisina ei missään tapauksessa voida pitää nimeltä mainittujen henkilöiden henkilötietojen tallentamista ja käsittelyä ulkomaalaisista pidettävän keskusrekisterin kaltaisen rekisterin puitteissa tilastotieteellisiin tarkoituksiin.
3)

Asetuksen N:o 1984/83, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1582/97, 10–13 artiklaa on tulkittava siten, että niillä estetään ryhmäpoikkeuksen soveltaminen yksinostosopimukseen, jonka mukaan tavarantoimittajalla on valta määrittää vähittäismyyntihinta. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on selvittää, voidaanko tätä myyntihintaa koskevaa sopimuslauseketta kansallisen oikeuden nojalla muuttaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaisella tavarantoimittajan yksipuolisella suostumuksella ja voiko automaattisesti mitätön sopimus tulla päteväksi tämän sopimuslausekkeen sellaisella muutoksella, jonka johdosta kyseinen lauseke saatetaan EY 81 artiklan 1 kohdan mukaiseksi.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 313/3

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 14.10.2008 (Amtsgericht Flensburgin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Stefan Grunkinin ja Dorothee Regina Paulin vireille panema oikeudenkäynti

(Asia C-353/06) (1)

(Oikeus vapaasti liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella - Kansainvälinen yksityisoikeus sukunimen alalla - Sovellettavan lain valinnassa ainoana liittymänä kansalaisuus - Jäsenvaltiossa syntynyt ja siellä asuva alaikäinen lapsi, joka on toisen jäsenvaltion kansalainen - Jäsenvaltio, jonka kansalainen lapsi on, ei tunnusta nimeä, jonka hän on saanut siinä jäsenvaltiossa, jossa hän on syntynyt ja asuu)

(2008/C 313/04)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Amtsgericht Flensburg

Oikeudenkäynnissä, jonka ovat panneet vireille

Stefan Grunkin ja Dorothee Regina Paul,

Leonhard Matthias Grunkin-Paulin ja Standesamt Niebüllin

osallistuessa asian käsittelyyn

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Amtsgericht Flensburg — EY:n perustamissopimuksen 12 ja 18 artiklan tulkinta — Kansallinen lainvalintasääntö, jossa henkilön sukunimen määräytymisoikeuden osalta käytetään ainoana liittymänä kansalaisuutta — Jäsenvaltio kieltäytyy hyväksymästä lapsen sukunimeä, joka on hänen vanhempiensa sukunimistä muodostettu yhdysnimi, kun lapsi on syntynyt ja asuu toisessa jäsenvaltiossa, jossa hänet on merkitty rekisteriin tällä yhdysnimellä

Tuomiolauselma

EY 18 artikla on pääasian kaltaisissa olosuhteissa esteenä sille, että jäsenvaltion viranomaiset kansallista lainsäädäntöä soveltaen kieltäytyvät tunnustamasta lapsen sukunimeä sellaisena kuin se on määräytynyt ja rekisteröity toisessa jäsenvaltiossa, jossa tämä lapsi on syntynyt ja asunut syntymästään saakka, kun lapsi vanhempiensa tavoin on vain ensiksi mainitun jäsenvaltion kansalainen.

(1) EUVL C 281, 18.11.2006.
1)

Pääasiassa kyseessä olevan kaltainen säännöstö, johon sisältyy eläinten osastojen korkeuden osalta lukuja, jotta kuljettajat voivat käyttää eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana ja direktiivien 90/425/ETY ja 91/496/ETY muuttamisesta 19.11.1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/628/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.6.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/29/EY, esitettyjä sääntöjä täsmällisempiä sääntöjä, voi kuulua jäsenvaltioille EY 249 artiklalla myönnetyn harkintavallan piiriin sillä edellytyksellä, että mainitulla säännöstöllä — joka on tällä direktiivillä, sellaisena kuin se on muutettuna, tavoitellun, eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevan päämäärän mukainen — ei suhteellisuusperiaatteen vastaisesti estetä elävien eläinten kaupan teknisten esteiden poistamista ja markkinajärjestelyjen moitteetonta toimintaa koskevien päämäärien toteutumista, joita mainitulla direktiivillä, sellaisena kuin se on muutettuna, niin ikään tavoitellaan. Kansallisen tuomioistuimen on selvitettävä, onko kyseinen säännöstö näiden periaatteiden mukainen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 171/7

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.5.2008 (Sąd Okręgowy w Koszalinien (Puolan tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Halina Nerkowska v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie

(Asia C-499/06) (1)

(Sodan tai sortotoimien siviiliuhreille myönnetty työkyvyttömyyseläke - Valtion alueella olevaa asuinpaikkaa koskeva edellytys - EY 18 artiklan 1 kohta)

(2008/C 171/12)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Okręgowy w Koszalinie

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Halina Nerkowska

Vastaaja: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Sąd Okręgowy w Koszalinie — EY 18 artiklan tulkinta — Sellaisen kansallisen säännöksen yhdenmukaisuus tämän määräyksen kanssa, jossa sodan tai sen seurauksien uhreille myönnettyjen etuuksien maksamisen edellytykseksi asetetaan se, että henkilö asuu kyseisen jäsenvaltion alueella

Tuomiolauselma

EY 18 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla tämä viimeksi mainittu kieltäytyy yleisesti ja kaikissa tilanteissa maksamasta omille kansalaisilleen etuutta, joka myönnetään sodan tai sortotoimien siviiliuhreille, vain siitä syystä, että he eivät asu koko sitä aikaa, jolta tätä etuutta maksetaan, tämän valtion alueella vaan toisen jäsenvaltion alueella.

(1) EUVL C 20, 27.1.2007.
1)

Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut sijoittautumisvapautta ja palvelujen vapaata tarjoamista koskevien EY 43 ja EY 49 artiklan sekä Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen vastaavien artiklojen eli tämän sopimuksen 31 ja 36 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa järjestelmän, joka koskee ulkomailla toteutettujen teknologisten tutkimus-, kehitys- ja innovaatiotoimintojen kustannusten vähentämistä, ja joka on ankarampi kuin Espanjassa syntyneisiin kustannuksiin sovellettava järjestelmä, sellaisena kuin se on yhtiöverolain 35 §:n nojalla, sellaisena kuin tämä pykälä on muutettuna 5.3.2004 annetulla kuninkaan lakiasetuksella 4/2004.
1)

Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY 1 artiklan b alakohdan toisen alakohdan kolmannen luetelmakohdan ensimmäistä vaihtoehtoa on tulkittava siten, että rahoituksesta suurin osa on peräisin valtiolta, kun pääasiassa kyseessä olevien julkisoikeudellisten yleisradiolaitosten kaltaisten laitosten toiminta rahoitetaan suurimmalta osin pääasiassa kyseessä olevien kaltaisten säännösten mukaisesti määrätyillä, lasketuilla ja perityillä lupamaksuilla, joita vastaanotinten haltijoiden on maksettava.
1)

Italian tasavalta ei ole noudattanut yhtäältä EY 26 artiklan, yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 20 artiklan ja näin ollen yhteisön tullitariffin mukaisia velvoitteitaan ja toisaalta yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89, sellaisena kuin se on muutettuna 8.7.1996 annetulla neuvoston asetuksella (Euratom, EY) N:o 1355/96, 2, 9 ja 10 artiklan ja 17 artiklan 1 kohdan ja yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 samojen artiklojen mukaisia velvoitteitaan, koska se on vapauttanut sekä siviili- että sotilaskäyttöön tarkoitetun materiaalin tuonnin tulleista ajanjaksona 1.1.1999–31.12.2002 ja koska se on kieltäytynyt laskemasta, toteamasta ja asettamasta Euroopan yhteisöjen komission käyttöön sellaisia omia varoja, jotka ovat jääneet kyseisen vapautuksen perusteella kantamatta, ja maksamasta sellaisia viivästyskorkoja, jotka se on velvollinen maksamaan sen takia, ettei kyseisiä omia varoja ole määräajassa asetettu Euroopan yhteisöjen komission käyttöön.
1)

Onko sellaisten toimenpiteiden kertymä, joita tosiasiallista hallintovaltaa käyttävä toimija toteuttaa, edistää tai suvaitsee tietyssä valtiossa ja jotka tarkoittavat erityisesti sitä, että — naisilta evätään pääsy poliittisiin virkoihin ja osallistuminen poliittisiin päätöksentekoprosesseihin, — naisilla ei ole oikeudellisia keinoja saada suojelua sukupuoleen perustuvalta väkivallalta ja kotiväkivallalta, — naiset altistuvat yleisesti pakkoavioliittojen vaaralle, vaikka tosiasiallista hallintovaltaa käyttävä toimija on kieltänyt tällaiset avioliitot, mutta naisille ei anneta tehokasta suojelua pakkoavioliittoja vastaan, ja tällaisia avioliittoja solmitaan toisinaan myös sellaisten tosiasiallista julkista valtaa käyttävien henkilöiden myötävaikutuksella, jotka ovat tietoisia siitä, että kyseessä on pakkoavioliitto, — naiset eivät saa tehdä ansiotyötä tai saavat tehdä sitä rajoitetusti pääasiassa vain kotoa käsin, — naisten pääsyä terveydenhoitopalveluihin vaikeutetaan, — naisten pääsy koulutukseen evätään kokonaan tai merkittävässä määrin (tytöillä on esimerkiksi oikeus saada ainoastaan peruskouluopetusta), — naiset eivät saa oleskella tai liikkua ilman (tietyssä sukulaissuhteessa olevan) miehen seuraa julkisilla paikoilla, tai se on sallittua korkeintaan silloin, kun tietty etäisyys asuinpaikasta ylittyy, — naisten on peitettävä vartalonsa ja kasvonsa kokonaan julkisilla paikoilla, — naiset eivät saa harjoittaa urheilua, katsottava vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/95/EU (1) (uudelleenlaadittu) 9 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla riittävän vakavaksi vaikuttaakseen naiseen kyseisen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua vastaavalla tavalla?
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankinnoista ja direktiivin 2004/17/EY kumoamisesta 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/25/EU 76 artiklaa, luettuna yhdessä tämän direktiivin 36 artiklan kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä sille, että hankintayksikkö voi sen jälkeen, kun ensimmäinen hankintapäätös on kumottu ja asia on palautettu hankintayksikölle tarjousten uudelleen tutkimiseksi ja arvioimiseksi, vaatia urakoitsijalta muita asiakirjoja, joilla osoitetaan julkiseen hankintamenettelyyn osallistumisen edellytysten täyttyminen ja jotka eivät sisältyneet alkuperäiseen tarjoukseen, kuten luettelon suoritetuista rakennusurakoista, jota on täydennetty referenssikohteella, joka ei sisältynyt alkuperäiseen rakennusurakoiden luetteloon ja joka ei näin ollen ollut osa alkuperäistä tarjousta?
2)

Onko perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistetun tehokasta oikeussuojaa koskevan perusoikeuden ja oikeusvarmuuden yleisen periaatteen mukaista tulkita direktiivin 2001/24 3 artiklan 2 kohtaa siten, että vastaanottavassa jäsenvaltiossa on tunnustettava kotijäsenvaltion toimivaltaisen hallintoviranomaisen päätöksen vaikutukset, kun päätöksellä on jätetty tietyt velvoitteet ja vastuut pois niiden tervehdyttämistoimenpiteen kohteena olevan pankin tavanomaisen toiminnan ja varallisuuteen kuuluvien omaisuuserien joukosta, jotka on siirretty unionin oikeutta soveltavan viranomaisen määräysvallassa olevalle omaisuudenhoitoyhtiölle, jonka myöhempi menettely on herättänyt vastaanottavan jäsenvaltion asiakkaissa perusteltuja odotuksia siitä, että se on ottanut vastattavakseen vastuut ja velvoitteet, joita tervehdyttämistoimenpiteen kohteena olevalla pankilla oli kyseisiin asiakkaisiin nähden?
Kanne 21.10.2022 – Euroopan komissio v. Slovakian tasavalta

(Asia C-668/22)

(2022/C 463/28)

Oikeudenkäyntikieli: slovakki

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Sasinowska, G. Wilms ja R. Lindenthal)

Vastaaja: Slovakian tasavalta

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— toteaa, että Slovakin tasavalta ei ole noudattanut SEU 4 artiklan 3 kohdan, luettuna yhdessä tiedonsiirtopalveluja koskevista vaatimuksista yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa 16.1.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 29/2009 (1) 3 artiklan 1 kohdan kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen tiettyjen asetuksesta (EY) N:o 29/2009 ilmenevien tavoitteiden saavuttamiseksi

— Slovakian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Asetuksen (EY) N:o 29/2009 3 artiklan 1 kohdan mukaan ilmaliikennepalvelujen tarjoajien on varmistettava, että ATS-yksiköillä, jotka tarjoavat ilmaliikennepalveluja tämän asetuksen 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa ilmatilassa, on valmiudet tarjota ja käyttää liitteessä II määriteltyjä tiedonsiirtopalveluja. Tämän asetuksen liitteessä II määritellyt tiedonsiirtopalvelut ovat: Tiedonsiirtoyhteyden edellyttämä alustusmenettely (DLIC), ATC-viestintäyhteyksien hallintapalvelu (ACM), ATC-selvitys- ja tiedotuspalvelu (ACL) ja ATC-mikrofonintarkistuspalvelu (AMC). Asetuksen (EY) N:o 29/2009 3 artiklan 1 kohdan vastaisesti Slovakian tasavallan nimeämät ilmaliikennepalvelujen tarjoajat eivät ole varmistaneet, että ATS-yksiköillä on valmiudet tarjota ja käyttää tämän asetuksen liitteessä II määriteltyjä tiedonsiirtopalveluja. Slovakian tasavalta ei ole toteuttanut perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymiseen mennessä SEU 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja tarvittavia toimenpiteitä, jotta sen nimeämät ilmaliikennepalvelujen tarjoajat täyttävät asetuksen (EY) N:o 29/2009 3 artiklan 1 kohdan vaatimukset.

(1) EUVL 2009, L 13, s. 3.
1)

Voidaanko [yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1)] 273 artiklan ja [Euroopan unionin perusoikeuskirjan] 52 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun suhteellisuusperiaatteen perusteella perusoikeuskirjan 16 artiklassa taatun elinkeinovapauden mukaisena pitää sellaista jäsenvaltion lainsäädäntöä, jonka mukaan yhtiön verotunniste tai alv-tunniste voidaan peruuttaa sen vuoksi, ettei kyseiselle yhtiölle määrättyä verovakuutta ole asetettu, myös sellaisessa tapauksessa, että yhtiön osakkaille ei ole suoraan ilmoitettu, että yhtiölle on määrätty asetettavaksi kyseinen verovakuus ja että sen määräämisen syynä on ollut se, että yksi yhtiön hallituksen jäsenistä toimii tai on aiemmin toiminut samassa tehtävässä toisessa oikeushenkilössä, jolla on maksamatonta verovelkaa, tai että hän kuuluu tai on aiemmin kuulunut tämän toisen oikeushenkilön johtoon?
1)

Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 203 artiklaa – – tulkittava siten, että tilanteessa, jossa arvonlisäverovelvollisen työntekijä on laatinut kyseisen verovelvollisen tietämättä tai ilman hänen suostumustaan virheellisen laskun, jossa mainitaan arvonlisävero, ja jossa työntekijä on maininnut/ilmoittanut työnantajan tiedot verovelvollisen tietoina, on henkilönä, joka mainitsee arvonlisäveroveron laskussa ja joka on velvollinen maksamaan arvonlisäveron, pidettävä: — arvonlisäverovelvollista, jonka tietoja on käytetty lainvastaisesti laskun sisällössä, vaiko — työntekijää, joka on lainvastaisesti maininnut arvonlisäveron laskussa, ja käyttänyt arvonlisäverovelvollisen toimijan tietoja?
1)

Onko toteutetun muutoksenhakumenettelyn yhteydessä puitepäätöksen 2002/584/YOS, (1) sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299/YOS, (2) 4 a artiklan 1 kohtaan sisältyvää käsitettä ”oikeudenkäynti” tulkittava siten, että se viittaa ensimmäisessä oikeusasteessa annettua ratkaisua edeltäneeseen oikeudenkäyntiin, jos ainoastaan vastaaja on valittanut ratkaisusta ja muutoksenhaku on joko hylätty tai ensimmäisessä oikeusasteessa annettua tuomiota on muutettu hänen hyväkseen?
3)

Onko puitepäätöksen 2002/584/YOS 8 artiklan 1 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että tuomio, jolla henkilölle määrätään vapausrangaistus ja jonka perusteella hänestä on annettu eurooppalainen pidätysmääräys, jonka täytäntöönpanosta on kieltäydytty [tämän puitepäätöksen] 4 artiklan 6 alakohdan nojalla, ja joka on tunnustettu mutta jota ei ole myönnetyn armahduksen johdosta pantu tosiasiallisesti täytäntöön vangitsemalla tuomittu henkilö vaan rangaistuksen täytäntöönpanoa on lykätty täytäntöönpanovaltion lainsäädännön mukaisesti ja ilman tunnustamismenettelyssä hankittua tuomion antaneen valtion suostumusta, menettää täytäntöönpanokelpoisuutensa?
1)

Onko sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY (1) kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/72/EY 3 artiklan 5 ja 7 kohtaa, joiden mukaan sähköasiakkaan (pienyrittäjän) oikeuksien on toteuduttava sähköntoimittajan vaihtuessa kunnioittaen periaatetta, joka varmistaa, että vaatimukset täyttävät asiakkaat voivat tosiasiallisesti helposti vaihtaa toimittajaa ja niin, että kyseinen vaihtaminen tapahtuu kustannusten, työmäärän ja ajan osalta syrjimättömästi tulkittava siten, että se on esteenä mahdollisuudelle veloittaa sopimussakko määräaikaisen sähköntoimitussopimuksen irtisanomisesta, jos asiakas haluaa vaihtaa sähköntoimittajaa riippumatta aiheutuneen vahingon määrästä (23.4.1964 annetun siviililain 483 §:n 1 momentti ja 484 §:n 1 ja 2 momentti) ja ilman, että energialaissa (10.4.1997 annetun energialain 4j §:n 3a momentti) on määritetty mitään perusteita kyseisten maksujen laskemiseksi ja niiden määrän määrittämiseksi?
2)

a) Mitä direktiivin 2002/14/EY 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetaan käsitteillä yrityksen työllisyystilanne, työllisyyden rakenne ja työllisyyden todennäköinen kehitys, jotka ovat kysymyksiä, joista työntekijöille on tiedotettava ja joista heitä on kuultava? b) Sisältyykö edellä mainittuihin käsitteisiin se, että oikeushenkilön, tässä tapauksessa E.O.P.P.E.P:n, toimintasäännön vahvistamisen jälkeen sen työntekijöitä irtisanotaan vastuutehtävistä, silloin, kun näitä tehtäviä ei ole lakkautettu organisaatiorakenteessa ja kun työntekijät oli nimitetty niihin tilapäisesti sen jälkeen, kun organisaatioon oli yhdistetty yksityisoikeudelliset oikeushenkilöt E.KE.PIS. ja E.K.E.P., jolloin syntyy velvoite tiedottaa asiasta työntekijöille ja kuulla heitä siitä ennen heidän irtisanomistaan? c) Vaikuttaako edellä esitettyyn kysymykseen annettavaan vastaukseen i) se, onko työntekijän irtisanominen vastuutehtävästä johtunut tarpeesta varmistaa oikeushenkilön asianmukainen toiminta ja sen yksiköiden tarpeet, jotta oikeushenkilö voisi saavuttaa tavoitteet, joita varten se on perustettu, vai se, onko irtisanominen johtunut siitä, että työntekijä on hoitanut tilapäisen johtajan tehtävää koskevia velvoitteitaan epäasianmukaisesti, ii) se, että vastuutehtävistä irtisanotut työntekijät ovat jääneet edelleen oikeushenkilön palvelukseen, tai iii) se, että samalla toimivaltaisen elimen päätöksellä, jolla sen työntekijät on irtisanottu vastuutehtävistä, muita henkilöitä on nimitetty tilapäisesti vastuutehtäviin?
1)

Seuraako asetuksen 2018/605 (1) 2 artiklasta, että toimivaltaisen viranomaisen on sovellettava hormonitoimintaa häiritsevien ominaisuuksien määrittämistä koskevia uusia kriteereitä myös vielä 10.11.2018 käsiteltävinä olevia lupahakemuksia koskevassa arviointi- ja päätöksentekomenettelyssä, kun otetaan huomioon myös asetuksen N:o 1107/2009 29 artiklan 1 kohdan e alakohta, luettuna yhdessä asetuksen N:o 1107/2009 (2) 4 artiklan 3 kohdan kanssa?