Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu toinen jaosto) tuomio 11 päivänä maaliskuuta 1999. - Thyssen Stahl AG vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - EHTY:n perustamissopimus - Kilpailu - Yritysten väliset sopimukset, yritysten yhteenliittymien päätökset sekä yhdenmukaistetut menettelytavat - Hintojen vahvistaminen - Markkinoiden jakaminen - Tietojenvaihtojärjestelmät. - Asia T-141/94.



Oikeustapauskokoelma 1999 sivu II-00347



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

1 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Hallinnollinen menettely - Virallistutkinnan periaate - Komission tutkintavelvollisuuden rajat

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artikla)

2 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Hallinnollinen menettely - Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen - Velvollisuutta kuulemismenettelyn uudelleen aloittamiseen asianosaisten kuulemisen jälkeen suoritetun sisäisen tutkinnan vuoksi ei ole

(EHTY:n perustamissopimuksen 36 artiklan 1 kohta ja 65 artikla)

3 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Hallinnollinen menettely - Väitetiedoksiannon ja kilpailusääntöjen rikkomisen toteamisesta tehdyn päätöksen yhdenmukaisuus - Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen

(EHTY:n perustamissopimuksen 15 artikla)

4 Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Valmistelumenettely - Komission päätös - Velvoite toimia kollegisen päätöksenteon periaatteen mukaisesti - Tehdyn päätöksen ja tiedoksiannetun päätöksen välinen vastaavuus

5 Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Komission työjärjestys - Tehtyjen päätösten todistusvoimaiseksi saattaminen - Pöytäkirjaan "liitettyjen" asiakirjojen käsite

(Komission vuoden 1993 työjärjestyksen 16 artiklan 1 kohta)

6 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Kielto - Rikkominen - Näyttö

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artikla)

7 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Yritysten välisten sopimusten käsite - Tulevaa markkinakäyttäytymistä koskeva yhteinen tahto

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohta; EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohta)

8 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Yhdenmukaistettujen menettelytapojen käsite - Yhteistoiminta ja yhteistyö, jotka ovat ristiriidassa sen kanssa, että jokaisen yrityksen on määriteltävä itsenäisesti markkinakäyttäytymisensä - Tietojenvaihtojärjestelmä

(EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan d alakohta ja 65 artiklan 1 kohta; EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohta)

9 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Kilpailua rajoittava vaikutus - Kilpailunvastainen tarkoitus - Riittävä todentaminen

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohta; EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohta)

10 EHTY - Perustamissopimuksen 65 artiklan tulkinta - Jäljellä olevan kilpailun turvaaminen

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artikla)

11 EHTY - Hinnat - Hinnastot - Julkistamisvelvollisuuden tarkoitus - Yhteensopivuus yhteistoimintakiellon kanssa

(EHTY:n perustamissopimuksen 60 artikla ja 65 artiklan 1 kohta)

12 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Kielto - Tietojenvaihtojärjestelmä - Tuntuva vaikutus järjestelmään osallistuvien yritysten käyttäytymiseen - Kilpailunvastaisuus

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohta)

13 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Sopimukset hintojen vahvistamisesta - Komission antama kannustus - Kannustuksen laajuutta koskevan väärinkäsityksen seuraukset

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohta)

14 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Kielto - Perusteltavuus - Komission asiaan puuttumattomuus tai välinpitämätön suhtautuminen ei ole peruste kilpailusääntöjen rikkomiselle

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 ja 4 kohta)

15 Kumoamiskanne - Kanneperusteet - Harkintavallan väärinkäytön käsite - Päätös, jolla määrätään sakko kilpailusääntöjen rikkomisesta - Päätös on harkintavallan väärinkäyttöä vain poikkeustapauksissa

(EHTY:n perustamissopimuksen 3, 4 ja 33 artikla sekä 65 artiklan 1 ja 5 kohta)

16 Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Perusteluvelvollisuuden laajuus - Päätös, jolla määrätään sakko kilpailusääntöjen rikkomisesta - Sakon laskentatavan ilmoittaminen on suotavaa

(EHTY:n perustamissopimuksen 15 artikla ja 65 artiklan 1 kohta)

17 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Sakon määrän vahvistamisperusteet - Raskauttavat asianhaarat - Kilpailusääntöjen rikkomisen uusimisen käsite

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohta)

18 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Sakon määrän vahvistamisperusteet - Asianomaisen yrityksen vaikea taloudellinen tilanne - Velvollisuutta taloudellisen tilanteen huomioon ottamiseen ei ole

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohta)

19 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Sakon määrän vahvistamisperusteet - Kilpailusääntöjen rikkomisen kilpailunvastaisten vaikutusten huomioon ottamisen rajat

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohta)

20 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Sakon määrän vahvistamisperusteet - Mahdollisuus korottaa sakkojen tasoa

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohta)

21 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Sakon määrän vahvistaminen - Sakon määrääminen yhteisöjen tuomioistuimissa - Täysi harkintavalta

(EHTY:n perustamissopimuksen 36 artiklan 2 kohta)

22 EHTY - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Sakot - Koronmaksuvelvollisuus maksamista lykättäessä - Kanteen nostaminen tuomioistuimessa ei vaikuta asiaan

(EHTY:n perustamissopimuksen 39 artikla)

Tiivistelmä

1 Kun komissiolle esitetään väitteitä, joilla on merkitystä EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan soveltamismenettelyn kohteena olevien yritysten puolustautumisen kannalta ja joiden mukaan eräs komission yksikkö on kehottanut näitä yrityksiä ryhtymään toimiin, joista niitä nyt moititaan, ja kun komissio siten on sen omien hallintoyksiköiden menettelyä koskevien väitteiden oikeiksi tai vääriksi osoittamisessa etuoikeutetussa asemassa näihin yrityksiin nähden, irrallistutkinnan periaate huomioon ottaen hyvän hallinnon ja menettelyllisen yhdenvertaisuuden periaatteista johtuu, että komissio on velvollinen tutkimaan tämän laatuiset asiaan liittyvät seikat huolellisesti sen selvittämiseksi, ovatko kyseiset väitteet aiheellisia. Tällaisessa tutkimuksessa noudatettavista menettelytavoista päättäminen on kuitenkin komission eikä kantajien asia.

2 EHTY:n perustamissopimuksen 36 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätty puolustautumisoikeuksien turvaaminen perustamissopimuksen 65 artiklan soveltamismenettelyssä ei edellytä sitä, että komissio vastaisi kaikkiin asianomaisten yritysten väitteisiin, suorittaisi lisätutkintaa tai kuulisi asianosaisten nimeämiä todistajia katsoessaan, että asia on jo riittävästi tutkittu.

Kun asianomaisilla yrityksillä on ollut kuulemistilaisuudessa mahdollisuus esittää näkemyksensä yksityiskohtaisesti, se, että kantajat ovat toimittaneet kuulemistilaisuuden jälkeen eräitä asiakirjoja ja komissio on sen jälkeen päättänyt käynnistää sisäisen tutkinnan, ei sellaisenaan velvoita komissiota aloittamaan kuulemismenettelyä uudelleen tämän tutkinnan päätyttyä.

Tällaisessa tilanteessa asianomaisten yritysten puolustautumisoikeudet tulevat riittävästi turvatuiksi sillä, että komissio ilmoittaa niille tämän tutkinnan tuloksista mainiten, etteivät niiden toimittamat asiakirjat anna aihetta uuden kuulemistilaisuuden järjestämiseen, ja niiden menettelylliset oikeudet tulevat riittävästi turvatuiksi sillä, että niillä on mahdollisuus nostaa kanne ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.

3 Väitetiedoksiannon eräiden jaksojen sanatarkka toistaminen kilpailusääntöjen rikkomisen toteavassa päätöksessä osoittaa sellaisenaan vain sen, että komissio on pysynyt aikaisemmassa näkemyksessään. Asiaan vaikuttavien todisteiden puuttuessa tällainen tekstien yhdenmukaisuus ei osoita, että komissio olisi asian arvioinnissa jättänyt ottamatta huomioon asianomaisen puolustuksekseen esittämät seikat.

4 Sille tai niille, joille päätös on osoitettu, tiedoksiannettavan päätöksen päätösosan ja perustelujen on oltava yhtäpitävät komission jäsenten kokouksessa tekemän päätöksen päätösosan ja perustelujen kanssa, lukuun ottamatta yksinomaan oikeinkirjoitukseen tai kieliasuun kohdistuvia korjauksia, joita päätösasiakirjan tekstiin voidaan tehdä vielä sen jälkeenkin, kun asiakirja on lopullisesti hyväksytty kokouksessa.

Se, että tällainen päätös on tehty kahdessa erillisessä asiakirjassa, joista jälkimmäisessä on tehty edelliseen eräitä osaksi käsin kirjoitettuja muutoksia, on tässä tapauksessa merkityksetöntä, koska kollegion tekemän päätöksen ja vastaanottajille tiedoksiannetun päätöksen välillä ei ole voitu todeta mitään asiallista eroa. Myöskään se, että näiden kahden asiakirjan eräissä kieliversioissa on käytetty epäyhtenäistä sivunumerointia tai erilaisia kirjasinlajeja, ei vaikuta asiaan, koska näiden yhdessä luettavien asiakirjojen sisältö ja muoto vastaavat riidanalaisesta päätöksestä kantajille tiedoksiannettua versiota.

5 Komission vuoden 1993 työjärjestyksen 16 artiklan ensimmäisen kohdan, jonka mukaan "komission istunnoissa tai kirjallista menettelyä noudattaen hyväksytyt säädökset tai päätökset liitetään todistusvoimaisella kielellä tai todistusvoimaisilla kielillä sen komission istunnon pöytäkirjaan, jossa ne on hyväksytty tai todettu hyväksytyiksi", tarkoitus on varmistaa, että komissio on asianmukaisesti tehnyt päätöksen sellaisena kuin se on tiedoksiannettu adressaatille.

Kun tässä artiklassa ei määritellä, millä tavalla istunnoissa hyväksytyt säädökset tai päätökset on "liitettävä" pöytäkirjaan, toisin kuin saman 16 artiklan myöhemmässä sanamuodossa, joka edellyttää, että kyseiset asiakirjat on liitettävä pöytäkirjaan "erottamattomasti", on syytä olettaa, että kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on saanut pöytäkirjan ja sen mukana olleet tehtyä päätöstä vastaavat asiakirjat koosteena, jonka komission virkamiehet ovat vakuuttaneet saaneensa komission pääsihteeristöstä sellaisenaan, nämä asiakirjat on "liitetty" pöytäkirjaan siinä mielessä, että ne oli sijoitettu pöytäkirjan yhteyteen kiinnittämättä niitä siihen fyysisesti.

Tämän vuoksi ja kun otetaan huomioon laillinen olettama, jonka mukaan yhteisön asiakirjat ovat päteviä, näiden asiakirjojen on katsottava tulleen saatetuiksi todistusvoimaisiksi puheenjohtajan ja pääsihteerin kirjoitettua nimikirjoituksensa kyseisen pöytäkirjan ensimmäiselle sivulle.

6 Yrityksen osallistuminen kokouksiin, joissa on toteutettu kilpailunvastaisia toimenpiteitä, on päinvastaista johtopäätöstä tukevien todisteiden puuttuessa sellaisenaan riittävä näyttö sen osallistumisesta näihin toimenpiteisiin.

7 Yritysten ilmaisema yhteinen tahto käyttäytyä markkinoilla hintojen osalta määrätyin tavoin on EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu sopimus. Tässä suhteessa ei ole mitään syytä tulkita perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa olevaa "sopimuksen" käsitettä eri tavalla kuin EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa olevaa "sopimuksen" käsitettä.

8 Yhdenmukaistetun menettelytavan käsitettä on tulkittava ottaen huomioon EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan tarkoitus ja sopimuksen oikeudellinen viitekehys. Vaikka teräsmarkkinat ovat oligopolistiset markkinat, joiden erityispiirteenä ovat perustamissopimuksen 60 artiklan määräykset, jotka hinnastojen ja kuljetusmaksujen julkaisupakon ansiosta takaavat eri yritysten soveltamien hintojen julkisuuden, niistä johtuva hintojen muuttumattomuus tai yhdenmukaisuus eivät sellaisenaan ole perustamissopimuksen vastaisia, kunhan ne eivät johdu markkinakumppaneiden välisestä hiljaisestakaan sopimuksesta, vaan perustuvat itsenäisten ja keskenään kilpailevien taloudellisten yksikköjen voimien ja strategioiden vaikutukseen markkinoilla. Tästä seuraa, että käsitys, jonka mukaan jokaisen yrityksen on määriteltävä itsenäisesti se politiikka, jota se aikoo markkinoilla noudattaa, sopimatta asiasta kilpailijoidensa kanssa, on EHTY:n perustamissopimuksen ja varsinkin sen 4 artiklan d kohdan ja 65 artiklan 1 kohdan olennainen piirre.

Perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan mukaisella "yhdenmukaistettujen menettelytapojen" kiellolla on lähtökohtaisesti sama tarkoitus kuin EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan mukaisella "yhdenmukaistettujen menettelytapojen" kiellolla. Erityisesti sen tarkoituksena on turvata perustamissopimuksen 4 artiklan d kohdan mukaisen kiellon tehokas vaikutus saattamalla kieltojen soveltamisalaan sellainen yritysten välisen yhteistoiminnan muoto, jolla korvataan tietoisesti perustamissopimuksessa tarkoitetun normaalin kilpailun riskit yritysten välisellä käytännön yhteistyöllä ilman, että jouduttaisiin tekemään varsinaista sopimusta.

Jos yritys paljastaa kilpailijoilleen kokouksessa, johon suurin osa kilpailijoista osallistuu ja joka liittyy säännölliseen yhteydenpitoon, millainen on sen tuleva hintakäyttäytyminen markkinoilla, ja samalla kehottaa näitä käyttäytymään samalla tavalla eli siis nimenomaisesti pyrkii vaikuttamaan niiden tulevaan kilpailukäyttäytymiseen ja jos tämä yritys voi perustellusti odottaa, että sen kilpailijat noudattavat suuressa määrin sen pyyntöä tai ainakin ottavat sen huomioon päättäessään omasta kauppapolitiikastaan, kyseiset yritykset korvaavat tällöin perustamissopimuksessa tarkoitetun normaalin kilpailun riskit yritysten välisellä käytännön yhteistyöllä, jota on pidettävä perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna "yhdenmukaistettuna menettelytapana".

Tässä määräyksessä tarkoitettua yritysten osallistumista yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin on myös se, että yritykset tosiasiallisesti osallistuvat järjestelmään, jonka tarkoituksena on niiden tulevaa markkinakäyttäytymistä koskevan epävarmuuden poistaminen ja joka siten merkitsee välttämättä, että jokainen yrityksistä ottaa huomioon kilpailijoiltaan saamansa tiedot. Siten ei ole tarpeen osoittaa, että kyseisten tietojen vaihtaminen olisi johtanut tiettyyn tulokseen tai käynnistänyt tiettyjä toimenpiteitä kyseisillä markkinoilla.

9 Siltä osin kuin EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa viitataan yhteisjärjestelyihin, jotka "ovat omiaan" vääristämään tavanomaista kilpailua, näin ilmaistuun käsitteeseen sisältyy myös EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa käytetty käsite "joiden tarkoituksena on". Perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan rikkomisen toteennäyttämiseksi ei siten tarvitse osoittaa kilpailua rajoittavan vaikutuksen olemassaoloa.

10 Vaikka on totta, että EHTY:n perustamissopimuksessa tarkoitettujen markkinoiden oligopolistisuus voi jonkin verran lieventää kilpailun vaikutusta, tämä käsitys ei oikeuta tulkitsemaan 65 artiklaa siten, että yritysten sellaiset menettelytavat, jotka etenkin hintojen vahvistamisella vähentävät kilpailua entisestään, olisivat sallittuja. Markkinoiden oligopolistisen rakenteen mahdolliset seuraukset huomioon ottaen on entistä tärkeämpää turvata vielä jäljellä oleva kilpailu.

11 Perustamissopimuksen 60 artiklan 2 kohdan mukaisen hinnastojen julkistamisvelvollisuuden tarkoitus on ensimmäiseksi estää kielletyt menettelytavat niin hyvin kuin mahdollista, toiseksi mahdollistaa ostajille täsmällisten tietojen saaminen hinnoista ja osallistuminen syrjivien menettelytapojen valvontaan sekä kolmanneksi antaa yrityksille mahdollisuus tuntea täsmällisesti kilpailijoidensa hinnat, jotta niillä olisi mahdollisuus mukautua niihin.

Se, että 60 artiklan määräykset ovat omiaan rajoittamaan kilpailua, ei estä perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteistoimintakiellon soveltamista. Jokaisen yrityksen on nimittäin vahvistettava näissä hinnastoissa esiintyvät hinnat itsenäisesti ja ilman yritysten välistä hiljaistakaan sopimusta.

12 EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohta perustuu käsitykseen, jonka mukaan jokaisen taloudellisen toimijan on määriteltävä itsenäisesti politiikka, jota se aikoo noudattaa yhteismarkkinoilla.

Järjestelmä, jossa vaihdetaan yrityskohtaisesti ja jäsenvaltioittain jaoteltuja tietoja järjestelmään osallistuvien yritysten tilauksista ja toteutuneista toimituksista yhteisön tärkeimmille markkinoille on, ottaen huomioon näiden pelkästään järjestelmään osallistuville tuottajille muttei kuluttajille eikä muille kilpailijoille tarkoitettujen tietojen ajantasaisuus, kysymyksessä olevien tuotteiden homogeenisuus ja markkinoiden keskittymisaste, omiaan vaikuttamaan huomattavasti järjestelmään osallistuvien yritysten käyttäytymiseen ja merkitsee kilpailun normaalien riskien korvaamista yritysten välisellä käytännön yhteistyöllä.

13 EHTY:n perustamissopimuksen missään määräyksessä ei sallita kilpailunvastaisia hintasopimuksia, eikä neuvostolla, komissiolla eikä yrityksillä ole oikeutta olla piittaamatta perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan määräyksistä eikä poiketa velvollisuudestaan noudattaa niitä.

Tästä seuraa, että vaikka Eurofer/Scandinavie-toimialajärjestössä tehdyt hintasopimukset olisi tehty yhteisön ja Ruotsin, Norjan ja Suomen välistä kauppaa rajoittavien järjestelyjen yhteydessä ja vaikka komissio ja/tai näiden maiden viranomaiset olisivat kannustaneet niihin tai sallineet ne ainakin välillisesti, nämä sopimukset olisivat silti perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan vastaisia, koska niillä vahvistettiin Tanskan markkinahinnat.

14 EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 4 kohdan määräykset, joiden mukaan sopimukset ja päätökset, jotka ovat 1 kohdan mukaan kiellettyjä, ovat "mitättömiä", ovat sisällöltään objektiivisia ja velvoittavat sekä yrityksiä että komissiota, joka ei voi vapauttaa yrityksiä niistä. Se, että asiaan ei ole puututtu tai että asiaan on suhtauduttu välinpitämättömästi, ei tämän vuoksi muuta sitä, että perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan vastainen menettely merkitsee kilpailusääntöjen rikkomista.

Tämä pitää erityisesti paikkansa tilanteessa, jossa asiaan puuttumatta jättäminen on ehkä todistettukin, mutta asiaan puuttumatta jättänyt viranomainen on ollut komission teollisuusasioista vastaava pääosasto eikä sen kilpailuasioista vastaava pääosasto. Jos yritykset ovat hiukankaan epätietoisia menettelytapojensa laillisuudesta, niiden kuuluu ottaa yhteyttä kilpailuasioita hoitaviin yksikköihin tilanteen selvittämiseksi.

15 Päätöstä tehtäessä on tapahtunut harkintavallan väärinkäyttö vain silloin, kun objektiivisten, asianmukaisten ja yhtäpitävien seikkojen perusteella on selvää, että toimenpide on toteutettu yksinomaan tai ainakin ratkaisevilta osin muiden kuin ilmoitettujen päämäärien saavuttamiseksi tai perustamissopimuksessa tapaukseen liittyvien seikkojen käsittelemiseksi erityisesti määrätyn menettelyn kiertämiseksi.

Kilpailurikkomisten selvittämismenettely ja seuraamusten määrääminen ovat EHTY:n perustamissopimuksen 3 ja 4 artiklan perustavanlaatuisten määräysten mukaisesti komission toimenpiteiden asianmukaisia tarkoitusperiä. Jos tällaisista rikkomisista on saatu todellinen näyttö ja jos osoitetaan, että sakkojen määrät on laskettu objektiivisesti ja oikeasuhtaisesti, tällaisten sakkojen määräämisestä perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtyyn päätökseen voidaan katsoa sisältyvän harkintavallan väärinkäyttöä vain poikkeustapauksissa.

Tältä osin komission ja terästeollisuuden edustajien väliset Euroopan terästeollisuuden rakenneuudistusta koskevat samanaikaiset neuvottelut kuten myöskään näiden neuvottelujen tulokseton päättyminen "sattumalta" samaan aikaan päätöksen, jolla tämän toimialan suurimpien yritysten todetaan rikkoneen kilpailusääntöjä, tekemisen kanssa eivät yksinään todista harkintavallan väärinkäyttöä.

16 EHTY:n perustamissopimuksen 15 artiklassa edellytettyjen perustelujen on oltava sellaiset, että se, jota päätös koskee, saa tietää, miksi päätös on tehty, puolustaakseen tarvittaessa oikeuksiaan ja voidakseen tutkia, onko päätös asianmukainen, ja toisaalta sellaiset, että yhteisöjen tuomioistuimet voivat valvoa päätöksen laillisuutta. Sellaisen päätöksen yhteydessä, jolla useille yrityksille määrätään sakkoja yhteisön kilpailusääntöjen rikkomisesta, perusteluvelvollisuuden laajuutta on arvioitava ottaen huomioon varsinkin, että rikkomisten vakavuus on määriteltävä erittäin monien seikkojen, kuten erityisesti asiaan liittyvien erityisolosuhteiden, asiayhteyden ja sakkojen ennaltaestävän vaikutuksen perusteella, mutta ettei huomioon otettavista seikoista ole laadittu sitovaa tai tyhjentävää luetteloa. Lisäksi komissiolla on kunkin sakon määrää vahvistaessaan harkintavaltaa, eikä sen voida katsoa olevan tällöin velvollinen noudattamaan täsmällistä matemaattista kaavaa.

On suositeltavaa, että yritykset saavat komission sopivaksi harkitsemalla tavalla yksityiskohtaisesti tietää niille määrättyjen sakkojen laskentatavan, jotta ne voivat määrittää kantansa tietoisina kaikista seikoista ilman, että niiden on tästä syystä nostettava kanne kyseistä päätöstä vastaan.

Tämä pätee vielä suuremmalla syyllä silloin, kun komissio on käyttänyt sakkojen laskemiseen yksityiskohtaisia aritmeettisia kaavoja. Sellaisessa tapauksessa on suotavaa, että asianomaisilla yrityksillä ja tarvittaessa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella on mahdollisuus tarkastaa, ettei komission käyttämässä menetelmässä ja sen soveltamisen eri vaiheissa ole tapahtunut virheitä ja että ne ovat sopusoinnussa sakkoasioihin sovellettavien säännösten ja periaatteiden, erityisesti yhdenvertaisuusperiaatteen kanssa.

Komission ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen pyynnöstä oikeudenkäynnin aikana esittämät sakkojen laskemiseen liittyvät numerotiedot eivät kuitenkaan ole näiden sakkojen määräämisestä tehdyn päätöksen jälkikäteisiä lisäperusteluja, vaan ne ilmaisevat numeroina tässä päätöksessä sanallisesti ilmaistut perusteet, mikäli ne itsessään ovat sellaisia, että ne on mahdollista ilmaista määrällisesti.

17 Rikoksen uusimisen käsite, sellaisena kuin se esiintyy joissakin kansallisissa oikeusjärjestyksissä, edellyttää sitä, että henkilö on tehnyt uusia rikoksia sen jälkeen, kun häntä on rangaistu vastaavanlaisista rikoksista.

Sitä, että asianomaiselle yritykselle on aikaisemmalla päätöksellä määrätty seuraamuksia vastaavanlaisista kilpailusääntöjen rikkomisista, ei voida pitää sakon korottamiseen oikeuttavana raskauttavana asianhaarana niiden rikkomisten osalta, jotka on tehty ennen tuon päätöksen tekemistä.

18 Komissiolla on vahvistaessaan terästeollisuusyrityksille kilpailusääntöjen rikkomisesta määrättävien sakkojen määrän lähtökohtaisesti oikeus ottaa huomioon näiden yritysten vaikea taloudellinen tilanne mutta pysyttää sakot sopivaksi katsomallaan tasolla. Jos komissiolla kuitenkin katsottaisiin olevan velvollisuus ottaa huomioon yrityksen tappiollisuus, se merkitsisi perusteettoman kilpailuedun antamista niille yrityksille, jotka ovat heikoimmin sopeutuneita markkinatilanteeseen.

19 Koska EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan rikkomisen toteamiseksi ei ole välttämätöntä osoittaa, että kysymyksessä olevalla käyttäytymisellä on ollut kilpailunvastainen vaikutus, sopimuksen tai yhdenmukaistetun menettelytavan mahdollinen vaikutus tavanomaiseen kilpailuun ei ole ratkaiseva peruste arvioitaessa sakon asianmukaista määrää. Menettelytavan suunnitelmallisuuteen ja siten sen tarkoitukseen liittyvillä seikoilla voi nimittäin olla suurempi merkitys kuin sen vaikutuksiin liittyvillä seikoilla, varsinkin niiden liittyessä sellaisinaan vakaviin kilpailusääntöjen rikkomisiin kuten hintojen vahvistamiseen ja markkinoiden jakamiseen.

Kilpailusääntöjen rikkomisen vaikutusten arvioiminen sakkoa koskevassa asiassa voi kuitenkin olla asianmukaista siinä tapauksessa, että komissio nojautuu nimenomaisesti vaikutuksiin, muttei pysty todistamaan niitä tai osoittamaan perusteltuja syitä niiden huomioon ottamiseen.

Koska komissio on antanut yrityksille aiheen vaihtaa näkemyksiään markkinoiden taloudellisesta tilanteesta ja varsinkin hintojen tulevasta kehityksestä, kilpailusääntöjen rikkomisten vaikutuksia ei voida määritellä vertaamalla näiden yritysten tekemistä kilpailua rajoittavista sopimuksista johtuvaa tilannetta tilanteeseen, jossa yritykset eivät olisi lainkaan pitäneet yhteyttä keskenään, vaan vertaamalla tätä tilannetta komission tarkoittamaan ja hyväksymään tilanteeseen.

20 Se, että komissio on aikaisemmin määrännyt tietynlaisista rikkomisista tietyntasoisia sakkoja, ei voi estää sitä korottamasta tätä tasoa EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdassa määrätyissä rajoissa, jos se on välttämätöntä yhteisön kilpailupolitiikan tehokkuuden varmistamiseksi.

21 Kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvistaa sakon määrän täyttä harkintavaltaansa käyttäen, kyseessä ei ole täsmällinen aritmeettinen laskutoimitus. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei myöskään ole sidottu komission laskutoimituksiin, vaan sen on suoritettava oma arviointinsa ottaen huomioon kaikki asiaan liittyvät seikat.

22 EHTY:n perustamissopimuksen 39 artiklan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostetulla kanteella ei ole lykkäävää vaikutusta. Sen vuoksi komissiolla ei ole velvollisuutta kohdella samalla tavalla yritystä, joka nostaen kanteen tai jättäen sen nostamatta maksaa sakon sen normaalina eräpäivänä mahdollisesti käyttäen hyväkseen komission sille kenties tarjoamaa mahdollisuutta maksaa sakko useassa erässä edullisella korolla, ja yritystä, joka haluaa siirtää kyseisen maksun lopullisen tuomion julistamiseen asti. Viimeksi mainitussa tilanteessa on nimittäin poikkeustapauksia lukuun ottamatta katsottava, että normaalin korkokannan mukaisten viivästyskorkojen soveltaminen on perusteltua.

Asianosaiset

Asiassa T-141/94,

Thyssen Stahl AG, Saksan oikeuden mukaan perustettu yhtiö, kotipaikka Duisburg (Saksa), edustajinaan kirjallisessa käsittelyssä asianajajat Jochim Sedemund ja Frank Montag ja suullisessa käsittelyssä asianajajat Montag ja Barbara Balke, Köln, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Aloyse May, 32 Grand-rue,

kantajana,

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään aluksi oikeudellisen yksikön virkamiehet Julian Currall ja Norbert Lorenz sekä komissiossa toimiva kansallinen virkamies Géraud Sajust de Bergues, sittemmin oikeudellisen yksikön pääjohtaja Jean-Louis Dewost, Julian Currall ja komissiossa toimiva kansallinen virkamies Guy Charrier, joita avustaa asianajaja Heinz-Joachim Freund, Frankfurt am Main, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg,

vastaajana,

jossa kantaja vaatii pääasiallisesti, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa eurooppalaisten teräspalkintuottajien välisiä sopimuksia ja yhdenmukaistettuja menettelytapoja koskevan, EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan soveltamisesta 16 päivänä helmikuuta 1994 tehdyn komission päätöksen 94/215/EHTY (EYVL L 116, s. 1),

EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN

(laajennettu toinen jaosto),

toimien kokoonpanossa: tuomarit C. W. Bellamy, joka hoitaa jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä A. Potocki ja J. Pirrung,

kirjaaja: hallintovirkamies J. Palacio González,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä sekä 23.3., 24.3., 25.3., 26.3. ja 27.3.1998 pidetyssä suullisessa käsittelyssä esitetyn,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

Kanteen perustana olevat tosiseikat

A Alustavat toteamukset

1 Käsiteltävänä olevassa kanteessa vaaditaan kumottavaksi eurooppalaisten teräspalkintuottajien välisiä sopimuksia ja yhdenmukaistettuja menettelytapoja koskeva, EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan soveltamisesta 16 päivänä helmikuuta 1994 tehty komission päätös 94/215/EHTY (EYVL L 116, s. 1; jäljempänä riidanalainen päätös), jossa komissio on todennut 17 eurooppalaisen terästeollisuusyrityksen ja niiden yhden toimialajärjestön osallistuneen EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan vastaisesti eräisiin sopimuksiin, päätöksiin ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin hintojen vahvistamiseksi, markkinoiden jakamiseksi ja teräspalkkien markkinoita yhteisön alueella koskevien luottamuksellisten tietojen vaihtamiseksi ja jolla komissio on määrännyt 14:lle tämän alan yritykselle sakkoja 1.7.1988-31.12.1990 tehdyistä rikkomisista.

2 Kantaja on suurin Thyssen-konserniin kuuluvista terästuotantoyhtiöistä. Sen liikevaihto tilivuonna 1989/1990 oli 8,241 miljardia Saksan markkaa. Vuonna 1990 sen teräspalkkien myynti yhteisön alueella oli 187,5 miljoonaa Saksan markkaa eli 91 miljoonaa ecua.

3 Kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa on nostanut myös kymmenen muuta yritystä, joille riidanalainen päätös on osoitettu, nimittäin NMH Stahlwerke GmbH (jäljempänä NMH, asia T-134/94), Eurofer ASBL (jäljempänä Eurofer, asia T-136/94), ARBED SA (jäljempänä ARBED, asia T-137/94), Cockerill-Sambre SA (jäljempänä Cockerill-Sambre, asia T-138/94), Unimétal - Société française des aciers longs SA (jäljempänä Unimétal, asia T-145/94), Krupp Hoesch Stahl AG (jäljempänä Krupp Hoesch, asia T-147/94), Preussag Stahl AG (jäljempänä Preussag, asia T-148/94), British Steel plc (jäljempänä British Steel, asia T-151/94), Siderúrgica Aristrain Madrid SL (jäljempänä Aristrain, asia T-156/94) ja Empresa Nacional Siderúrgica SA (jäljempänä Ensidesa, asia T-157/94).

4 Nämä 11 asiaa on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 10.12.1997 antamalla määräyksellä yhdistetty asian selvittämistä ja suullista käsittelyä varten, minkä vuoksi tässä tuomiossa viitataan eräisiin rinnakkaisissa asioissa esitettyihin asiakirjoihin. Viittaus kantajiin monikkomuodossa johtuu vastaavasti siitä, että näiden asioiden kantajat ovat vedonneet eräisiin seikkoihin suullisessa käsittelyssä käyttämässään yhteisessä puheenvuorossa.

B Terästeollisuuden ja komission väliset suhteet vuosina 1970-1990

1970-luvun kriisi ja Euroferin perustaminen

5 Vuodesta 1974 lähtien Euroopan terästeollisuutta koetteli voimakkaasti ylitarjonta- ja ylikapasiteettiongelmiin johtanut kysynnän romahtaminen ja alhainen hintataso.

6 Komissio vahvisti 1.1.1977 EHTY:n perustamissopimuksen 46 artiklan nojalla Simonet-ohjelman, jonka mukaan kunkin yrityksen piti vapaaehtoisin yksipuolisin sitoumuksin sopeuttaa tavarantoimituksensa perustamissopimuksen 46 artiklan kolmannen kohdan 2 alakohdan mukaisesti neljännesvuosittain julkaistavissa ennusteohjelmissa esitettävälle tasolle. Kun markkinoita ei saatu vakautetuiksi näillä järjestelyillä, ne korvattiin vuonna 1978 Davignon-ohjelmalla, jossa vapaaehtoisten yksipuolisten sitoumusten lisäksi vahvistettiin muun muassa ohjehinnat ja vähimmäishinnat (niin sanottu Eurofer I -sopimus).

7 Yritykset olivat neuvotelleet komissiolle antamistaan vapaaehtoisista yksipuolisista sitoumuksista etukäteen toimialajärjestö Euroferissä, jonka perustamista vuonna 1977 komissio oli tukenut. Tosiasiassa komissio tukeutui suuresti Euroferiin saadakseen terästeollisuuden kriisin hallintaan, jopa siinä määrin, että komission jäsen Davignonin 13.7.1978 päivätyssä kirjeessä Euroferin puheenjohtajalle viitataan komission ja tuottajien yhteisesti päättämiin kriisintorjuntatoimiin (asian T-151/94 kannekirjelmän liitteen 3 asiakirja 2).

Vuosiksi 1980-1988 käyttöön otettu kiintiöjärjestelmä

8 Terästeollisuuden markkinatilanteen edelleen heikennyttyä komissio teki 31.10.1980 päätöksen 2794/80/EHTY terästeollisuusyrityksiä koskevan teräksen tuotantokiintiöjärjestelmän käyttöön ottamisesta (EYVL L 291, s. 1; jäljempänä päätös N:o 2794/80). Tällä päätöksellä komissio totesi EHTY:n perustamissopimuksen 58 artiklassa tarkoitetun ilmeisen kriisin olevan olemassa ja määräsi useimpien terästuotteiden, muun muassa teräspalkkien pakolliset tuotantokiintiöt.

9 Kyseisiä kriisitilamääräyksiä voidaan kuvata seuraavasti. Komissio vahvisti eri tuoteryhmiä varten neljännesvuodeksi kerrallaan koko yhteisön aluetta koskevat tuotantotavoitteet sekä osoitti kullekin yritykselle tuotantokiintiön ja yhteisön aluetta koskevan toimituskiintiön (kiintiöt I). Lisäksi sovittiin, että kullekin yritykselle osoitetaan toimituskiintiö jokaisille kansallisille markkinoille (kiintiöt i). Kunkin yrityksen kiintiön I jakaminen kiintiöiksi i annettiin Euroferin tehtäväksi Eurofer II-Eurofer V -sopimusten mukaisesti. Komissio puuttui tilanteeseen tarpeen vaatiessa, jos yritysten välillä esiintyi erimielisyyksiä (ks. Davignonin 2.6.1982 antama välitysratkaisu Italsiderin kiintiöistä i, asian T-151/94 kannekirjelmän liitteen 3 asiakirja 11).

10 Lisäksi on tärkeää todeta, että komission jäsenet Davignon ja Andriessen ovat 17.1.1983 päivätyllä kirjeellä (asian T-151/94 kannekirjelmän liitteen 3 asiakirja 6) osoittaneet Euroferille sanamuodoltaan seuraavan varoituksen:

"Komissio arvostaa yritysten ja niiden järjestöjen myötävaikutusta kriisintorjuntatoimien onnistumiseen muun muassa hintapolitiikan alalla. Komissio pitää tätä myötävaikutusta oman terästeollisuuspolitiikkansa olennaisena tekijänä ja toivoo sen jatkuvan.

Komissio kiinnittää kuitenkin järjestöjen ja erityisesti Euroferin huomiota siihen, että näiden on toiminnassaan ehdottomasti noudatettava EHTY:n perustamissopimuksen 48 artiklan määräysten mukaisia suuntaviivoja ja rajoituksia.

Komissio toteaa erityisesti, ettei se voi hyväksyä sitä, että terästeollisuusyritykset tai niiden järjestöt toteuttavat ennenaikaisesti tai kiertävät hintapolitiikan toteuttamiseksi tehtäviä komission päätöksiä, eikä sitä, että perustamissopimuksen vastaisten sopimusten tai päätösten perusteeksi vedotaan komission toimenpiteisiin tai sen kriisinhallintapolitiikkansa harjoittamisen yhteydessä antamiin suosituksiin. Sellaiset sopimukset ja päätökset kuuluvat 65 artiklan soveltamisalaan ja ovat mitättömiä, ja komission on ryhdyttävä niiden johdosta oikeudellisiin toimenpiteisiin.

- - "

11 Euroferin puheenjohtaja vastasi 8.2.1983 päivätyllä kirjeellä Davignonille ja Andriessenille seuraavasti (asian T-151/94 kannekirjelmän liitteen 3 asiakirja 7):

"Haluamme - - muistuttaa siitä, että määrien osalta tuotannon ja toimitusten rajoittamissopimukset on tehty Euroopan komission ja neuvoston painostuksesta. Komission tietoon saatetaan kaikki sopimusten toteuttamista koskevat yksityiskohdat, ja aiomme toimia edelleenkin sen mukaisesti.

Hintojen osalta komissio ja neuvosto ovat jatkuvasti huomauttaneet, että ne on välttämättä saatava jälleen nousemaan sellaiselle tasolle, että terästeollisuusyritykset pääsevät riittäviin tuottoihin - -

Komissiolle ilmoitetaan tarkoin kaikki sen asettaman tavoitteen saavuttamiseksi tehdyt toimenpiteet, ja aiomme toimia tulevaisuudessakin samalla tavalla.

Sen vuoksi oletamme teidän ilmoittavan meille välittömästi, jos on olemassa vaara, että toimintamme poikkeaa komission Pariisin sopimuksen määräyksille antamasta tulkinnasta."

12 Ilmeisen kriisin muodostuttua pitkäaikaiseksi komission päättämien tuotantokiintiöiden voimassaoloa jatkettiin ja kiintiötoimenpiteitä täydennettiin vuosina 1984-1986 useita kertoja, muun muassa vahvistamalla teräspalkkien ja muiden tuotteiden vähimmäishintajärjestelmä (eräiden terästuotteiden vähimmäishintojen vahvistamisesta 23 päivänä joulukuuta 1983 tehty komission päätös 3715/83/EHTY, EYVL L 373, s. 1). Lisäksi komissio teki 17.12.1982 päätöksen 3483/82/EHTY yhteisön alueella toimivien yritysten velvollisuudesta ilmoittaa eräiden terästuotteiden toimituksensa (EYVL L 370, s. 1; jäljempänä päätös N:o 3483/82), jolla perustettiin valvontajärjestelmä, jossa jokaisen yrityksen oli ilmoitettava komissiolle toimituksensa maakohtaisesti.

13 Vuoden 1984 alussa komissio vahvisti kiintiöjärjestelmää tekemällä 31.1.1984 päätöksen 234/84/EHTY terästeollisuusyritysten valvontajärjestelmän ja eräiden tuotteiden tuotantokiintiöiden voimassaolon jatkamisesta (EYVL L 29, s. 1; jäljempänä päätös N:o 234/84). Tämän päätöksen johdanto-osan yhdeksännessä perustelukappaleessa viitataan neuvoston 22.12.1983 antamaan julistukseen, jonka mukaan "terästeollisuustuotteiden vakiintunut kaupankäynti yhteisön alueella on olennainen tekijä, joka on säilytettävä, jotta terästeollisuuden rakenneuudistus toteutettaisiin sellaisten kilpailun edellytysten vallitessa, jotka sopivat yhteen tuotantokiintiöjärjestelmän mukaisen yhteisvastuullisuusperiaatteen kanssa". Mainitun päätöksen 15 b artiklassa määrätään sen vuoksi, että jos jäsenvaltio tekee asiaa koskevan kantelun, jonka komissio toteaa aiheelliseksi, komission on sen jälkeen saatava markkinahäiriöiden aiheuttajiksi todetuilta yrityksiltä kirjallinen sitoumus siitä, että häiriö kompensoidaan niiden normaaleissa toimituksissa seuraavan neljännesvuoden aikana. Jollei yritys noudata vapaaehtoisesti tätä yhteisvastuullisuusperiaatetta, komissio voi vähentää sitä erää kiintiöistä, joka yrityksellä on oikeus toimittaa yhteismarkkinoille.

14 Vakiintuneen kaupankäynnin vakauttamispolitiikkaa ja ponnisteluja hintojen pitämiseksi hyväksyttävällä tasolla käsiteltiin useissa komission ja Euroferin välisissä yhteydenotoissa, joista tässä mainitaan seuraavat:

- Euroferin 2.7.1984 päivätty ilmoitus, jossa toistetaan Brysselissä 27.6.1984 pidetyssä komission ja teollisuudenalan edustajien tapaamisessa annetut lausumat (asian T-151/94 kannekirjelmän liitteen 3 asiakirja 8) ja jossa todetaan päätöksen N:o 234/84 15 b artiklan täytäntöönpanosta seuraavaa:

"Komission toteuttama 15 b artiklan mukainen järjestelmä on vastaus jäsenvaltioiden hallitusten huolestumiseen. Se ei voi mitenkään korvata Eurofer IV -sopimuksen mukaista pienen 'i':n järjestelmää. Komissio päinvastoin tarvitsee Euroferiä markkinoiden arvioimiseksi ja kaikkien yksityiskohtien sääntelemiseksi. Ilman Euroferiä komissio olisi äärimmäisissä vaikeuksissa - - Yleisesti ottaen komissio on kiinnostunut vain yleistilanteen analyysistä menemättä toisarvoisiin yksityiskohtiin - - Tulevaisuudessa komissio on valmis pyrkimään tuotantokiintiöihin perustuvaan järjestelmään, mutta se tarvitsee silloin Euroferin täyden tuen";

- muistio komission ja Euroferin välisestä 16.12.1985 pidetystä kokouksesta, jossa oli läsnä komission jäsen Narjes (asian T-151/94 kannekirjelmän liitteen 3 asiakirja 10); muistiossa lausutaan vakiintuneesta kaupankäynnistä seuraavaa:

"Komissio ilmaisi syvän huolestumisensa markkinoiden viimeaikaisesta kehityksestä. Komissio pahoitteli, ettei Eurofer V -sopimusta ole vielä tehty, ja se korosti tuottajien vastuuta hinnoista - - Komissio kehotti osapuolia uudelleenarvioimaan keskinäisen yhteistyönsä muotoja, ottaen huomioon että Euroferillä on komission mielestä olennainen tehtävä 58 artiklan täytäntöönpanossa. Komission tarkoitus on määritellä mahdollisimman pian 15 b artiklan soveltamisedellytykset Euroferin epäonnistumisen varalta tai muun neuvotteluratkaisun helpottamiseksi";

- muistio Narjesin ja Euroferin välisestä 10.3.1986 pidetystä kokouksesta (asian T-151/94 kannekirjelmän liitteen 3 asiakirja 13); muistiossa lausutaan Espanjan markkinoista seuraavaa:

"Narjes muistutti Espanjaan tapahtuvien toimitusten rajoittamista koskevasta komission päätöksestä - - Rasituksen jakamisesta olisi hyvä saada aikaan Euroferiin kuuluvien tuottajien keskinäinen sopimus";

- muistio Narjesin ja Euroferin edustajien välisestä 16.5.1986 pidetystä kokouksesta (asian T-151/94 kannekirjelmän liitteen 3 asiakirja 14); muistiossa lausutaan seuraavaa:

"Komissio pitäytyi kannassaan, jonka mukaan on välttämätöntä yhtenäistää yhteisön alueella julkistetut hinnat samalle tasolle ja ehkäistä julkistettujen hintojen ja markkinahintojen väliset poikkeamat. Alakohtaisten hinnanalennusten olisi vastattava todellisuutta. Vahvistettiin, että Ranskan terästeollisuus on valmis nostamaan hintoja, mutta että markkinoille pyrkivien yritysten tuki tälle pyrkimykselle on välttämätön. Eurofer ilmaisi toivovansa, että Eurofer V -sopimus muodostaisi toimivan perustan hinnoittelun uudelleenjärjestämiselle."

15 Komissio teki samoihin aikoihin Ruotsin kuningaskunnan, Norjan kuningaskunnan ja Suomen tasavallan kanssa kansainvälisiä sopimuksia, joiden tarkoitus oli vakauttaa näiden valtioiden ja komission välinen vakiintunut kaupankäynti (niin sanotut sopimusjärjestelyt): katso asianosaisten suullisessa käsittelyssä tuomioistuimelle jättämät komission 4.3.1986, 13.2.1987 ja 21.1.1988 päivätyt kirjeet Ruotsin viranomaisille, 4.3.1986, 11.3.1987 ja 10.2.1988 päivätyt kirjeet Norjan viranomaisille sekä 4.3.1986, 10.4.1987 ja 12.2.1988 päivätyt kirjeet Suomen viranomaisille, jotka lähetettiin Euroopan hiili- ja teräsyhteisön jäsenvaltioiden ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisön sekä Ruotsin kuningaskunnan välisen 22.7.1972 tehdyn sopimuksen (EYVL 1973, L 350, s. 76), Euroopan hiili- ja teräsyhteisön jäsenvaltioiden ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisön sekä Norjan kuningaskunnan välisen 14.5.1973 tehdyn sopimuksen (EYVL 1974, L 348, s. 17) ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisön jäsenvaltioiden ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisön sekä Suomen tasavallan välisen 5.10.1973 tehdyn sopimuksen (EYVL 1974, L 348, s. 1) perusteella.

16 Espanjan kuningaskuntaan sovellettiin liittymisasiakirjan pöytäkirjan 10 perusteella kolmen vuoden siirtymäkauden ajan samantapaista järjestelyä. Siten komissio vahvisti kullekin vuodelle 1986, 1987 ja 1988 Espanjasta peräisin olevien terästuotteiden toimitusmäärät yhteismarkkinoille Portugalia lukuun ottamatta. Näiden siirtymäkauden erityisjärjestelyjen voimassaolo päättyi 31.12.1988.

Ilmeisen kriisin päättymistä 30.6.1988 edeltäneet tapahtumat

17 Komissio alkoi vuonna 1985 valmistella kriisisäännösten lakkauttamista ja palaamista normaaliin markkinatilanteeseen. Komission sisämarkkinoista ja teollisuusasioista vastaavassa pääosastossa (PO III) vuonna 1985 valmistellussa asiakirjassa (asiakirja III/534/FR, asian T-151/94 kannekirjelmän liitteen 3 asiakirja 5) todetaan, että "kiintiöjärjestelmä perustui olennaisesti Euroferin hallinnoimiin vapaaehtoisjärjestelyihin", ja korostetaan, että "[on tärkeää] että tulevaisuutta koskeva sopimus saadaan tehdyksi ennen seuraavaa puolivuotiskautta, sillä jollei näin tehdä, vuoden jälkimmäisen puoliskon aikana markkinaosuuksista kamppaillaan tavalla, jolla voi olla tuhoisa vaikutus hintoihin ja yritysten voittoihin." Asiakirjassa todetaan lopuksi: "Euroferiä on sen vuoksi rohkaistava kantamaan vastuunsa ja esittämään omat ehdotuksensa siitä, millä tavoin terästeollisuuden olisi siirryttävä suojatoimenpiteiden aikakaudesta vapaaseen markkinatilanteeseen."

18 EHTY:n perustamissopimuksen 58 artiklan perusteella 31.12.1985 jälkeen käyttöön otettavasta kiintiöjärjestelmästä neuvostolle osoittamassaan tiedonannossa (KOM(85) 509, asian T-145/94 kannekirjelmän liite 14) komissio kuvailee yksityiskohtaisesti normaaliin kilpailutilanteeseen paluuta edeltävää siirtymäkautta. Komissio arvioi kriisin pahimman vaiheen olevan käytännössä ohi ja päättelee, että:

"Yhteisön terästeollisuuden rakenneuudistusta ei vielä ole toteutettu täydellisesti. - - Sen vuoksi siirtymäkausi on välttämätön. Enintään kolmen vuoden pituinen siirtymäkausi mahdollistaa teollisuudenalan vaiheittaisen siirtymisen nykyisin noudatetusta äärimmäisen tiukasta valvonnasta EHTY:n perustamissopimuksen tavoitteiden mukaisiin täydellisen kilpailun markkinoihin. - - Kiintiöjärjestelmä, joka ehdotetaan otettavaksi käyttöön 1.1.1986, - - on viimeinen ennen paluuta kilpailumarkkinoihin. - - Komissio ei aio sisällyttää seuraavaan päätökseen päätöksen 234/84/EHTY 15 b artiklan säännöksiä niiden nykyisessä muodossa. - - Komissio aikoo toisaalta siirtymäkauden ensimmäisen vaiheen aikana edelleen seurata tilastollisesti valmistusasiakirjojen ja kuljetussaatteiden perusteella terästeollisuustuotteiden kauppaa jäsenvaltioiden välillä. Näiden asiakirjojen perusteella on mahdollista seurata, kohdistuuko jäsenvaltioiden väliseen vakiintuneeseen kaupankäyntiin vakavia häiriöitä. Jos tilastollinen seuranta osoittaa tällaisten häiriöiden olemassaolon, komissio ryhtyy välittömästi tutkimaan, ovatko asianomaiset yhtiöt ryhtyneet toimenpiteisiin uusien asiakkaiden hankkimiseksi perustamissopimuksen määräysten, erityisesti hintoja koskevien sääntöjen vastaisella tavalla."

19 Terästeollisuusyritysten valvontajärjestelmän ja eräiden tuotteiden tuotantokiintiöiden voimassaolon jatkamisesta 27 päivänä marraskuuta 1985 tekemässään päätöksessä 3485/85/EHTY (EYVL L 340, s. 5) komissio toteaa, että markkinatilanteen parantumisen ansiosta:

"on mahdollista purkaa kiintiöjärjestelmä vaiheittain kahden tai enintään kolmen vuoden kuluessa. Neuvosto on 25.7.1985 pitämässään kokouksessa jo ilmaissut olevan välttämätöntä palata hallitusti vapaan kilpailun markkinoihin yhteisön yritysten välillä."

20 Komission ja Euroferin välisestä 16.5.1986 pidetystä kokouksesta laaditussa muistiossa (asian T-151/94 kannekirjelmän liitteen 3 asiakirja 14), jonka on laatinut Eurofer, lausutaan otsikon "58 artiklan täytäntöönpano vuonna 1987" jälkeen seuraavaa: "Komission edustajat totesivat vuoden 1987 jälkeisestä ajasta, etteivät he vielä olleet muodostaneet mielipidettään tästä kysymyksestä." Samasta muistiosta ilmenee, että Euroferin vastuuhenkilöt olivat kokoontuessaan komission edustajien lähdön jälkeen tarkastelleet omasta puolestaan erilaisia vaihtoehtoja:

"Alustava keskustelu osoitti, että on valittava kolmesta vaihtoehdosta:

- täydellinen vapaus ja miten siinä tapauksessa päästään parhaaseen mahdolliseen yhteistyöhön;

- 58 artiklan soveltamisen jatkaminen ja miten siinä tapauksessa menetellään komission kanssa;

- ei 58 artiklaa vaan muu neuvotteluratkaisu. Siinä tapauksessa, minkä laatuinen (tuotanto, toimitukset) ja minkä laajuinen (raakateräs, tietyt tuotteet jne.) ratkaisu.

Kaikki jäsenet olivat yhtä mieltä siitä, että tarkoitus oli joka tapauksessa vahvistaa hintataso sellaiseksi, että se täyttää useiden yritysten kannattavuuden edellytykset.

Keskustelussa ilmaistiin erilaisia mielipiteitä, joista yhden mukaan määrälliset järjestelyt ovat välttämättömiä muutamien lähivuosien ylikapasiteetin vuoksi, ja toisen mukaan oli aikaisempien kokemusten perusteella epävarmaa, kykenevätkö kaikki yritykset pitkään jatkuneiden keinotekoisten toimenpiteiden jälkeen suostumaan muuhun neuvotteluratkaisuun pääsemiseksi tarvittaviin mukautuksiin."

21 Päätöksen N:o 3485/85 muuttamisesta 5.12.1986 tekemässään päätöksessä 3746/86/EHTY (EYVL L 348, s. 1) komissio lausui: "Terästeollisuuden vakavimman kriisin aikana oli välttämätöntä säätää 15 b artikla. Nykytilanteessa tämän säännöksen voimassa pitäminen ei enää ole perusteltua. Se on sen vuoksi kumottava."

22 Terästeollisuuspolitiikastaan neuvostolle 18 päivänä syyskuuta 1987 esittämässään tiedonannossa (KOM(87) 388 lopullinen/2, EYVL 1987, C 272, s. 3) komissio totesi muun muassa seuraavaa:

"Komissio on valmis jatkamaan kiintiöjärjestelmän, jonka ajan tasalle saattamisen tarpeellisuudesta vallitsee yksimielisyys, voimassaoloa vain sillä edellytyksellä, että siihen liittyy kannustimia tuotantolaitosten sulkemiseen ja ehdottomia sitoumuksia asianomaisten yritysten ja hallitusten taholta.

- -

Vaikka kriisi jatkuu levyvalmisteiden ja raskaiden profiilien osalta, komissio on tietoinen siitä, että tuotantokiintiöjärjestelmä saattaa sellaisenaan hidastaa teollisuuden rakenneuudistusta, minkä vuoksi se toteuttaa tällaisen järjestelmän vain siinä tapauksessa, että se saa yrityksiltä ehdottomat sitoumukset siitä, että riittävä määrä tuotantolaitoksia suljetaan noudattaen ohjelmaa, jonka toteutusaika ei saa olla pitempi kuin kolme vuotta.

- -

Erityisesti:

- -

- komissio lakkauttaa järjestelmän vuoden 1988 aikana, jolleivät yritykset ole 1.8.1988 mennessä tehneet lisäponnisteluja - - "

23 Komissio antoi 8.10.1987 kolmen asiantuntijan, Colombon, Friedrichsin ja Mayoux'n, tehtäväksi selvittää, olivatko yritykset valmiita sitoutumaan liialliseksi katsotun tuotantokapasiteetin riittävään ja nopeaan vähentämiseen kolmen tuoteryhmän, muun muassa teräspalkkien osalta.

24 Kolmen asiantuntijan raportin (EYVL C 9, 14.1.1988, s. 6) mukaan:

"On ilmeistä, että yritykset, joiden toimintaa on seitsemän vuoden ajan suojattu tuotantokiintiöjärjestelmällä, jonka jatkumiseen yritykset ovat tottuneet, eivät ole valmiita tekemään riittäviä sitoumuksia tuotannon lopettamisesta, jotta tämän järjestelmän jatkaminen olisi perusteltua - -

Kansainvälisen taloudellisen tilanteen valossa voidaan kuitenkin ennustaa, että hinnat eivät pysy kauaa nykyisellä suhteellisen korkealla tasollaan, ja on varmaa, että ylikapasiteetti alkaa uudelleen rasittaa markkinoita, jolloin terästeollisuuden on pakko uudistaa rakennettaan ja sulkea tuotantolaitoksiaan.

Komission on sen vuoksi toimittava määrätietoisesti mutta samalla vastuustaan syvästi tietoisena.

Nykyistä kiintiöjärjestelmää ei voida jatkaa, elleivät yritykset tee ehdottomia sitoumuksia kapasiteetin vähentämisestä. Jos sitä vastoin jättäydytään yhtäkkisesti markkinavoimien armoille, siitä todennäköisesti aiheutuva hintojen lasku saattaisi kohdistua kaikkiin yrityksiin ja siten vaikeuttaa tavoitteena olevaa rakenneuudistusta."

25 Raportissa todetaan lopuksi:

"Työmme päätteeksi korostamme vielä kerran sitä, että terästeollisuuden kriisi on vakava, paljon vakavampi kuin teollisuusjohtajien enemmistö myöntää.

Tämä kriisi vaatii yhteisöjen viranomaisilta päättäväistä ja yksiselitteistä asennetta kyseisen teollisuudenalan saattamiseksi kohtaamaan vastuunsa.

Terästeollisuusyritysten on nimittäin kiireesti uudistettava rakenteitaan, jotta ne selviytyvät maailmanlaajuisessa kilpailussa ja saavuttavat täyden kilpailukyvyn yhä avoimemmiksi kehittyvillä markkinoilla."

26 Vuoden 1987 aikana komissio myös luopui vakiintuneen kaupankäynnin ylläpitämistä koskeneesta opistaan. Edellä mainitun neuvostolle 18.9.1987 esittämänsä tiedonannon liitteessä I komissio ilmaisi sen mukaisesti käsityksenään, että "terästuotteiden vakiintuneen kaupankäynnin ylläpitäminen jäsenvaltioiden välillä on perusteetonta ottaen huomioon yhteisön tavoite avoimien sisämarkkinoiden luomisesta vuonna 1992".

27 Yhteisön uutta terästeollisuuspolitiikkaa selostettiin komission neuvostolle 16.6.1988 esittämässä terästeollisuuspolitiikkaa koskevassa tiedonannossa (KOM(88) 343 lopullinen, EYVL 1988, C 194, s. 23). Tiedonannossa todettiin tarvittavista toimenpiteistä seuraavaa:

"On todettava, että Pariisin sopimus perustuu normaalitilanteena pidettävän markkinoilla vallitsevan vapaan kilpailun käsitteeseen, eikä sen 5 artiklassa edellytetä komission puuttuvan tuotantoon välittömästi muulloin kuin olosuhteiden niin vaatiessa - - Sopimuksessa edellytetään myös kilpailun tapahtuvan tavanomaisten edellytysten vallitessa.

Lisäksi on otettava huomioon, että sisämarkkinoiden lopullinen toteuttaminen vuonna 1992 on myös teräsmarkkinoiden ensisijainen tavoite. Valmistautuminen vuoteen 1992 edellyttää yritysten muuttavan radikaalisti strategiaansa, jossa liian usein yhä näkyy kansallisten markkinoiden mukainen ajattelutapa."

28 Komissio totesi lopuksi:

"Terästeollisuuden markkinatilanne on parantunut siinä määrin, ettei kiintiöjärjestelmä ole enää tarpeellinen. Tämä järjestelmä ei myöskään ole osoittautunut sopivaksi keinoksi kannustaa yrityksiä viemään rakenneuudistus päätökseen - - komission mielestä rakenteellisen sopeuttamisen on jatkuttava markkinoiden normaalien sääntöjen mukaisesti."

29 Neuvosto merkitsi 1255. kokouksessaan 24.6.1988 tiedoksi, että komissio aikoi lopettaa kaikkien terästeollisuustuotteiden kiintiöjärjestelmän 30.6.1988. Neuvosto viittasi komission suunnittelemiin liitännäistoimiin ja markkinoiden valvontatoimiin (kuukausitilastot tuotannosta ja toimituksista, ennusteohjelmat ja yhteydenpito asianomaisten kanssa) korostaen, että "kukaan ei saa käyttää valvontajärjestelmää EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan kiertämiseen" (ks. ote neuvoston 1255. kokouksen pöytäkirjan luonnoksesta, asian T-151/94 vastinekirjelmän liite 3).

30 Komissio julkaisi 4.5.1988 myös lehdistötiedotteen (IP(88) 261, ks. asian T-151/94 kannekirjelmän liitteen 5 asiakirja 4), joka koski sen hiljattain suorittamaa tarkastusta Ruostumaton teräs -tapauksessa (ks. jäljempänä 36 kohta). Siinä sanotaan muun muassa:

"Kysymyksessä on terästeollisuuden alalla ensimmäinen komission 13 vuoteen suorittama kartelliasiaan liittyvä tarkastus. Vaikka komission virallinen kiintiöjärjestelmä on jo kumottu eräiden tuotteiden osalta ja vaikka kiintiöjärjestelmän lopettamisesta 30.6.1988 on tehty ehdotuksia, on selvää, ettei komissio voi hyväksyä yhteisön järjestelmän korvaamista minkäänlaisilla teollisuuden itse päättämillä epävirallisilla ja laittomilla järjestelyillä."

31 Kriisitila päättyi teräspalkkien osalta virallisesti 30.6.1988. Eurofer V -sopimuksen voimassaolo päättyi samanaikaisesti. Päätöksellä N:o 3483/82 toteutettu jäsenvaltioiden välisten toimitusten valvontajärjestelmä pidettiin kuitenkin voimassa vuoden 1988 marraskuuhun asti.

1.7.1988 käyttöön otettu valvontajärjestelmä

32 Vaikka ilmeistä kriisitilaa koskevien määräysten voimassaoloaika päättyi 30.6.1988, PO III:n 24.10.1988 päivätystä sisäisestä asiakirjasta, jonka vastaaja on esittänyt ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 10.12.1997 antaman määräyksen mukaisesti, ilmenee neuvoston ja komission päätyneen yksimielisyyteen siitä, että yritysten sopeutumista kysynnän mahdollisiin vaihteluihin oli pakko helpottaa. Sen vuoksi oli sovittu, että komissio jatkaisi markkinoiden valvontaa kolmen toimenpiteen avulla:

- kuukausitilastojen kerääminen eräiden tuotteiden tuotannosta ja toimituksista;

- näiden tuotteiden markkinoiden kehityksen seuranta neljännesvuodeksi kerrallaan laadittavien ennusteohjelmien avulla;

- markkinatilannetta ja sen kehittymistä koskeva säännöllinen yhteydenpito yritysten kanssa.

33 Komissio toteutti tätä politiikkaa etenkin terästeollisuusyritysten eräiden tuotteiden valvontajärjestelmän käyttöönotosta 19 päivänä heinäkuuta 1988 tekemällään päätöksellä 2448/88/EHTY (EYVL L 212, s. 1; jäljempänä päätös N:o 2448/88), jonka mukaan jokainen yritys oli velvollinen ilmoittamaan komissiolle tavarantoimituksensa. Tämä järjestelmä lakkasi 30.6.1990, jolloin se korvattiin yksilöllisellä ja vapaaehtoisella ilmoitusjärjestelmällä.

34 Yritykset jatkoivat siten PO III:n kanssa säännöllistä ja tiivistä yhteydenpitoa, jonka aikana keskusteltiin markkinoiden tunnusluvuista (tuotanto, toimitukset, varastot, hinnat, tuonti, vienti - - ). Yhteyttä pidettiin seuraavissa tilaisuuksissa:

a) tuottajien, käyttäjien ja kauppiaiden sekä komission edustajien väliset neljännesvuosittain pidetyt viralliset kokoukset, joissa keskusteltiin perustamissopimuksen 46 artiklan mukaisesti ennusteohjelmista (forward programmes). Tällaisia kokouksia pidettiin muun muassa 4.5.1988, 1.9.1988, 3.11.1988, 1.2.1989, 28.4.1989, 1.9.1989, 7.11.1989, 7.2.1990, 3.5.1990, 4.9.1990 ja 5.11.1990;

b) konsultaatiotapaamiset (consultation meetings), joihin osallistui vain suppea joukko Euroferiin kuuluvia tai kuulumattomia teollisuudenalan edustajia sekä komission edustajia ja joita pidettiin muun muassa 27.10.1988, 26.1.1989, 28.4.1989, 27.7.1989, 26.10.1989, 25.1.1990 ja 27.7.1990;

c) suppeat kokoukset (restricted meetings), joihin osallistui erittäin suppea joukko Euroferiin kuuluvia tai kuulumattomia teollisuudenalan edustajia sekä komission edustajia ja jotka pidettiin 8.12.1988, 21.3.1989, 15.6.1989 ja 13.12.1989;

d) "teräslounaat" (steel lunches), joilla Euroferin ja komission edustajat tapasivat epävirallisesti konsultaatiotapaamisten ja suppeiden kokousten yhteydessä.

35 Näiden erilaisten kokousten päätarkoitus oli, että komissio saisi terästeollisuudelta tarvitsemansa tiedot perustamissopimuksen 46 artiklan ja päätöksellä N:o 2448/88 toteutetun valvontajärjestelmän soveltamiseksi. Niihin osallistui PO III:n virkamiehiä (muun muassa Ortún, Kutscher, Evans, Drees, Aarts ja Vanderseypen), CDE:n pääjohtaja, Euroferin tuotekomiteoiden puheenjohtajat, joitakin muiden terästeollisuusjärjestöjen edustajia sekä joitakin Euroferin henkilökuntaan kuuluvia. Teollisuudenalan edustajat antoivat komissiolle yleisluonteisia tietoja kunkin tuotteen taloudellisesta tilanteesta. Näissä yhteyksissä vaihdetut yleiset ja tuotekohtaiset tiedot koskivat todellista kulutusta, näennäistä kulutusta, hintoja, tilauksia, toimituksia, tuontia, vientiä ja varastotilannetta. Eurofer toimitti PO III:lle jokaisesta konsultaatiotapaamisesta yleensä muutama päivä kokouksen jälkeen yhteenvedon, joka tunnettiin paremmin nimellä speaking notes.

18.7.1990 tehty Ruostumaton teräs -päätös

36 Komissio teki 18.7.1990 EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan soveltamisesta kylmälaminoidusta ruostumattomasta teräksestä valmistettujen levytuotteiden eurooppalaisten tuottajien väliseen sopimukseen ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin päätöksen 90/417/EHTY (EYVL L 220, s. 28; jäljempänä Ruostumaton teräs -päätös), jolla komissio määräsi 25 000-100 000 ecun suuruisia sakkoja eräille terästeollisuusyrityksille, joihin kuuluivat muun muassa British Steel, kantajan sisaryhtiö Thyssen Edelstahlwerke AG ja Unimétalin tytäryhtiö Ugine aciers de Châtillon et Gueugnon, sen vuoksi, että nämä olivat rikkoneet perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohtaa tekemällä 15.4.1986 päivätyn kiintiö- ja hintasopimuksen.

Komission vuonna 1990 aloittama EHTY:n perustamissopimuksen tulevaisuuden arviointi

37 Komissio ryhtyi vuonna 1990 arvioimaan EHTY:n perustamissopimuksen tulevaisuutta, kuten teollisuuspolitiikasta vastanneen komission jäsenen Bangemannin 23.10.1990 päivätty asiaa koskeva tiedonanto komission jäsenille (asian T-156/94 kannekirjelmän liite 10) osoittaa. Tässä asiakirjassa komissio suositteli sitä vaihtoehtoa, että EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon annettaisiin lakata vuonna 2002 päättyvän määräajan mukaisesti, "käyttäen kuitenkin hyväksi sopimuksen tarjoamat joustomahdollisuudet mukauttaa sen soveltaminen mahdollisuuksien mukaan molempien alojen tilanteisiin ja huolehtien niiden vaiheittaisesta uudelleen toteuttamisesta ('phasing in') ETY:n perustamissopimuksella vuonna 2002" (ks. myös komission 15.3.1991 esittämä tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille EHTY:n perustamissopimuksen tulevaisuudesta, SEC(91) 407 lopullinen, asian T-151/94 kannekirjelmän liitteen 3 asiakirja 1).

38 EHTY:n kilpailupolitiikasta syyskuussa 1991 antamassaan tiedonannossa (IV/832/91) (asia T-151/94, kantajan vastauksen liite 5) komissio esitti aikovansa "menetellä siten, että EHTY:n ja ETY:n kilpailukäytännöt yhdenmukaistetaan tulevaisuudessa niin suurelta osin kuin mahdollista". Vuonna 1991 julkaistussa XX kilpailupolitiikkaa koskevassa kertomuksessaan komissio kiinnitti huomiota erityisesti siihen (122 kohta), että "on tullut aika yhdenmukaistaa EHTY:n kilpailusäännöt Rooman sopimuksen kilpailusääntöjen kanssa niin suurelta osin kuin mahdollista."

C Hallinnollinen menettely komissiossa

39 Komissio toimitti 16.1., 17.1. ja 18.1.1991 perustamissopimuksen 47 artiklan mukaisesti tehtyjen yksittäispäätösten perusteella tarkastuksia seitsemän yrityksen ja kahden yritysten yhteenliittymän tiloissa. Muita tarkastuksia toimitettiin 5.3., 7.3. ja 25.3.1991. Eräät kysymyksessä olevista yrityksistä ja yritysten yhteenliittymistä toimittivat lisätietoja komission perustamissopimuksen 47 artiklan mukaisesti tekemästä pyynnöstä.

40 Komissio antoi 6.5.1992 asianomaisille yrityksille ja yhteenliittymille, muun muassa kantajalle, tiedoksi niitä vastaan esitetyt väitteet. Kantaja vastasi niihin 18.8.1992 ja 20.12.1992 päivätyillä kirjeillä.

41 Asianosaisilla oli tilaisuus ilmaista käsityksensä asiasta myös Brysselissä 11.1.-14.1.1993 järjestetyssä kuulemistilaisuudessa, josta laadittu selonteko lähetettiin niille 8.7.1993 ja 8.9.1993. Koska tilaisuudessa läsnä olleet asianosaiset viittasivat useaan otteeseen eräisiin yhteyksiin, joita PO III oli niiden mukaan pitänyt teräspalkkien tuottajien kanssa väitetiedoksiannossa tarkoitettuna aikana, kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja kehotti näitä toimittamaan hänelle kaiken hallussaan olevan tähän liittyvän todistusaineiston. Kantaja vastasi tähän kehotukseen 16.2.1993 päivätyllä kirjeellä.

42 Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja ilmoitti kysymyksessä oleville asianosaisille 22.4.1993 päivätyllä kirjeellä, ettei hän aikonut järjestää toista kuulemistilaisuutta.

43 Komission ja terästeollisuuden edustajien välillä silloin meneillään olleet neuvottelut, joilla pyrittiin tämän teollisuusalan rakenneuudistukseen tuotantokapasiteettia vapaaehtoisesti alentamalla, todettiin tuloksettomiksi ja lopetettiin 15.2.1994 eli riidanalaisen päätöksen tekemistä edeltäneenä päivänä.

44 Komission 1189. kokouksesta (aamupäivä ja iltapäivä) laadittu pöytäkirja, jonka vastaaja on toimittanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen pyynnöstä, osoittaa, että riidanalainen päätös tehtiin lopullisesti 16.2.1994 iltapäivällä pidetyssä kokouksessa.

45 Kilpailuasioista vastaava komission jäsen Van Miert piti 16.2.1994 keskipäivällä lehdistötilaisuuden, jossa hän ilmoitti komission juuri tehneen riidanalaisen päätöksen ja mainitsi kantajille British Steel, Preussag ja ARBED määrättyjen sakkojen rahamäärät. Ne eivät vastanneet riidanalaisessa päätöksessä ilmoitettuja rahamääriä. Lisäksi hän selitti sakkojen määräämisessä käytettyjen eräiden perusteiden yksityiskohtia ja vastasi lehtimiesten kysymyksiin. Erityisesti hän kiisti sen, että riidanalaisen päätöksen tekemisellä olisi ollut mitään yhteyttä sen kanssa, että neuvottelut tuotantokapasiteetin vapaaehtoisesta vähentämisestä olivat päättyneet tuloksettomina edellisenä päivänä.

46 Euroopan parlamentissa 24.2.1994 käydyssä keskustelussa eräät parlamentin jäsenet tiedustelivat, mitkä syyt olivat saaneet komission tekemään riidanalaisen päätöksen kyseisen teollisuudenalan rakenneuudistuksesta käytyjen neuvottelujen päättymistä tuloksettomina seuranneena päivänä. Van Miert puolusti komission kantaa ja korosti, että kysymys oli kahdesta aivan eri asiasta.

D Riidanalainen päätös

47 Riidanalainen päätös, joka saapui kantajalle 3.3.1994 Van Miertin 28.2.1994 päivätyn saatekirjeen (jäljempänä päätöksen saatekirje) mukana, sisältää seuraavan päätösosan:

"1 artikla

Seuraavat yritykset ovat tässä päätöksessä selostetuin tavoin osallistuneet kukin oman nimensä yhteydessä mainittuihin kilpailun vastaisiin menettelytapoihin, jotka ovat estäneet, rajoittaneet ja vääristäneet tavanomaista kilpailutilannetta yhteismarkkinoilla. Sakkojen määräämisen yhteydessä rikkomisen kestoaika on ilmaistu kuukausina, paitsi hintalisien yhtenäistämisen osalta, johon rikkomiseen osallistuminen on osoitettu X-merkillä.

[- -]

Thyssen

a) Luottamuksellisten tietojen vaihto teräspalkkikomitean ja Walzstahl-Vereinigungin välityksellä (30)

b) Hintojen vahvistaminen teräspalkkikomiteassa (30)

c) Saksan markkinahintojen vahvistaminen (3)

d) Italian markkinahintojen vahvistaminen (3)

e) Tanskan markkinahintojen vahvistaminen (30)

f) Markkinoiden jakaminen, Traverso-järjestelmä (3+3)

g) Markkinoiden jakaminen, Ranska (3)

h) Markkinoiden jakaminen, Italia (3)

i) Lisähintojen yhtenäistäminen (x)

2 artikla

Eurofer on rikkonut EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklaa järjestämällä sen jäsenten tekemiin 1 artiklassa lueteltuihin rikkomisiin liittyvän luottamuksellisten tietojen vaihdon.

3 artikla

Edellä 1 ja 2 artiklassa tarkoitettujen yritysten ja yritysten yhteenliittymien on välittömästi lopetettava kyseisissä artikloissa tarkoitetut rikkomiset, jollei niitä jo ole lopetettu. Näiden yritysten ja yritysten yhteenliittymien on sen vuoksi pidättäydyttävä toistamasta tai jatkamasta 1 tai 2 artiklassa yksilöityjä toimenpiteitä tai menettelyjä sekä pidättäydyttävä kaikista vaikutuksiltaan niitä vastaavista toimenpiteistä.

4 artikla

Edellä 1 artiklassa selostetuista 30.6.1988 jälkeen tehdyistä (Aristrainin ja Ensidesan osalta 31.12.1989(1) jälkeen tehdyistä) rikkomisista määrätään seuraavat sakot:

- -

Thyssen Stahl AG 6 500 000 ecua

- -

5 artikla

Edellä 4 artiklan mukaisesti määrätyt sakot on maksettava kolmen kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi saamisesta [- -].

Sakkosummalle on tämän määräajan jälkeiseltä ajalta maksettava suoraan lain nojalla korkoa, joka vastaa Euroopan raha-asiain yhteistyörahaston omiin ecu-määräisiin toimenpiteisiinsä tämän päätöksen tekoajankohtana kuluvan kalenterikuukauden ensimmäisenä päivänä soveltamaa korkokantaa lisättynä 3,5 prosenttiyksiköllä, eli 9,75 prosenttia.

Yli 20 000 ecun suuruiset sakot voidaan kuitenkin maksaa viitenä samansuuruisena vuotuisena eränä siten, että

- ensimmäinen erä on maksettava kolmen kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantopäivästä,

- toinen, kolmas, neljäs ja viides erä on maksettava vastaavasti yhden, kahden, kolmen ja neljän vuoden kuluttua tämän päätöksen tiedoksiantopäivästä. Koko jäljellä olevalle sakkosummalle on kunkin erän yhteydessä maksettava korkoa, joka vastaa Euroopan raha-asiain yhteistyörahaston omiin ecu-määräisiin toimenpiteisiinsä asianomaisen vuotuisen maksuerän erääntymistä edeltävänä kuukautena soveltamaa korkokantaa. Tämä maksujärjestely edellyttää pääoman ja korot kattavan hyväksyttävän pankkitakauksen asettamista komissiolle ensimmäisessä luetelmakohdassa mainittuna päivänä.

Maksun viivästyessä tätä korkoa korotetaan 3,5 prosenttiyksikköä.

[- -]

6 artikla

Tämä päätös on osoitettu seuraaville: [- -]

- Thyssen Stahl AG

[- -]"

48 Päätöksen saatekirjeessä huomautetaan riidanalaisen päätöksen 5 artiklasta ja lausutaan sen jälkeen seuraavaa:

"Jos te nostatte kanteen yhteisöjen tuomioistuimissa, komissio ei ryhdy perimistoimiin niin kauan kuin asia on vireillä sanotuissa tuomioistuimissa ja molemmat seuraavista ehdoista täyttyvät:

- suostutte siihen, että velkanne kasvaa erääntymisen ja maksun, jonka on tapahduttava kuukauden kuluessa lopullisen tuomion julistamisesta, välisenä aikana korkoa

- 7,75 prosenttia, mikäli päätätte maksaa yhdessä erässä,

- mikäli päätätte maksaa vuotuisina erinä, ensimmäiselle erälle 7,75 prosenttia ja kullekin seuraavalle erälle 5 artiklassa tarkoitettua korkoa lisättynä 1,5 prosenttiyksiköllä, ja

- toimitatte komissiolle viimeistään päätöksen 5 artiklan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun määräajan päättymispäivänä velan pääoman ja korot kattavan komissiolle asetetun hyväksyttävän vakuuden - - ."

Oikeudenkäynti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, kanteen nostamisen jälkeiset tapahtumat ja asianosaisten vaatimukset

49 Käsiteltävänä oleva kanne on nostettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 8.4.1994 toimitetulla kannekirjelmällä.

50 Asian T-156/94 kantaja Aristrain on kirjaajalle osoittamassaan 7.9.1994 päivätyssä kirjeessä kysynyt, onko komissio tässä asiassa noudattanut Euroopan hiili- ja teräsyhteisön tuomioistuimen perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan 23 artiklan (jäljempänä 23 artikla) mukaista asiakirjojen toimittamisvelvollisuuttaan. Komissiolta on pyydetty kysymyksen johdosta vastine ja komissio on 12.10.1994 päivätyssä kirjeessään vastannut, että se katsoo täyttäneensä kyseisen 23 artiklan asettamat vaatimukset.

51 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaaja on 25.10.1994 päivätyllä kirjeellä kehottanut komissiota täyttämään 23 artiklan mukaiset velvollisuutensa. Komissio on toimittanut kirjaamoon yhteensä noin 11 000 riidanalaiseen päätökseen liittyvää asiakirjaa, joiden 24.11.1994 päivätyssä saatekirjeessä se on erityisesti vedonnut siihen, ettei asianomaisille yrityksille annettaisi tietoja liikesalaisuuksia sisältävistä asiakirjoista eikä komission sisäisistä asiakirjoista.

52 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu kolmas jaosto) on asianosaisten kanssa 14.3.1995 pitämänsä epävirallisen kokouksen jälkeen kehottanut 30.3.1995 päivätyllä kirjaajan kirjeellä asianosaisia esittämään kirjallisesti näkemyksensä asiassa syntyneistä salassapito-ongelmista sekä asioiden mahdollisesta yhdistämisestä. Asianosaisten vastausten epätäydellisyyden vuoksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on 21.7.1995 (British Steelin osalta 25.7.1995) päivätyllä kirjaajan kirjeellä esittänyt asianosaisten vastattavaksi toisen kysymyssarjan. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on myös kehottanut vastaajaa esittämään käsityksensä British Steelin 14.7.1995 päivätystä uudesta pyynnöstä.

53 Kantajat ovat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kysymyksiin antamissaan 6.9.-15.9.1995 saapuneissa vastauksissaan muun muassa täsmentäneet pyyntöään saada tieto komission sisäisistä asiakirjoista niistä laaditun luettelon perusteella, joka on ollut komission ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle 25.6.1995 osoittaman kirjeen liitteenä.

54 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu toinen jaosto, johon esittelevä tuomari oli tällä välin määrätty) on yhdistetyissä asioissa T-134/94, T-136/94, T-137/94, T-138/94, T-141/94, T-145/94, T-147/94, T-148/94, T-151/94, T-156/94 ja T-157/94, NMH Stahlwerke ym. vastaan komissio, 19.6.1996 antamallaan määräyksellä (Kok. 1996, s. II-537, jäljempänä 19.6.1996 annettu määräys) ratkaissut kysymyksen kantajien oikeudesta tutustua oikeudenkäyntiaineistoon sisältyviin vastaajan toimittamiin sellaisiin asiakirjoihin, jotka ovat peräisin osaksi kantajilta itseltään, ja sellaisiin asiakirjoihin, jotka ovat peräisin tähän menettelyyn osallistumattomilta kolmansilta osapuolilta ja jotka komissio on luokitellut luottamuksellisiksi näiden kolmansien edun vuoksi. Sen sijaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on lykännyt myöhemmin ratkaistavaksi kantajien pyynnöt saada tutustua asian aineistoon kuuluviin sellaisiin asiakirjoihin, jotka vastaaja on luokitellut sisäisiksi asiakirjoiksi, kuten myös kantajien pyynnöt sellaisten asiakirjojen esittämisestä, jotka eivät sisälly kyseiseen asiakirja-aineistoon, ja samalla kehottanut vastaajaa esittämään yksityiskohtaisesti ja konkreettisesti ne syyt, joiden vuoksi se katsoi, että tiettyjä oikeudenkäyntiaineistoon kuuluvia sen sisäiseksi luokittelemia asiakirjoja ei sen mielestä voitu esittää kantajille.

55 Vastaaja on 11.9., 12.9. ja 13.9.1996 päivätyissä kirjeissään menetellyt ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kehotuksen mukaisesti. Näissä kirjeissään vastaaja on myös esittänyt, että jokainen näistä asioista siirrettäisiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 14 artiklan nojalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen täysistuntoon. Kantajat ovat antaneet tämän esityksen johdosta pyydetyt vastineensa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle 4.10.-18.10.1996 osoittamissaan kirjeissä. Asioiden T-134/94, T-137/94, T-138/94, T-148/94, T-151/94 ja T-157/94 kantajat ovat vastustaneet siirtoesitystä.

56 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu toinen jaosto) on yhdistetyissä asioissa T-134/94, T-136/94, T-137/94, T-138/94, T-141/94, T-145/94, T-147/94, T-148/94, T-151/94, T-156/94 ja T-157/94, NMH Stahlwerke ym. vastaan komissio, 10.12.1997 antamallaan määräyksellä (Kok. 1997, s. II-2293, jäljempänä 10.12.1997 annettu määräys) ratkaissut kantajien pyynnöt saada tutustua komission "sisäisiksi" luokittelemiin asiakirjoihin määräämällä, että asian oikeudenkäyntiaineistoon liitetään eräät ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle 23 artiklan perusteella toimitetut asiakirjat, jotka liittyvät PO III:n ja terästeollisuuden väliseen yhteydenpitoon sinä aikana, jota on riidanalaisessa päätöksessä pidetty sakkojen suuruuden määräämiseen vaikuttavana rikkomisaikana, sekä eräät ulkosuhteista vastaavalta pääosastolta (PO I) peräisin olevat asiakirjat, jotka liittyvät komission ja eräiden Pohjoismaiden kansallisten viranomaisten väliseen yhteydenpitoon. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on samalla päättänyt eräistä asian selvittämistoimista määräämällä, että komission on esitettävä omat muistionsa tai muistiinpanonsa heinäkuun 1988 ja marraskuun 1990 välillä pidetyistä PO III:n ja terästeollisuuden edustajien välisistä tapaamisista. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on vielä määrännyt, että asiat yhdistetään selvittämistoimia ja suullista käsittelyä varten eikä niitä siirretä täysistuntoon.

57 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella päättänyt aloittaa suullisen käsittelyn ja esittää asianosaisille työjärjestyksen 64 artiklan mukaisesti eräitä kirjallisia kysymyksiä. Erityisesti se on 26.11.1997 päivätyllä kirjaajan kirjeellä pyytänyt vastaajaa toimittamaan komission 16.2.1994 (aamupäivä ja iltapäivä) pitämän kokouksen lopullisen pöytäkirjan siltä osin kuin se koskee riidanalaisen päätöksen tekemistä. Samalla kirjeellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on pyytänyt komissiota myös ilmoittamaan kunkin kantajan sekä Norsk Jernverk ja Inexa Profil AB -nimisten yritysten osalta

- minkä suuruista liikevaihtoa komissio oli pitänyt kullekin yritykselle määrättävän sakon perusteena;

- mitä eri kertoimia komissio oli soveltanut liikevaihtoon kunkin asianomaisen yrityksen sakon laskennassa;

- millaisia perusteluja tai perusteita komissio oli erikseen kunkin yrityksen kohdalla ottanut huomioon erilaisina raskauttavina tai lieventävinä asianhaaroina sakon lopullista määrää vahvistettaessa.

58 Vastaaja on vastannut näihin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kysymyksiin 19.1.1998 päivätyllä kirjeellä, joka on toimitettu kirjaamoon 22.1.1998. Se on toimittanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle kirjeen mukana kaksi asiakirjaa, joista toinen oli otsikoitu "Luonnos Brysselissä (Breydel) keskiviikkona 16.2.1994 (aamupäivä ja iltapäivä) pidetyn komission 1189. kokouksen pöytäkirjaksi" ja toinen "Luonnos Brysselissä (Breydel) keskiviikkona 16.2.1994 (aamupäivä ja iltapäivä) pidetyn komission 1189. kokouksen erityispöytäkirjaksi", ja vetosi samalla siihen, että nämä kaksi asiakirjaa olivat neuvottelusalaisuuden alaisia eikä niistä pitäisi antaa tietoa kantajille.

59 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on 27.11.1997 päivätyllä kirjaajan kirjeellä lisäksi kehottanut kantajaa tarkentamaan, miltä osin se pysyy väitteessään, jonka mukaan sen ei ollut hallinnollisen menettelyn yhteydessä annettu tutustua eräisiin sitä vastaan todisteena käytettyihin asiakirjoihin. Kantaja on vastannut tähän kehotukseen 19.1.1998 päivätyllä kirjeellä.

60 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on 14.1.1998 järjestänyt asianosaisten kanssa epävirallisen kokouksen suullisen käsittelyn toimivan toteutustavan suunnittelemiseksi. Se on muun muassa todennut asianosaisille, että näillä on oikeus tutustua sille 23 artiklan mukaisesti toimitettuun asiakirja-aineistoon 19.6.1996 ja 10.12.1997 annetuissa määräyksissä todetuin osin ja kirjaajan määrittelemiä menettelytapoja noudattaen. Tuomioistuin on myös kehottanut asianosaisia ilmoittamaan asiakirjoihin tutustumisen jälkeen yksilöidysti, mihin asiakirjoihin ne aikovat viitata suullisessa käsittelyssä.

61 Kantajat ARBED, Aristrain, Cockerill-Sambre, British Steel, Ensidesa, Preussag ja Unimétal ovat tutustuneet kyseiseen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiakirja-aineistoon ja saaneet jäljennökset niistä asiakirjoista, joiden ne katsoivat olevan välttämättömiä asiansa ajamiseksi. Ensidesa on 9.2.1998 päivätyssä kirjeessä esittänyt huomautuksia eräistä kysymyksessä olevista asiakirjoista.

62 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on 30.1.1998 päivätyllä kirjaajan kirjeellä esittänyt komissiolle ja Euroferille eräitä lisäkysymyksiä Euroferin käyttöön ottamasta tilauksia ja toimituksia koskevien kuukausittaisten tietojen vaihtojärjestelmästä, jota on riidanalaisessa päätöksessä käsitelty nimellä "fast bookings". Nämä asianosaiset ovat vastanneet kysymyksiin 18.2.1998 ja 23.2.1998 päivätyillä kirjeillään.

63 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on 6.2.1998 päivätyllä kirjaajan kirjeellä myös esittänyt vastaajalle eräitä sakkojen laskentaan tässä asiassa käytettyä menetelmää koskevia lisäkysymyksiä, joihin tämä on vastannut 20.2.1998 päivätyllä ja kirjaamoon 24.2.1998 toimitetulla kirjeellä.

64 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu toinen jaosto) on 16.2.1998 antamassaan määräyksessä määrännyt, että asian oikeudenkäyntiaineistoon liitetään ja kantajille annetaan tiedoksi vain kirjaamoon 22.1.1998 toimitettu asiakirja, jonka otsikko on "Luonnos Brysselissä (Breydel) keskiviikkona 16.2.1994 (aamupäivä ja iltapäivä) pidetyn komission 1189. kokouksen pöytäkirjaksi".

65 Kantajat ovat 13.2.1998 ja 19.2.1998 päivätyissä kirjeissä pyytäneet yhteisesti, että asiassa päätettäisiin etenkin sakkojen laskentaa ja riidanalaisen päätöksen tekemiseen liittyvien asiakirjojen esittämistä koskevista selvittämistoimista. Komissio on vastannut tähän 2.3.1998 päivätyllä kirjeellä.

66 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on 11.3.1998 päivätyllä kirjaajan kirjeellä pyytänyt vastaajaa täydentämään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kysymyksiin 19.1.1998 ja 20.2.1998 antamiaan vastauksia siten, että jokaisen kantajan osalta esitettäisiin täsmälliset aritmeettiset laskelmat, joista voitaisiin konkreettisesti käsittää, millä tavoin sakkojen määrät on vahvistettu, sekä esittämään lopullisen pöytäkirjan komission siitä kokouksesta (aamupäivä ja iltapäivä), jossa riidanalainen päätös on tehty, ja riidanalaista päätöstä koskevat pöytäkirjan liitteet. Vastaaja on 19.3.1998 päivätyssä kirjeessä vastannut tähän pyyntöön sekä toimittanut kirjaamoon komission 16.2.1994 pidetyn kokouksen lopullisen pöytäkirjan liitteineen.

67 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on 23.3.1998 antamassaan määräyksessä määrännyt, että PO III:n virkamiehiä Ortún ja Vanderseypen ja PO III:n entistä virkamiestä Kutscheria kuullaan todistajina PO III:n ja terästeollisuuden välisestä yhteydenpidosta sinä aikana, jota on riidanalaisessa päätöksessä pidetty sakkojen määrän vahvistamiseen vaikuttavana rikkomisaikana, eli 1.7.1988 ja vuoden 1990 lopun välisenä aikana.

68 Asiassa on 23.3.-27.3.1998 järjestetty suullinen käsittely, jossa on kuultu asianosaisten suulliset lausumat ja vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun toisen jaoston kokoonpanossa jaoston puheenjohtaja A. Kalogeropoulos sekä tuomarit C. P. Briët, C. W. Bellamy, A. Potocki ja J. Pirrung tekemiin kysymyksiin. Kantajat ovat käyttäneet eräistä seikoista yhteisen puheenvuoron. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on kuullut asiantuntijana professori Steindorffia, joka oli toiminut Saksan valtuuskunnan pääsihteerinä EHTY:n perustamissopimuksen allekirjoittamista edeltäneissä neuvotteluissa. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on myös kuullut todistajina Ortúnia, Vanderseypenia ja Kutscheria sekä Preussagin pyynnöstä myös sen edustajia Metteä ja Krölliä. Sen lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut Aristrainin toimittaman kuvatallenteen Van Miertin 16.2.1994 järjestämästä lehdistötilaisuudesta.

69 Suullisessa käsittelyssä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle on sen pyynnöstä tai luvalla jätetty eräitä uusia asiakirjoja. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on myös pyytänyt komissiota toimittamaan eräitä asiakirjoja, jotka liittyvät sen ja Pohjoismaiden kansallisten viranomaisten välisiin suhteisiin vuosina 1989 ja 1990. Nämä asiakirjat on toimitettu kirjaamoon komission 11.5.1998 päivätyn saatekirjeen mukana.

70 Suullinen käsittely päätettiin 27.3.1998 pidetyn istunnon lopuksi. Kaksi jaoston jäsentä ei voinut enää osallistua päätösharkintaan heidän toimikautensa päätyttyä 17.9.1998, minkä vuoksi päätösharkintaa jatkoivat sen jälkeen työjärjestyksen 32 artiklan mukaisesti ne kolme tuomaria, jotka ovat allekirjoittaneet tämän tuomion.

71 Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

- kumoaa riidanalaisen päätöksen 1, 3 ja 4 artiklan siltä osin kuin ne koskevat kantajaa;

- toissijaisesti alentaa riidanalaisen päätöksen 4 artiklassa kantajalle määrätyn sakon asianmukaiselle tasolle;

- toissijaisesti kumoaa päätöksen saatekirjeen siltä osin kuin korkokanta on siinä määrätty eri suuruiseksi kuin riidanalaisen päätöksen 5 artiklassa sanotaan; ja

- velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

72 Vastaaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

- hylkää kanteen ja

- velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Vaatimus riidanalaisen päätöksen 1 artiklan kumoamisesta

73 Kantaja esittää riidanalaisen päätöksen 1 artiklan kumoamista koskevan vaatimuksensa tueksi useita perusteluja, jotka voidaan ryhmitellä seuraavasti. Ensiksi kantaja esittää useita perusteluja, joiden mukaan sen menettelyllisiä oikeuksia on loukattu. Toiseksi kantaja esittää erilaisia perusteluja, joiden mukaan komissio on hallinnollisen menettelyn aikana rikkonut useita olennaisia muotosäännöksiä. Kolmanneksi kantaja esittää joukon perusteluja, jotka koskevat EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan rikkomista (ks. jäljempänä 171 ja 172 kohta).

A Kantajan menettelyllisten oikeuksien loukkaaminen

Laiminlyönti toimittaa kaikki ne asiakirjat, joihin riidanalaisessa päätöksessä viitataan

Tiivistelmä kantajan esittämistä perusteluista

74 Kantaja arvostelee komissiota siitä, että se on loukannut kantajan puolustautumisoikeuksia, kun riidanalainen päätös perustuu useisiin asiakirjoihin, jotka on kyllä mainittu kantajaa vastaan esitettyjä väitteitä tiedoksiannettaessa mutta joita ei ollut liitetty väitetiedoksiantoon eikä toimitettu hallinnollisen menettelyn myöhemmässä vaiheessa. Kantaja korostaa, että se on 20.12.1992 päivätyssä kirjeessä ja hallinnollisen menettelyn kuulemistilaisuudessa huomauttanut siitä, ettei sille ollut toimitettu useimpia näistä asiakirjoista.

75 Kantaja myöntää vastineeseen vastatessaan, että suurin "osa [tässä] kanneperusteessa tarkoitetuista asiakirjoista - - on toimitettu sille 19.1.1993", ja lisää, että se "luopuu kanteestaan kyseisiä asiakirjoja koskevalta osalta".

76 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kehotettua kantajaa täsmentämään, missä laajuudessa ja minkä nimenomaisten asiakirjojen osalta se edelleen pitäytyy tässä kanneperusteessa, kantaja on kirjaamoon 19.1.1998 toimittamassaan kirjeessä ilmoittanut luopuvansa siitä siltä osin kuin se oli vedonnut siihen, ettei kannekirjelmän 17 kohdassa mainittuja asiakirjoja ollut annettu sille tiedoksi ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä. Kantaja pysyy tässä kanneperusteessa kuitenkin siltä osin kuin siinä arvostellaan sitä, ettei komissio ollut toimittanut sille näitä asiakirjoja väitetiedoksiannon yhteydessä, minkä vuoksi komissio on estänyt kantajaa käyttämästä niitä hallinnollisen menettelyn kuulemistilaisuudessa.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

77 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että kantajan mainitsemat puolustautumisoikeudet on tässä asiassa taattu EHTY:n perustamissopimuksen 36 artiklan ensimmäisessä kohdassa, jonka sanamuodon mukaan komission on ennen kyseisessä sopimuksessa määrätyn taloudellisen seuraamuksen määräämistä varattava sille, jota asia koskee, tilaisuus esittää huomautuksensa. Arvioitaessa taattujen oikeuksien noudattamista tässä tapauksessa on tarkasteltava erikseen asiakirjoja, joiden toimittamatta jättämisestä on huomautettu jo kantajan 20.12.1992 päivätyssä kirjeessä, ja asiakirjoja, joiden osalta tämä huomautus on ensimmäisen kerran esitetty kanteessa.

Asiakirjat, joiden toimittamatta jättämisestä on huomautettu kantajan 20.12.1992 päivätyssä kirjeessä

78 Väitetiedoksiannon liitteestä 3 ilmenee, että kantajalle on komission 6.5.1992 päivätyn kirjeen mukana lähetetty jäljennös kantajaa koskevista asiakirjoista. Osa kantajan 20.12.1992 päivätyssä kirjeessä tarkoitetuista asiakirjoista on mainittu kyseisessä liitteessä 3.

79 Lisäksi komissio on väitetiedoksiannon liitteessä 2 toimittanut kantajalle luettelon kaikista tämän asian aineistoon kuuluvista asiakirjoista ja tällöin osoittanut ne asiakirjat, joihin se oli valmis sallimaan kantajan tutustuvan. Eräitä Euroferin välityksellä tapahtunutta tietojenvaihtoa koskevia asiakirjoja lukuun ottamatta kaikki kantajan 20.12.1992 päivätyssä kirjeessä tarkoitetut asiakirjat, jotka on toimitettu sille komission 14.7.1992 päivätyllä kirjeellä, on väitetiedoksiannon liitteessä 2 luokiteltu sellaisiksi, joihin kantajan voidaan sallia tutustuvan, paitsi eräät British Steelin sisäiset asiakirjat sellaisiksi, joihin kantajan voidaan sallia tutustuvan osittain. Viimeksi mainitun ryhmän osalta kantaja ei ole kiistänyt sitä, että väitteet perustuvat pelkästään asiakirjan niihin osiin, joihin se on saanut tutustua.

80 Kantajalla on ollut 5.6.1992 tilaisuus tutustua asiakirja-aineistoon komission 6.5.1992 päivätyssä kirjeessä ilmoitettujen menettelytapojen mukaisesti. Kantajalla on siten ollut mahdollisuus saada jäljennös kaikista niistä asiakirjoista, joihin sen on komission tekemän luokittelun mukaan sallittu tutustuvan kokonaan tai osittain.

81 Kantaja ei ole 18.8.1992 päivätyssä vastauksessaan väitetiedoksiantoon huomauttanut siitä, että sille olisi jätetty tiedoksiantamatta muita asiakirjoja kuin väitetiedoksiannon "266 kohdassa mainittu asiakirja" (vastauskirjeen 5 kohta). Kantaja on vasta 20.12.1992 päivätyssä kirjeessään eli yli seitsemän kuukautta väitetiedoksiannon jälkeen esittänyt komissiolle luettelon asiakirjoista, joita kantajan väitteiden mukaan ei ollut annettu sen tiedoksi.

82 Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja on 11.1.-14.1.1993 järjestetyssä hallinnollisessa kuulemistilaisuudessa esittänyt, että kantajalle voitaisiin toimittaa (uudelleen) jäljennös sen 20.12.1992 päivätyssä kirjeessä mainituista asiakirjoista, sekä kehottanut kantajaa toteamaan, antavatko nämä asiakirjat aihetta kantajan väitetiedoksiantoon antaman vastauksen muuttamiseen, sekä lisäksi ilmoittanut harkitsevansa sen jälkeen, onko asia kokonaisuudessaan tutkittava uudelleen (kuulemistilaisuuden pöytäkirjan sivu 176).

83 Kantajan edustaja on 19.1.1993 allekirjoittanut tiedoksiantotodistuksen, jonka sanamuoto on seuraava:

"Following your access to files June 5, 1992, your letter dated December 20, 1992, and your request at the hearing January 12, 1993, the documents, listed in the above mentioned letter, have been given to the undersigned as of this date. All of these documents were available either in the appendix 3 to the Statement of Objections or in the files you consulted on June the 5th, 1992." ["Teille 5.6.1992 järjestetyn asiakirjoihin tutustumismahdollisuuden, teidän 20.12.1992 päivätyn kirjeenne ja teidän kuulemistilaisuudessa 12.1.1993 esittämänne pyynnön jälkeen edellä mainitussa kirjeessä luetellut asiakirjat on tänään luovutettu allekirjoittaneelle. Kaikki nämä asiakirjat ovat sisältyneet joko väitetiedoksiannon liitteeseen 3 tai niihin asiakirjoihin, joihin te olette tutustunut 5.6.1992."]

84 Komission vastinekirjelmästä kanteeseen ilmenee kuitenkin, että toisin kuin mainitusta tiedoksiantotodistuksesta voitaisiin päätellä, kantajalle ei ole 19.1.1993 annettu viittä kantajan 20.12.1992 päivätyssä kirjeessä mainituista asiakirjoista. Nämä viisi asiakirjaa oli väitetiedoksiannon liitteessä 2 olevassa luettelossa kuitenkin luokiteltu sellaisiksi, joihin kantajan voitiin sallia tutustuvan, paitsi yksi asiakirja (riidanalaisen päätöksen 172 perustelukappaleessa mainittu British Steelin asiakirjoihin kuuluva 14.9.1988 pidettyä kokousta koskeva muistio), jota ei ole käytetty todisteena kantajaa vastaan.

85 Vaikka kantaja on 16.2.1993 kirjoittanut kuulemismenettelystä vastanneelle neuvonantajalle PO III:n ja terästeollisuuden välisestä yhteydenpidosta ja saanut kuulemistilaisuudesta laaditun muistion viimeistään 8.9.1993, kantaja ei kuitenkaan ole ottanut uudelleen esiin kysymystä asiakirjoihin tutustumisesta.

86 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, ettei kantaja nämä seikat huomioon ottaen ole osoittanut, ettei sille olisi annettu hallinnollisen menettelyn aikana tilaisuutta saattaa tehokkaasti komission tietoon käsityksensä sen 20.12.1992 päivätyssä kirjeessä tarkoitetuista asiakirjoista.

87 Sen vuoksi kantajan perustelut on hylättävä siltä osin kuin väitteet riidanalaisessa päätöksessä mainittujen asiakirjojen toimittamatta jättämisestä koskevat kantajan 20.12.1992 päivätyssä kirjeessä mainittuja asiakirjoja.

Asiakirjat, joiden toimittamatta jättämiseen on vedottu ensimmäisen kerran kannekirjelmässä

88 Tähän ryhmään kuuluu vain muutamia asiakirjoja: riidanalaisen päätöksen liitteessä 1 olevassa 26 kohdassa mainitut 3.12.1990 päivätyt toimitustaulukot; riidanalaisen päätöksen 63 perustelukappaleessa tarkoitetut Peine-Salzgitterin käsin kirjoitetut muistiinpanot; kaikki riidanalaisen päätöksen 115 perustelukappaleessa mainitut asiakirjat sekä Euroferin oikeudellisen yksikön esimiehen telefax-sanoma, joka on 3.12.1990 lähetetty tälle järjestölle (riidanalaisen päätöksen 140 perustelukappale).

89 Väitetiedoksiantoon sen liitteen 3 mukaan liitetyistä asiakirjoista, toisin sanoen kaikista edellä mainituista asiakirjoista ensimmäistä lukuun ottamatta, on todettava, ettei kantaja ole 20.12.1992 päivätyssä kirjeessään huomauttanut siitä, ettei niitä olisi annettu tiedoksi. Sen vuoksi on oletettava, että asiakirjat oli todella liitetty väitetiedoksiantoon. Joka tapauksessa nämä asiakirjat on otettu myös saman väitetiedoksiannon liitteeseen 2 sellaisina komission asiakirja-aineistoon sisältyvinä asiakirjoina, joihin kantajan sallitaan tutustuvan.

90 Toimitustaulukoita, jotka on päivätty 3.12.1990, ei ole käytetty todisteena kantajaa vastaan eikä niihin sisälly seikkoja, jotka vaikuttaisivat kantajan eduksi, mitä kantaja tosin ei ole väittänytkään saatuaan tutustua niihin asian tuomioistuinkäsittelyssä 19.6.1996 annetun määräyksen jälkeen.

91 Sen vuoksi riidanalaisessa päätöksessä mainittujen asiakirjojen toimittamatta jättämistä koskevat perustelut on hylättävä kokonaisuudessaan.

Virallistutkintaperiaatteen ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden loukkaaminen

92 Ensimmäisessä väitteessä kantaja moittii vastaajaa siitä, ettei se ole kantajan hallinnollisen menettelyn aikana esittämistä pyynnöistä huolimatta tutkinut yksityiskohtaisesti, missä määrin PO III:n virkamiehet ovat kannustaneet yrityksiä niihin menettelyihin, joihin niiden on riidanalaisessa päätöksessä katsottu osallistuneen, eikä sitä, missä määrin he ovat osallistuneet niihin. Riidanalaisen päätöksen 312 perustelukappaleessa oleva toteamus, jonka mukaan komissio on tutkinut tämän seikan perusteellisesti, on kantajan mukaan epäilyttävä, kun otetaan huomioon, kuinka lyhytsanaisesti riidanalaisen päätöksen 312-315 perustelukappaleessa vastataan kantajan omissa vaatimuksissaan esittämään yksityiskohtaiseen selontekoon. Kantajan mukaan väite on myös ristiriidassa PO III:n ja kilpailuasioista vastaavan pääosaston (PO IV) välisen sisäisen kirjeenvaihdon kanssa, jonka komissio on esittänyt vastinekirjelmänsä liitteenä.

93 Kantaja korostaa, etteivät tätä asiaa käsitelleet PO IV:n virkamiehet ole missään vaiheessa itse tutustuneet PO III:n asiakirjoihin, jotka koskevat yritysten edustajien ja komission välisiä tapaamisia. Suullisessa käsittelyssä vastaajaa on kantajien yhteisessä puheenvuorossa erityisesti moitittu siitä, ettei se ole hallinnollisen menettelyn aikana tutkinut teräksentuottajien kanssa heinäkuun 1988 ja marraskuun 1989 välillä pidettyihin tapaamisiin liittyvää 26:ta PO III:n sisäistä asiakirjaa eikä komission ja Ruotsin viranomaisten väliseen yhteydenpitoon liittyviä asiakirjoja, jotka on myöhemmin esitetty 10.12.1997 annetun määräyksen perusteella, samoin kuin siitä, ettei se ole hankkinut Ortúnin, Kutscherin ja Vanderseypenin todistajanlausuntoja.

94 Toisessa väitteessä kantaja moittii komissiota siitä, ettei se ole antanut tutkimuksensa tuloksia yritysten käytettäväksi eikä antanut niille puolustautumisoikeuksien edellyttämää tilaisuutta esittää tästä asiasta oma käsityksensä ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä, mikä olisi edellyttänyt joko toisen kuulemistilaisuuden järjestämistä tai tilaisuuden varaamista yrityksille kommenttiensa esittämiseen kirjallisesti.

95 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa heti tässä vaiheessa, että virallistutkintaperiaatteen ja kantajan menettelyllisten oikeuksien loukkaamista koskevat väitteet, erityisesti väite komission kieltäytymisestä järjestää uusia kuulemistilaisuuksia, on pidettävä erillään siitä, onko vastaaja voinut perustellusti katsoa, etteivät kantajien kuulemistilaisuuden jälkeen esittämät asiakirjat tukeneet kantajien väitteitä. Tätä kysymystä käsitellään myöhemmin (ks. jäljempänä D-jakso, joka koskee komission osallisuutta rikkomisiin, joihin kantajan on katsottu osallistuneen).

96 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa ensiksi virallistutkintaperiaatteen loukkaamista koskevien väitteiden johdosta, että komissiolle oli esitetty joukko asianomaisten yritysten puolustautumisen kannalta ehdottomasti merkityksellisiä väitteitä, minkä komissio sitä paitsi oli myöntänyt riidanalaisen päätöksen 312 perustelukappaleessa, ja että komissio oli sen omien hallintoyksiköiden menettelyä koskevien väitteiden oikeiksi tai vääriksi osoittamisessa etuoikeutetussa asemassa näihin yrityksiin nähden.

97 Tämän vuoksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että hyvän hallinnon ja asianosaisten prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatteista johtuu, että komissio on ollut velvollinen tutkimaan tämän laatuiset asiaan liittyvät seikat huolellisesti sen selvittämiseksi, olivatko kyseiset väitteet aiheellisia. Tällaisessa tutkimuksessa noudatettavista menettelytavoista päättäminen oli kuitenkin komission eikä kantajien asia.

98 Oikeudenkäyntiaineistosta ilmeneekin, että PO IV:n osaston D "kartellit, määräävän markkina-aseman väärinkäyttö ja muut kilpailun vääristymät III" johtaja Temple Lang on lähettänyt PO III:n osaston E "sisämarkkinat ja teollisuusasiat III" johtaja Ortúnille 22.7.1991 eli ennen väitetiedoksiannon lähettämistä päivätyn kirjelmän nro 002793 (vastinekirjelmän liite 2), joka kuuluu seuraavasti:

"Haluamme selvittää, millaista on ollut PO III:n ja CDE Euroferin välinen tietojenvaihto kokouksissa, joissa on valmisteltu terästä koskevia ennusteohjelmia. Voisitteko kuvailla meille

- raakaterästä ja erilaisia tuoteryhmiä yhteisön tasolla koskevien tunnuslukujen laskentamenetelmiä niiden julkaisuaikana;

- CDE:n valtuuskunnan kanssa pidetyissä kokouksissa PO III:lle annettuja tilastotietoja sekä niiden yksityiskohtaisuutta ja jaksottamista.

Oletteko kuullut kokouksissanne puhuttavan 'Traverso-menetelmästä', jonka tarkoituksena on ilmeisesti ollut kysynnän ja toimitusten sopeuttaminen kunkin maan kansallisten markkinoiden ja eri tuoteryhmien osalta?"

99 Ortún on 12.9.1991 päivätyssä vastauskirjelmässään nro 10018 (vastinekirjelmän liite 3) ilmoittanut Temple Langille muun muassa seuraavaa:

"2. Euroferiltä saamamme tiedot ovat olleet paitsi tiedossanne jo olevia Euroferin tilauksista ja toimituksista laatimien pikatilastojen jäljennöksiä, myös liitteestä ilmenevässä muodossa laadittuja ennusteita - - Tiedot oli aina koottu ETY:n tasolla.

Lisäksi totean, että PO III oli (tuotekohtaista ennustejärjestelmää käynnistettäessä) huolehtinut siitä, että vain tuotantoennusteet (muttei toimitusennusteita) julkaistaan, että niitä pyöristetään ja että niiden määrittelytapaa muutetaan - - jotta se eroaisi Euroferin käyttämistä määrittelyistä.

3. Tapaamiset CDE:n kanssa toteutettiin valvonta-asiantuntijoiden kokouksissa pääsääntöisesti kolmen kuukauden välein markkinatilanteen kommentoimiseksi. Viime aikoina nämä tapaamiset ovat muuttuneet satunnaisemmiksi. Viimeisin tapaaminen, jossa meille annettiin oheinen [speaking note] muistio, oli 19.7.1991. Mielestämme nämä kokoukset ovat olleet tarpeellisia markkinoiden seuraamiseksi säännöllisesti - - .

4. Niin sanotusta 'Traverso'-menetelmästä joudun toteamaan, ettei kukaan nykyisistä alaisistani ollut kuullut puhuttavan siitä - - ."

100 Asiakirja-aineistoon, jonka komissio on 23 artiklan nojalla toimittanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle, sisältyy myös PO IV:n pääjohtaja Ehlermannin PO III:n pääjohtaja Perissichille osoittama 27.1.1993 päivätty kirjelmä (asiakirja 9729, johon kantaja on saanut tutustua 10.12.1997 annetun määräyksen perusteella), joka kuuluu seuraavasti:

"Alaisuudessani toimivat yksiköt ovat otsikossa mainitussa asiassa kääntyneet Teidän alaisuudessanne toimivien yksikköjen puoleen erityisesti väitetiedoksiantoa valmisteltaessa sekä eräiden yritysten kirjallisten vastausten vuoksi, joissa on viitattu PO III:n toimintaan.

Asiassa 11.1.-14.1.1993 järjestetty kuulemistilaisuus, johon Teidän yksikköjenne edustajat ovat osallistuneet, osoittaa sen, että asianosaiset pitävät puolustautumisensa kannalta erityisen tärkeänä väitettä, jonka mukaan komissio, tässä tapauksessa PO III, olisi ollut tietoinen rikkomisiksi katsotuista menettelyistä erityisesti kyseisen teollisuudenalan laatimien muistioiden (speaking notes) välityksellä.

Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja on evännyt sitä pyytäneiltä asianosaisilta ja niiden edustajilta mahdollisuuden tutustua PO III:n asiakirjoihin mutta esittänyt, että nämä voisivat kahden viikon kuluessa kuulemistilaisuuden päättymisestä toimittaa PO IV:lle sellaiset hallussaan olevat asiakirjat, jotka ainakin niiden oman käsityksen mukaan voisivat vaikuttaa todisteina niiden eduksi.

Olen kiitollinen, mikäli voitte nimenomaan tämän erityiskysymyksen osalta tarkistaa uudelleen, olisiko Teidän arkistoissanne tämän tyyppisiä asiakirjoja (joko yritysten ja komission välistä kirjeenvaihtoa tai yrityksiltä peräisin olevia komission yksiköiden käyttöön annettuja asiakirjoja), ja jos näin on, toimittaa minulle niistä jäljennökset oman lausuntonne ohella."

101 Perissich on vastannut Ehlermannille 12.2.1993 päivätyllä kirjelmällä nro 001836 (vastinekirjelmän liite 4). Hän on liittänyt muistioonsa Ortúnin edellä mainitun 12.9.1991 päivätyn kirjelmän liitteineen ja todennut seuraavaa:

"Kuten voitte todeta liiteasiakirjoista, muistioihin (speaking notes) sisältyneet tiedot ovat olleet niin yleisluonteisia, etteivät minun alaisuuteeni kuuluvat yksiköt ole missään tapauksessa voineet niiden perusteella epäillä, että tiedot voisivat perustua mahdollisiin EHTY:n perustamissopimuksen vastaisiin menettelyihin.

Euroferin kanssa järjestettyjen tapaamisten tarkoitus on aina ollut pelkästään markkinoiden kehityksen jatkuva tutkiminen, kuten perustamissopimuksen 46 artiklan 1 kohdassa edellytetään.

Mikäli haluatte, voimme lähettää Teille muita vuosineljänneksiä koskevat muistiot (speaking notes). PO III:n arkistoista ei löydy mitään muita asiakirjoja, jotka voisivat meidän mielestämme liittyä tähän asiaan."

102 Lisäksi Temple Lang on 18.2.1993 päivätyllä kirjelmällään (komission ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle 23 artiklan nojalla toimittaman aineiston asiakirja 9763, johon kantaja on saanut tutustua 10.12.1997 annetun määräyksen perusteella) toimittanut Ortúnille asiakirjat (speaking notes), jotka kantajat Preussag ja Unimétal olivat kuulemismenettelyn jälkeen toimittaneet PO IV:lle, sekä pyytänyt tätä tutkimaan ne ja toimittamaan hänelle lausuntonsa siitä, "miten merkityksellisinä niihin sisältyviä tietoja on pidettävä arvioitaessa menettelyjä, joihin teräspalkkien tuottajien katsottiin osallistuneen". Vastaavasti Temple Lang on 22.2.1993 päivätyllä kirjelmällään (komission ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle 23 artiklan nojalla toimittaman aineiston asiakirja 9764, johon kantaja on saanut tutustua 10.12.1997 annetun määräyksen perusteella) toimittanut Ortúnille kantajien Cockerill-Sambre, TradeARBED ja British Steel lähettämät asiakirjat lausuntopyynnön kera.

103 Ortún on toimittanut lausuntonsa Temple Langille 5.5.1993 päivätyllä kirjelmällä (komission ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle 23 artiklan nojalla toimittaman aineiston asiakirja 9769, johon kantaja on saanut tutustua 10.12.1997 annetun määräyksen perusteella) ja samalla toistanut PO III:n aikaisemmat näkemykset olennaisilta osiltaan.

104 Komission asiakirja-aineistoon (ks. vastinekirjelmän liite 5) sisältyy myös Ortúnin 19.2.1993 päivätty Schaubille (PO IV) osoitettu luottamuksellinen kirjelmä, joka on laadittu "väitteiden perusteluiksi", jotka on tarkoitettu "vastauksiksi tuottajien väitteisiin, joiden mukaan PO III olisi ollut tietoinen komission (PO IV) käsiteltäväkseen ottamista menettelyistä tai jopa osallistunut n