ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Ovatko työntekijöiden asemasta annetun lain konsolidoidun toisinnon (24.3.1995 annettu kuninkaan asetus nro 1/1995) 56 § , kiireellisistä toimenpiteistä työmarkkinoiden uudistamiseksi 6.7.2012 annetun lain nro 3/2012 viides siirtymäsäännös ja sosiaalioikeudellisista tuomioistuimista 10.10.2011 annetun lain nro 36/2011 (Ley Reguladora de la Jurisdicción Social) 123 § ja 124 §:n 13 momentti (koska siinä viitataan implisiittisesti edellä mainittuihin säännöksiin) [Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen] konsolidoidun toisinnon 107 ja 108 artiklan vastaisia siltä osin, kuin niissä korotetaan aineellisesti niiden korvausten määrää, jotka on hyväksytty Euroopan komission menettelyssä ”State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group” antamassa päätöksessä?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 329/9

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vilniaus miesto apylinkės teismas (Liettua) on esittänyt 23.7.2014 – ERGO Insurance SE, joka toimii Liettuassa sijaitsevan sivuliikkeensä ERGO Insurance SE:n välityksellä v. If P&C Insurance AS, joka toimii sivuliikkeensä If P&C Insurance AS:n välityksellä

(Asia C-359/14)

2014/C 329/11

Oikeudenkäyntikieli: liettua

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Vilniaus miesto apylinkės teismas

Pääasian asianosaiset

Kantaja: ERGO Insurance SE, joka toimii Liettuassa sijaitsevan sivuliikkeensä ERGO Insurance SE:n välityksellä

Vastaaja: If P&C Insurance AS, joka toimii sivuliikkeensä If P&C Insurance AS:n välityksellä

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17.[6.]2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 (1) (Rooma I) 4 artiklan 4 kohdan, jossa säädetään, että ”jos sovellettavaa lakia ei voida määrittää 1 tai 2 kohdan mukaisesti, sopimukseen sovelletaan sen maan lakia, johon sopimus läheisimmin liittyy,” tulkittava tarkoittavan, että käsiteltävän asian kaltaisissa olosuhteissa on sovellettava Saksan lakia?

2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastaan kieltävästi, onko sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 11.7.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 864/2007 (2) (Rooma II) 4 artiklassa säädetyn periaatteen tulkittava tarkoittavan, että käsiteltävän asian kaltaisissa olosuhteissa laki, jota sovelletaan traktorin vakuutuksen antajan ja perävaunun vakuutuksen antajan väliseen riitaan, on määritettävä sen maan lainsäädännön perusteella, jossa tieliikenneonnettomuudesta aiheutunut vahinko on aiheutunut?

(1) EUVL L 177, s. 6.

(2) EUVL L 199, s. 40.
1)

Onko viljelijä, joka ei ole tehnyt asiaa koskevaa sopimusta kasvinjalostajanoikeuden haltijan kanssa ja joka on käyttänyt viljelemällä saatua suojatun lajikkeen lisäysaineistoa, velvollinen maksamaan yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista 27.7.1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 (1) 94 artiklan 1 kohdan mukaista kohtuullista hyvitystä ja – kun viljelijä toimii tahallaan tai tuottamuksesta – korvaamaan kasvinjalostajanoikeuksien loukkaamisesta aiheutuneet muut vahingot kyseisen asetuksen 94 artiklan 2 kohdan mukaisesti jo silloin, kun hän ei ole vielä täyttänyt kyseisen asetuksen 14 artiklan 3 kohdan neljännessä luetelmakohdassa, luettuna yhdessä yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohdassa säädetyn maataloutta koskevan vapautuksen soveltamista koskevista säännöistä 24.7.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1768/95 (2) 5 artiklan ja sitä seuraavan artiklan kanssa, säädettyä velvoitetta maksaa kohtuullista palkkiota (jäljempänä viljelymaksu) silloin, kun hän tosiasiallisesti hyödyntää korjattua tuotetta pellolla lisäystarkoituksessa?
1)

Onko kyse asetuksen (EY) N:o 1/2005 (1) 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitetusta eläinkuljetuksesta, joka ei tapahdu kaupallisen toiminnan yhteydessä, silloin, kun kuljetuksen suorittaa yleishyödylliseksi yhteisöksi tunnustettu eläinsuojeluyhdistys ja kuljetuksen tarkoituksena on siirtää kodittomia koiria välitettäviksi kolmansille osapuolille sellaista maksua (”suojamaksu”) vastaan, joka a) on määrältään pienempi kuin ne kustannukset, joita yhdistykselle aiheutuu eläimestä, sen kuljetuksesta tai sen välittämisestä, tai se juuri kattaa ne, tai joka b) ylittää mainitut kustannukset, mutta josta saatu voitto käytetään muiden kodittomien koirien välittämisestä aiheutuvien kustannusten taikka kodittomista eläimistä tai muista eläinsuojeluhankkeista aiheutuvien kustannusten kattamiseen?
Valitus, jonka Faci SpA on tehny t 12.6.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa 
T-46/10, Faci SpA v. Euroopan komissio, 20.3.2014 antamas ta tuomiost a
(Asia C-291/14 P)
(2014/C 303/26)
Oikeudenkäyntikieli: englanti
Asianosaiset
Valittaja: Faci SpA (edusta jat: Avvocato S. Piccardo ja Advocaat S. Crosby)
Muu osapuoli: Euroopan komissio
Vaatimukset
Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin
— kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 20.3.2014 asiassa T-46/10 antaman tuomion tai
— vaihto ehtoisesti kumoaa valittajalle määrätyn sakon tai alentaa sen määrää huomattava sti tai
— palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen uudelleen käsiteltä väksi ja
— joka tapauksessa velvo ittaa Euroopan komission korvaamaan valittajalle ensimmäisessä oikeus asteessa ja tästä 
valituksesta aiheutuneet oikeudenkä yntikulut.
Oike udelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Valitus kohdistuu unionin yleisen tuomioistuimen 20.3.2014 asiassa T-46/10 antamaan tuomioon. Tuomiossa unionin 
yleinen tuomioistuin hylkäsi valittajan 28.1.2010 nostaman kante en, joka koski [EY] 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 
53 artiklan mukaisesta menettelystä 11.11.2009 tehtyä komission päät östä K(2009) 8682 lopullinen (asia COMP/38589 – 
lämmönk estäväksi tekevät aineet). (1)
Valittaja vetoaa kaht een valitusper usteeseen:
Ensimmäisellä valitusper uste ellaan valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se ei 
tutkinut rikkomisen vakavuutta mar raskuun 1996 jälkeen suht eessa kartellin luonteen muutokseen eikä siten ottanut 
huomioon kaikkia olosuhte ita, joilla on merkitystä valittajalle määrätyn sakon laske misessa, ja rikkoi näin ollen vuonna 
2006 annettuja sakk ojen laskentaa koske via suunta viivoja ja/tai asetuk sen N:o 1/2003 (2) 23 artiklaa ja Euroopan unionin 
perusoike uskir jan 49 artiklaa.
Toisella valitusper uste ellaan valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin ei tehnyt tosiasiallis ta ja syvällistä 
oikeudellis ta arviota päätöksestä, kun se totesi tosiseikk oja tutkimatta, että valittaja oli käyttäytyn yt täysin samoin kuin 
muut asiaan osalliset yrityks et lukuun ottamatta sitä, että se ei osallistunut täytäntöö npanoon niin määrätieto isesti, ja kun se 
hylkäs i arvioimatta sen kanneper uste en, jonka mukaan kilpailua oli laittomasti väär istett y valittajan vahingok si, koska 
sakk ojen laske ntaa koskevien suunta viivojen 35 kohtaa sovellettiin sen kilpaili jaan, Bärlocheri in. 
(1) EUVL C 307, 12.11.2010, s. 9.
(2) Perustam issopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvist ettujen kilpailusäänt öjen täytäntöön panosta 16.12.2002 annettu neuvost on asetus 
(EY) N:o 1/2003, EYVL L 1, 4.1.2003, s. 1.C 303/20 FI Euroopan unionin virallinen lehti 8.9.2014
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 282/16

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 7.4.2014 – MedEval – Qualitäts-, Leistungs- und Struktur-Evaluierung im Gesundheitswesen GmbH v. Bundesvergabeamt

(Asia C-166/14)

2014/C 282/22

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: MedEval – Qualitäts-, Leistungs- und Struktur-Evaluierung im Gesundheitswesen GmbH

Valituksenalaisen ratkaisun tehnyt viranomainen: Bundesvergabeamt

Muut osapuolet: Bundesminister für Wissenschaft, Forschung und Wirtschaft, Hauptverband der österreichischen Sozialversicherungsträger ja Pharmazeutische Gehaltskasse für Österreich

Ennakkoratkaisukysymys

Onko unionin oikeutta – erityisesti yleisiä vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita sekä julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annettua neuvoston direktiiviä 89/665/ETY, (1) sellaisena kuin se on muutettuna direktiivien 89/665/ETY ja 92/13/ETY muuttamisesta julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen tehokkuuden parantamiseksi 11.12.2007 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/66/EY (2) – tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle kansalliselle oikeustilalle, jossa vaatimus julkisia hankintoja koskevien oikeussääntöjen rikkomisen toteamisesta on esitettävä kuuden kuukauden kuluessa hankintasopimuksen tekemisestä, kun julkisia hankintoja koskevien oikeussääntöjen rikkomisen toteaminen on edellytys paitsi sopimuksen julistamiselle mitättömäksi myös vahingonkorvausvaatimuksen tekemiselle?

(1) EYVL L 395, s. 33.

(2) EUVL L 335, s. 31.
1)

Onko SEUT 49 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja sekä SEUT 56 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja, niin kuin niitä on luettu Euroopan unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-72/10 ja C-77/10 16.2.2012 antamassa tuomiossa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että avataan tarjouskilpailu, joka koskee aiemmin tehtyjä sopimuksia lyhytkestoisempia sopimuksia, tilanteessa, jossa kyseinen tarjouskilpailu on käynnistetty niiden seurausten korjaamiseksi, jotka johtuvat siitä, että tietty määrä toimijoita on lainvastaisesti suljettu edellisen tarjouskilpailun ulkopuolelle?
A –

Rikottujen lainsäädännön säännösten tärkeys, kuten 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY (1) 3 ja 4 artiklan, jotka koskevat yhdyskuntajätevesien käsittelyä niiden keräilemiseksi, käsittelemiseksi ja vesistöön johtamiseksi sekä tiettyjen teollisuudenalojen jätelietteen käsittelyä ja vesistöön johtamista, minkä tavoitteena on suojella ympäristöä siinä säädetystä jätevesien johtamisesta aiheutuvilta haitoilta. Komissio väittää, että jätevesien johtaminen käsittelemättä (siis niin, ettei niitä käsitellä mitenkään valmiiden keräysjärjestelmien ja/tai jätevedenpuhdistamoiden puutteen vuoksi) pintavesiin johtaa pilaantumiseen, jolle on ominaista hapen epätasapaino, kun taas ravinteiden (erityisesti typpi- ja fosforiyhdisteiden) lisääntyminen vaikuttaa huomattavasti näiden massojen ja niihin yhteydessä olevien ekosysteemien laatuun (vaarantaen mm. kalakannat). Jätevesien puutteellisesta käsittelystä (käsittelylaitokset, joilla ei tehdä biologista käsittelyä tai joilla ei tehdä vaatimukset täyttävää biologista käsittelyä) on lisäksi mainittava, että pelkkä mekaaninen käsittely ei riitä estämään koko pilaantumisriskiä sekä veden ja siihen yhteydessä olevien ekosysteemien laadun huonontumisen riskiä. Ravinteiden (jotka koostuvat fosfori- ja typpiyhdisteistä) liiallinen johtaminen pintavesiin on niin ikään keskeinen tekijä, joka lisää rehevöitymistä (levien ja vesikasvien kasvun nopeutunut kehittyminen), joka puolestaan lisää epätasapainon riskiä veden happipitoisuuden, kalakantojen ja muiden vesiorganismien katoamisen sekä niihin yhteydessä oleville maaekosysteemeille aiheutuvien vahinkojen osalta. Direktiivin 91/271/ETY 4 artiklassa säädetään juuri tästä syystä, että taajamien, joiden avl on yli 15 000, tuottamia yhdyskuntajätevesiä ei voida johtaa vesistöön, ellei niitä ole ensin käsitelty biologisesti tai vastaavalla tavalla. Komissio väittää, että kaikkien kreikkalaisten taajamien, joiden avl on yli 15 000, tuottamien yhdyskuntajätevesien kerääminen ja käsittely on olennaisen tärkeää, jotta säilytetään ja parannetaan pintavesien, vesiekosysteemien ja maaekosysteemien, jotka ovat suoraan riippuvaisin mainituista vesimassoista, laatua sekä varmistetaan Euroopan unionin muiden direktiivien soveltaminen kokonaisuudessaan ja oikein. Kreikan viranomaisten viime vuosien yrityksistä ja toimenpiteistä huolimatta on kuitenkin selvää, että tällä hetkellä kuusi taajamaa (näihin kuuluu myös viisi taajamaa itäisellä Attikalla, joka on yksi Kreikan tiheimmin asutuista alueista), joiden avl on yli 15 000, niistä yhteensä 23 taajamasta, joita 25.10.2007 annettu tuomio koskee, ei vastaa direktiivin 91/271/EY 3 ja 4 artiklan vaatimuksia. Näiden kuuden taajaman asukasvastineluku on 1 24 000 (16 000 Lefkimmissä, 25 000 Nea Makrissa, 17 000 Markopoulossa, 20 000 Koropissa, 18 000 Rafinassa ja 28 000 Artemidassa).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 235/11

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Högsta förvaltningsdomstolen (Ruotsi) on esittänyt 23.5.2014 – Pensioenfonds Metaal en Technie v. Skatteverket

(Asia C-252/14)

2014/C 235/15

Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Högsta förvaltningsdomstolen

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Pensioenfonds Metaal en Technie

Vastapuoli: Skatteverket

Ennakkoratkaisukysymys

Onko SEUT 63 artikla esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan kotimaisesta yhtiöstä saatuja osinkoja verotetaan lähdeverolla silloin, kun osakkeenomistajan kotipaikka on muussa valtiossa, kun taas tilanteessa, jossa osingonsaajana on kotimainen osakkeenomistaja, osinkoon kohdistuu kiinteämääräisesti määritettävä fiktiivisen tuoton perusteella laskettu vero, jonka tarkoituksena on ajan kuluessa vastata kaikkien pääomatulojen tavanomaista verotusta?
1)

Jääkö videokamera yhdistetyn nimikkeistön, sellaisena kuin siitä on säädetty tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (1) liitteen I muuttamisesta 5.10.2010 annetussa komission asetuksessa (EU) N:o 861/2010 ja 27.9.2011 annetussa komission asetuksessa (EU) N:o 1006/2011, alanimikkeen 8525 80 9 ulkopuolelle siksi, ettei siinä ole zoomausmahdollisuutta?
—

neuvoston asetusten (EY) N:o 850/98 ja (EY) N:o 1224/2009 sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1069/2009, (EU) N:o 1379/2013 ja (EU) N:o 1380/2013 muuttamisesta sen johdosta, että Mayotten asema Euroopan unioniin nähden muuttuu, 17.12.2013 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1385/2013 (1) on kumottava
1)

Sallitaanko yleispalveludirektiivin (1) 28 artiklassa hintojen säänteleminen, kun markkina-analyysi ei ole osoittanut, että jollakin säännellyn palvelun osapuolella on huomattava markkinavoima, vaikka muiden kuin maantieteellisten puhelinnumeroiden käyttäminen rajat ylittävissä puheluissa on teknisesti ilman muuta mahdollista ja ainoa este näiden numeroiden käyttömahdollisuudelle ovat sovellettavat hinnat, joiden seurauksena soittaminen muuhun kuin maantieteelliseen numeroon on kalliimpaa kuin soittaminen maantieteelliseen numeroon?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 142/20

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte Suprema di Cassazione (Italia) on esittänyt 21.2.2014 – A2A S.p.A. v. Agenzia delle Entrate

(Asia C-89/14)

2014/C 142/28

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte Suprema di Cassazione

Pääasian asianosaiset

Valittaja: A2A S.p.A.

Vastapuoli: Agenzia delle Entrate

Ennakkoratkaisukysymys

Onko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 14 artiklaa ja kyseisen asetuksen täytäntöönpanosäännöksistä 21.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (2) 9, 11 ja 13 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa vahvistetaan, että 7.6.2002 tiedoksi annetusta komission päätöksestä johtuvassa valtiontuen takaisinperinnässä korko määritetään asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun säännösten (siis erityisesti 9 ja 11 artiklan) nojalla ja siis sovelletaan korkoa korolle -menetelmään perustuvaa korkokantaa?

(1) EYVL L 83, s. 1.

(2) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 794/2004 (EUVL L 140, s. 1).
1)

Onko lentoliikenteen harjoittajia ja ilma-alusten käyttäjiä koskevista vakuutusvaatimuksista 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 785/2004 (1) 3 artiklan g alakohtaa tulkittava siten, että yhteisön lentoliikenteen harjoittajan käyttämän helikopterin kyydissä oleva henkilö, — jota kuljetetaan sopimusperusteisesti (tässä: lentoliikenteen harjoittajan ja kyydissä olevan henkilön työnantajan välinen sopimus), — jota kuljetetaan tietyn työn suorittamista varten (tässä: lumivyöryjen estäminen räjäyttämällä) ja — joka osallistuu tähän työsuoritukseen siten, että hän toimii ”aluetta tuntevana merkinantajana” ja hänen tehtävänään on ohjaajan ohjeiden mukaisesti avata helikopterin ovi lennon aikana ja pitää sitä sen jälkeen avoinna tietyllä tavalla ja tietyn ajan, a) on ”matkustaja” vai että b) hän kuuluu ”lennolla työssä olevaan ohjaamo- tai matkustamohenkilöstöön”?
5)

Mikäli lapsen tapaamisoikeuden tehosteeksi asetettu uhkasakko (astreinte) on täytäntöönpanokelpoinen toisessa jäsenvaltiossa ilman, että täytäntöönpantavan uhkasakon rahamäärä on tuomiovaltiossa erikseen lopullisesti vahvistettu; a) edellyttääkö uhkasakon täytäntöönpano kuitenkin sen valvomista, onko tapaamisoikeuden toteutumatta jääminen perustunut esteisiin, joiden huomioon ottaminen on ollut välttämätöntä lapsen oikeuksien vuoksi; ja b) millä tuomioistuimella on toimivalta tällaisten seikkojen tutkimiseen, tarkemmin sanoen i) rajoittuuko täytäntöönpanovaltion tuomioistuimen toimivalta aina pelkästään sen tutkimiseen, onko väitetty lapsen tapaamisoikeuden toteutumatta jääminen johtunut sellaisesta perusteesta, joka nimenomaisesti ilmenee pääasiaa koskevasta ratkaisusta; vai ii) seuraako unionin perusoikeuskirjassa turvatuista lapsen oikeuksista, että täytäntöönpanovaltion tuomioistuimella on pidemmälle menevä oikeus tai velvollisuus tutkia, onko tapaamisoikeuden toteutumatta jäämiselle ollut sellaisia perusteita, joiden huomioon ottaminen on ollut välttämätöntä lapsen oikeuksien turvaamiseksi?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 85/13

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Suceava (Romania) on esittänyt 16.12.2013 — Casa Județeană de Pensii Botoșani v. Evangeli Paraskevopoulou

(Asia C-668/13)

2014/C 85/23

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Suceava

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Casa Județeană de Pensii Botoșani

Vastapuoli: Evangeli Paraskevopoulou

Ennakkoratkaisukysymys

Onko asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) 7 artiklan 2 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluu sellainen kahdenvälinen sopimus, jonka kaksi jäsenvaltiota on tehnyt ennen asetuksen soveltamisen alkamispäivämäärää ja jossa valtiot ovat sopineet sellaisia sosiaaliturvaetuuksia koskevan velvollisuuden lakkaamisesta, joita yhden valtion on maksettava sellaisille toisen valtion kansalaisille, joilla on ollut ensin mainitun valtion alueella poliittisen pakolaisen asema ja jotka ovat palanneet viimeksi mainitun valtion alueelle, vastineena siitä, että ensin mainittu valtio maksaa kiinteän määrän eläkkeiden maksamiseksi ja sen ajanjakson kattamiseksi, jonka ajalta sosiaaliturvamaksut on maksettu ensin mainittuun jäsenvaltioon?

(1) Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2).
1)

Onko asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) 34 artiklan 1 alakohtaa tulkittava niin, että siinä säädetty kieltäytymisperuste koskee myös tilannetta, jossa tuomiojäsenvaltion tuomioistuimen tuomio on selkeästi unionin oikeuden vastainen ja kyseinen tuomioistuin on huomannut sen?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/31

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal do Trabalho da Covilhã (Portugali) on esittänyt 23.12.2013 — Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA ym. v. Autoridade Para as Condições do Trabalho (ACT)

(Asia C-683/13)

2014/C 52/57

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal do Trabalho da Covilhã

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA, Domingos Sequeira de Almeida, Luis Mesquita Soares Moutinho, Rui Teixeira Soares de Almeida ja André de Carvalho e Sousa

Vastaaja: Autoridade Para as Condições do Trabalho (ACT)

Ennakkoratkaisukysymykset

a) Onko direktiivin 95/46/EY (1) 2 artiklaa tulkittava siten, että henkilötietojen käsite kattaa työaikarekisterin eli työtuntien alkamis- ja päättymisaikaa sekä työaikaan kuulumattomia keskeytyksiä tai taukoja koskevan ilmoituksen kunkin työntekijän osalta?

b) Mikäli edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko Portugalin valtiolla direktiivin 95/46/EY 17 artiklan 1 kohdan nojalla velvollisuus toteuttaa tarpeelliset tekniset ja organisatoriset toimenpiteet henkilötietojen suojaamiseksi vahingossa tapahtuvalta tai laittomalta tuhoamiselta, vahingossa tapahtuvalta häviämiseltä, muuttamiselta, luvattomalta luovuttamiselta tai tietojen antamiselta, erityisesti silloin, kun käsittely muodostuu tietojen siirtämisestä verkossa?

c) Mikäli edelliseenkin kysymykseen vastataan myöntävästi, onko sellaisessa tilanteessa, jossa jäsenvaltio ei toteuta mitään direktiivin 95/46/EY 17 artiklan 1 kohdan noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä ja jossa työnantaja, joka toimii kyseisten tietojen osalta rekisterinpitäjänä, ottaa käyttöön järjestelmän, jossa on rajoitettu oikeus saada kyseisiä tietoja ja jossa kansallisella työsuojeluviranomaisella ei ole automaattista pääsyä näihin tietoihin, Euroopan unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatetta tulkittava siten, ettei jäsenvaltio voi määrätä kyseiselle työnantajalle seuraamuksia tästä toiminnasta?

d) Mikäli edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi, ja kun ei ole osoitettu tai väitetty, ettei rekisterissä olevia tietoja ole konkreettisessa tapauksessa muutettu, onko suhteellisuusperiaatteen mukaista vaatia mahdollisuutta saada tutustua heti rekisteriin, joka on yleisesti kaikkien työsuhteeseen liittyvien osapuolten saatavilla?

(1) Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY (EYVL L 281, s. 31).
3)

Kun otetaan huomioon, että kansallisen lainsäädännön mukaan mitään direktiiveissä 94/19 ja 97/9 säädetyistä mahdollisista suojajärjestelmistä ei voida soveltaa luottolaitoksen liikkeeseen laskemien sijoitustodistusten ja obligaatioiden haltijoihin: a) ovatko direktiivin 94/19 3 artiklan 1 kohdan, 7 artiklan 1 kohdan (sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/14) ja 10 artiklan 1 kohdan sekä saman direktiivin 1 artiklan 1 kohdan, jossa määritellään talletuksen käsite, säännökset yhdessä luettuina riittävän selviä, täsmällisiä, ehdottomia ja subjektiivisia oikeuksia perustavia, että yksityiset voivat vedota niihin kansallisessa tuomioistuimessa tukeakseen korvausvaatimuksiaan, joita he esittävät sellaista valtion perustamaa vakuuslaitosta kohtaan, jonka tehtävänä olisi maksaa tällainen korvaus? b) ovatko direktiivin 97/9 2 artiklan 2 kohta ja 4 artiklan 1 kohta riittävän selviä, täsmällisiä, ehdottomia ja subjektiivisia oikeuksia perustavia, että yksityiset voivat vedota niihin kansallisessa tuomioistuimessa tukeakseen korvausvaatimuksiaan, joita he esittävät sellaista valtion perustamaa vakuuslaitosta kohtaan, jonka tehtävänä olisi maksaa tällainen korvaus? c) jos edellisiin kysymyksiin (3 a ja 3 b) vastataan myöntävästi, kumpiko mahdollisista suojajärjestelmistä kansallisen tuomioistuimen on valittava sovellettavaksi, kun sen on ratkaistava yksityishenkilön ja luottolaitoksen välinen riita, johon on haastettu vastaajaksi valtion perustama vakuuslaitos, jonka tehtävänä on tallettajansuoja- ja sijoittajansuojajärjestelmien hallinnointi?