Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ympäristö – Luonnonvaraisten lintujen suojelu – Direktiivi 79/409 – Erityissuojelualueiden osoittaminen

(Neuvoston direktiivin 79/409 4 artiklan 1 ja 2 kohta)

2. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Kannekirjelmä – Väitteiden ja kanneperusteiden esittäminen – Muotovaatimukset

(EY 226 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 21 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 38 artiklan 1 kohdan c alakohta)

Tiivistelmä

1. Luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun direktiivin 79/409 4 artiklassa säädetään sekä liitteessä I mainittuihin lajeihin että muuttaviin lajeihin erityisesti kohdennetusta tiukemmasta suojelujärjestelmästä, jota voidaan perustella sillä, että liitteessä mainitut lajit ovat kaikkein uhanalaisimpia ja että muuttavat lajit ovat Euroopan yhteisön yhteistä perintöä. Tuon direktiivin yhdeksännestä perustelukappaleesta ilmenee lisäksi, että elinympäristöjen riittävän moninaisuuden ja laajuuden säilyttäminen, ylläpitäminen tai ennalleen saattaminen on olennaisen tärkeää kaikkien lintulajien suojelussa. Jäsenvaltioilla on siis velvollisuus toteuttaa tarvittavat toimenpiteet kyseisten lajien suojelemiseksi. Tieteellisten tietojen ajantasaistaminen on tämän vuoksi tarpeen kaikkein uhanalaisimpien lajien ja yhteisön yhteistä perintöä olevien lajien tilanteen määrittämiseksi, jotta sopivimman alueet tulisivat osoitetuiksi erityissuojelualueiksi.

Harkittaessa, onko kyseisen direktiivin mukaisia jäsenyysvelvoitteita laiminlyöty, on siis tärkeää käyttää perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä saatavilla olevia viimeisimpiä ajan tasalla olevia tieteellisiä tietoja. Kansallisissa selvityksissä, jollainen on myös vuonna 1998 julkaistu, Sociedad Española de Ornitologían (Espanjan lintutieteellinen yhdistys) valmistelema lintutieteellinen selvitys (IBA 98), on tarkistettu vuonna 1989 julkaistua yleiseurooppalaista, Euroopan yhteisön tärkeitä lintualueita koskevaa selvitystä ”Inventory of Important Bird Areas in the European Community” (IBA 89) esittämällä täsmällisempiä ja ajantasaistettuja tieteellisiä tietoja.

Koska jäsenvaltio ei ole esittänyt minkäänlaista päinvastaista tieteellistä näyttöä, jolla olisi pyritty nimenomaan osoittamaan, että direktiivin 79/409 4 artiklan 1 ja 2 kohdasta johtuvat velvoitteet voitiin täyttää osoittamalla erityissuojelualueiksi muita kuin kyseisestä selvityksestä ilmeneviä alueita siten, että osoitettujen alueiden kokonaispinta-ala oli viimeksi mainittuja alueita pienempi, vuoden 1998 IBA-selvitys, jossa annetaan ajantasaistettu selvitys kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitsevista lintujen suojelemiseksi tärkeistä alueista, on lähdeaineistoa, jonka nojalla voidaan arvioida, onko tämä jäsenvaltio osoittanut lukumäärältään ja kooltaan riittävät alueet erityissuojelualueiksi suojellakseen direktiivin 79/409 liitteessä I luetellut kaikki lintulajit ja sellaiset muuttavat lajit, joita ei luetella kyseisessä liitteessä.

(ks. 23–27 kohta)

2. Komission on EY 226 artiklan nojalla jätetyn kannekirjelmän vaatimuksissa esitettävä tarkasti ne kanneperusteet, joista yhteisöjen tuomioistuinta pyydetään lausumaan. Nämä vaatimukset on muotoiltava yksiselitteisesti, jottei yhteisöjen tuomioistuin lausuisi kanteen ulkopuolelta tai jättäisi lausumatta jostakin perusteesta. Ristiriitaisuudet kanneperusteessa, jonka komissio on esittänyt jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteensa tueksi, ovat vastoin yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 21 artiklassa ja työjärjestyksen 38 artiklan 1 kohdan c alakohdassa asetettuja edellytyksiä.

(ks. 47 ja 48 kohta)