ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

SEUT 49 ja SEUT 56 artiklaa sekä syrjintäkiellon periaatetta, avoimuusperiaatetta ja suhteellisuusperiaatetta on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle ja sen soveltamiseksi annetuille toimille, joiden mukaan automatisoidun lottopelin ja muiden ennalta määrätyin kertoimin pelattavien numeropelien hallinnointipalvelua koskevaan konsessioon sovelletaan korkeaa sopimuksen pohjahintaa, jos kyseinen arvo on ilmaistu selkeästi, täsmällisesti ja yksiselitteisesti ja se on objektiivisesti oikeutettavissa, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 19.12.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Silvio Berlusconi ja Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest) v. Banca d’Italia ja Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)

(Asia C-219/17) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Luottolaitosten vakavaraisuusvalvonta - Määräosuuden hankkiminen luottolaitoksesta - Direktiivillä 2013/36/EU sekä asetuksilla (EU) N:o 1024/2013 ja N:o 468/2014 säännelty menettely - Hallinnollinen yhdistelmämenettely - Euroopan keskuspankin (EKP) yksinomainen päätösvalta - Kansallisen toimivaltaisen viranomaisen toteuttamista valmistelevista toimista nostettu kanne - Väite, jonka mukaan kansallisen ratkaisun oikeusvoimaa ei ole otettu huomioon))

(2019/C 65/06)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Silvio Berlusconi ja Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest)

Vastapuolet: Banca d’Italia ja Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)

Muut osapuolet: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Banca Mediolanum SpA, Holding Italiana Quarta SpA, Fin. Prog. Italia di E. Doris & C. s.a.p.a., Sirefid SpA ja Ennio Doris

Tuomiolauselma

SEUT 263 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että kansalliset tuomioistuimet valvovat kansallisten toimivaltaisten viranomaisten oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU 22 ja 23 artiklassa, luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15.10.2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 4 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja 15 artiklassa sekä kehyksen perustamisesta YVM:n puitteissa tehtävälle yhteistyölle EKP:n ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välillä sekä kansallisten nimettyjen viranomaisten kanssa (YVM-kehysasetus) 16.4.2014 annetun Euroopan keskuspankin asetuksen (EU) N:o 468/2014 85–87 artiklassa säädetyn menettelyn yhteydessä tekemien menettelyn käynnistämistä, tutkintaa ja sitomatonta päätösehdotusta koskevien toimien laillisuutta. Tältä osin merkitystä ei ole sillä, että asia on saatettu vireille kansallisessa tuomioistuimessa erityisellä mitätöimiskanteella, joka perustuu siihen, että kansallisen tuomioistuimen ratkaisun oikeusvoimaa ei väitteen mukaan ole otettu huomioon.

(1) EUVL C 283, 28.8.2017.
1)

Jäsenvaltioiden itsenäisiä kauppaedustajia koskevan lainsäädännön yhteensovittamisesta 18.12.1986 annetun neuvoston direktiivin 86/653/ETY 1 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, ettei se, että henkilö, jolla on pysyvä valtuutus neuvotella tavaroiden myynnistä ja ostosta toisen henkilön puolesta tai neuvotella ja tehdä sopimuksia tällaisista liiketoimista tämän nimissä ja lukuun, harjoittaa toimintaansa kyseisen toisen henkilön toimitiloissa, ole esteenä sille, että häntä pidetään kyseisessä säännöksessä tarkoitettuna kauppaedustajana, jos kyseinen seikka ei estä häntä harjoittamasta toimintaansa itsenäisesti, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 13.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt rechtbank Den Haag, Haarlemin istuntopaikka – Alankomaat) – X (C-47/17) ja X (C-48/17) v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

(Yhdistetyt asiat C-47/17 ja C-48/17) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EU) N:o 604/2013 - ja asetus (EY) N:o 1560/2003 - Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittäminen - Määrittämisen perusteet ja menettelyt - Turvapaikanhakijan vastaanottoa tai takaisinottoa koskeva pyyntö - Pyynnön saaneen jäsenvaltion kieltävä vastaus - Uudelleenkäsittelypyyntö - Asetuksen N:o 1560/2003 5 artiklan 2 kohta - Vastaamiselle asetettu määräaika - Päättyminen - Vaikutukset))

(2019/C 16/08)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank Den Haag, Haarlemin istuntopaikka

Pääasian asianosaiset

Kantajat: X (C-47/17) ja X (C-48/17)

Vastaaja: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

Tuomiolauselma

Niiden perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta, joiden mukaisesti määritetään kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio, annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 343/2003 soveltamista koskevista säännöistä 2.9.2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1560/2003, sellaisena kuin se on muutettuna 30.1.2014 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 118/2014, 5 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että menettelyssä, jossa määritetään, mikä jäsenvaltio on toimivaltainen käsittelemään kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen, jäsenvaltion, jolle on osoitettu vastaanotto- tai takaisinottopyyntö kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 21 tai 23 artiklan nojalla, joka on tarvittavat tarkistukset tehtyään vastannut pyyntöön kieltävästi viimeksi mainitun asetuksen 22 tai 25 artiklan mukaisessa määräajassa ja jolle tämän jälkeen on esitetty uudelleenkäsittelypyyntö mainitun 5 artiklan 2 kohdan nojalla, on pyrittävä lojaalin yhteistyön hengessä vastaamaan viimeksi mainittuun kahden viikon kuluessa.

Jos pyynnön saanut jäsenvaltio ei vastaa mainittuun pyyntöön tässä kahden viikon määräajassa, uudelleenkäsittelyyn liittyvä lisämenettely on päättynyt lopullisesti, joten pyynnön esittäneen jäsenvaltion on mainitun määräajan umpeen kulumisesta lukien katsottava olevan vastuussa kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä, jollei sillä ole käytettävissään tarpeellista aikaa, jotta se voisi tehdä uuden vastaanotto- tai takaisinottopyynnön asetuksen N:o 604/2013 21 artiklan 1 kohdassa ja 23 artiklan 2 kohdassa tätä varten säädetyissä pakottavissa määräajoissa.

(1) EUVL C 112, 10.4.2017.
2)

Kun kansallisen säännöstön mukaan on niin, että direktiivin 2003/86 V lukuun sisältyvien pakolaisiin sovellettavien suotuisampien säännösten nojalla pakolaisen perheenjäsenen puolesta tehty perheenyhdistämistä koskeva hakemus voidaan hylätä sillä perusteella, että hakemus on tehty yli kolme kuukautta sen jälkeen, kun perheenkokoajalle on myönnetty pakolaisasema, ja kun siinä tarjotaan samalla mahdollisuus tehdä uusi hakemus toisen järjestelmän yhteydessä, direktiivin 12 artiklan 1 kohta ei ole esteenä tällaiselle säännöstölle, kunhan siinä — säädetään, ettei kyseistä hylkäysperustetta voida käyttää tilanteissa, joissa erityiset olosuhteet tekevät ensimmäisen hakemuksen myöhäisestä jättämisestä objektiivisesti anteeksiannettavaa — säädetään, että asianomaisille henkilöille on tiedotettava kattavasti heidän ensimmäisen hakemuksensa hylkäämisestä tehdyn päätöksen seurauksista ja toimenpiteistä, joihin heidän on ryhdyttävä vedotakseen tehokkaasti perheenyhdistämistä koskevaan oikeuteensa, ja — taataan, että pakolaisiksi tunnustettuihin perheenkokoajiin sovelletaan jatkossakin direktiivin 10 ja 11 artiklassa tai 12 artiklan 2 kohdassa mainittuja pakolaisiin sovellettavia suotuisampia edellytyksiä, jotka on asetettu perheenyhdistämistä koskevan oikeuden käyttämiselle.
C 16/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 13.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk – Itävalta) – Čepelnik d.o.o. v. Michael Vavti

(Asia C-33/17) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 56 artikla - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Rajoitukset - Palvelut sisämarkkinoilla - Direktiivi 2006/123/EY - Työoikeus - Työntekijöiden lähettäminen rakennustöiden suorittamista varten - Työntekijöiden ilmoittaminen - Palkkakuittien säilyttäminen ja kääntäminen - Maksujen suorittamisen lopettaminen - Palvelun vastaanottaja maksaa vakuuden - Palvelun suorittajalle mahdollisesti määrättävän sakon takaaminen))

(2019/C 16/07)

Oikeudenkäyntikielet: saksa ja sloveeni

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Čepelnik d.o.o.

Vastaaja: Michael Vavti

Tuomiolauselma

SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä tähän jäsenvaltioon sijoittautuneen rakennuttajan lopettamaan maksut johonkin toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle sopimuskumppanilleen ja maksamaan vakuuden, joka vastaa suuruudeltaan vielä maksamatta olevaa urakkahintaa, sellaisen mahdollisen sakon maksamisen takaamiseksi, joka saatetaan määrätä tälle sopimuskumppanille, mikäli todetaan, että ensin mainitun jäsenvaltion työoikeutta on rikottu.

(1) EUVL C 86, 20.3.2017.
1)

Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY 1 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että vastiketta vastaan tehdyn sopimuksen käsite kattaa sellaisen päätöksen, jolla hankintaviranomainen antaa suoraan ja siis ilman julkisia hankintoja koskevan sopimuksen tekomenettelyä tietylle talouden toimijalle rahoituksen, joka on sidottu kokonaan sellaisten tuotteiden valmistamiseen, jotka sen on toimitettava ilmaiseksi eri viranomaisille, jotka on vapautettu maksamasta mainitulle toimittajalle minkäänlaista vastiketta lukuun ottamatta 180 euron kiinteää määrää lähetykseltä toimituskuluina.
Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 13.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt rechtbank Noord-Holland – Alankomaat) – Vision Research Europe BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

(Asia C-372/17) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Tariffinimikkeet - Tavaroiden luokittelu - Kamera, jossa on haihtuva muisti, josta tallennetut kuvat katoavat, kun kamera suljetaan tai kun otetaan uusia kuvia - Yhdistetty nimikkeistö - Alanimikkeet 8525 80 19 ja 8525 80 30 - Selittävät huomautukset - Tulkinta - Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 113/2014 - Tulkinta - Pätevyys))

(2018/C 408/33)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank Noord-Holland

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Vision Research Europe BV

Vastaaja: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 4.10.2013 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1001/2013, olevan yhdistetyn nimikkeistön alanimikettä 8525 80 30 on tulkittava siten, että tähän alanimikkeeseen kuuluu pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kamera, jolla voidaan ottaa suuri määrä valokuvia sekunnissa ja tallentaa ne kameran sisäiseen haihtuvaan muistiin, josta ne katoavat, kun kamera suljetaan, ja että tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 4.2.2014 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 113/2014 on pätemätön siltä osin kuin sitä voidaan soveltaa analogisesti tavaroihin, joilla on mainitun kameran ominaispiirteet.

(1) EUVL C 300, 11.9.2017.
—

toisaalta johtavassa asemassa toimivien työntekijöiden erilainen kohtelu sellaisten vaatimusten osalta, jotka koskevat vilpittömyyttä ja uskollisuutta mainitun eetoksen suhteen, sen mukaan, kuuluvatko he uskontokuntaan vai eivät, on mainitun direktiivin mukainen vain, mikäli kyseessä olevan ammatillisen toiminnan luonteen tai työn suorittamiseen liittyvien yhteyksien vuoksi uskonto tai vakaumus on työtä koskeva, kyseisen kirkon tai organisaation eetokseen perustuva todellinen, perusteltu ja oikeutettu vaatimus, joka on suhteellisuusperiaatteen mukainen, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 13.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Riigikohus – Viro) – Starman AS v. Tarbijakaitseamet

(Asia C-332/17) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajansuoja - Direktiivi 2011/83/EU - 21 artikla - Kuluttajasopimukset - Puhelinviestintä - Televiestintäpalvelujen tarjoajan käytäntö, joka perustuu siihen, että sopimuksen jo tehneille asiakkaille tarjotaan asiakaspalvelun lyhytnumeroa, joka on hinnaltaan perushintaa korkeampi))

(2018/C 408/30)

Oikeudenkäyntikieli: viro

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Riigikohus

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Starman AS

Vastapuoli: Tarbijakaitseamet

Tuomiolauselma

Kuluttajan oikeuksista, neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 85/577/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY kumoamisesta 25.10.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/83/EU 21 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jos elinkeinonharjoittaja on antanut kaikkien asiakkaidensa käyttöön yhden tai useamman lyhytnumeron, joka on hinnaltaan perushintaa korkeampi, kyseisen elinkeinonharjoittajan kanssa sopimuksen tehneet kuluttajat maksavat perushintaa korkeamman hinnan, kun he ottavat mainittuun elinkeinonharjoittajaan yhteyttä puhelimitse sopimukseen liittyvissä asioissa.

(1) EUVL C 256, 7.8.2017.
Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 12.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel București – Romania) – Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, aiemmin Gamesa Wind România SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor ja Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili,

(Asia C-69/17) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Vähennysoikeus - Verohallinnon ”toimintansa lopettaneeksi” toteaman verovelvollisen tekemät ostot - Vähennysoikeuden epääminen - Suhteellisuusperiaate ja arvonlisäveron neutraalisuuden periaate))

(2018/C 408/15)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel București

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, aiemmin Gamesa Wind România SRL

Vastapuolet: Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor ja Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettua neuvoston direktiiviä 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.7.2010 annetulla neuvoston direktiivillä 2010/45/EU, ja erityisesti sen 213, 214 ja 273 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka perusteella verohallinto voi evätä verovelvolliselta, joka on tehnyt ostoja ajanjaksolla, jolloin sen arvonlisäverotunniste ei ollut voimassa, koska se ei ollut jättänyt veroilmoituksia, oikeuden vähentää kyseisiin ostoihin liittyvä arvonlisävero sellaisissa arvonlisäveroilmoituksissa tai sellaisten laskujen perusteella, jotka tehtiin sen jälkeen, kun verovelvollisen arvonlisäverotunniste oli saatettu uudelleen voimaan, yksinomaan sillä perusteella, että kyseiset ostot tehtiin aikana, jolloin arvonlisäverotunniste ei ollut voimassa, jos vähennysoikeuden aineelliset edellytykset täyttyvät eikä vähennysoikeuteen vedota vilpillisesti eikä sitä käytetä väärin.

(1) EUVL C 144, 8.5.2017.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.8.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesverwaltungsgericht – Saksa) – Nefiye Yön v. Landeshauptstadt Stuttgart

(Asia C-123/17) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - ETY – Turkki-assosiaatio - Päätös N:o 2/76 - 7 artikla - Standstill-lauseke - Turkkilaisen työntekijän perheenjäsenten oleskeluoikeus - Velvollisuus hankkia viisumi jäsenvaltion alueelle pääsemiseksi))

(2018/C 352/12)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesverwaltungsgericht

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Nefiye Yön

Vastaaja: Landeshauptstadt Stuttgart

Muu osapuoli: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

Tuomiolauselma

Assosiaationeuvoston – joka on perustettu Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella, jonka yhtäältä Turkin tasavalta sekä toisaalta ETY:n jäsenvaltiot ja yhteisö allekirjoittivat 12.9.1963 Ankarassa ja joka tehtiin, hyväksyttiin ja vahvistettiin yhteisön puolesta 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY – 20.12.1976 tekemän päätöksen N:o 2/76 7 artiklaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaista kansallista toimenpidettä, joka on otettu käyttöön 20.12.1976 ja 30.11.1980 välisen ajanjakson aikana ja jolla edellytykseksi sellaisille kolmansien valtioiden kansalaisille, jotka ovat kyseisessä jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevan turkkilaisen työntekijän perheenjäseniä, perheenyhdistämistä varten myönnettävälle oleskeluluvalle asetetaan se, että heille myönnetään ennen maahantuloa kyseisen jäsenvaltion alueelle viisumi mainittua perheenyhdistämistä varten, on pidettävä tässä määräyksessä tarkoitettuna ”uutena rajoituksena”. Tällainen toimenpide voi kuitenkin olla oikeutettu maahanmuuton tehokasta valvontaa ja muuttovirtojen tehokasta hallintaa koskevien syiden perusteella sikäli kuin sen toteuttamistavat eivät ylitä sitä, mikä on tarpeen kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on varmistettava.

(1) EUVL C 318, 25.9.2017.
C 352/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 7.8.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Château du Grand Bois SCI v. Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

(Asia C-59/17) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Maatalous - Viinialan markkinat - Asetus (EY) N:o 555/2008 - Viiniviljelmien rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen myönnettävät tuet - Ennalta ilmoittamattomat tarkastukset paikalla - Tarkastushenkilöstön valtuudet - Tarkastajien mahdollisuus tulla maatilan alueelle ilman viljelijältä etukäteen saatua lupaa))

(2018/C 352/07)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Château du Grand Bois SCI

Vastapuoli: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

Tuomiolauselma

Viinialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 479/2008 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä tukiohjelmien, kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan, tuotantokyvyn ja viinialan tarkastusten osalta 27.6.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 555/2008 76, 78 ja 81 artiklaa on tulkittava siten, että niissä ei sallita sitä, että tarkastajat, jotka suorittavat paikalla tehtävän tarkastuksen, tulevat maatilan alueelle ilman viljelijältä etukäteen saatua lupaa.

(1) EUVL C 112, 10.4.2017.
1)

Rahoitusvakuusjärjestelyistä 6.6.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/47/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 6.5.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/44/EY, 4 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että siinä edellytetään jäsenvaltioiden antavan säännöstön, joka mahdollistaa sen, että panttioikeuteen perustuvan rahoitusvakuusjärjestelyn mukaisen rahoitusvakuuden saaja voi periä vakuudesta saatavansa, joka on syntynyt järjestelyn kattamien rahoitusvelvoitteiden laiminlyömisen seurauksena, kun rahoitusvakuuden täytäntöönpanoon oikeuttava tapahtuma toteutuu vakuuden saajaa koskevan maksukyvyttömyysmenettelyn alkamisen jälkeen.
2)

Direktiiviä 2004/38 on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on myönnettävä asianomaiselle Euroopan unionin kansalaisen perheenjäsenen oleskelukortti viran puolesta silloin, kun direktiivin 2004/38 10 artiklan 1 kohdassa mainittu kuuden kuukauden määräaika on ylittynyt, toteamatta etukäteen, että asianomainen todella täyttää edellytykset voidakseen oleskella vastaanottavassa jäsenvaltiossa unionin oikeuden mukaisesti.
2)

Direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/69, 143 artiklan 1 kohdan d alakohtaa, luettuna yhdessä tämän direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna, 138 artiklan ja 143 artiklan 2 kohdan c alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että — asiakirjat, joissa vahvistetaan tavaroiden kuljetus tuontijäsenvaltiossa sijaitsevasta verottomasta varastosta toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan verottomaan varastoon eikä hankkijalle, voidaan katsoa riittäväksi näytöksi siitä, että nämä tavarat on lähetetty tai kuljetettu toiseen jäsenvaltioon näissä säännöksissä tarkoitetulla tavalla — tavaran kansainvälisessä tiekuljetuksessa käytettävästä rahtisopimuksesta Genevessä 19.5.1956 allekirjoitetun yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna 5.7.1978 allekirjoitetulla pöytäkirjalla, perusteella laadittujen lähetyskirjojen ja sähköisten hallinnollisten asiakirjojen, jotka liittyvät valmisteveron alaisten tavaroiden väliaikaisesti verottomiin siirtoihin, kaltaiset asiakirjat voidaan ottaa huomioon sen osoittamiseksi, että jäsenvaltioon tuotaessa kyseessä olevat tavarat on ollut tarkoitus lähettää tai kuljettaa toiseen jäsenvaltioon direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna, 143 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla, mikäli nämä asiakirjat on esitetty tuontihetkellä ja mikäli ne sisältävät kaikki tarvittavat tiedot. Näillä asiakirjoilla samoin kuin tavaroiden luovutusten sähköisillä vahvistuksilla ja tavaran väliaikaisesti verottoman siirron päättyessä luovutetulla vastaanottoraportilla voidaan osoittaa, että kyseiset tavarat on tosiasiallisesti lähetetty tai kuljetettu toiseen jäsenvaltioon direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna, 138 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.