Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Vastuun syntymisen edellytykset - Toimielinten lainvastainen toiminta - Maidontuottajilta on evätty viitemäärät lisämaksujärjestelmän soveltamisen yhteydessä sen jälkeen, kun tuottajat ovat keskeyttäneet toimituksensa maidon myynnistä luopumista koskevan palkkiojärjestelmän yhteydessä - Erityisen viitemäärän epääminen kansallisten viranomaisten itsenäisellä päätöksellä - Päätös, jonka perusteet eroavat sellaisten päätösten perusteista, jotka koskevat tuottajia, jotka ovat saaneet tilan perinnön kautta perittävän antaman kaupan pitämisestä luopumista koskevan sitoumuksen päätyttyä - Vastuun syntymättä jääminen

(EY:n perustamissopimuksen 215 artiklan 2 kohta (josta on tullut EY 288 artiklan 2 kohta); neuvoston asetukset N:o 1078/77, N:o 857/84 ja N:o 764/89)

2. Vahingonkorvauskanne - Vanhentumisaika - Alkamisajankohta - Korvausvastuu, joka johtuu asetuksesta N:o 857/84, jonka mukaan sellaisille maidontuottajille, jotka ovat antaneet maidon myynnistä luopumista koskevan sitoumuksen, ei myönnetä viitemäärää - Huomioon otettava ajankohta

(EY:n perustamissopimuksen 178 ja 215 artikla (joista on tullut EY 235 ja EY 288 artikla); EY:n tuomioistuimen perussäännön 43 artikla; neuvoston asetukset N:o 1078/77 ja N:o 857/84)

3. Vahingonkorvauskanne - Vanhentumisaika - Edellytykset, joilla vanhentuminen keskeytyy - Kanteen nostaminen yhteisöjen lainkäyttöelimessä tai vaatimuksen esittäminen tätä ennen toimivaltaiselle toimielimelle

(EY:n perustamissopimuksen 173 artikla (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla) ja 175 artikla (josta on tullut EY 232 artikla); EY:n tuomioistuimen perussäännön 43 artikla; neuvoston asetukset N:o 1078/77, N:o 857/84 ja N:o 2187/93; neuvoston ja komission tiedonanto 92/C 198/04)

Tiivistelmä

1. Yhteisön vastuu asetuksen N:o 857/84, jolla vahvistettiin jokaiselle tuottajalle maidon lisämaksujärjestelmässä viitemäärä viitevuoden kuluessa toimitetun maidon perusteella, soveltamisesta aiheutuneista vahingoista ei voi koskea asetuksen N:o 857/84 muuttamisesta annetun asetuksen N:o 764/89 voimaantulon jälkeen aiheutuneita vahinkoja, kun erityisen viitemäärän epääminen perustuu kansallisten viranomaisten itsenäiseen päätökseen, jonka perusteet eroavat pitkälti perusteista, jotka yhteisöjen tuomioistuimen esitti asiassa C-314/89, Rauh, 21.3.1991 antamassaan tuomiossa, joka koski tuottajia, jotka ovat saaneet tilan perinnön tai vastaavan saannon nojalla perittävän asetuksen N:o 1078/77 nojalla antaman kaupan pitämisestä luopumista koskevan sitoumuksen päätyttyä.

( ks. 57 kohta )

2. EY:n tuomioistuimen perussäännön 43 artiklassa tarkoitettu vanhentumisaika, joka koskee yhteisöä vastaan sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun perusteella nostettuja kanteita, voi alkaa kulua vasta, kun kaikki vahingonkorvausvelvollisuuden perusteena olevat edellytykset ovat täyttyneet, eli silloin kun kysymyksessä on lainsäädäntötoimesta aiheutuva vastuu, vanhentumisaika ei voi alkaa, ennen kuin tästä toimesta aiheutuvat vahinkoseuraukset ovat syntyneet.

Kun kyseessä on vahinko, joka on aiheutunut maidon tai maitotuotteiden tuottajalle, joka ei ole asetuksen N:o 1078/77 mukaisen kaupan pitämisestä luopumista tai tuotannon muuttamista koskevan sitoumuksen annettuaan voinut saada asetuksen N:o 857/84 vuoksi viitemäärää eikä näin ollen myöskään myydä yhtään maitoa ilman lisämaksua, edellytykset vahingonkorvauskanteen nostamiseksi yhteisöä vastaan täyttyivät ja vanhentumisaika alkoi kulua sinä päivänä, jolloin hänen osaltaan alettiin soveltaa asetusta N:o 857/84. Koska kyseinen vahinko ei ole syntynyt hetkessä vaan on toistunut päivittäin, oikeus vahingonkorvaukseen on siten syntynyt useiden peräkkäisten ajanjaksojen kuluessa, jotka alkoivat jokaisena päivänä, jona kantaja ei voinut pitää maitoa kaupan. Koska vahinko, jonka kantaja, joka on saanut tilan perinnön kautta perittävän antaman kaupan pitämisestä luopumista koskevan sitoumuksen päätyttyä, väittää aiheutuneen sen jälkeen, kun asetuksen N:o 857/84 muuttamisesta annettu asetus N:o 764/89 tuli voimaan, ei enää liity yhteisön lainsäädännön lainvastaisuuteen eikä siis ole yhteisön vastuulla, vanhentumisaika päättyi viisi vuotta tämän päivämäärän jälkeen, jollei sitä ole keskeytetty tätä päivämäärää aikaisemmin.

( ks. 59-62 kohta )

3. EY:n tuomioistuimen perussäännön 43 artiklan mukaan vanhentumisaika voidaan keskeyttää joko nostamalla kanne yhteisöjen lainkäyttöelimessä tai esittämällä tätä ennen vaatimus asianomaiselle toimielimelle, jolloin tässä viimeksi mainitussa tapauksessa vanhentuminen ei kuitenkaan keskeydy, jos vaatimusta ei seuraa kanne niitä määräaikoja noudattaen, jotka määräytyvät tapauksesta riippuen EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla) tai 175 artiklan (josta on tullut EY 232 artikla) perusteella. Perussäännön 43 artiklan viimeisessä virkkeessä on viittaus perustamissopimuksen 173 ja 175 artiklaan, minkä perusteella vanhentumisen keskeyttämiseen sovelletaan näistä määräyksistä ilmeneviä sääntöjä määräaikojen laskemiseen.

Kun kyseessä on vahinko, joka on aiheutunut maidon tai maitotuotteiden tuottajille, jotka eivät ole asetuksen N:o 1078/77 mukaisen kaupan pitämisestä luopumista tai tuotannon muuttamista koskevan sitoumuksen annettuaan voineet saada asetuksen N:o 857/84 vuoksi viitemäärää eivätkä näin ollen myöskään myydä yhtään maitoa ilman lisämaksua, neuvoston ja komission tiedonantoon, jonka mukaan myöhemmin annettavalla asetuksella N:o 2187/93 säädetään hyvitystarjouksesta kyseisille tuottajille, sisältynyt luopuminen vanhentumiseen vetoamisesta on yksipuolinen toimi, jonka päämääränä oli nostettujen kanteiden määrän rajoittamiseksi rohkaista tuottajia odottamaan kyseisellä asetuksella käyttöön otettavaa kiinteämääräisten hyvitysten järjestelmää. Kun otetaan huomioon luopumisen päämäärä, luopuminen lakkasi vaikuttamasta tämän asetuksen mukaisesti tehdyn hyvitystarjouksen hyväksymiselle asetetun määräajan päättyessä tai silloin, kun tämä tarjous nimenomaisesti hylättiin, jos hylkääminen tapahtui ennen tämän määräajan päättymistä. Siitä hetkestä alkaen toimielimet pystyivät vetoamaan uudelleen vanhentumiseen.

Kun tuottaja on saanut asetuksen N:o 2187/93 mukaisen hyvitystarjouksen, hän voi vedota kyseiseen neuvoston ja komission tiedonantoon sisältyneeseen vanhentumiseen vetoamisesta luopumiseen vain, jos hän on nostanut vahingonkorvauskanteen kahden kuukauden kuluessa hyvitystarjouksen hyväksymiselle asetetun määräajan päättymisestä tai tämän tarjouksen nimenomaisesta hylkäämisestä, jos hylkääminen tapahtuu ennen kyseisen määräajan päättymistä. Jos kyseinen tuottaja on kuitenkin lähettänyt toimielimille vahingonkorvausvaatimuksen ennen tätä tiedonantoa ja nostanut kanteen EY:n tuomioistuimen perussäännön 43 artiklan viimeisessä virkkeessä säädetyssä määräajassa, vanhentumisajan on katsottava keskeytyneen vahingonkorvausvaatimuksen esittämispäivänä. Tässä tapauksessa toimielinten sitoumus merkitsee tämän määräajan pidentämistä niin pitkälle kuin edellä tarkoitetulla luopumisella on oikeusvaikutuksia.

( ks. 63 ja 66-69 kohta )