Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Raakatupakka - Palkkiojärjestelmä - Palkkion määrään sovellettava maatalouden muuntokurssi - Muuntokurssin määrittäminen - Tupakan satovuoteen liittyvän päivämäärän käyttöön ottaminen asetuksella N:o 3477/93 - Asetuksen soveltamisen alkamisajankohdan jälkeen hyväksytty siirtymäajan järjestelmä - Siirtymäajan järjestelmän lainmukaisuus

(EY:n perustamissopimuksen 39 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 190 artikla; neuvoston asetuksen N:o 2075/92 27 artikla; neuvoston asetuksen N:o 3813/92 12 artiklan c alakohta ja 13 artikla; komission asetuksen N:o 3477/93 1 ja 5 artikla)

Tiivistelmä

Tupakka-alalla sovellettavista maatalouden muuntokursseista 17 päivänä joulukuuta 1993 annetun ja 1.7.1993 alkaen sovellettavan asetuksen N:o 3477/93 1 artiklassa säädetään, että muuntokurssi, jota käytetään tupakanlehdistä maksettavan palkkion ja palkkion ennakkomaksun muuntamiseksi kansalliseksi valuutaksi, ei enää ole se muuntokurssi, joka on voimassa silloin, kun tupakka siirretään pois valvontapaikasta, vaan toimituspäivästä riippuen joko satovuoden elokuun 1 päivänä tai seuraavan vuoden tammikuun 1 päivänä voimassa oleva kurssi. Kun komissio sääti asetuksen 5 artiklassa samansuuntaisesti, että ennen satovuotta 1993 korjatuista sadoista saadun ja 1 päivästä heinäkuuta 1993 alkaen valvonnasta poistuvan tupakan osalta muuntokurssi on 1 päivänä heinäkuuta 1993 voimassa oleva kurssi, se ei loukannut luottamuksensuojan, taannehtivuuskiellon tai yhteisön toimijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatteita eikä syyllistynyt harkintavallan väärinkäyttöön. Komissio ei ole myöskään rikkonut maatalouden vakauttamistavoitetta koskevaa perustamissopimuksen 39 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, ja komissio on noudattanut asetuksen N:o 3813/92 12 artiklan c alakohdassa säädettyä hallintokomiteamenettelyä ja täyttänyt perustamissopimuksen 190 artiklassa määrätyn perusteluvelvollisuutensa.

Erityisesti luottamuksensuojan periaatteesta on todettava, että kun otetaan huomioon, että taloudelliset toimijat eivät voi vedota saavutettuun oikeuteen sellaisen edun pysyttämiseksi, jonka ne ovat saaneet yhteisen markkinajärjestelyn käyttöön ottamisesta ja josta ne ovat tiettynä aikana hyötyneet, kyseisellä säännöksellä, jolla poistetaan palkkiota saavilla tupakan jalostajilla ollut mahdollisuus itse valita määräytymisperusteen toteutumisajankohta satovuotta seuravana tiettynä aikana, ei loukata luottamuksensuojan periaatetta, etenkään kun säännös on luonteeltaan siirtymätoimenpide, jolla pyritään välttämään uusien ja vanhojen maatalouden rahapoliittisten sääntöjen yhtäaikaisesta soveltamisesta aiheutuvat epäjohdonmukaisuudet.

Seuraavaksi on todettava taannehtivuuskiellon periaatteesta, että vaikka oikeusvarmuuden periaate pääsääntöisesti estää vahvistamasta yhteisön säädöksen ajallisen soveltamisalan alkamispäiväksi säädöksen julkaisemista edeltävää päivämäärää, näin voidaan kuitenkin poikkeuksellisesti tehdä, kun tavoiteltava päämäärä edellyttää sitä ja kun niiden, joita asia koskee, perusteltua luottamusta kunnioitetaan asianmukaisesti.

Tältä osin on todettava ensiksi, että 1.7.1993 oli ratkaiseva päivämäärä sekä asetuksella N:o 2075/92 käyttöön otetussa uudessa markkinajärjestelyssä, jossa palkkio vastedes oli säädetty maksettavaksi tupakan viljelijöille, että asetuksella N:o 3813/92 käyttöön otetussa maatalouden uudessa rahapoliittisessa järjestelmässä, joten on täysin johdonmukaista, että myös 5 artiklassa olevan siirtymäsäännöksen mukaan aikaisempaa palkkiojärjestelmää koskevien vanhojen maatalouden rahapoliittisten säännösten soveltaminen päättyy 1.7.1993, koska tavoiteltu päämäärä edellytti tätä. Toiseksi tupakan jalostajat tunsivat tämän päivämäärän merkityksen jo aikaisemmin julkaistun lainsäädännön perusteella, koska sekä asetuksen N:o 2075/92 27 artiklassa että asetuksen N:o 3813/92 13 artiklassa säädettiin mahdollisuudesta päättää siirtymätoimenpiteistä, ja jalostajilla oli sitäkin vähemmän perusteltua syytä olettaa voivansa edelleen hyötyä aikaisemmista säännöksistä, koska ne olivat poikkeuksia maatalouden rahapoliittisen järjestelmän periaatteista, eivätkä ne olleet taloudellisesti perusteltuja, koska tuottajat olivat yhtäältä jo saaneet ennakkomaksuna koko palkkion määrän silloin, kun tupakka saatettiin valvontaan, ja koska näillä säännöksillä toisaalta yllytettiin jalostajia siirtämään tupakka pois valvonnasta pikemminkin ecun muuntokurssin kuin tupakan markkinatilanteen perusteella.

Yhdenvertaisen kohtelun periaatteesta on todettava, että ennen kuin asetus N:o 3477/93 annettiin, se ero, joka oli palkkion kokonaismäärää vastaavan ennakon maksupäivän ja palkkio-oikeuden syntyhetken välillä, johti siihen, että heikon valuutan jäsenmaiden toimijoihin sovellettiin edullisempaa kohtelua kuin vahvan valuutan jäsenmaiden toimijoihin, koska ensin mainitut hyötyivät rahan arvon alenemisesta johtuvasta erotuksesta kansallisessa valuutassa ilmaistun palkkion määrän ja palkkion ennakkomaksun välillä, joten sillä, että riidanalaisen asetuksen 5 artiklalla lopetettiin näiden säännösten soveltaminen, on nimenomaan palautettu yhteisön toimijoiden yhdenvertainen kohtelu poistamalla ne taloudellisesti perusteettomat voitot, joita tietyt toimijat saivat muuntokurssin määräytymisperustetta koskevien sääntöjen perusteella.

Hallintokomiteamenettelystä on lopuksi todettava, että tämä komitea oli eräiden valtuuskuntien vastustuksesta huolimatta hyväksynyt 11.6.1993 asetusluonnoksen, jonka mukaan 1.7.1993 oli määräytymisperuste ennen vuotta 1993 korjattujen satojen osalta. Sitä, että komissio ennen asetuksen antamista yritti löytää kompromissiratkaisua, johon olisivat voineet yhtyä myös ne valtuuskunnat, jotka olivat kieltäytyneet hyväksymästä asetusluonnosta, ei voida pitää sellaisena implisiittisenä säädöstekstin takaisin vetämisenä, jonka vuoksi olisi välttämätöntä saattaa asia uudelleen hallintokomitean käsiteltäväksi. Tämä ei ole välttämätöntä sen enempää säädöstekstin antamisen viivästymisestä aiheutuvan taannehtivuuden vuoksi, koska se, että riidanalaisessa asetuksessa vahvistettu päivämäärä pidettiin voimassa, ei aiheuttanut kyseisille toimijoille sellaista palkkiona saatavan määrän pienenemisestä johtuvaa vahinkoa, jota vastaan ne olisivat voineet suojautua, jos ne olisivat tienneet asetuksesta muutamia kuukausia aikaisemmin, kuin alkuperäisen säädöstekstin erääseen perustelukappaleeseen tehdyn lisäyksenkään vuoksi, koska tällä lisäyksellä ainoastaan laajennettiin ja täsmennettiin ennen satovuotta 1993 korjattuun tupakkaan liittyvää perustelua, joka oli jo alkuperäisessä tekstissä, eikä lisäyksellä muutettu tehdyn päätöksen sisältöä.