JULKIASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

EVGENI TANCHEV

8 päivänä kesäkuuta 2017 ( 1 )

Asia C‑289/16

Kamin und Grill Shop GmbH

vastaan

Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

(Ennakkoratkaisupyyntö – Bundesgerichtshof (liittovaltion ylin tuomioistuin, Saksa))

Ennakkoratkaisupyyntö – Maatalous – Luonnonmukaiset tuotteet – Asetuksen (EY) N:o 834/2007 nojalla käyttöön otettu valvontajärjestelmä – Asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohta – Suoraan loppukuluttajalle tapahtuvan myynnin käsite – Poikkeus valvontajärjestelmästä

1. Euroopan unionissa luonnonmukaisen tuotannon markkinoiden kokonaisarvo on pitkään ollut yli 20 miljardia euroa, mikä vastaa noin kahta prosenttia unionin elintarvike- ja juomateollisuuden liikevaihdosta, ja tämä osuus on kaksinkertaistunut vuodesta 2004. ( 2 ) Nämä luvut ovat asteittain kasvaneet, ja nämä markkinat kehittyvät edelleen dynaamisesti. ( 3 ) Edistääkseen tätä kehitystä ympäristön, eläinten hyvinvoinnin ja ihmisten terveyden suojelemiseksi ( 4 ) Euroopan unioni on vuodesta 1991 antanut lainsäädäntöä luonnonmukaisen tuotannon alalla ja edellyttänyt toimijoiden liittyvän pitkälle kehitettyyn valvontajärjestelmään.

2. Ennakkoratkaisupyynnöllään Saksan Bundesgerichtshof (liittovaltion ylin tuomioistuin) pyytää tulkintaa asetuksesta N:o 834/2007, jonka 27 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan ottamaan käyttöön valvontajärjestelmä ja jonka 28 artiklan 2 kohdan mukaan ne voivat olla soveltamatta tätä valvontajärjestelmää tietyntyyppisiin vähittäismyyjiin. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämä kysymys koskee ennen kaikkea sitä, voidaanko tätä poikkeusta soveltaa myös verkkovähittäismyyjiin.

3. Asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohtaa pidetään laajalti niin epäselvänä, että asetuksen N:o 834/2007 päivittämisestä käytävässä keskustelussa on esitetty, että mahdollisuus tähän poikkeukseen poistettaisiin kokonaan, ja kritiikissä viitataan erilaisiin tulkintoihin ja käytäntöihin eri jäsenvaltioissa sekä hallinnon, valvonnan ja tarkastusten vaikeutumiseen. ( 5 )

4. Tässä asiassa unionin tuomioistuimella, jota ei ole vielä koskaan aikaisemmin pyydetty tulkitsemaan asetusta N:o 834/2007, ( 6 ) on ensimmäisen kerran tilaisuus selventää 28 artiklan 2 kohdan merkitystä ja antaa tarvittavat ohjeet poikkeuslausekkeen käsittelemiseksi tavalla, jolla varmistetaan oikeusvarmuus ja yhtenäisyys. Osoitan tässä ratkaisuehdotuksessa, että lainsäädäntötaustan lähempi tarkastelu valaisee huomattavasti poikkeuksen merkitystä.

I Asiaa koskevat oikeussäännöt

A Unionin oikeus

5. Asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan otsikkona on ”Valvontajärjestelmään kuuluminen”, ja sen kahdessa ensimmäisessä kohdassa säädetään seuraavaa: ”1. Toimijan, joka tuottaa, valmistaa, varastoi tai tuo kolmannesta maasta 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tuotteita tai joka saattaa kyseisiä tuotteita markkinoille, on ennen tuotteiden saattamista markkinoille luonnonmukaisesti tuotettuina tai luonnonmukaiseen tuotantoon johtavassa siirtymävaiheessa tuotettuina: a) ilmoitettava toiminnastaan sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa toiminta tapahtuu; b) liitettävä yrityksensä 27 artiklassa tarkoitettuun valvontajärjestelmään. – – 2. Jäsenvaltio voi päättää, ettei tätä artiklaa sovelleta toimijoihin, jotka myyvät tuotteita suoraan loppukuluttajalle tai ‑käyttäjälle, edellyttäen, että ne eivät tuota, valmista eivätkä varastoi muuten kuin myyntipisteen yhteydessä, eivät tuo kyseisiä tuotteita kolmannesta maasta eivätkä myöskään ole antaneet tällaisia toimia kolmannen osapuolen tehtäväksi.”

B Kansallinen lainsäädäntö

6. Luonnonmukaista maataloutta koskevien Euroopan unionin toimien täytäntöönpanosta annetun Saksan lain (Gesetz zur Durchführung der Rechtsakte der Europäischen Union auf dem Gebiet des ökologischen Landbaus, jäljempänä ÖLG) 3 §:n 2 momentin mukaan toimijat, jotka myyvät asetuksen N:o 834/2007 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tuotteita luonnonmukaisina tai luonnonmukaiseen tuotantoon johtavassa siirtymävaiheessa tuotettuina suoraan loppukuluttajalle tai ‑käyttäjälle, vapautetaan asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 1 kohdan mukaisten velvoitteiden noudattamisesta, sikäli kuin ne eivät itse tuota, valmista tai varastoi näitä tuotteita muuten kuin myyntipisteen yhteydessä tai tuo niitä kolmannesta maasta eivätkä ole antaneet näitä toimintoja kolmannen osapuolen tehtäväksi.

II Pääasian oikeudenkäynnin tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymykset

7. Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V (vastapuoli ennakkoratkaisupyynnön esittäneessä tuomioistuimessa vireillä olevassa muutoksenhaussa, jäljempänä Zentrale) on yhdistys, jonka tehtävänä on estää sopimatonta kilpailua. Kamin und Grill Shop GmbH (valittaja ennakkoratkaisupyynnön esittäneessä tuomioistuimessa, jäljempänä Grill Shop) harjoittaa takka- ja grillitarvikkeiden postimyyntiä internetin välityksellä.

8. Grill Shopin valikoimaan kuuluu erilaisia mausteseoksia, joita se tarjosi myytäväksi joulukuussa 2012 nimikkeellä ”Bio-Gewürze” (”luonnonmukaiset mausteet”). Kyseisenä ajankohtana Grill Shop ei kuulunut asetuksen N:o 834/2007 27 artiklassa säädetyn valvontajärjestelmän piiriin.

9. Zentrale vastusti 28.12.2012 päivätyssä kirjeessään, joka oli nimetty varoitukseksi, kyseisten tuotteiden myytäväksi tarjoamista väittäen sitä asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 1 kohdan vastaiseksi, sillä sen mukaan luonnonmukaisia tuotteita markkinoivien toimijoiden on liitettävä yrityksensä valvontajärjestelmään, mitä Grill Shop ei ollut tehnyt. Zentrale vaati, että Grill Shop sitoutuu lopettamaan kyseisten tuotteiden myynnin seuraamuksen uhalla. Grill Shop noudatti tätä vaatimusta mutta ei kuitenkaan myöntänyt rikkomista.

10. Nyt tarkasteltavassa kanteessa Zentrale vaati korvattavaksi osan sille mainitusta varoituksesta aiheutuneista kuluista eli 219,35 euroa korkoineen.

11. Landgericht Fulda (alueellinen tuomioistuin) hylkäsi kanteen ja katsoi, että Grill Shopin ei täytynyt liittää yritystään valvontajärjestelmään, koska se myi tuotteita suoraan kuluttajille ja oli siten vapautettu valvontajärjestelmästä asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohdan perusteella, kun sitä luetaan yhdessä ÖLG:n 3 §:n 2 momentin kanssa.

12. Oberlandesgericht Frankfurt am Main (alueelllinen muutoksenhakutuomioistuin, Frankfurt-am-Main, Saksa) kumosi tuomion ja hyväksyi Zentralen korvausvaatimuksen sillä perusteella, että sillä, että Grill Shop tarjoaa myytäväksi ”luonnonmukaisia mausteita”, rikotaan asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, koska sen yritystä ei ollut liitetty asetuksessa säädettyyn valvontajärjestelmään vaaditulla tavalla. Muutoksenhakutuomioistuin esitti perusteluissaan, että asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohdan mukaan, yhdessä ÖLG:n 3 §:n 2 momentin kanssa, suoraan loppukuluttajalle tapahtuvan myynnin edellytyksenä on se, että myynti tapahtuu tuotteiden varastointipaikassa siten, että toimija tai sen myyntihenkilöstöä ja kuluttaja ovat läsnä samanaikaisesti. Tämän tulkinnan mukaan Grill Shopin verkkovähittäiskauppa samoin kuin muut luonnonmukaisten tuotteiden postimyynnin muodot eivät kuulu asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun poikkeuksen soveltamisalaan.

13. Grill Shop vaatii muutoksenhakutuomioistuimen sallimalla Revision-valituksella, että Saksan Bundesgerichtshof (liittovaltion ylin tuomioistuin) hylkää kanteen. Zentral vaatii Revision-valituksen hylkäämistä ja väittää, että fyysistä läsnäoloa myyntipaikalla koskevan vaatimuksen vuoksi sähköiseen kaupankäyntiin ei voida koskaan soveltaa asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua poikkeusta valvontajärjestelmästä.

14. Tässä yhteydessä Bundesgerichtshof esitti seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen: ”Onko kyseessä asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu myynti ’suoraan’ loppukuluttajalle jo silloin, kun toimija tai sen myyntihenkilöstö myy tuotteet loppukuluttajalle käyttämättä kolmatta osapuolta, vai edellyttääkö suora myynti lisäksi sitä, että myynti tapahtuu tuotteiden varastointipaikassa siten, että toimija tai sen myyntihenkilöstöä ja loppukuluttaja ovat läsnä samanaikaisesti?”

15. Kirjallisia huomautuksia unionin tuomioistuimelle ovat esittäneet pääasian asianosaiset ja Euroopan komissio. Istuntoa asianosaisten kuulemiseksi ei ole pyydetty, eikä sitä ole järjestetty.

III Asian arviointi

A Johdanto

16. Säännös, jota Bundesgerichtshof pyytää unionin tuomioistuinta tulkitsemaan, on asetukseen N:o 834/2007 sisältyvä valvontajärjestelmää koskeva poikkeuslauseke.

17. Heti alkuun on syytä panna merkille, että tämän asetuksen alkuperäisessä versiossa jäsenvaltiot aiemmin velvoitettiin ottamaan käyttöön valvontajärjestelmä mutta siinä ei alun perin sallittu siitä minkäänlaista poikkeamista.

18. Tässä asiassa annettavan tulkinnan pohjaksi on paikallaan tarkastella ensin kyseessä olevan säännöksen syntyhistoriaa ja lainsäädäntötaustaa sekä sen lainsäädännöllistä asiayhteyttä, jotta voidaan selvittää lainsäätäjän tahto sen säätäessä kyseisestä poikkeuksesta ja siten osaltaan selventää sen tarkoitusta. ( 7 ) Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkitsemisessa on otettava huomioon paitsi sen asiayhteys ja sillä lainsäädännöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös tai määräys on, myös sen sanamuoto. ( 8 ) Näitä viimeksi mainittuja seikkoja analysoidaan sen jälkeen, kun on ensin tarkasteltu lähemmin asetuksen valvontajärjestelmän ja siitä tehtävän poikkeuksen soveltamisalan alkuperää ja asiayhteyttä.

B Alkuperä ja asiayhteys

1. Valvontajärjestelmä ja sen ulottuvuus

19. Ensimmäiset yhteisön säännöt luonnonmukaisesta maataloudesta ja elintarviketuotannosta otettiin käyttöön vuonna 1991 asetuksella N:o 2092/91. Luonnonmukaisten tuotteiden yhteisön järjestelmän perustamisella oli kaksi tarkoitusta. Yhtäältä sillä pyrittiin suojelemaan luonnonmukaista maataloutta siltä osin kuin se takasi rehellisen kilpailun edellytykset luonnonmukaiseen tuotantoon viittaavilla merkinnöillä varustettujen tuotteiden tuottajien välillä, ja toisaalta sillä pyrittiin estämään tuntemattomaksi jääminen luonnonmukaisten tuotteiden markkinoilla varmistamalla avoimuus kaikissa tuotanto- ja valmistusvaiheissa, jolloin näiden tuotteiden luotettavuus kuluttajan kannalta parani. ( 9 )

20. Asetuksella tavoiteltiin näitä päämääriä paitsi antamalla sääntöjä, joita on noudatettava luonnonmukaisten tuotteiden tuotannossa (asetuksen N:o 2092/91 6 ja 7 artikla) tai etiketöinnissä (asetuksen N:o 2092/91 5 artikla), myös samalla velvoittamalla jäsenvaltiot ottamaan käyttöön säännöllinen ”tarkastusjärjestelmä” (asetuksen N:o 2092/91 8 ja 9 artikla).

21. Asetuksen N:o 2092/91 8 artiklan 1 kohdassa täsmennettiin, kehen tätä tarkastusjärjestelmää oli sovellettava: ”Toimijan, joka tuottaa, valmistaa tai tuo kolmannesta maasta 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita pitääkseen niitä kaupan, on a) ilmoitettava tästä toiminnasta – – jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle – – b) saatettava toimintansa 9 artiklassa säädetyn tarkastusjärjestelmän mukaisesti tarkastettavaksi.”

22. Kuten neuvosto selitti asetuksen N:o 2092/91 johdanto-osassa, tämän taustalla oli ajatus, että tuotantosääntöjen noudattamisen valvomiseksi ”tarvitaan tarkastuksia periaatteessa kaikissa tuotantovaiheissa ja kaupan pitämisen vaiheissa”. ( 10 )

23. Asetuksen tultua voimaan vuonna 1992 kymmenet tuhannet maatilat siirtyivät luonnonmukaiseen maatalouteen ja kuluttajat ja elinkeinonharjoittajat kiinnostuivat yhä enemmän luonnonmukaisesta tuotannosta. ( 11 ) Näinä vuosina oli tapauksia, joissa markkinoille oli saatettu luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaavilla merkinnöillä varustettuja tuotteita, jotka eivät olleet kyseisen asetuksen säännösten mukaisia. ( 12 ) Tämän lisäksi rikkakasvien torjunta-aineet olivat saastuttaneet luonnonmukaisesta maataloudesta saatuja tuotteita näiden varastoinnin aikana. ( 13 )

24. Näin ollen katsottiin tarpeelliseksi vahvistaa tarkastusjärjestelmää ja soveltaa sitä kaikkiin toimijoihin koko tuotanto- ja valmistusprosessin ajan, ( 14 ) ja se kattoi vastedes koko tuotanto- ja jakeluketjun. ( 15 ) Osoittautui, että toimintojen, joihin järjestelmää oli siihen asti sovellettu, soveltamisala ei ollut riittävän kattava, ja sitä oli laajennettava.

25. Näin ollen vuonna 2004 asetuksen N:o 2092/91 8 artiklan 1 kohtaa muutettiin lisäämällä toimintoihin nimenomaisesti varastointi ja kaupan pitäminen siten, että uusi kuvaus tarkastusjärjestelmän piiriin kuuluvasta toimijasta on seuraava: ”toimijan, joka tuottaa, valmistaa, varastoi tai tuo kolmannesta maasta 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita niiden myöhempää kaupan pitämistä varten, tai joka pitää tällaisia tuotteita kaupan”. ( 16 )

26. Vuonna 2007, kun asetuksen N:o 2092/91 entinen 8 artiklan 1 kohta korvattiin asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 1 kohdalla, tehtiin vielä joitakin mukautuksia, jotka liittyivät lähinnä tekstin editointiin. ( 17 ) Esille tuli varsin selkeä luettelo viidestä toiminnasta, joihin oli sovellettava valvontajärjestelmää. Näitä toimintoja olivat tuottaminen, valmistaminen, varastoiminen, tuonti kolmannesta maasta ja markkinoille saattaminen.

27. Viimeisellä luokalla pannaan selvästi täytäntöön edellä mainittu päämäärä koko jakeluketjun kattamisesta ja luovutaan siten unionin luonnonmukaisen tuotannon sääntelyä koskevasta alkuperäisestä lainsäädännön painopisteestä, jossa keskityttiin luonnonmukaisen tuotannon alkuvaiheisiin. ( 18 ) Valvontajärjestelmään sisällytettiin tästä lähtien kaikki elinkeinonharjoittajat samoin kuin vähittäismyyjät kaikilla jakeluketjun eri tasoilla.

28. Tällä tarkastuksen soveltamisalan laajentamisella varastointiin ja vähittäismyyntiin erillisinä toimintoina ( 19 ) oli selvänä kohderyhmänä tukkukauppiaat. ( 20 ) Luonnonmukaisen tuotannon yhteisön standardin käyttöönotosta lähtien saadun kokemuksen perusteella niiden markkinointitoiminnan oli osoitettu merkitsevän riskiä, joka oikeutti säännölliset tarkastukset.

29. Lainsäädäntökeskustelujen kuluessa oli kuitenkin tuotu esille vakavia epäilyjä pienempiin vähittäismyyjiin kohdistuvien tarkastusten käytännön vaikutuksista ja teknisestä toteutettavuudesta. Useat valtuuskunnat olivat esittäneet vaiheittaista lähestymistapaa, jossa aloitettaisiin tukkukauppiaista ja jätettäisiin enemmän aikaa tutkia tapoja ja keinoja ulottaa tarkastukset muille sektoreille. ( 21 )

2. Poikkeus ja sen syntyhistoria

30. Tätä taustaa vasten laadittiin poikkeuslauseke, jota Bundesgerichtshof pyytää nyt unionin tuomioistuinta tulkitsemaan.

31. Poikkeuslauseke suunniteltiin estämään hankalan tarkastusjärjestelmän soveltaminen vähittäiskaupan alalla. ( 22 ) Tämä johtuu asetuksessa noudatetusta riskiperusteisesta lähestymistavasta ja siitä, että joissakin tapauksissa ilmoitus- ja tarkastusvaatimusten soveltaminen tietyntyyppisiin vähittäiskaupan liiketoimiin voi olla suhteetonta. ( 23 ) Parlamentti oli mietinnössään korostanut sitä, että tarkastusjärjestelmä ei saisi olla suhteettoman kallis pienemmille vähittäismyyjille. ( 24 )

32. Komission tammikuussa 2003 esittämän ehdotuksen luonnoksessa ehdotettiin 8 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan sanamuodoksi seuraavaa: ”Tämän asetuksen 9 artiklassa tarkoitettua tarkastusjärjestelmää ei kuitenkaan sovelleta vähittäismyyjiin, jotka eivät toteuta valmistustoimia ja myyvät tällaiset tuotteet suljetussa pakkauksessa suoraan loppukuluttajalle.”

33. Elintarvikkeiden laatua käsittelevän työryhmän laajojen keskustelujen jälkeen neuvosto esitti kompromissitekstin, jonka parlamentti hyväksyi useita kuukausia myöhemmin lisättyään siihen tuontia kolmannesta maasta koskevan ilmaisun ( 25 ) ja jossa säädettiin seuraavaa: ”Ensimmäisessä alakohdassa säädettyjä velvoitteita ei kuitenkaan sovelleta vähittäismyyjiin, jotka eivät toteuta valmistustoimia ja myyvät tällaiset tuotteet valmiiksi pakattuina tuotteina suoraan loppukuluttajalle tai ‑käyttäjälle.” ( 26 )

34. Myöhemmin ( 27 ) ehdotettiin vielä yhtä muutosta, joka lopulta säädettiin 8 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan uudeksi tekstiksi asetuksella N:o 392/2004. Sen sanamuoto on seuraava: ”Jäsenvaltiot voivat vapauttaa tämän kohdan soveltamisesta ne toimijat, jotka myyvät tällaiset tuotteet suoraan loppukuluttajalle tai loppukäyttäjälle edellyttäen, että he eivät tuota tällaisia tuotteita, valmista niitä, varastoi niitä muualla kuin myyntipisteen yhteydessä tai tuo niitä kolmannesta maasta.” ( 28 ) Tämä asetuksen N:o 2092/91 8 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan, sellaisena kuin se on tarkistettuna asetuksella N:o 392/2004, kompromissisanamuoto on edelleen voimassa, sillä se on samanlainen kuin asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohta, ( 29 ) jota unionin tuomioistuinta on pyydetty tulkitsemaan tässä asiassa.

35. Eri luonnosten ja lopullisen tekstin vertailun perusteella voidaan havaita, että lauseke on kehittynyt asteittain suppeasta säännöstä, jolla on konkreettiset rajat (”tuotteet suljetussa pakkauksessa”, myöhemmin ”valmiiksi pakatut tuotteet”), abstraktimpaan sääntöön. Samalla säännöksen perusrakenne sellaisenaan on kuitenkin säilynyt ennallaan, ja se muodostuu kahdesta seikasta, jotka koskevat 1) vapautetun henkilön asemaa markkinointiketjussa ja 2) kyseisen henkilön yhteyttä tuotteeseen.

36. Ensin mainitun seikan osalta on selvää, että vaatimus myynnistä suoraan loppukuluttajalle ei ole muuttunut lainkaan poikkeuslausekkeen eri versioissa, joita on esitetty. Tämän ensin mainitun seikan osalta välttämättöminä pidetyt muutokset ovat koskeneet pikemminkin myyjän ja ostajan määritelmiä, jotka on molemmat korvattu laajemmalla käsitteellä: myyjän puolella käsite ”vähittäismyyjä” on korvattu ”toimijalla”, ( 30 ) ja ostajan puolella ”loppukuluttaja””loppukuluttajalla tai loppukäyttäjällä”.

37. Se, että toimijat ”myyvät tällaiset tuotteet suoraan”, ei ollut nähtävästi keskustelujen kohteena lainsäädäntömenettelyssä. Sitä käytettiin vain ja ainoastaan tukkukauppiaiden sulkemiseen poikkeuksen ulkopuolelle ja varmistamaan, että poikkeusta voitiin soveltaa ainoastaan markkinointiketjun viimeiseen vähittäismyyjään.

38. Toiseen seikkaan on sitä vastoin kohdistunut useita muutoksia. Alkuperäisessä luonnoksessa viitattiin yksinomaan ”tuotteisiin suljetussa pakkauksessa” ja seuraavassa vähän lievemmin ”valmiiksi pakattuihin tuotteisiin”, ja molemmat edellyttivät, että vähittäismyyjä ei toteuta valmistustoimia. Se, että tuote oli määritetty näin, toimi konkreettisena takeena sille, että myyjä, johon poikkeusta sovellettiin, ei puuttunut tuotteeseen. Ajatuksena oli soveltaa sitä vähittäismyyjiin, jotka eivät kohdista tuotteeseen mitään toimia. ( 31 ) Säätäessään poikkeuksesta lainsäätäjän mielessä oli tilanne, jossa vähittäismyyjä ei käsitellyt tuotetta siten, että olisi jonkinlainen riski siitä, että vaikutettaisiin kyseisen tuotteen luonteeseen tai että se merkittäisiin tavalla, jolla rikottaisiin luonnonmukaiseen tuotantoon sovellettavia sääntöjä.

39. Kun rajoitus ”tuotteisiin suljetussa pakkauksessa” tai ”valmiiksi pakattuihin tuotteisiin” vaikutti liian suppealta ja ”suljettua” tai ”pakattua” koskevasta fyysisestä rajoituksesta luovuttiin, syntyi tarve löytää tilanteelle abstraktimpi kuvaus, joka ei aiheuttaisi riskejä, joita ei ollut aikaisemmissa versioissa. Kritiikki pakotti lainsäätäjän selventämään vähittäiskaupan osalta, ”mitkä tilanteet tarkkaan ottaen olisi katettava”. ( 32 )

40. Lainsäätäjä päätti lopulta korvata ”valmiiksi pakattuja tuotteita” koskevan positiivisen ennakkoedellytyksen negatiivisella muotoilulla, jossa luetellaan jokainen toiminnan luokka, jota vähittäismyyjä ei ollut oikeutettu tekemään, jos se halusi poikkeusta sovellettavan. Asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan kuuluva toimija ei saa tuottaa, valmistaa tai tuoda tuotetta kolmannesta maasta. Jäljelle jäävät markkinointi ja varastointi, sillä nämä toiminnot liittyvät olennaisesti vähittäismyyjän liiketoimintaan ja ovat välttämättömiä myytäessä tuote suoraan loppukuluttajalle. Näidenkin toimintojen rajoittamiseksi siihen, mikä on välttämätöntä tuotteen myynnin kannalta, varastoinnin sallimiselle asetettiin seuraava rajoitus: toimija ei saa ”varastoida [kyseisen asetuksen 1 artiklan 2 kohdan kattamia tuotteita] muuten kuin myyntipisteen yhteydessä”.

41. Tällä rajoituksella taataan se, että vähittäismyyjä on puhtaasti vähittäismyyjä, joka ei käytä väärin asemaansa vähittäismyyjänä välttyäkseen sellaisten muiden toimintojen valvonnalta, jotka muuten kuuluisivat säännöllisen valvonnan piiriin. Jos varastointi tapahtuu suoraan loppukuluttajalle myyvän vähittäismyyjän liiketoimien yhteydessä, tämän toiminnan ei pitäisi mennä pidemmälle kuin se, mikä on tarpeen myynnin toteuttamiseksi.

42. Edellä esitetyn lainsäädäntötaustan tarkastelun lopputulos voidaan tiivistää seuraavasti: jäsenvaltio voi säätää poikkeuksesta, jota sovelletaan jakeluketjun viimeiseen vähittäismyyjään, jos tämä toimija on pelkkä vähittäismyyjä, koska sen toiminta sellaisenaan ei ole tyypillisesti niin riskialtista, ( 33 ) että se suhteellisuusperiaatteen valossa oikeuttaisi liittämisen luonnonmukaisten tuotteiden säännöllisen valvonnan järjestelmään.

C Perusteet

43. Tässä tulkittavana olevan poikkeuslausekkeen lainsäädäntötaustan selvittämisen jälkeen on todettu, että tämän poikkeuslausekkeen tarkoituksena oli soveltaa jakeluketjun viimeiseen vähittäismyyjään tiettyä poikkeusta, koska riskiä siitä, että tämä rikkoisi luonnonmukaisia tuotteita koskevia sääntöjä, pidettiin tyypillisesti pienenä. Tämä pätee erityisesti mahdollisuuteen jäljittää tuote kaikissa tuotanto-, valmistus- ja jakeluvaiheissa, mikä on varmistettava valvontajärjestelmällä. ( 34 ) Kun kyse on jakeluketjun viimeisestä vähittäismyyjästä, joka tekee sopimuksen kuluttajan kanssa, huoli jäljitettävyydestä on ilmeisen merkityksetön.

44. Bundesgerichtshofin esittämän kysymyksen kannalta tämä merkitsisi sitä, että se, että tuote myydään loppukuluttajalle käyttämättä kolmatta osapuolta, on riittävä peruste pitää myyntiä ”suoraan” tapahtuvana myyntinä.

1. Kuluttajan itsensä suorittama tarkastus

45. Zentralen näkemyksen mukaan poikkeusta sovelletaan kuitenkin ainoastaan, jos myynti tapahtuu paikassa, jossa tuote varastoidaan ja sekä toimija tai sen myyntihenkilöstöä ja kuluttaja ovat läsnä samanaikaisesti. Se perustaa näkemyksensä siihen, että luonnonmukaisia tuotteita suoraan loppukuluttajalle myyvää toimijaa koskevan poikkeuksen perusteena oli saattaa kuluttaja asemaan, jossa tämä voi itse valvoa tuotetta. ( 35 )

46. Mielestäni tämä perustelu ei ole vakuuttava. Se ei vastaa edellä esittämääni kantaa, ( 36 ) jonka mukaan poikkeus suunniteltiin vapauttamaan myyjä säännöllisestä ammattimaisesta valvonnasta, koska se olisi suhteetonta pelkän vähittäismyyjän tyypilliseen toimintaan liittyvän pienen riskin vuoksi. Koska asetuksessa N:o 834/2007 omaksutaan riskiperusteinen lähestymistapa eikä siinä siten tavoitella täydellistä valvontaa, vaan jätetään jonkin verran liikkumavaraa, valvontaa ei ole tarpeen siirtää kenellekään toiselle. Ei ole kuluttajan tehtävä valvoa riskiä, joka jää jäljelle säännöllisestä ammattimaisesta valvonnasta vapauttamisen vuoksi ja jonka lainsäätäjä on tietoisesti hyväksynyt.

47. Lisäksi käytännössä on epäselvää, miten kuluttaja, joka ei yleensä tunne kaikkia erityisiä vaatimuksia, jotka luonnonmukaisen tuotteen on täytettävä asetuksen N:o 834/2007 ja asetuksen (EY) N:o 889/2008 mukaan, voisi menestyksellisesti suorittaa tällaista valvontaa. ( 37 ) Pääsääntöisesti kuluttajalla ei ole tähän asiantuntemusta.

48. Kuluttajalla ei myöskään ole käytössään tosiseikkojen ja olosuhteiden tutkimista koskevia keinoja ja tapoja, jotka olisivat tarpeen tuotteen merkitykselliseen arviointiin. Pelkkä tuotteen ja myyjän fyysinen läsnäolo ei anna ostajalle tarvittavaa tietoa, sillä asetuksessa N:o 834/2007 tai asetuksessa N:o 889/2008 ei kummassakaan aseteta myyjälle velvollisuutta antaa ostajalle tietoja. Potentiaalisesti vahingolliset olosuhteet, kuten kosketuksissa oleminen muiden tuotteiden tai kemikaalien kanssa tai varastointilämpötilan ja ‑valaistuksen sopivuus taikka mahdollisesti ennalta toteutetut uudet pakkausmerkinnät, eivät ole välttämättä näkyviä ja varmistettavissa olevia kuluttajalle, joka näkee tuotteen vasta myyntiajankohtana ja jolla ei näin ollen ole tietoa sitä välittömästi edeltäneestä varastointitilanteesta.

49. Asetus N:o 834/2007 olisi tosiaan varsin epäjohdonmukainen, jos siinä yhtäältä edellytettäisiin jäsenvaltioiden tarkastusviranomaisten, jotka haluavat siirtää tarkastustehtäviä tietylle tarkastuslaitokselle, osoittavan, että tarkastuslaitoksella on tähän asiantuntemus, välineet ja infrastruktuuri ja että sillä on riittävästi pätevää ja kokenutta henkilöstöä, ( 38 ) ja toisaalta joissakin tapauksissa annettaisiin jäsenvaltioiden uskoa tämä vaativa tehtävä tavalliselle kuluttajalle.

50. Asetuksen N:o 834/2007 mukaan kuluttajan ei katsota olevan vastuussa valvontatoiminnasta. Ajatuksena on pikemminkin se, että hän voi luottaa tuotteen merkintöihin ja esillepanoon. Asetuksen N:o 834/2007 johdanto-osan 22 perustelukappaleen ensimmäisessä virkkeessä todetaan seuraavaa: ”Kuluttajien luonnonmukaisia tuotteita kohtaan tunteman luottamuksen säilyttäminen on tärkeää.” ( 39 ) Jos kuluttajan oletetaan tuntevan luottamusta tuotetta kohtaan, hänen ei tarvitse ryhtyä aktiiviseksi ja arvioida kriittisesti tuotteen luonnonmukaisuutta.

2. Luonnonmukaisten tuotteiden myynnin edistäminen

51. On vielä pantava merkille, että yksi asetuksen yleisistä tavoitteista on luoda edellytykset, joilla luonnonmukaisen tuotannon ala voi edistyä tuotannon ja markkinoiden kehityksen mukaisesti. ( 40 ) Tämä tavoite on esteenä näiden tuotteiden jakelukeinoja ja ‑kanavia koskeville tarpeettomille rajoituksille.

52. Tämän valossa esillä oleva valvontajärjestelmää koskeva poikkeus näyttää perustellulta eikä edellytä muita rajoituksia. ( 41 ) Katsottaessa, että supermarketit ja muut yleiset vähittäismyyjät, joilla on erityisen laaja tuotevalikoima, samoin kuin esillä olevan asian valittajana olevan grillitarvikkeiden myyjän kaltaiset vähittäismyyjät saattavat haluta sisällyttää tuotevalikoimaansa vain muutamia luonnonmukaisia tuotteita, joita varten luonnonmukaisen tuotannon ilmoittamisesta ja yrityksen valvontajärjestelmään liittymisestä seuraavat kustannukset ja hallinnollinen vaivannäkö eivät vaikuta kannattavilta, näyttää toivottavalta, ettei niille aseteta velvollisuutta, joka saisi ne luopumaan luonnonmukaisten tuotteiden myynnistä, jolloin nämä tuotteet olisivat huonommin kuluttajan saatavilla. Tämä johtaisi tilanteeseen, jossa luonnonmukaisia tuotteita voisi ostaa vain pienistä erikoisliikkeistä ja jossa luonnonmukaisten tuotteiden markkinoilla ei hyödynnettäisi markkinointikanavia kaikessa laajuudessaan.

53. Kuten edellä on osoitettu, valmisteluasiakirjojen perusteella siitä, oliko jäljellä oleva riski hyväksyttävä ja missä laajuudessa, tehtiin kompromissi, ( 42 ) ja muiden sektorien tarkastuksiin liittyvien epäröintien ja epävarmuuksien vuoksi ( 43 ) asian ratkaiseminen jätettiin viime kädessä jäsenvaltioille. Niillä on parhaat edellytykset määrittää asianomaisen kansallisen kontekstin eli kyseisen valtion vähittäismyyjille asetettujen kansallisten sääntöjen ja määräysten ja muiden siellä vallitsevien olosuhteiden perusteella, olisiko poikkeus asianmukainen suhteellisuusperiaatteen kannalta ja missä laajuudessa. ( 44 ) Jäsenvaltion harkintavaltaa ja sen suorittamaa yksilöllistä riskinarviointia ei pitäisi estää tulkinnalla, jolla asetetaan lisärajoituksia.

D Sanamuoto

54. Myöskään asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohdan sanamuodossa ei viitata siihen, että myyjän ja ostajan tai tuotteen pitäisi olla myyntipaikalla.

55. Toisin kuin vastapuoli ja komissio väittävät, tekstissä ei ole asianmukaista mainintaa siitä, että ilmaisu ”myyvät suoraan” edellyttäisi myynnin ja tietyn paikan välistä yhteyttä. Asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohdan toisessa ehdossa jätetään poikkeuksen ulkopuolelle myyjät, jotka ”varastoivat [tuotteita] muuten kuin myyntipisteen yhteydessä”. Tekstissä ei kuitenkaan käytetä ilmaisua ”muualla kuin myyntipaikalla”. ( 45 )”Myyntipistettä” käytetään yleensä abstraktimmassa merkityksessä osoittamassa, että myynti on toteutunut; sillä ei välttämättä viitata paikkaan vaan pikemminkin yleisemmällä ja abstraktimmalla tavalla myyjän ja ostajan väliseen vuorovaikutukseen. Osoituksena tästä yhteydestä tekstissä käytetään ilmaisua ”yhteydessä” eikä paikkaa ilmaisevaa sanamuotoa. ( 46 ) Asetuksen 28 artiklan 2 kohta koskee organisatorista yhteyttä eikä paikkaa koskevaa yhteyttä. ( 47 ) Jos ja siinä määrin kuin toimija varastoi tuotteita, tämän varastoinnin on oltava yhteydessä myyntiin.

E Loppuhuomautukset

56. Tarkasteltaessa tämän asian kannalta keskeistä kysymystä eli sitä, voidaanko verkkovähittäiskauppaan soveltaa poikkeusta vai onko se komission väitteen mukaisesti yleisesti suljettu sen ulkopuolelle, on huomattava, että tämä poikkeuslauseke otettiin käyttöön vuonna 2003, kun verkkokauppa oli yleisesti tunnettua ja sähköistä kaupankäyntiä koskeva direktiivi ( 48 ) oli jo tullut voimaan, joten lainsäätäjän voitiin olettaa säätävän nimenomaisesta poikkeuksesta, mikäli sen tarkoituksena oli jättää verkkokauppa poikkeuksen ulkopuolelle.

57. Komission väite, jonka mukaan pidempi varastointi merkitsee suurempaa petoksen riskiä, ei ensinnäkään ole vakuuttava, eikä se toiseksi olisi peruste jättää verkkovähittäismyyjät poikkeuksen ulkopuolelle, sillä nämä vähittäismyyjät eivät välttämättä varastoi tuotteita pidempään kuin kiinteän toimipaikan kauppiaat; niillä ei välttämättä edes ole varastointimahdollisuutta vaan ne antavat mieluummin tukkukauppiaansa toimittaa tuotteet välittömästi kuluttajalle.

58. Lopuksi on todettava, että ympäristönsuojelu, joka on yksi asetuksen N:o 834/2007 tavoitteista, otetaan pääsääntöisesti varsin hyvin huomioon verkkokaupassa. Kaikki tämä puoltaa selvästi sitä, että verkkovähittäismyyjiä ei ole jätettävä asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle.

IV Ratkaisuehdotus

59. Bundesgerichtshof haluaa ennen kaikkea varmistaa, tarvitaanko toimijan ja kuluttajan välisen suoran yhteyden lisäksi muita fyysistä läsnäoloa koskevia seikkoja, jotta liiketoimeen sovellettaisiin asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohdassa säädettyä poikkeusta. Bundesgerichtshof on kuitenkin rajannut kysymyksensä suoran myynnin käsitteen tulkintaan. ( 49 )

60. Voidakseen antaa tulkinnan, josta on hyötyä, unionin tuomioistuimen pitäisi komission ehdottamalla tavalla muotoilla kysymys uudelleen ( 50 ) ja ulottaa se koskemaan kaikkia asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohdan rajoituksia.

61. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Bundesgerichtshofin esittämään kysymykseen seuraavasti: Se, että tuote myydään loppukuluttajalle käyttämättä kolmatta osapuolta, on riittävä peruste pitää myyntiä asetuksen (EY) N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna ”suoraan” tapahtuvana myyntinä. Jos toimijan, joka myy tuotteita suoraan loppukuluttajalle, kuitenkin näytetään tuottavan, valmistavan tai varastoivan muuten kuin myyntipisteen yhteydessä tai tuovan kyseisiä tuotteita kolmannesta maasta, siihen ei voida soveltaa asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohdan mukaisen poikkeuksen mahdollisuutta. Ilmaisulla ”muuten kuin myyntipisteen yhteydessä” ei rajoiteta varastointitoimintaa konkreettiseen paikkaan, jossa myynti tapahtuu, vaan se edellyttää, että varastointitoiminta on liitännäistä myyntiin nähden eikä ylitä sitä, mitä voidaan kohtuudella edellyttää myynnin toteuttamiseksi. Poikkeuksen soveltamisen kannalta on merkityksetöntä, varastoiko myyjä tuotteet ja missä se ne varastoi tai kuka on läsnä varastointi- tai myyntipaikalla.

( 1 ) Alkuperäinen kieli: englanti.

( 2 ) Kokonaisarvoksi arvioitiin noin 20 miljardia euroa vuonna 2011. Ks. vaikutustenarviointia koskeva komission yksiköiden valmisteluasiakirja, joka on liitetty ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi luonnonmukaisesta tuotannosta, luonnonmukaisten tuotteiden merkinnöistä, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o XXX/XXX (virallista valvontaa koskeva asetus) muuttamisesta ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 kumoamisesta, COM(2014) 180 final, s. 11 viittauksineen. Vuodesta 2011 luonnonmukaisen tuotannon ala on kasvanut edelleen hyvää vauhtia. EU:n selvästi suurimmat luomumarkkinat muodosti Saksa, vuonna 2011 6,6 miljardia euroa, seuraavaksi suurimmat Ranska, 3,8 miljardia euroa, ibidem.

( 3 ) Ks. edellä alaviitteessä 2 mainittu vaikutustenarviointia koskeva komission yksiköiden valmisteluasiakirja, s. 11. Vuonna 2015 arvo oli 27,1 miljardia euroa EU:ssa. Ks. Zahlen, Daten, Fakten, Die Bio-Branche 2017, Bund Ökologische Lebensmittelwirtschaft BÖLW, Berliini, s. 20 ja sitä seuraavat sivut.

( 4 ) Ks. tarkemmin luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 2092/91 kumoamisesta 28.6.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 (EUVL 2007, L 189, s. 1) johdanto-osan ensimmäinen perustelukappale, jonka ensimmäisessä virkkeessä täsmennetään seuraavaa: ”Luonnonmukainen tuotanto on kokonaisvaltainen tilanhoito- ja elintarvikkeiden tuotantojärjestelmä, jossa yhdistyvät ympäristön kannalta parhaat käytännöt, pitkälle kehittynyt biologinen monimuotoisuus, luonnonvarojen säästäminen, eläinten hyvinvointia koskevien tiukkojen standardien soveltaminen ja tuotanto, jossa otetaan huomioon tiettyjen kuluttajien mieltymys tuotteisiin, jotka on tuotettu luonnollisista aineksista ja luonnollisin menetelmin.”

( 5 ) Ks. ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi luonnonmukaisesta tuotannosta, luonnonmukaisten tuotteiden merkinnöistä, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o XXX/XXX (virallista valvontaa koskeva asetus) muuttamisesta ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 kumoamisesta, COM(2014) 180 final, perustelut, s. 6.

( 6 ) Unionin tuomioistuin päätti 5.11.2014 antamassaan tuomiossa Herbaria Kräuterparadies (C‑137/13, EU:C:2014:2335) siitä, onko luonnonmukaisesti tuotettuun juomaan sallittua lisätä aineita, mikä edellytti luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun komission asetuksen (EY) N:o 889/2008 (EYVL 2008, L 250, s. 1) 27 artiklan 1 kohdan f alakohdan tulkintaa; perusteluissaan unionin tuomioistuin vetosi asetuksen N:o 834/2007 johdanto-osan 3, 5, 22 ja 25 perustelukappaleeseen sekä 6, 19, 21 ja 23 artiklaan. Vastaavasti 4.6.2015 antamansa tuomion Andechser Molkerei Schietz v. komissio (C‑682/13 P, ei julkaistu, EU:C:2015:356) perusteluissa unionin tuomioistuin, joka ratkaisi valituksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1333/2008 liitteen II muuttamisesta stevioliglykosidien osalta 11.11.2011 annetun komission asetuksen N:o 1131/2011 (EUVL 2011 L 295, s. 205) pätevyyttä koskevasta unionin yleisen tuomioistuimen määräyksestä, viittasi asetuksen N:o 834/2007 johdanto-osan ensimmäiseen perustelukappaleeseen. Aikaisempien asetusten – maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa 24.6.1991 annetun neuvoston asetusten N:o 2092/91 (EYVL 1991, L 198, s. 1) ja maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa, ja elintarvikkeissa annetun asetuksen (ETY) N:o 2092/91 muuttamisesta 24.2.2004 annetun neuvoston asetuksen N:o 392/2004 (EUVL 2004, L 65, s. 1) – tulkinnasta on annettu viisi tuomiota (tuomio 29.11.2007, komissio v. Saksa, C‑404/05, EU:C:2007:723; tuomio 29.11.2007, komissio v. Itävalta, C‑393/05, EU:C:2007:722; tuomio 14.7.2005, komissio v. Espanja, C‑135/03, EU:C:2005:457; tuomio 13.7.1995, parlamentti v. komissio, C‑156/93, EU:C:1995:238 ja tuomio 14.7.2005Comité Andaluz de Agricultura Ecológica, C‑107/04, EU:C:2005:470), joista kaksi ensimmäistä koskevat valvontajärjestelmää ja erityisesti yksityisten tarkastuslaitosten pysyvää toimipaikkaa.

( 7 ) Euroopan unionin lainsäätäjän tahdon analysointi on yksi unionin tuomioistuimen käyttämistä menetelmistä unionin sekundaarilainsäädännön merkityksen selvittämiseksi. Ks. esim. tuomio 7.12.2010, Pammer ja Hotel Alpenhof (C‑585/08 ja C‑144/09, EU:C:2010:740, 71 kohta ja sitä seuraavat kohdat); tuomio 15.7.2010, Purrucker (C‑256/09, EU:C:2010:437, 84 kohta ja sitä seuraavat kohdat) ja tuomio 27.10.2016, komissio v. Saksa (C‑220/15, EU:C:2016:815).

( 8 ) Ks. esim. tuomio 16.7.2015, Lanigan (C‑237/15 PPU, EU:C:2015:474, 35 kohta) ja tuomio 13.10.2016, Mikołajczyk (C‑294/15, EU:C:2016:772, 26 kohta).

( 9 ) Ks. asetuksen N:o 2092/91 johdanto-osan viides perustelukappale yhdessä kolmannen perustelukappaleen kanssa.

( 10 ) Ks. asetuksen N:o 2092/91 johdanto-osan 12. perustelukappale. Asetuksen N:o 2092/91 johdanto-osan 13. perustelukappaleessa todettiin, että ”toimijoihin, jotka tuottavat, valmistavat, tuovat tai pitävät kaupan tuotteita, joiden merkinnöissä viitataan luonnonmukaisiin tuotantotapoihin, on sovellettava yhteisön vähimmäisvaatimukset täyttävää säännöllistä tarkastusjärjestelmää, jossa tarkastusta suorittavat nimetyt tarkastusviranomaiset”.

( 11 ) Ks. esim. Alberto Alemanno, ”The European Reform on Organic Farming – Balancing Consumer Preferences and Free Movement Imperatives”, EFFL, 2009, s. 406–419, 409.

( 12 ) KOM(2003) 14 lopullinen, komission ehdotus neuvoston asetukseksi maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa annetun asetuksen (ETY) N:o 2092/91 muuttamisesta, perustelujen kolmas kohta. Tämä selitys oli sisällytetty kyseisen ehdotuksen johdanto-osan kolmanteen perustelukappaleeseen ja myös asetuksen N:o 392/2004 johdanto-osan kolmanteen perustelukappaleeseen.

( 13 ) Ks. edellä alaviite 12.

( 14 ) Ks. edellä alaviite 12.

( 15 ) Ks. elintarvikkeiden laatua käsittelevän työryhmän 14.4.2003 pidetyn kokouksen päätelmistä 15.4.2003 laadittu neuvoston asiakirja 8482/03, s. 2, osa II, ii kohta.

( 16 ) Ks. asetuksen N:o 392/2004 1 artikla, jolla 8 artiklan 1 kohdan ensimmäiselle alakohdalle annettiin tämä sanamuoto. Tarkastusjärjestelmän soveltamisalan uutta kuvausta sovellettiin heinäkuusta 2005 alkaen. Ks. asetuksen N:o 392/2004 2 artikla.

( 17 ) Jättämällä pois sanat ”niiden myöhempää kaupan pitämistä varten” ja tekemällä hienoisia muutoksia sanamuotoon saatiin selkeä luokitus viidelle toiminnalle, joihin sovellettiin ”valvontajärjestelmää”, kuten aikaisempaa ”tarkastusjärjestelmää” tästä lähtien kutsuttiin.

( 18 ) Tämä kehittyvä tietoisuus käy selväksi vertailemalla eri versioiden johdanto-osia. Kun asetuksen N:o 392/2004 johdanto-osan kolmannessa perustelukappaleessa käytetään vielä sanamuotoa ”kaikki toimijat koko tuotanto- ja valmistusprosessin ajan”, asetuksen N:o 834/2007 johdanto-osan 31 perustelukappaleessa viitataan viimein nimenomaisesti kaikkiin kolmeen vaiheeseen: ”toimijat kaikissa tuotannon, valmistuksen ja jakelun vaiheissa” (kursivointi tässä).

( 19 ) Komission edustaja painotti elintarvikkeiden laatua käsittelevän työryhmän 14.4.2003 pidetyssä kokouksessa käydyssä keskustelussa sitä, että laajentaminen koskee varastointia ja vähittäiskauppaa vain siltä osin kuin näitä toimintoja harjoitetaan erillään 8 artiklan aikaisempaan versioon jo sisältyneisiin toimintoihin nähden. Ks. edellä alaviitteessä 15 mainittu neuvoston asiakirja 8482/03, s. 2, osa II, ii kohta.

( 20 ) Ks. edellä alaviitteessä 15 mainittu neuvoston asiakirja 8482/03, s. 2, osa II, ii kohta.

( 21 ) Ks. elintarvikkeiden laatua käsittelevän työryhmän 28.2.2003 pidetyn kokouksen päätelmistä 2.4.2003 laadittu neuvoston asiakirja 6999/03, s. 2, osa III, ii kohta.

( 22 ) Ks. edellä alaviitteessä 21 mainittu neuvoston asiakirja 6999/03.

( 23 ) Maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa annetun asetuksen (ETY) N:o 2092/91 muuttamiseksi annettavan neuvoston asetuksen puheenjohtajavaltion esityksen tarkistetun kompromissitekstin 3 a perustelukappale, neuvoston asiakirja 16235/03, liite, 18.12.2003, elintarvikkeiden laatua (luonnonmukainen maatalous) käsittelevän työryhmän päätelmät 10.12.2003.

( 24 ) Ks. Euroopan parlamentin asiakirja FINAL A5-0392/2003, ehdotuksesta neuvoston asetukseksi luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa annetun asetuksen (ETY) N:o 2092/91 muuttamisesta (KOM(2003) 14 – C5-0021/2003 – 2003/0002(CNS)) 6.11.2003 annettu mietintö, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta, esittelijä Danielle Auroi, s. 9, perustelut ehdotetulle tarkistukselle 10.

( 25 ) Euroopan parlamentin ehdottomassa luonnoksessa neuvoston ehdottomaan virkkeeseen lisättiin seuraava toinen virke: ”Vähittäismyyjiin, jotka tuovat valmiiksi pakattuja tuotteita suoraan kolmansista maista, sovelletaan 11 artiklan säännöksiä.” Ks. edellä alaviitteessä 24 mainittu Euroopan parlamentin asiakirja FINAL A5-0392/2003, s. 9, tarkistus 10.

( 26 ) Työryhmän 14.4.2003 käymien keskustelujen valossa laadittu puheenjohtajavaltion kompromissiteksti 8 artiklan 1 kohdan toiselle alakohdalle, neuvoston asiakirja 8571/03, 23.4.2003.

( 27 ) Edellä alaviitteessä 23 mainittu neuvoston asiakirja 16235/03, liite.

( 28 ) Ks. asetuksen N:o 392/2004 1 artikla, jolla 8 artiklan 1 kohdan toiselle alakohdalle annettiin tämä sanamuoto. Tarkastusjärjestelmän soveltamisalan uutta kuvausta sovellettiin heinäkuusta 2005 lähtien. Ks. asetuksen N:o 392/2004 2 artikla.

( 29 ) Lukuun ottamatta lingvististä mukautusta (”kohta” on korvattu ”artiklalla” ja ”tällaiset tuotteet””tuotteilla”) sekä tekstin editointiin ja numerointiin liittyvää uudelleenjärjestämistä tämä lauseke pysyi muuttumattomana vuonna 2007. Ks. edellä 5 kohdassa esitetty asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohdan sanamuoto.

( 30 ) Yleisemmän nimityksen ”toimija” valinta saattaa asetuksen N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohdassa johtua siitä, että tämä viimeksi mainittu käsite on määritelty asetuksen N:o 834/2007 2 artiklan d alakohdassa, jonka mukaan ”’toimijalla’ tarkoitetaan luonnollisia tai oikeushenkilöitä, joiden vastuulla on varmistaa, että tämän asetuksen vaatimuksia noudatetaan niiden valvontaan kuuluvassa luonnonmukaisen tuotantoalan yritystoiminnassa”. ”Vähittäismyyjien” korvaaminen ”toimijoilla” merkitsee ainoastaan mukautusta tämän asetuksen yleiseen terminologiaan ja myös 28 artiklan 1 kohdassa käytettyyn terminologiaan. Asetuksen N:o 834/2007 johdanto-osan 32 perustelukappaleessa käytetään edelleen käsitettä ”vähittäiskauppaa harjoittavat toimijat”.

( 31 ) Ks. edellä 32 ja 33 kohdassa esitettyjen asetuksen N:o 2092/91 muutetun 8 artiklan alkuperäisten luonnosten sanamuoto.

( 32 ) Ks. edellä alaviitteessä 21 mainittu neuvoston asiakirja 6999/03.

( 33 ) Ks. myös esim. Schmidt, H. ja Haccius, M., EG-Verordnung ”Ökologischer Landbau”. Eine juristische und agrarfachliche Kommentierung der Verordnung (EG) Nr. 834/2007, Freiburg im Breisgau, 2008, s. 445/446, jossa kuvaillaan petoksen vähäistä vaikutusta tällä sektorilla erityisesti valmiiksi pakattujen tuotteiden, jotka näyttävät kattavan suuren osan jälleenmyyntituotteista, osalta.

( 34 ) Asetuksen N:o 834/2007 27 artiklan 13 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuote on mahdollista jäljittää valvontajärjestelmän avulla.

( 35 ) Ks. myös OLG Frankfurt GRUR-RR 2015, 308; LG München WRP 2015, 780.

( 36 ) Ks. edellä 31 ja 42 kohta.

( 37 ) Säännöt, joita viimeisen vähittäismyyjän niin ikään pitäisi ehkä noudattaa, sisältyvät esimerkiksi asetuksen N:o 889/2008 4 lukuun, joka koskee tuotteiden keräämistä, pakkaamista, kuljettamista ja varastointia (30 artikla ja sitä seuraavat artiklat), ja asetuksen N:o 889/2008 III osastoon, joka koskee merkintöjä (57 artikla ja sitä seuraavat artiklat). Kuten komissio totesi aivan oikein tulkitsevassa huomautuksessaan 2012-03, varastointi edellyttää fyysistä infrastruktuuria, jolle on myös asetettu tiettyjä toiminnallisia vaatimuksia, kuten siivousta ja desinfiointia koskevia vaatimuksia.

( 38 ) Ks. asetuksen N:o 834/2007 27 artiklan 5 kohta.

( 39 ) Myös asetuksen N:o 834/2007 johdanto-osan kolmannessa ja viidennessä perustelukappaleessa mainitaan kuluttajien luottamus, mikä osoittaa sen keskeisen aseman tässä asetuksessa.

( 40 ) Ks. esim. asetuksen N:o 834/2007 johdanto-osan kolmannen perustelukappaleen toinen virke.

( 41 ) Asetuksen N:o 834/2007 johdanto-osan 22 perustelukappaleen toisessa virkkeessä todetaan seuraavaa: ”Luonnonmukaiseen tuotantoon sovellettaviin vaatimuksiin myönnettävät poikkeukset olisi rajoitettava tarkasti tapauksiin, joissa poikkeussääntöjen soveltaminen katsotaan perustelluksi.” Kantaja vetoaa 22 perustelukappaleeseen poikkeuksen suppeaa tulkintaa koskevan kantansa tueksi.

( 42 ) Ks. edellä 33 ja 34 kohta.

( 43 ) Ks. edellä 29 kohta.

( 44 ) Jäsenvaltiot ovat itse asiassa käyttäneet 28 artiklan 2 kohdan mukaisen poikkeuksen myöntämismahdollisuutta melko erilaisilla tavoilla: Jotkut rajaavat sen esipakattuihin tuotteisiin, kuten esim. Italia (Disposizioni per l’attuazione dei regolamenti (CE) n. 834/2007, n. 889/2008, n. 1235/2008 e successive modifiche riguardanti la produzione biologica e l’ettichettatutra dei prodotti biologici Registro ufficiale 0018354 – 27/11/2009 ‑nimisen säädöksen 2 §:n 4 momentissa säädetään seuraavaa: ”Ai sensi dell’articolo 28 paragrafo 2 del Reg. (CE) n. 834/2007 sono esentati dall’applicazione del medesimo articolo gli operatori che vendono prodotti da agricoltura biologica al consumatore all’utilizzatore finale in imballaggio preconfezionato, a condizione che non li producano …”) ja Viro (luonnonmukaisesta viljelystä annetun lain 5 §:n 2 momentissa säädetään seuraavaa englanniksi käännettynä: ”A holding of a person specified in Article 28(2) of Council Regulation (EC) No 834/2007 need not be approved if the holding engages only in the sale of pre-packaged products. [RT I 2009, 12, 72 – voimaantulo 1.3.2009]”). Espanjassa Comunidad Valenciana kohdistaa riskiarviointinsa ei ainoastaan tuotteen esipakattuun luonteeseen mutta myös sellaisiin tekijöihin kuten myynnin vuotuiseen arvioon tai siihen, voiko kuluttaja valvoa tuotteen osatekijöihin jakamista (Resolutión de 20 de junio de 2016, de la Dirección General de Desarrollo Rural y Política Agraria Común, por la que se regulan determinadas excepciones relativas al régimen de control de los comerciantes minoristas en la Comunitat Valenciana, que vendan directamente al consumidor final productos ecológicos, conforme al Reglamento (CE) 834/2007 de 28 junio de 2007 y el Reglamento 889/2008 que lo desarrolla [2016/5529, Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, Num. 7842/02.08.2016, s. 2249]). Toiset jäsenvaltiot ovat yksinkertaisesti hyväksyneet direktiivin laajemman sanamuodon (ks. esim. edellä 6 kohdassa mainittu Saksan ÖLG:n 3 §:n 2 momentti tai Yhdistyneen kuningaskunnan Organic Products Regulations 2009 ‑nimisen säädöksen 4 § tai Alankomaiden Regeling van de Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit van 4 december 2008, nr. TRCJZ/2008/3442, houdende wijziging van de Landbouwkwaliteitsregeling 2007 -nimisen säädöksen 2 §).

( 45 ) Kursivoinnit tässä. Kun useimmissa – sattumanvaraisesti esimerkiksi valituissa – kyseisen asetuksen kieliversioissa käytetään englannin kielen abstraktimpaa sanamuotoa vastaavaa sanamuotoa (esim. ”pas ailleurs qu’au point de vente”, ”solo in connessione con il punto di vendita”, ”salvo en el punto de venta”, ”senão no ponto de venda”, ”w celach innych niż odnoszących się do punktu sprzedaży”, ”undtagen I forbindelse med salgsstedet”, ”ħlief in konnessjoni mal-punt ta' bejgħ”, ”išskyrus pardavimo punktus”), saksankielisessä versiossa luodaan tietty paikkaa koskeva mielleyhtymä käyttämällä ilmaisua ”an einem anderen Ort als in Verbindung mit der Verkaufsstelle” samoin kuin hollanninkielisessä ja ruotsinkielisessä versiossa, joista ensimmäisessä käytetään ilmaisua ”op een plaats die geen verband houdt met het verkoopunt” ja jälkimmäisessä ”annat än i anslutning till försäljningsplatsen”, samoin kuin romaniankielisessä ja bulgariankielisessä versiossa, joista ensimmäisessä käytetään ilmaisua ”în alte părți decât în legătură cu locul de vânzare” ja jälkimmäisessä ”другаде, освен в мястото на продажба” (kursivointi tässä). Lukuun ottamatta bulgariankielistä versiota kaikissa viimeksi mainituissa versioissa kuitenkin selvästi käytetään sidesanana englanninkielisen ilmaisun ”in connection” käännöstä ja pidättäydytään käyttämästä paikkaa ilmaisevaa sanaa, kuten ”at”. Kun otetaan huomioon eri kieliversioiden eroavuudet, peruste, joka perustuu sanamuotoon, ei voi vaikuttaa vahvasti tulkintaani 28 artiklan 2 kohdasta, joten tässä yhteydessä muilla tulkintametodeilla (ks. 19–52 kohta ja 55 kohta ja sitä seuraavat kohdat) on enemmän painoarvoa.

( 46 ) Neljä 13:sta tässä analysoidusta kieliversiosta ei käytä ilmaisua ”yhteydessä”, ks. edellä alaviite 44. Kolme näistä neljästä kuitenkin viittaa pisteeseen eikä paikkaan tai sijaintiin.

( 47 ) Ks. edellä alaviitteessä 33 mainittu Schmidt, H. ja Haccius, M.

( 48 ) Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä).

( 49 ) Ks. kysymyksen sanamuoto edellä 14 kohdassa.

( 50 ) Se, että tämä voi merkitä uusien seikkojen tai kysymysten arviointia, ei estä unionin tuomioistuinta tekemästä niin. Ks. esim. tuomio 23.2.2006, van Hilten-van der Heijden (C‑513/03, EU:C:2006:131, 25–27 kohta); tuomio 11.3.2008, Jager (C‑420/06, EU:C:2008:152, 45–58 kohta); tuomio 18.11.2010, Lahousse ja Lavichy (C‑142/09, EU:C:2010:694, 35–48 kohta) ja tuomio 10.2.2011, Vicoplus ym. (C‑307/09–C‑309/09, EU:C:2011:64, 22–25 kohta).