2.

Unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut unionin oikeutta sekä tulkinnut ja soveltanut virheellisesti perustamissopimuksia ja Eurooppaoikeutta A) Riitautetussa tuomiossa on unionin oikeuden virheellisen tulkinnan ja soveltamisen perusteella todettu, etteivät SEUT 122 artikla ja SEUT 136 artikla, joihin kanne perustuu, ”oll[eet] asianmukainen oikeudellinen perusta unionin mahdollisesti antamalle rahoitusavulle, joka toteutetaan perustamalla rahoitusmekanismi niiden jäsenvaltioiden hyväksi, joilla oli tai joille uhkasi tulla vakavia rahoitusongelmia”. SEUT 136 artiklan, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan neuvoston 25.3.2011 antamassa päätöksessä 2011/199/EU, (1) ja SEUT 4 artiklan 1 kohdan ja 5 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltioiden, joiden rahayksikkö on euro, toimivalta tehdä keskenään sopimus vakausmekanismin perustamisesta ja rahoitustuesta, on rajoittamaton. Komissiolla on erityinen annettu toimivalta ja sen harkinnassa on, ehdottaako se sellaisen SEUT 352 artiklassa tarkoitetun mekanismin perustamista perustamissopimuksissa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeellisena toimena Euroalueen vakauden osalta. B) Riitautetussa tuomiossa on perustamissopimusten ja unionin oikeuden virheellisen tulkinnan ja soveltamisen perusteella todettu, ettei mikään viittaa siihen eikä ainakaan ole näytetty toteen, että hätätilaa koskevan periaatteen hyväksymisen tarkoituksena olisi tehostaa talousarvioita koskevan kurinalaisuuden yhteensovittamista tai että sen hyväksyminen kuuluisi talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin, joita neuvosto voi laatia talous- ja rahaliiton moitteetonta toimintaa varten. Oikein suoritetun tulkinnan ja soveltamisen mukaan vaaditun toimenpiteen eli sen, että kestämätöntä velkaa ei makseta, tarkoituksena on päinvastoin yksinomaan tehostaa jäsenvaltioiden talousarvioita koskevaa kurinalaisuutta ja varmistaa talous- ja rahaliiton moitteeton toiminta (SEUT 136 artiklan 1 kohta). C) Riitautetussa tuomiossa on perustamissopimusten ja unionin oikeuden virheellisen tulkinnan ja soveltamisen perusteella suljetettu pois, että SEUT 122 artiklaa voitaisiin pitää asianmukaisena oikeudellisena perustana unionin lainsäädännössä säädettävälle hätätilaa koskevalle periaatteelle. Komissiolla on SEUT 352 artiklan nojalla toimivalta toimittaa neuvostolle ehdotuksia sellaiselle jäsenvaltiolle, jolla on suuria vaikeuksia joihin jäsenvaltio ei voi vaikuttaa, joko SEUT 122 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun jäsenvaltioiden välisen yhteisvastuun varmistamiseksi tai SEUT 122 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun unionin taloudellisen avun myöntämiseksi. D) Riitautetussa tuomiossa on perustamissopimusten ja unionin oikeuden virheellisen tulkinnan ja soveltamisen perusteella todettu, että oli katsottava, että komissio oli noudattanut perusteluvelvollisuutta, kun se antoi riidanalaisen päätöksen, jossa se hylkäsi vaatimuksen ehdotetun eurooppalaisen kansalaisaloitteen rekisteröimisestä. Riidanalaisessa päätöksessä olevat hylkäämisen perustelut ovat puutteellisia ja virheellisiä. Ne ovat ristiriidassa asetuksen N:o 211/2011 4 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädetyn asianmukaista perustelemista koskevan velvollisuuden kanssa. E) Riitautetussa tuomiossa on unionin oikeuden virheellisen tulkinnan ja soveltamisen perusteella todettu, että, vaikka olisi olemassa kansainvälisen oikeuden sääntö, jossa vahvistetaan hätätilaa koskeva periaate, tällainen kansainvälisen oikeuden periaate ei yksinään voi missään tapauksessa riittää komission lainsäädäntöaloitteen perustaksi. Kansainvälinen oikeus ja sen periaatteet ovat Euroopan unionin oikeuden lähteitä. Ne on otettu sellaisina suoraan unionin oikeuteen ja niitä sovelletaan siinä. Komissio voi ehdottaa sellaisten ylemmänasteisten periaatteiden soveltamista myös ilman, että tästä olisi perustamissopimuksissa erityinen määräys, jos se katsoo, että sellainen puuttuu. F) Riitautetussa tuomiossa on oikeuden virheellisen tulkinnan ja soveltamisen perusteella velvoitettu kantaja korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut. Jos lakia olisi sovellettu edellä esitetyn mukaisesti oikein, kanne olisi hyväksytty ja komissio olisi velvoitettu korvaamaan oikeudenkäyntikulut.