ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 13/16

Kanne 31.10.2011 — Atlas v. SMHV — Couleurs de Tollens-Agora (ARTIS)

(Asia T-558/11)

2012/C 13/35

Kannekirjelmän kieli: puola

Asianosaiset

Kantaja: Atlas sp. z o.o. (Łódź, Puolan tasavalta) (edustaja: asianajaja R. Rumpel)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Couleurs de Tollens-Agora, S.a.s. (Clichy, Ranska)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— toteamaan, että kanne on perusteltu

— kumoamaan kantajalle 7.9.2011 toimitetun sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 28.7.2011 tekemän päätöksen asiassa R 1253/2010-1

— toissijaisesti muuttamaan riidanalaista päätöstä niin, että ARTIS rekisteröidään tavaramerkiksi

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ARTIS luokkaan 2 ja 17 kuuluvia tavaroita varten — ilmoitus nro 6158761

Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Numerolla 93 484 880 rekisteröity ranskalainen sanamerkki ARTIS luokkiin 1 ja 19 kuuluvia tavaroita varten.

Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin.

Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin.

Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen sillä perusteella, että tavaramerkit on katsottu samankaltaisiksi ja että on katsottu, että käyttäjien keskuudessa on olemassa sekaannusvaara.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, 24.3.2009, s. 1).
2)

Toinen kanneperuste: asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (1) poikkeussäännösten soveltamisessa tapahtunut ilmeinen virhe Toiseksi komissio on tehnyt ilmeisiä virheitä soveltaessaan asetuksen N:o 1049/2001 poikkeussäännöksiä. Soveltamalla liian laajasti poikkeuksia komissio on sivuuttanut oikeuskäytännössä kehitellyt periaatteet oikeudesta tututusta asiakirjoihin ja perusoikeuskirjan 42 artiklan mukaisen asiakirjoihin tutustumista koskevan perusoikeuden merkityksen. Kantajalle on perusoikeuksien ja avoimuusperiaatteen sekä oikeusvaltioperiaatteen valossa myönnettävä mahdollisimman pitkälle menevä oikeus tutustua asiakirjoihin,
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 370/25

Kanne 7.10.2011 — Luxembourg Patent CO. v. SMHV — DETEC (FIREDETEC)

(Asia T-527/11)

2011/C 370/43

Kannekirjelmän kieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Luxembourg Patent Co. SA (Lintgen, Luxemburg) (edustaja: asianajaja K. Manhaeve)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Sistemas de Seguridad, Detección y Extinción de Incendios, SL (DETEC) (Madrid, Espanja)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 26.7.2011 asiassa R 736/2010-4 tekemän päätöksen siltä osin kuin valituslautakunta on hyväksynyt väitteen tekijän väitteen, joka koskee kantajan tekemää seuraavanlaista rekisteröintihakemusta: ”tulensammutuslaitteet; tulensammutuslaitteet automaattista palon ilmaisemista ja tulensammutusta varten” luokassa 9 ja ”tulensammuttimien ja tulensammutuslaitteiden kehittely”luokassa 42; ja

— velvoittamaan vastaajan ja tarvittaessa vastapuolena valituslautakunnassa olleen osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut yhteisvastuullisesti.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”FIREDETEC” luokkiin 1, 9, 17 ja 42 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus n:ro 4904389

Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: vastapuoli valituslautakunnassa

Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: kuviomerkkiä ”DETEC” koskeva espanjalainen tavaramerkkirekisteröinti n:ro 1759982 luokkaan 9 kuuluvia tavaroita varten; kuviomerkkiä ”DETEC” koskeva espanjalainen tavaramerkkirekisteröinti n:ro 1759983 luokkaan 37 kuuluvia palveluja varten; kuviomerkkiä ”DETEC Sistemas de Seguridad, Detección y Extinción de Incendios, SL” koskeva yhteisön tavaramerkkirekisteröinti n:ro 3813219 luokkiin 9, 37 ja 45 kuluiva tavaroita ja palveluja varten

Väiteosaston ratkaisu: väitteen osittainen hyväksyminen

Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

Kanneperusteet: neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta on katsonut virheellisesti, että haetun tavaramerkin ja väitteen kohteena olevan tavaramerkin välillä on sekaannusvaara.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 340/25

Kanne 9.9.2011 — Ranska v. komissio

(Asia T-478/11)

2011/C 340/53

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: E. Belliard, G. de Bergues. J. Gstalter ja J. Rossi)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— Kumoamaan valituksenalaisen päätöksen

— Velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantaja vaatii kanteessaan, että unionin yleinen tuomioistuin kumoaa 29.6.2011 annetun Euroopan komission päätöksen K(2011) 4376 lopullinen (valtiontuki NN 10/2010 — Ranska), joka koskee kansallisen sianhoitoalan järjestön (INAPORC) toteuttamia toimenpiteitä, jotka se rahoitti edustamiltaan jäseniltä keräämillään vapaaehtoisilla, sittemmin pakollisiksi tulleilla maksuilla.

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen, jonka mukaan SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontuen käsitettä on rikottu, kun komission on katsonut, että INAPORC:in vapaaehtoisista maksuista saaduilla tuloilla rahoittamat toimenpiteet ovat seurausta valtion toiminnasta ja ne on rahoitettu valtion varoin.

Kantaja väittää, että INAPORC:in vapaaehtoisista maksuista saaduilla tuloilla rahoittamat toimenpiteet ovat niiden edellytysten mukaisia, jotka unionin tuomioistuin on asettanut asiassa C-345/02, Pearle ym., 15.7.2004 antamassaan tuomiossa (Kok., s. I-7139) sille, että tiettyä talouden alaa edustavan järjestön perimiä pakollisia maksuja ei pidetä sellaisina valtion varoina, joilla rahoitetaan valtiolle kuuluvia toimintoja, koska

— INAPORC:in toteuttamista toimenpiteistä oli päättänyt asianomaisen maatalouden alan yrityksiä edustava ammattikunta, eikä niillä pantu toimeen valtion politiikkaa

— INAPORC:in toteuttamat toimenpiteet rahoitettiin alan yrityksiltä kerätyillä varoilla

— Rahoitustavoista ja maksujen prosenttimääristä/määristä päätettiin INAPORC:issa ilman valtion myötävaikutusta
—

kumoamaan etusijan myöntämistä koskevan päätöksen, joka sisältyy asiassa COMP/M.6203 – Western Digital Ireland/Viviti Technologies 30.5.2011 tehtyyn komission päätökseen (2011/C 165/04) aloittaa ehdotetun keskittymän osalta tutkinnan toinen vaihe asetuksen N:o 139/2004 (1) 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti (EUVL 2011 C 165, s. 3); ja
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 298/26

Kanne 8.8.2011 — Szajner v. SMHV — Forge de Laguiole (LAGUIOLE)

(Asia T-453/11)

2011/C 298/49

Kannekirjelmän kieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Gilbert Szajner (Saint-Maur-des-Fossés, Ranska) (edustaja: asianajaja A. Lakits-Josse)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Forge de Laguiole SARL (Laguiole, Ranska)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensimmäisen valituslautakunnan 1.6.2011 tekemän päätöksen, jolla yhteisön tavaramerkki nro 2468379 on julistettu mitättömäksi mitättömyysvaatimuksessa tarkoitettujen, luokkiin 8, 14, 16, 18, 20, 21, 28 ja 34 kuuluvien tavaroiden osalta

— velvoittamaan Forge de Laguiole-yhtiön korvaamaan omat oikeudenkäyntikulunsa ja Gilbert Szajnerin oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien edustajan käyttämisestä oikeudenkäynnissä aiheutuneet kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Sanamerkki ”LAGUIOLE” muuan muassa luokkiin 8, 14, 16, 18, 20, 21, 28, 34 ja 38 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten — Yhteisön tavaramerkki nro 2468379

Yhteisön tavaramerkin haltija: Kantaja

Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Forge de Laguiole SARL

Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: Mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus esitettiin asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 8 artiklan 4 kohdan nojalla, Forge de Laguiole- toiminimen perusteella.

Mitättömyysosaston ratkaisu: Mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus hylättiin

Valituslautakunnan ratkaisu: Mitättömyysosaston ratkaisu kumottiin osittain ja yhteisön tavaramerkki nro 2468379 julistettiin osittain mitättömäksi

Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohtaa on rikottu, koska valituslautakunta on yhtäältä katsonut virheellisesti, että spesialiteettiperiaatetta ei voitu soveltaa toiminimi Forge de Laguioleen ja että toiminimeä voitiin suojata sellaisen toiminnan harjoittamisen yhteydessä, jota Forge de Laguiole ei ollut tosiasiallisesti harjoittanut, ja toisaalta, että mitään sekaannusvaaraa ei ollut veitsien yhteydessä käytetyn toiminimen Forge de Laguiole ja muita tavaroita kuin veitsiä varten rekisteröidyn tavaramerkin ”LAGUIOLE” välillä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 298/19

Kanne 22.7.2011 — ultra air v. SMHV — Donaldson Filtration Deutschland (ultrafilter international)

(Asia T-396/11)

2011/C 298/35

Kannekirjelmän kieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: ultra air GmbH (Hilden, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt C. König)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (Haan, Saksa)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) neljännen valituslautakunnan 18.5.2011 asiassa R 374/2010-4 tekemän päätöksen, joka on annettu tiedoksi 20.5.2011

— hylkäämään Donaldson Filtration Deutschland GmbH:n 16.3.2010 tekemän valituksen vastaajan mitättömyysosaston 29.1.2010 mitättömyysmenettelyssä nro 2880 C tekemästä päätöksestä

— velvoittamaan SMHV:n ja Donaldson Filtration Deutschland GmbH:n, mikäli se osallistuu asian käsittelyyn, korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Sanamerkki ultrafilter international luokkiin 7, 11, 37, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten — yhteisön tavaramerkki nro 1 121 839

Yhteisön tavaramerkin haltija: Donaldson Filtration Deutschland GmbH

Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Kantaja

Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: Vaatimus perustuu asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan ja 3 kohdan kanssa, mukaisiin ehdottomiin mitättömyysperusteisiin, sillä riidanalainen sanamerkki on kuvaileva

Mitättömyysosaston ratkaisu: Mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus hyväksyttiin

Valituslautakunnan ratkaisu: Mitättömyysosaston ratkaisu kumottiin ja mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus hylättiin

Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 ja 3 kohdan, 52 artiklan 1 kohdan a alakohdan, 56 artiklan 1 kohdan a alakohdan, 75 artiklan 1 kohdan ja 83 artiklan rikkominen.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 269/50

Kanne 20.6.2011 — Vinci Energies Schweiz v. SMHV — Estavis AG (Keltainen Brandenburgin portin kuva)

(Asia T-327/11)

2011/C 269/112

Kannekirjelmän kieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Vinci Energies Schweiz AG (Zürich, Sveitsi) (edustaja: Rechtsanwalt M. Graf)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Estavis AG (Berliini, Saksa)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 31.3.2011 tekemän päätöksen (asia R 231/2010-1)

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Estavis AG

Haettu yhteisön tavaramerkki: hunajankeltaisen värinen Brandenburgin portin kuva luokkiin 6, 7, 9, 11, 35, 36, 37, 38, 40, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — Hakemus nro 6 585 871

Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: sanamerkki ”ETAVIS” luokkiin 6, 7, 9, 11, 35, 37, 38, 40, 41, 42 ja 45 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

Väiteosaston ratkaisu: Väitteen osittainen hyväksyminen

Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätöksen kumoaminen ja väitteen hylkääminen

Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska kyseisten tavaramerkkien välillä on sekaannusvaara sen vuoksi, että väitteen perustana olevalla tavaramerkillä on vähintäänkin tavanomainen erottamiskyky ja kyseiset tavaramerkit ovat keskenään samoja ja/tai hyvin samankaltaisia.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen että polkumyyntitulleja ja tasoitustulleja koskevia perusasetuksia on rikottu laajentamalla Amerikan yhdysvalloista peräisin olevan biodieselin tuontia koskevat neuvoston asetukset (EY) N:o 598/2009 ja N:o 599/2009 (3) koskemaan biodieseltuotteita, jotka eivät alun perin olleet polkumyyntitulleja ja tasoitustulleja koskevien asetusten kattamia, sen sijaan, että olisi suoritettu ”de novo” –tutkimus, vaikka ne sekoitukset, joihin neuvoston täytäntöönpanoasetusta (EU) N:o 444/2011 nyt sovelletaan, jätettiin nimenomaisesti neuvoston asetusten (EY) N:o 598/2009 ja N:o 599/2009 ulkopuolelle.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalaisessa päätöksessä oleviin arviointivirheisiin, joilla loukataan Århusin yleissopimuksen 4 artiklaa ja rikotaan asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohtaa ja 5 kohtaa sekä asetuksen (EY) N:o 1367/2006 6 artiklan 1 kohtaa, koska: — kieltäytymisperuste ei ole Århusin yleissopimuksen mukainen — pyydetyt tiedot liittyvät ympäristöpäästöihin ja — on olemassa ylivoimainen yleinen etu, joka edellyttää hakijoiden pyytämän tiedon antamista tutustuttavaksi.
2)

Toinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkomiseen ja virheelliseen soveltamiseen valtiontuen käsitteen osalta Kantaja väittää, että komissio on tehnyt virheen katsoessaan, että kumpikin toimenpide on valtiontukea, koska kummankin osalta puuttuvat edellytykset sille, että kun otetaan huomioon tavanomaiset markkinaehdot kyseessä olisi etu, joka uhkaa vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Erityisesti siltä osin kuin on kyse vuoden 2004 asetukseen perustuvista toimenpiteistä, niistä ei synny minkäänlaista etua, koska niillä vain laajennetaan niiden toimenpiteiden kohdetta, joiden osalta komissio on jo asiassa Alumix (1), jossa komissio katsoi, ettei Alumixin soveltama sähkötariffi ollut sille etu, katsonut, etteivät ne ole valtiontukea. Lisäksi vuoden 2004 asetukseen perustuvat toimenpiteet eivät ole omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan — siltä osin kuin kyse on Euralluminasta — koska EU:n sisällä alumiinin kaupassa on vaje ja kyseisen yrityksen toiminnan mahdollista vähenemistä ei kompensoisi muiden jäsenvaltioiden toimijoiden tuonnin lisääntyminen, sillä ne toimivat jo täydellä kapasiteetilla. siltä osin kuin on kyse lakiin 80/2005 perustuvista toimenpiteistä, kyseisellä lailla ei anneta etua tavanomaisiin markkinaehtoihin verrattuna, koska kun otetaan huomioon poikkeavat olosuhteet Italian energiamarkkinoilla ja erityisesti Sardiniassa — missä energian hintaa pidetään keinotekoisen korkeana sen vuoksi, että yhteys mantereelle puuttuu — viittaus Euroopan sähköpörssissä muodostuneisiin hintoihin on pätevä viittaus, jonka perusteella voidaan katsoa sovellettu tariffi markkinahinnaksi tuensaajien toiminnan osalta. Jäsenvaltioiden välisen kaupan osalta pätevät samat näkökohdat, jotka koskevat vuoden 2004 asetukseen perustuvia toimenpiteitä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 238/34

Kanne 21.6.2011 — Morelli v. SMHV — Brambilla (Partito della Libertà)

(Asia T-322/11)

2011/C 238/58

Kannekirjelmän kieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: Raffaello Morelli (Livorno, Italia) (edustaja: asianajaja G. Brenelli)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vastapuoli (vastapuolet) valituslautakunnassa: Michela Vittoria Brambilla (Milano, Italia)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan ensimmäisen valituslautakunnan 17.5.2011 tekemän päätöksen ja väiteosaston 14.5.2010 tekemän päätöksen

— toteamaan, että kantajan esittämä väite hakemuksesta tavaramerkin nro 6203012 rekisteröimisestä hyväksytään ja hylkäämään tätä tavaramerkkiä koskevan hakemuksen

— velvoittamaan Michela Vittoria Brambilla korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Michela Vittoria Brambilla

Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, joka sisältää sanaosan Partito della Libertà (tavaramerkkihakemus nro 6203012), luokkiin 9, 14, 16, 24, 25, 35, 36, 38, 41, 42 ja 45 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten

Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Raffaello Morelli

Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: verkkotunnus partitodellaliberta.it, jonka verkkotunnusten rekisteröinnistä vastaava viranomainen on merkinnyt 9.8.2004 Raffaello Morellille ja jota väitetään käytetyn liike-elämässä luokkiin 16, 35, 38, 41 ja 45 kuuluvien tavaroiden ja palveluiden osalta

Väiteosaston ratkaisu: Väite hylättiin.

Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin.

Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohtaa on sovellettu virheellisesti, käsitettä ”liike-elämässä käytetty merkki” on tulkittu virheellisesti siltä osin kuin kysymys on politiikassa käytetystä ilmaisusta ja asiakirjoja, jotka osoittavat, että aikaisempaa tavaramerkkiä on käytetty liike-elämässä, on arvioitu virheellisesti.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 238/29

Kanne 14.6.2011 — Leopardi Dittajuti v. SMHV — Llopart Vilarós (CONTE LEOPARDI DITTAJUTI)

(Asia T-303/11)

2011/C 238/50

Kannekirjelmän kieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Piervittorio Francesco Leopardi Dittajuti (Numana, Italia) (edustajat: asianajajat D. De Simone, D. Demarinis ja G. Orsoni)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Pedro Llopart Vilarós (Sant Sadurní D'Anoia, Espanja

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 6.4.2011 asiassa R 1437/2010-2 tekemän päätöksen ja velvoittamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston noudattamaan näin annettua tuomiota, ja

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikissa oikeusasteissa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”CONTE LEOPARDI DITTAJUTI” luokkiin 33, 35, 40 ja 43 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — Yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus N:o 6428338

Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Espanjassa numerolla 2073540 rekisteröity kuviomerkki ”Leopardi” luokkaan 33 kuuluvia tavaroita varten

Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen tiettyjen riidanalaisten tavaroiden osalta

Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen tutkimatta jättäminen

Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 60 artiklaa, komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 49 säännön 1 kohtaa ja 20 säännön 7 kohdan c alakohtaa, joita sovelletaan valitusmenettelyyn komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 50 säännön 1 kohdan nojalla, on tulkittu virheellisesti, koska valituslautakunta i) on virheellisesti jättänyt lykkäämättä asian käsittelyä eikä se ole suorittanut osapuolten yhdessä vaatimaa määräajan siirtämistä; ii) on toiminut virheellisesti ottaessaan huomioon osapuolten yhteisen vaatimuksen vasta perustelujen toimittamiselle varatun määräajan päättymisen jälkeen ja on täten tosiasiassa estänyt osapuolta toimittamasta perusteluja määräpäivään mennessä ja aiheuttanut näin ollen määräajan päättymisen ja iii) on rikkonut menettelymääräyksiä jättäessään huomiotta valitusperusteet, vaikka asiaa koskevia perusteluja ei toimitettu asetetun määräajan puitteissa, eikä ole noudattanut prosessiekonomian periaatetta eikä varmistanut oikeudenkäyntiaineiston pätevyyttä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 226/29

Kanne 16.6.2011 — Alumina v. neuvosto

(Asia T-304/11)

2011/C 226/58

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Alumina d.o.o. (Zvornik, Bosnia ja Hertsegovina) (edustajat: asianajajat J.-F. Bellis ja B. Servais)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Bosnia ja Hertsegovinasta peräisin olevan zeoliitti A -jauheen tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 11.5.2011 annetulla neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 464/2011 kantajalle määrätyn polkumyyntitullin

— velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

Kantaja väittää ensinnäkin, että riidanalaisessa asetuksessa vahvistettu polkumyyntitulli on lainvastainen, koska laskennallisen normaaliarvon laskemiseen käytetty menetelmä rikkoo perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohtaa. Vastaaja oli käyttänyt normaaliarvon muodostamisessa 58,89 prosentin voittomarginaalia, joka oli laskettu kantajan epäedustavan kotimarkkinamyynnin hintojen perusteella. Tällaisen voittomarginaalin käyttö on ristiriidassa perusasetuksen 2 artiklan kanssa. Normaaliarvon muodostamiseen vaikuttaa nimittäin perustavanlaatuinen ristiriita siltä osin kuin vastaajan normaaliarvon muodostamisessa käyttämä menetelmä johtaa samaan tulokseen kuin jos normaaliarvo olisi perustunut epäedustavan kotimarkkinamyynnin hintoihin. Tällainen menetelmä on vastoin komission ja neuvoston yhtenäistä käytäntöä sekä unionin yleisen tuomioistuimen ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä. Lisäksi valittu 58,89 prosentin voittomarginaali ei ole ”kohtuullinen”. Lopuksi vastaaja tukeutuu virheellisesti WTO:n päätöksiä koskevaan oikeuskäytäntöön käyttääkseen kantajan vientiin sovellettavan normaaliarvon muodostamisessa voittomarginaalia, joka ei ole ”kohtuullinen”.

Toiseksi kantaja väittää, että laskennallisen normaaliarvon laskennassa käytetty menetelmä rikkoo perusasetuksen 2 artiklan 6 kohtaa, koska kantajan kotimarkkinamyynti ei tapahtunut perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa ja 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetussa ”tavanomaisessa kaupankäynnissä”.
—

on todettava, että komission 1.3.2011 tekemä päätös (Ares(2011)223668) on asetuksen N:o 1367/2006/EY (1) vastainen