ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 247/5

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 27.2.2020 – Regione Puglia v. Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare ym.

(Asia C-110/20)

(2020/C 247/08)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Regione Puglia

Vastapuolet: Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dei beni e delle attività culturali e del turismo, Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri ja Commissione tecnica di verifica dell’impatto ambientale

Ennakkoratkaisukysymys

Onko 30.5.1994 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 94/22/EY (1) tulkittava siten, että se on esteenä kuvatun kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa yhtäältä todetaan tietyn kokoinen alue parhaaksi sellaisen hiilivetyjen etsintään tarkoitetun luvan myöntämiseksi, joka annetaan tietyn pituiseksi ajaksi – käsiteltävässä asiassa lupa on annettu 750 neliökilometrin suuruiselle alueelle kuudeksi vuodeksi –, ja toisaalta mahdollistetaan kyseisten rajoitusten ylittäminen siten, että yhdelle ja samalle toimijalle myönnetään useita etsintälupia vierekkäin sijaitseville alueille, edellyttäen, että luvat on myönnetty erillisisissä hallintomenettelyissä?

(1) Hiilivetyjen etsintään, hyödyntämiseen ja tuotantoon tarkoitettujen lupien antamisen ja käytön edellytyksistä 30.5.1994 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/22/EY (EYVL 1994,L 164, s. 3).
1)

Onko yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, (1) sellaisena kuin se on muutettuna 16.11.2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 2700/2000, (2) 195 artiklassa tarkoitettua takaajaa pidettävä [saman asetuksen] 221 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna velallisena ja sovelletaanko kyseiseen takaajaan näin ollen mainitun 221 artiklan 3 kohdassa säädettyä määräaikaa?
4)

Onko SEU 2 artiklaa, SEU 4 artiklan 3 kohtaa, SEU 6 artiklan 1 ja 3 kohtaa sekä SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan 1 ja 2 kohdan kanssa ja SEUT 267 artiklan kolmannen kohdan kanssa, sekä perusoikeuskirjan 38 artiklaa ja direktiivin 93/13 7 artiklan 1 ja 2 kohtaa tulkittava siten, että unionin oikeudessa tarkoitetuksi riippumattomaksi ja puolueettomaksi tuomioistuimeksi, jolla on riittävä pätevyys, voidaan katsoa sellainen elin, jonka jäsen on ensimmäisen kerran tai myöhemmin nimitetty (ylemmän oikeusasteen tuomioistuimen) tuomariksi tavalla, joka selvästi rikkoo Euroopan unionin jäsenvaltion perustuslakia, koska kyseisen, myöhemmin (Krajowa Rada Sądownictwan (kansallinen tuomarineuvosto, Puola, jäljempänä KRS)) tuomariksi nimitetyn henkilön ehdokkaaksi valinneen elimen virat on täytetty Euroopan unionin jäsenvaltion perustuslain vastaisesti, minkä Euroopan unionin jäsenvaltion perustuslakituomioistuin on todennut ja mikä saattaa vaarantaa sen luottamuksen, jota tuomioistuinten on herätettävä demokraattisessa yhteiskunnassa?
1)

Onko asetuksen N:o 865/2006 (1) 57 artiklan 5 kohdan a alakohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2015/870, tulkittava siten, että tuojan, joka tuo mukanaan yhteensä enemmän kuin 125 grammaa (g) sampikalojen (Acipenseriformes spp.) kaviaaria pakkauksissa, joista jokainen on merkitty, eikä esitä siitä (jälleen)vientiasiakirjaa eikä tuontilupaa, on annettava pitää enintään 125 grammaa kaviaaria, jos tuonnin tarkoituksena ei ole mikään asetuksen N:o 865/2006 57 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainituista? Mikäli tähän kysymykseen vastataan myöntävästi:
Valitus, jonka Vanda Pharmaceuticals Ltd on tehnyt 29.2.2020 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-211/18, Vanda Pharmaceuticals v. komissio, 19.12.2019 antamasta tuomiosta

(Asia C-115/20 P)

(2020/C 137/57)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Vanda Pharmaceuticals Ltd (edustajat: M. Meulenbelt, S. De Knop, B. Natens, advocaten ja C. Muttin, avocate)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

— Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-211/18 antama tuomio on kumottava

— ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt vaatimukset on hyväksyttävä ja komission 15.1.2018 antama täytäntöönpanopäätös C(2018) 252 final, jolla ihmisille tarkoitetun lääkkeen Fanaptum – iloperidoni myyntilupa evättiin asetuksen (EY) 726/2004 (1) mukaisesti, on kumottava

— muu osapuoli on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että muutoksenhaussa.

Toissijaisesti valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-211/18 antaman tuomion

— palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen

— toteaa, että oikeudenkäyntikuluista ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhaussa päätetään myöhemmin, kun unionin yleinen tuomioistuin antaa lopullisen tuomionsa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi ja sovelsi virheellisesti sovellettavaa tuomioistuinvalvonnan tasoa ja arvioi näyttöä ilmeisen virheellisellä tavalla.

Toinen valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi ja sovelsi virheellisesti asiakirjaa ”CHMP/ICH/2/04, note for guidance on the clinical evaluation of QT/QTc interval prolongation and proarrhythmic potential for non-antiarrhytmic drugs”.

Kolmas valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin ei arvioinut kantajan toista kanneperustetta kokonaisuudessaan.

Neljäs valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin arvioi näyttöä ilmeisen virheellisellä tavalla ja sovelsi väärin yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

Viides valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti SEU 5 artiklan 1, 2 ja 3 kohtaa ja asetuksen N:o 726/2004 12 artiklaa ja 81 artiklan 2 kohtaa.

(1) Ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista unionin lupa- ja valvontamenettelyistä ja Euroopan lääkeviraston perustamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 726/2004 (EUVL 2004, L 136, s. 1).
2)

Onko non bis in idem -periaatetta, sellaisena kuin siitä määrätään perusoikeuskirjan 50 artiklassa, tulkittava siten, että se ei estä jäsenvaltion toimivaltaista hallintoviranomaista määräämästä sakkoa unionin kilpailuoikeuden rikkomisesta pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa sama oikeushenkilö on jo lopullisella lainkäyttöratkaisulla vapautettu postialan sääntelyviranomaisen sille postialan lainsäädännön väitetyn rikkomisen vuoksi samojen tai samankaltaisten tekojen perusteella määräämästä hallinnollisesta sakkoseuraamuksesta, siitä syystä, että non bis in idem -periaatteen soveltamisen rajoittaminen voitaisiin oikeuttaa sillä, että kilpailulainsäädännöllä pyritään muuhun täydentävään yleisen edun mukaiseen päämäärään eli turvaamaan ja ylläpitämään sisämarkkinoilla järjestelmä, jossa kilpailu ei ole vääristynyt, eikä sillä ylitetä sitä, mikä on asianmukaista ja tarpeen tällä lainsäädännöllä perustellusti tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi; ja/tai muiden toimijoiden elinkeinonvapauden turvaamiseksi perusoikeuskirjan 16 artiklan mukaisesti?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Gericht Erster Instanz Eupen (Belgia) on esittänyt 15.10.2019 – ES v. Wallonische Region

(Asia C-757/19)

(2020/C 230/19)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Gericht Erster Instanz Eupen

Pääasian asianosaiset

Kantaja: ES

Vastaaja: Wallonische Region

Unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on 28.5.2020 antamallaan määräyksellä todennut, että SEUT 45 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan tässä jäsenvaltiossa asuva henkilö voi vedota toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen yhtiön, jonka johtajana toimiva yhtiömies hän on, hänen käyttöönsä asettaman ja viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa rekisteröidyn ajoneuvon osalta poikkeukseen velvollisuudesta rekisteröidä ajoneuvo hänen asuinjäsenvaltiossaan ainoastaan, jos asiakirjoja, jotka osoittavat, että kyseinen henkilö täyttää tämän poikkeuksen edellytykset, säilytetään pysyvästi ajoneuvossa.
1)

Onko Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 19 artiklan 1 kohtaa, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 325 artiklan 1 kohtaa, rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY ja komission direktiivin 2006/70/EY kumoamisesta 20.5.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/849 (1) 58 artiklaa, unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin 5.7.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2017/1371, (2) joka on laadittu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 83 artiklan 2 kohdan nojalla, 4 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että päätöksen tekee lainkäyttövallan ulkopuolinen elin Curtea Constituțională a României (Romanian perustuslakituomioistuin), joka antaa ratkaisun prosessiväitteestä, joka koskee asian ratkaisevan kollegion mahdollista lainvastaista kokoonpanoa, kun otetaan huomioon Înalta Curte de Casație și Justițien (Romanian ylin tuomioistuin) tuomareiden erikoistumisen periaate (josta ei säädetä Romanian perustuslaissa), joka velvoittaa tuomioistuimen palauttamaan asiat, joihin on haettu muutosta (devolutiivisin vaikutuksin), tutkittaviksi uudelleen ensimmäisessä oikeusasteessa samassa tuomioistuimessa?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 12.8.2019 – flightright GmbH v. Iberia LAE SA Operadora Unipersonal

(Asia C-606/19)

(2020/C 103/09)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Amtsgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: flightright GmbH

Vastaaja: Iberia LAE SA Operadora Unipersonal

Unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on 13.2.2020 antamallaan määräyksellä ratkaissut asian seuraavasti:

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitettu ”täytäntöönpanopaikka” voi olla lennon ensimmäisen osuuden lähtöpaikka, kun asiassa on kyse useaan osuuteen jakautuvasta lentomatkasta, joka on vahvistettu koko matkaa varten yhdellä ainoalla varauksella, kun näiden osuuksien kuljetusten suorittajat ovat kaksi eri lentoliikenteen harjoittajaa ja matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (2) nojalla nostetun korvauskanteen perusteena on lennon viimeisen osuuden peruuttaminen ja kanne on nostettu kyseisestä viimeisestä osuudesta vastuussa olevaa lentoliikenteen harjoittajaa vastaan.

(1) EUVL 2012, L 351, s. 1.

(2) EUVL 2004, L 46, s. 1.
C 95/15

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 13.12.2019 – Agrimotion S.A. v. ADAMA Deutschland GmbH

(Asia C-912/19)

(2020/C 95/16)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberlandesgericht Düsseldorf

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Agrimotion S.A.

Vastapuoli: ADAMA Deutschland GmbH

Ennakkoratkaisukysymys

Voiko yritys, joka saattaa alkuperäjäsenvaltiossa sallitun kasvinsuojeluaineen markkinoille käyttöönottojäsenvaltiossa, vedota käyttöönottojäsenvaltiossa toimivaltaisen viranomaisen kolmannelle yritykselle myöntämään rinnakkaisvalmisteiden kauppaa koskevaan lupaan, kun kanistereissa, jotka on täytetty kasvinsuojeluaineella ja joissa se saatetaan markkinoille käyttöönottojäsenvaltiossa, on viittaus luvanhaltijaan sekä ainetta maahantuovaan yritykseen? Mitkä ovat lisävaatimukset, jos niitä on (1)?

(1) Kysymys koskee kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta sekä neuvoston direktiivien 79/117/ETY ja 91/414/ETY kumoamisesta 21.10.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 52 artiklan tulkintaa (EUVL 2009, L 309, s. 1).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Amsterdam (Alankomaat) on esittänyt 6.11.2019 – Stichting Cartel Compensation ja Equilib Netherlands BV v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV ym.

(Asia C-819/19)

(2020/C 95/12)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank Amsterdam

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Stichting Cartel Compensation ja Equilib Netherlands BV

Vastaajat: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Deutsche Lufthansa AG, Lufthansa Cargo AG, British Airways plc, Société Air France SA, Singapore Airlines Ltd, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Société Air France SA, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, Singapore Airlines Ltd, Lufthansa Cargo AG, Deutsche Lufthansa AG, Swiss International Air Lines AG, British Airways plc, Air Canada, Cathay Pacific Airways Ltd, SAS AB, Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden, SAS Cargo Group A/S, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Société Air France SA, Lufthansa Cargo AG, Deutsche Lufthansa AG, British Airways plc

Ennakkoratkaisukysymys

Onko kansallisella tuomioistuimella vahinkoa kärsineiden osapuolten (tässä tapauksessa rahtaajien, lentorahtipalvelujen vastaanottajien) ja lentoliikenteen harjoittajien välisessä oikeusriidassa SEUT 101 artiklan tai ETA-sopimuksen 53 artiklan välittömän oikeusvaikutuksen vuoksi taikka asetuksen N:o 1/2003 (1) 6 artiklan (tai sen välittömän oikeusvaikutuksen) perusteella toimivalta soveltaa SEUT 101 artiklaa tai ETA-sopimuksen 53 artiklaa kokonaisuudessaan lentoliikenteen harjoittajien sopimuksiin tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, jotka koskevat rahtipalveluja lennoilla, jotka suoritettiin ennen 1.5.2004 unionin alueella sijaitsevien lentoasemien ja ETA:n ulkopuolella sijaitsevien lentoasemien välisillä reiteillä tai ennen 19.5.2005 Islannin, Liechtensteinin, Norjan ja ETA:n ulkopuolella sijaitsevien lentoasemien välisillä reiteillä tai ennen 1.6.2002 unionin alueella sijaitsevien lentoasemien ja Sveitsissä sijaitsevien lentoasemien välisillä reiteillä, myös sen ajanjakson osalta, jolloin sovellettiin SEUT 104 ja SEUT 105 artiklan mukaista siirtymäkauden järjestelmää, vain onko kyseinen järjestelmä esteenä sille?

(1) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1).
—

kumoaa valtiontuesta SA.35356 (2013/C) (ex 2013/NN, ex 2012/N), jonka Puola on toteuttanut Autostrada Wielkopolska S.A:n hyväksi, 25.8.2017 annetun komission päätöksen (EU) 2018/556 tai toissijaisesti palauttaa asian unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi ja joka tapauksessa
1)

Ovatko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (1) 110 artikla ja yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (2) 273 artikla esteenä tavaroista ja palveluista kannettavasta verosta 11.3.2004 annetun lain (3) 103 §:n 5a momentin kaltaiselle säännökselle, jonka mukaan moottoripolttoaineiden yhteisöhankinnan yhteydessä verovelvollisen on ilman tullitoimipaikan johtajan kehotusta laskettava veron määrä ja maksettava se valmisteverotuksen alalla toimivaltaisen tullikamarin tilille: a) viiden päivän kuluessa päivästä, jona kyseiset tavarat on tuotu asianmukaisessa luvassa mainittuun valmisteveron alaisten tuotteiden vastaanottopaikkaan, jos rekisteröity vastaanottaja on hankkinut tavarat 6.12.2008 annetun valmisteverolain (ustawa o podatku akcyzowym) säännöksissä tarkoitettuna yhteisöhankintana ja soveltanut väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmää valmisteverosäännösten mukaisesti; b) viiden päivän kuluessa päivästä, jona nämä tavarat on tuotu muun jäsenvaltion kuin Puolan alueelta verottomaan varastoon; c) ajankohtana, jona nämä tavarat siirretään Puolan alueelle, jos tavarat siirretään väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän ulkopuolella valmisteverosäännösten mukaisesti?
1.8.

Ovatko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY säännökset esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan arvonlisäveron vähennysoikeus voidaan säilyttää sellaisten investointien osalta, joista on luovuttu, ainoastaan kahdessa tyhjentävästi luetellussa tapauksessa, jotka on yksilöity viittaamalla tiivistetysti kahteen unionin tuomioistuimen tuomioon: (i) kun verovelvollinen ei tahdostaan riippumattomista syistä koskaan käytä kyseisiä tavaroita tai palveluja liiketoimintaansa, kuten unionin tuomioistuin totesi tuomiossaan Belgian valtio v. Ghent Coal Terminal NV (C-37/95), ja (ii) muissa tapauksissa, joissa verovelvollinen ei käytä tavara- tai palveluhankintoja, joiden osalta vähennysoikeutta on käytetty, liiketoimintaansa tahdostaan riippumattomista objektiivisista syistä, kuten unionin tuomioistuin totesi tuomiossaan Intercommunale voor zeewaterontzilting (INZO) v. Belgian valtio (C-110/94)?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 16.10.2019 – JCM Europe (UK) Ltd v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(asia C-760/19)

(2020/C 19/19)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: JCM Europe (UK) Ltd

Vastapuoli: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 28.9.2016 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/1760 (1) pätemätön siltä osin kuin siinä luokitellaan asetuksessa määritetty laite, jossa on setelintunnistin ja rahalippaita, yhdistetyn nimikkeistön CN-koodiin 84729070 eikä CN-koodiin 90314990?

2) Erityisesti, onko komission täytäntöönpanoasetus 2016/1760 pätemätön siltä osin kuin siinä a) rajoitetaan perusteettomasti nimikkeen 9031 soveltamisalaa b) laajennetaan perusteettomasti nimikkeen 8472 soveltamisalaa c) otetaan huomioon tekijöitä, joita ei voida ottaa huomioon d) ei oteta asianmukaisesti huomioon selittäviä huomautuksia, yhdistetyn nimikkeistön nimikkeitä ja/tai yleisiä tulkintasääntöjä luokiteltaessa tuotetta, sellaisena kuin se on kuvattuna kyseisessä asetuksessa?

(1) EUVL 2016, L 269, s. 6.
Kanne 25.11.2019 – Euroopan komissio v. Unkari

(asia C-856/19)

(2020/C 19/39)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Perrin ja A. Sipos)

Vastaaja: Unkari

Vaatimukset

Komissio vaatii seuraavaa:

— on todettava, että Unkari ei ole noudattanut valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteesta ja verokannoista 21.6.2011 annetun neuvoston direktiivin 2011/64/EU (1) 10 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on soveltanut 31.12.2017 asti myönnetyn siirtymäkauden päättymisen jälkeen valmisteveroa, jonka osuus oli alle 60 prosenttia kulutukseen luovutettujen savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta ja kantanut valmisteveroa, joka on alle 115 euroa 1000 savukkeelta.

— Unkari on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteesta ja verokannoista 21.6.2011 annetun neuvoston direktiivin 2011/64/EU 10 artiklan 2 kohdan mukaan savukkeiden yleisen valmisteveron osuus on 1.1.2014 vähintään 60 prosenttia kulutukseen luovutettujen savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta, paitsi jos valmistevero on vähintään 115 euroa 1 000 savukkeelta. Koska Unkari soveltaa valmisteveroa, joka on alle 115 euroa 1 000 savukkeelta, kyseisellä jäsenvaltiolla on velvollisuus säätää valmisteverosta, joka on vähintään 60 prosenttia painotetusta keskiarvosta.

Direktiivin 2011/64/EU 10 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa myönnettiin Unkarille ja seitsemälle muulle jäsenvaltiolle siirtymäkausi 31.12.2017 saakka, jotta ne voivat toteuttaa valmisteveron mainitun määrän. Direktiivin 2011/64/EU 10 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla kyseisten jäsenvaltioiden piti toteuttaa valmisteveron kyseiset määrät mainitun kauden päättyessä.

Komissio väittää, että Unkari ei ollut toteuttanut direktiivin 2011/64/EU 10 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädettyjä valmisteveron määriä siirtymäkauden päättyessä ja että 31.12.2017 lukien mainittu jäsenvaltio jatkoi kyseisessä direktiivissä säädettyjä määriä pienemmän valmisteveron soveltamista.

(1) Valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteesta ja verokannoista 21.6.2011 annettu neuvoston direktiivi 2011/64/EU (EUVL 2011, L 176, s. 24).
—

On todettava, ettei Belgian kuningaskunta ole täyttänyt sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/72/EY (1) ja maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/55/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/73/EY (2) mukaisia velvollisuuksiaan, koska se on jättänyt panematta asianmukaisesti täytäntöön — direktiivien 2009/72/EY ja 2009/73/EY 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan — direktiivin 2009/72/EY 37 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdan ja direktiivin 2009/73/EY 41 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdan — direktiivin 2009/72/EY 37 artiklan 6 kohdan a, b ja c alakohdan ja 9 kohdan ja direktiivin 2009/73/EY 41 artiklan 6 kohdan a, b ja c alakohdan ja 9 kohdan — direktiivin 2009/72/EY 37 artiklan 10 kohdan ja direktiivin 2009/73/EY 41 artiklan 10 kohdan
2.

Toinen valitusperuste, joka perustuu siihen, että yleinen tuomioistuin on tehnyt virheen katsoessaan, että asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan luetelmakohtaa ”taloudellisten etujen suoja” voidaan soveltaa ainoastaan silloin, kun voidaan osoittaa, että asiakirjan tietyt osat voivat vahingoittaa relevantin osapuolen taloudellisia etuja, ja ettei sitä voida soveltaa ainoastaan sillä perusteella, että asiakirjan antaminen tutustuttavaksi kokonaisuudessaan vahingoittaisi sen laatijan etuja. Tämä näkemys on estänyt yleistä tuomioistuinta tunnistamasta oikeudellista virhettä ja arviointivirhettä, jotka vastapuoli on tehnyt, kun se on tässä tapauksessa kieltäytynyt ottamasta huomioon tutustuttavaksi antamasta koskevan pyynnön asiayhteyttä.
1)

Onko neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 (1) soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteitä koskevien tarkastusmenettelyjen ja täydentävien ehtojen täytäntöönpanon osalta 27.1.2011 annetun komission asetuksen (EU) N:o 65/2011 (2) 16 artiklan 5 kohdan kolmas alakohta sovellettavissa tilanteeseen, jossa hakija ei ole täyttänyt pinta-alan, jolle on haettu laidunten monimuotoisuuden säilyttämisen tukea, niittoa koskevia edellytyksiä (vaatimus, joka ylittää asetuksen N:o 1698/2005 39 artiklan 3 kohdassa säädetyt pakolliset vähimmäisvaatimukset) ilman, että on todettu viljelykasviryhmän muutosta?