Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Oikeudenkäynnin kohde – Määrittäminen oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä

(EY 226 artikla)

2. Euroopan yhteisöjen omat varat – Omien varojen toteaminen ja käyttöön asettaminen jäsenvaltioiden toimesta

(Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 243 artiklan 1 ja 2 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1150/2000 6 artiklan 3 kohdan a ja b alakohta ja 9, 10 ja 11 artikla)

3. Jäsenvaltiot – Velvollisuudet – Komissiolle annettu valvontatehtävä – Jäsenvaltioiden velvollisuus – Myötävaikuttaminen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeviin tutkimuksiin

(EY 10 ja EY 226 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1552/89 18 artikla)

Tiivistelmä

1. Vaikka jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen yhteydessä kannekirjelmässä ei lähtökohtaisesti voida vaatia jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista laajemmin kuin perustellun lausunnon lausunto-osassa ja virallisessa huomautuksessa, on kuitenkin niin, että komissiolla on oikeus vaatia sellaisten jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisten toteamista, jotka perustuvat yhteisön toimen alkuperäiseen mutta myöhemmin muutettuun tai kumottuun versioon, jos nämä velvoitteet on sisällytetty myös uusiin säännöksiin tai määräyksiin. Kanteen kohdetta ei sen sijaan pidä laajentaa sellaisiin uusista säännöksistä tai määräyksistä johtuviin velvoitteisiin, joita vastaavia velvoitteita ei ole kyseisen toimen alkuperäisessä versiossa, sillä muutoin rikotaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn sääntöjenmukaisuutta koskevia olennaisia menettelymääräyksiä.

(ks. 35 kohta)

2. Jäsenvaltioiden on todettava yhteisöjen omiin varoihin kuuluva maksu heti, kun niiden tulliviranomaiset voivat laskea tullivelasta aiheutuvien maksujen määrän ja määrittää velallisen, ja näin ollen vietävä mainitut maksut kirjanpitoon yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728 soveltamisesta annetun asetuksen N:o 1150/2000 6 artiklan mukaisesti.

Siltä osin kuin on kyse jäsenvaltioiden mahdollisuudesta merkitä todetut maksut kyseisen asetuksen 6 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun erilliseen kirjanpitoon (B-kirjanpito), vain sen, että määriä ei ole maksettu, ei voida katsoa vastaavan tässä säännöksessä tarkoitettua erimielisyyttä maksuista. Yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 243 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan mukaan nimittäin tällaisen erimielisyyden yhteydessä on siinä jäsenvaltiossa, jossa päätös on tehty tai sitä on pyydetty, haettava muutosta ensin tulliviranomaiselta ja tämän jälkeen riippumattomalta elimeltä. Täten ilmaistu virallisen muutoksenhaun edellytys on asetettu oikeusvarmuuteen liittyvistä syistä ja sen avulla voidaan varmistua siitä, että tullialan säännöksiä sovelletaan huolellisesti ja yhdenmukaisesti, jotta yhteisö saisi nopeasti ja tehokkaasti käyttöönsä yhteisön omat varat.

Siitä, että maksut otettiin virheellisesti B‑kirjanpitoon, voi olla seurauksena, että niihin liittyvät omat varat merkitään myöhässä komission tilille; ne on asetuksen N:o 1150/2000 9 ja 10 artiklan mukaisesti merkittävä samassa määräajassa kuin nämä maksut on saman asetuksen 6 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti otettava A‑kirjanpitoon. Saman asetuksen 11 artiklan mukaan asianomaisen jäsenvaltion on maksettava kaikista 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle tilille tehtävien tuloutusten viivästyksistä korkoa koko viivästysajalta. Nämä korot on maksettava, johtuipa viivästys varojen komission tilille siirtämisestä mistä tahansa.

(ks. 63, 68, 73 ja 74 kohta)

3. EY 10 artiklasta seuraa, että jäsenvaltioiden on toimittava vilpittömässä mielessä yhteistyössä komission kanssa tämän EY 226 artiklan perusteella aloittaman tutkinnan yhteydessä ja toimitettava komissiolle kaikki sen tätä tarkoitusta varten pyytämät tiedot.

Siltä osin kuin on kyse jäsenvaltioiden velvollisuudesta ryhtyä lojaalissa yhteistyössä komission kanssa toimiin, joilla voidaan taata mahdollisten omien varojen toteamista koskevien yhteisön säännösten soveltaminen, kyseisestä velvollisuudesta, joka on tarkastusten osalta vahvistettu tarkemmin yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376 soveltamisesta annetun asetuksen N:o 1552/89 18 artiklassa, seuraa erityisesti, että kun komissio on laajalti riippuvainen asianomaisen jäsenvaltion antamista tiedoista, tämän on annettava komissiolle tositteet ja muut tarpeelliset asiakirjat asianmukaisella tavalla, jotta tämä voi tarkastaa, kuuluvatko kyseiset määrät – ja jos kuuluvat, missä määrin – yhteisön varoihin.

(ks. 82 ja 83 kohta)