Asia C-277/00





Saksan liittotasavalta

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio





«Kumoamiskanne – Valtiontuet – Päätös 2000/567/EY – Saksan liittotasavallan tuki Frankfurt an der Oderissa Brandenburgin osavaltiossa toimivalle System Microelectronic Innovation GmbH:lle – EY 88 artiklan 2 kohta – Puolustautumisoikeudet – Soveltuvuus yhteismarkkinoille – EY 87 artiklan 1 kohta – Sääntöjenvastaisen tuen takaisinperiminen – Takaisinperiminen muilta yrityksiltä kuin tuen alkuperäiseltä saajalta»

Julkisasiamies A. Tizzanon ratkaisuehdotus 19.6.2003

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 29.4.2004

Tuomion tiivistelmä

1. Valtiontuki – Kielto – Poikkeukset – Poikkeuksen soveltamisala – Suppea tulkinta – Treuhandanstaltin toiminta – Yksityistämisen käsite

(EY 87 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan c alakohta)

2. Valtiontuki – Komission suorittama tutkinta – Päätöksen lainmukaisuuden arviointi niiden tietojen perusteella, jotka olivat käytettävissä päätöksen tekemishetkellä

(EY 88 artikla)

3. Valtiontuki – Kielto – Poikkeukset – Tuki alueille, joihin Saksan jako on vaikuttanut – Poikkeuksen soveltamisala – Suppea tulkinta – Taloudellinen haitta, joka on aiheutunut kahden vyöhykkeen välille vedetystä rajasta johtuneesta eristymisestä

(EY 87 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan c alakohta)

4. Valtiontuki – Sääntöjenvastaisen tuen takaisinperiminen – Sääntöjenvastaisuudesta seuraavan velvollisuuden tarkoitus – Aikaisemman tilanteen palauttaminen

(EY 88 artiklan 2 kohta)

5. Valtiontuki – Sääntöjenvastaisen tuen takaisinperiminen – Velallisen määrittäminen tilanteessa, jossa omaisuutta on luovutettu – Kilpailuedun saaja

(EY 88 artiklan 2 kohta)

1.

Poikkeuksia EY 87 artiklan 1 kohdassa ilmaistusta yleisestä periaatteesta, jonka mukaan valtiontuet ovat yhteismarkkinoille soveltumattomia, on tulkittava suppeasti. Yhteisön oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkinnassa on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto myös asiayhteys ja sillä lainsäädännöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös tai määräys on.

Treuhandanstaltin toimintaa säätelevät säännöt, jotka komissio on hyväksynyt, muodostavat sarjan poikkeuksia EY 87 artiklan 1 kohdassa ilmaistuun yleiseen periaatteeseen, jonka mukaan valtiontuet ovat yhteismarkkinoille soveltumattomia. Komission tarkoitus oli nämä poikkeukset hyväksymällä auttaa Treuhandanstaltia, joka on lajissaan ainutlaatuinen laitos, hoitamaan tehtäväänsä, joka on järjestellä uudelleen aiemman Saksan demokraattisen tasavallan yrityksiä ja tukea näiden siirtymistä suunnitelmataloudesta markkinatalouteen.

EY 87 artiklan 1 kohdassa ilmaistusta yleisestä periaatteesta, jonka mukaan valtiontuet ovat yhteismarkkinoille soveltumattomia, poikkeavan järjestelmän soveltamisehtona yksityistämisen käsitettä Treuhandanstaltin tukijärjestelmissä on tulkittava suppeasti. Käsitettä suppeasti tulkittaessa yksityistäminen on tapahtunut näiden tukijärjestelmien mukaan lähtökohtaisesti vain siinä tapauksessa, että yksityinen sijoittaja hankkii sellaisen osan yhtiöpääomasta, joka antaa hänelle määräysvallan asianomaisessa yrityksessä.

Näin ollen ei voida pitää poissuljettuna sitä, että vähemmistöosuuden hankintaa julkisen yrityksen yhtiöpääomasta, silloin kun siihen liittyy tosiasiallisen määräysvallan luovuttaminen tässä yrityksessä, voitaisiin pitää Treuhandanstaltin tukijärjestelmissä tarkoitettuna yksityistämisenä.

(ks. 20–22, 24 ja 25 kohta)

2.

Valtiontukea koskevan päätöksen laillisuutta on arvioitava niiden tietojen perusteella, jotka komissiolla oli käytettävissään päätöksen tehdessään. Näin ollen jäsenvaltio ei voi tällaisen päätöksen laillisuuden riitauttamiseksi vedota seikkoihin, jotka se on jättänyt saattamatta komission tietoon hallinnollisen menettelyn aikana.

(ks. 39 kohta)

3.

EY 87 artiklan 2 kohdan c alakohtaa, jonka mukaan yhteismarkkinoille soveltuvaa tukea on ”tuki sellaisille Saksan liittotasavallan alueille, joihin Saksan jako on vaikuttanut, jos tuki on tarpeen jaosta aiheutuneen taloudellisen haitan korvaamiseksi”, ei ole Saksan uudelleenyhdistymisen jälkeen kumottu Euroopan unionista tehdyllä sopimuksella eikä Amsterdamin sopimuksella.

Kun kuitenkin on kyse poikkeuksesta EY 87 artiklan 1 kohdassa ilmaistusta yleisestä periaatteesta, jonka mukaan valtiontuet ovat yhteismarkkinoille soveltumattomia, EY 87 artiklan 2 kohdan c alakohtaa on tulkittava suppeasti. Lisäksi on niin, että tulkinnassa on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto myös asiayhteys ja sillä lainsäädännöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa se on.

Sitä paitsi on niin, että vaikka EY 87 artiklan 2 kohdan c alakohdan soveltaminen uusiin osavaltioihin onkin mahdollista Saksan uudelleenyhdistymisen jälkeen, soveltamisen on kuitenkin tapahduttava niillä samoilla edellytyksillä, joita sovellettiin vanhoihin osavaltioihin uudelleenyhdistymistä edeltäneellä ajanjaksolla.

Tältä osin on todettava, että koska Saksan jaolla perinteisesti tarkoitetaan vuonna 1948 tehtyä kahden miehitetyn vyöhykkeen välisen rajan vetämistä, ”jaosta aiheutunut taloudellinen haitta” voi merkitä ainoastaan sitä taloudellista haittaa, jota fyysisen rajalinjan vetämisestä aiheutunut eristyminen tuotti tietyille Saksan alueille, kuten liikenneyhteyksien katkeamista tai Saksan näiden kahden osan välisten kauppasuhteiden katkeamisesta johtunutta markkina-alueiden menetystä.

Sitä vastoin kannassa, jonka mukaan EY 87 artiklan 2 kohdan c alakohdan nojalla olisi mahdollista korvata täysin uusien osavaltioiden kiistaton taloudellinen jälkeenjääneisyys, ei oteta huomioon sitä, että tämä alakohta on poikkeusmääräys, eikä asiayhteyttä, johon se liittyy, eikä myöskään sillä tavoiteltuja päämääriä. Taloudellinen haitta, josta uudet osavaltiot yleisesti ottaen kärsivät, ei ole välittömästi aiheutunut EY 87 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetusta Saksan maantieteellisestä jaosta. On siis todettava, että vanhojen ja uusien osavaltioiden väliset kehityserot selittyvät muilla syillä kuin Saksan jaosta aiheutuneella maantieteellisellä jakamisella; tällaisina syinä voidaan pitää muun muassa Saksan kummassakin eri osassa toteutettuja erilaisia poliittis-taloudellisia järjestelmiä.

(ks. 45–53 kohta)

4.

Tuen sääntöjenvastaiseksi toteamisesta seuraa loogisesti sääntöjenvastaisen tuen poistaminen perimällä se takaisin, ja poistamisella pyritään palauttamaan aikaisempi tilanne. Tämä tavoite on saavutettu, kun tuensaaja tai ne yritykset, jotka tuista ovat tosiasiallisesti hyötyneet, ovat palauttaneet kysymyksessä olevat valtion tuet, tarvittaessa viivästyskorkoineen. Tämän palauttamisen seurauksena tuensaaja menettää markkinoilla kilpailijoihin verrattuna saamansa edun, ja valtiontuen suorittamista edeltänyt tilanne palautuu.

Tästä seuraa, että sääntöjenvastaisesti maksetun valtion tuen takaisin maksamisen pääasiallinen tavoite on poistaa kilpailun vääristymä, joka on aiheutunut sääntöjenvastaisesta tuesta saadusta kilpailuedusta.

(ks. 74–76 kohta)

5.

Kun sääntöjenvastaista valtion tukea saanut yritys ostetaan markkinahintaan eli korkeimpaan hintaan, jonka tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa toimiva yksityinen sijoittaja on valmis maksamaan tästä yhtiöstä tilanteessa, jossa yritys silloin erityisesti valtiontukia saatuaan on, tuki on arvostettu markkinahintaan ja otettu huomioon kauppahinnassa. Tässä tilanteessa ostajan ei voida katsoa saaneen etua verrattuna muihin markkinoilla toimiviin yrityksiin.

Kun yritys, jolle sääntöjenvastaiset valtiontuet on myönnetty, säilyttää oikeushenkilöllisyytensä ja jatkaa itse valtiontuilla tuettua toimintaa, tämä yritys on yleisesti ottaen se, jolle mainittuihin tukiin liittyvä kilpailuetu jää, ja siis tämä yritys on velvoitettava maksamaan takaisin näitä tukia vastaava määrä. Ostajaa ei siis voida vaatia maksamaan näitä tukia takaisin.

Kun tukea saanut yritys puolestaan joutuu konkurssiin, aiemman tilanteen palauttaminen ja sääntöjenvastaisesti maksetusta tuesta johtuvan kilpailun vääristymän poistaminen voidaan lähtökohtaisesti toteuttaa siten, että kyseessä olevien tukien palauttamisesta johtuva saatava kirjataan velkojien saatavista laadittavaan luetteloon.

Ei tosin voida sulkea pois sitä, että tilanteessa, jossa on perustettu yhtiöitä jatkamaan osaa tukia saaneen yrityksen toiminnoista, kun tämä on joutunut konkurssiin, nämä yhtiöt voidaan myös mahdollisesti velvoittaa maksamaan kyseessä olevat tuet takaisin, jos todetaan, että ne edelleen tosiasiallisesti hyötyvät näiden tukien saamiseen liittyvästä kilpailuedusta. Näin voisi olla erityisesti silloin, kun nämä toimintaa jatkamaan perustetut yhtiöt ostavat selvitystilassa olevan yhtiön omaisuuden maksamatta vastineeksi markkinaehtojen mukaista hintaa, tai silloin kun todetaan, että näiden yhtiöiden perustamisella on vältytty näiden tukien palauttamisvelvollisuudelta.

Kuitenkaan ainoastaan se seikka, että tällainen yritys on vuokrannut tukea saaneen yrityksen laitokset tietyksi ajaksi, ei ole omiaan yksinään osoittamaan, että vuokralleottajayritys on saanut kilpailuetua tuista, jotka vuokranantajalle on myönnetty lähes kolme vuotta ennen vuokralleottajan perustamista.