FI Euroopan unionin virallinen lehti C 245/4

Valitus, jonka Peek & Cloppenburg KG on tehnyt 17.6.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-506/11, Peek & Cloppenburg v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 18.4.2013 antamasta tuomiosta

(Asia C-325/13 P)

2013/C 245/07

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Valittaja: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt P. Lange)

Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Peek & Cloppenburg KG (Hampuri, Saksa)

Vaatimukset

— Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen 18.4.2013 asiassa T-506/11 antama tuomio on kumottava

— sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensimmäisen valituslautakunnan 28.2.2011 asiassa R 53/2005-1 tekemä päätös on kumottava

— harmonisointivirasto ja Peek & Cloppenburg KG (Hampuri) on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (1) 8 artiklan 4 kohtaa on rikottu, koska sen osatekijää ”oikeus kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttäminen” on tulkittu virheellisesti.

Unionin yleisen tuomioistuimen oletuksen vastaisesti ei voida katsoa, että säännöksessä vaaditaan ainoastaan, että oikeuden, johon vedotaan, vaikutusalue on laajempi kuin paikallinen. Kyseistä osatekijää on tulkittava siten, että sillä rajataan edelleen sellaisten merkkien piiriä, joiden vaikutusalue on laajempi kuin paikallinen ja joihin voidaan vedota väitteen tueksi. Tämä tulkinta noudattaa sitä, että kyseisessä kansallisessa lainsäädännössä on annettava tavaramerkin haltijalle oikeus kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttäminen koko sen jäsenvaltion alueella, josta aikaisempi tavaramerkki on peräisin.

Tätä puoltaa yhteisön tavaramerkkihakemukseen kohdistuvan väitemenettelyn tarkoitus, yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 110 ja 111 artiklan säännökset sekä yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 4 kohdan ja direktiivin 2008/95/EY (2) 4 artiklan 4 kohdan b alakohdan saman osatekijän ymmärtäminen.

Saksan lainsäätäjä on saattanut direktiivin 2008/95/EY 4 artiklan 4 kohdan b alakohdan siinä mielessä tulkinnallisesti oikein osaksi kansallista oikeusjärjestystä, että kyseisen oikeuden on annettava haltijalleen valtuus kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttäminen koko Saksan liittotasavallan alueella. Osatekijän ”oikeus kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttäminen” tulkinta on riidanalainen.

Valittaja väittää toissijaisesti, että yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 4 kohtaa on rikottu, koska unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti osatekijää ”vaikutusalue on laajempi kuin paikallinen”. Se vetoaa tältä osin väitemenettelyn tarkoitukseen ja kansallisten tunnusmerkkien, joihin voidaan vedota väitteen tueksi, piirin rajaamisen tarkoitukseen, yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 110 ja 111 artiklan sääntely-yhteyteen ja direktiivin 2008/95/EY 4 artiklan 4 kohdan b alakohtaan.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).

(2) Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/95/EY (EUVL L 299, s. 25).