Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Elmer 12 päivänä kesäkuuta 1997. - Salvatore Baldone vastaan Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI). - Ennakkoratkaisupyyntö: Tribunal du travail de Bruxelles - Belgia. - Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 95 a artikla - Asetus (ETY) N:o 1248/92 - Siirtymätoimenpiteet - Etuuden määrän muuttaminen viran puolesta - Asianomaisten etuuden saajien oikeudet. - Asia C-307/96.



Oikeustapauskokoelma 1997 sivu I-05123



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

Johdanto

1 Tribunal du travail de Bruxelles pyytää nyt käsiteltävänä olevassa asiassa yhteisöjen tuomioistunta tulkitsemaan sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71(1) (jäljempänä asetus N:o 1408/71) muutosasetuksen siirtymäsäännöksiä työkyvyttömyyseläkkeen laskemisen osalta.

Asiaa koskevat yhteisön säännöt

2 Asetuksessa N:o 1408/71 säädetään muun muassa kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön alaisuuteen peräkkäin tai vuorottain kuuluneiden työntekijöiden tai itsenäisten ammatinharjoittajien eläkeoikeuksia koskevista säännöistä. Asetuksen 46 artiklassa vahvistetaan näiden etuuksien myöntämistä ja laskemista koskevat menettelysäännöt.

3 Asetusta N:o 1408/71 on muutettu 30.4.1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1248/92(2) (jäljempänä muutosasetus). Muutosasetuksella on muun muassa muutettu 46 artiklan sisältöä ja samalla eläke-etuuksien laskentasääntöjä. Muutosasetuksessa on lisäksi seuraava siirtymäsäännös:

"95 a artikla

Asetuksen (ETY) N:o 1248/92 soveltamista koskevia siirtymäsäännöksiä

1. Asetuksen (ETY) N:o 1248/92 nojalla ei saavuteta oikeuksia ajalta ennen 1 päivää kesäkuuta 1992.

2. Kaikki jäsenvaltion vakuutus- tai asumiskaudet, jotka ovat täyttyneet jäsenvaltion lainsäädännön mukaan ennen 1 päivää kesäkuuta 1992, otetaan huomioon määrättäessä asetuksen (ETY) N:o 1248/92 säännösten mukaisesti saavutettuja oikeuksia.

3. Jollei 1 kohdan säännöksistä muuta johdu, oikeus saavutetaan asetuksen (ETY) N:o 1248/92 mukaan, vaikka se liittyy tapahtumaan, joka on sattunut ennen 1 päivää kesäkuuta 1992.

4. Sellaisten henkilöiden oikeuksia, joille myönnettiin eläke ennen 1 päivää kesäkuuta 1992, voidaan asianosaisen hakemuksesta muuttaa ottaen huomioon asetuksen (ETY) N:o 1248/92 säännökset.

5. Jos 4 kohdassa tarkoitettu hakemus tehdään kahden vuoden kuluessa 1 päivästä kesäkuuta 1992, asetuksen (ETY) N:o 1248/92 mukaan saavutetut oikeudet tulevat voimaan siitä päivästä alkaen, eikä jäsenvaltion oikeuksien menettämistä tai rajoittamista koskevia säännöksiä sovelleta henkilöön, jonka etua asia koskee.

6. Jos 4 kohdassa tarkoitettu hakemus tehdään myöhemmin kuin kahden vuoden kuluttua 1 päivästä kesäkuuta 1992, oikeudet, joita ei ole lakkautettu tai jotka eivät ole aikaan sidottuja, tulevat voimaan sinä päivänä, jona hakemus tehtiin, jollei jäsenvaltion lainsäädännön asianomaiselle edullisemmista säännöksistä muuta johdu."

Pääasian oikeudenkäynti ja ennakkoratkaisukysymykset

4 Salvatore Baldone joutui työkyvyttömäksi 4.5.1970 Belgiassa ja hän on saanut 4.5.1971 lähtien työkyvyttömyyseläkettä. Tätä ennen hän oli vakuutettuna peräkkäin Italiassa (169 viikkoa), Saksan liittotasavallassa (30 kuukautta) ja Belgiassa (2 366 päivää).

5 Italia, Saksa ja Belgia tutkivat Baldonen oikeuden etuuksiin asetuksen N:o 1408/71 40 artiklan nojalla ja etuudet myönnettiin tämän asetuksen 46 artiklan nojalla. Institut national d'assurance maladie-invalidité (jäljempänä INAMI) teki 13.9.1985 päätöksen Belgiasta maksettavan etuuden määrästä.

6 Baldone nosti 1.10.1985 Tribunal du travail de Bruxellesissä kanteen INAMIn 13.9.1985 tekemästä päätöksestä väittäen, että etuuden määrää ei ollut laskettu oikein. Tämä tuomioistuin lykkäsi kuitenkin asian ratkaisua odottaessaan, että yhteisöjen tuomioistuin antaa tuomion samankaltaisessa asiassa. Yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa Bogana 18.2.1993 antamassaan tuomiossa(3), että Belgian viranomaiset eivät olleet laskeneet siirtotyöläisille myönnettyjä työkyvyttömyysetuuksia oikein.

7 Tämän tuomion seurauksena INAMI kumosi 4.5.1994 alun perin tiedoksi annetun päätöksen ja korjasi Baldonen työkyvyttömyyseläkkeen määrää tuomion mukaisesti. Tämä uuden, asetuksen N:o 1408/71 siihen asti sovellettavien sääntöjen mukaisesti suoritetun laskelman tulos oli edullinen Baldonelle verrattuna aikaisemmin maksettuun määrään. INAMI kuitenkin myönsi tämän uudelleenlasketun etuuden vain 31.5.1992 edeltäneelle ajalle. Tämän päivämäärän jälkeiselle ajalle INAMI myönsi Baldonelle muutosasetukseen sisältyvien uusien sääntöjen mukaisesti lasketun etuuden.

8 Baldone nosti 30.5.1994 Tribunal du travail de Bruxellesissa uuden kanteen INAMIa vastaan. Hän katsoi, että 4.5.1994 tehtyä päätöstä ei voida pitää ensimmäisenä eläkepäätöksenä, joten muutosasetuksen 95 a artiklan 4-6 kohdasta seuraa, että toimivaltainen laitos ei voi pienentää viran puolesta asianosaisen eläke-etuutta. INAMI katsoi sitä vastoin, että 4.5.1994 tehty päätös on ensimmäinen oikea Baldonen eläkeoikeuksien myöntämistä koskeva päätös, joten asetuksen N:o 1408/71 95 a artiklan 1-3 kohdan mukaan on sovellettava muutosasetuksen laskentasääntöjä.

9 Tribunal du travail de Bruxelles päätti 5.9.1996 tekemällään päätöksellä näin ollen lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:

"1. Onko asetuksen N:o 1408/71 95 a artiklan 1-3 kohtaa, jotka on lisätty asetuksella N:o 1248/92, tulkittava siten, että kun jäsenvaltion laitos myöntää 31.5.1992 jälkeen työkyvyttömälle etuuden näiden asetusten säännösten mukaisesti, sen on sovellettava 31.5.1992 päättyvään ajanjaksoon asetuksen N:o 1408/71 säännöksiä (erityisesti 46 artiklaa), sellaisena kuin asetus oli konsolidoituna asetuksella N:o 2001/83, ja 1.6.1992 alkaen asetuksen N:o 1408/71 säännöksiä, sellaisena kuin asetus on muutettuna asetuksella N:o 1248/92?

2. Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, sovelletaanko säännöksiä mainitulla tavalla myös seuraavissa tapauksissa:

a) kun kyseinen päätös on ensimmäinen, jolla tämä laitos myöntää vakuutetulle etuuden näiden asetusten mukaisesti,

b) kun ensimmäisessä, ennen 1.6.1992 tehdyssä päätöksessä ei ollut myönnetty etuutta asetusten mukaisella tavalla ja kun tämä päätös on kumottava ja korvattava 1.6.1992 jälkeen oikaisupäätöksellä, joka tällöin on ensimmäinen sellainen päätös, jolla etuuksia myönnetään näiden asetusten mukaisesti oikein,

c) kun ensimmäinen, ennen 1.6.1992 tehty päätös, joka on muilta osin oikea, on kumottava ja korvattava 1.6.1992 jälkeen, koska toinen asianomainen laitos on tehnyt oikaisupäätöksen?

3. Mikäli vastaus kahteen ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, voiko siitä, että etuus myönnetään 1.6.1992 uudelleen, olla seurauksena, että maksettavan etuuden määrä pienenee verrattuna siihen 31.5.1992 maksettavaan määrään, jota suoritetaan tähän päivämäärään asti sovellettavien asetuksen säännösten perusteella, koska asetuksella N:o 1248/92 ei ole muutettu tai täydennetty asetuksen N:o 574/72(4) 118-119 a artiklaa siten, että niitä sovellettaisiin 1.6.1992 alkaen?"

10 Näillä ennakkoratkaisukysymyksillä kansallinen tuomioistuin haluaa todellisuudessa selvittää, mitä sääntöjä sovelletaan työkyvyttömyyseläkkeen saajan oikeuksien myöntämisessä silloin, kun etuuden saaja on 31.5.1992 edeltäneenä aikana saanut oikeuden työkyvyttömyyseläkkeeseen asetuksen N:o 1408/71 tällöin sovellettujen sääntöjen mukaisesti, mutta kun tätä eläkepäätöstä on oikaistu 31.5.1992 jälkeen sen seurauksena, että yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että etuus on alun perin laskettu virheellisesti.

Menettely yhteisöjen tuomioistuimessa

11 Baldone väittää, että kun toimivaltainen laitos on etuuden virheellisen laskemisen vuoksi joutunut 1.6.1992 jälkeen tarkistamaan työntekijälle asetuksen N:o 1408/71 perusteella aikaisemmin myönnettyä oikeutta työkyvyttömyyseläkkeeseen, tämä laitos ei voi viran puolesta vähentää aikaisemmin myönnettyä etuutta 1.6.1992 jälkeiseltä ajanjaksolta muutosasetuksen uusien sääntöjen nojalla.

12 INAMI ja Belgian hallitus väittävät, että kun jäsenvaltion toimivaltainen laitos 31.5.1992 jälkeen vahvistaa työkyvyttömyyseläkkeen saajan oikeudet 31.5.1992 jälkeiselle ajanjaksolle, sen on tämän ajanjakson osalta sovellettava asetuksen N:o 1408/71 aikaisemmin voimassa olleita säännöksiä ja 1.6.1992 jälkeisen ajanjakson osalta muutosasetuksen uusia säännöksiä. Näin on myös silloin, kun aikaisemmin tehty päätös kumotaan 1.6.1992 jälkeen ja se korvataan oikaisupäätöksellä.

13 Komission mielestä muutosasetuksen 95 a artiklan 1-3 kohdassa olevia sääntöjä ei sovelleta 1.6.1992 edeltäneenä aikana myönnettyihin etuuksiin ja 95 a artiklan 4 kohdassa oleva sääntö merkitsee sitä, että toimivaltainen laitos ei voi viran puolesta tarkistaa ennen tätä ajankohtaa myönnettyjä etuuksia.

Kannanotto

14 Muutosasetuksen 95 a artiklan kolmessa ensimmäisessä kohdassa säädetään, että ei saavuteta oikeuksia asetuksen voimaantuloa edeltäneeltä ajalta (1 kohta), mutta että ennen tätä päivämäärä täyttyneet vakuutus- tai asumiskaudet (2 kohta) taikka ennen kyseistä päivämäärää sattuneeseen tapahtumaan liittyvät oikeudet (3 kohta) otetaan huomioon ratkaistaessa, onko etuuksiin oikeutta muutosasetuksen säännösten mukaan. Nämä säännöt koskevat siis etuuksia, jotka on täytynyt myöntää ensimmäisen kerran muutosasetuksen voimaantulon jälkeen.

15 Muutosasetuksen 95 a artiklan 4-6 kohdan säännökset koskevat sitä vastoin jo muutosasetuksen voimaantuloa edeltäneenä aikana myönnettyjä oikeuksia. Artiklan 4 kohdan mukaan muutetut säännöt eivät koske siihen saakka voimassa olleiden säännösten nojalla myönnettyjä etuuksia, paitsi jos asianomaiset etuuden saajat itse hakevat muutosta aikaisemmin voimassa olleiden sääntöjen nojalla myönnettyihin etuuksiin. Tällaisia jo myönnettyjä etuuksia koskeva muutoshakemus on tehtävä kahden vuoden määräajassa. Jos muutoshakemus tehdään tämän määräajan päättymisen jälkeen, ratkaisevana pidetään päivää, jona hakemus tehtiin, edellyttäen, että oikeuksia ei ole lakkautettu tai ne eivät ole vanhentuneet (5 ja 6 kohta) päivänä, jona hakemus tehtiin.

16 Kysymys siitä, sovelletaanko tilanteeseen muutosasetuksen 95 a artiklan 1-3 kohtaa vai 4-6 kohtaa, riippuu näin ollen siitä hetkestä, jolloin jäsenvaltion viranomaiset ovat ratkaisseet sen, onko aikaisemmin työntekijänä toimineella henkilöllä oikeus eläkkeeseen vai ei. Jos ennen muutosasetuksen 95 a artiklan voimaantuloa on todettu, että henkilöllä on tällainen oikeus, sovelletaan muutosasetuksen 95 a artiklan 4-6 kohtaa. Tältä osin on pidettävä merkityksettömänä sitä seikkaa, että jäsenvaltion viranomaiset myöhemmin korjaavat eläkeoikeutta koskevaa päätöstä. Voitaisiin kuvitella esimerkiksi, että jäsenvaltion viranomaiset ovat todenneet ennen muutosasetuksen voimaantuloa, että aikaisemmin työntekijänä toimineella henkilöllä on oikeus eläkkeeseen mutta että tämän eläkkeen suuruus on tuolloin 0. Jos olosuhteet muuttuvat myöhemmin, tämän etuuden suuruus voi myös muuttua, jos oikeus eläkkeeseen pysyy voimassa.

17 Asianomaisen etuuden saajan on muutosasetuksen 95 a artiklan 4 kohdan mukaan itse haettava muutosta aikaisemmin myönnettyyn etuuteen, jotta muutosasetuksen uusia laskentasääntöjä voitaisiin soveltaa ennen sen voimaantuloa myönnettyihin etuuksiin. Uusi laskentamenetelmä voi johtaa joko aikaisemmin maksetun etuuden suurenemiseen tai sen pienenemiseen. Sekä asetuksen N:o 1408/71 46 artiklan että muutosasetuksen 46 artiklan mukaiset säännöt, jotka koskevat useammassa jäsenvaltiossa työskennelleille työntekijöille maksettavien etuuksien laskemista, ovat erittäin monimutkaisia. Ei siis voida olettaa, että asianomainen etuuden saaja kykenisi itse soveltamaan näitä sääntöjä ja tietämään, johtaako uusien sääntöjen mukaisesti tehty laskelma hänelle edulliseen tulokseen. Mielestäni täytyy siis olla mahdollista, että eläkeoikeuksien haltija voi tehdä muutoshakemuksen ehdollisena niin, että hän hakee aikaisemmin maksetun etuuden vahvistamista uudelleen vain, jos etuus olisi uusien laskentasääntöjen mukaan suurempi.

18 Mainitun 95 a artiklan säännöksistä johtuu siis, että 1-3 kohtaa sovelletaan 1.6.1992 jälkeen myönnettyihin oikeuksiin, kun taas 4-6 kohtaa sovelletaan oikeuksiin, jotka on myönnetty 1.6.1992 edeltäneenä aikana. Kansallisen tuomioistuimen asian tosiseikoista esittämien tietojen perusteella voidaan todeta, että INAMIn 13.9.1985 tekemällä päätöksellä Baldonelle myönnettiin eläkeoikeus, mutta laskelma (eläkkeen määrä) oli virheellinen. Jos etuuden laskemista siihen asti voimassa olleiden sääntöjen perusteella koskeva kysymys ei olisi ollut vireillä, vaan etuus olisi alun perin vahvistettu oikein, Belgian viranomaisilla ei olisi enää ollut mahdollisuutta tutkia Baldonelle 1.6.1992 jälkeen maksettavaa etuutta uudelleen, koska tämän tilanne ei ollut mitenkään muuttunut. Hänelle myönnetty etuus olisi pitänyt pitää sellaisenaan voimassa. Tällainen tapaus olisi epäilyksettä kuulunut 95 a artiklan 4-6 kohdan soveltamisalaan.

19 Vaikka Belgian viranomaiset ovat muutosasetuksen voimaantulopäivän eli 1.6.1992 jälkeen - peräti yhdeksän vuotta sen jälkeen, kun Baldone on nostanut eläke-etuuden laskemista koskevan kanteen - myöntäneet, että eläkeoikeutta ei ollut alun perin laskettu oikein, tämä seikka ei voi mielestäni muuttaa sitä, että oikeus myönnettiin jo vuonna 1985. INAMIn 4.5.1994 tekemä päätös tarkoittaa vain sitä, että Belgian viranomaiset myönsivät Baldonelle sellaisen eläke-etuuden, joka oli laskettu sen mukaisesti, mihin hänellä koko ajan oli yhteisön oikeuden mukaan ollut oikeus. Tämä päätös ei mitenkään muuta sitä, että Baldonelle oli myönnetty eläkeoikeus vuodesta 1985 lähtien. Se seikka, että Belgian viranomaiset olivat alun perin laskeneet tämän etuuden väärin ja odottaneet yhdeksän vuotta ennen kuin ne korjasivat virheen, ei saa vaikuttaa asianomaisen etuuden saajan vahingoksi.

20 Olen siis sitä mieltä, että nyt käsiteltävänä oleva asia kuuluu 95 a artiklan 4 kohdan siirtymäsäännöksen soveltamisalaan, koska Baldonen eläkeoikeudet on myönnetty (paljon) aikaisemmin kuin 1.6.1992. Kuten edellä on todettu, vain eläkeoikeuden haltija voi tällaisessa tapauksessa hakea muutosta myönnettyihin etuuksiin. Sitä vastoin toimivaltainen viranomainen ei voi tämän säännöksen nojalla vähentää viran puolesta aikaisemmin voimassa olleiden sääntöjen nojalla jo myönnettyä etuutta.

21 Yhteisöjen tuomioistuin on asiassa Saieva 13.10.1976 antamassaan tuomiossa(5), joka koski 95 a artiklan 4 kohdan sanamuodon kanssa yhtäläisen asetuksen N:o 1408/71 94 artiklan 5 kohdan tulkintaa, todennut samansuuntaisesti seuraavaa:

"asetuksen siirtymäsäännökset, joihin mainittu kohta kuuluu, perustuvat periaatteeseen, jonka mukaan aikaisemmin voimassa olleiden sääntöjen mukaisesti myönnettyjä etuuksia, jotka ovat edullisempia kuin uuden asetuksen sääntöjen mukaisesti myönnetyt, ei saa vähentää (15 kohta),

säännöksellä pyritään antamaan asianomaiselle etuuden saajalle oikeus hakea edukseen muutosta vanhan asetuksen järjestelmän mukaisesti maksettuihin etuuksiin (16 kohta),

olisi tämän tavoitteen vastaista antaa toimivaltaiselle laitokselle oikeus muuttaa viran puolesta tällaisia etuuksia asianomaisen etuuden saajan vahingoksi (17 kohta),

esitettyyn kysymykseen on siis vastattava, että 94 artiklan 5 kohtaa on tulkittava niin, että jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ei voi vakuutetun puolesta muuttaa tämän ennen asetuksen voimaantuloa saamia oikeuksia (18 kohta)."

22 Täydellisyyden vuoksi huomautan, että asianosaiset ovat oikeudenkäynnissä maininneet asetuksen N:o 1408/71 51 artiklan. Katson kuitenkin, että tätä säännöstä ei ole tarpeen tutkia yksityiskohtaisesti, koska saatavilla olevien tietojen mukaan etuuksien vahvistamista tai laskemista koskevaa Belgian lainsäädäntöä ei ole muutettu.

Ratkaisuehdotus

23 Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaisi esitettyyn kysymykseen seuraavasti:

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 sekä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 muuttamisesta 30 päivänä huhtikuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1248/92 95 a artiklan 1-3 kohdan sääntöjä on tulkittava niin, että niitä ei sovelleta, kun etuutta koskeva oikeus on myönnetty ennen edellä mainitun asetuksen voimaantuloa, huolimatta siitä, että eläkepäätös on myöhemmin kumottu ja korvattu toisella päätöksellä etuuksien määrää koskevan virheellisen laskelman oikaisemiseksi aikaisemmin voimassa olleiden sääntöjen mukaisesti.

Saman asetuksen 95 a artiklan 4 kohdassa olevan säännön kanssa ristiriidassa on se, että jäsenvaltion viranomaiset vähentävät viran puolesta ennen asetuksen voimaantuloa myönnettyjä etuuksia.

(1) - EYVL L 149, s. 2, sellaisena kuin se on muutettuna 2.6.1983 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2001/83 (EYVL L 230, s. 6).

(2) - EYVL L 136, s. 7.

(3) - Asia C-193/92, Bogana, tuomio 18.2.1993 (Kok. 1993, s. I-755).

(4) - Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin viittaa epäilemättä sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21 päivänä maaliskuuta 1972 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 574/72, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2001/83 (EYVL L 230, s. 6).

(5) - Asia 32/76, Saieva, tuomio 13.10.1976 (Kok. 1976, s. 1523).