ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4)

Jos markkinoiden väärinkäyttödirektiivin 14 artiklassa tarkoitettujen hallinnollisten seuraamusten oikeasuhtaisuutta arvioitaessa on otettava huomioon saavutettu hyöty, onko katsottava, että sisäpiiritietona pidettävien tietojen julkistaminen on todellisuudessa vaikuttanut huomattavasti kyseisen rahoitusvälineen hintaan? Jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi, vähintään kuinka suurta kurssin muutosta on pidettävä huomattavana?
4)

Kun otetaan huomioon eri jäsenvaltioissa omaksutut toisistaan poikkeavat ratkaisut, miten on kuudennen arvonlisäverodirektiivin (josta on tullut yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annettu direktiivi) mukaan luonnehdittava verovelvollisen ”vaihtomaksuun” perustuvia tuloja, jotka on saatu seuraavien palvelujen suorittamisesta: — mahdollisuuksien tarjoaminen siihen, että vaihto-ohjelman jäsen voi vaihtaa lomankäyttöoikeutensa jonkin toisen ohjelman jäsenen lomankäyttöoikeuteen, ja/tai — sellaisten majoituskäyttöoikeuksien tarjoaminen, jotka verovelvollinen on ostanut kolmansilta verovelvollisilta täydentääkseen niiden majoitusmahdollisuuksien valikoimaa, joita tarjotaan ohjelman jäsenille?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 79/14

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte Suprema di Cassazione (Italia) on esittänyt 2.1.2008 — Amministrazione dell'economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate v. Fallimento Olimpiclub Srl

(Asia C-2/08)

(2008/C 79/26)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte Suprema di Cassazione

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Amministrazione dell'economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate

Vastapuoli: Fallimento Olimpiclub Srl

Ennakkoratkaisukysymys

Onko yhteisön oikeus esteenä sellaisen kansallisen säännöksen soveltamiselle, jossa, kuten Italian siviililain 2909 §:ssä, säädetään oikeusvoiman periaatteesta, kun sen soveltamisella päädytään ratkaisuun, joka on yhteisön oikeuden vastainen ja joka haittaa yhteisön oikeuden soveltamista myös muilla aloilla kuin valtiontukien alalla (ks. tältä osin asia C-119/05, Lucchini s.p.a., tuomio 18.7.2007) ja erityisesti arvonlisäverotuksen alalla ja asiassa, joka koskee oikeuden väärinkäyttöä, jolla pyritään saavuttamaan perusteettomia verosäästöjä, varsinkin, kun otetaan huomioon muun muassa se kansallisen oikeuden periaate — sellaisena kuin sitä on tulkittu Corte suprema di cassazionen oikeuskäytännössä — jonka mukaan verotusta koskevissa riita-asioissa jossakin toisessa asiassa annetun tuomion lainvoimalla, mikäli lainvoimaisella tuomiolla vahvistetussa veroselvityksessä käsitellään sellaista keskeistä seikkaa, joka on yhteinen tälle ja muille riita-asioille, on sitova oikeusvaikutus tähän veroselvitykseen nähden, vaikka lainvoimaisessa tuomiossa olisikin kyse eri verotusjaksosta?
1)

Onko asetuksen (EY) N:o 2081/92 3 artiklan 1 kohtaa ja 13 artiklan 3 kohtaa (nyt asetuksen (EY) N:o 510/06 (1) 3 artiklan 1 kohta ja 13 artiklan 2 kohta) tulkittava suhteessa decreto legislativon 109/92 2 §:ään (direktiivin 2000/13/EY (2) 2 artikla) siten, että elintarvikkeen nimitys, joka sisältää maantieteellisen viittauksen ja jonka rekisteröimistä näissä asetuksissa tarkoitetuksi suojatuksi alkuperänimitykseksi tai maantieteelliseksi merkinnäksi koskevan, Euroopan yhteisöjen komissiolle tehdyn hakemuksen käsittely on kansallisella tasolla ”hylätty” tai keskeytetty, on katsottava yleisnimeksi ainakin kyseisen hylkäämisen tai keskeytyksen keston ajan?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 37/19

Valitus, jonka Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicas Ltd on tehnyt 8.12.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-253/03, Akzo Nobel Chemicals Ltd ja Akcros Chemicals Ltd v. Euroopan yhteisöjen komissio, 17.9.2007 antamasta tuomiosta

(Asia C-550/07 P)

(2008/C 37/28)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittajat: Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicas Ltd (edustajat: advocaat C. Swaak, advocaat M. Mollica ja advocaat M. van der Woude)

Muut osapuolet: Euroopan yhteisöjen komissio, Council of Bars and Law Societies of European Union, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter, International Bar Association

Vaatimukset

Valittajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin

— kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 17.9.2007 asiassa T-253/03 antaman tuomion siltä osin kuin siinä hylättiin vaatimus asianajajien ja asiakkaiden välisen yhteydenpidon luottamuksellisuuden suojasta (LPP) Akzo Nobelin yrityslakimiesten kanssa käydyn yhteydenpidon osalta

— hylkää komission 8.5.2003 tekemän päätöksen siltä osin kuin siinä kieltäydyttiin palauttamasta Akzo Nobelin yrityslakimiesten kanssa käytyä sähköpostikirjeenvaihtoa (osa B-sarjan asiakirjoista)

— velvoittaa komission korvaamaan tästä valituksesta ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydystä oikeudenkäynnistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut siltä osin kuin ne koskevat tässä valituksessa esitettyä valitusperustetta.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittajat katsovat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin rikkoi yhteisön oikeutta hylätessään tämän kanteen. Valittajat katsovat erityisesti, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on sillä, että se noudatti tiukasti yksipuoleista ja sanamuodon mukaista tulkintaa asiassa AM & S Europe v. vastaan komissio annetussa tuomiossa (1) olevista muutamista kohdista:

1. antanut luottamuksellisuuden suojan periaatteelle, sellaisena kuin se selitettiin asiassa AM & S Europe vastaan komissio annetussa tuomiossa, väärän tulkinnan ja loukannut tällä yhdenvertaisuusperiaatetta (B-osa)

2. toissijaisesti se on loukannut sillä, että kieltäytyi tulkitsemasta uudelleen luottamuksellisuuden suojan periaatetta oikeudellisen ympäristön merkityksellisen kehityksen valossa, puolustautumisoikeuksien suojaa ja oikeusvarmuutta koskevia yleisiä periaatteita (C-osa) ja

3. ainakin se on rikkonut EY 5 artiklaa (toimivallan osoittamista koskeva periaate) ja kansallista oikeudenkäyntimenettelyä koskevaa itsemääräämisperiaatetta (D-osa).

(1) Asia 155/79, Kok. 1982, s. 1575.
1)

Onko eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/435/ETY (1) ja erityisesti sen 4 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että sen vastaista on, että jäsenvaltio vapauttaa sellaisen jaetun voiton, jonka tässä valtiossa sijaitseva yhtiö saa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelta tytäryhtiöltään muutoin kuin tämän selvitystilaan joutumisen yhteydessä, siten, että se ottaa jaetun voiton ensin kokonaisuudessaan veron määräytymisperusteeseen vähentääkseen sitten 95 prosentin suuruisen määrän veron määräytymisperusteesta, mutta että se rajoittaa tämän vähennyksen sellaisen verokauden voiton määrään, jona voitonjako on tapahtunut (tiettyjen laissa lueteltujen määrien vähentämisen jälkeen) (WIB/1992:n 205 § ja KB/WIB1992:n 77 §), jolloin siirrettävissä olevaa tappiota ei synny ollenkaan silloin, jos verokauden voitto on pienempi kuin ilmoitetun jaetun voiton määrä?
—

On todettava, että Luxemburgin suurherttuakunta ei noudattanut järjestelmästä yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi 11.2.2004 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 280/2004/EY (1) 3 artiklan 1 kohdan f alakohdan ja järjestelmästä yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 280/2004/EY täytäntöönpanosäännöistä 10.2.2005 tehdyn komission päätöksen N:o 2005/166/EY (2) 2 artiklaa ja 4 artiklan 1 kohdan b ja d alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on jättänyt antamatta niissä edellytetyt tiedot.
118.

Vaikka unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä seuraa, että kansainvälinen sopimus, joka kattaa alan, joka on täysimääräisesti yhdenmukaistettu, voi vaikuttaa yhteisiin sääntöihin tai muuttaa niiden ulottuvuutta (ks. vastaavasti lausunto 1/94(WTO-sopimuksen liitteet), 15.11.1994, EU:C:1994:384, 96 kohta ja tuomio 5.11.2002, komissio v. Tanska, C‑467/98, EU:C:2002:625, 84 kohta), on kuitenkin niin, että kyse on vain yhdestä niistä tilanteista, joissa SEUT 3 artiklan 2 kohdan viimeiseen lauseeseen sisältyvä edellytys täytyy (ks. vastaavasti lausunto 1/03(uusi Luganon yleissopimus), 7.2.2006, EU:C:2006:81, 121 kohta).
EY 300 artiklan 6 kohdassa määrätyssä menettelyssä, jolla on tarkoitus hankkia ennalta yhteisön tuomioistuimen lausunto siitä, onko yhteisön tekemä kansainvälinen sopimus sopusoinnussa perustamissopimuksen kanssa, on tutkittava kaikki kysymykset, jotka voidaan saattaa tuomioistuimen harkintaan siltä osin kuin nämä kysymykset ovat omiaan herättämään epäilyksiä sopimuksen aineellisesta tai muodollisesta pätevyydestä perustamissopimuksen kannalta. Sen arviointi, onko sopimus yhteensopiva perustamissopimuksen kanssa, voi nimittäin aineellisoikeudellisten määräysten lisäksi riippua tämän osalta myös toimivaltaa, menettelyä tai yhteisön toimielinjärjestelmää koskevista määräyksistä.

Yhteisöjen tuomioistuimen lausuntoa voidaan erityisesti pyytää kysymyksissä, jotka koskevat yhteisön ja jäsenvaltioiden toimivallan jakoa määrätyn sopimuksen tekemiseksi kolmansien maiden kanssa. Työjärjestyksen 107 artiklan 2 kohta vahvistaa tämän tulkinnan.

Asianmukaisen oikeusperustan valinnalla on perustuslaillinen merkitys. Koska yhteisöllä on ainoastaan rajoitettu erityistoimivalta, sen on sopimuksen, jonka se aikoo tehdä, osalta viitattava perustamissopimuksen määräykseen, jossa sille annetaan toimivalta hyväksyä tällainen toimi. Virheellisen oikeusperustan käyttäminen voi siis johtaa itse sopimuksen tekemistä koskevan säädöksen kumoamiseen ja tehdä siten pätemättömäksi yhteisön suostumuksen sitoutua allekirjoittamaansa sopimukseen. Tästä on kysymys etenkin silloin, kun perustamissopimuksessa ei anneta yhteisölle riittävää toimivaltaa sopimuksen ratifioimiseen kokonaisuudessaan, jolloin on tutkittava sitä, miten toimivalta jakautuu yhteisön ja jäsenvaltioiden välillä kolmansien maiden kanssa tehtäväksi aiotun sopimuksen osalta, tai silloin, kun kyseisen sopimuksen tekemistä koskevan säädöksen asianmukaisessa oikeusperustassa määrätään muusta lainsäädäntömenettelystä kuin siitä, jota yhteisön toimielimet ovat todellisuudessa noudattaneet.

(ks. 108–110 kohta)
Perustamissopimuksen 228 artiklan 6 kohdassa määrätty poikkeuksellinen menettely, jonka mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimelta voidaan pyytää lausuntoa siitä, onko suunniteltu sopimus sopusoinnussa perustamissopimuksen määräysten kanssa, merkitsee toisaalta yhteisöjen tuomioistuimen ja toisaalta yhteisöjen toimielinten sekä jäsenvaltioiden välistä erityistä yhteistoimintamenettelyä, jossa yhteisöjen tuomioistuinta pyydetään varmistamaan perustamissopimuksen 164 artiklan mukaisesti lain noudattaminen perustamissopimusta tulkittaessa ja sovellettaessa sellaisen sopimuksen tekemistä edeltävässä vaiheessa, josta voi aiheutua yhteisön sellaisen toimen lainmukaisuutta koskevia riitoja, joka koskee sopimuksen tekemistä, täytäntöönpanoa tai soveltamista. Tämän menettelyn tavoitteena on estää vaikeudet, jotka voivat aiheutua sekä yhteisössä että myös kansainvälisissä suhteissa sellaisesta tuomioistuimen päätöksestä, jossa mahdollisesti todetaan, että yhteisöä sitova kansainvälinen sopimus on joko sisältönsä tai sopimuksen tekemisessä käytetyn menettelytavan vuoksi yhteensopimaton perustamissopimuksen määräysten kanssa.

Sen sijaan silloin, kun yhteisöjen tuomioistuin lausuu siitä, ovatko suunnitellun sopimuksen määräykset sopusoinnussa perustamissopimuksen määräysten kanssa, on välttämätöntä, että yhteisöjen tuomioistuimella on tiedossaan riittävästi kyseisen sopimuksen sisältöä koskevia seikkoja.

Sen kysymyksen ratkaisemiseksi, joka koskee yhteisön toimivaltaa tehdä sopimus, yhteisöjen toimielinten ja asianosaisten valtioiden, kolmannet maat mukaan lukien, edun mukaista on selvittää tämä kysymys heti neuvottelujen käynnistyttyä ja jopa ennen kuin sopimuksen oleellisista osista neuvotellaan; ainoa edellytys on, että suunnitellun sopimuksen tavoitteen on oltava tiedossa ennen neuvottelujen käynnistämistä.

Perustamissopimuksen 3 b artiklasta, jonka mukaan yhteisö toimii sille perustamissopimuksella myönnetyn toimivallan ja asetettujen tavoitteiden rajoissa, seuraa, että yhteisöllä on vain rajoitettua erityistoimivaltaa. Rajoitetun erityistoimivallan periaatetta on noudatettava niin yhteisön sisäisessä kuin kansainvälisessäkin toiminnassa. Yhteisö toimii tavallisesti crityistoimivaltuuksien perusteella; näiden valtuuksien ei välttämättä tarvitse perustua perustamissopimuksen erityismääräyksiin nimenomaisesti, vaan ne voidaan myös päätellä implisiittisesti näistä määräyksistä. Niinpä yhteisön toimivalta antaa kansainvälisiä sitoumuksia yhteisön kansainvälisissä suhteissa voi perustua paitsi perustamissopimuksen nimenomaisiin määräyksiin myös johtua implisiittisesti näistä määräyksistä. Aina kun yhteisön oikeudessa on tietyn tavoitteen saavuttamiseksi myönnetty yhteisön toimielimille toimivaltuuksia sisäisissä asioissa, yhteisö on toimivaltainen antamaan tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeelliset kansainväliset sitoumukset, vaikkei tästä ole nimenomaista määräystä.
Yhteisöjen tuomioistuimen määräys 10 päivänä tammikuuta 1995. - Dupret SA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - Lupahakemus turvaamistoimenpiteen kohdistamiseksi Euroopan yhteisöjen komission hallussa olevaan omaisuuteen. - Asia C-1/94 S-A



Oikeustapauskokoelma 1995 sivu I-00001



Tiivistelmä



Avainsanat

Euroopan yhteisöjen erioikeudet ja vapaudet - Lupahakemus turvaamistoimenpiteen kohdistamiseksi Euroopan yhteisöjen komission hallussa olevaan omaisuuteen - Toimielin, jota vastaan pakkotoimenpidettä on haettu, ei vastusta turvaamistoimenpidettä - Lupahakemuksen perusteettomuus

(Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista annetun pöytäkirjan 1 artikla)

Tiivistelmä

Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista annetun pöytäkirjan 1 artiklan perusteella yhteisöjen omaisuus ja varat eivät voi olla minkään hallinnollisen tai oikeudellisen pakkotoimenpiteen kohteena ilman yhteisöjen tuomioistuimen lupaa. Tämän määräyksen tarkoituksena on, etteivät yhteisöjen toimintakyky ja riippumattomuus estyisi.

Mikäli velkojan vaadittua yhteisöjen tuomioistuinta kuitenkin poistamaan kyseisen pöytäkirjan 1 artiklassa myönnetyn koskemattomuuden kyseessä oleva yhteisön toimielin ilmoittaa, ettei sillä ole huomautettavaa pakkokeinoa kohtaan, on lupahakemus perusteeton ja jätetään tutkittavaksi ottamatta.
66.

On joka tapauksessa todettava, että se, miten viiteajanjaksoa on tulkittu oikeuskäytännössä ( 27 ) sen jälkeen, kun Curtea de Conturi oli määrännyt, että korvaukset, jotka oli aikaisemmin maksettu tämän viiteajanjakson ulkopuolella, on perittävä takaisin ilman siirtymätoimenpiteitä, on sellaisenaan omiaan horjuttamaan tehokkuusperiaatteen noudattamista. Analogisen päättelyn perusteella on todettava, että yhteisöjen tuomioistuin on asiassa, joka koski unionin oikeuden vastaisesti kannettujen rahamäärien palauttamisvaatimusta koskevan määräajan lyhentämistä, nimittäin katsonut, että ”siirtymäsäännös[, jonka perusteella oikeussubjekteilla on käytössään riittävä määräaika, jotta he voivat esittää palauttamisvaatimukset, jotka heillä olisi ollut oikeus esittää aikaisemman lainsäädännön voimassa ollessa] on tarpeen, koska aikaisemmin voimassa ollutta vanhentumisaikaa lyhyemmän vanhentumisajan soveltaminen välittömästi kyseisiin vaatimuksiin aiheuttaisi sen, että joiltakin oikeussubjekteilta vietäisiin taannehtivasti oikeus palautukseen tai että heille jäisi vain liian lyhyt määräaika vedota kyseiseen oikeuteen”. ( 28 ) Katson sitäkin suuremmalla syyllä, että takaisinperintä, joka on toteutettu ilman siihen liittyviä siirtymätoimenpiteitä, joilla pyrittäisiin säilyttämään työntekijöiden saavutetut oikeudet, on tehokkuusperiaatteen vastaista.
63.

Mielestäni vaatimus tehokkaasta oikeussuojasta tuomioistuimessa ei kuitenkaan merkitse ainoastaan sitä, että rekisteröityjen käyttöön on annettava tarvittavat oikeussuojakeinot heidän yleisen tietosuoja-asetuksen mukaisten oikeuksiensa turvaamiseksi. Jos on olemassa useita rinnakkain käytettäviä oikeussuojakeinoja, on myös taattava oikeusvarmuus tuomioistuimessa saadun oikeussuojan osalta. Koska ristiriitaiset ratkaisut sen osalta, onko tässä asetuksessa säädettyjä sääntöjä rikottu, eivät ole omiaan takaamaan rekisteröidyille tehokasta oikeussuojaa, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tällaisten keskenään ristiriitaisten ratkaisujen välttämiseksi.
68.

Toiseksi unionin tuomioistuin on näissä tapauksissa katsonut ”ainoastaan”, että veroviranomaiset eivät saa evätä oikeutta arvonlisäverovähennykseen yksistään siitä syystä, että lasku ei täytä arvonlisäverodirektiivin 226 artiklan 6 ja 7 alakohdassa vaadittuja edellytyksiä (tarkka kuvaus luovutettujen tavaroiden määrästä ja laadusta tai suoritettujen palveluiden laajuudesta ja laadusta sekä päivä, jolloin tavarat on luovutettu tai palvelut suoritettu), jos kyseisillä viranomaisilla on käytössään kaikki tarvittavat tiedot sen tarkistamiseksi, että vähennysoikeutta koskevat aineelliset edellytykset täyttyvät. ( 30 ) Sama pätee 226 artiklan 3 alakohdassa (arvonlisäverotunniste, jolla verovelvollinen on luovuttanut tavarat tai suorittanut palvelut) ( 31 ) tai saman artiklan 2 alakohdassa (laskun numero) ( 32 ) mainittuihin tietoihin. Ainoastaan tältä osin unionin tuomioistuin on katsonut, että hankkijan hallussa jo olleen (muodollisesti sääntöjenvastaisen) laskun oikaisemisella on taannehtiva vaikutus. ( 33 )
92.

Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Administrativen sad Sofia-gradin esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti: Tehokkaan oikeussuojan periaate ja erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla eivät sinänsä edellytä sitä, että on olemassa itsenäinen oikeussuojakeino, jolla on pääasiallisesti tarkoitus riitauttaa kansallisten säännösten yhteensopivuus unionin oikeussääntöjen kanssa, kunhan on olemassa yksi tai useampia sellaisia oikeussuojakeinoja, joiden avulla voidaan liitännäisesti varmistaa unionin oikeusjärjestyksessä yksityisille annettujen oikeuksien noudattaminen. Kansallisessa lainsäädännössä, jossa säädetään sellaisesta itsenäisestä oikeussuojakeinosta, jonka avulla voidaan riitauttaa kansallisten säännösten yhteensopivuus unionin oikeussääntöjen kanssa, on taattava kyseisen yksityisten käyttöön asetetun riitautusjärjestelmän tehokkuus. Kyseisen järjestelmän tehokkuutta ei taata tilanteessa, jossa tuomioistuimen tuomio, jolla lakia alemmantasoinen normatiivinen toimi on todettu ensimmäisessä asteessa kansallisen lainsäädännön perusteella yhteensopimattomaksi unionin oikeuden kanssa ja josta on valitettu, voidaan kumota kyseisen tuomion perusteluja arvioimatta pelkästään sillä perusteella, että sama viranomainen, joka antoi riidanalaisen toimen, on ensimmäisen asteen tuomion antamisen jälkeen muuttanut kyseistä toimea ja siten vienyt kyseiseltä tuomiolta sen tehokkaan vaikutuksen ja estänyt antamasta siitä asiaratkaisua valitusmenettelyssä.
49.

Kun kolmas merkitsee tuotteita uudelleen, hänen motiivinsa ei saa olla pahansuopa esimerkiksi niin, että todellisena tarkoituksena on johtaa kuluttajaa harhaan. Se, että MySoda on poistanut etiketin, ei kuitenkaan välttämättä vaikuta moitittavalta, sillä ei välttämättä ole mahdollista selvittää, onko juuri MySoda poistanut annetusta pullosta alkuperäisen etiketin vai onko se poistanut sen tahon etiketin, joka oli viimeksi täyttänyt kaasupullon uudelleen. Etiketin poistamista voidaan pitää perusteltuna, kun otetaan huomioon tarkasteltavana olevan tuotteen eli uudelleen täytettävien pullojen erityinen luonne. Pullon tavaramerkki jää näkyviin, koska se on kaiverrettu pullon kaulaan, joten tavaramerkin pullon alkuperätakuuseen liittyvä keskeinen tehtävä ei välttämättä vaarannu pelkästään sen takia, että pullo on varustettu uudella etiketillä. Mielestäni on kuitenkin ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä selvittää, millainen voi olla tavanomaisesti valistuneen ja kohtuullisen tarkkaavaisen ( 62 ) kuluttajan tarkka käsitys asianomaisesta uudelleenmerkinnästä. Tämä riippuu tietenkin siitä, miten hyvä tietämys kyseisellä kuluttajalla on hiilidioksidipullojen täyttömarkkinoiden toiminnasta ja käytännöistä. ( 63 ) Tämä riippuu myös etiketin sisältämien tietojen selkeydestä, sillä etiketissä on oltava tiedot tahosta, joka on viimeksi täyttänyt pullon hiilidioksidilla, eikä epäselvyyttä saa jäädä siitä, mikä taho on tosiasiallisesti vastannut pullon valmistuksesta.
42.

Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin toimen – myös kansainvälisen sopimuksen tekemiseksi annettavan toimen – oikeusperustan valinnan on perustuttava sellaisiin objektiivisiin seikkoihin, jotka voivat olla tuomioistuimen suorittaman valvonnan kohteena ja joihin kuuluvat toimen tarkoitus ja sisältö. Jos unionin toimea tarkasteltaessa ilmenee, että sillä on kaksi eri tarkoitusta tai että siinä on kahdenlaisia tekijöitä, ja jos toinen näistä on yksilöitävissä toimen pääasialliseksi tarkoitukseksi tai tekijäksi, kun taas toinen on ainoastaan liitännäinen, on käytettävä yhtä oikeudellista perustaa, toisin sanoen sitä, jota toimen pääasiallinen tai määräävä tarkoitus taikka tekijä edellyttää. Jos todetaan, että toimella on useampi samanaikainen tarkoitus tai siinä on useita tekijöitä, joita ei voida erottaa toisistaan ja joista mikään ei ole toiseen nähden liitännäinen, jolloin on mahdollista soveltaa useita perussopimusten määräyksiä, tällaista toimea annettaessa on poikkeuksellisesti käytettävä vastaavia eri oikeusperustoja. Usean oikeusperustan käyttäminen ei kuitenkaan ole mahdollista, jos näiden oikeusperustojen osalta määrätyt menettelyt ovat keskenään yhteensopimattomia. ( 14 )
76.

Tuomion Intel 140 kohdassa unionin tuomioistuin toteaa lisäksi, että ”tämä analyysi, joka koskee kykyä syrjäyttää markkinoilta, on merkityksellinen myös silloin, kun arvioidaan sitä, voidaanko SEUT 102 artiklassa määrätyn kiellon piiriin lähtökohtaisesti kuuluva alennusjärjestelmä oikeuttaa objektiivisesti. Alennusjärjestelmästä seuraava kilpailulle haitallinen syrjäyttävä vaikutus voidaan tasoittaa tai jopa ylittää tehokkuuseduilla, jotka koituvat myös kuluttajan eduksi – –. Tällainen riidanalaisen menettelytavan kilpailulle hyödyllisten ja haitallisten vaikutusten punninta voidaan tehdä komission päätöksessä vasta sen jälkeen, kun on analysoitu kyseessä olevaan menettelytapaan erottamattomana osana kuuluva kyky syrjäyttää markkinoilta vähintään yhtä tehokkaat kilpailijat”. ( 62 ) Toisin sanoen unionin tuomioistuin täsmentää, että määräävässä markkina‑asemassa olevan yrityksen puolustuksekseen esittämiä perusteluja, jotka koskevat objektiivisia oikeuttamisperusteita tai tehokkuusetuja, voidaan arvioida vasta sen jälkeen, kun on analysoitu kyky syrjäyttää markkinoilta vähintään yhtä tehokkaat kilpailijat. Vaikka unionin tuomioistuin viittaa nimenomaisesti alennuksiin, tuomion Intel kyseisen kohdan tarkoituksena on se, että tällaiset perustelut on tutkittava, jos osoitetaan, että kyseessä olevalla toiminnalla voi olla vähintään yhtä tehokkaiden kilpailijoiden markkinoilta syrjäyttäviä vaikutuksia, mikä pätee riippumatta siitä, millaista toimintaa on harjoitettu.