Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Kilpailusääntöjen soveltamisesta tehty päätös

(EY 81 ja EY 253 artikla)

2. Kilpailu – Yhteisön oikeussäännöt – Kilpailusääntöjen rikkominen – Vastuuseen joutuminen – Emoyhtiö ja tytäryhtiöt – Taloudellinen kokonaisuus – Arviointiperusteet

(EY 81 artikla)

3. Kilpailu – Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt – Näyttö – Yrityksen työntekijöiden lausunnot, jotka ovat yksinomaan yrityksen intressien mukaisia

(EY 81 artikla)

4. Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen – Oikeus tutustua asiakirjoihin – Ulottuvuus – Sellaisten seikkojen esittämättä jättämisellä, joihin komissio on vedonnut ainoastaan vahvistuksena yrityksen vastuulle, ei ole vaikutusta vastuuta koskevan toteamuksen laillisuuteen

(EY 81 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Jos EY 81 artiklan soveltamispäätös koskee useaa adressaattia ja vastuun kohdistaminen kilpailusääntöjen rikkomisesta aiheuttaa ongelmia, päätöksessä on oltava riittävät perustelut kunkin adressaatin osalta, erityisesti niiden osalta, joiden on päätöksen mukaan kannettava vastuu kyseisestä kilpailusääntöjen rikkomisesta. Sellaisen emoyhtiön osalta, jonka katsotaan olevan vastuussa tytäryhtiönsä käyttäytymisestä, tällaisessa päätöksessä on oltava yksityiskohtainen selvitys niistä syistä, joiden vuoksi on perusteltua, että emoyhtiön katsotaan olevan vastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta

Komissio ei kuitenkaan ole velvollinen ottamaan kantaa kaikkiin asianomaisten sille esittämiin väitteisiin, vaan sen on ainoastaan esitettävä sellaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joilla on olennainen merkitys päätöksen systematiikan kannalta.

(ks. 45 ja 59 kohta)

2. Emoyhtiön voidaan katsoa olevan vastuussa tytäryhtiönsä toiminnasta erityisesti silloin, kun siitä huolimatta, että tytäryhtiö on erillinen oikeussubjekti, se ei päätä itsenäisesti markkinakäyttäytymisestään vaan noudattaa olennaisilta osin emoyhtiön sille antamia ohjeita, kun otetaan erityisesti huomioon taloudelliset, organisatoriset ja oikeudelliset yhteydet näiden kahden oikeudellisen yksikön välillä. Tällaisessa tapauksessa emoyhtiö ja tytäryhtiö kuuluvat nimittäin samaan taloudelliseen kokonaisuuteen ja muodostavat näin ollen yhden ainoan EY 81 artiklassa tarkoitetun yrityksen.

Erityistapauksessa, jossa emoyhtiö omistaa täysin unionin kilpailusääntöjä rikkoneen tytäryhtiönsä, tällä emoyhtiöllä voi yhtäältä olla ratkaiseva vaikutusvalta tytäryhtiön menettelyyn ja toisaalta on olemassa kumottavissa oleva olettama, jonka mukaan kyseisellä emoyhtiöllä tosiasiallisesti on ratkaiseva vaikutusvalta tytäryhtiönsä menettelyyn.

Näissä olosuhteissa riittää, että komissio osoittaa, että emoyhtiö omistaa täysin tytäryhtiön, voidakseen olettaa, että emoyhtiö vaikuttaa ratkaisevasti tämän tytäryhtiön liiketoimintapolitiikkaan. Tämän perusteella komissio voi katsoa, että emoyhtiö on yhteisvastuussa kyseisestä kilpailusääntöjen rikkomisesta, ellei emoyhtiö, jonka asiana on kumota tämä olettama, esitä riittäviä todisteita sen osoittamiseksi, että tytäryhtiö toimii itsenäisesti markkinoilla. Pelkkä alustava näyttö ei riitä kumoamaan olettamaa.

Kun emoyhtiö esittää todisteita, joilla se voi osoittaa tytäryhtiönsä itsenäisyyden, ja näyttää toteen, ettei tämä pääosin noudata ohjeita, jotka se antaa, ja käyttäytyy siis itsenäisesti markkinoilla, komissio ei voi katsoa emoyhtiön olleen vastuussa tytäryhtiönsä toiminnasta muuten kuin kumoamalla tämän vastanäytön.

Sen määrittämiseksi, päättääkö tytäryhtiö itsenäisesti toiminnastaan markkinoilla, on otettava huomioon tämän tytäryhtiön emoyhtiöön yhdistäviä taloudellisia, organisatorisia ja oikeudellisia yhteyksiä koskevat kaikki merkitykselliset seikat, jotka voivat vaihdella tapauksen mukaan ja joita ei näin ollen voida luetella tyhjentävästi. Arviointia ei nimittäin ole aiheellista rajata ainoastaan niihin seikkoihin, jotka liittyvät tytäryhtiön liiketoimintapolitiikkaan stricto sensu, kuten jälleenmyynti- tai hintastrategiaan. Olettamaa ratkaisevasta vaikutuksesta ei etenkään voida kumota osoittamalla pelkästään, että tytäryhtiö vastaa näistä liiketoimintapolitiikkansa erityisnäkökohdista saamatta niitä koskevia ohjeita. Tästä seuraa, että tytäryhtiön itsenäisyyttä ei voida osoittaa pelkästään näyttämällä toteen, että se vastaa itsenäisesti niiden tuotteiden kaupan pitämistä koskevan politiikan erityisnäkökohdista, joita kilpailusääntöjen rikkominen koskee. Koska tytäryhtiön toiminnan itsenäisyyttä ei arvioida ainoastaan yrityksen operatiivisen johtamisen näkökohtien kannalta, myöskään se, ettei tytäryhtiö ole koskaan soveltanut kyseisiin markkinoihin liittyvää tiedotuspolitiikkaa suhteessa emoyhtiöönsä, ei riitä osoittamaan sen toiminnan itsenäisyyttä.

Se, että emoyhtiön toimialan perusteella voidaan päätellä sen olevan holdingyhtiö, jonka yhtiöjärjestyksen mukaisiin tehtäviin kuuluu hoitaa pääomasijoituksiaan toisissa yhtiöissä, ei yksinään myöskään riitä kumoamaan edellä mainittua olettamaa.

Se, ettei yritysten operatiiviseen johtamiseen osallistuva henkilöstö ole päällekkäistä, ei osoita tytäryhtiön toimivan itsenäisesti, sillä kyseinen itsenäisyyden arviointi ei kohdistu ainoastaan yrityksen liiketoimintapolitiikkaan stricto sensu.

Sitä vastoin kyseessä olevien yhtiöiden hallitusten jäsenten henkilöllisyys on merkityksellinen osoitus siitä, ettei tytäryhtiö ole itsenäinen. Sama pätee yhden kyseessä olevan henkilön suoraan osallistumiseen salaiseen yhteydenpitoon. Emoyhtiön henkilöstön jäsenen osallistuminen salaisiin tapaamisiin voi nimittäin olla osoitus siitä, että emoyhtiö oli tietoinen tytäryhtiönsä osallistumisesta kilpailusääntöjen rikkomiseen ja että sillä oli näin ollen aktiivinen osuus kilpailunvastaisissa toimissa, ja tätä seikkaa voidaan siis sitä suuremmalla syyllä pitää osoituksena sen ratkaisevasta vaikutusvallasta tytäryhtiöönsä.

(ks. 96–100, 104–106, 108, 109, 117, 118, 130, 143 ja 145 kohta)

3. Merkittävän todistusarvon antaminen tapauskohtaisesti sakoista vapauttamista tai sakkojen lieventämistä koskevan hakemuksen yhteydessä esitetyille lausunnoille johtuu siitä, että lausunnoissa tunnustetaan kilpailusääntöjen rikkominen ja ne ovat täten lähtökohtaisesti lausunnon antajan intressien vastaisia. Kun siis yrityksen työntekijöiden lausunnot ovat yksinomaan lausunnon antajan intressien mukaisia, niille ei voida myöntää poikkeuksellisen merkittävää todistusarvoa, joka vastaisi joidenkin niiden yritysten esittämien lausuntojen todistusarvoa, jotka olivat jättäneet sakoista vapauttamista tai sakkojen lieventämistä koskevan hakemuksen, koska niitä ei ole esitetty samassa asiayhteydessä kuin tällaista hakemusta.

(ks. 156 ja 157 kohta)

4. Jos kantajalla ei ole kilpailusääntöjen rikkomista koskevan hallinnollisen menettelyn aikana ollut mahdollisuutta esittää huomautuksiaan seikoista, joihin komissio vetoaa tukeakseen toteamustaan kantajan yhteisvastuullisuudesta, nämä seikat on näin ollen poistettava todisteiden joukosta. Puolustautumisoikeuksien loukkaamisen osalta on kuitenkin niin, että kantajan on vielä osoitettava, että lopputulos, johon komissio on päätöksessä päätynyt, olisi ollut erilainen, mikäli nämä seikat, joita ei ole annettu tiedoksi, olisi pitänyt jättää huomiotta.

Kun tarkastellaan seikkoja, joihin komissio on vedonnut ainoastaan vahvistuksena, on huomattava, että se, että nämä seikat on poistettava todisteiden joukosta, ei voi vaikuttaa kantajan vastuuta koskevan toteamuksen laillisuuteen, sillä tämä toteamus perustuu oikeudellisesti riittävällä tavalla muihin riidanalaisessa päätöksessä esitettyihin näkemyksiin.

(ks. 162–166 kohta)