Ei ole mitään seikkoja, jotka voisivat vaikuttaa kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vaatimuksista annetun direktiivin 2013/33 8 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan e alakohdan, jossa säädetään mahdollisuudesta ottaa hakija säilöön kansallisen turvallisuuden tai yleisen järjestyksen suojaamiseen liittyvistä syistä, pätevyyteen Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklan ja 52 artiklan 1 ja 3 kohdan kannalta.

On nimittäin todettava, että koska kansallisen turvallisuuden ja yleisen järjestyksen suojaaminen on mainitun säännöksen tavoitteena, tähän säännökseen perustuva säilöönottotoimenpide vastaa todellakin unionin tunnustamaa yleistä etua koskevaa tavoitetta. Lisäksi kansallisen turvallisuuden ja yleisen järjestyksen suojaaminen myötävaikuttaa myös muiden henkilöiden oikeuksien ja vapauksien suojeluun. Tässä yhteydessä on huomattava, että Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklassa mainitaan jokaisen oikeus paitsi vapauteen myös henkilökohtaiseen turvallisuuteen.

Säilöönottotoimenpiteen aiheuttaman vapautta koskevaan oikeuteen puuttumisen oikeasuhteisuudesta on muistutettava, että hakijan säilöönotto silloin, kun kansallisen turvallisuuden tai yleisen järjestyksen suojaaminen sitä edellyttää, on jo luonteensakin vuoksi toimenpide, jolla voidaan suojata yleisöä vaaralta, jota kyseisen henkilön käyttäytyminen voi merkitä, joten sillä voidaan toteuttaa direktiivin 2013/33 8 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan e alakohdalla tavoiteltu päämäärä. Lisäksi direktiivin 2013/33 8 artiklan sanamuodosta, asiayhteydestä ja syntyhistoriasta ilmenee, että hakijan säilöönotto kansallisen turvallisuuden tai yleisen järjestyksen suojaamiseen liittyvistä syistä on mainitun artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan e alakohdan mukaan mahdollista, jos noudatetaan tiettyjä edellytyksiä, joilla on tarkoitus rajata tiukasti turvautumista kyseiseen toimenpiteeseen. Tässä yhteydessä direktiivin 2013/33 9 artiklan 1 kohdassa säädetään, että hakijan säilöönoton on oltava mahdollisimman lyhytkestoinen, ja hakijaa on pidettävä säilöön otettuna ainoastaan niin kauan kuin direktiivin 8 artiklan 3 kohdassa säädetyt perusteet ovat sovellettavissa.

Lopuksi on todettava, että tiukat rajat, jotka on asetettu toimivaltaisten kansallisten viranomaisten toimivallalle ottaa hakija säilöön direktiivin 2013/33 8 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan e alakohdan nojalla, varmistetaan myös tulkinnalla, joka unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä annetaan muihin direktiiveihin sisältyvistä käsitteistä ”kansallinen turvallisuus” ja ”yleinen järjestys” ja jota sovelletaan myös direktiiviin 2013/33.

Käsite ”yleinen järjestys” edellyttää nimittäin joka tapauksessa, että kyse on – paitsi yhteiskuntajärjestyksen häiriintymisestä, jota kaikki lain rikkominen merkitsee – yhteiskunnan perustavanlaatuiseen etuun vaikuttavasta todellisesta, välittömästä ja riittävän vakavasta uhasta.

Käsitteeseen ”yleinen turvallisuus” kuuluvat jäsenvaltion sisäinen turvallisuus ja sen ulkoinen turvallisuus. Näin ollen valtion elinten tai sen julkisten peruspalvelujen toimintaan tai väestön eloonjäämiseen kohdistuva uhka, ulkosuhteiden tai kansojen rauhanomaisen rinnakkaiselon vakavan häiriintymisen vaara tai sotilaallisiin etuihin kohdistuva uhka voivat vaikuttaa yleiseen turvallisuuteen.

(ks. 53–55, 57, 62, 64–66 ja 82 kohta sekä tuomiolauselma)