Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 9.3.2010 – Buzzi Unicem ym. vastaan Ministero dello Sviluppo economico ym. ja Dow Italia Divisione Commerciale vastaan Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare ym.

(yhdistetyt asiat C‑478/08 ja C-479/08)

Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta – Saastuttaja maksaa -periaate – Direktiivi 2004/35/EY – Ympäristövastuu – Ajallinen soveltaminen – Pilaantuminen, joka on alkanut ennen direktiivin täytäntöönpanon määräpäivää ja jatkunut sen jälkeen – Kansallinen säännöstö, jossa tähän pilaantumiseen liittyvien vahinkojen korjauskustannukset kohdistetaan useille yrityksille – Tuottamus- tai laiminlyöntiedellytys – Syy-yhteyden edellytys – Korjaavat toimenpiteet – Velvollisuus kuulla asianomaisia yrityksiä – Direktiivin liite II

1. Ympäristö – Ympäristövahinkojen ehkäiseminen ja korjaaminen – Ympäristövastuu – Direktiivi 2004/35 – Saastuttaja maksaa -periaate (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35 3 artiklan 1 kohta, 4 artiklan 5 kohta, 9 artikla ja 11 artiklan 2 kohta) (ks. 48 kohta ja määräysosan 1 kohta)

2. Ympäristö – Ympäristövahinkojen ehkäiseminen ja korjaaminen – Ympäristövastuu – Direktiivi 2004/35 – Korjaavat toimenpiteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35 7 artikla ja 11 artiklan 4 kohta sekä liitteessä II oleva 1.3.1 kohta) (ks. 57 kohta ja määräysosan 2 kohta)

Aihe

Ennakkoratkaisupyyntö – Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia – EY 174 artiklan, ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY (EUVL L 143 s. 56) sekä ns. saastuttaja maksaa -periaatteen tulkinta – Kansallinen säännöstö, jonka mukaan viranomainen voi velvoittaa yksityiset yritykset toteuttamaan korjaavia toimenpiteitä ilman, että olisi suoritettu varsinainen tutkinta sen selvittämiseksi, kuka on vastuussa kysymyksessä olevasta saastumisesta

Ratkaisu

1) Pääasioissa kysymyksessä olevan kaltaisessa ympäristön pilaantumista koskevassa tilanteessa on seuravasti:

– Jos ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY soveltamisen ajalliset edellytykset ja/tai sen soveltamisen asialliset edellytykset eivät täyty, tällaiseen tapaukseen sovelletaan kansallista oikeutta noudattaen kuitenkin perussopimuksen määräyksiä ja rajoittamatta johdetun oikeuden muiden säädösten soveltamista.

– Direktiivi 2004/35 ei ole esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa tämän direktiivin puitteissa toimiva toimivaltainen viranomainen oikeutetaan myös hajakuormituksesta johtuvan pilaantumisen yhteydessä olettamaan, että on toiminnanharjoittajien ja todetun pilaantumisen välinen syy-yhteys, koska niiden laitokset sijaitsevat pilaantuneen alueen läheisyydessä. Toimivaltaisella viranomaisella on kuitenkin saastuttaja maksaa ‑periaatteen mukaisesti oltava tällaisen syy-yhteyden olemassaoloa koskevan olettaman tekemiseksi tiedossaan tosiseikkoja, jotka ovat omiaan tukemaan sen olettamaa, kuten toiminnanharjoittajan laitoksen sijainti todetun pilaantumisen läheisyydessä sekä havaittujen ympäristöä pilaavien aineiden ja kyseisen toiminnanharjoittajan toiminnassaan käyttämien aineiden välinen vastaavuus.

– Direktiivin 2004/35 3 artiklan 1 kohtaa, 4 artiklan 5 kohtaa ja 11 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kun toimivaltainen viranomainen päättää edellyttää tämän direktiivin liitteen III piiriin kuuluvien toimintojen harjoittajilta ympäristövahinkoja korjaavia toimenpiteitä, sen ei tarvitse osoittaa, että toiminnanharjoittajat, joiden toiminnasta ympäristövahinkojen katsotaan aiheutuneen, olisivat menetelleet tuottamuksellisesti, huolimattomasti tai myöskään tahallisesti. Kyseisen viranomaisen on sen sijaan ensinnäkin tutkittava, mistä todettu pilaantuminen on aiheutunut, jolloin sillä on tässä tarkoituksessa harkintavaltaa päättäessään menettelystä, käytettävistä keinoista ja tällaisen tutkimuksen kestosta. Toiseksi viranomaisen on todistelua koskevien kansallisten oikeussääntöjen mukaisesti osoitettava korjaavia toimenpiteitä suorittamaan määrättyjen toiminnanharjoittajien toiminnan ja pilaantumisen välinen syy-yhteys.

– Koska toiminnanharjoittajilla on korjausvelvollisuus vain siltä osin kuin ne ovat myötävaikuttaneet pilaantumiseen tai pilaantumisvaaraan, toimivaltaisen viranomaisen on lähtökohtaisesti määritettävä taso, jolla kukin toiminnanharjoittaja on myötävaikuttanut pilaantumiseen, jonka se pyrkii korjaamaan, ja otettava huomioon kunkin myötävaikutus laskettaessa korjaavien toimenpiteiden kustannuksia, jotka se perii näiltä toiminnanharjoittajilta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2004/35 9 artiklan soveltamista.

2) Direktiivin 2004/35 7 artiklaa ja 11 artiklan 4 kohtaa, kun ne luetaan yhdessä direktiivin liitteen II kanssa, on tulkittava siten, että

– toimivaltaisella viranomaisella on oikeus muuttaa olennaisesti ympäristövahinkojen korjaamistoimenpiteitä, joista oli päätetty kontradiktorisen menettelyn jälkeen yhteistyössä asianomaisten toiminnanharjoittajien kanssa ja jotka on jo toteutettu tai joiden toteuttaminen on aloitettu. Kuitenkin tällaista päätöstä tehtäessä

– viranomaisen on kuultava toiminnanharjoittajia, joilta edellytetään sellaisia toimenpiteitä, paitsi jos ympäristötilanteen vakavuus edellyttää toimivaltaisen viranomaisen ryhtyvän toimenpiteisiin välittömästi

– viranomaisen on myös pyydettävä erityisesti niitä henkilöitä, joiden maalla korjaavat toimenpiteet toteutetaan, toimittamaan huomautuksensa, ja otettava ne huomioon

– viranomaisen on otettava huomioon direktiivin 2004/35 liitteessä II olevassa 1.3.1 kohdassa tarkoitetut perusteet ja esitettävä päätöksessään syyt, joihin sen tekemä valinta perustuu, sekä tapauksen mukaan ne syyt, joiden vuoksi asian yksityiskohtainen tutkiminen näillä perusteilla ei ole ollut tarpeen tai mahdollista esimerkiksi ympäristötilanteen vakavuuden vuoksi.

– Direktiivi 2004/35 ei ole pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa toimivaltainen viranomainen oikeutetaan asettamaan ehdoksi sille, että ympäristöä korjaaviin toimenpiteisiin velvoitetut toiminnanharjoittajat saavat käyttää maa-alueitaan, se, että toiminnanharjoittajat toteuttavat viranomaisen määräämät toimenpiteet, siinäkin tapauksessa, etteivät toimenpiteet koske kyseisiä maa-alueita siksi, että niille on jo aikaisemmin tehty kunnostustoimia tai ne eivät ole koskaan olleet pilaantuneita. Tällaisen toimenpiteen on kuitenkin oltava perusteltu siksi, että sillä pyritään estämään ympäristön tilan heikkeneminen siellä, missä ympäristöä korjaavia toimenpiteitä toteutetaan, tai siksi, että sillä ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti pyritään ehkäisemään muiden ympäristövahinkojen aiheutuminen tai uusiutuminen kyseisten korjaavien toimenpiteiden kohteena olevaan koko rantaviivaan rajoittuvilla toiminnanharjoittajien maa-alueilla.