FI Euroopan unionin virallinen lehti C 51/32

Kanne 30.11.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta

(Asia C-535/07)

(2008/C 51/55)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: R. Sauer ja D. Recchia)

Vastaaja: Itävallan tasavalta

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että

— on todettava, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2.4.1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (1) 4 artiklan 1 ja 2 kohdan tai luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (2) 6 artiklan 2 kohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska a) se ei ole osoittanut ornitologisten perusteiden mukaisesti oikein Itävallasta sopivimpia alueita (Hansag Burgenlandin osavaltiossa) lintudirektiivin 4 artiklan 1 tai 2 kohdassa tarkoitetuksi erityissuojelualueiksi tai koska se on rajannut näitä alueita (Niedere Tauern Steiermarkin osavaltiossa) ja b) se ei ole antanut lintudirektiivin 4 artiklan 1 tai 2 kohdan taikka luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta an etun direktiivin 6 artiklan 2 kohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan kanssa, mukaista oikeudellista suojaa osalla tähän mennessä osoitetuista erityissuojelualueista.

— Itävallan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Neuvoston direktiivin 79/409/ETY (lintudirektiivi) 4 artiklan 1 ja 2 kohdalla velvoitetaan jäsenvaltiot julistamaan erityissuojelualueiksi kaikki alueet, jotka ovat lukumäärältään ja kooltaan sopivimmat direktiivin liitteessä I mainittujen lajien suojelemiseen, sekä toteutettava vastaavat toimenpiteet sellaisten säännöllisesti esiintyvien muuttavien lajien osalta, joita ei luetella liitteessä I. Erityissuojelualueelle on annettava oikeudellinen suojeluasema, joka on asianmukainen muun muassa direktiivin liitteessä I mainittujen lajien eloonjäämisen ja lisääntymisen niiden levinneisyysalueella ja sellaisten säännöllisesti esiintyvien muuttavien lajien, joita ei luetella liitteessä I, pesimisen, sulkasadon ja talvehtimisen varmistamiseksi. Koska luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 7 artiklan mukaan muun muassa saman direktiivin 6 artiklan 2 kohdasta aiheutuvat velvoitteet korvaavat lintudirektiivin 4 artiklan 1 kohdan ensimmäisestä lauseesta aiheutuvat velvoitteet, näiden alueiden oikeudellisella suojeluasemalla on myös varmistettava, että estetään lajien elinympäristöjen heikentyminen sekä niitä lajeja koskevat häiriöt, joita varten alueet on osoitettu.

Itävallan tasavalta on rikkonut näiden yhteisön oikeuden säännösten mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole osoittanut ”Hansagin” aluetta erityissuojelualueeksi, koska se ei ole rajannut ”Niedere Tauernin” erityissuojelualuetta lintudirektiivin vaatimusten mukaisesti ja lopuksi koska se ei ole antanut olemassa oleville erityissuojelualueille edellä mainituissa säännöksissä edellytettyä suojaa.

Vaikka Itävallan tasavalta on tunnustanut tarpeen osoittaa ”Hansag” erityissuojelualueeksi ja on useassa yhteydessä vahvistanut aikeensa tehdä näin, se ei ole noudattanut osoittamista koskevaa velvoitettaan perustellussa lausunnossa asetetussa määräajassa.

Se, että ”Niedere Tauernin” aluetta ei ole rajattu lintudirektiivin vaatimusten mukaisesti, liittyy siihen, että kesäkurmitsan tarvitsemaa elinympäristöä ei ole otettu riittävästi huomioon, ja tiettyjen metsälintulajien, nimittäin harmaapäätikan (Picus canus) ja pyyn (Bonasa bonasia), vakiintuneiden elinympäristöjen puutteellinen mukaan ottaminen. Vaikka jäsenvaltioilla on tietty harkintavalta valitessaan ja rajatessaan erityssuojelualueita, tätä harkintavaltaa rajoittaa vaatimus, jonka mukaan näiden alueiden nimeämisessä on noudatettava erityisiä ornitologisia perusteita, jotka on esitetty direktiivissä. On erityisesti todettava, että valitessaan ja rajatessaan erityissuojelualueita jäsenvaltiolla ei ole oikeutta ottaa huomioon taloudellisia vaatimuksia, joihin viitataan lintudirektiivin 2 artiklassa ja luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 6 artiklan 4 kohdassa.

Tähän mennessä Itävallassa osoitettujen suojelualueiden suojeluaseman osalta on tarpeen ”suojella erityistoimin” kutakin osoitettua lintueläimistöä alueella, joka täyttää erityissuojelualueeksi osoittamisen perusteet, ja on myös tarpeen vahvistaa täsmällisesti tarvittavat suojelutoimenpiteet ja sovitettava ne erityissuojelualueen ja siellä elävien lajien erityisiin ominaisuuksiin ja ympäristöolosuhteisiin. Lintudirektiivin 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin oikeudellisiin suojakeinoihin sisältyvien erityisten suojelutavoitteiden tai luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen kulloinkin kyseessä olevien lintulajien erityisten suojelutavoitteiden, yhdessä alueella tarvittavien konkreettisten toimenpiteiden ja velvoitteiden (kieltojen ja käskyjen) kanssa, on oltava myös sitovia ja riittävän julkisia. Yksittäisissä osavaltioissa voimassa olevien tutkimusten jälkeen on voitu todeta, että näissä säännöissä säädetty suojeluasema ei ole edellä esitettyjen vaatimusten mukainen, ja näin ollen sen ei voida katsoa vastaavan lintudirektiivin ja luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin vaatimuksia.

(1) EYVL L 103, s. 1.

(2) EYVL L 206, s. 7.