ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Asianmukaisesti esitettyjen todisteiden virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen, selvitysaineiston vääristämistä lukuun ottamatta

(EY 225 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan 1 kohta)

2. Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotomääräykset

(Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta)

3. Yhteisön tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely

(Neuvoston asetuksen N:o 40/94 63 artikla ja 74 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida sille esitettyjen todisteiden näyttöarvoa. Vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei tarvitse nimenomaisesti perustella arviointiaan kunkin sille esitetyn todisteen näyttöarvosta, sen on kuitenkin perusteltava ratkaisunsa siten, että yhteisöjen tuomioistuimen on mahdollista harjoittaa laillisuusvalvontaansa, erityisesti siltä osin, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitettyä selvitysaineistoa ole otettu huomioon vääristyneellä tavalla.

Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi vapaasti ottaa tosiseikkoja koskevassa itsenäisessä arvioinnissaan huomioon sen, että asianosainen on jättänyt vetoamatta tiettyihin seikkoihin.

(ks. 22–23 kohta)

2. Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on jätettävä tutkittavaksi ottamatta sille esitetty vaatimus, jos tämän perustana olevat olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat eivät käy johdonmukaisella ja ymmärrettävällä tavalla ilmi kanteen tekstistä. Tästä seuraa, että tuollaisten seikkojen puuttumista kanteesta ei voida korjata niiden esittämisellä suullisessa käsittelyssä.

(ks. 37 kohta)

3. Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 63 artiklasta seuraa yhtäältä, että kumoaminen tai sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) valituslautakunnan päätöksen muuttaminen ovat mahdollisia vain silloin, kun kanteen perusteena on puuttuva toimivalta, olennaisen menettelymääräyksen rikkominen, EY:n perustamissopimuksen, asetuksen N:o 40/94 tai niiden soveltamista koskevan oikeussäännön rikkominen taikka harkintavallan väärinkäyttö. Näin ollen yhteisön tuomioistuimen tämän päätöksen osalta harjoittama valvonta ei ylitä laillisuusvalvontaa eikä sen kohteena näin ollen ole viraston arvioimien tosiseikkojen uudelleen tutkiminen.

Tämän saman asetuksen 74 artiklan 1 kohdasta seuraa toisaalta, että rekisteröinnin hylkäämisen suhteellisia perusteita koskevassa menettelyssä viraston tutkimus rajataan seikkoihin, joihin osapuolet ovat vedonneet ja osapuolten esittämiin vaatimuksiin.

Koska virasto ei voi ottaa huomioon seikkoja, joita asianosaiset eivät ole esittäneet sille, sen päätösten laillisuutta ei voida kiistää tuollaisten seikkojen perusteella. Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei myöskään voi ottaa huomioon todisteita, joilla pyritään näyttämään nämä seikat toteen.

(ks. 50–52 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Tavaramerkit – Direktiivi 89/104 – Tavaramerkkiin perustuvat oikeudet

(Neuvoston direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohta ja 12 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

Tavaramerkeistä annetun ensimmäisen direktiivin 89/104 5 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että määritellessään sellaisen tavaramerkin suojan laajuutta, joka on pätevästi saatu sen erottamiskyvyn perusteella, tuomioistuimen on otettava huomioon kohdeyleisön käsitys sillä hetkellä, jolloin merkkiä, jonka käyttö loukkaa kyseistä tavaramerkkiä, alettiin käyttää, koska tavaramerkin haltijan oikeuksien todellista ja tehokasta suojaa ei taattaisi, jos sekaannusvaaraa arvioitaisiin tämän päivän jälkeen.

Kun toimivaltainen tuomioistuin toteaa, että asianomaisella hetkellä kyseisellä merkillä loukattiin tavaramerkkiä, sen on toteutettava toimenpiteet, jotka ovat asian olosuhteet huomioon ottaen tarkoituksenmukaisimmat tavaramerkin haltijan kyseiseen 5 artiklan 1 kohtaan perustuvan oikeuden takaamiseksi, ja näihin toimenpiteisiin voi erityisesti kuulua kyseisen merkin käytön kieltäminen.

Tällaiseen toimenpiteeseen ei kuitenkaan ole syytä ryhtyä, kun on todettu, että kyseinen tavaramerkki on menettänyt erottamiskykynsä sen haltijan toiminnan tai toimimatta jättämisen vuoksi siten, että siitä on tullut direktiivin 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu yleisesti käytetty nimitys ja sen haltija on siis menettänyt oikeutensa.

(ks. 17, 18, 20, 24, 25 ja 37 kohta sekä tuomiolauselman 1–3 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Oikeusriidan kohde – Oikeusriidan kohteen määrittäminen oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä

(EY 226 artikla)

2. Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset

(Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 38 kohdan 1 alakohdan c alakohta)

Tiivistelmä

1. Vaikka onkin totta, että EY 226 artiklan nojalla nostetun kanteen kohde rajataan kyseisessä määräyksessä tarkoitetussa oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä ja että komission perustellun lausunnon ja kanteen on tästä syystä perustuttava yhdenmukaisiin väitteisiin, tämä vaatimus ei kuitenkaan merkitse sitä, että niiden pitäisi aina olla täysin samalla tavalla muotoiltuja, kun oikeudenkäynnin kohdetta ei ole laajennettu tai muutettu vaan päinvastoin ainoastaan rajoitettu. Komissio voi täten täsmentää kannekirjelmässään alkuperäisiä väitteitään, kunhan se ei muuta oikeusriidan kohdetta.

(ks. 18 kohta)

2. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 38 artiklan 1 kohdan c alakohdasta ja siihen liittyvästä oikeuskäytännöstä käy ilmi, että kannekirjelmässä on mainittava oikeudenkäynnin kohde ja yhteenveto kanteen oikeudellisista perusteista ja että näiden mainintojen on oltava riittävän selkeitä ja täsmällisiä, jotta vastaaja voi valmistella puolustuksensa ja jotta yhteisöjen tuomioistuin voi tarvittaessa harjoittaa valvontaansa. Tästä johtuu, että niiden oleellisten tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen, joihin kanne perustuu, on ilmettävä johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi itse kannekirjelmän tekstistä ja että kanteessa esitetyt vaatimukset on muotoiltava yksiselitteisesti, jottei yhteisöjen tuomioistuin lausuisi kanteen ulkopuolelta tai jättäisi lausumatta jostakin perusteesta.

(ks. 22 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Yhteisön säännöstö – Asiallinen soveltamisala – Soveltamisalaan kuuluvat ja soveltamisalan ulkopuolelle jäävät etuudet

(Neuvoston asetus N:o 1408/71)

2. Euroopan unionin kansalaisuus – Vapaata liikkumista ja oleskelua jäsenvaltioiden alueella koskeva oikeus – Sosiaaliset edut

(EY 18 artikla)

Tiivistelmä

1. Etuutta voidaan pitää sosiaaliturvaetuutena, jos sen myöntäminen etuudensaajille perustuu tiettyyn laissa määriteltyyn asemaan eikä riipu tapauskohtaisesta tarveharkinnasta ja jos etuus liittyy johonkin asetuksen N:o 1408/71 4 artiklan 1 kohdassa nimenomaisesti mainittuun vakuutustapahtumaan.

Tältä osin yli 50-vuotiaille työttömille myönnettyä avustusta, jota ei myönnetä harkinnanvaraisesti, jolla on tarkoitus kattaa vakuutustapahtuma, joka liittyy tahattomaan työpaikan menettämiseen avustuksensaajan ollessa edelleen työkykyinen, ja jonka saajia koskevat samat edellytykset kuin muita työttömyysavustusta saavia työntekijöitä, on pidettävä asetuksen N:o 1408/71 soveltamisalaan kuuluvana työttömyysavustuksena, vaikka avustuksensaaja on kansallisen toimenpiteen johdosta vapautettu velvollisuudesta rekisteröityä työnhakijaksi.

(ks. 22, 29 ja 34 kohta)

2. Jokaiselle Euroopan unionin kansalaiselle EY 18 artiklassa tunnustettu oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella ei ole esteenä sellaiselle asumisehdolle, joka on asetettu yli 50-vuotiaalle työttömälle, joka on vapautettu velvoitteesta osoittaa, että hän on työmarkkinoiden käytettävissä, hänen työttömyysavustusta koskevan oikeutensa säilymisen edellytykseksi. Vaikka tällainen toimenpide on EY 18 artiklassa jokaiselle Euroopan unionin kansalaiselle tunnustettuja vapauksia koskeva rajoitus, se on perusteltavissa tarpeella valvoa työttömien ammatillista tilannetta ja perhetilannetta. Mainitun ehdon avulla kansalliset valvontaviranomaiset voivat näet tarkastaa, ettei työttömyysavustuksen saajan tilanne ole muuttunut tavalla, jolla voi olla vaikutusta myönnettyyn etuuteen. Tämä perustelu perustuu näin ollen objektiivisiin ja kyseessä olevien henkilöiden kansalaisuudesta riippumattomiin syihin. Asiakirjojen tai todistusten esittämisen kaltaisten vähemmän pakottavien toimenpiteiden johdosta valvonta ei olisi enää odottamatonta, ja se olisi näin ollen tehottomampaa, joten kyseisellä toimenpiteellä voidaan toteuttaa tavoiteltu päämäärä ja sillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän päämäärän saavuttamiseksi.

(ks. 39, 41–43 ja 45–48 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kilpailu – Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt – Yritysten väliset sopimukset – Käsite

(EY 81 artiklan 1 kohta)

2. Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Tosiseikkojen virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen

(EY 225 artikla; yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artikla)

Tiivistelmä

1. Jotta kyseessä olisi EY 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu sopimus, riittää, että yksipuolinen toimenpide tai menettely on ilmaisu vähintään kahden sopimuspuolen yhteisestä tahdosta eikä merkitystä sellaisenaan ole sillä, missä muodossa tämä tahdonilmaisu on annettu. Päinvastaisesta ratkaisusta olisi seurauksena kilpailusääntöjen rikkomisen osoittamista koskevan todistustaakan kääntäminen ja syyttömyysolettaman loukkaaminen.

Autonvalmistajan jälleenmyyjilleen sopimuksen muodossa osoittama kehotus ei ole yksipuolinen toimi, vaan EY 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu sopimus, kun siihen liittyy sellaisten jatkuvien kaupallisten suhteiden kokonaisuus, joita säännellään aiemmin vahvistetulla yleisellä sopimuksella. Tämä ei kuitenkaan merkitse, että kaikki autonvalmistajan jälleenmyyjilleen osoittamat kehotukset muodostavat EY 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sopimuksen, eikä vapauta komissiota näyttämästä toteen jälleenmyyntisopimuksen osapuolten yhteneväistä tahtoa kussakin tapauksessa.

Osapuolten tahto voi ilmetä sekä kyseessä olevan jälleenmyyntisopimuksen lausekkeista että osapuolten menettelystä ja erityisesti jälleenmyyjien hiljaisesta suostumuksesta valmistajan toteuttamaan toimenpiteeseen.

Tämän vuoksi on välttämätöntä suorittaa tapauskohtaisesti tutkimus, jonka yhteydessä kyseessä olevan sopimuksen lausekkeiden yhteensoveltuvuus tai yhteensoveltumattomuus kilpailusääntöjen kanssa on välttämättä ratkaisevaa, koska ei voida suoraan sulkea pois sitä, että kilpailusääntöjen kanssa ristiriidassa olevaa kehotusta voitaisiin pitää sallittuna jälleenmyyntisopimuksen ilmeisen neutraaleiden lausekkeiden perusteella.

(ks. 35–39 ja 43–46 kohta)

2. EY 225 artiklasta ja yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisestä kohdasta johtuu, että ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen toisaalta määrittämään ratkaisun perustaksi asetettavan tosiseikaston, lukuun ottamatta sellaisia tapauksia, joissa määritetyn tosiseikaston paikkansapitämättömyys käy ilmi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle toimitetusta aineistosta, ja toisaalta arvioimaan tätä tosiseikastoa. Kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on määrittänyt asian tosiseikaston tai arvioinut sitä, yhteisöjen tuomioistuin on EY 225 artiklan nojalla toimivaltainen harjoittamaan tämän tosiseikaston oikeudelliseen luonnehdintaan ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen sen pohjalta tekemiin oikeudellisiin päätelmiin kohdistuvaa valvontaa.

(ks. 49 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ympäristö – Luonnonvaraisten lintujen suojelu – Direktiivi 79/409 – Erityissuojelualueiden valinta ja rajojen määrittäminen

(Neuvoston direktiivin 79/409 4 artiklan 1 ja 2 kohta sekä neuvoston direktiivin 92/43 6 artiklan 4 kohta)

2. Ympäristö – Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu – Direktiivi 92/43 – Ajallinen soveltamisala

(Neuvoston direktiivin 92/43 6 artiklan 3 ja 4 kohta)

Tiivistelmä

1. Valittaessa alueita, jotka ovat luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun direktiivin 79/409 4 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti sopivimpia erityissuojelualueiksi, jäsenvaltioiden harkintavalta ei ulotu siitä päättämiseen, osoitetaanko lintutieteellisten arviointiperusteiden mukaan erityissuojelualueiksi sopivimmilta vaikuttavat alueet erityissuojelualueiksi, vaan sitä on mahdollista käyttää ainoastaan sovellettaessa näitä arviointiperusteita liitteessä I lueteltujen lajien suojelemiseen sopivimpien kohteiden yksilöimiseksi.

Lisäksi valitessaan näitä alueita ja määrittäessään niiden rajoja jäsenvaltiot eivät saa ottaa huomioon taloudellisia vaatimuksia, jotka johtuvat sellaisesta yleisestä edusta, joka on lintudirektiivissä tarkoitettua ekologista tavoitetta merkittävämpi, tai jotka johtuvat sellaisista tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä, joita tarkoitetaan luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43 6 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä alakohdassa.

(ks. 33 ja 40 kohta)

2. Pääsääntöä, jonka mukaan hankkeista, joilla todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia, on tehtävä ympäristöarviointi, ei sovelleta silloin, kun hankkeen hyväksymistä koskevan hakemuksen varsinainen jättämispäivä edeltää direktiivin täytäntöönpanon määräajan päättymistä.

Vain tämä nimenomainen peruste on oikeusvarmuuden periaatteen mukainen ja mahdollistaa direktiivin tehokkaan vaikutuksen säilymisen. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi näin siitä syystä, että luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43 kaltaista direktiiviä sovelletaan useimmiten tietyn merkityksen omaaviin hankkeisiin, joiden toteuttaminen kestää usein pitkään. Näin ollen ei ole asianmukaista, että menettelyt, jotka jo kansallisestikin ovat monitahoisia ja jotka on virallisesti aloitettu ennen direktiivin täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymistä, vaikeutuvat ja viivästyvät sen vuoksi, että niille on asetettu erityisiä edellytyksiä, ja että näin vaikutetaan jo syntyneisiin tilanteisiin.

(ks. 56 ja 57 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyt – Direktiivi 92/50 – Tarjouskilpailun ratkaiseminen

(Neuvoston direktiivin 92/50 29 artiklan ensimmäisen kohdan e ja f alakohta)

Tiivistelmä

Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 92/50 29 artiklan ensimmäisen kohdan e ja f alakohdalla annetaan jäsenvaltioille toimivalta sulkea hankintamenettelyn ulkopuolelle jokainen sellainen tarjoajaehdokas, joka on laiminlyönyt velvollisuutensa suorittaa kansallisen lainsäädännön mukaiset sosiaaliturvamaksut tai maksaa sen mukaiset verot.

Tämän säännöksen vastainen ei ole sellainen kansallinen lainsäädäntö tai hallintokäytäntö, joiden mukaan palvelujen suorittaja, joka ei tarjouskilpailuun osallistumista koskevan hakemuksen jättämiselle asetetun määräajan päättymiseen mennessä ole noudattanut sosiaaliturvamaksuihin ja veroihin liittyviä velvollisuuksiaan maksamalla kyseiset maksut kokonaisuudessaan, voi saattaa tilanteensa sääntöjenmukaiseksi jälkikäteen

– valtion toteuttamien veronhuojennusten tai verovapautusten perusteella

– sellaisen hallinnollisen järjestelyn nojalla, jonka mukaan velat maksetaan erissä tai niistä vapautetaan, tai

– käyttämällä hallinnon sisäistä oikeussuojakeinoa tai nostamalla kanteen tuomioistuimessa

edellyttäen, että se kansallisessa lainsäädännössä tai hallintokäytännössä vahvistetussa määräajassa näyttää toteen, että se on tällaisten toimenpiteiden kohteena, tai että se on tässä määräajassa käyttänyt tällaista oikeussuojakeinoa tai nostanut tällaisen kanteen.

Direktiivin 29 artiklan tavoitteena tällä alalla ei näet ole siinä mainittujen ulkopuolelle sulkemista koskevien syiden yhdenmukainen soveltaminen yhteisössä, koska jäsenvaltioilla on oikeus olla ollenkaan soveltamatta mitään näistä syistä tai sisällyttää ne kansalliseen lainsäädäntöön tiukkuudella, joka voi vaihdella tapauskohtaisesti. Jäsenvaltioilla on tällöin oikeus keventää direktiivin 29 artiklassa säädettyjä perusteita tai tehdä niistä joustavampia.

Näin ollen kyseisten velvollisuuksien sisältö ja ulottuvuus sekä niiden noudattamisedellytykset on täsmennettävä kansallisilla säännöillä. Kansallisin säännöin on myös määrättävä, mihin ajankohtaan mennessä tai minkä määräajan päättymiseen mennessä asianomaisten on ollut suoritettava velvollisuuksiaan vastaavat maksut tai mihin mennessä niiden on todistettava, että jälkikäteen tapahtuvan sääntöjenmukaiseksi saattamisen edellytykset täyttyvät. Avoimuuden ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteet edellyttävät kuitenkin, että tämä määräaika määritetään ehdottoman varmasti ja että se julkaistaan, jotta menettelyssä asetettavat vaatimukset selviäisivät täsmällisesti asianomaisille ja jotta ne voisivat varmistua siitä, että kaikille kilpailijoille asetetaan samat vaatimukset. Tältä osin ei riitä pelkästään se, että maksaminen on aloitettu kyseisenä ajankohtana tai että maksuaie on todistettu taikka että taloudellinen kyky tilanteen saattamiseksi sääntöjenmukaiseksi tuon ajankohdan jälkeen on todistettu.

(ks. 23, 24, 31–33 ja 40 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisukysymykset – Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta – Rajat

(EY 234 artikla)

2. Yhteinen tullitariffi – Tariffinimikkeet – Ruuviavaimen kärjet

Tiivistelmä

1. Kun yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltävänä on tariffiluokittelua koskeva ennakkoratkaisupyyntö, sen tehtävänä on selventää kansalliselle tuomioistuimelle niitä kriteereitä, joiden soveltaminen tekee tälle mahdolliseksi luokitella asianomaiset tuotteet oikeaan yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen, eikä luokitella tuotteita itse, mikä johtuu varsinkin siitä, ettei sillä välttämättä ole kaikkia tähän tarvittavia tietoja. On ilmeistä, että kansallinen tuomioistuin on joka tapauksessa paremmassa asemassa tekemään luokittelun.

(ks. 23 kohta)

2. Tariffi‑ ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen N:o 2658/87 liitteessä I olevan yhteisen tullitariffin yhdistetyn nimikkeistön, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2388/2000, nimikettä 8204 on tulkittava siten, että se ei kata erikseen maahantuotuja neliökantavääntimellä varustetun ruuviavaimen kärkiä urakanta‑, ristikanta‑, TX‑ ja kuusiokoloruuveja varten. Sen sijaan samaa nimikettä on tulkittava siten, että se kattaa neliökantajärjestelmän sellaiset erikseen maahantuodut osat, jotka eivät käytettäessä ole välittömässä kosketuksessa yhdyselementtiin, sekä neliökantajärjestelmän momenttiavaimet, jotka on tuotu maahan erikseen.

(ks. 28, 33 ja 37 kohta sekä tuomiolauselman 1–3 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Valtiontuki – Tukisuunnitelmat – Ilmoittaminen komissiolle – Velvoitteen soveltamisala – Laivanrakennukseen myönnettävät tuet, jotka eivät kuulu direktiivin 90/684 soveltamisalaan, kuuluvat kyseisen velvoitteen soveltamisalaan – Ilmoittamatta jättäminen – Kansallisten tuomioistuinten velvollisuudet

(EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohta ja 94 artikla (joista on tullut EY 88 artiklan 3 kohta ja EY 89 artikla); neuvoston direktiivi 90/684)

Tiivistelmä

Sellaisesta jäsenvaltiossa perustetusta laivojen rakentamiseen ja muuntamiseen myönnettävien tukien järjestelmästä, joka ei kuulu laivanrakennusteollisuudelle myönnettävästä tuesta annetun direktiivin 90/684 soveltamisalaan, on ilmoitettava etukäteen komissiolle perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan (josta on tullut EY 88 artiklan 3 kohta) nojalla, jos osoitetaan, että kyseinen järjestelmä on itsessään sellainen, että kun otetaan erityisesti huomioon sen vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, sen nojalla voidaan myöntää perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan 1 kohta) tarkoitettuja valtiontukia, ja jos perustamissopimuksen 94 artiklan (josta on tullut EY 89 artikla) nojalla ei ole annettu asetusta kyseisen järjestelmän vapauttamiseksi ilmoitusvelvollisuudesta.

Mikäli perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohtaa rikotaan, kansallisen tuomioistuimen on tehtävä siitä kaikki päätelmät kansallisen oikeuden mukaisesti sekä niiden toimien pätevyyden osalta, joilla tukitoimet toteutetaan, että kyseisen määräyksen vastaisesti myönnetyn rahoitustuen takaisinperinnän osalta.

(ks. 28, 39 ja 50 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Sianliha – Naudanliha – Poikkeukselliset markkinoiden tukitoimet alalla, jolla on eläintauti – Tuki vasikoiden toimittamiseen hävitettäviksi – Tukikatto, joka ilmaistaan keskipainona erää kohti – ”Erän” käsite – Itsenäinen tulkinta

(Komission asetuksen N:o 1046/2001 4 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

Poikkeuksellisista markkinoiden tukitoimenpiteistä sianliha- ja vasikanliha-alalla Alankomaissa annetussa asetuksessa N:o 1046/2001 ei millään tavoin nimenomaisesti viitata jäsenvaltioiden oikeuteen määrittää sen 4 artiklan 3 kohdassa esiintyvän käsitteen ”erä” merkitys ja soveltamisala; tuossa lainkohdassa säädetään eläintaudin esiintymisalueilta peräisin olevia vasikoita hävitettäviksi toimittavia tuottajia koskevasta tukikatosta, joka ilmaistaan keskipainona erää kohden. Kyse on siis yhteisön oikeuden itsenäisestä käsitteestä, jonka tulkintaa etsittäessä on otettava huomioon kyseisen säännöksen asiayhteys ja tällä asetuksella tavoiteltu päämäärä.

Näin ollen kyseisen 4 artiklan 3 kohdassa olevalla käsitteellä ”erä” tarkoitetaan kaikkia niitä vasikoita, jotka tuottaja toimittaa samana päivänä saman myyntitoimenpiteen nojalla hävitettäviksi.

(ks. 22, 23 ja 37 kohta sekä tuomiolauselma)
a)

tuonti- tai vientitulleja koskevan tullivelan maksuehdoista ja tileihin kirjaamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1854/89 5 artiklan ja 1.1.1994 alkaen yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 220 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole noudattanut näiden säännösten mukaisia, tullivelkaan perustuvien tullien jälkitullaamisen määräaikoja, mistä on aiheutunut viivästystä omien varojen käytettäväksi asettamisessa, ja