Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kumoamiskanne - Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt - Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä ja oikeushenkilöitä koskevat toimet - Polkumyyntiasetus - Tuojat, jotka ovat sidossuhteessa viejään ja joiden jälleenmyyntihintojen perusteella on muodostettu vientihinta

(EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan neljäs kohta)

2 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Polkumyyntimarginaali - Normaaliarvon määrittäminen - Muusta kuin markkinatalousmaasta lähtöisin oleva tuonti - Toimielinten harkintavalta - Perusteluvelvollisuus - Tuomioistuinten harjoittaman valvonnan rajat

(EY:n perustamissopimuksen 190 artikla; neuvoston asetuksen N:o 2423/88 2 artiklan 5 kohta)

3 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Vahinko - Vahinkoa kärsinyt yhteisön tuotanto - Sellaisten tiettyjen tuottajien poissulkeminen, jotka tuovat polkumyyntituotteita - Muista ulkopuolisista maista peräisin olevan tuonnin vaikutukset - Toimielinten harkintavalta - Perusteluvelvollisuus

(EY:n perustamissopimuksen 190 artikla; neuvoston asetuksen N:o 2423/88 4 artikla)

4 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Polkumyyntitullien määrääminen - Toimielinten harkintavalta - Sellaisen vaihtelevan tullin käyttöönottamisen lainmukaisuus, joka vastaa vähimmäishinnan ja vapaasti yhteisön rajalla ennen tullausta olevan nettohinnan välistä erotusta

(Neuvoston asetuksen N:o 2423/88 13 artiklan 2 kohta)

5 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Tutkimuksen aloittaminen - Komission ilmoittamisvelvollisuus viejävaltion edustajille - Velvollisuutta uudistaa ilmoitus mahdollisille seuraajavaltioille ei ole

(Neuvoston asetuksen N:o 2423/88 7 artiklan 1 kohdan b alakohta, 4 ja 5 kohta)

6 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Menettelyn kulku - Yli vuoden pituisen tutkimusajanjakson hyväksyttävyys - Edellytys - Kohtuullinen kestoaika

(Neuvoston asetuksen N:o 2423/88 7 artiklan 9 kohdan a alakohta)

7 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Tutkimuksen kulku - Tutkimusajanjakso - Toimielinten harkintavalta - Muun kuin menettelyn aloittamista välittömästi edeltävän kuuden kuukauden ajanjakson valitsemisen lainmukaisuus - Perusteluvelvollisuuden rajat

(EY:n perustamissopimuksen 190 artikla; neuvoston asetuksen N:o 2423/88 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

Tiivistelmä

8 Vaikka asetukset, joilla otetaan käyttöön polkumyyntitulleja olisivatkin luonteeltaan ja soveltamisalaltaan lainsäädäntötoimia, ne koskevat suoraan ja erikseen muun muassa sellaisia viejään sidoksissa olevia tuojia, joiden kyseisiä tuotteita koskevien jälleenmyyntihintojen perusteella on muodostettu vientihinta.

9 Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 2423/88 2 artiklan 5 kohdassa säädetään, että "muusta kuin markkinatalousmaasta - - lähtöisin olevassa tuonnissa - - normaaliarvo määritetään asianmukaisella ja kohtuullisella tavalla - -". Tämän säännöksen rakenteesta ja sanamuodosta sekä erityisesti ilmaisun "kohtuullinen" käytöstä ilmenee, että toimielimillä on laaja harkintavalta normaaliarvoa määritettäessä kuten aina silloin, kun se erittelee monimutkaisia taloudellisia tilanteita.

Yhteisöjen tuomioistuin ei voi puuttua yhteisöjen viranomaisille kuuluvaan harkintaan, vaan sen harjoittama valvonta kohdistuu vain siihen, että menettelysääntöjä noudatetaan, että riidanalaisen valinnan perusteena olevat tosiseikat ovat aineellisesti luotettavia ja ettei näiden seikkojen arvioinnissa ole tapahtunut ilmeistä arviointivirhettä tai harkintavallan väärinkäyttöä. Tämän vuoksi yhteisöjen tuomioistuimen on tyydyttävä varmistamaan, että toimielimet ovat ottaneet huomioon kaikki asiaankuuluvat seikat, ja että ne ovat arvioineet asian käsittelyn perustana olevan aineiston riittävän huolellisesti, jotta voitaisiin katsoa, että normaaliarvo on määritetty asianmukaisella ja kohtuullisella tavalla.

Yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä ei ole hylätä viitemaan valintaa, sellaisen tuottajan toimittamien tietojen käyttämistä, joka on sidossuhteessa yhteisön tuottajiin eikä sitä, että edellä mainitun 2 artiklan i ja ii alakohdassa normaaliarvon määrittämiseksi säädettyjä menetelmiä käytettiin samanaikaisesti, vaikka siitä ei tutkimusmenettelyä aloitettaessa ilmoitettukaan, koska tästä menettelytavasta ilmoitettiin hallinnollisen menettelyn aikana niille yrityksille, joiden oletettiin harjoittavan polkumyyntiä, ja ne eivät vastustaneet sitä ja koska tämä menettelytapa perusteltiin asetuksessa, jolla polkumyyntitulli otettiin käyttöön, vaikka perustelut eivät olleet yksityiskohtaisia sen vuoksi, että asianomaiset eivät olleet vastustaneet sitä. Menettelytapaa on, ottaen huomioon esille tulleet vaikeudet ja toimitetut tiedot, pidettävä asianmukaisena ja kohtuullisena.

10 Toimielimillä on harkintavalta niiden tutkiessa, missä määrin polkumyyntimenettelyillä aiheutetaan vahinkoa yhteisön tuotannolle, ja ne voivat tällöin päättää, onko niiden jätettävä yhteisön tuotannon ulkopuolelle ne tuottajat, jotka itse ovat polkumyynnin kohteena olevan tuotteen tuojia ja arvioida, missä määrin muu kuin näissä toimielimissä vireillä olevan polkumyyntimenettelyn kohteena oleva tuonti on myötävaikuttanut yhteisön teollisuudelle aiheutuneen vahingon syntymiseen.

Toimielinten on tietysti hallinnollisen menettelyn loppuvaiheessa antamassaan polkumyyntitullin käyttöön ottamista koskevassa asetuksessa perusteltava erikseen asian kannalta merkitykselliset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, mutta tällöin ei välttämättä vaadita sitä, että perusteluissa eritellään kaikki asian arviointiin vaikuttaneet sellaisetkin yksityiskohdat, joita asianomaiset yritykset eivät menettelyn aikana ole kiistäneet.

11 Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 2423/88 13 artiklan 2 kohdan sanamuodosta ilmenee, että toimielimillä on harkintavaltansa rajoissa vapaus valita erityyppisten tullien välillä. Toimielimet voivat lainmukaisesti valita muuttuvan tullin, joka määrältään vastaa niiden vahvistaman vähimmäishinnan ja vapaasti yhteisön rajalla ennen tullausta olevan nettohinnan välistä erotusta.

12 Vaikka polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 2423/88 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetään, että komission on ilmoitettava viejämaan edustajille polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta, mikään perusasetuksen säännös tai mikään yleinen periaate ei kuitenkaan edellytä, että komissio uudistaa ilmoituksensa viejämaan mahdollisille seuraajavaltioille. Koska edeltäjävaltion oikeudet ja velvollisuudet siirtyvät seuraajavaltioille, nämä tulevat mukaan polkumyynnin vastaiseen menettelyyn siinä vaiheessa, jossa menettely on, ja niillä on perusasetuksen 7 artiklan 4 ja 5 kohdan mukaan erityisesti oikeus saada tieto komissiolle toimitetuista tiedoista tai oikeus tulla kuulluiksi.

13 Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 2423/88 7 artiklan 9 kohdan a alakohdassa menettelyn toteuttamiselle säädetty määräaika on suuntaa antava eikä pakottava. Tästä säännöksestä seuraa kuitenkin, ettei polkumyynnin vastaista menettelyä voida pitkittää enempää kuin on kohtuullista kunkin tapauksen erityiset olosuhteet huomioon ottaen. Tässä suhteessa lähes kahden vuoden pituinen tutkimusaika ei vaikuta liialliselta, koska komissiolla oli vaikeuksia löytää valitusta viitemaasta sellaisia yrityksiä, jotka olisivat suostuneet toimimaan yhteistyössä menettelyn kuluessa.

14 Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen N:o 2423/88 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan sanamuodosta ilmenee, ettei tässä säännöksessä kielletä komissiota valitsemasta tutkimusajanjaksoksi muuta kuin menettelyn aloittamista välittömästi edeltävää kuuden kuukauden ajanjaksoa.

Komissiolla on siis harkintavaltansa rajoissa oikeus hieman poiketa tästä ajanjaksosta, eikä tätä poikkeamista tarvitse perustella hallinnollisen menettelyn loppuvaiheessa annetussa polkumyyntitullin käyttöön ottamista koskevassa asetuksessa, jos asianomaiset yritykset eivät ole vastustaneet sitä.