Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Euroopan yhteisöjen omat varat - Tuonti- tai vientitullien palauttaminen tai peruuttaminen - Asetuksen N:o 1430/79 13 artikla - Komission päätösvalta - Talouden toimijan, jota asia koskee, oikeus tulla kuulluksi - Ulottuvuus

(Neuvoston asetuksen N:o 1430/79 13 artikla; komission asetuksen N:o 2454/93 905 artikla)

2. Yhteisön oikeus - Periaatteet - Puolustautumisoikeudet - Tuontitullien hallinnollinen peruutusmenettely - Komissio ei ole velvollinen omasta aloitteestaan antamaan asianomaisen tutustua kaikkiin asiakirjoihin, joista se katsoo tämän olevan vastuussa - Asianomaisen velvollisuus pyytää niistä tietoja

(EY 255 artikla; komission asetuksen N:o 2454/93 905 artikla)

3. Euroopan yhteisöjen omat varat - Tuonti- tai vientitullien palauttaminen tai peruuttaminen - Asetuksen N:o 1430/79 13 artiklan 1 kohta - Erityistilanteen käsite - Komission harkintavallan rajat

(Neuvoston asetuksen N:o 1430/79 13 artiklan 1 kohta)

4. Euroopan yhteisöjen omat varat - Tuonti- tai vientitullien palauttaminen tai peruuttaminen - Asetuksen N:o 1430/79 13 artiklan soveltamisalan rajat - Asetuksen N:o 2454/93 906-909 artiklassa säädetty menettely - Vaatimus tässä menettelyssä tehdyn päätöksen kumoamisesta - Tullivelallinen ei voi vedota perusteisiin ja väitteisiin, joilla pyritään osoittamaan toimivaltaisten kansallisten viranomaisten päätösten lainvastaisuus - Yhteisön maahantuojien oikeussuoja ei vaarannu

(EY 234 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1430/79 13 artikla; neuvoston asetuksen N:o 2913/92 243 artikla; komission asetuksen N:o 2454/93 905-909 artikla)

5. Euroopan yhteisöjen omat varat - Tuonti- tai vientitullien kantaminen jälkitullauksin - Jälkitullauksesta maahantuojalle aiheutunut vahinko - Asetuksen N:o 1430/79 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun erityistilanteen määrittäminen - Erityistilanteen puuttuminen

(Neuvoston asetuksen N:o 1430/79 13 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Sen harkintavallan johdosta, joka komissiolla on, kun se tekee päätöksen tuonti- tai vientitullien palauttamisesta tai peruuttamisesta annetun asetuksen N:o 1430/79 13 artiklassa säädetyn yleisen kohtuullisuuslausekkeen perusteella, kuulluksi tulemista koskevan oikeuden noudattaminen on sitäkin tärkeämpää menettelyssä, joka koskee tuontitullien peruuttamista tai palauttamista, kun komissio tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun asetuksen N:o 2454/93 905 artiklassa sille annetun yksinomaisen toimivallan puitteissa aikoo poiketa kansallisen viranomaisen kannasta asetuksen N:o 1430/79 13 artiklassa säädettyjen edellytysten täyttymisen suhteen.

( ks. 49 kohta )

2. Puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaate edellyttää, että henkilö, jolle vastainen päätös saatetaan tehdä, voi tehokkaasti ilmaista kantansa ainakin niistä seikoista, asiakirjat mukaan lukien, joista komissio katsoo asianomaisen olevan vastuussa ja joihin se perustaa päätöksensä. Periaate ei kuitenkaan edellytä komission antavan omasta aloitteestaan tutustua kaikkiin asiakirjoihin, jotka mahdollisesti liittyvät sen käsiteltävänä olevaan tapaukseen tuontitullien peruutushakemuksen yhteydessä. Mikäli asianomainen katsoo tällaisten asiakirjojen olevan tarpeen sen osoittamiseksi, että kyseessä on erityistilanne ja/tai että kyse ei ole ilmeisestä huolimattomuudesta tai vilpillisestä menettelystä asianomaisen osalta, sen on vaadittava saada tutustua näihin asiakirjoihin niiden säännösten perusteella, joita toimielimet ovat antaneet EY 255 artiklan nojalla.

Tullien peruuttamista koskevan hallintomenettelyn osalta nimittäin komission on asianomaisen pyynnöstä annettava tieto kaikista hallinnollisista asiakirjoista, jotka eivät ole luottamuksellisia ja jotka koskevat riidanalaista päätöstä. Ellei tällaista pyyntöä esitetä, ei komissiolla oleviin asiakirjoihin anneta automaattisesti tutustua.

( ks. 50, 63 ja 65 kohta )

3. Kysymyksessä on tuonti- tai vientitullien palauttamisesta tai peruuttamisesta annetun asetuksen N:o 1430/79 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityistilanne, kun tapauksen olosuhteista käy ilmi, että tullivelallinen on poikkeuksellisessa tilanteessa suhteessa muihin samaa toimintaa harjoittaviin toimijoihin ja että tälle ei ilman näitä olosuhteita olisi aiheutunut haittaa, joka liittyy tullien kantamiseen jälkikäteen. Ratkaistessaan, muodostavatko tapauksen olosuhteet erityistilanteen, jossa ei ole kyse asianosaisen ilmeisestä huolimattomuudesta tai vilpillisestä menettelystä asetuksen N:o 1430/79 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, komission on arvioitava kaikkia merkityksellisiä seikkoja. Tältä osin tapauksissa, joissa tullivelalliset vetoavat peruutushakemuksensa tueksi sopimuspuolten vakaviin laiminlyönteihin yhteisöä sitovan sopimuksen soveltamisessa, komissio tämän velvoitteensa mukaisesti nojautuu arvioinnissaan hakemusten hyväksyttävyyden osalta kaikkiin riidanalaisia tuonteja koskeviin tosiseikkoihin, joista se on saanut tiedon kyseisen sopimuksen soveltamisen valvontaa ja tarkkailua koskevien tehtäviensä yhteydessä. Komissio ei myöskään voi - kun otetaan huomioon sen velvollisuus arvioida kaikkia merkityksellisiä tosiseikkoja sekä asetuksen N:o 1430/79 13 artiklan 1 kohdan taustalla oleva kohtuusperiaate - olla ottamatta huomioon niitä merkityksellisiä seikkoja, joista se on saanut tiedon tehtäviään hoitaessaan ja jotka - vaikka ne eivät kuuluneetkaan hallinnolliseen asiakirja-aineistoon kansallisessa menettelyssä - olisivat voineet tehdä peruutuksen asianosaisten osalta perustelluksi.

Vaikka komissiolla onkin harkintavaltaa asetuksen N:o 1430/79 13 artiklan soveltamisen suhteen, sen on tätä valtaa käyttäessään verrattava toisiinsa yhtäältä yhteisön etua tullisäännösten noudattamisen varmistamisessa ja toisaalta vilpittömässä mielessä toimineen maahantuojan etua välttää vahinkoa, joka ylittää tavanomaisen kaupalliseen toimintaan kuuluvan riskin. Tämän johdosta komissio ei voi peruutushakemuksen perusteita tutkiessaan ottaa huomioon pelkästään tuojan menettelyä. Komission on myös arvioitava oman, mahdollisesti virheellisen menettelynsä vaikutusta syntyneeseen tilanteeseen.

( ks. 92-95 kohta )

4. Tuonti- tai vientitullien palauttamisesta tai peruuttamisesta annetun asetuksen N:o 1430/79 13 artiklan 1 kohdan tarkoituksena on vain tehdä tilanteessa, jossa tietyt erityisedellytykset täyttyvät ja jossa ei ole kyse ilmeisestä huolimattomuudesta tai vilpillisestä menettelystä, mahdolliseksi vapauttaa talouden toimijat maksamasta maksettavakseen kuuluvaa tullia eikä kiistää periaatetta, joka koskee sitä, että tullivelka on maksettava. Yhteisön aineellisen tullilainsäädännön soveltaminen nimittäin kuuluu yksinomaan kansallisten tulliviranomaisten toimivaltaan. Näiden viranomaisten tekemät päätökset, mukaan lukien päätökset, joissa vaaditaan kantamattomien tullien maksamista jälkikäteen, voidaan yhteisön tullikoodeksin 243 artiklan perusteella riitauttaa kansallisissa tuomioistuimissa, jotka voivat EY 234 artiklan nojalla pyytää yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua.

Koska tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun asetuksen N:o 2454/93 906-909 artiklassa säädetyn komissiossa käytävän menettelyn tavoitteena on asetuksen 905 artiklan mukaan sitä vastoin vain asetuksen N:o 1430/79 13 artiklan 1 kohdan mukaisten peruuttamisedellytysten tutkiminen, maksuvelvollinen, joka vaatii tässä menettelyssä tehdyn päätöksen kumoamista, voi tehokkaasti vedota ainoastaan perusteisiin tai väitteisiin, joilla pyritään tässä tapauksessa osoittamaan erityistilanteen olemassaolo ja/tai ilmeisen huolimattomuuden tai vilpillisen menettelyn puuttuminen. Missään tapauksessa se ei voi vedota tämän päätöksen osalta perusteisiin tai väitteisiin, joilla pyritään osoittamaan riidanalaisten tullien maksamista koskevien, toimivaltaisten kansallisten viranomaisten tekemien päätösten lainvastaisuus. Tämä tilanne ei merkitse kajoamista yhteisön maahantuojien oikeussuojaan. Se, ettei tullivelallinen voi esittää väitteitä, joilla pyritään kiistämään todistusten peruuttamisen sääntöjenmukaisuus asetuksen N:o 2454/93 905 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa säädetyssä menettelyssä, johtuu nimittäin siitä, että komissio ei ole toimivaltainen ratkaisemaan asiaa. Mikään ei myöskään estä tullivelallista tarvittaessa esittämästä tällaisia väitteitä sen valvonnan yhteydessä, jota toimivaltainen kansallinen tuomioistuin kohdistaa kansallisten tulliviranomaisten päätöksen laillisuuteen.

( ks. 98-100 kohta )

5. Se, että jäsenvaltion tulliviranomaiset ryhtyvät tullien jälkikantoon sen vuoksi, että kolmannen maan viranomaiset ovat peruuttaneet alkuperätodistukset, jotka ovat osoittautuneet pätemättömiksi tämän maan viranomaisten suorittamissa jälkikäteistarkastuksissa, on tavanomainen kaupalliseen toimintaan kuuluva riski, joka huolellisen ja säännöksistä perillä olevan talouden toimijan on otettava huomioon. Talouden toimijoiden on tämän vuoksi toteutettava sopimussuhteissaan tavarantoimittajien kanssa tarvittavat toimenpiteet tällaisten riskien varalta ja tarvittaessa vaadittava hyvitystä väärentäjältä. Tähän päätelmään päädytään sitäkin suuremmalla syyllä, kun päinvastainen ratkaisu eli se, että jälkikannosta aiheutunut vahinko olisi omiaan muodostamaan tuonti- tai vientitullien palauttamisesta tai peruuttamisesta annetun asetuksen N:o 1430/79 13 artiklassa tarkoitetun erityistilanteen, saattaisi vaaraan itse mahdollisuuden tullien jälkikantoon, sillä jo määritelmän mukaan tällaiseen kantoon ryhdytään paljon alkuperäisen tuonnin ja myöhemmin tuotujen tavaroiden myynnin jälkeen, ja se estäisi siten maksamattomien tullien takaisin perimisen.

( ks. 114 ja 115 kohta )