ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 301/12

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Saksa) on esittänyt 23.8.2010 — Wolfgang Hofmann v. Freistaat Bayern

(Asia C-419/10)

()

2010/C 301/16

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Wolfgang Hofmann

Vastapuoli: Freistaat Bayern

Ennakkoratkaisukysymys

Onko ajokorteista 20.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY (1) 2 artiklan 1 kohtaa ja 11 artiklan 4 kohdan toista virkettä tulkittava siten, että jäsenvaltion on kieltäydyttävä hyväksymästä ajokorttia, jonka toinen jäsenvaltio on myöntänyt asianomaiselle henkilölle häntä koskeneen ajokiellon päättymisen jälkeen, kun hänen ajokorttinsa on otettu pois ensiksi mainitun jäsenvaltion alueella ja hänen vakinainen asuinpaikkansa on ajokortin antamisen ajankohtana ollut ajokortin myöntäneen jäsenvaltion alueella?

(1) EUVL L 403, s. 18.
2)

Kun kyseessä on pääasian kaltainen tapaus, jossa viejämaa on todennut tiettynä ajanjaksona annetut tullietuuskohtelutodistukset pätemättömiksi, koska tavaroiden alkuperää ei ole voitu vahvistaa jälkitarkastuksen perusteella, mutta jossa jotkin vientitavarat saattavat täyttää alkuperää koskevat edellytykset, voiko velan maksamisesta vastuussa oleva henkilö vedota yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (2) 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan toisen ja kolmannen alakohdan nojalla luottamuksensuojaan sillä perusteella, että hänen tapauksessaan esitetyt tullietuuskohtelutodistukset olivat mahdollisesti virheettömiä ja perustuivat näin ollen viejän antamaan virheettömään selvitykseen tosiasioista?
1)

Voidaanko asetusten 535/94 (1), 1832/2002 (2), 1871/2003 (3) ja 2344/2003 (4), joissa yhdistetyn nimikkeistön 2 ryhmän 7 lisähuomautus (alun perin 8 lisähuomautus) on otettu käyttöön ja joissa sitä on muutettu, pätevyyttä arvioitaessa ja/tai niitä tulkittaessa vedota nimikkeen 0210 ilmaisun ”suolattu” tulkinnasta 27.9.2005 tehtyyn DSB:n päätökseen myös asioissa, joissa tullimenettelyyn ”luovutus vapaaseen liikkeeseen” liittyvä ilmoitus on tehty ennen kyseistä päivää?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 246/18

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 2.6.2010 — Residex Capital IV CV v. Gemeente Rotterdam

(Asia C-275/10)

()

2010/C 246/30

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Residex Capital IV CV

Vastapuoli: Gemeente Rotterdam

Ennakkoratkaisukysymys

Sovelletaanko EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan, josta on tullut SEUT 108 artiklan 3 kohta, viimeisen virkkeen määräystä siten, että käsillä olevan asian kaltaisessa tapauksessa, jossa sääntöjenvastainen tuki on pantu täytäntöön siten, että lainanantajalle on myönnetty takaus, jonka seurauksena lainansaaja pystyi saamaan kyseiseltä lainanantajalta lainan, jota sille tavanomaisissa markkinaolosuhteissa ei olisi myönnetty, kansallinen tuomioistuin, jonka on poistettava sääntöjenvastaisen tuen seuraukset, on velvollinen tai ainakin toimivaltainen peruuttamaan takauksen, myös jos peruuttaminen ei samalla johda siihen, että laina, jota varten takaus on myönnetty, peruuntuu?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 221/17

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de grande instance de Nanterre (Ranska) on esittänyt 12.5.2010 — Société Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable v. Directeur général des douanes et droits indirects ja Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

(Asia C-234/10)

()

2010/C 221/28

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal de grande instance de Nanterre

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Société Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable

Vastaajat: Directeur général des douanes et droits indirects ja Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko asetuksen N:o 1260/2001 (1) 15 artiklan 1 kohdan d alakohtaa tulkittava siten, että keskimääräistä tappiota laskettaessa todellisten kustannusten summa on kaikkien vietyjen sokeriluokkien osalta jaettava vietyjen määrien summalla riippumatta siitä, onko näille määrille todellisuudessa maksettu vientitukea?

2) Onko asetus N:o 1193/2009 (2) pätemätön neuvoston asetuksen N:o 1260/2001 15 artiklaan nähden siltä osin kuin siinä vahvistettu sokerin tuotantomaksu lasketaan keskimääräisen tappion perusteella ja tässä laskentatavassa jalostettuna viedyn sokerin osalta näitä tuotteita koskevan vientituen yksikkömäärä kerrotaan viedyillä kokonaismäärillä, joihin luetaan ilman vientitukea viedyt määrät, eikä todellisia kustannuksia jaeta joko vientituen avulla tai ilman sitä vietyjen määrien summalla?

(1) Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19.6.2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1260/2001 (EYVL L 178, s. 1).

(2) Asetusten (EY) N:o 1762/2003, (EY) N:o 1775/2004, (EY) N:o 1686/2005 ja (EY) N:o 164/2007 oikaisemisesta ja sokerialan tuotantomaksujen vahvistamisesta markkinointivuosiksi 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006 3.11.2009 annettu komission asetus (EY) N:o 1193/2009 (EUVL L 321, s. 1).
2)

Ovatko seuraavat Euroopan unionin oikeuden säännökset: 1) Lissabonissa 13.12.2007 tehdyn sopimuksen, jolla muutetaan Maastrichtissa 7.2.1992 allekirjoitettua sopimusta Euroopan unionista ja joka on tullut voimaan 1.12.2009, 6 artikla, jonka mukaan ”unioni tunnustaa oikeudet, vapaudet ja periaatteet, jotka esitetään 7 päivänä joulukuuta 2000 hyväksytyssä ja Strasbourgissa 12 päivänä joulukuuta 2007 mukautetussa Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, jolla on sama oikeudellinen arvo kuin perussopimuksilla. – –” 2) Euroopan unionin perusoikeuskirjan 35 artikla, jonka mukaan ”jokaisella on oikeus saada ehkäisevää terveydenhoitoa ja sairaanhoitoa – –. Ihmisten terveyden korkeatasoinen suojelu varmistetaan kaikkien unionin politiikkojen ja toimintojen määrittelyssä ja toteuttamisessa.” Lissabonin sopimuksen johdanto-osassa toistettujen keskeisten periaatteiden, joihin Euroopan unioni perustuu, mukaisesti tulkittuina esteenä sille, että seuraavissa Belgian oikeuden säännöksissä: yleisen tulli- ja valmisteverolain (loi générale sur les douanes et accises), joka on koordinoitu 18.7.1977 annetulla kuninkaan päätöksellä (Moniteur belge, 21.9.1977) ja vahvistettu 6.7.1978 annetulla lailla (Moniteur belge, 12.8.1978), 1 § valmisteveron alaisia tuotteita koskevista yleisistä säännöistä sekä kyseisten tuotteiden hallussapidosta, vaihdannasta ja valvonnasta 10.6.1997 annettu laki (loi relative au régime général, à la détention, à la circulation et aux contrôles des produits soumis à accise; Moniteur belge, 1.8.1997) tupakkavalmisteiden verottamisesta 3.4.1997 annettu laki (loi relative au régime fiscal des tabacs manufacturés; Moniteur belge, 1.8.1997), sellaisena kuin se on muutettuna 26.11.2006 annetulla lailla (Moniteur belge, 8.12.2006) Belgian valtion sallitaan pitävän poltettavaksi tarkoitettuja tupakkavalmisteita valmisteveron määräämisen perustana, vaikka yhtäältä kyseinen valtio tunnustaa virallisesti, että nämä tuotteet vahingoittavat vakavasti niiden käyttäjien terveyttä ja ne on todettu useiden työkyvyttömyyteen johtavien sairauksien ja useiden ennenaikaisten kuolemantapausten syyksi, minkä pitäisi johdonmukaisuuden vuoksi olla peruste niiden poistumiseen markkinoilta toisaalta menetellessään siten, että verotuloille annetaan suurempi merkitys kuin millekään hillitseville vaikutuksille, kyseinen jäsenvaltio itse haittaa sellaisten toimenpiteiden hyväksymistä, jotka voisivat todella johtaa kyseisten tuotteiden markkinoilta poistumiseen?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 209/15

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Köln (Saksa) on esittänyt 10.5.2010 — Hannelore Adams v. Germanwings GmbH

(Asia C-226/10)

()

2010/C 209/23

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Amtsgericht Köln

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Hannelore Adams

Vastaaja: Germanwings GmbH

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) No 261/2004 (1) 4 artiklan 3 kohtaa sovellettava, kun lentomatkustaja, jolla on vahvistettu varaus edestakaiselle lennolle, ei saavu paluulennon lähtöselvitykseen seuraavista syistä:

— lennosta vastaava lentoliikenteen harjoittaja on evännyt lentomatkustajalta, joka oli oikea-aikaisesti saapuvilla menolennon lähtöselvityksessä, pääsyn menolennolle vastoin hänen tahtoaan ja ilmoittanut epäävänsä häneltä myös pääsyn paluulennolle

— lennolle pääsyn epääminen johtuu siitä, että lennosta vastaava lentoliikenteen harjoittaja olettaa virheellisesti, että tilitapahtuman palauttamisen vuoksi sillä oli oikeus toimituskulusaatavaan, jota lentomatkustaja ei vielä ollut suorittanut.

(1) EUVL L 46, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 209/13

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 4.5.2010 — Pacific World Limited ja FDD International Limited v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Asia C-215/10)

()

2010/C 209/21

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Pacific World Limited ja FDD International Limited

Vastaaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 28.11.2007 annettu komission asetus (EY) N:o 1417/2007 (1) pätevä siltä osin kuin siinä luokitellaan yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 3926 90 97 tekokynnet ja siten tekokynsisarjat, jotka on kuvailtu kyseisen asetuksen liitteessä I?

2) Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on kieltävä, onko yhdistettyä nimikkeistöä tulkittava siten, että siinä edellytetään, että kysymyksessä olevat tekokynsisarjat luokitellaan nimikkeen ”Kauneudenhoito- ja meikkivalmisteet sekä ihonhoitovalmisteet (muut kuin lääkkeet), myös aurinkosuoja- ja rusketusvalmisteet; manikyyri- ja pedikyyrivalmisteet” tuotteina alanimikkeeseen 3304 30 00”manikyyri- ja pedikyyrivalmisteet” vai että ne luokitellaan nimikkeen ”Muut leikkaamisvälineet (esim. tukan- ja karvanleikkuuvälineet, teurastajien ja talouskäyttöön tarkoitetut liha- ja muut veitset ja hakkurit sekä paperiveitset); manikyyri- ja pedikyyrivälinesarjat ja -välineet (myös kynsiviilat)” tuotteina alanimikkeeseen 8214 20 00”manikyyri- ja pedikyyrivälinesarjat ja -välineet (myös kynsiviilat)”?

(1) EUVL L 316, s. 4
Millä edellytyksillä yksittäisten julkisten työnantajien noudatettavissa olevia tavoitteita, joista ei ole kuitenkaan säädetty sitovasti, on pidettävä direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla yleisen edun mukaisina, koska eläkeiän ylittymisen vuoksi on vapautunut virkoja, jotka voidaan täyttää uusilla palvelukseenotoilla, mahdollisesti sen jälkeen kun on ensin ylennetty jo virassa olevia virkamiehiä? Edellyttääkö yleinen etu sellaisten yleisluontoisten väitteiden lisäksi, joiden mukaan säännös palvelee tätä tavoitetta, myös tilastotietoja tai muita tietoja, joista voidaan päätellä, että tällainen tavoite on riittävän vakava ja että se todellisuudessa voi toteutua?
4)

Onko yhteisön oikeudessa voimassa olevia yleisiä periaatteita, oikeusvarmuuden periaatetta, luottamuksensuojan periaatetta, asianosaisten prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatetta, tehokkaan oikeussuojan periaatetta, oikeutta saada asiansa käsitellyksi puolueettomassa tuomioistuimessa, ja yleisemminkin oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, jotka taataan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 2 kohdassa (sellaisena kuin se on muutettuna Lissabonin sopimuksen 1.8 artiklalla ja johon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 46 artiklassa viitataan) — yhdessä Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn Euroopan yleissopimuksen 6 artiklan määräysten ja Nizzassa 7.12.2000 julistetun Euroopan unionin perusoikeuskirjan 46 ja 47 artiklan ja 52 artiklan 3 kohdan kanssa, sellaisina kuin ne on otettu Lissabonin sopimukseen, tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että Italian valtio säätää kohtuullisen pitkän ajan kuluttua (5 vuotta) autenttista tulkintaa ilmaisevan säännöksen, joka eroaa tulkittavan säännöksen sisällöstä ja joka on ristiriidassa lain yhdenmukaista noudattamista ja tulkintaa valvovan elimen omaksuman vakiintuneen ja vahvistetun konsolidoidun kanssa, kun kyseessä on sellaisten riita-asioiden ratkaisun kannalta erityisen merkityksellinen säännös, joissa Italian valtio on itse asianosaisena?
4)

Onko direktiivin 2005/29 2 artiklan i alakohtaa tulkittava siten, että tuotteen pääominaisuuksia koskeva edellytys täyttyy jo, kun tuotteesta on sanallinen tai kuvallinen esitys (”verbal or visual reference to the product”) (2) eli kun tuote yksilöidään mutta sitä ei kuvata enemmälti?
c)

Komissio väittää kolmannessa kanneperusteessaan, että riidanalainen päätös on tehty sellaisen lojaalia yhteistyötä koskevan periaatteen vastaisesti, jota sovelletaan paitsi jäsenvaltioihin, myös toimielimiin. Neuvosto on päätöksellään vapauttanut Puolan tämän velvollisuudesta tehdä yhteistyötä komission kanssa siltä osin kuin on kyse niistä aiheellisista toimenpiteistä, joihin kyseinen jäsenvaltio oli EY 88 artiklan 1 kohdassa määrätyssä yhteistyössä sitoutunut maatalousmaan hankintaa koskevan olemassa olevan tuen osalta.
1)

Mitä on tulkittava tarkoitettavan direktiivin 98/44/EY (1) 6 artiklan 2 kohdan c alakohdan käsitteellä ”ihmisalkiot”? a) Kuuluvatko sen piiriin kaikki ihmiselämän kehitysvaiheet munasolun hedelmöittymisestä alkaen vai edellytetäänkö joidenkin lisäedellytysten täyttymistä, kuten esimerkiksi tietyn kehitysvaiheen saavuttamista? b) Kuuluvatko sen piiriin myös seuraavat eliöt: 1) ihmisen hedelmöittymättömät munasolut, joihin siirretään soluydin kypsästä ihmissolusta; 2) ihmisen hedelmöittymättömät munasolut, jotka on kiihdytetty jakautumaan ja kehittymään partenogeneesin avulla? c) Kuuluvatko sen piiriin myös kantasolut, jotka on saatu ihmisalkioista alkiorakkulavaiheessa?
1)

Miten on tulkittava neuvoston direktiivin 2005/85/EY (1) (turvapaikkamenettelydirektiivi) ja puitepäätöksen 2002/584/YOS (2) määräysten suhdetta, kun eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla luovutettavaksi pyydetty henkilö, joka on kolmannen valtion kansalainen, on hakenut täytäntöönpanojäsenvaltiossa turvapaikkaa ja turvapaikkahakemus on vireillä samanaikaisesti pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa koskevan asian kanssa? a) Onko direktiivin 7 artiklan 1 kohdan mukaiselle oikeudelle jäädä jäsenvaltioon hakemuksen tutkinnan ajaksi annettava etusija vai onko direktiivin 7 artiklan 2 kohtaa tulkittava niin, että pidätysmääräyksen täytäntöönpano on peruste, joka syrjäyttää 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun oikeuden? Voidaanko puitepäätöksen mukaisesta luovuttamisesta kieltäytyä vireillä olevan turvapaikkahakemuksen vuoksi, vaikka puitepäätöksen 3 ja 4 artiklassa ei ole tätä koskevaa kieltäytymisperustetta? b) Onko direktiivin 7 artiklan 2 kohtaa tulkittava niin, että se antaa jäsenvaltioille harkintavallan järjestää kohdassa a tarkoitettu kysymys kansallisessa lainsäädännössä haluamallaan tavalla? c) Miten direktiivin 7 artiklaa on tulkittava edellä mainittujen kysymysten osalta erityisesti silloin, kun pidätysmääräyksen nojalla luovutettavaksi pyydetty henkilö on hakenut turvapaikkaa olennaisesti samalla perusteella kuin millä hän vastustaa luovutusta? d) Jos turvapaikka myönnetään, seuraako tästä, että täytäntöönpanojäsenvaltion tulee kieltäytyä luovuttamisesta? Tämän tilanteen varalta viitataan lisäksi neljänteen ennakkoratkaisukysymykseen (kohdat a – c).
—

Euroopan unionin virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden sekä näihin palkkoihin ja eläkkeisiin liittyvien korjauskertoimien mukauttamisesta 1 päivästä heinäkuuta 200923.12.2009 annettu neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 1296/2009 (1) lukuun ottamatta asetuksen 1 ja 3 artiklaa on kumottava, ja asetuksen vaikutukset on pysytettävä voimassa siihen saakka kunnes neuvosto on antanut uuden asetuksen, jossa henkilöstösääntöjen 64 ja 65 artiklaa sekä henkilöstösääntöjen liitettä XI sovelletaan oikein;
—

hyväksyttävä Portugalin viranomaisten valitus siten, että tämän valituksen ratkaisemista lykätään siihen saakka, kunnes yleinen tuomioistuin on ratkaissut Portugalin tasavallan esittämän vaatimuksen, koska silloin kun kysymys on kolmannen osapuolen kantelusta, oikeudellisten seikkojen ohella on arvioitava tapauksen tosiseikat
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 51/19

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel (Belgia) on esittänyt 11.12.2009 — RTL Belgium SA (aiemmin TVI SA)

(Asia C-517/09)

2010/C 51/30

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel

Asia: Kantelu RTL Belgium SA:sta (aiemmin TVI SA)

Ennakkoratkaisukysymys

”Voidaanko audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden tiettyjen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3.10.1989 annetun direktiivin (1) (audiovisuaalisia mediapalveluja koskevan direktiivin) 1 artiklan c alakohdan käsitettä ”tosiasiallinen määräysvalta, joka kohdistuu sekä ohjelmien valintaan että niiden organisointiin”, tulkita siten, että sen perusteella voidaan katsoa, että yhteen jäsenvaltioon sijoittautuneella yrityksellä, joka on saanut kyseisen jäsenvaltion hallitukselta luvan tarjota tiettyä audiovisuaalista mediapalvelua, on todellakin tällainen määräysvalta silloin, kun se delegoi toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle kolmannelle yritykselle kaikkien kyseessä olevaan palveluun kuuluvien ohjelmien toteutuksen ja tuotannon, ohjelmistoa koskevan ulkoisen viestinnän sekä rahoitukselliset, oikeudelliset ja henkilöstöä koskevat palvelut, infrastruktuurin hoidon ja muut henkilöstöön liittyvät palvelut, jotka on mahdollista vielä delegoida edelleen, ja maksaa vastineeksi korvauksen, jonka tarkkaa suuruutta ei ole määritetty ja joka vastaa kyseessä olevan palvelun jakelun koko mainosliikevaihtoa, ja kun vaikuttaa siltä, että ohjelmiston kokoamisesta ja mahdollisista ohjelmistomuutoksista sekä ajankohtaisiin tapahtumiin liittyvistä äkillisistä ohjelmistoaikataulun muutoksista päätetään ja ne toteutetaan kyseessä olevan kolmannen yrityksen toimipaikassa?”

(1) Audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden tiettyjen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3.10.1989 annettu neuvoston direktiivi 89/552/ETY (audiovisuaalisia mediapalveluja koskeva direktiivi) (EYVL L 298, s. 23).
1.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on syyllistynyt oikeudelliseen virheeseen katsoessaan kyseessä olevassa konkreettisessa tapauksessa, etteivät siinä vallitse sellaiset poikkeukselliset olosuhteet, jotka oikeuttavat perusteltuun luottamukseen riidanalaisen verotoimenpiteen sääntöjenmukaisuuteen ja jotka estävät tukien määräämisen takaisin perittäviksi asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti luottamuksensuojan periaatteen nojalla. Istunnossa käydyn keskustelun sisällölle on annettu väärä merkitys ja kontradiktorisen menettelyn periaatetta on loukattu. Perusteluja koskevaa oikeuskäytäntöä ei ole noudatettu. Riidanalaisen verotoimenpiteen ja päätöksen 93/337 (2) kohteena olevan toimenpiteen välistä muodollista eroa eikä sitä, että komissio olisi voinut perustella valikoivuuden perusteita muilla tekijöillä kuin sillä, joka on nimenomaisesti mainittu päätöksessä 93/337, eikä päätöksessä 93/337 tehtyä soveltumattomuutta koskevaa toteamusta ole pidettävä oikeudellisesti riittävinä syinä sille, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ole ottanut huomioon sellaisen poikkeuksellisen olosuhteen olemassaoloa, joka yksin tai yhdessä muiden tapauksessa kyseeseen tulevien olosuhteiden kanssa estää komissiota määräämästä riidanalaisessa päätöksessä tarkoitetut tuet takaisin perittäviksi. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsomalla, etteivät yhdistetyissä asioissa T-30/01–T-32/01 ja T-86/02–T-88/02 riitautetut toimenpiteet olleet verotusteknisesti ja etuuksien ulottuvuuden vuoksi samat kuin riidanalainen verotoimenpide, antanut väärän merkityksen riidan osapuolten asiassa käymälle keskustelulle, sivuuttanut kontradiktorisen menettelyn periaatteen ja rikkonut ilmeisellä tavalla perusteluja koskevaa oikeuskäytäntöä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että komission asenne vuoden 1993 verovapautuksiin ja lain nro 22/1993 mukaiseen verohyvitykseen ei ole sellainen poikkeuksellinen tekijä, joka olisi voinut oikeuttaa minkäänlaiseen perusteltuun luottamukseen riidanalaiseen verotoimenpiteen sääntöjenmukaisuuteen ja jolla olisi voitu estää tukien takaisinperiminen asetuksen N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan nojalla luottamuksensuojan periaatteen loukkaamisen vuoksi.
6.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen jättäessään noudattamatta todisteiden vastaanottamista koskevia prosessuaalisia sääntöjä ja päättäessään olla vastaanottamatta tiettyjen komission asiakirjojen avulla esitettävää todistelua, jota valittaja oli vaatinut ja jota on ensimmäisen oikeusasteen käyttämien niiden toteamusten, joilla valittajan vaatimus hylättiin, perusteella pidettävä olennaisen tärkeänä valittajan etujen puolustuksen kannalta. Oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja prosessuaalisen yhdenvertaisuuden ja puolustautumisoikeuksien periaatteita on loukattu.
2.

Onko ensimmäiseen kysymykseen vastaamisen kannalta merkitystä sillä, että a) arvonlisäveroa sisältävästä laskusta ilmenevät liiketoimet kuuluvat kiistatta arvonlisäveron piiriin ja ne on tosiasiallisesti suoritettu; b) laskuun sisältyvät kaikki yhteisön lainsäädännössä edellytetyt tiedot; c) rajoitusta, joka koskee verovelvollisen oikeutta vähentää laskuun sisältyvä arvonlisävero, jos laskun toimittanutta henkilöä ei ole rekisteröity arvonlisäverovelvolliseksi, on sovellettu kansallisessa oikeusjärjestyksessä jo ennen Puolan tasavallan liittymistä yhteisöön?
1)

Onko sosiaaliturvajärjestelmän soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) liitteessä III olevan A osan 6 kohtaa, jonka mukaan perusteita, joiden mukaan määritetään seuraajavaltio, joka on toimivaltainen ottamaan huomioon palkattujen työntekijöiden aikaisemman Tšekin ja Slovakian liittotasavallan sosiaaliturvajärjestelmässä 31.12.1992 mennessä täyttämät vakuutuskaudet, sovelletaan edelleen, ja kyseisen asetuksen 7 artiklan 2 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, ettei ole mahdollista soveltaa sellaista kansallisen oikeuden sääntöä, jonka mukaan Tšekin sosiaaliturvalaitoksen on otettava täysimääräisesti huomioon etuutta koskevan oikeuden saamisen ja etuuden määrän vahvistamisen osalta vakuutuskausi, joka on täytetty aikaisemman Tšekin ja Slovakian liittotasavallan alueella 13.12.1992 mennessä, vaikka edellä mainittujen perusteiden mukaan kyseisen vakuutuskauden on toimivaltainen ottamaan huomioon Slovakian tasavalta?
—

Helleenien tasavalta on velvoitettava suorittamaan komissiolle Euroopan yhteisön omien varojen tilille ehdotettu uhkasakko, jonka suuruus on 72 532,80 euroa kultakin päivältä, jona asiassa C-26/07 annetun tuomion täytäntöönpanon edellyttämien toimenpiteiden toteuttaminen viivästyy, siitä päivästä lähtien, jona nyt esillä olevassa asiassa annetaan tuomiota, siihen päivään asti, jona asiassa C-26/07 annettu tuomio on pantu täytäntöön,