Tästä seuraa, että sisämarkkinoille soveltuvaksi todetun sääntöjenvastaisen tuen saajalla voi olla oikeutettu ja olemassa oleva intressi nostaa kanne, joka perustuu siihen, että asianomaiset toimenpiteet on luonnehdittu sinänsä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan c alakohdassa tarkoitetuksi uudeksi tueksi, kun siihen kohdistuu kilpailijan kansallisessa tuomioistuimessa nostama kanne, jonka käsittelyä on lykätty siihen saakka, kunnes unionin yleinen tuomioistuin julistaa tuomion, ja jossa vaaditaan sen velvoittamista maksamaan korkoa sääntöjenvastaisuuden ajalta ja korvaamaan tuen sääntöjenvastaisuuden vuoksi aiheutuneet vahingot.

Tässä yhteydessä on katsottu, että ”todellinen” tai ”jo syntynyt ja edelleen olemassa oleva” vaara tuomioistuimissa nostettavista kanteista sääntöjenvastaista ja sisämarkkinoille soveltuvaa tukea saanutta kantajaa vastaan, on olemassa, yhtäältä, jos tällainen kanne on jo vireillä kansallisissa tuomioistuimissa sillä hetkellä, jolloin kumoamiskanne nostetaan unionin yleisessä tuomioistuimessa, tai jos se on nostettu kyseisissä tuomioistuimissa ennen kuin unionin yleinen tuomioistuin ratkaisee kumoamiskanteen, ja toisaalta, jos kansallisissa tuomioistuimissa vireillä olevan kanteen, johon kantaja vetoaa, kohteena on tuki, jota unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetun kanteen kohteena oleva päätös koskee.

Erityisesti kolmannen ja toisen Altmark-edellytyksen välisestä suhteesta on tässä yhteydessä huomautettava, ettei näytä olevan mahdollista todeta, että edunsaajayritykselle, joka hoitaa julkisen palvelun tehtävää, myönnetty korvaus ei ylitä sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa, kun otetaan huomioon kyseisestä toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto, jollei etukäteen tiedetä, minkä parametrien mukaan kyseisen korvauksen määrä on vahvistettu, mistä juuri toisessa Altmark-edellytyksessä on kyse.

Valtiontukien alalla tuomion Altmark täysin yksiselitteisestä sanamuodosta seuraa, että kaikkien siinä vahvistettujen neljän edellytyksen tarkoituksena on kyseisen toimenpiteen luonnehtiminen valtiontueksi ja täsmällisemmin edun olemassaolon määrittäminen. Valtiollista toimenpidettä, joka ei täytä yhtä tai useampaa mainituista edellytyksistä, on siten pidettävä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena.

Jäsenvaltioiden julkisen palvelun yleisradiotoiminnasta tehdyn pöytäkirjan N:o 29 (Amsterdamin pöytäkirja) sanamuodosta ilmenee, että kyseisellä toimella pyritään tulkitsemaan SEUT 106 artiklan 2 kohdassa vahvistettua poikkeusta. Se ei siis ole merkityksellinen arvioitaessa niiden Altmark-kriteerien sovellettavuutta, joilla on tarkoitus todeta, onko kyse valtiontuesta, eikä, onko tuki sisämarkkinoille soveltuva. Ei ole myöskään mahdollista hyväksyä sitä, että Amsterdamin pöytäkirjassa syrjäytettäisiin kilpailusääntöjen soveltaminen ja kiellettäisiin komissiota tutkimasta yhteisöjen tuomioistuimen tuomiossa Altmark määrittämien kriteerien nojalla, tuottaako valtion rahoitus taloudellista etua julkisen palvelun yleisradioyhtiöille. Vaikka Amsterdamin pöytäkirjalla olisi katsottava olevan merkitystä arvioitaessa valtiontuen olemassaoloa, se koskee lisäksi vain ensimmäistä Altmark-edellytystä, jossa on kyse julkisen palvelun velvoitteiden määrittelemisestä.

Kysymystä siitä, onko oikeusvarmuuden periaatteen mukaista asettaa tosiseikkojen tapahtuma-aikaan julkisen palvelun tehtävän täyttämisestä myönnettynä korvauksena pidetyn korvauksen saajalle tietyn rahasumman takaisin maksamista koskeva velvollisuus, joka perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdan ja SEUT 108 artiklan 3 kohdan tulkintaa koskevien tuomioiden, jotka on annettu useita vuosia kyseisen korvauksen maksamisen jälkeen, yhteiseen ja taannehtivaan soveltamiseen, ei voida myöskään ratkaista sellaisen oikeusriidan yhteydessä, joka koskee päätöksen, jolla komissio on luonnehtinut mainitun korvauksen valtiontueksi, pätevyyttä. Kansallisen tuomioistuimen on arvioitava esitettyään unionin tuomioistuimelle tarvittaessa ennakkoratkaisukysymyksiä, voidaanko sääntöjä, jotka koskevat velvollisuutta palauttaa valtiolle korot sääntöjenvastaisuuden ajalta ja mahdollisesti velvollisuutta korvata vahingot, jotka kilpailijoille on voinut aiheutua tuen sääntöjenvastaisuuden vuoksi, soveltaa sen käsiteltäväksi saatetun asian olosuhteissa.

Määritettäessä sitä, onko kyse valtiontuesta, toisessa Altmark-edellytyksessä, jonka mukaan ne parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on vahvistettava etukäteen objektiivisesti ja läpinäkyvästi, jotta voidaan välttää, että korvaus sisältää taloudellisen edun, joka on omiaan suosimaan edunsaajayritystä suhteessa kilpaileviin yrityksiin, asetetaan kolme vaatimusta, jotka korvauksen laskentaparametrien on täytettävä sen varmistamiseksi, että kyseinen laskenta on luotettava ja komission tarkastettavissa. Näiden vaatimusten mukaan korvauksen laskentaparametrit on vahvistettava etukäteen läpinäkyvää menettelyä noudattaen ja niiden on oltava luonteeltaan objektiivisia. Tuomiosta Altmark ei millään tavalla seuraa, että siinä esitetyn toisen edellytyksen mukaan korvauksen laskentaparametrit on suunniteltava siten, että kyseisen korvauksen saajalle aiheutuvien kustannusten määrään voidaan vaikuttaa tai sitä voidaan valvoa.

Sellainen toisesta edellytyksestä omaksuttu tulkinta, jonka mukaan korvauksen laskentaparametrien on oltava objektiiviset ja ne on vahvistettava etukäteen avointa menettelyä noudattaen, mutta niillä on tämän lisäksi myös voitava varmistaa julkisen palvelun hallinnoinnin tehokkuus, on näet ristiriidassa toisen Altmark-edellytyksen sanamuodon kanssa ja johtaa sekaannukseen mainitussa tuomiossa vahvistetun, kyseistä tehokkuusvaatimusta koskevan neljännen edellytyksen kanssa.

Kun komissio vaatii, että yritykselle julkisen palvelun tehtävän täyttämiseksi myönnetyn korvauksen laskentaparametrit on muotoiltava siten, että varmistetaan, että julkisen palvelun tehtävä täytetään tehokkaasti, se tekee siis oikeudellisen virheen.

(ks. 102–106 kohta)