Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 21.4.2016 –

Beca Engineering

(asia C‑285/15) ( 1 )

”Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — Tavaroiden vapaa liikkuvuus — Direktiivi 89/106/ETY — Rakennusalan tuotteet — Tulisijojen sisäpinnoitteet — Kansallinen lainsäädäntö, joka määrää tulisijat valmistettaviksi vain palamattomista aineista”

1. Ennakkoratkaisukysymykset — Asian saattaminen unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi — Unionin tuomioistuimelle esitettävistä kysymyksistä päättäminen — Kansallisen tuomioistuimen yksinomainen toimivalta — Asianosaisilla ei ole mahdollisuutta puuttua kysymysten sisältöön — Unionin tuomioistuimen velvollisuus pitäytyä ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta päätöksestä ilmenevissä kysymyksissä (SEUT 267 artikla; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 23 artikla) (ks. 24 kohta)

2. Ennakkoratkaisukysymykset — Unionin tuomioistuimen toimivalta — Asiaan vaikuttavien unionin oikeutta koskevien näkökohtien määrittäminen — Kysymysten muotoileminen uudelleen (SEUT 267 artikla) (ks. 25 ja 26 kohta)

3. Ennakkoratkaisukysymykset — Vastaus, joka on selvästi johdettavissa oikeuskäytännöstä — Työjärjestyksen 99 artiklan soveltaminen (SEUT 267 artikla; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla) (ks. 29 ja 30 kohta)

4. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Rakennusalan tuotteet — Direktiivi 89/106 — Kohde (Neuvoston direktiivi 89/106, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1882/2003) (ks. 32 kohta)

5. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Rakennusalan tuotteet — Direktiivi 89/106 — Kansallinen säännöstö, joka määrää siviilikäytössä olevien lämpökeskusten tulisijat valmistettaviksi vain palamattomista aineista — Sen arvioiminen, onko mainittu säännöstö sopusoinnussa unionin oikeuden kanssa direktiivin 89/106 valossa — Kyseinen säännöstö ei kuulu mainitun direktiivin soveltamisalaan (Neuvoston direktiivi 89/106, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1882/2003) (ks. 33–35 ja 38 kohta sekä tuomiolauselma)

6. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettava menettely — Direktiivi 98/34 — Tekninen määräys — Käsite — Kansallinen säännöstö, joka määrää siviilikäytössä olevien lämpökeskusten tulisijat valmistettaviksi vain palamattomista aineista, kuuluu mainitun käsitteen alaan — Jäsenvaltioiden velvollisuus ilmoittaa komissiolle kaikki teknisiä määräyksiä koskevat hankkeet — Ulottuvuus — Velvollisuuden laiminlyönti — Seuraukset — Ilmoittamatonta määräystä ei voida soveltaa (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/48, 1 artiklan 3 ja 11 kohta sekä 8 artikla) (ks. 36–38 kohta ja tuomiolauselma)

Ratkaisu

Sitä, onko kansallinen säännöstö, jossa edellytetään, että siviilikäytössä olevien lämpökeskusten tulisijat on valmistettava pääasiassa kyseessä olevien kaltaisista palamattomista rakennusaineista, sopusoinnussa unionin oikeuden kanssa, ei ole arvioitava rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun neuvoston direktiivin 89/106/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003, valossa.

Teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22.6.1998 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 98/34/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.7.1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/48/EY, on tulkittava niin, että mainitunlaista kansallista säännöstöä voidaan pitää mainitun direktiivin 1 artiklan 3 ja 11 kohdassa tarkoitettuna ”teknisenä määräyksenä” ja että jos kyseinen jäsenvaltio ei ole toimittanut mainittua säännöstöä Euroopan komissiolle mainitun direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna, 8 artiklan mukaisesti, kyseistä kansallista säännöstöä ei voida soveltaa, mihin yksityiset tahot voivat vedota kansallisessa tuomioistuimessa.

( 1 ) EUVL C 302, 14.9.2015.