Asia C-495/00





Azienda Agricola Giorgio, Giovanni e Luciano Visentin ym.

vastaan

Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA)





(Tribunale amministrativo regionale del Lazion esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

«Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Maito ja maitotuotteet – Maidon lisämaksu – Asetukset N:o 3950/92 ja N:o 536/93 – Viitemäärät – Jälkikäteinen korjaaminen»

Julkisasiamies P. Léger’n ratkaisuehdotus 8.5.2003

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 25.3.2004

Tuomion tiivistelmä

1. Jäsenvaltiot – Velvoitteet – Yhteisön oikeuden täytäntöönpano – Kansallisen oikeuden muotoseikkoja koskevien ja aineellisoikeudellisten sääntöjen soveltaminen – Edellytykset

(EY:n perustamissopimuksen 5 artikla (josta on tullut EY 10 artikla))

2. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Maito ja maitotuotteet – Maidon lisämaksu – Asetukset N:o 3950/92 ja N:o 536/93 – Viitemäärät – Maksujen jälkikäteinen korjaaminen ja uudelleenlaskeminen niiden eräännyttyä maksettaviksi – Hyväksyttävyys – Luottamuksensuojaa ei ole loukattu

(Neuvoston asetuksen N:o 3950/92 1 ja 4 artikla; komission asetuksen N:o 563/93 3 ja 4 artikla)

1.

Niiden yhteisön perustana olevien yleisten periaatteiden mukaan, jotka säätelevät yhteisön ja jäsenvaltioiden välisiä suhteita, jäsenvaltioiden on perustamissopimuksen 5 artiklan (josta on tullut EY 10 artikla) nojalla varmistettava yhteisön säännösten täytäntöönpano alueellaan. Mikäli yhteisön oikeus ja sen yleiset periaatteet eivät sisällä tähän tarkoitukseen soveltuvia yhteisiä sääntöjä, kansalliset viranomaiset noudattavat näitä säännöksiä täytäntöönpannessaan kansallisen oikeuden menettelytapaa koskevia ja aineellisoikeudellisia säännöksiä.

Toteuttaessaan yhteisön lainsäädännön soveltamista koskevia toimenpiteitä kansallisten viranomaisten on kuitenkin harkintavaltaansa käyttäessään noudatettava yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita, joihin kuuluu luottamuksensuojan periaate.

(ks. 39 ja 40 kohta)

2.

Maito‑ ja maitotuotealan lisämaksusta annetun asetuksen N:o 3950/92 1 ja 4 artiklaa ja maito‑ ja maitotuotealan lisämaksun soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 536/93 3 ja 4 artiklaa on tulkittava siten, että niiden vastaista ei ole se, että jäsenvaltio korjaa tarkastusten jälkeen kullekin tuottajalle myönnetyt tilakohtaiset viitemäärät ja laskee tämän vuoksi uudestaan maksettavat lisämaksut sen jälkeen, kun käyttämättä jääneet viitemäärät on jaettu uudelleen ja kyseiseltä maidon markkinointivuodelta perittävät lisämaksut ovat erääntyneet maksettaviksi.

Ensinnäkin, kun tuottajan tilakohtainen viitemäärä vastaa kyseisen tuottajan viitevuoden aikana tosiasiallisesti myymän maidon määrää, mainitulla tuottajalla – joka lähtökohtaisesti tietää tuottamansa maidon määrän – ei voi olla perusteltua luottamusta virheellisen viitemäärän ylläpitämiseen. Toiseksi, tuottajilla ei voi olla perusteltua luottamusta siihen, että markkinointivuoden jälkeen jaetaan tietty käyttämättä jäänyt tilakohtainen viitemäärä uudelleen. Tällainen uudelleen jakaminen on nimittäin luonteeltaan hypoteettista, ja sen määrää on mahdotonta määrittää etukäteen, koska se riippuu toisten tuottajien toiminnasta. Tuottajalla ei näin ollen voi ennen markkinointivuotta olla perusteltua luottamusta siihen, että hänelle jaetaan uudelleen tietty osa käyttämättä jääneistä kiintiöistä.

Lisäksi perusteltua luottamusta ei voi syntyä selvällä tavalla yhteisön oikeuden vastaisen tilanteen ylläpitämiseen eli maidon lisämaksujärjestelmän soveltamatta jättämiseen. Jäsenvaltioiden maidontuottajat eivät voi 11 vuotta mainitun järjestelmän käyttöönoton jälkeen perustellusti odottaa, että ne voisivat edelleen tuottaa maitoa ilman rajoituksia.