ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kanne 24.2.2022 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)

(Asia T-106/22)

(2022/C 165/49)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosia, Kypros) (edustajat: S. Malynicz, Barrister-at-Law, ja C. Milbradt, asianajaja)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: M. J. Dairies EOOD (Sofia, Bulgaria)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki BBQLOUMI – EU-tavaramerkki nro 12 898 029

EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 14.12.2021 asiassa R 656/2021-4 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n ja valituslautakunnassa esiintyneen muun osapuolen vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

— Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 8 artiklan 5 kohtaa on rikottu.

— Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 74 artiklan 2 kohtaa on rikottu.

— Valituslautakunta ei noudattanut unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, joka koskee erottamiskykyä.

— Valituslautakunta asetti virheellisesti todistustaakan riittävästä erottamiskyvystä aiemmin rekisteröidyn tavaramerkin haltijalle eli kantajalle.
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan henkilötietojen käsittelyyn liittyviä yleisiä periaatteita on loukattu. Tämä kanneperuste jakautuu kahteen osaan. — Ensimmäinen osa, jonka mukaan tietojen käsittelyn käyttötarkoitussidonnaisuuden periaatetta ja laillisuusperiaatetta on loukattu. Jotta kantajien henkilötietoja EU:n digitaalisissa koronatodistuksissa voitaisiin käyttää parlamentin rakennuksiin pääsyä varten, ne on lain mukaan tullut kerätä tätä tarkoitusta varten. Ilman sellaista oikeusperustaa, jossa nimenomaisesti sallitaan rokotuksia, testausta ja taudista parantumista koskevien terveystietojen käsitteleminen työpaikalle ja parlamentaarisiin edustajakokouksiin pääsyn sääntelemistä varten, ei ole missään tapauksessa parlamentin puhemiehistön tehtävä sallia tällaista tietojen käsittelyä varsinkaan sellaisella säännöllä, joka ei ole laki sanan varsinaisessa merkityksessä. — Toinen osa, jonka mukaan kohtuullisuutta, läpinäkyvyyttä ja minimointia koskevia periaatteita on loukattu, koska silloin, kun kantajien henkilötietoja kerättiin, heille ei ilmoitettu, että tietoja käytettäisiin salliakseen tai evätäkseen pääsy heidän työpaikalleen.
—

velvoittamaan vastaajat maksamaan (i) 1 127,66 euroa, jotka on pidätetty ilman PMO:n takaisinperimisestä yksittäistapauksessa tekemää hallintopäätöstä; (ii) 9 250,05 euroa, jotka on pidätetty touko-, kesä-, heinä-, elo- ja syyskuulta 2021 ja (iii) 1 euroa ex aequo et bono korvauksena henkisestä kärsimyksestä, jota kantajalle on aiheutunut siitä, että OLAF on suorittanut lainvastaisesti tutkinnan OF/2016/0928/A1, joka johti lopulta kantajan viraltapanoon
Kanne 7.9.2021 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – Papouis Dairies (fino)

(Asia T-558/21)

(2021/C 452/55)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosia, Kypros) (edustaja: asianajaja C. Milbradt)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Papouis Dairies LTD (Nikosia)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin fino Cyprus Halloumi Cheese rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 11 180 791

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 29.4.2021 asiassa R 578/2019-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen ja

— velvoittaa EUIPO:n ja muun osapuolen EUIPO:ssa vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet
—

kumoamaan ACERin valituslautakunnan 28.5.2021 asiassa A-007-2021 (konsolidoitu) tekemän päätöksen (jäljempänä riidanalainen valituslautakunnan päätös), jolla on hylätty 4.12.2020 tehdyn päätöksen nro 33/2020 (viraston päätös) kumoamista ja asian palauttamista koskevat vaatimukset; viraston päätöksellä otettiin käyttöön alueellista käyttövarmuuden koordinointia koskeva menetelmä kapasiteetin laskennan pääasiallista aluetta varten (Regional Operational Security Coordination for the Core Capacity Calculation Region; jäljempänä alueellista käyttövarmuuden koordinointia koskeva menetelmä)
2)

Toinen kanneperuste: Asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan toinen luetelmakohta ei ole kantajan tutustumisoikeuden esteenä. Tämä poissulkemisperuste on ajallisesti rajoitettu ja pätee vain vireillä olevissa oikeudenkäynneissä ja neuvotteluissa. Belgiassa AstraZenecaa vastaan numerolla 2021/48/C vireillä oleva menettely koskee täysin muuta asiasisältöä ja se on jo päätetty 18.6.2021 annetulla tuomiolla. Menettelyllisen yhdenvertaisuuden periaatteen ja hyvän oikeudenkäytön periaatteen loukkaamisen edellytykset eivät myöskään täyty, koska kaikki mahdollisesti kyseessä olevat menettelyt on jo päätetty.
—

Tältä osin kantaja väittää, että kyseessä oli riittävän vakava rikkominen, kun otetaan huomion, että: kun komissio antoi päätöksen, sillä ei ollut mitään harkintavaltaa, koska SEUT 107 artiklan 1 kohta on määräys, jolla on välitön oikeusvaikutus ja joka on täsmällinen ja ehdoton; komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen. Lisäksi komissio on tukeutunut riittämättömään näyttöön ja tulkinnut väärin sekä unionin yleisen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä (tuomio Italia ym. v. komissio, T-98/16, T-196/16 ja T-198/16) että unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä (tuomio komissio v. Italia ym., C-425/19 P).
—

kumoaa Euroopan syyttäjänviraston kollegion 3.5.2021 tekemän päätöksen – Decision of the College of the European Public Prosecutor’s Office of 3 may 2021 on the appointment of fifteen european delegated prosecutors of the EPPO in the Italian Republic – jolla nimitettiin Italian tasavallan osalta Euroopan syyttäjänviraston valtuutetut syyttäjät
—

kumoamaan EEA:n 21.9.2020 antaman päätöksen siltä osin kuin päätöksessä sen jälkeen, että vaatimus asettautumiskorvauksen, jonka EEA oli virheellisesti vähentänyt unionin yleisen tuomioistuimen 11.6.2019 asiassa T-462/17 antaman tuomion perusteella maksettavista määristä, maksamisesta on hyväksytty, kuitenkin todetaan – ja päätös riitautetaan tältä osin –, että kantajan muita vaatimuksia ja erityisesti 16.9.2020 päivätyssä sähköpostissa, johon riidanalaisessa päätöksessä nimenomaisesti viitataan, esitettyjä vaatimuksia ei hyväksytä ja joissa on kyse perusteettomasti vähennetyn asettautumiskorvauksen saamisen lisäksi — huomattavasta jäljelle jäävästä määrästä, jota ei ole määritetty yksityiskohtaisen erittelyn puuttuessa ja joka on vielä maksamatta, korotettuna irtisanomiskorvaukselle 22.9.2016 alkaen maksettavalla korolla ja maksettaviksi määrätyille summille tuomion julistamispäivästä alkaen siihen asti maksettavalla korolla, kunnes määrät on tosiasiassa maksettu, — yksityiskohtaisesta erittelystä maksettavasta pääomasta, koroista ja muista määristä sekä kantajalle jo maksetuista määristä, jotka on vähennettävä ensisijaisesti koroista ja muista määristä ja sen jälkeen pääomasta, — vahingonkorvauksesta ja koroista sellaisen virkavirheen perusteella, joka muodostui ensinnäkin siitä, että luottamuksellisuutta, jonka unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi kantajan osalta, rikottiin ilmoittamalla hänen uudelle työantajalleen hänen ja EEA:n välisestä riita-asiasta elokuun 2019 palkkalaskelman välityksellä, josta ilmenee hyvitetyt ja veloitetut määrät, ja toiseksi siitä, että kantajalle ei ilmoitettu hänen silloisen oikeudellisen avustajansa kanssa ennen edellä mainitun tuomion antamista ja sen jälkeen käytyä kirjeenvaihtoa,
—

komissio ei ole ottanut päätöksessään riittävästi huomioon, että valmistajan vaatimustenmukaisuuden osoittamiseksi esittämät todisteet eivät ole olennaisilta kohdin täydellisiä. Perustelukappaleista käy lisäksi ilmi, että komissio on katsonut virheellisesti, että markkinavalvontaviranomaisilla on näyttötaakka silloin, kun standardista on poikettu, ja on riidanalaista, täytettäisiinkö turvallisuusvaatimukset vaihtoehtoisella, samanarvoisella ratkaisulla.
Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu myyntiluvan hakijoiden yhdenvertaisuuden periaatteen loukkaamiseen sekä toimielinten lausuntojen ja asetuksen N:o 726/2004 ( 1 ) 56 artiklan 2 kohdan johdonmukaisuuden periaatteen loukkaamiseen. Kantaja lisää, että Scientific Advisory Group on Psychiatry -neuvoa-antavan tiedekomitean lopettaminen on yleisesti lainvastaista, koska sen myötä myyntiluvan hakijoilta evätään tae psykiatrian terapeuttisen käyttöalan lausuntojen johdonmukaisuudesta, mutta myös siltä osin kuin se voi johtaa epäjohdonmukaisuuksiin ja epäyhdenvertaiseen kohteluun myyntiluvan hakijoiden välillä asetuksen N:o 726/2004 9 artiklassa säädetyn sen uudelleentarkastelun yhteydessä, jota myyntiluvan hakija voi vaatia, jos ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä käsittelevä komitea antaa alkuperäisessä menettelyssä kielteisen lausunnon.
6)

Kuudes kanneperuste, joka perustuu perusasetuksen 2 artiklan 6 a kohdan rikkomiseen siltä osin kuin on kyse sen raportin oikeudellisesta asemasta, jolla komissio osoittaa, että tietyssä maassa tai kyseisen maan tietyllä sektorilla on merkittäviä kilpailun vääristymiä. Kantaja väittää, että Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä annettua asetusta N:o 1/1958 (3) on rikottu ja kantajan perusoikeuksia on loukattu, koska kantaja ei voinut saada edellä mainittua raporttia italian kielellä.
3)

Kolmannen kanneperusteen mukaan kantajan Euroopan perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua omistusoikeutta on loukattu, koska rajoittavat toimenpiteet muun muassa merkitsevät omistusoikeuden perusteetonta, tarpeetonta ja suhteetonta rajoitusta sen vuoksi, että (i) ei ole esitetty, että kantajan väitetysti väärinkäyttämiä varoja olisi siirretty Ukrainan ulkopuolelle; (ii) Ukrainan kansalliset toimenpiteet olisivat selvästi asianmukaisia ja riittäviä; ja (iii) rajoittavia toimenpiteitä on nyt ollut voimassa seitsemän vuotta, ja niitä on toteutettu sellaisen oikeudenkäyntiä edeltävän tutkinnan perusteella, joka tosiasiassa on päättynyt tai ainakin polkee täysin paikallaan.
C 289/40

Kanne 21.5.2021 – Nowhere v. EUIPO – Junguo Ye (APE TEES)

(Asia T-281/21)

(2021/C 289/56)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Nowhere Co. Ltd (Tokio, Japani) (edustaja: asianajaja R. Kunze)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Junguo Ye (Elche, Espanja)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity musta-ruskea kuviomerkki APE TEES – Rekisteröintihakemus nro 14 319 578

EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 10.2.2021 asiassa R 2474/2017-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n korvaamaan kulut mukaan luettuna valituslautakunnassa ja väiteosastossa aiheutuneet kulut.

Kanneperusteet
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio ei ole aloittanut muodollista tutkintamenettelyä, koska se on virheellisesti päättänyt, että tukitoimenpiteen soveltuvuudesta sisämarkkinoille ei ole epäselvyyttä. — Tässä kanneperusteessa kantajat väittävät ensiksi, että valtiontukitoimenpide ei ole soveltuva tavoittelemaan sen päämäärää, joka on Alankomaiden taloudessa olevan vakavan häiriötilan korjaaminen korvaamalla sellaisten yritysten kiinteitä kuluja, jotka ovat menettäneet 30 prosenttia liikevaihdostaan COVID-19-pandemian ja hallituksen sen seurauksena tekemien toimenpiteiden seurauksena. Tuen enimmäismäärä ei sovellu hakijoiden mukaan valtiontukitoimenpiteellä tavoitellun päämäärän saavuttamiseen. Tukitoimenpiteenä myönnetään 600 000 euron enimmäismäärä suurille yrityksille. Kyseinen määrä on riittämätön Alankomaiden taloudessa olevan vakavan häiriötilan korjaamiseen varmistamalla sen, että yritykset pysyvät taloudellisesti kannattavina. Erityisesti hakijoiden kaltaisille suurille yrityksille 600 000 euroa on riittämätön vastaamaan tehokkaasti COVID-19-pandemian seurauksena kärsittyyn liikevaihdon menetykseen. — Toiseksi kantajat esittävät, että valtiontukitoimenpide on suhteeton. Nykyinen järjestelmä ylittää sen, mikä on tarpeen, jotta ehkäistään PK-yritysten likviditeettivajetta ja korvataan niiden kiinteitä kuluja. Itse asiassa PK-yrityksille myönnetty suhteeton summa antaa niille mahdollisuuden olla kilpailukykyisempiä, koska niiden kiinteät kulut rajoittavat niitä vähemmän. Lisäksi tukea saaneiden PK-yritysten ei ole tarvinnut turvautua (1) yhtä vahvasti osakepääomaansa kilpailukyvyn säilyttämiseksi kuin kantajien. Kantajat saavat 600 000 euron enimmäismäärän pitääkseen 33 hotellia toiminnassa. PK-yritykset puolestaan voivat saada miltei saman summan ainoastaan pienen tai keskikokoisen hotellin likviditeettivajeen korjaamiseen.
3)

Kolmas kanneperuste, joka koskee ilmeisiä arviointivirheitä. Kantajan mukaan Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) 22.11.2017 päivätyssä lausunnossa, johon riidanalainen asetus perustuu, on tehty lukuisia arviointivirheitä, koska EFSA on arvioinut hydroksiantraseenijohdannaisten genotoksisuuden ja karsinogeenisuuden riskin noudattamatta omia riskinarviointimenetelmiään tai OECD:n riskinarviointimenetelmiä ja tekemällä johtopäätökset, jotka ovat ristiriidassa Euroopan lääkeviraston johtopäätösten kanssa. Riidanalaisessa asetuksessa on siis tehty ilmeisiä arviointivirheitä, koska yhtäältä komissio on sijoittanut aineet ja valmisteet asetuksen (EY) N:o 1925/2006 liitteessä III olevaan A osaan, vaikka EFSAn 22.11.2017 päivätyssä lausunnossa tuodaan ilmi tieteellisiä epävarmuustekijöitä, ja koska toisaalta se ei ole soveltanut ALARA-periaatetta riskienhallintatoimenpiteisiin, ja koska lopuksi se ei ole ottanut huomioon EFSAn 22.11.2017 päivätyn lausunnon jälkeen tapahtunutta tieteellisen tiedon kehitystä.
2)

Toinen kanneperuste, joka liittyy pinta-alatukia koskevaan tarkastukseen AA/2017/013 ja perustuu yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549) 52 artiklan 2 kohdan ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 täydentämisestä maksajavirastojen ja muiden elinten, varainhoidon, tilien tarkastamisen, vakuuksien sekä euron käytön osalta 11.3.2014 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 (EUVL 2014, L 255, s. 18) 12 artiklan 2 ja 6 kohdan rikkomiseen soveltamalla kiinteää määrää, vaikka unionin talousarvioon kohdistuva todellinen riski on ollut laskettavissa.
1.

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan on tehty oikeudellisia virheitä ja ilmeinen arviointivirhe, jotka johtuvat siitä, että päätöksentekomenettelyn suojaamista koskevaa poikkeusta (asetuksen N:o 1049/2011 4 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta) (1) on sovellettu virheellisesti ja että perusteluja ei ole esitetty, koska tietojen ilmaiseminen ei vahingoittaisi vakavasti päätöksentekomenettelyä. — Kantaja väittää, että riidanalaisessa päätöksessä ei ole otettu huomioon uutta perustuslaillista ulottuvuutta, joka seurasi Lissabonin sopimuksen voimaantulosta ja erityisesti SEUT 15 artiklan 2 kohdasta ja jolla luotiin uusi oikeudellinen järjestelmä, joka koskee asiakirjojen ja erityisesti lainsäädäntöön liittyvien asiakirjojen saamista yleisön tutustuttavaksi. — Kantaja väittää edelleen, että riidanalaisessa päätöksessä ei ole sovellettu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohtaan perustuvaa asianmukaista testiä eikä täytetty sen mukaisia vaatimuksia, vaan siinä on tukeuduttu virheellisesti väitteeseen, jonka mukaan pyydettyjen asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaiseminen johtaisi jäsenvaltioiden lopullisten valintojen kyseenalaistamiseen ja loisi tarpeetonta epävarmuutta niiden aikomuksista. — Kantaja katsoo myös, että riidanalaisessa päätöksessä on tukeuduttu virheellisesti väitteeseen, jonka mukaan pyydettyjen asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaiseminen vaikuttaisi haitallisesti delegaatioiden kykyyn saada aikaan eri intressien välinen tasapaino kyseessä olevassa lainsäätämisprosessissa, ja siinä on tukeuduttu virheellisesti väitteeseen, jonka mukaan se, että tutustumisoikeus evätään tiettyjen asiakirjojen osalta, ei merkitse sitä, että kansalaisilta evättäisiin mahdollisuus saada tietoa lainsäädäntöä koskevasta päätöksenteosta.
1)

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan riidanalainen täytäntöönpanopäätös on asetuksen (EY) N:o 507/2006 (1) 2 artiklan 1 ja 2 kohdan vastainen. On tieteellisesti osoitettu, että SARS-CoV-2 -tartuntaan väitetysti liittyvän korkean kuolleisuuden vuoksi maailmanlaajuisesti levinnyt paniikki on perusteeton. WHO ja EU eivät myöskään ole asianmukaisesti tunnustaneet kriisitilannetta uhkana kansanterveydelle.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu sovellettavien yleisten täytäntöönpanosääntöjen noudattamatta jättämiseen. Vuoden 2018 arviointikertomuksen osalta kantaja vetoaa siihen, että valitusvaiheessa tehty uudelleenarviointi suoritusten tyydyttävästä luonteesta on lainvastainen. Vuoden 2019 arviointikertomuksen osalta kantaja moittii sitä, että valituksen arvioija on osallistunut edeltävään vaiheeseen. Lopuksi molempien arviointikertomusten osalta kantaja vetoaa siihen, että yleisten täytäntöönpanosääntöjen 2 artiklan 3 kohdan a alakohtaa ja 4 artiklaa on tulkittu ja sovellettu virheellisesti hänen tilanteensa osalta.
C 88/41

Kanne 27.1.2021 – Cepewa v. EUIPO – Out of the blue (LIEBLINGSMENSCH)

(Asia T-47/21)

(2021/C 88/54)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset ja muut osapuolet

Kantaja: Cepewa GmbH (Karben, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Gail)

Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Muu osapuoli valituslautakunnassa: Out of the blue KG (Lilienthal, Saksa)

Menettely EUIPO:ssa

Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki LIEBLINGSMENSCH – EU-tavaramerkki nro 16 566 531

EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 23.11.2020 asiassa R 918/2020-2 tekemä päätös

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa riidanalaisen päätöksen

— velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanneperusteet

— Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan, luettuna yhdessä sen 7 artiklan 1 kohdan b ja d alakohdan kanssa, rikkominen

— Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 94 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen rikkominen
—

Kantaja tuo esiin tämän kanneperusteen tueksi, että Puolan kilpailuviranomainen ei ole tutkinut asiaa asetuksen N:o 1/2003 13 artiklan 2 kohdan nojalla. Kantaja on nimittäin ilmoittanut tapauksen, jossa epäiltiin kilpailua rajoittaviin käytäntöihin turvautumista kilpailu- ja kuluttajaviraston (Urząd Ochrony Konkurencji i Konsumentów) pääjohtajalle (jäljempänä UOKiK:n pääjohtaja). Mainittu viranomainen on kuitenkin kieltäytynyt aloittamasta lain säännöksissä säädettyjä menettelyjä tai tekemästä arviota kyseessä olevasta käyttäytymisestä ja vedonnut siihen, että sen käytössä ei ollut riittävästi tietoja, sekä kehottanut kantajaa toimittamaan sille tietoja. Samaan aikaan virasto ei ole ryhtynyt mihinkään toimiin saadakseen tietoja ja on saattanut koko todistustaakan kantajan kannettavaksi. Tämän johdosta viraston toimintaa ei voida luonnehtia ”asian tutkimiseksi” yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa annetussa komission tiedonannossa (2) tai unionin yleisen tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla. Komissio on näin ollen virheellisesti tukeutunut asetuksen N:o 1/2003 13 artiklan 2 kohtaan hylätäkseen kantelun. Kantaja lisää, että komission hylättyä kantelun mikään viranomainen ei tutki asiaa, mikä on olennaisilta osin vastoin asetuksen N:o 1/2003 johdanto-osan 18 perustelukappaletta.
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan hyvän hallinnon periaatetta, puolustautumisoikeuksia ja syyttömyysolettamaa koskevaa periaatetta on loukattu, koska OLAF on toiminut piittaamattomasti kun kantajista on tehty väärä ilmianto Ranskan viranomaisille 19.3.2003 päivätyssä kirjeessä. Tästä kantajat toteavat seuraavaa: — OLAF on toiminut hätiköidysti, mikä on ristiriidassa kohtuullisen määräajan noudattamisen velvoitteen kanssa, kun se on toimittanut tiedot Ranskan viranomaisille kantajia koskevan ulkoisen tutkimuksen aloittamista seuraavana päivänä — OLAFin olisi pitänyt kohdella kantajia samalla tavoin kuin unionin virkamiehiä ja odottaa lisätietoja voidakseen tehdä tarkempiin tietoihin perustuvan päätöksen — OLAFin olisi kantajien selvityksen saamiseksi pitänyt ilmoittaa asiasta kantajille etukäteen, jotta nämä olisivat voineet esittää näkemyksensä — OLAFin ei olisi pitänyt käyttää vahvoja ilmauksia, joilla annettiin ymmärtää, että kantajat olivat syyllistyneet unionin varojen ”varastamiseen”.
5)

Viidennen kanneperusteen mukaan kyseessä on omaisuudensuojan ja suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen siltä osin kuin omaisuudensuojaa on rajoitettu, minkä lisäksi rajoittaminen on ollut suhteetonta.
C 35/58

Kanne 9.12.2020 – Clean Sky 2 -yhteisyritys v. NG

(Asia T-721/20)

(2021/C 35/77)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: Clean Sky 2 -yhteisyritys (edustajat: asianajaja M. Velardo ja asiamies B. Mastantuono)

Vastaaja: NG

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— velvoittamaan vastaaja maksamaan 141 094,80 euron suuruisen summan avustussopimukseen nro 632506 ”Wireless Flexible sensor co-operation for structural health Diagnosis/prognosis” liittyen Euroopan unionin seitsemännen puiteohjelman yhteydessä korotettuna Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltamalla 3,5 %:n korolla 9.7.2019 lukien tosiasialliseen maksupäivään saakka

— velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraavaan kanneperusteeseen:

Vastaaja laiminlöi sopimusvelvoitteensa, koska se ei palauttanut määrää, joka liittyy henkilöstökuluihin, jotka katsottiin rahoitukseen kelpaamattomiksi kuluiksi. Tämän vuoksi kantaja toimitti 23.5.2019 veloitusilmoituksen, joka koski 141 094,80 euron suuruista määrää, joka oli jo maksettu Alpha Consulting Service Srl -yhtiölle, avustussopimuksen määräysten mukaisesti. Vastaajan, joka on Alpha Consulting Service Srl:n, joka on poistettu kaupparekisteristä, yhtiömies ja edustaja, velvoitteiden perustana olevista tosiseikoista vallitsee käsiteltävässä asiassa laaja yksimielisyys. Kyseisen yhtiön esittämät vastalauseet veloitusilmoituksen antamisen jälkeen ovat yleisiä ja epätäydellisiä eikä niitä ole tuettu todistein, minkä vuoksi ne vaikuttavat täysiin perusteettomilta. Kantajalla on näin ollen oikeus vaatia maksetun määrän takaisinperimistä ja palauttamista viivästyskorkoineen.
–

Toissijaisesti, jos oletetaan, että EIP:n pääjohtaja saattoi pätevästi delegoida uudelleentarkastelua koskevat toimivaltuutensa, riidanalainen vahvistava päätös on kumottava, koska sen tekijät olivat tilanteessa, jossa heillä oli eturistiriita eivätkä he olleet näin ollen puolueettomia. Näin ollen hyvän hallinnon periaatetta on loukattu ja perusoikeuskirjan 41 artiklasta johtuvia vaatimuksia on rikottu.