ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 198/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 24.3.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d'État – Belgia) – CT ja Ferme de la Sarte SPRL v. Région wallonne

(Asia C-726/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen maatalouspolitiikka (YMP) - Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettava rahoitus - Asetus (EU) N:o 1305/2013 - 17 artiklan 1 kohdan b alakohta - Investointituki, joka koskee EUT-sopimuksen liitteeseen I kuuluvien maataloustuotteiden jalostusta, kaupan pitämistä ja/tai kehittämistä - Maataloustuotteiden käsite - Elävien puiden ja muiden elävien kasvien käsitteet - Viherkattojen laittoon tarkoitetut siirtonurmirullat)

(2022/C 198/14)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d'État

Pääasian asianosaiset

Kantajat: CT ja Ferme de la Sarte SPRL

Vastaaja: Région wallonne

Tuomiolauselma

Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1305/2013 17 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että siinä oleva käsite ”[EUT-sopimuksen] liitteeseen I kuuluvat maataloustuotteet” kattaa viherkattojen laittoon käytetyt kasvit, kuten rullina toimitettavan siirtonurmen, joten niihin liittyvät aineelliset investoinnit ovat tukikelpoisia kyseisessä säännöksessä tarkoitetun maaseudun kehittämistukitoimenpiteen perusteella.

(1) EUVL C 79, 8.3.2021.
1)

Henkivakuutuksesta 5.11.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/83/EY 36 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että siinä tarkoitetut tiedot on annettava kuluttajalle, joka liittyy vakuutettuna sijoitusrahastoon sidottua ryhmähenkivakuutusta koskevaan sopimukseen, joka on tehty vakuutusyrityksen ja vakuutuksenottajana olevan yrityksen välillä. Vakuutusyrityksen on annettava kyseiset tiedot vakuutuksenottajana olevalle yritykselle, jonka on kyseisen säännöksen, luettuna yhdessä vakuutusedustuksesta 9.12.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/92/EY 12 artiklan 3 kohdan kanssa, mukaisesti välitettävä ne kyseiselle kuluttajalle ennen tämän liittymistä kyseiseen sopimukseen, ja kyseisten tietojen on sisällettävä kaikki muut täsmennykset, jotka osoittautuvat tarpeellisiksi, kun otetaan huomioon kyseisen kuluttajan vaatimukset ja tarpeet.
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 10.3.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Appeal Tribunal (Northern Ireland) – Yhdistynyt kuningaskunta) – VI v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Asia C-247/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Vapaata liikkumista ja oleskelua jäsenvaltioiden alueella koskeva oikeus - SEUT 21 artikla - Direktiivi 2004/38/EY - 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 16 artikla - Lapsi, joka on jäsenvaltion kansalainen ja oleskelee toisessa jäsenvaltiossa - Vanhemman, joka on lapsen tosiasiallinen huoltaja, johdettu oleskeluoikeus - Kattavaa sairausvakuutusturvaa koskeva edellytys - Lapsi, jolla on pysyvä oleskeluoikeus osalle kyseessä olevia ajanjaksoja)

(2022/C 171/09)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Appeal Tribunal (Northern Ireland)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: VI

Vastaaja: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Tuomiolauselma

1) SEUT 21 artiklaa ja Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 16 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei lapsella, joka on unionin kansalainen ja joka on saanut pysyvän oleskeluoikeuden, eikä vanhemmalla, joka on lapsen tosiasiallinen huoltaja, tarvitse olla tämän direktiivin 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua kattavaa sairausvakuutusturvaa voidakseen säilyttää oleskeluoikeutensa vastaanottavassa valtiossa.

2) SEUT 21 artiklaa ja direktiivin 2004/38 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että kun on kyse ajanjaksoista ennen kuin lapsi, joka on unionin kansalainen, on saanut pysyvän oleskeluoikeuden vastaanottavassa valtiossa, on sekä tällä lapsella, kun hänelle haetaan oleskeluoikeutta kyseisen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan perusteella, että vanhemmalla, joka on hänen tosiasiallinen huoltajansa, oltava tässä direktiivissä tarkoitettu kattava sairausvakuutusturva.

(1) EUVL C 313, 21.9.2020.
Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 24.2.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Bucureşti – Romania) – Alstom Transport SA v. Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala Bucureşti ja Swietelsky AG Linz – Sucursala Bucureşti

(Asia C-532/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 92/13/ETY - Vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyt - 1 artiklan 1 ja 3 kohta - Oikeus muutoksenhakumenettelyihin - 2 c artikla - Muutoksenhakua koskevat määräajat - Laskeminen - Kanne tarjoajan menettelyyn osallistumisen hyväksymistä koskevasta päätöksestä)

(2022/C 165/17)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Bucureşti

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Alstom Transport SA

Vastaajat: Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala Bucureşti ja Swietelsky AG Linz – Sucursala Bucureşti

Tuomiolauselma

Vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjä koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 25.2.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/13/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2014 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2014/23/EU, 1 artiklan 1 kohdan neljättä alakohtaa ja 3 kohtaa sekä 2 c artiklaa on tulkittava siten, että määräaika, jonka kuluessa hankintasopimuksen sopimuspuoleksi valittu voi hakea muutosta hankintayksikön päätökseen, jolla tarjoajan, jota ei valittu sopimuspuoleksi, tarjous todettiin sopimuspuolen valintaa koskevan päätöksen yhteydessä sellaiseksi, että se voidaan hyväksyä menettelyyn, voidaan laskea ottamalla lähtökohdaksi päivä, jona tämä sopimuspuoleksi valittu on vastaanottanut sopimuspuolen valintaa koskevan päätöksen, vaikka mainittu tarjoaja ei kyseisenä päivänä ollut tai ei vielä ollut hakenut muutosta tähän päätökseen. Jos sitä vastoin kyseisen päätöksen tiedoksi antamisen tai julkaisemisen yhteydessä yhteenvetoa kyseisen päätöksen asiaa koskevista perusteluista, kuten mainitun tarjouksen arvioinnin yksityiskohtia koskevista merkityksellisistä tiedoista, ei ole mainitun 2 c artiklan mukaisesti saatettu sopimuspuoleksi valitun tietoon, tämä määräaika on laskettava ottamalla lähtökohdaksi tällaisen yhteenvedon ilmoittaminen mainitulle sopimuspuoleksi valitulle.

(1) EUVL C 53, 15.2.2021.
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 18.1.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Thelen Technopark Berlin GmbH v. MN

(Asia C-261/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Palvelujen tarjoamisen vapaus - SEUT 49 artikla - Direktiivi 2006/123/EY - 15 artikla - Arkkitehtien ja insinöörien palkkiot - Pakolliset vähimmäishinnat - Välitön oikeusvaikutus - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva tuomio, joka on annettu kansallisessa tuomioistuimessa käytävän oikeudenkäynnin aikana)

(2022/C 119/15)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Thelen Technopark Berlin GmbH

Vastaaja: MN

Tuomiolauselma

Unionin oikeutta on tulkittava siten, että kansallisen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi on saatettu oikeusriita, jossa vastakkain on ainoastaan yksityisiä, ei ole pelkästään unionin oikeuden perusteella jätettävä soveltamatta kansallista säännöstöä, jossa vahvistetaan palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY 15 artiklan 1 kohdan, 2 kohdan g alakohdan ja 3 kohdan vastaisesti arkkitehtien ja insinöörien palveluista perittävien palkkioiden vähimmäishinnat ja jonka mukaan kyseisestä säännöstöstä poikkeavat sopimukset ovat tehottomia, tämän kuitenkaan rajoittamatta yhtäältä kyseisen tuomioistuimen mahdollisuutta jättää kansallisen oikeuden perusteella soveltamatta kyseistä säännöstöä tällaiseen oikeusriitaan ja toisaalta asianosaisen, jonka oikeuksia on loukattu sen vuoksi, että kansallinen oikeus on ristiriidassa unionin oikeuden kanssa, oikeutta vaatia korvausta vahingosta, jota sille on tästä aiheutunut.

(1) EUVL C 313, 21.9.2020.
3)

Asetuksen N:o 261/2004 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohtaa on tulkittava siten, että on katsottava, että lentomatkustajalle, joka on varannut lennon välittäjän välityksellä, ei ole ilmoitettu tämän lennon peruuttamisesta, kun lennosta vastaava lentoliikenteen harjoittaja on toimittanut tätä peruuttamista koskevan ilmoituksen kyseiselle välittäjälle, jonka kautta lentokuljetussopimus on tehty tämän matkustajan kanssa, vähintään kaksi viikkoa ennen aikataulun mukaista lähtöaikaa, mutta kyseinen välittäjä ei ole ilmoittanut matkustajalle mainitusta peruuttamisesta kyseisessä säännöksessä tarkoitetussa määräajassa ja tämä matkustaja ei ole nimenomaisesti valtuuttanut tätä välittäjää vastaanottamaan mainitun lentoliikenteen harjoittajan toimittamaa ilmoitusta.
1)

Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 11 artiklan 3 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että työntekijän, joka on yhden jäsenvaltion, jossa hän ja hänen lapsensa myös asuvat, kansalainen, joka on solminut työnantajan, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, kanssa avustustyöntekijänä työsuhteen, joka kuuluu tämän toisen jäsenvaltion lainsäädännön perusteella viimeksi mainitun pakollisen sosiaaliturvajärjestelmän piiriin, joka lähetetään työhön kolmanteen maahan, joskaan ei välittömästi työhönoton jälkeen vaan hänen suoritettuaan perehdytysjakson mainitussa toisessa jäsenvaltiossa, ja joka sitten palaa kyseiseen jäsenvaltioon uudelleen yhteiskuntaan sopeutumisen jaksoa varten, on katsottava olevan palkkatyössä tässä jäsenvaltiossa kyseisessä säännöksessä tarkoitetuin tavoin.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 9.12.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Nejvyšší správní soud – Tšekki) – Kemwater ProChemie s. r. o. v. Odvolací finanční ředitelství

(Asia C-154/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 168 artikla - Ostoihin sisältyvän veron vähennysoikeus - Vähennysoikeuden aineelliset edellytykset - Tavaroiden tai palvelujen toimittajan verovelvollisasema - Todistustaakka - Vähennysoikeuden epääminen, kun tavaroiden tai palvelujen tosiasiallista toimittajaa ei ole yksilöity - Edellytykset)

(2022/C 73/02)

Oikeudenkäyntikieli: tšekki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Nejvyšší správní soud

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Kemwater ProChemie s. r. o.

Vastaaja: Odvolací finanční ředitelství

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettua neuvoston direktiiviä 2006/112/EY on tulkittava siten, että ostoihin sisältyvän arvonlisäveron vähennysoikeus on evättävä ilman, että veroviranomaisen on osoitettava, että verovelvollinen on syyllistynyt arvonlisäveropetokseen tai että tämä tiesi tai tämän olisi pitänyt tietää, että liiketoimi, johon se vetoaa vähennysoikeuden perusteena, oli osa tällaista petosta, kun kyseessä olevien tavaroiden tai palvelujen tosiasiallista toimittajaa ei ole yksilöity eikä verovelvollinen esitä näyttöä kyseisen toimittajan verovelvollisasemasta, jos tosiseikat ja verovelvollisen toimittama selvitys huomioon ottaen tarvittavat tiedot mainitun toimittajan verovelvollisaseman tarkistamiseksi puuttuvat.

(1) EUVL C 209, 22.6.2020.
C 11/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 11.11.2021 – Kreikan tasavalta v. Euroopan komissio

(Asia C-106/20 P) (1)

(Valitus - Maatalouspolitiikka - Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto - Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Kreikan tasavallan menot - Sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettely - Valitusperuste, johon on vedottu ensimmäisen kerran suullisessa käsittelyssä ensimmäisessä oikeusasteessa - Asetus (EY) N:o 796/2004 - 2 artiklan 2 kohta - Asetus (EU) N:o 1307/2013 - 4 artiklan 1 kohdan h alakohta - Pysyvien laidunten käsite - Todisteiden ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla - Delegoitu asetus (EU) 907/2014 - 12 artiklan 4 kohta - Kertaluonteinen oikaisu - Edellytykset - Todistustaakka)

(2022/C 11/08)

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Asianosaiset

Valittaja: Kreikan tasavalta (asiamiehet: E. Tsaousi, E. Leftheriotou ja A. Vasilopoulou)

Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Konstantinidis ja A. Sauka)

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Kreikan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 161, 11.5.2020.
2)

Asetuksen N:o 1178/2011, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2018/1119, liitteen I lisäyksessä 3 olevan A jakson 10 kohtaa on tulkittava siten, että kun hakija on suorittanut lentokokeen ennen kuin hän on suorittanut vaaditut koulutustunnit kokonaisuudessaan, hänelle voidaan myöntää CPL(A)-lupakirja vasta sen jälkeen, kun hän on täydentänyt koulutustaan ja suorittanut sitä vastaavan lentokokeen uudelleen.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.10.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Kúria – Unkari) – CHEP Equipment Pooling NV v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Asia C-396/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Yksityiskohtaiset säännöt arvonlisäveron palauttamiseksi palautusjäsenvaltioon sijoittautumattomille verovelvollisille - Direktiivi 2008/9/EY - 20 artiklan 1 kohta - Palautusjäsenvaltion pyyntö lisätietojen saamiseksi - Seikat, joista lisätietoja voidaan pyytää - Palautushakemukseen merkityt ja toimitetuissa laskuissa ilmoitetut määrät eroavat toisistaan - Hyvän hallinnon periaate - Arvonlisäveron neutraalisuuden periaate - Preklusiivinen määräaika - Vaikutukset verovelvollisen virheen korjaamiseen)

(2021/C 513/19)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Kúria

Pääasian asianosaiset

Kantaja: CHEP Equipment Pooling NV

Vastaaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Tuomiolauselma

Yksityiskohtaisista säännöistä direktiivissä 2006/112/EY säädetyn arvonlisäveron palauttamiseksi palautusjäsenvaltioon sijoittautumattomille mutta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille verovelvollisille 12.2.2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/9/EY 20 artiklan 1 kohtaa on tulkittava yhdessä verotuksen neutraalisuuden periaatteen ja hyvän hallinnon periaatteen kanssa siten, että se on esteenä sille, että tilanteessa, jossa palautusjäsenvaltion veroviranomainen on saanut verovelvollisen mahdollisesti toimittamien lisätietojen perusteella varmuuden siitä, että ostoista tosiasiallisesti maksetun arvonlisäveron määrä, sellaisena kuin se on palautushakemukseen liitettyyn laskuun merkittynä, on suurempi kuin hakemukseen merkitty määrä, kyseinen veroviranomainen palauttaa arvonlisäverosta vain hakemukseen merkityn määrän kehottamatta ensin ripeästi ja asianmukaisimmiksi katsomillaan keinoilla verovelvollista korjaamaan palautushakemustaan hakemuksella, joka katsotaan tehdyksi alun perin tehdyn hakemuksen toimittamishetkellä.

(1) EUVL C 423, 7.12.2020.
2)

Asetuksen N:o 1215/2012 35 artiklaa on tulkittava siten, että jäsenvaltion tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi on saatettu kyseisen säännöksen nojalla esitetty väliaikaisia toimenpiteitä tai turvaamistoimia koskeva hakemus, ei ole todettava, ettei sillä ole toimivaltaa, kun toisen jäsenvaltion tuomioistuin, joka on toimivaltainen tutkimaan pääasian, on jo ratkaissut hakemuksen, jolla on sama kohde ja sama peruste ja joka on saatettu vireille samojen asianosaisten välillä.
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 9.9.2021 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesfinanzhof – Saksa) – XY v. Hauptzollamt B

(Asia C-100/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Energiatuotteiden ja sähkön verotus - Direktiivi 2003/96/EY - 17 artiklan 1 kohdan a alakohta - Energiatuotteiden ja sähkön käytöstä energiaintensiivisten yritysten hyväksi myönnettävät verohuojennukset - Valinnainen huojennus - Sellaisten maksujen ja verojen palauttamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jotka on kannettu tässä direktiivissä jäsenvaltioille annetun mahdollisuuden perusteella annettujen kansallisen oikeuden säännösten vastaisesti - Korkojen maksaminen - Yhdenvertaisen kohtelun periaate)

(2021/C 462/17)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: XY

Vastaaja: Hauptzollamt B

Tuomiolauselma

Unionin oikeutta on tulkittava siten, että siinä edellytetään, että sellaisen sähköveron määrän, joka on kannettu aiheettomasti soveltaen virheellisesti kansallista säännöstä, joka on annettu energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annetussa neuvoston direktiivissä 2003/96/EY jäsenvaltioille annetun mahdollisuuden perusteella, palauttamistapauksessa tälle määrälle on maksettava korkoa.

(1) EUVL C 209, 22.6.2020.
1)

Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta 25.11.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/109/EY 11 artiklan 1 kohdan d alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä silloinkin, kun on käytetty mahdollisuutta soveltaa tämän direktiivin 11 artiklan 4 kohdassa säädettyä poikkeusta, sellaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jonka nojalla asumistuen myöntäminen edellyttää pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten osalta sitä, että nämä todistavat kyseisessä säännöstössä säädetyllä tavalla, että heillä on perustaidot kyseisen jäsenvaltion kielessä, jos asumistuki on viimeksi mainitussa säännöksessä tarkoitettu ”perusetuus”, minkä arvioiminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana.
1)

Rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä 26.2.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 23.10.2007 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/58/EY, säännöksiä ja etenkin sen 4 artiklan 5 kohtaa ja 30 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että jäsenvaltion yleinen tuomioistuin ratkaisee valtion korvausvastuuta koskevan kanteen, jonka rautatieyritys on nostanut kyseisen direktiivin sellaisen virheellisen täytäntöönpanon vuoksi, jonka johdosta infrastruktuurin haltijalle väitetään maksetun liikaa maksuja, kun sääntelyelin ja mahdollisesti tuomioistuin, joka on toimivaltainen käsittelemään kyseisen elimen päätöksistä nostetut kanteet, eivät ole vielä lausuneet tämän maksun lainmukaisuudesta. Direktiivin 2001/14, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/58, 30 artiklan 2, 5 ja 6 kohtaa on tulkittava siten, että niiden mukaan käyttöoikeuden haltijana olevalla rautatieyrityksellä on oltava oikeus riitauttaa infrastruktuurin haltijan vahvistamien yksittäisten maksujen määrä sääntelyelimessä, kyseisen elimen on tehtävä päätös tällaisesta riitautuksesta ja toimivaltaisen tuomioistuimen on voitava tutkia kyseinen päätös tältä osin.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 20.5.2021 – (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Renesola UK Ltd v. The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Asia C-209/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Tulliliitto - Pätevyyden arviointi - Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1357/2013 - Sellaisten aurinkosähkömoduulien alkuperämaan määrittäminen, jotka on koottu kolmannessa maassa aurinkokennoista, jotka on valmistettu muussa kolmannessa maassa - Asetus (ETY) N:o 2913/92 - Yhteisön tullikoodeksi - 24 artikla - Sellaisten tavaroiden alkuperä, joiden valmistukseen on osallistunut useampia kolmansia maita - Viimeisen merkittävän valmistuksen tai käsittelyn käsite)

(2021/C 278/31)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Renesola UK Ltd

Vastaaja: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Tuomiolauselma

Ensimmäistä ennakkoratkaisukysymystä tarkasteltaessa ei ole ilmennyt yhtäkään seikkaa, joka voisi vaikuttaa tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun asetuksen (ETY) N:o 2454/93 muuttamisesta 17.12.2013 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1357/2013 pätevyyteen.

(1) EUVL C 262, 10.8.2020.
Siinä tapauksessa, että pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion lainsäädännössä ei ole säännöksiä mahdollisuudesta saattaa tuomioistuimen tutkittavaksi olosuhteita, joissa oikeudenkäyttöön kyseisessä jäsenvaltiossa osallistuva viranomainen, joka itse ei kuitenkaan ole tuomioistuin, on antanut eurooppalaisen pidätysmääräyksen, puitepäätöstä 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, on tulkittava Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa taatun tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden valossa siten, että siinä oikeutetaan kansallinen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi on saatettu oikeussuojakeino, jossa riitautetaan sellaisen henkilön vangittuna pitäminen, joka on luovutettu eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla, joka on annettu sellaisen kansallisen toimen perusteella, jonka ei voida katsoa olevan kyseisen puitepäätöksen 8 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu ”[kansallinen] pidätysmääräys tai muu vastaava täytäntöönpanokelpoinen oikeudellinen päätös, joka kuuluu 1 ja 2 artiklan soveltamisalaan”, kun tällaisen oikeussuojakeinon yhteydessä esitetään peruste, jossa vedotaan kyseisen eurooppalaisen pidätysmääräyksen pätemättömyyteen unionin oikeuden kannalta, toteamaan olevansa toimivaltainen tutkimaan pätevyyden tässä tarkoitetulla tavalla.

Puitepäätöstä 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, on tulkittava Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa taatun tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden valossa siten, että niissä ei edellytetä, että kansallisen tuomioistuimen toteamuksesta, jonka mukaan kyseessä oleva eurooppalainen pidätysmääräys on annettu kyseisen puitepäätöksen 8 artiklan 1 kohdan c alakohdan vastaisesti, koska sen perusteena ei ole tässä säännöksessä tarkoitettu ”[kansallinen] pidätysmääräys tai muu vastaava täytäntöönpanokelpoinen oikeudellinen päätös”, olisi oltava seurauksena vangitun henkilön päästäminen vapaaksi sen jälkeen, kun täytäntöönpanojäsenvaltio on luovuttanut hänet pidätysmääräyksen antaneelle jäsenvaltiolle. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on siten ratkaistava oman kansallisen oikeutensa mukaisesti, millä tavoin se, että kyseessä olevalla eurooppalaisella pidätysmääräyksellä ei ole perusteena tällaista kansallista toimea, voi vaikuttaa päätökseen siitä, pidetäänkö syytetty edelleen vangittuna vai ei.