Henkilöstöasian tiivistelmä



Henkilöstöasian tiivistelmä

Ratkaisu: Oikeudenkäyntikulujen, jotka Euroopan investointipankin on maksettava kantajalle yhdistetyissä asioissa T‑7/98, T‑208/98 ja T‑109/99, kokonaismääräksi vahvistetaan 28 000 euroa.

Tiivistelmä

1. Oikeudenkäyntimenettely – Oikeudenkäyntikulut – Oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistaminen – Korvattavat oikeudenkäyntikulut – Käsite – Sovittelumenettelystä aiheutuneet kulut eivät kuulu käsitteen piiriin

(Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 91 artiklan b alakohta)

2. Oikeudenkäyntimenettely – Oikeudenkäyntikulut – Oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistaminen – Huomioon otettavat seikat

(Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 91 artiklan b alakohta)

3. Oikeudenkäyntimenettely – Oikeudenkäyntikulut – Oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistaminen – Korvattavat oikeudenkäyntikulut – Käsite – Arvonlisävero kuuluu käsitteen piiriin siinä tapauksessa, että kyse ei ole verovelvollisesta

(Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 91 artiklan b alakohta)

4. Oikeudenkäyntimenettely – Oikeudenkäyntikulut – Oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistaminen – Korvattavat oikeudenkäyntikulut – Muiden henkilöiden kuin asianajajien matka- ja oleskelukulut – Korvaamisen edellytykset – Asianajajien matka- ja oleskelukuluja ja palkkioita, jotka liittyvät oikeudenkäyntiasiakirjojen jättämiseen, ei korvata

(Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 91 artiklan b alakohta)

5. Oikeudenkäyntimenettely – Oikeudenkäyntikulut – Oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistaminen – Korvattavat oikeudenkäyntikulut – Asianosaisille aiheutuneet välttämättömät kulut – Käännöskulut – Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 91 artiklan b alakohdan tulkinta

(Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 91 artiklan b alakohta)

1. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 91 artiklan b alakohdan mukaan korvattaviksi oikeudenkäyntikuluiksi katsotaan ”asianosaisille asian käsittelystä aiheutuneet välttämättömät kustannukset, erityisesti matka- ja oleskelukulut, sekä asiamiehen, avustajan tai asianajajan palkkio”. Kyseisestä määräyksestä seuraa, että korvattavia oikeudenkäyntikuluja ovat ainoastaan yhtäältä kustannukset, jotka ovat aiheutuneet asian käsittelystä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, ja toisaalta kustannukset, jotka ovat olleet asian käsittelyn kannalta välttämättömiä. ”Asian käsittelyllä” tarkoitetaan työjärjestyksen 91 artiklassa ainoastaan käsittelyä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, ei oikeudenkäyntiä edeltävää menettelyä. Tämä perustuu erityisesti työjärjestyksen 90 artiklaan, jossa viitataan ”asian käsittelyyn yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa”. Näin ollen on katsottava, että Euroopan investointipankin henkilöstösääntöjen 41 artiklan mukaisessa sovittelumenettelyssä kantajalle aiheutuneita kuluja ei voida korvata.

(ks. 29 ja 30 kohta)

Viittaukset: asia 75/69, Hake v. komissio, 21.10.1970 (Kok. 1970, s. 901, 902); asia T‑115/94 DEP, Opel Austria v. neuvosto, 15.7.1998 (Kok. 1998, s. II‑2739, 26 kohta) ja asia T‑64/99 DEP, UK Coal v. komissio, 19.9.2001 (Kok. H. 2001, s. II‑2547, 25 kohta).

2. Yhteisöjen tuomioistuimilla ei ole toimivaltaa vahvistaa sitä, kuinka paljon asianosaisten on maksettava palkkiota omille asianajajilleen, vaan niillä on toimivalta ainoastaan määrittää se, mihin enimmäismäärään asti näiden palkkioiden maksamista voidaan vaatia siltä asianosaiselta, joka on velvoitettu oikeudenkäyntikulujen korvaamiseen. Antaessaan ratkaisua oikeudenkäyntikulujen vahvistamista koskevaan hakemukseen yhteisöjen tuomioistuimien ei tarvitse ottaa huomioon kansallisia asianajajien palkkiosääntöjä eikä mahdollista asianosaisen ja tämän edustajien tai avustajien sopimusta asiasta.

Asianajajien palkkioita koskevien yhteisön oikeussääntöjen puuttuessa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on oikeudenkäyntikuluja vahvistaessaan vapaasti arvioitava asiassa esille tulleita seikkoja ja otettava tältä osin huomioon oikeudenkäynnin kohde ja luonne, sen merkitys yhteisön oikeuden kannalta ja asian vaikeusaste, oikeudenkäynnistä asiamiehille tai avustajille aiheutuneen työn määrä ja oikeudenkäynnissä kyseessä olleet asianosaisten taloudelliset intressit.

(ks. 31 ja 32 kohta)

Viittaukset: asia 318/82 DEP, Leeuwarder Papierwarenfabriek v. komissio, 26.11.1985 (Kok. 1985, s. 3727, 2 ja 3 kohta); asia T‑2/93 DEP, Air France v. komissio, 8.3.1995 (Kok. 1995, s. II‑533, 16 kohta); asia T‑120/89 DEP, Stahlwerke Peine-Salzgitter v. komissio, 8.11.1996 (Kok. 1996, s. II‑1547, 27 kohta); em. asia Opel Austria v. neuvosto, 27 ja 28 kohta ja em. asia UK Coal v. komissio, 26 ja 27 kohta.

3. Kantajalla, jolla ei ole mahdollisuutta saada takaisin arvonlisäveroa hankkimistaan tavaroista ja palveluista, koska hän ei ole verovelvollinen, on oikeus korvaukseen työjärjestyksen 91 artiklan b alakohdan mukaisesti korvattavista oikeudenkäyntikuluista maksettavasta arvonlisäverosta.

(ks. 45 ja 46 kohta)

Viittaukset: asia T‑84/91 DEP, Meskens v. parlamentti, 5.7.1993 (Kok. 1993, s. II‑757, 16 kohta) ja asia T‑460/93 DEP, Tête ym. v. EIP, 6.2.1995 (Kok. 1995, s. II‑229, 13 kohta).

4. Työjärjestyksen 91 artiklan b alakohdan mukaisesti asianajajan matka- ja oleskelukulut kuuluvat asianosaisille asian käsittelystä aiheutuneisiin välttämättömiin kustannuksiin. Muille henkilöille kuin kantajan asianajajalle aiheutuneita matka- ja oleskelukuluja ei voida korvata, ellei näiden henkilöiden läsnäolo ollut välttämätöntä asian käsittelyn kannalta. Sitä vastoin asianajajan matka- ja oleskelukuluja sekä palkkioita, jotka liittyvät oikeudenkäyntiasiakirjojen jättämiseen, ei voida pitää välttämättöminä. Yhtäältä näet työjärjestyksen 102 artiklan 2 kohdassa on säädetty määräaikojen pidentämisestä etäisyyksien vuoksi ja toisaalta on olemassa muita turvallisia ja selvästi edullisempia tapoja toimittaa asiakirjat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen.

(ks. 40 kohta)

Viittaukset: yhdistetyt asiat T‑85/94 DEP ja T‑85/94 OP DEP, Branco v. komissio, 8.7.1998 (Kok. 1998, s. II‑2667, 24 kohta).

5. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 90 artiklan b alakohdasta ei voida päätellä, että käännöskulut olisi korvattava. Tämä säännös koskee ainoastaan sellaisten käännöskulujen korvaamista, jotka ovat aiheutuneet ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle asianosaisen pyynnöstä ja joita kirjaaja pitää poikkeuksellisina.

(ks. 41 kohta)