YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)

10 päivänä kesäkuuta 2004

Asia T-276/01

Mély Garroni

vastaan

Euroopan parlamentti

Henkilöstö – Ylimääräinen toimihenkilö – Konferenssitulkki – Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 74 artikla – Palvelussuhteen päättyminen

Täydellinen teksti ranskan kielellä II - 0000

Aihe: Kanne, jossa vaaditaan yhtäältä sen päätöksen kumoamista, jonka mukaan palvelukseen ei enää oteta 65 vuotta täyttäneitä konferenssitulkkeja, ja toisaalta vahingonkorvausta.

Ratkaisu: Parlamentin 24.1.2001 tehty päätös ja parlamentin 20.7.2001 tehty päätös, jolla hylätään kantajan valitus, hylätään. Kanne hylätään muilta osin. Parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

1. Virkamiehet – Kanne – Asianomaiselle vastainen päätös – Käsite – Tuomioistuimen toimivaltaan kuuluva määrittely

(Henkilöstösääntöjen 91 artikla)

2. Henkilöstö – Muuhun henkilöstöön sovellettavat palvelussuhteen ehdot – Ylimääräiset toimihenkilöt – Freelancetulkit, joihin sovelletaan muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 78 artiklaa – Ikärajan, joka ei ole välttämätön, säätäminen tiettyihin päiviin rajoittuvien sopimusten osalta – Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 74 artiklan soveltumattomuus

(Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 74 ja 78 artikla)

3. Henkilöstö – Kanne – Vahingonkorvauskanne, joka on nostettu ilman henkilöstösääntöjen mukaista oikeudenkäyntiä edeltävää menettelyä – Tutkimatta jättäminen

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91artikla)

4. Henkilöstö – Sopimussuhteen ulkopuolinen toimielinten vastuu – Virkavirhe – Henkilöstösääntöjen säännöksen virheellinen tulkinta, joka ei ole itsessään virkavirhe

5. Henkilöstö – Kanne – Vahingonkorvauskanne – Lainvastaisen riidanalaisen päätöksen kumoaminen – Aineetonta vahinkoa vastaava korvaus

(Henkilöstösääntöjen 91 artikla)

1. Kumoamiskanteen kohteeksi kelpaavia toimia tai päätöksiä ovat ainoastaan sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin suoraan ja välittömästi muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi.

Kirjeen tai ilmoituksen oikeudellinen määrittely riippuu yksinomaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arvioinnista eikä asianosaisten tahdosta.

(ks. 52 ja 53 kohta)

Viittaukset: asia T-34/91, Whitehead v. komissio, 11.5.1992 (Kok. 1992, s. II‑1723, 22 kohta); asia T-115/92, Hogan v. parlamentti, 15.7.1993 (Kok. 1993, s. II-895, 36 kohta); asia T-132/97, Collins v. alueiden komitea, 20.8.1998 (Kok. H. 1998, s. I-A-469 ja II‑1379, 13 kohta) ja asia T-87/99, Hendrickx v. Cedefop, 13.7.2000 (Kok. H. 2000, s. I-A-147 ja II-679, 37 kohta).

2. Muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen 78 artiklan ensimmäisestä ja kolmannesta kohdasta, luettuna yhdessä, seuraa, että mainittujen ehtojen III osaston säännöksiä sovelletaan konferenssitulkkeina toimiviin ylimääräisiin toimihenkilöihin, jotka on otettu palvelukseen mainitun artiklan mukaisesti ainoastaan sikäli kuin ne ovat ehtoja, joita ei kateta ensimmäisen kohdan mukaisesti tehdyssä sopimuksessa määrätyillä palvelukseen ottamista ja palkkausta koskevilla ehdoilla.

Kun kyse on tiettyihin päiviin rajoittuvasta sopimuksesta, palvelussuhteen päättyminen on tulkin palvelukseen ottamisen luonteenomainen ja välttämätön ehto, joka on sille ominainen. Tästä seuraa, että muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen 74 artikla, joka liittyy tilanteisiin, joissa ylimääräisen toimihenkilön palvelussuhde päättyy, kuuluu välttämättä mainittujen ehtojen III osaston säännöksiin, joita ei sovelleta istuntojen ylimääräisiin tulkkeihin.

Lisäksi, kun otetaan huomioon mainittujen tulkkien palvelussuhteen erityisluonne, heidän ikänsä ei voi olla merkittävä seikka heidän palveluksensa kannalta, niin että heidän palvelussuhteeseensa tarvitsisi liittyä ikäraja, jona pitäisi olla, kun toisin ei ole määrätty, edellä mainitussa 74 artiklassa käyttöön otettu ikäraja.

(ks. 89, 90, 92–94 ja 97 kohta)

3. Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa säädetyn valitusjärjestelmän mukaisesti vahingonkorvauskanne, joka on itsenäinen kanne kumoamiskanteeseen nähden, voidaan ottaa tutkittavaksi ainoastaan, jos sitä on edeltänyt oikeudenkäyntiä edeltävä menettely henkilöstösääntöjen mukaisesti. Tämä menettely on erilainen sen mukaan, aiheutuuko korvattavaksi vaadittava vahinko 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta asianomaiselle vastaisesta päätöksestä vai hallinnon toiminnasta, joka ei ole päätöksentekoa.

Ensiksi mainitussa tapauksessa on henkilön, jota asia koskee, saatettava säädetyssä määräajassa nimittävän viranomaisen käsiteltäväksi valitus, joka koskee kyseistä päätöstä. Toisessa tapauksessa sitä vastoin hallinnollinen menettely on aloitettava esittämällä henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaatimus vahingonkorvauksen saamiseksi, ja sen jälkeen on tarvittaessa tehtävä valitus vaatimuksen hylkäävästä päätöksestä.

Kun kumoamiskanteen ja vahingonkorvauskanteen välillä on suora yhteys, vahingonkorvauskanne voidaan ottaa tutkittavaksi kumoamiskanteen liitännäisenä ilman, että sekä vaatimuksen, jolla nimittävää viranomaista kehotetaan korvaamaan väitetysti aiheutunut vahinko, että valituksen, jolla riitautetaan vaatimuksen implisiittinen tai nimenomainen hylkääminen, olisi täytynyt edeltää sitä.

Sitä vastoin silloin, kun väitetty vahinko ei johdu toimesta, jonka kumoamista vaaditaan, vaan useista hallinnon väitetysti tekemistä virheistä ja laiminlyönneistä, oikeudenkäyntiä edeltävä menettely on pakko aloittaa vaatimuksella, jolla nimittävää viranomaista kehotetaan korvaamaan tämä vahinko.

(ks. 110, 111 ja 113 kohta)

Viittaukset: yhdistetyt asiat T-17/90, T-28/91 ja T-17/92, Camara Alloisio ym. v. komissio, 15.7.1993 (Kok. 1993, s. II-841, 46 kohta) ja asia T-500/93, Y v. yhteisöjen tuomioistuin, 28.6.1996 (Kok. H. 1996, s. I-A-335 ja II-977, 64 ja 66 kohta).

4. Se, että hallinto ottaa käyttöön virheellisen tulkinnan henkilöstösääntöjen ja analogisesti muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen säännöksestä, ei ole itsessään virkavirhe.

(ks. 117 kohta)

Viittaukset: asia 79/71, Heinemann v. komissio, 13.7.1972 (Kok. 1972, s. 579, 11 kohta) ja asia T-94/92, X v. komissio, 9.6.1994 (Kok. H. 1994, s. I-A-149 ja II‑481, 52 kohta).

5. Riidanalaisen päätöksen kumoaminen voi itsessään olla vahinkoa vastaava korvaus ja lähtökohtaisesti riittävä kaiken kantajan mahdollisesti kärsimän aineettoman vahingon osalta. Näin ollen, toimielimen sellaisen päätöksen, jonka mukaan palvelukseen ei enää oteta yli 65-vuotiaita ylimääräisiä tulkkeja ja joka ei sisällä mitään kielteistä arviointia kantajan pätevyydestä, kumoamista on pidettävä kantajan mahdollisesti kärsimää vahinkoa vastaavana korvauksena.

(ks. 118 kohta)

Viittaukset: asia C-343/87, Culin v. komissio, 7.2.1990 (Kok. 1990, s. I-225, 25–29 kohta) ja asia T-60/94, Pierrat v. yhteisöjen tuomioistuin, 26.1.1995 (Kok. H. 1995, s. I‑A-23 ja II-77, 62 kohta).