YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

(viides jaosto)

3 päivänä toukokuuta 2007

Asia T-261/04

Alain Crespinet

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Henkilöstö – Ylennys – Vuoden 2003 ylennyskierros – Etusijapisteiden myöntäminen

Aihe: Kanne, jossa vaaditaan komission sellaisen päätöksen kumoamista, jolla myönnettiin etusijapisteitä kantajalle vuoden 2003 ylennyskierroksella, ja sellaisen päätöksen kumoamista, jolla jätettiin kirjaamatta kantajan nimi niiden virkamiesten luetteloon, jotka ylennettiin palkkaluokkaan A 5 tällä samalla ylennyskierroksella

Ratkaisu: Kanne hylätään. Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Tiivistelmä

1. Henkilöstö – Kanne – Virkamiehelle vastainen toimi

(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)

2. Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu

(Henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohta)

3. Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu

(Henkilöstösääntöjen 5 ja 7 artikla sekä 45 artiklan 1 kohta)

4. Henkilöstö – Virkamiehen hallinnolliseen asemaan vaikuttava päätös

(Henkilöstösääntöjen 26 ja 45 artikla)

5. Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu

(Henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohta)

1. Kun kanteessa vaaditaan samalla kumoamaan sekä kantajalle myönnetyistä etusijapisteistä tehty päätös että päätös olla kirjaamatta kantajan nimeä ylennettävien virkamiesten luetteloon, ensin mainittu vaatimus on jätettävä tutkimatta, sillä etusijapisteiden myöntämistä koskeva päätös on komission käyttöön ottamassa ylennysjärjestelmässä valmisteleva toimi, joka edeltää lopullista päätöstä olla kirjaamatta kantajan nimeä ylennettävien virkamiesten luetteloon ja sen sisältämää erotettavissa olevaa itsenäistä toimenpidettä eli pisteiden kokonaismäärän vahvistamista ja on niiden kannalta välttämätön toimi. Koska valmistelevan toimen laillisuus voidaan kuitenkin riitauttaa lopullisesta päätöksestä nostetun kanteen yhteydessä, tutkittaessa, onko vaatimus sen päätöksen kumoamisesta, jolla kantajan nimi on jätetty kirjaamatta ylennettävien virkamiesten luetteloon, perusteltu, on tarkasteltava myös kaikkia kannekirjelmässä esitettyjä perusteluja, joilla pyritään osoittamaan etusijapisteiden myöntämisestä tehty päätös lainvastaiseksi.

(ks. 39 ja 41–44 kohta)

Viittaukset: asia T‑134/02, Tejada Fernández v. komissio, 9.4.2003 (Kok. H. 2003, s. I‑A‑125 ja II‑609, 18 kohta) ja asia T‑311/04, Buendía Sierra v. komissio, 19.10.2006 (97 ja 98 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

2. Jotta voitaisiin arvioida ansiot, jotka on otettava huomioon ylennyspäätöksen yhteydessä henkilöstösääntöjen 45 artiklan nojalla ja näin ollen myös sellaisen päätöksen yhteydessä, jolla myönnetään etusijapisteitä ylennysjärjestelmässä, jossa tällainen arviointi tehdään numeerisesti, hallinnolla on laaja harkintavalta, ja yhteisöjen tuomioistuinten valvonnan on rajoituttava koskemaan vain sitä, onko tämä pysyttäytynyt sellaisissa rajoissa, joita ei voida arvostella, ja onko tämä pidättynyt käyttämästä harkintavaltaansa ilmeisen väärin, kun otetaan huomioon seikat ja keinot, joiden perusteella hallinto on saattanut tehdä arviointinsa.

(ks. 58 ja 93 kohta)

Viittaukset: asia 282/81, Ragusa v. komissio, 21.4.1983 (Kok. 1983, s. 1245, 9 kohta); asia 324/85, Bouteiller v. komissio, 4.2.1987 (Kok. 1987, s. 529, 6 kohta); asia T‑323/02, Breton v. yhteisöjen tuomioistuin, 11.12.2003 (Kok. H. 2003, s. I‑A‑325 ja II‑1587, 98 kohta) ja em. asia Buendía Sierra v. komissio, 291 ja 320 kohta.

3. Komission sisäisellä säädöksellä käyttöön otetussa ylennysjärjestelmässä, joka perustuu ansioiden numeeriseen määrittämiseen ja jolle on ominaista se, että virkamiehille myönnetään vuosittain erityyppisiä pisteitä, se, että henkilöstösääntöjen 5 ja 7 artiklan mukaisesti samaan palkkaluokkaan kuuluvien virkamiesten oletetaan suorittavan vastuultaan samantasoisia tehtäviä, ei suinkaan merkitse sitä, että heidän ansioitaan olisi pidettävä samanlaisina kunkin pääosaston myöntäessä niiden käyttöön annettuja etusijapisteitä, sillä ne on varattu virkamiehille, joilla on poikkeukselliset ansiot.

(ks. 65 kohta)

Viittaukset: asia T‑131/00, Schochaert v. neuvosto, 12.7.2001 (Kok. H. 2001, s. I‑A‑141 ja II‑743, 38 kohta) ja em. asia Buendía Sierra v. komissio, 290 kohta.

4. Henkilöstösääntöjen 26 ja 45 artiklalla on tarkoitus varmistaa virkamiehen puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen siten, että virkamiehen hallinnolliseen asemaan ja uraan vaikuttavat nimittävän viranomaisen päätökset eivät saa perustua sellaisiin hänen käyttäytymistään koskeviin seikkoihin, joita ei ole mainittu henkilökansiossa. Näin ollen tällaisiin seikkoihin perustuva päätös on vastoin henkilöstösäännöissä annettuja takeita ja on kumottava sen vuoksi, että se on tehty lainvastaisen menettelyn seurauksena.

Tämä ei koske ylennyspisteiden antamisesta tehtyä päätöstä, joka perustuu virkamiehen suorittamien tehtävien strategiseen merkitykseen, sillä tämä merkitys voidaan lähtökohtaisesti päätellä virkamiehen henkilökansioon sisältyvistä seikoista ja etenkin hänen urakehitystään koskevasta kertomuksesta.

(ks. 77 ja 78 kohta)

Viittaukset: asia T‑109/92, Lacruz Bassols v. yhteisöjen tuomioistuin, 9.2.1994 (Kok. H. 1994, s. I‑A‑31 ja II‑105, 68 kohta) ja asia T‑156/05, Lantzoni v. yhteisöjen tuomioistuin, 27.9.2006 (67 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

5. Se, että kullakin ylennyskelpoisella virkamiehellä on oikeus olettaa, että nimittävä viranomainen vertailee hänen ansioitaan kaikkien niiden muiden virkamiesten ansioihin, jotka voidaan ylentää samaan palkkaluokkaan, mukaan lukien muiden yksiköiden virkamiehet, ei merkitse komission käyttöön ottamassa ylennysjärjestelmässä sitä, että tällaisen ansioiden laajan arvioinnin pitäisi edeltää ylennyspisteiden myöntämistä eri pääosastoissa. Sen sijaan kunkin pääosaston ylennyskelpoisten virkamiesten ansioiden etukäteen tapahtuva vertailu, jonka perusteella nämä pisteet myönnetään, ilmentää hyvän hallinnon periaatetta, sillä nimittävä viranomainen voi sen avulla vertailla objektiivisella perusteella kaikkien niiden virkamiesten ansioita, jotka voidaan ylentää kysymyksessä olevaan palkkaluokkaan.

(ks. 82 ja 85 kohta)

Viittaukset: asia T‑557/93, Rasmussen v. komissio, 13.7.1995 (Kok. H. 1995, s. I‑A‑195 ja II‑603, 21 kohta); asia T‑234/97, Rasmussen v. komissio, 16.9.1998 (Kok. H. 1998, s. I‑A‑507 ja II‑1533, 24 kohta); asia T‑187/98, Cubero Vermurie v. komissio, 3.10.2000 (Kok. H. 2000, s. I‑A‑195 ja II‑885, 61 kohta); yhdistetyt asiat T‑188/01–T‑190/01, Tsarnavas v. komissio, 19.3.2003 (Kok. H. 2003, s. I‑A‑95 ja II‑495, 121 kohta) ja asia T‑97/02, Mavridis v. komissio, 21.1.2004 (Kok. H. 2004, s. I‑A‑9 ja II‑45, 77 kohta).