ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Asia C-16/08

Schenker SIA

vastaan

Valsts ieņēmumu dienests

(Administratīvā apgabaltiesan esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Yhteinen tullitariffi — Tariffiluokittelu — Yhdistetty nimikkeistö — Aktiivimatriisi-nestekidelaitteet”

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 11.6.2009 I ‐ 5017

Tuomion tiivistelmä

Yhteinen tullitariffi – Tariffinimikkeet – Tietyntyyppiset aktiivimatriisi-nestekidelaitteet

(Neuvoston asetuksen N:o 2658/87 liite I; komission asetus N:o 1789/2003)

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen N:o 2658/87 liitteen I muodostavan yhdistetyn nimikkeistön, sellaisena kuin tämä liite on muutettuna asetuksella N:o 1789/2003, alanimikettä 85282190 on tulkittava siten, että 29.12.2004 kyseistä alanimikettä ei ollut sovellettava aktiivimatriisi-nestekidelaitteisiin, jotka koostuivat pääasiallisesti seuraavista elementeistä:

— kaksi lasilevyä

— näiden levyjen välissä oleva nestekidekerros

— vertikaalisten ja horisontaalisten signaalien lukijat

— taustavalo

— vaihtosuuntaaja, joka muodostaa suurempaa jännitettä taustavaloa varten

— valvontayksikkö – tietojensiirron liitäntä (PCB- tai PWB-valvonta), jolla varmistetaan tietojen peräkkäinen siirtäminen LCD-moduulin jokaiseen pikseliin (pisteeseen) erityistä teknologiaa, LVDC (Low Voltage Differential Signalling), käyttäen.

Näin on siksi, että siltä osin kuin niiden lopullinen käyttötarkoitus riippuu niihin tuotantoketjun seuraavan vaiheen aikana lisättävistä täydentävistä elementeistä, sellaisilla laitteilla ei ole yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeessä 85282190 tarkoitetun täydellisen tai valmiin tavaran olennaisia ominaisuuksia.

Sen sijaan nämä laitteet voidaan luokitella tavaroina, joita voidaan käyttää nimikkeeseen 8528 kuuluvissa laitteissa, yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 8529 (”Osat, jotka soveltuvat käytettäviksi yksinomaan tai pääasiallisesti nimikkeiden 8525–8528 laitteissa”) ja erityisesti sen alanimikkeeseen 85299081. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tarkistaa, onko näillä laitteilla ne objektiivisesti todennettavat ominaispiirteet ja omaisuudet, jotka tarvitaan, jotta ne voidaan katsoa tavaroiksi, jotka on tarkoitettu käytettäviksi yksinomaan tai pääasiallisesti yhdistetyn nimikkeistön nimikkeiden 8525–8528 laitteissa.

(ks. 27–32 kohta ja tuomiolauselma)
Asia C-88/08

David Hütter

vastaan

Technische Universität Graz

(Oberster Gerichtshofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Direktiivi 2000/78/EY — Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa — Ikäsyrjintä — Valtioon työsopimussuhteessa olevien toimihenkilöiden palkkauksen määrittäminen — Ennen 18 ikävuoden täyttämistä hankitun työkokemuksen huomiotta jättäminen”

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 18.6.2009 I ‐ 5327

Tuomion tiivistelmä

Sosiaalipolitiikka – Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa – Direktiivi 2000/78

(Neuvoston direktiivin 2000/78 1 artiklan 2 ja 6 kohta)

Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista annetun direktiivin 2000/78 1, 2 ja 6 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat vastoin sellaista kansallista sääntelyä, jossa sen vuoksi, ettei yleissivistävää koulutusta asetettaisi epäedulliseen asemaan ammatilliseen koulutukseen nähden ja että nuorten työmarkkinoille pääsyä tuettaisiin, suljetaan pois ennen 18 ikävuoden täyttämistä täyttyneiden työskentelyjaksojen huomioon ottaminen sen palkkaluokan määrittämisessä, johon jäsenvaltion julkisyhteisön palveluksessa olevat työsopimussuhteiset toimihenkilöt asetetaan.

Vaikka tällaisten tavoitteiden on lähtökohtaisesti katsottava kansallisen lainsäädännön puitteissa objektiivisesti ja asianmukaisesti oikeuttavan direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetulla tavalla jäsenvaltioiden harjoittaman ikään perustuvan erilaisen kohtelun, tällaista sääntelyä ei kuitenkaan voida katsoa samassa säännöksessä tarkoitetulla tavalla asianmukaiseksi näiden tavoitteiden täyttämiseksi. Sen tavoitteen osalta, ettei yleissivistävää koulutusta asetettaisi epäedulliseen asemaan ammatilliseen koulutukseen nähden, ikä, jossa ammatillinen kokemus on hankittu, ei vaikuta asianmukaiselta perusteelta sen toteuttamiseksi, koska tämä kriteeri soveltuu koulutuksen tyypistä riippumatta. Ammatillisen koulutuksen suorittaneiden nuorten työmarkkinoille pääsyn tukemista koskevan tavoitteen osalta on todettava, että koska tällaisessa kansallisessa sääntelyssä ei oteta huomioon henkilöiden ikää heidän työhönottohetkellään, se ei ole asianmukainen sitä tarkoitusta varten, että tuetaan nuorella iällä määritellyn työntekijöiden ryhmän pääsyä työmarkkinoille.

(ks. 43 ja 48–51 kohta sekä tuomiolauselma)
Asia C-285/08

Moteurs Leroy Somer

vastaan

Dalkia France ja Ace Europe

(Cour de cassationin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Tuotevastuu — Direktiivi 85/374/ETY — Soveltamisala — Ammattikäyttöön tarkoitetulle esineelle, jota on käytetty tässä käyttötarkoituksessa, aiheutunut vahinko — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan vahinkoa kärsinyt voi vaatia tällaisen vahingon korvaamista, jos vahinkoa kärsinyt vain näyttää toteen vahingon, tuotteen puutteellisen turvallisuuden sekä syy-yhteyden — Yhteensoveltuvuus”

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 4.6.2009 I ‐ 4735

Tuomion tiivistelmä

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Tuotevastuu – Direktiivi 85/374

(Neuvoston direktiivin 85/374 9 ja 13 artikla)

Tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annettua direktiiviä 85/374 on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että kansallista lainsäädäntöä tulkitaan tai vakiintunutta kansallista oikeuskäytäntöä sovelletaan siten, että vahinkoa kärsinyt voi vaatia korvausta vahingosta, joka on aiheutunut ammattikäyttöön tarkoitetulle esineelle, jota on käytetty tässä käyttötarkoituksessa, jos tämä vahinkoa kärsinyt vain näyttää toteen vahingon, tuotteen puutteellisen turvallisuuden sekä puutteellisen turvallisuuden ja vahingon välisen syy-yhteyden.

Sellaisen vahingon korvaaminen, joka on aiheutunut ammattikäyttöön tarkoitetulle esineelle, jota on käytetty tässä käyttötarkoituksessa, ei nimittäin kuulu direktiivin 85/374 soveltamisalaan.

Koska kyseessä olevalla direktiivillä toteutettu yhdenmukaistaminen ei käsitä ammattikäyttöön tarkoitetulle esineelle, jota on käytetty tässä käyttötarkoituksessa, aiheutuneiden vahinkojen korvaamista, tämä direktiivi ei ole esteenä sille, että jäsenvaltio säätää tältä osin vastuujärjestelmästä, joka vastaa direktiivillä käyttöön otettua järjestelmää.

(ks. 28, 31 ja 32 kohta sekä tuomiolauselma)
Asia C-77/08

Dachsberger & Söhne GmbH

vastaan

Zollamt Salzburg, Erstattungen

(Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Grazin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Vientituki — Vaihteleva tuki — Hakemuksen tekemisen ajankohta — Vienti-ilmoitus — Puuttuva todiste kulutukseen saattamista koskevien muodollisuuksien täyttymisestä määrämaassa — Seuraamus”

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 19.3.2009 I ‐ 2099

Tuomion tiivistelmä

Maatalous – Yhteiset markkinajärjestelyt – Vientimaksujen palautus – Vaihteleva tuki

(Komission asetuksen N:o 3665/87 3 artiklan 5 kohta, 11 artiklan 1 kohta sekä 47 artiklan 1 ja 2 kohta)

Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3665/87, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 495/97, 11 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että vaihtelevan vientituen yhteydessä tuen vaihtelevaa osuutta ei haeta tämän asetuksen 47 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun hakemuksen tai saman asetuksen 47 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuen maksamiseen liittyvien asiakirjojen esittämishetkellä vaan jo asetuksen N:o 3665/87 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun asiakirjan esittämishetkellä. Siitä, että tähän asiakirjaan sisällytetään tietoja, jotka ovat omiaan johtamaan suurempaan tukeen kuin sovellettava tuki ja jotka osoittautuvat paikkansa pitämättömiksi, on näin ollen saman asetuksen 11 artiklan 1 kohdan kolmannessa ja seitsemännessä alakohdassa säädettyjä tapauksia lukuun ottamatta seuraamuksena kyseisen 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa säädetyn seuraamuksen soveltaminen.

(ks. 45 kohta ja tuomiolauselma)
3

Direktiivin 89/105 viides ja kuudes perustelukappale kuuluvat seuraavasti: ”Tällä direktiivillä on tarkoitus saavuttaa kattava näkemys kansallisista hinnoittelujärjestelyistä, mukaan lukien niiden toimintatavat yksittäistapauksissa ja kaikki niiden perusteena olevat kriteerit, ja saattaa hinnoittelujärjestelmät yleisesti kaikkien niiden käyttöön, jotka osallistuvat lääkemarkkinoille jäsenvaltioissa, – – ensimmäisenä askeleena näiden erojen poistamiseksi on tärkeää vahvistaa joukko vaatimuksia, joilla on tarkoitus varmistaa, että kaikki asianosaiset voivat vakuuttua siitä, etteivät kansalliset toimenpiteet aiheuta tuonnin tai viennin määrällisiä rajoituksia tai muita toimenpiteitä, joilla on vastaava vaikutus; nämä vaatimukset eivät kuitenkaan vaikuta niiden jäsenvaltioiden menettelytapoihin, joissa lääkkeiden hintojen määrittäjänä käytetään ensisijaisesti vapaata kilpailua; nämä vaatimukset eivät liioin vaikuta kansallisiin politiikkoihin hintojen vahvistamisen ja sosiaaliturvajärjestelmän kehittämisen osalta, paitsi jos se on tarpeen avoimuuden saavuttamiseksi tässä direktiivissä tarkoitetulla tavalla.”
79

On katsottava, että jos pääasiassa kyseessä olevalle sopimuspuoleksi valitulle yhtiölle annettu oikeus tuottaa palveluja yksityisille talouden toimijoille on vain liitännäinen sen pääasialliselle toiminnalle, mikä kansallisen tuomioistuimen on varmistettava, tämän oikeuden olemassaolo ei poista sitä, että yhtiön pääasiallisena tavoitteena on edelleen julkisten palvelujen hoitaminen. Niinpä tällaisen oikeuden olemassaolo ei riitä, jotta katsottaisiin, että kyseinen yhtiö on markkinasuuntautunut, minkä vuoksi sen omistavilla julkisyhteisöillä oleva määräysvalta siihen on luonteeltaan epävarmaa.
100

On lopuksi syytä palauttaa mieleen, kuten tämän tuomion 47 kohdassa on todettu, että jätevesien ja haavoittumiselle alttiiden alueiden pilaantumisen välillä on oltava riittävä syy-yhteys. Vaikka näin ollen varsinaisen Itämeren vesistö kärsii rehevöitymisestä erityisesti typen vuoksi, on niin, että kaikilta näiltä puhdistamoilta ei tule edellyttää typen jälkikäsittelyä niin kauan, kuin komissio ei ole näyttänyt toteen, että yli 10000 avl:n taajamien yhdyskuntajätevedenpuhdistamoiden typpipäästöt, jotka virtaavat varsinaiseen Itämereen, osaltaan vaikuttavat tämän meren rehevöitymiseen.
High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle kaksi kysymystä, jotka koskevat näitä siinä vireillä olevassa riidassa esillä olevaa kahta seikkaa. Secretary of State on jälkimmäisen kysymyksen osalta valittanut tästä päätöksestä Court of Appealiin (England & Wales) (Civil Division), joka hylkäsi valituksen. High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) on tämän jälkeen esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:

”Kun jäsenvaltiossa on käytössä hajautettu hallintojärjestelmä, jossa valtion keskusviranomaisille on pidätetty valta toimia koko jäsenvaltion alueen osalta sen varmistamiseksi, että jäsenvaltion yhteisön oikeuden mukaisia velvoitteita noudatetaan, ja kun kysymyksessä on [asetus N:o 1782/2003]:

1) Voiko jäsenvaltio sisällyttää näkyvien yleisten kulkuväylien ylläpitoa koskevia vaatimuksia maatalouden ja ympäristön kannalta hyvää kuntoa koskeviin, [asetuksen 1782/2003] 5 artiklan ja liitteen IV mukaisiin standardeihinsa?
75

Tässä tilanteessa on olemassa tärkeitä oikeusvarmuutta koskevia syitä, jotka oikeuttavat sen, että yhteisöjen tuomioistuin käyttää sille EY 231 artiklan toisessa kohdassa annettua toimivaltaa ja toteaa, miltä osin kumotun asetuksen vaikutuksia on pidettävä pysyvinä. Sen vuoksi on syytä määrätä, ettei riidanalaisen asetuksen kumoaminen vaikuta sen perusteella ennen tämän tuomion julistamista suoritettujen maksujen eikä tehtyjen sellaisten maksusitoumusten pätevyyteen ja että riidanalaisen asetuksen vaikutukset pysytetään siihen asti, kunnes asianmukaisen oikeusperustan nojalla kohtuullisessa ajassa annettu uusi asetus tulee voimaan.
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999, sellaisena kuin se on muutettuna annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2223/2004, 24 artiklan 1 kohdan säännökset, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 37 artiklan 4 kohdan ja 39 artiklan kanssa, eivät ole esteenä sille, että jäsenvaltio rajoittaa talousarviovarojen riittämättömyyden takia maaseudun kehittämistuen edellytykset täyttävien hakijoiden ryhmän käsittämään ainoastaan maanviljelijät, joiden osalta on tehty jo edellisenä talousarviovuotena tällaisen tuen myöntämistä koskeva päätös.
”1)

Tapauksessa, jossa asetuksen N:o 2309/93 liitteen soveltamisalaan kuulumaton lääke on saatettu jäsenvaltion (Itävallan [tasavalta]) markkinoille sen kansallisen lupamenettelyn mukaisesti ennen kyseisen jäsenvaltion liittymistä ETA:han tai Euroopan yhteisöön ja — kyseinen jäsenvaltio on sittemmin liittynyt ETA:han ja – –Euroopan yhteisöön ja on osana liittymisehtoja saattanut direktiivin 65/65 (josta on tullut direktiivi 2001/83) [ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden myyntilupia koskevat] säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöään ilman, että tältä osin sovellettaisiin siirtymäsäännöksiä, — kyseistä lääkettä on pidetty kaupan kyseisessä jäsenvaltiossa joidenkin vuosien ajan sen liityttyä ETA:han ja Euroopan yhteisöön, — kyseisen jäsenvaltion liityttyä ETA:han ja Euroopan yhteisöön kyseistä lääkettä koskevaa myyntilupaa on muutettu lisäämällä uusi käyttötarkoitus, ja kyseisen jäsenvaltion viranomaiset katsoivat muutoksen olevan yhteisön oikeuden vaatimusten mukainen, — kyseistä lääkettä koskevia hakemusasiakirjoja ei ole päivitetty direktiivin 65/65 (josta on tullut direktiivi 2001/83) mukaisesti kyseisen jäsenvaltion liityttyä ETA:han ja Euroopan yhteisöön, ja — samaa vaikuttavaa ainetta sisältävälle lääkkeelle on sittemmin myönnetty direktiivin 2001/83 6 artiklan mukainen lupa ja se on saatettu markkinoille Euroopan yhteisössä, onko kyseistä lääkettä pidettävä direktiivin 2001/83 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna ’vertailulääkkeenä, jolla on tai on ollut 6 artiklan mukainen lupa jäsenvaltiossa’, ja jos on, niin mikä edellä mainituista ehdoista on tältä osin ratkaiseva tai mitkä edellä mainituista ehdoista ovat tältä osin ratkaisevia?
57

Kun otetaan huomioon kaikki edellä esitetyt perustelut, kolmanteen kysymykseen on syytä vastata, että kun määritellään asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdan a alakohdan mukaisesti tuomioistuin, jolla on toimivalta käsitellä sellaisen maksun suorittamista koskeva vaatimus, joka perustuu sopimukseen, jolla teollis- ja tekijänoikeuden haltija myöntää sopimuskumppanilleen oikeuden kyseisen oikeuden käyttöön, on sovellettava edelleen periaatteita, jotka ilmenevät Brysselin yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohtaa koskevasta yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä.
1)

Portugalin tasavalta ei ole noudattanut yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY 3 ja 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut mainitun direktiivin 3 artiklan säännösten mukaista jätevesien viemäröintijärjestelmää Bacia do Rio Uiman (Fiães S. Jorge), Costa de Aveiron, Covilhãn, Espinho/Feiran, Ponta Delgadan, Póvoa de Varzim/Vila do Conden eikä Santa Citan taajamissa ja koska se ei ole mainitun direktiivin 4 artiklan mukaisesti käsitellyt biologisesti tai vastaavalla tavalla yhdyskuntajätevesiä, jotka ovat peräisin Alvercan, Bacia do Rio Uiman (Fiães S. Jorge), Carvoeiron, Costa de Aveiron, Costa Oesten, Covilhãn, Lissabonin, Matosinhosin, Milfontesin, Nazaré/Famalicãon, Ponta Delgadan, Póvoa de Varzim/Vila do Conden, Santa Citan, Vila Franca de Xiran eikä Vila Real de Santo Antónion taajamista.
7

TIR-yleissopimuksen 11 artiklassa määrätään seuraavaa: ”1. Jos TIR-carnet’ta ei ole lähtöleimattu tai jos se on lähtöleimattu varauksin, ei asianomaisilla viranomaisilla ole oikeutta vaatia takaajayhdistykseltä 8 artiklan 1 ja 2 kappaleessa mainittujen määrien suorittamista, elleivät viranomaiset yhden vuoden kuluessa siitä päivästä, jona ne ovat hyväksyneet TIR-carnet’n, ole kirjallisesti ilmoittaneet yhdistykselle, ettei lähtöleimausta ole suoritettu tai että se on tehty varauksin. Samaa määräystä on noudatettava, kun lähtöleimaustodistus on saatu väärällä tai petollisella tavalla, paitsi että määräaika tällöin on kaksi vuotta. 2. Edellä 8 artiklan 1 ja 2 kappaleessa tarkoitettujen maksujen suorittamista koskeva vaatimus on esitettävä takaajayhdistykselle aikaisintaan kolmen kuukauden kuluttua siitä päivästä, jona yhdistys on saanut ilmoituksen siitä, ettei carnet’ta ole lähtöleimattu tai että se on leimattu varauksin tahi että se on saatu väärällä tai petollisella tavalla, kuitenkin viimeistään kahden vuoden kuluttua mainitusta päivästä. Kuitenkin täytyy sellaisissa tapauksissa, jotka edellä mainitun kahden vuoden määräajan kuluessa tulevat oikeuskäsittelyn alaisiksi, maksuvaatimus tehdä yhden vuoden kuluessa siitä päivästä lukien, jolloin tuomioistuimen päätös on saanut lainvoiman. 3. Takaajayhdistyksellä on vaadittujen määrien suorittamista varten kolmen kuukauden määräaika siitä päivästä lukien, jolloin maksuvaatimus esitettiin. Yhdistys saa suorittamansa määrät takaisin, jos se tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla osoittaa maksuvaatimuksen jälkeisen kahden vuoden kuluessa, ettei kyseisessä kuljetuksessa ole tapahtunut väärinkäytöstä.”
137

On todettava, että EY 225 artiklasta ja yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisestä kohdasta seuraa, että muutosta voidaan hakea vain oikeuskysymyksiä koskevilta osin. Näin ollen ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen määrittämään ratkaisun perustaksi asetettavan tosiseikaston, lukuun ottamatta sellaisia tapauksia, joissa määritetyn tosiseikaston paikkansapitämättömyys käy ilmi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle toimitetusta aineistosta, ja arvioimaan tätä tosiseikastoa. Lukuun ottamatta sitä tapausta, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitetty selvitys on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tosiseikkojen arviointi ei ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin (asia C-53/92 P, Hilti v. komissio, tuomio 2.3.1994, Kok., s. I-667, 42 kohta; yhdistetyt asiat C-280/99 P–C-282/99 P, Moccia Irme ym. v. komissio, tuomio , Kok., s. I-4717, 78 kohta ja asia C-362/05 P, Wunenburger v. komissio, tuomio , Kok., s. I-4333, 66 kohta).
43

Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 28 kohdassa, direktiivin 90/435 järjestelmässä tai tavoitteissa mikään ei viittaa siihen, että käsitteet ”oltava verottamatta” ja ”verosta vapauttaminen” eroaisivat jotenkin merkittävästi toisistaan, ja yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi tukeutunut kyseisen 4 artiklan 1 kohdan osalta sekä käsitteeseen ”verosta vapauttaminen” että käsitteeseen ”oltava verottamatta” (ks. erityisesti asia C-374/04, Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, tuomio 12.12.2006, Kok., s. I-11673, 53 kohta; em. asia Test Claimants in the FII Group Litigation, tuomion 44 ja 102 kohta ja em. asia Banque Fédérative du Crédit Mutuel, tuomion 44 kohta).
2)

Direktiivin 96/9 7 artiklaa on tulkittava siten, että arvioitaessa sitä, onko tapahtunut tässä artiklassa tarkoitettu tietokannan sisällön määrällisesti arvioituna olennaisen osan kopiointi ja/tai uudelleenkäyttö, kun kyseessä on aineistokokonaisuus, johon kuuluu erillisiä alaryhmiä, jostakin näistä alaryhmistä väitetysti kopioitujen ja/tai uudelleen käytettyjen aineistojen määrää on verrattava tämän alaryhmän sisällön kokonaismäärään, jos tämä alaryhmä muodostaa sellaisenaan tietokannan, joka täyttää sui generis -oikeuteen perustuvan suojan myöntämisen edellytykset. Mikäli näin ei ole, ja jos mainittu kokonaisuus muodostaa tällaisen suojatun tietokannan, on verrattava tämän kokonaisuuden eri alaryhmistä väitetysti kopioitujen ja/tai uudelleen käytettyjen aineistojen määrää tämän kokonaisuuden sisällön kokonaismäärään. Sillä seikalla, että suojatun tietokannan valmistaja on saanut aineistot, jotka on väitetysti kopioitu ja/tai uudelleen käytetty tästä tietokannasta, lähteistä, joihin yleisöllä ei ole pääsyä, voi niiden inhimillisten, teknisten ja/tai taloudellisten keinojen merkittävyyden mukaisesti, joita tämä valmistaja on käyttänyt kerätessään kyseisiä aineistoja tällaisista lähteistä, olla vaikutusta arvioitaessa näiden aineistojen luokittelua direktiivin 96/9 7 artiklassa tarkoitetuksi laadullisesti olennaiseksi osaksi kyseessä olevan tietokannan sisällöstä. Arvioitaessa sitä, onko kopioitu ja/tai uudelleen käytetty laadullisesti olennainen osa suojatun tietokannan sisällöstä, se seikka, että mainitun tietokannan sisältämät tiedot ovat virallisia ja että yleisöllä on niihin pääsy, ei vapauta kansallista tuomioistuinta tutkimasta, muodostavatko aineistot, jotka on väitetysti kopioitu ja/tai uudelleen käytetty mainitusta tietokannasta, määrällisesti olennaisen osan tästä tietokannasta tai muodostavatko ne mahdollisesti laadullisesti olennaisen osan siitä, siltä osin kuin ne edustavat huomattavaa inhimillistä, teknistä tai taloudellista investointia, joka liittyy sisällön keräämiseen, varmistamiseen tai esittämiseen.
52

Yksi ratkaisevista objektiivisista perusteista direktiivin 2003/87 soveltamisalan vahvistamiseksi oli parlamentin, neuvoston ja komission mukaan alan välittömien CO2-päästöjen taso. Kyseiset toimielimet mainitsevat kertomuksen, jonka otsikko on ”Economic Evaluation of Sectoral Emission Reduction Objectives for Climate Change. Top-Down Analysis of Greenhouse Gas Emission Reduction Possibilities in the EU, Final Report, March 2001” ja jonka ovat laatineet P. Capros, N. Kouvaritakis ja L. Mantzos, ja toteavat, että vuonna 1990 CO2-päästöt olivat 174,8 miljoonaa tonnia terästeollisuuden alalla, 26,2 miljoonaa tonnia kemianteollisuuden alalla ja 16,2 miljoonaa tonnia muiden metallien kuin rautametallien alalla.
28

Kuten lisäksi Euroopan yhteisöjen komissio on todennut, tieto siitä, että mahdollisuus pienentää verotettavia voittoja osa-arvopoistojen avulla lakkaa aikaisemmin ulkomailla asuvasta yhtiöstä omistetun osuuden osalta kuin maassa asuvasta yhtiöstä omistetun osuuden osalta, on omiaan vaikuttamaan siten, että asianomainen yhtiö on vähemmän halukas pitämään edelleen omistuksessaan osuuksia ulkomailla asuvasta yhtiöstä ja on valmis luopumaan niistä nopeammin kuin maassa asuvasta yhtiöstä omistamistaan osuuksista.
10

Komissio päätti 4.7.2006 tekemällään päätöksellä K(2006) 2964 lopullinen (EUVL C 221, s. 9; jäljempänä komission päätös) jättää vastustamatta tukia. Se katsoi, että nämä tuet, jotka olivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen yhteisön suuntaviivojen (EYVL 2001, C 37, s. 3) mukaisia, olivat yhteismarkkinoille soveltuvia EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Se katsoi, että uudella ÖG:llä käyttöön otettu muutos oli asianmukainen keino neutralisoida tuotua sähköä koskevat mahdollisesti syrjivät vaikutukset.