Tältä osin sillä, että mainittua vakiinnuttamismenettelyä on noudatettu jo aiemmin puitedirektiivin 16 artiklan mukaisesti suoritetussa markkina-analyysimenettelyssä, jonka päätteeksi kyseiselle operaattorille on jo voitu asettaa velvollisuuksia, ei ole merkitystä, kun otetaan huomioon se, että kun puitedirektiivin 16 artiklan 2 kohdassa säädetään, että kansallinen sääntelyviranomainen voi joutua lausumaan muun muassa käyttöoikeusdirektiivin 8 artiklassa säädettyjen ja yritykselle asetettujen velvollisuuksien ”asettamisesta, pitämisestä voimassa, muuttamisesta tai poistamisesta”, puitedirektiivissä on nimenomaisesti tarkoitettu, että sama velvollisuus voi olla usean vakiinnuttamismenettelyn kohteena niin, että ne tapauksen mukaan johtavat kyseisen velvollisuuden asettamiseen, pitämiseen voimassa, muuttamiseen tai poistamiseen.

Sähköisten viestintäverkkojen ja ‑palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun direktiivin 2002/21 (puitedirektiivi) 7 artiklan 3 kohdan ja 16 artiklan 4 kohdan sekä sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä annetun direktiivin 2002/19 (käyttöoikeusdirektiivi) 8 artiklan 2 kohdan ja 13 artiklan 1 kohdan lukemisesta yhdessä seuraa, että silloin kun kansallinen sääntelyviranomainen suunnittelee kohdistavansa operaattoriin, jolla on katsottu olevan huomattava markkinavoima tietyillä markkinoilla, sellaisen toimenpiteen, jossa asetetaan ”kustannusvastaavuutta ja hintavalvontaa koskevia velvollisuuksia, mukaan lukien hintojen kustannuslähtöisyyttä ja kustannuslaskentaa koskevat velvollisuudet, tietyntyyppisten yhteenliittämisten ja/tai käyttöoikeuksien tarjonnassa” ja joka vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, mainitun kansallisen sääntelyviranomaisen on noudatettava kyseisen 7 artiklan 3 kohdassa säädettyä vakiinnuttamismenettelyä.

Sähköisten viestintäverkkojen ja ‑palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun direktiivin 2002/21 (puitedirektiivi) 7 artiklan 3 kohtaa on tulkittava niin, että silloin kun kansallinen sääntelyviranomainen on asettanut operaattorille, jolla on katsottu olevan huomattava markkinavoima, velvollisuuden tarjota matkapuhelujen terminointipalveluja ja edellyttänyt kyseisten palvelujen hintojen hyväksyttämistä kyseisessä säännöksessä säädetyn menettelyn päätteeksi, mainitun kansallisen sääntelyviranomaisen on käytävä kyseinen menettely uudelleen läpi ennen jokaista kyseiselle operaattorille annettavaa mainittujen maksujen hyväksyntää silloin, kun mainittu hyväksyntä on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla.

Sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä annetun direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) 13 artiklan 1 kohdan sanamuodosta nimittäin seuraa, että mainitunlainen hyväksyttäminen kuuluu mainitussa säännöksessä tarkoitettuihin hintavalvontaan liittyviin velvollisuuksiin, joita kansallisilla sääntelyviranomaisilla on käyttöoikeusdirektiivin 8 artiklan 2 kohdan nojalla oikeus asettaa operaattorille, joilla on huomattava markkinavoima matkapuhelinmarkkinoilla, ja joita – mikäli niitä suunnitellaan ja siltä osin kuin ne vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan – voidaan mainitun 8 artiklan 4 kohdan mukaan asettaa vain puitedirektiivin 7 artiklassa säädetyn menettelyn päätteeksi. Tätä tulkintaa, joka ei ole toissijaisuusperiaatteen eikä suhteellisuusperiaatteen vastainen, koska sillä ei anneta Euroopan komissiolle toimivaltaa vahvistaa sähköisten viestintäpalvelujen hintoja, tukevat sekä se asiayhteys, johon mainittu säännös kuuluu, että käyttöoikeusdirektiivin ja puitedirektiivin tavoitteet. Kaikkien yhdenmukaistamista, koordinointia, yhteistyötä ja avoimuutta koskevien tavoitteiden, joihin puitedirektiivillä ja käyttöoikeusdirektiivillä pyritään, saavuttaminen nimittäin vaarantuisi, jos matkapuhelujen terminointimaksujen hyväksyminen ei kuuluisi puitedirektiivin 7 artiklan 3 kohdassa säädetyn vakiinnuttamismenettelyn piiriin.

Kyseessä olevien säännösten sanamuodon, käyttöoikeusdirektiivin tai puitedirektiivin yleisen systematiikan eikä niillä tavoiteltujen päämäärien perusteella ei myöskään voi katsoa, että unionin lainsäätäjän aikomuksena olisi ollut tehdä ero käyttöoikeusdirektiivin 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen hintavalvontaan liittyvien velvollisuuksien joukossa niin kutsuttujen perusvelvollisuuksien, perustavanlaatuisten velvollisuuksien ja sääntelyvelvollisuuksien, joihin olisi sovellettava puitedirektiivin 7 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä, ja ensin mainittujen velvollisuuksien niin kutsuttujen täytäntöönpanovelvollisuuksien, joita taas mainittu menettely ei ehkä koskisi, välillä.

Siitä, vaikuttaako matkapuhelujen terminointimaksujen hyväksyminen jäsenvaltioiden väliseen kauppaan puitedirektiivin 7 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla, on todettava, että kansallisen sääntelyviranomaisen suunnittelema toimenpide vaikuttaa kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla, jos toimenpide voi muutoin kuin merkityksettömällä tavalla tosiasiallisesti tai mahdollisesti vaikuttaa kyseiseen kauppaan suoraan tai välillisesti.

(ks. 44, 45, 47, 48, 50, 51, 54, 55 ja 58 kohta sekä tuomiolauselma)