Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kalastus - Jäsenvaltioiden lainkäyttövallan alaiset merialueet - Yhteisön kalastajien yhtäläiset pääsyedellytykset - Poikkeusjärjestelmä - Liittymisasiakirjan 100 artiklassa vahvistettu määräaika - Päättyminen - Yhteisön toimivalta - Käyttämättä jättäminen - Vaikutukset - Jäsenvaltioiden toteuttama poikkeusjärjestelmän jatkaminen - Hylättävyys

(Liittymisasiakirjan 100 ja 103 artikla; neuvoston asetuksen N:o 101/76 2 artiklan 1 kohta ja asetuksen N:o 170/83 6 artiklan 1 kohta)

2. Kalastus - Meren luonnonvarojen säilyttäminen - Jäsenvaltioiden toimivalta - Väliaikaiset säilyttämistoimenpiteet - Rajoitukset - Pääsykielto kansallisille vesille - Hylättävyys - Rikosoikeudellisten säädösten taannehtivuuskielto - Yhteisöjen tuomioistuimen varmistama noudattaminen - Asetuksen N:o 170/83 taannehtivuus - Ulottuvuus - Rikosoikeudellisten kansallisten toimenpiteiden yhteensoveltumattomuus yhteisön oikeuden kanssa - Pätevyys - Puuttuminen

(Euroopan ihmisoikeussopimuksen 7 artikla; liittymisasiakirjan 100 artikla; neuvoston asetuksen N:o 170/83 6 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Vuoden 1972 liittymisasiakirjan 100 ja 103 artiklasta johtuu, että jäsenvaltioille myönnetty lupa toteuttaa kalastuksen alalla yhteisön oikeuden perusperiaatteen eli syrjintäkiellon osalta poikkeustoimenpiteitä oli rajoitettu koskemaan siirtymäkautta ja että tuon kauden jälkeen asianmukaisten määräysten voimaanpano on kuulunut yhteisön toimielinten, erityisesti neuvoston, toimivaltaan. Neuvosto ei ole antanut kyseisiä määräyksiä mainitussa 103 artiklassa vahvistetussa määräajassa, mistä ei kuitenkaan voida päätellä, että jäsenvaltioilla olisi ollut toimivalta toimia neuvoston sijasta pidentämällä erityisesti poikkeusjärjestelmää yli ennalta asetettujen rajojen.

Liittymisasiakirjan 100 artiklassa määrätty aika on päättynyt 31.12.1982. Asetus N:o 170/83 on annettu 25.1.1983. Näiden kahden päivämäärän välisenä aikana asetuksen N:o 101/76 2 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään yhtäläisestä pääsystä jäsenvaltioiden lainkäyttövallan alaisille vesille ja sen seurauksena jäsenvaltioiden kansalaisten kansalaisuuteen perustuvan kaiken syrjinnän poistamisesta, oli täysimääräisesti sovellettava.

2. Kansallinen lainsäädäntö, jolla kielletään pääsy kansallisille vesialueille mutta ei tavoitella kalavarojen säilyttämistä, ei voi kuulua jäsenvaltioille tunnustettuun toimivaltaan toteuttaa yhteisön säännöstön puuttuessa väliaikaisia säilyttämistoimenpiteitä.

3. Rikoslainsäädännön taannehtivuuskiellon periaate on kaikkien jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksille yhteinen periaate, joka on ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn Euroopan yleissopimuksen 7 artiklassa vahvistettu perusoikeudeksi ja joka on erottamaton niitä yleisiä oikeusperiaatteita, joiden noudattamisen yhteisöjen tuomioistuin varmistaa.

Tästä seuraa, että 25 päivänä tammikuuta 1983 annetun asetuksen N:o 170/83 6 artiklan 1 kohdan, jossa sallitaan säilyttää kymmenen vuotta 1.1.1983 alkaen vuoden 1972 liittymisasiakirjan 100 artiklassa määrätty poikkeusjärjestelmä, taannehtivuus ei tee jälkikäteen päteväksi kansallisia rikosoikeudellisia toimenpiteitä, jotka niitä toteutettaessa olivat yhteensoveltumattomia yhteisön oikeuden kanssa.