YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)

14 päivänä kesäkuuta 1995

Asia T-61/92

Henri de Compte

vastaan

Euroopan parlamentti

”Henkilöstö — Kumoamiskanne — Euroopan parlamentin puhemiehen päätös myöntää varauksin vastuuvapaus tilinpitäjille — Pidättäytyminen maksamasta tilinpitäjälle takuutilin saamasaldoa”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-449

Aihe:

Kanne, jossa kantaja vaatii kumoamaan Euroopan parlamentin puhemiehen päätöksen, jossa on myönnetty vastuuvapaus tilinpitäjille varainhoitovuodelta 1982, siltä osin kuin siinä on tehty varaus ja päätetty edelleen pidättäytyä maksamasta kantajan nimissä avatun takuutilin saamasaldoa, sekä parlamentin velvoittamista maksamaan kantajalle tämä summa viivästyskorkoineen.

Lopputulos:

Hylkääminen

Tuomion lyhennelmä

Kantajaan, joka on Euroopan parlamentin entinen virkamies, kohdistettiin hänen ollessaan tilinpitäjänä tässä toimielimessä kurinpitomenettely, jossa nimittävä viranomainen määräsi hänelle seuraamukseksi virassa alentamisen.

Kantaja nosti tätä päätöstä vastaan kumoamiskanteen, jonka yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi tuomiollaan 17.10.1991 (asia T-26/89, de Compte v. parlamentti, Kok. 1991, s. II-781, jäljempänä vuoden 1991 tuomio). Kantaja haki muutosta tähän tuomioon valittamalla yhteisöjen tuomioistuimeen. Yhteisöjen tuomioistuin hylkäsi valituksen tuomiollaan 2.6.1994 (asia C-326/91 P, de Compte v. parlamentti, Kok. 1994, s. I-2091).

Parlamentin puhemies päätti vuoden 1991 tuomion perusteella 19.12.1991 tekemällään päätöksellä (jäljempänä päätös) a) myöntää tilinpitäjille vastuuvapauden varainhoitovuodelta 1982 muuten, paitsi 91263 ecun suuruisen määrän osalta, b) velvoittaa sihteeristön selvittämään tämän määrän ja c) pidättäytyä siksi aikaa maksamasta kantajan ja 30.4.1982 saakka tehtäviään hoitaneen valtuuskunnan jäsenten kassan ennakoiden hoitajan nimissä avattujen takuutilien saamasaldoa.

I — Kumoamisvaatimus

Tutkittavaksi ottaminen

1. Ensimmäinen tutkimattajättämisperuste, joka koskee vuoden 1991 tuomion lain-ja oikeusvoimavaikutusta

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että yleisen oikeusperiaatteen mukaan kaikki lainkäyttöviranomaisten päätökset saavuttavat lain-ja oikeusvoimavaikutuksen siitä lähtien, kun ne ovat lopullisia, eli siitä hetkestä alkaen, jolloin niihin ei enää voida hakea muutosta. Päätös, johon voidaan hakea muutosta valittamalla, tulee lopulliseksi joko silloin, kun määräaika valituksen tekemiselle on umpeutunut, jos hävinnyt asianosainen on pysynyt passiivisena, tai siitä päivästä alkaen, jolloin tuomio valituksen johdosta julistetaan, jos tässä tuomiossa hylätään valitus ja tuomio itsessään on lopullinen.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että nyt käsiteltävänä olevassa kumoamisvaatimuksessa on eri kohde kuin siinä vaatimuksessa, josta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on antanut vuoden 1991 tuomionsa. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin korostaa myös, että sen on tarkistettava, onko nyt esillä olevan asian tosiseikat ja oikeudelliset seikat täydellisesti käsitelty vuoden 1991 tuomiossa, koska tämä tuomio on saavuttanut lain-ja oikeusvoiman (16 ja 17 kohta).

2. Toinen tutkimattajättämisperuste, jonka mukaan kanteen kohteena oleva päätös on luonteeltaan valmisteleva toimenpide

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa, että toimenpidettä on pidettävä valmistelevana, jos sillä ei ole sellaisia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin siten, että ne selvästi muuttaisivat hänen oikeudellista asemaansa. Valmistelevat toimenpiteet eivät ole henkilöstösäännön 90 artiklan 2 kohdan perusteella valituskelpoisia, minkä vuoksi ne voidaan riitauttaa vain liitännäisesti kumoamiskelpoista päätöstä koskevan kanteen yhteydessä (21 kohta).

Viittaukset: asia 60/81, IBM v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 11.11.1981 (Kok. 1981, s. 2639);asia346/87, Bossi v. komissio, yhteisöjentuomioistuinH.2.1989(Kok. 1989, s. 303).

Parlamentin puhemiehen päätös, jolla tilinpitäjille on annettu vastuuvapaus tietyltä varainhoitovuodelta, on valituskelpoinen toimenpide, vaikka siinä on varaus ja vaikka siinä on päätetty pidättäytyä edelleen maksamasta virkamiehen nimissä avatun takuutilin saamasaldoa, koska päätöksellä on oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa virkamiehen etuihin ainakin väliaikaisesti (22 ja 23 kohta).

Pääasian ratkaisu

Kumoamiskanteensa tueksi kantaja vetoaa siihen, että varainhoitovuodelta 1982 olisi myönnetty vastuuvapaus, minkä hän perustaa varsinkin seuraaviin seikkoihin: parlamentin puhemiehelle on myönnetty vastuuvapaus tältä varainhoitovuodelta eikä tilinpitäjien vastuuvapautta voida jakaa (ensimmäinen kanneperusteen osa); vuoden 1991 tuomio ei ole lopullinen (toinen kanneperusteen osa); tuomio ei ole lain- ja oikeusvoimainen siltä osin, kuin siinä on todettu kassavajaus (kolmas kanneperusteen osa); Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan 21 päivänä joulukuuta 1977 annetun varainhoitoasetuksen (jäljempänä varainhoitoasetus) 77 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna 13 päivänä maaliskuuta 1990 annetulla neuvoston asetuksella N:o 610/90/Euratom, EHTY, ETY, säädettyä määräaikaa ei ole noudatettu siltä osin, kuin kyseisistä toimista on myönnetty vastuuvapaus (neljäs kanneperusteen osa).

Ensimmäinen kanneperusteen osa

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että parlamentin puhemiehelle myönnettävä vastuuvapaus on eri menettely kuin tilinpitäjille myönnettävä vastuuvapaus ja ettei puhemiehen vastuuvapaudesta välttämättä seuraa tilinpitäjien vastuuvapauden myöntämistä, vaan puhemiehen vastuuvapaus ainoastaan antaa luvan myöntää tilinpitäjille vastuuvapaus. Tästä seuraa, että olisi mielivaltaista johtaa puhemiehen vastuuvapaudesta automaattisesti tilinpitäjien vastuuvapauden myöntäminen. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioisttiimen mukaan tämän käsitystavan osoittaa oikeaksi se, että kun parlamentin puhemiehelle annetaan lupa myöntää tilinpitäjille vastuuvapaus, se tarkoittaa kaksivaiheista menettelyä, joista jälkimmäinen on joka tapauksessa menettelynä itsenäinen, vaikka se onkin yhteydessä ensimmäiseen (44 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo lisäksi, että tilinpitäjien vastuuvapauden jakamattomuus ei voisi johtaa siihen, että parlamentin päätöksen sisältö, jossa nimenomaisesti ja yksiselitteisesti kielletään puhemiestä myöntämästä tilinpitäjille vastuuvapautta edellä mainitun määrän osalta, kumoutuisi. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että mikään ei tue sitä käsitystä, että parlamentin puhemiehen olisi aina annettava ainoastaan täydellinen vastuuvapaus tilinpitäjille siitä riippumatta, millainen on se erityistilanne, jossa hänen on käytettävä valvontavaltaansa (47 kohta).

Toinen kanneperusteen osa

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että päätöstä ei tee mitättömäksi se, että siinä viitataan tiettyyn tuomioon, paitsi siinä tapauksessa että tuomio sittemmin kumottaisiin (54 kohta).

Koska yhteisöjen tuomioistuin tässä tapauksessa on hylännyt vuoden 1991 tuomiota vastaan tehdyn valituksen, päätöksessä oleva viittaus tähän tuomioon ei voi tehdä päätöstä laittomaksi (55 kohta).

Kolmas kanneperusteen osa

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että tämä kanneperusteen osa ei perustu tosiasioihin (59 ja 60 kohta).

Neljäs kanneperusteen osa

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että parlamentti on noudattanut varainhoitoasetuksen 77 artiklassa säädettyä kahden vuoden määräaikaa, koska se on vuonna 1983 ottanut huomioon erityisehdot, jotka koskivat vastuuvapauden myöntämistä tilinpitäjälle kyseisistä toimista, mutta sen on ollut pakko lykätä lopullista päätöksentekoaan tässä asiassa de Compten vastuuta näistä toimista käsitelleen, tuolloin meneillään olleen kurinpitomenettelyn vuoksi (68 kohta).

II — Vaatimus parlamentin velvoittamiseksi maksamaan takuutilin saamasaldo

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että tämä vaatimus on perusteeton, koska se liittyy päätöksen kumoamista koskevaan vaatimukseen, jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jo katsonut olevan perusteeton.

Tämän vuoksi tätä vaatimusta ei tutkita oikeudenkäyntiedellytysten kannalta eikä asialliselta kannalta (72 ja 73 kohta).

Ratkaisu:

Kanne hylätään.