ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteet – Direktiivi 92/81

(Neuvoston direktiivin 92/81 8 artiklan 1 kohdan c alakohdan ensimmäinen alakohta)

2. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteet – Direktiivi 92/81

(Neuvoston direktiivin 92/81 8 artiklan 1 kohdan c alakohdan ensimmäinen alakohta)

Tiivistelmä

1. Kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 92/81 8 artiklan 1 kohdassa säädetään useista pakollisista verovapautuksista, kuten c alakohdan ensimmäisessä alakohdassa oleva vapautus, joka koskee sellaisia kivennäisöljyjä, jotka toimitetaan käytettäviksi moottoripolttoaineena yhteisön aluevesillä muilla kuin yksityisillä huvialuksilla tapahtuvassa vesiliikenteessä, kalastus mukaan luettuna.

Tämän säännöksen käsitteellä yhteisön aluevedet viitataan kaikkiin sellaisiin vesiin, joita kaikki merialukset, kapasiteetiltaan suurimmat alukset mukaan lukien, voivat käyttää kaupallisiin tarkoituksiin meriteitse tapahtuvaa liikennöintiä varten. Se käsittää siten tietyt liikenteelle avatut sisävedet.

Merivesillä tapahtuvaan kaupalliseen vesiliikenteeseen soveltuvat alukset voivat nimittäin harjoittaa liikennöintiä myös tietyillä liikenteelle avatuilla sisävesillä tiettyihin merisatamiin asti, vaikka nämä satamat eivät sijaitsisikaan rannikolla. Sellaisen vesiliikenteen jättämisellä pakollisen vapautuksen soveltamisalan ulkopuolelle heti siitä hetkestä alkaen, kun liikennettä harjoitetaan näillä merisatamiin johtavilla sisävesillä, haitattaisiin jäsenvaltioiden välistä kauppaa, sillä sellainen ulkopuolelle jättäminen saattaisi ne talouden toimijat, joita tämä vesiliikenne koskee, epäedulliseen asemaan ja saattaisi näin johtaa siihen, että osa meriliikenteestä ei enää suuntaudu näihin satamiin. Sillä asetettaisiin siten nämä talouden toimijat epäedulliseen asemaan rannikolla sijaitsevissa satamissa toimiviin talouden toimijoihin verrattuina.

(ks. 19, 30 ja 32 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Hopperiruoppaajalla ainesten imemisen ja pumppaamisen aikana suoritetut ajotoimenpiteet eli ruoppaustoiminnan suorittamiseen välittömästi kuuluvat siirtymiset paikasta toiseen kuuluvat kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 92/81 8 artiklan 1 kohdan c alakohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun käsitteen vesiliikenne soveltamisalaan.

Suoritetun matkan tarkoituksella ei nimittäin ole merkitystä, jos kysymys on vesiliikenteestä, johon sisältyy vastiketta vastaan suoritettu palvelu. Hopperiruoppaajalla, jossa on sellainen käyttövoimajärjestelmä, jonka avulla se voi itsenäisesti siirtyä paikasta toiseen sen ajotoimenpiteiden yhteydessä, on vesiliikenteeseen tarvittavat tekniset ominaisuudet, jotka mahdollistavat sellaisen palvelun tarjoamisen.

(ks. 37, 38 ja 40 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus – Sisäiset verot ja maksut – Valmistevero, jota kannetaan autoista sen johdosta, että ne rekisteröidään ensimmäistä kertaa valtion alueella

(EY 25 ja EY 90 artikla)

2. Verotus – Sisäiset verot ja maksut – Valmistevero, jota kannetaan autoista sen johdosta, että ne rekisteröidään ensimmäistä kertaa valtion alueella

(EY 90 artiklan ensimmäinen kohta)

3. Verotus – Sisäiset verot ja maksut – Valmistevero, jota kannetaan autoista sen johdosta, että ne rekisteröidään ensimmäistä kertaa valtion alueella

(EY 28 artikla; neuvoston direktiivin 92/12 3 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta)

Tiivistelmä

1. Valmistevero, jota ei kanneta henkilöajoneuvoista sen johdosta, että ne tuodaan rajan yli, vaan sen johdosta, että ne rekisteröidään ensimmäisen kerran jäsenvaltion alueella, ei ole EY 25 artiklassa tarkoitettu tuontitulli tai vaikutukseltaan vastaava maksu vaan kuuluu yleiseen sisäiseen tavaroista kannettavia maksuja koskevaan järjestelmään, joten sitä on tarkasteltava EY 90 artiklan kannalta.

(ks. 24 ja 25 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. EY 90 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä valmisteverolle, jota kannetaan henkilöajoneuvoista sen johdosta, että ne rekisteröidään ensimmäistä kertaa jäsenvaltion alueella, jos tietyistä muusta jäsenvaltiosta hankituista käytetyistä ajoneuvoista kannettava vero ylittää aikaisemmin veron käyttöön ottaneessa jäsenvaltiossa rekisteröityjen samankaltaisten ajoneuvojen myyntiarvoon sisältyvän saman veron jäännöksen määrän, mikä kansallisen tuomioistuimen on tutkittava.

(ks. 41 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)

3. EY 28 artiklaa ei sovelleta kansalliseen lainsäädäntöön, jossa edellytetään yksinkertaistetun ilmoituksen jättämistä toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevasta henkilöautosta, jota ei ole vielä rekisteröity valtion alueella, viiden päivän kuluessa hankinnasta, koska tämä vaatimus liittyy erottamattomasti hankkijalla olevaan velvollisuuteen maksaa valmistevero silloin, kun ajoneuvo rekisteröidään ensimmäisen kerran valtion alueella. Koska ilmoitusta koskeva velvollisuus on ainoastaan henkilöajoneuvon ostajan valmisteverovelvollisuuden välitön seuraus, se ei kuulu EY 28 artiklan soveltamisalaan, sillä mainittu artikla ei koske muissa perustamissopimuksen erityismääräyksissä tarkoittuja kaupan rajoituksia, kuten veronluonteisia kaupan rajoituksia tai rajoituksia, jotka vastaavat vaikutuksiltaan tullia.

Vastaavasti valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetun direktiivin 92/12 3 artiklan 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa, jossa sallitaan tietyin edellytyksin se, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön tai pitävät voimassa veroja, jos nämä verot eivät aiheuta rajojen ylitykseen liittyviä muodollisuuksia jäsenvaltioiden välisessä kaupassa, ei sovelleta, ja näin ollen se ei voi olla esteenä tällaiselle lainsäädännölle, koska mainittu muodollisuus ei liity rajan ylittämiseen vaan velvollisuuteen maksaa valmistevero.

(ks. 47 ja 49–53 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi – Tariffinimikkeet – Mustepatruuna, jossa ei ole integroitua kirjoituspäätä ja jota voidaan käyttää yksinomaan tietyntyyppisessä kirjoittimessa – Luokittelu yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 3215 90 80

Tiivistelmä

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen N:o 2658/87 liitettä I, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1734/96, on tulkittava siten, että mustepatruuna, jossa ei ole integroitua kirjoituspäätä ja joka koostuu muovikotelosta, vaahtomuovista, metalliläviköstä, tiivisteistä, sinettifoliosta, tarrasta, musteesta ja pakkausmateriaalista ja jota voidaan sekä patruunan että musteen osalta käyttää ainoastaan tietyntyyppisessä kirjoittimessa, on luokiteltava yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 3215 90 80 yhdistetyn nimikkeistön kolmannen yleisen tulkintasäännön b alakohdan mukaisesti.

Vaikka kyseessä olevan kaltainen mustepatruuna on rakennettu siten, että kirjoitin ei toimi ilman mainittua patruunaa, on kuitenkin niin, että patruunan sisällä oleva muste on kyseisen tavaran käytön kannalta hallitsevassa asemassa. Mustepatruunaa ei nimittäin aseteta kirjoittimeen, jotta kirjoitin sellaisenaan saataisiin toimimaan, vaan nimenomaan musteen syöttämistä varten. Tästä seuraa, että musteen on katsottava antavan patruunalle sen olennaisen luonteen.

Tämän osalta sellaisten mustepatruunojen, joissa on integroitu kirjoituspää ja jotka koostuvat muista aineista, tariffiluokitus nimikkeeseen 8473 ei välttämättä määrää kyseessä olevan mustepatruunan tariffiluokitusta.

(ks. 23–25 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Työtapaturmat ja ammattitaudit – Etuuksien laskeminen

(EY 42 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1408/71 58 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Asetuksen N:o 1408/71 58 artiklan 1 kohtaa, jonka mukaan jos jäsenvaltion lainsäädännön mukaan edellytetään, että ammattitautien perusteella suoritettavien rahaetuuksien laskeminen perustuu keskimääräisiin ansioihin, tällainen keskimääräinen ansio on määritettävä yksinomaan ottaen huomioon ansiot, jotka on vahvistettu maksetuiksi sanotun lainsäädännön mukaan täyttyneiden kausien aikana, on tulkittava EY 42 artiklassa vahvistetun tavoitteen mukaisesti, mikä tarkoittaa erityisesti sitä, että siirtotyöläiset eivät saa menettää oikeuksia sosiaaliturvaetuuksiin, eikä näiden etuuksien määrä saa vähentyä sen vuoksi, että he ovat käyttäneet heille EY:n perustamissopimuksessa myönnettyä oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen.

Tästä seuraa, että tapauksessa, jossa ammattitautietuuden määrä lasketaan hakijan kyseisessä jäsenvaltiossa työskentelemien viimeisten kuukausien aikana saamien palkkojen keskiarvon perusteella, siirtotyöläisen keskimääräinen ansio on laskettava ottamalla huomioon palkka, jonka asianomainen henkilö olisi kohtuullisesti voinut saada urakehityksensä perusteella, jos hän olisi jatkanut työskentelyä toimivaltaisen laitoksen jäsenvaltiossa.

(ks. 38 ja 43 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Euroopan yhteisöjen erioikeudet ja vapaudet – Yhteisöille myönnetty verovapaus

(Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan kolmas kohta)

2. Euroopan yhteisöjen erioikeudet ja vapaudet – Yhteisöille myönnetty verovapaus

(Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan toinen kohta)

Tiivistelmä

1. Rekisteröintimaksujen kaltaiset maksut, jotka on suoritettava kansallisten tuomioistuinten antamien sellaisten tuomioiden perusteella, joissa määrätään rahasummien maksamisesta tai arvopaperien rahaksi muuttamisesta, eivät ole pelkkää Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitettua korvausta yleishyödyllisistä palveluista; kyseisen määräyksen mukaan vapautus ei koske sellaisia veroja ja maksuja, jotka ovat ainoastaan korvausta yleishyödyllisistä palveluista.

(ks. 29 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)

2. Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan toista kohtaa, jonka mukaan jäsenvaltioiden on hyvitettävä tai maksettava takaisin yhteisöjen virkakäyttöönsä suorittamien huomattavien hankintojen hintaan sisältyvät välilliset verot ja myyntiverot, on tulkittava siten, että rekisteröintimaksujen kaltaiset maksut, jotka on suoritettava kansallisten tuomioistuinten antamien sellaisten tuomioiden perusteella, joissa määrätään rahasummien maksamisesta tai arvopaperien rahaksi muuttamisesta, eivät kuulu kyseisen määräyksen soveltamisalaan.

(ks. 44 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Sairausvakuutus – Eläkeläisten suoritettavat maksut

(EY 39 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1408/71 27 artikla ja 33 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja saatettuna ajan tasalle asetuksella N:o 118/97, 33 artiklan 1 kohta ei ole esteenä sille, että vahvistettaessa asuinjäsenvaltion, joka on etuuksien suorittamisen osalta toimivaltainen mainitun asetuksen 27 artiklan nojalla, laitoksista eläkkeitä saavan eläkeläisen sairausvakuutusmaksujen määräytymisperustetta tässä jäsenvaltiossa kyseiseen määräytymisperusteeseen kuuluvat asuinjäsenvaltiosta saatujen eläkkeiden lisäksi myös toisen jäsenvaltion laitoksien maksamat eläkkeet, sikäli kuin mainitut maksut eivät ylitä asuinjäsenvaltiosta maksettujen eläkkeiden määrää.

EY 39 artikla on kuitenkin esteenä sille, että toisen jäsenvaltion laitoksista saatujen eläkkeiden määrä otetaan huomioon, jos tässä toisessa jäsenvaltiossa on jo suoritettu maksuja tässä viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa saaduista työtuloista. Asianomaisten on osoitettava se, että maksuja on todellisuudessa aikaisemmin suoritettu.

(ks. 37 ja 38 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous – Yhteinen maatalouspolitiikka – Tiettyjä tukijärjestelmiä koskeva yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä

(Neuvoston asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohta; komission asetuksen N:o 3887/92 9 artiklan 2 kohta ja komission asetuksen N:o 2419/2001 31 artikla)

Tiivistelmä

Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta annetun asetuksen N:o 2988/95 2 artiklan 2 kohdan toista virkettä, jossa säädetään, että jos hallinnollisia seuraamuksia koskevia säännöksiä muutetaan myöhemmin, sovelletaan lievempiä määräyksiä takautuvasti, ei sovelleta silloin, kun sen jälkeen kun on todettu, että ilmoitettu pinta-ala ylittää yli 20 prosentilla määritetyn pinta-alan tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3887/92 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla, alun perin myönnetyn yhteisön tuen koko määrä vaaditaan maksettavaksi takaisin, lisättynä koroilla, vaikka asianomainen talouden toimija väittää, että kyseisen tuen takaisin maksettava määrä voisi tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä annetun asetuksen N:o 3508/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 2419/2001 31 artiklan 3 kohdan perusteella olla pienempi.

Asetuksen N:o 2419/2001 31 artikla ei näet sisällä seuraamusta, eikä sitä näin ollen voida pitää asetuksen N:o 3887/92 9 artiklan 2 kohdasta ilmenevän seuraamuksen muutoksena.

(ks. 24 ja 25 kohta sekä tuomiolauselma)
101

Tältä osin on muistutettava, että EY:n perustamissopimuksen soveltamisalan piiriin kuuluvien tukien osalta EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1) 10 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jos komissiolla on miltä hyvänsä taholta saatuja tietoja oletetusta sääntöjenvastaisesta tuesta, se tutkii tiedot viipymättä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Ympäristö – Luonnonvaraisten lintujen suojelu – Direktiivi 79/409 – Erityissuojelualueiksi osoittaminen

(Neuvoston direktiivin 79/409 4 artiklan 1 ja 2 kohta)

Tiivistelmä

Luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun direktiivin 79/409 4 artiklassa säädetään sekä kyseisen direktiivin liitteessä I mainittuihin lajeihin että liitteessä mainitsemattomiin muuttaviin lajeihin erityisesti kohdennetusta tiukemmasta suojelujärjestelmästä, jota voidaan perustella sillä, että liitteessä mainitut lajit ovat kaikkein uhanalaisimpia ja että muuttavat lajit ovat yhteisön yhteistä perintöä. Kyseisen direktiivin yhdeksännestä perustelukappaleesta ilmenee lisäksi, että elinympäristöjen riittävän moninaisuuden ja laajuuden säilyttäminen, ylläpitäminen tai ennalleen saattaminen on olennaisen tärkeää kaikkien lintulajien suojelussa. Jäsenvaltioilla on siten velvollisuus toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet kyseisten lajien suojelemiseksi ja siis osoittaa erityissuojelualueiksi kaikki ne kohteet, jotka lintutieteellisiä arviointiperusteita soveltaen vaikuttavat sopivimmilta kyseisten lajien suojeluun.

Tieteellisten tietojen ajantasaistaminen on tämän vuoksi tarpeen kaikkein uhanalaisimpien lajien ja yhteisön yhteistä perintöä olevien lajien tilanteen määrittämiseksi. Inventory of Important Bird Areas in the European Communityssä (Euroopan yhteisön tärkeitä lintualueita koskeva selvitys) (vuoden 2000 IBA-selvitys) annetaan kuitenkin ajantasaistettu selvitys lintujen suojelemiseksi tärkeistä alueista, ja se on päinvastaisten tieteellisten todisteiden puuttuessa lähdeaineistoa, jonka nojalla voidaan arvioida, onko tietty jäsenvaltio osoittanut lukumäärältään ja kooltaan riittävät alueet erityissuojelualueiksi suojellakseen direktiivin 79/409 liitteessä I luetellut kaikki lintulajit ja sellaiset muuttavat lajit, joita ei luetella kyseisessä liitteessä.

Näin ollen silloin kun sellaisia tieteellisiä tutkimuksia, joilla vuoden 2000 IBA-selvityksen tulokset voitaisiin asettaa kyseenalaisiksi, ei ole esitetty, jäsenvaltio ei ole noudattanut direktiivin 79/409 4 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, kun se osoittaa erityissuojelualueiksi alueita, joita on lukumäärältään ja kokonaispinta-alaltaan selvästi vähemmän kuin erityissuojelualueeksi osoittamisen edellytykset täyttäviä alueita, ei osoita erityissuojelualueita tiettyjen lajien suojelemiseksi ja osoittaa erityissuojelualueiksi alueita, joilla tietyt lajit eivät ole riittävästi edustettuina.

Vaikka erityissuojelualueiden osoittamisesta ovat vastuussa yksinomaan jäsenvaltiot, joiden on tässä suhteessa tukeuduttava parhaisiin mahdollisiin käytettävissä oleviin tieteellisesti tutkittuihin tosiseikkoihin, tästä ei kuitenkaan seuraa, että osoittamisvelvollisuus raukeaa, kunnes toimivaltaiset viranomaiset ovat tarkastaneet ja varmentaneet uudet tieteelliset tiedot. Osoittamisvelvollisuus on olemassa jo direktiivin 79/409 täytäntöönpanoa koskevan määräajan umpeutumisesta lähtien.

(ks. 24, 25, 28, 32, 34, 48, 60 ja 62 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi – Tullausarvo – Kauppa-arvo – Määrittäminen

(Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 32 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Tuotaessa maahan tietokoneita, jotka myyjä on varustanut ohjelmistolla, joka sisältää yhden tai useamman käyttöjärjestelmän, jotka ostaja on antanut ilmaiseksi myyjän saataville, yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 32 artiklan 1 kohdan b tai c alakohdan mukaisesti näiden tietokoneiden tulliarvoa määrättäessä kauppa-arvoon on lisättävä ohjelmiston arvo, jos tätä ohjelmiston arvoa ei ole sisällytetty mainituista tietokoneista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan.

Asia on näin myös silloin, kun kansalliset viranomaiset hyväksyvät yhteisön oikeuden mukaisesti kauppa-arvoksi muussa kuin siinä kaupassa käytetyn hinnan, jonka yhteisön ostaja on tehnyt. Tällaisessa tilanteessa edellä mainitussa artiklassa tarkoitettuna ”ostajana” on pidettävä sitä, joka on tehnyt tämän toisen kaupan.

(ks. 37 ja 38 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Pääoman hankintaa koskevat välilliset verot

(Neuvoston direktiivin 69/335 10 artiklan c alakohta)

2. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Pääoman hankintaa koskevat välilliset verot

(Neuvoston direktiivin 69/335 12 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Maksu, joka peritään kiinteistörekisteriin merkityn tiedon muutoksesta kahden oikeushenkilön sulautumisen tapauksessa, kuuluu lähtökohtaisesti pääoman hankintaa koskevista välillisistä veroista annetun direktiivin 69/335 10 artiklan c alakohdassa säädetyn sen kiellon soveltamisalaan, jonka mukaan pääomansijoitusveron lisäksi ei saa kantaa muita veroja rekisteröinnistä tai muista toiminnan harjoittamisen edellyttämistä muodollisuuksista, joiden täyttämistä voidaan vaatia voittoa tavoittelevalta oikeushenkilöltä sen oikeudellisen muodon vuoksi.

Tällainen muutos todellakin on muodollisuus, jonka täyttämistä vaaditaan oikeushenkilöltä sen oikeudellisen muodon vuoksi, koska muutos on osoituksena oikeushenkilön kiinteän omaisuuden siirtymisestä toiselle oikeushenkilölle, ja tämä siirtyminen taas on välitön seuraus näiden kahden oikeushenkilön sulautumisesta. Vaikka kiinteistörekisteriin merkityn tiedon muutos ei suppeassa merkityksessä vaikutakaan muodollisuudelta, joka olisi täytettävä, ennen kuin mitään toimintaa voidaan harjoittaa, se on edellytyksenä kyseessä olevan toiminnan harjoittamiselle ja jatkamiselle, kun sellaisen saannon johdosta, jossa oikeushenkilö saa kiinteää omaisuutta absorptiosulautumisen perusteella, kiinteistörekisteriin merkittyä tietoa on muutettava.

(ks. 23–25, 27 ja 29 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Maksu, joka peritään kiinteistörekisteriin merkityn tiedon muutoksesta kahden oikeushenkilön sulautumisen tapauksessa ja joka lasketaan yleisten ja objektiivisten perusteiden mukaan toimen kohteen arvon perusteella, liittyy objektiivisesti oikeushenkilön kiinteää omaisuutta koskevan omistusoikeuden siirtymiseen toiselle oikeushenkilölle, joten sitä voidaan pääoman hankintaa koskevista välillisistä veroista annetun direktiivin 69/335 10 artiklan c alakohdassa säädetystä poiketen pitää tämän direktiivin 12 artiklan 1 kohdan b alakohdassa sallittuna oikeudenluovutusverona, kunhan se ei ole korkeampi kuin ne maksut, joita peritään vastaavista maksua perivässä jäsenvaltiossa toteutetuista toimista, kuten direktiivin 69/335 12 artiklan 2 kohdassa säädetään.

Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tarkistaa, täyttyykö kyseinen edellytys.

(ks. 34–36 ja 45 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Euratom – Perustamissopimus – Soveltamisala

(EA 31 artikla; neuvoston direktiivin 89/618 5 artikla)

Tiivistelmä

Kun otetaan huomioon, että Euratomin perustamissopimukseen ei sisälly poikkeusmääräystä, jossa vahvistettaisiin yksityiskohtaiset säännöt jäsenvaltioiden oikeudesta vedota maanpuolustuksen keskeisiin etuihin ja puolustaa niitä, sotilastoiminta jää Euratomin perustamissopimuksen kaikkien määräysten soveltamisalan ulkopuolelle.

Koska johdetun oikeuden säännösten soveltamisala ei voi mitättömyyden uhalla ylittää niiden oikeudellisen perustan soveltamisalaa, se, että EA 31 artiklaa, joka on säteilyvaaratilanteessa tarvittavia suojelutoimenpiteitä ja noudatettavia ohjeita koskevien tietojen antamisesta väestölle annetun direktiivin 89/618 perustana, ei sovelleta sotilastoimintaan, merkitsee välttämättä sitä, että tätä direktiiviä ei sovelleta mainittuun toimintaan.

Jos hyväksyttäisiin tilanteessa, jossa kyse on ydinkäyttöisen sotilassukellusveneen korjauksesta, jolloin on riidatonta, että ydinenergian lähde on sotilaallinen, että direktiivin 5 artiklaan perustuva velvoite tiedottaa säteilyvaaratilanteessa mahdollisesti altistuvalle väestölle siihen sovellettavista terveydensuojelutoimenpiteistä kuitenkin sitoisi jäsenvaltioita, olisi tunnustettava, että Euratomin perustamissopimuksen terveyden suojelua koskevilla määräyksillä ja erityisesti EA 31 artiklalla olisi eri soveltamisala kuin tämän perustamissopimuksen muilla määräyksillä.

(ks. 19, 23, 24, 27 ja 29 kohta)