ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että tämän säännöksen toisessa luetelmakohdassa olevaa toimivaltasääntöä, joka koskee palveluiden suorittamisesta tehtyjä sopimuksia koskevia riitoja, sovelletaan, kun on kyse kanteesta, jossa kantaja, jonka kotipaikka on yhdessä jäsenvaltiossa, vetoaa vastaajaa, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, vastaan oikeuksiin, jotka perustuvat jälleenmyyntioikeutta koskevaan sopimukseen, jolloin edellytyksenä on, että osapuolten väliseen sopimukseen sisältyy erityisiä sopimusmääräyksiä, jotka koskevat sitä, että jälleenmyyjä harjoittaa jälleenmyyntioikeuden luovuttajan myymien tavaroiden jakelua. Kansallisen tuomioistuimen on tarkastettava, onko sen käsiteltävänä olevassa asiassa näin.
1)

Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 19.12.1996 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 82/97, 29 ja 32 artiklaa on tulkittava siten, että niitä sovelletaan määritettäessä sellaisen sopimuksen perusteella maahan tuotujen tavaroiden tullausarvoa, joka, vaikka se on luokiteltu myyntisopimukseksi, osoittautuu tosiasiassa käsittelyä tai valmistusta koskevaksi sopimukseksi. Tämän määrittelyn yhteydessä merkitystä ei ole sillä, täyttääkö käsittely tai valmistus saman asetuksen 24 artiklassa vahvistetut edellytykset, jotta näiden tavaroiden voidaan katsoa olevan peräisin maasta, jossa nämä toimet on suoritettu.
14

Jos kyseisen direktiivin 12 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että henkilötietojen antaminen on ilmaista, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, onko tarpeen antaa vaihtoehto Wet GBA:n 79 §:n 3 momentin mukaiselle maksullisen otteen antamiselle, erityisesti mahdollistamalla tietojen saaminen näkyviin tietokoneen näyttöpäätteelle. Se huomauttaa kuitenkin, että tällainen tietoihin tutustuminen ei ole mainitun direktiivin 12 artiklan a alakohdassa tarkoitettua tietojen antamista ja että Euroopan unionin perusoikeuskirjan 8 artiklassa suojataan vain oikeutta tutustua tietoihin. Näyttöpäätteellä oleviin tietoihin tutustumisella on lisäksi se haitta, että toisin kuin oikeaksi todistetun otteen osalta, viranomaiset eivät voi tunnustaa aidoksi ja paikkansa pitäväksi (asia C-553/07, Rijkeboer, tuomio 7.5.2009, Kok., s. I-3889), ja ettei siinä voida antaa historiallista yhteenvetoa rekisteröidyistä tiedoista.
32

Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska neuvosto on vaatinut komission velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska komissio on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Kyseisen työjärjestyksen 140 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltiot ja toimielimet, jotka ovat asiassa väliintulijoita, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
3

Direktiivin 2001/24 johdanto-osan 6, 7, 16, 20 ja 30 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: ”(6) On tärkeää uskoa kotijäsenvaltion hallinnollisille tai oikeusviranomaisille yksinomainen toimivalta päättää kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön ja siellä voimassa olevien käytäntöjen mukaisista tervehdyttämistoimenpiteistä sekä soveltaa niitä. Koska on vaikea yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöjä ja käytäntöjä, olisi omaksuttava järjestelmä, jossa jäsenvaltiot vastavuoroisesti tunnustavat kunkin jäsenvaltion toteuttamat toimenpiteet niiden laitosten elinkelpoisuuden palauttamiseksi, joille se on myöntänyt toimiluvan. (7) On välttämätöntä taata, että kotijäsenvaltion hallinnollisten tai oikeusviranomaisten toteuttamat tervehdyttämistoimenpiteet sekä niiden henkilöiden tai elinten toteuttamat toimenpiteet, jotka nämä viranomaiset ovat nimenneet hallinnoimaan näitä tervehdyttämistoimenpiteitä, vaikuttavat kaikissa jäsenvaltioissa, mukaan luettuina toimenpiteet, joihin voi liittyä maksujen keskeyttäminen, täytäntöönpanotoimenpiteiden keskeyttäminen tai saatavien alentaminen, sekä kaikki muut toimenpiteet, joilla voidaan vaikuttaa kolmansien osapuolien olemassa oleviin oikeuksiin. – – (16) Velkojien tasavertaisuus edellyttää luottolaitoksen likvidaatiota yhtenäisyyden ja yleispätevyyden periaatteiden mukaisesti, jotka edellyttävät kotijäsenvaltion hallinnollisten tai oikeusviranomaisten yksinomaista toimivaltaa ja niiden antamien päätösten tunnustamista sekä sitä, että kotijäsenvaltion lainsäädännön nojalla syntyvät päätösten vaikutukset tulevat voimaan ilman mitään muodollisuuksia kaikissa muissa jäsenvaltiossa, jollei tässä direktiivissä toisin säädetä. – – (20) Tunnetuille velkojille ilmoittaminen henkilökohtaisesti on yhtä tärkeää kuin julkaiseminenkin, jotta nämä voivat tarvittaessa vaatia saataviaan tai tehdä saataviaan koskevia huomautuksia säädetyssä määräajassa. Tämä ei saisi aiheuttaa minkäänlaista velkojien asuinpaikkaan tai heidän saataviensa luonteeseen perustuvaa syrjintää niiden velkojien vahingoksi, joiden kotipaikka on muussa jäsenvaltiossa kuin kotijäsenvaltiossa. Velkojille on säännöllisesti sopivalla tavalla annettava tietoja likvidaatiomenettelyn aikana. – – (30) Tervehdyttämistoimenpiteiden tai likvidaatiomenettelyn vaikutukset vireillä olevaan oikeudenkäyntiin määräytyvät sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jossa oikeudenkäynti on vireillä, poikkeuksena ’lex concursus’ ‑periaatteen soveltamisesta. Tällaisten toimenpiteiden ja menettelyjen vaikutukset näistä oikeudenkäynneistä johtuviin yksittäisiin [pakko]täytäntöönpanotoimiin määräytyvät tämän direktiivin yleissäännön mukaisesti kotijäsenvaltion lainsäädännön mukaan.”
Kun kaikki edellä esitetty otetaan huomioon, esitettyyn kysymykseen on vastattava, että arvonlisäverodirektiiviä ja erityisesti sen 73 ja 78 artiklaa on tulkittava niin, että silloin, kun sopimuspuolet ovat vahvistaneet tavaran hinnan mainitsematta lainkaan arvonlisäveroa ja kun kyseisen tavaran myyjä on henkilö, joka on velvollinen maksamaan arvonlisäveron verollisesta liiketoimesta, sovitun hinnan on katsottava sisältävän jo arvonlisäveron siinä tapauksessa, ettei myyjällä ole mahdollisuutta periä veroviranomaisten vaatimaa arvonlisäveroa ostajalta.
40

Lisäksi direktiivistä 2003/87 ilmenee, että toiminnanharjoittajilla on neljä kuukautta aikaa huolehtia siitä, että ne palauttavat edeltävän vuoden päästöjä vastaavan määrä päästöoikeuksia, mikä jättää niille kohtuullisesti aikaa noudattaa niiden päästöoikeuksien palauttamista koskevaa velvollisuutta. Muista kyseisen direktiivin esitöistä ilmenee, että neuvosto on pidentänyt toiminnanharjoittajille alun perin asetettua määräaikaa, sillä komission ehdotuksessa on mainittu, että määräajan viimeinen päivä on maaliskuun 31. päivä. Toisaalta huhtikuun 30. päivä on määräajan viimeisenä päivänä myöhäisempi kuin se päivä, jona jäsenvaltioiden on myönnettävä toiminnanharjoittajille osa niiden kuluvan vuoden päästöoikeuksista ja joksi on vahvistettu helmikuun 28. päivä, ja tässä yhteydessä on muistutettava, että 95 prosenttia päästöoikeuksista on myönnetty maksutta vuosien 2005 ja 2008 väliseksi kaudeksi. Lopuksi on todettava, että – kuten tämän tuomion 22 ja 27 kohdassa on todettu – 40 euron suuruisella ylitysmaksulla kutakin sellaista hiilidioksidiekvivalenttitonnia kohti, jonka osalta päästöoikeuksia ei ole palautettu huhtikuun 30. päivään mennessä (kyseisen ylitysmaksun arvo vastaa kyseisen tonnin tuolloin arvioitua hintaa kaksinkertaisena päästöoikeuksien tulevaisuuden markkinoilla), ei näytä olevan haittoja, jotka ovat täysin kohtuuttomassa suhteessa ylitysmaksulla muutoin saavutettuihin etuihin nähden, jotka koskevat sitä, että unioni täyttää Kioton pöytäkirjan mukaiset sitoumuksensa, kun otetaan huomioon tarkkaa unioninlaajuista päästöoikeuksien kirjanpitoa koskeva toimintamalli, jota direktiivissä 2003/87 toteutetun järjestelmän moitteeton toiminta edellyttää.
7

Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Saksan kansalainen Elrick, joka on syntynyt Saksassa 1.6.1989 ja jonka BAföG:n 5 §:n 1 momentissa tarkoitettu vakinainen asuinpaikka on hänen vanhempiensa luona Saksassa, on asunut pääasiallisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuodesta 1998 lähtien.
3

Tieliikenteen valvontalaitteista 20.12.1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3821/85 (EYVL L 370, s. 8), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 561/2006 (jäljempänä asetus N:o 3821/85), 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Valvontalaite on asennettava ja sitä on käytettävä jäsenvaltiossa rekisteröidyissä ajoneuvoissa, joita käytetään maanteiden henkilö- tai tavaraliikenteessä, lukuun ottamatta asetuksen – – N:o 561/2006 3 artiklassa tarkoitettuja ajoneuvoja. – –”
22

Tässä tilanteessa Administrativen sad Sofia-grad on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Miten asetuksen N:o 65/2011 4 artiklan 8 kohdassa tarkoitettua käsitettä 'keinotekoisesti luodut edellytykset' on tulkittava? 2) Onko asetuksen N:o 65/2011 4 artiklan 8 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä – – asetuksen nro 29 7 §:n 2 momentille, jonka mukaan hakijoille/käyttäjille ei myönnetä tukea, kun niiden on osoitettu luoneen keinotekoisesti tuen saamiseen vaaditut edellytykset saadakseen kyseisen tukijärjestelmän tavoitteiden vastaista hyötyä? 3) Onko asetuksen N:o 65/2011 4 artiklan 8 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä Bulgarian tasavallan oikeuskäytännölle, jonka mukaan edellytykset on luotu keinotekoisesti kyseisen tukijärjestelmän tavoitteiden vastaisen hyödyn saamiseksi silloin, kun hakijoiden välillä on oikeudellinen yhteys? 4) Onko silloin, kun eri hakijat, jotka ovat itsenäisiä oikeussubjekteja, käyttävät vierekkäisiä itsenäisiä kiinteistöjä, jotka olivat ennen hakemusten tekoa yhden ainoan kiinteistön osia, ja kun on todettu tosiasiallinen yhteys, kuten esimerkiksi se, että edustajat, tarjoajat, toteuttajat, yhtiöiden kotipaikat ja hakijoiden osoitteet ovat samat, kyse keinotekoisesti luoduista edellytyksistä? 5) Onko todettava, että kyse on sellaisesta tarkoituksellisesta koordinoinnista hakijoiden ja/tai kolmannen välillä, jonka tavoitteena on se, että jokin tietty hakija saa hyötyä? 6) Miten asetuksen N:o 65/2011 4 artiklan 8 kohdassa tarkoitettu hyöty ilmenee, ja erityisesti, onko sen ilmettävä siten, että valmistellaan useampia pienempiä investointihankkeita siinä tarkoituksessa, että tietty hakija saa enintään 200000 euron suuruisen rahoituksen kullekin hankkeelle, vaikka nämä hankkeet ovat eri hakijoiden esittämiä? 7) Onko asetuksen N:o 65/2011 4 artiklan 8 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä Bulgarian tasavallan oikeuskäytännölle, jonka mukaan säännöksessä edellytetään seuraavan kolmen kumulatiivisen edellytyksen täyttymistä: [ensinnäkin] toiminnallisen itsenäisyyden puuttuminen ja/tai keinotekoisesti luodut edellytykset tuen saamiseksi, [toiseksi] se, että tarkoituksena on saada hyötyä, ja [kolmanneksi] se, että tämä on vastoin tukijärjestelmän tavoitteita?”
21

Näiden seikkojen perusteella Hovrätten för Nedre Norrland päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko – – asetuksen – – N:o 44/2001 5 artiklan 1 ja 3 alakohtaa tulkittava siten, että ne sisältävät vahingonkorvausta koskeviin riita-asioihin kattavasti sovellettavan poikkeuksen 2 artiklan pääsäännöstä? 2) Onko asetuksen [N:o 44/2001] 5 artiklan 3 alakohtaan sisältyvää sopimukseen perustumattoman vahingonkorvauksen käsitettä tulkittava siten, että säännöksen soveltamisalaan sisältyy velkojan nostama kanne yhtiön hallituksen jäsentä vastaan, mikäli kanne perustuu siihen, että hallituksen jäsen on vastuussa yhtiön veloista, jollei hallituksen jäsen ole ryhtynyt muodollisiin toimenpiteisiin yhtiön taloudellisen tilanteen valvomiseksi vaan on jatkanut sen toimintaa ja aiheuttanut yhtiön velkojen lisääntymisen? 3) Onko asetuksen [N:o 44/2001] 5 artiklan 3 alakohtaan sisältyvää sopimukseen perustumattoman vahingonkorvauksen käsitettä tulkittava siten, että säännöksen soveltamisalaan sisältyy velkojan nostama kanne yhtiön omistajaa vastaan, mikäli kanne perustuu siihen, että omistaja on vastuussa yhtiön veloista, jos osakkeenomistaja jatkaa yhtiön toimintaa huolimatta toiminnan pääomavajeesta ja huolimatta siitä, että yhtiö on asetettava selvitystilaan? 4) Onko asetuksen [N:o 44/2001] 5 artiklan 3 alakohtaan sisältyvää sopimukseen perustumattoman vahingonkorvauksen käsitettä tulkittava siten, että käsitteeseen sisältyy velkojan nostama kanne yhtiön omistajaa vastaan, joka on sitoutunut vastaamaan yhtiön velkojen maksamisesta? 5) Jos [toiseen] kysymykseen vastataan myöntävästi: katsotaanko mahdollisen vahingon sattuneen Alankomaissa vai Ruotsissa, jos hallituksen jäsenen kotipaikka on Alankomaissa mutta hallituksen jäsenyydestä aiheutuvien velvoitteiden laiminlyönti liittyy ruotsalaiseen yhtiöön? 6) Jos [kolmanteen ja neljänteen kysymykseen] vastataan myöntävästi: katsotaanko mahdollisen vahingon sattuneen Alankomaissa vai Ruotsissa, jos omistajan kotipaikka on Alankomaissa mutta yhtiö on ruotsalainen? 7) Jos asetuksen [N:o 44/2001] 5 artiklan 1 tai 3 alakohtaa on sovellettava jossain edellä kuvatuista tilanteista: onko näiden säännösten soveltamisessa merkitystä sillä, että saatava on siirretty alkuperäiseltä velkojalta toiselle henkilölle?”
39

Edellä esitetyn perusteella esitettyihin kysymyksiin on vastattava, että arvonlisäverodirektiivin 132 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on tulkittava siten, että — pääasiassa kyseessä olevien kaltaiset plastiikkakirurgisista toimenpiteistä ja esteettisistä hoidoista muodostuvat hoitopalvelut kuuluvat saman 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettujen ”lääkärinhoidon” tai ”henkilölle annetun lääketieteellisen hoidon” käsitteiden alaan silloin, kun näiden palvelujen tarkoituksena on sairauksien tai terveydellisten poikkeavuuksien diagnosointi, hoitaminen ja parantaminen ja henkilöiden terveyden suojelu, ylläpitäminen tai palauttaminen — henkilön, jolle tehdään esteettinen hoitotoimenpide, subjektiivinen käsitys kyseisestä toimenpiteestä ei ole sellaisenaan yksin ratkaiseva arvioitaessa, onko toimenpiteen tarkoitus terapeuttinen — se, että pääasiassa kyseessä olevien kaltaiset palvelut on suorittanut laillistettu sairaanhoidon ammattihenkilö tai toimenpiteiden tarkoituksen on määritellyt tällainen alan ammattilainen, on omiaan vaikuttamaan sen arviointiin, kuuluvatko pääasiassa kyseessä olevien kaltaiset toimenpiteet arvonlisäverodirektiivin 132 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun ”lääkärinhoidon” tai 132 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun ”henkilölle annetun lääketieteellisen hoidon” käsitteiden alaan, ja — arvioitaessa, onko pääasiassa kyseessä olevien kaltaiset palvelusuoritukset vapautettu arvonlisäverosta arvonlisäverodirektiivin 132 artiklan 1 kohdan b tai c alakohdan nojalla, on otettava huomioon kaikki 132 artiklan 1 kohdan b tai c alakohdassa asetetut vaatimukset ja muut direktiivin IX osaston 1 ja 2 luvun merkitykselliset säännökset, kuten 132 artiklan 1 kohdan b alakohdan osalta sen 131, 133 ja 134 artikla.
Sovelletaanko – – [direktiivin 2000/78] 2 artiklan 2 kohdan a alakohtaa tilanteessa, jossa jalkapalloseuran osakas, joka esiintyy ja jota joukkotiedotusvälineet ja yhteiskunta yleisö pitävät kyseisen jalkapalloseuran pääasiallisena johtajana (’patron’), esittää joukkotiedotusvälineille seuraavia lausuntoja:

’Vaikka [FC Steaua] pitäisi sulkea, en ottaisi joukkueeseen homoseksuaalia. Huhut ovat huhuja, mutta miten sellaista voidaan kirjoittaa, jos se ei ole totta ja laittaa se lisäksi etusivulle. Ehkä ei ole totta, että hän [pelaaja X] on homoseksuaali. – – Ja jos hän sitä vastoin on? Sanoin kerran eräälle sedistäni, joka ei uskonut paholaiseen eikä jumalaan. Sanoin hänelle: ’Olettakaamme’ ettei jumalaa ole olemassa. Mutta jos hän onkin? Mitä häviät, jos käyt ehtoollisella? Eikö olisikin hyvä päästä paratiisiin?” Hän myönsi minun olevan oikeassa. Kuukausi ennen kuolemaansa hän kävi ehtoollisella. Jumala hänelle anteeksi antakoon. Minun perheessäni ei ole tilaa homolle ja [FC Steaua] on minun perheeni. Kentälle on parempi ottaa junioripelaaja kuin homo. Kukaan ei voi pakottaa minua työskentelemään toisen kanssa. Homoilla on oikeutensa, ja myös minulla on oikeus tehdä työtä kenen kanssa minua haluttaa.’

’Vaikka Steaua pitäisi sulkea, en ottaisi joukkueeseen homoseksuaalia! Ehkä ei ole totta, että hän on homoseksuaali, mutta jos hän sitä vastoin on? Minun perheessäni ei ole tilaa homolle ja [FC Steaua] on minun perheeni. Kentälle on parempi ottaa junioripelaaja kuin homo. Kyse ei ole syrjinnästä. Kukaan ei voi pakottaa minua työskentelemään toisen kanssa. Homoilla on oikeutensa, ja myös minulla on oikeus tehdä työtä kenen kanssa minua haluttaa. Vaikka itse jumala sanoisi minulle unessa, että X ei missään tapauksessa ole homoseksuaali, en ottaisi häntä! Lehdistössä on ihan liikaa kirjoitettu hänen olevan homoseksuaali. Vaikka [pelaaja X:n silloinen seura] antaisi hänet minulle ilmaiseksi, en ottaisi häntä! Voisihan hän olla hirveä riitapukari tai suuri juoppo… mutta jos hän on homoseksuaali, en halua enää kuulla puhuttavan siitä.’
66

Toisaalta on todettava, ettei SEUT 79 artiklan 1 kohdassa ja 2 kohdan c alakohdassa – joissa määrätään siitä, että unioni kehittää yhteisen maahanmuuttopolitiikan, jolla pyritään varmistamaan muun muassa laittoman maahanmuuton ja luvattoman oleskelun ehkäiseminen – tai asetuksessa N:o 562/2006 suljeta pois jäsenvaltioiden toimivaltaa laittoman maahanmuuton ja luvattoman oleskelun torjumisen alalla, vaikka on selvää, että jäsenvaltioiden on järjestettävä tätä alaa koskeva lainsäädäntönsä niin, että unionin oikeuden noudattaminen voidaan taata (ks. vastaavasti asia C-329/11, Achughbabian, tuomio 6.12.2011, Kok., s. I-12695, 30 ja 33 kohta). Asetuksen N:o 562/2006 21 artiklan a–d alakohdan säännöksillä ja SEUT 72 artiklan sanamuodolla nimittäin vahvistetaan se, ettei rajavalvonnan poistaminen sisärajoilta ole vaikuttanut niihin velvollisuuksiin, joita jäsenvaltioilla on yleisen järjestyksen ylläpitämiseksi ja sisäisen turvallisuuden suojaamiseksi.
28

On katsottava, että yhdestä yhtenäisestä suorituksesta on kyse silloin, kun verovelvollisen asiakkaalle tarjoamat kaksi osatekijää tai toimintoa tai sitä useammat osatekijät tai toiminnot liittyvät niin läheisesti yhteen, että ne muodostavat objektiivisesti tarkasteltuna yhden jakamattoman taloudellisen suorituksen, jonka paloittelu osiin olisi keinotekoista (em. asia Levob Verzekeringen ja OV Bank, tuomion 22 kohta; asia C-425/06, Part Service, tuomio 21.2.2008, Kok., s. I-897, 53 kohta ja em. yhdistetyt asiat Bog ym., tuomion 53 kohta). Kyse on yhtenä kokonaisuutena pidettävästä suorituksesta myös, jos yhden tai useamman osatekijän on katsottava muodostavan pääasiallisen suorituksen, kun taas päinvastoin muiden osatekijöiden on katsottava olevan yksi tai useampi liitännäinen suoritus, jota kohdellaan verotuksellisesti samoin kuin pääasiallista suoritusta (ks. mm. em. asia CPP, tuomion 30 kohta; em. asia Levob Verzekeringen ja OV Bank, tuomion 21 kohta ja em. yhdistetyt asiat Bog ym., tuomion 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 2419/2001 15 artiklan ja 22 artiklan 1 kohdan nojalla jäsenvaltioiden tehtävänä on toteuttaa toimenpiteet, joiden ne katsovat olevan omiaan takaamaan tarkastusten tehokkuuden ja siten kaukokartoituksella tehtyjen mittausten tarkkuuden. Valvoessaan jäsenvaltiolle asetetun tarkkuusvaatimuksen noudattamista komissiota ei voida velvoittaa käyttämään yksinomaan jäsenvaltion käyttämää menetelmää varsinkaan, kun se katsoo erilaisen menetelmän takaavan paremman tarkkuuden. Se, että komissio velvoitettaisiin tässä yhteydessä käyttämään kyseessä olevan jäsenvaltion viranomaisten käyttämää mittausmenetelmää, on omiaan heikentämään asetuksella N:o 2419/2001 käyttöön otettua kahdella tasolla toteutettavan valvonnan järjestelmää.

Tämän vuoksi komissio voi tutkia kansallisten valvontajärjestelmien luotettavuutta tehokkaasti ainoastaan, jos se voi valita vapaasti kansallisten viranomaisten toteuttamien mittausten valvontamenetelmän, joka sen mielestä vaikuttaa tarkkuuden suhteen asianmukaisimmalta.

(ks. 42 ja 45–47 kohta)
Neuvoston ja jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöksessä, jossa sallitaan unionin ja sen jäsenvaltioiden yhteinen osallistuminen kansainvälistä sopimusta koskeviin neuvotteluihin, kootaan yhteen neuvotteluvaltuudet, jotka on annettu yhtäältä komissiolle ja toisaalta jäsenvaltioille ja neuvoston puheenjohtajavaltiolle. Tästä seuraa välttämättä, että neuvosto on osallistunut molempien neuvotteluvaltuuksien antamiseen. Vaikka kanne koskee osittain jäsenvaltioiden edustajien hallitustensa edustajina eikä neuvoston jäseninä tekemää päätöstä, kyseinen kanne voidaan näin ollen ottaa riidanalaisen päätöksen osalta kokonaisuudessaan tutkittavaksi.

Riski siitä, että kansainvälisillä sitoumuksilla vaikutetaan haitallisesti unionin yhteisiin sääntöihin tai muutetaan kyseisten sääntöjen ulottuvuutta, millä voidaan perustella unionin yksinomainen ulkoinen toimivalta, on olemassa silloin, kun kyseiset sitoumukset kuuluvat näiden sääntöjen soveltamisalaan tai ainakin alaan, jonka kyseiset säännöt jo suurelta osin kattavat.

Yleisradio-organisaatioiden lähioikeuksien suojaamista koskevaa Euroopan neuvoston yleissopimusta koskevien neuvottelujen sisältö, sellaisena kuin se on rajattuna vuoden 2002 suosituksella, vuoden 2008 muistiolla ja vuoden 2010 raportilla, kuuluu unionin yhteisten sääntöjen suurelta osin kattamaan alaan. Tiettyjen satelliitin välityksellä tapahtuvaan yleisradiointiin ja kaapeleitse tapahtuvaan edelleen lähettämiseen sovellettavien tekijänoikeutta sekä lähioikeuksia koskevien sääntöjen yhteensovittamisesta annetusta direktiivistä 93/83, tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa annetusta direktiivistä 2001/29, teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta annetusta direktiivistä 2004/48, vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla annetusta direktiivistä 2006/115 ja tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajasta annetusta direktiivistä 2006/116 nimittäin ilmenee, että kyseiset oikeudet kuuluvat unionin oikeudessa yhdenmukaistettuun oikeudelliseen kehykseen, jolla pyritään erityisesti takaamaan sisämarkkinoiden moitteeton toiminta ja jolla on otettu käyttöön järjestelmä, jossa on kyse yleisradio-organisaatioita koskevasta korkeatasoisesta ja yhtenäisestä suojasta.

Kyseiset neuvottelut voivat siten vaikuttaa unionin yhteisiin sääntöihin tai muuttaa niiden ulottuvuutta. Kyseiset neuvottelut kuuluvat näin ollen unionin yksinomaisen toimivallan piiriin.

(ks. 68, 70, 79 ja 102 kohta)