FI Euroopan unionin virallinen lehti C 173/14

Kanne 4.4.2011 — Cahier ym. v. neuvosto ja komissio

(Asia T-195/11)

2011/C 173/30

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantajat: Jean-Marie Cahier (Montchaude, Ranska), Robert Aubineau (Cierzac, Ranska), Laurent Bigot (Saint Palais sur Mer, Ranska), Pascal Bourdeau (Saintes Lheurine, Ranska), Jacques Brard-Blanchard (Boutiers Saint Trojan, Ranska), Olivier Charruaud (St Martial de Mirambeau, Ranska), Daniel Chauvet (Saint Georges Antignac, Ranska), Régis Chauvet (Marignac, Ranska), Fabrice Compagnon (Avy, Ranska), Francis Crepeau (Jarnac Champagne, Ranska), Bernard Deborde (Arthenac, France), Chantal Goulard (Arthenac), Jean Pierre Gourdet (Moings, Ranska), Bernard Goursaud (Brie sous Matha, Ranska), Jean Gravouil (Saint Hilaire de Villefranche, Ranska), Guy Herbelot (Echebrune, Ranska), Rodrigue Herbelot (Echebrune), Sophie Landrit (Ozillac, Ranska), Michel Mallet (Vanzac, Ranska), Alain Marchadier (Villars en Pons, Ranska), Michel Merlet (Jarnac Champagne), René Phelipon (Cierzac), Claude Potut (Avy), Philippe Pruleau (Saint Bonnet sur Gironde, Ranska), Béatrice Rousseau (Gensac La Pallue, Ranska), Jean-Christophe Rousseau (Segonzac, Ranska), Françoise Rousseau (Burie, Ranska), Pascale Rulleaud-Beaufour (Arthenac) et Alain Phelipon (Saintes, Ranska) (edustaja: asianajaja C.-E. Gudin)

Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

— määräämään täysimääräisen korvauksen vahingoista, jotka ovat aiheutuneet kantajille määrätyistä rahallisista seuraamuksista; vaaditut määrät ovat seuraavat: — Jean-Marie Cahier — 53 600 euroa; — Robert Aubineau — 105 100 euroa; — Laurent Bigot — 240 500 euroa; — Pascal Bourdeau — 111 100 euroa; — Jacques Brard-Blanchard — 12 800 euroa; — Olivier Charruaud — 37 600 euroa; — Daniel Chauvet — 122 100 euroa; — Régis Chauvet — 40 500 euroa; — Fabrice Compagnon — 97 100 euroa; — Francis Crepeau — 105 600 euroa; — Bernard Deborde — 1 081 500 euroa; — Chantal Goulard — 64 800 euroa; — Jean Pierre Gourdet — 98 400 euroa; — Bernard Goursaud — 43 000 euroa; — Jean Gravouil — 82 100 euroa; — Guy Herbelot — 20 500 euroa; — Rodrigue Herbelot — 65 100 euroa; — Sophie Landrit — 53 000 euroa; — Michel Mallet — 39 500 euroa; — Alain Marchadier — 332 500 euroa; — Michel Merlet — 458 500 euroa; — René Phelipon — 23 000 euroa; — Claude Potut — 85 100 euroa; — Philippe Pruleau — 3 500 euroa; — Béatrice Rousseau — 34 500 euroa; — Jean-Christophe Rousseau — 38 070 euroa; — Françoise Rousseau — 24 300 euroa; — Pascale Rulleaud-Beaufour — 486 500 euroa; — Alain Phelipon — 10 500 euroa;

— määräämään kiinteämääräisen korvauksen henkisestä kärsimyksestä; vaadittu korvaus on 100 000 euroa kunkin 29 kantajan osalta;

— velvoittamaan neuvoston ja komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja kustannukset, — jotka ovat aiheutuneet unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä ja — kaikista kansallisissa tuomioistuimissa käydyistä menettelyistä.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantajat väittävät, että sopimussuhteen ulkopuolinen Euroopan unionin vastuu aiheutuu SEUT 40 artiklan 2 kohdan rikkomisesta, koska viinin yhteisestä markkinajärjestelystä 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 (1), sellaisena kuin sen on pantu täytäntöön komission asetuksella (EY) N:o 479/2008 (2) ja sellaisena kuin se on pidetty voimassa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 479/2008 (3), 28 artiklassa kielletään kahteen käyttötarkoitukseen soveltuvista rypäleistä valmistettujen viinien tuottajia valmistamasta alkuperänimityksellä varustetun viinin tavanomaisen tuotantomäärän ylittävästä määrästä itse tislattuja alkoholijuomia.

Kantajien mukaan kansalliset viranomaiset ovat järjestelmällisesti ryhtyneet syytetoimenpiteisiin ja tuominneet heidät siitä, että he eivät ole toimittaneet tavanomaisen tuotantomäärän ylittävää määrää, jota ei ole viety kolmansiin valtioihin viininä, toimiluvan saaneiden tislaamojen tislattavaksi valtion valvonnassa.

Kantajat väittävät muun muassa, että kyse on aivan selkeiden sääntöjen rikkomisesta ja että unionin toimielimillä ei ole niiden osalta ollut minkäänlaista harkintavaltaa. Kantajat vetoavat syrjintäkiellon periaatteen, oikeusvarmuuden periaatteen, suhteellisuusperiaatteen, estoppel -periaatteen, syyttömyysolettaman, hyvän hallinnon periaatteen, huolenpitovelvollisuuden ja omaisuudensuojan loukkaamiseen ja teollisuustuotteiden tuottamisen ja myynnin vapauden loukkaamiseen sekä markkinoiden vakauttamista ja tuottajille tietyn tulon turvaamista varten annetun asetuksen soveltamisen virheelliseen laajentamiseen koskemaan tilanteita, joissa nämä tuottajat eivät ole hakeneet tukea.

(1) EYVL L 179, s. 1.

(2) Viinin yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N:o 1493/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä markkinamekanismien osalta 25.7.2000 annettu komission asetus (EY) N:o 1623/2000 (EYVL L 194, s. 45).

(3) Viinialan yhteisestä markkinajärjestelystä, asetusten (EY) N:o 1493/1999, (EY) N:o 1782/2003, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 3/2008 muuttamisesta sekä asetusten (ETY) N:o 2392/86 ja (EY) N:o 1493/1999 kumoamisesta 29.4.2008 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 479/2008 (EUVL L 148, s. 1).