35

Unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 96–104 kohdassa seuraavaa: ”96 Tältä osin on muistutettava, että yhteisöön kohdistettavien rajoittavien toimenpiteiden toteuttamistoimen laillisuutta koskeva tuomioistuinvalvonta ulottuu sellaisten tosiseikkojen ja olosuhteiden arviointiin, joihin on vedottu kyseisen toimen perustelemiseksi, sekä niiden todisteiden ja tietojen tutkimiseen, joihin kyseinen arviointi perustuu. Riitauttamistapauksessa neuvoston tehtävänä on esittää nämä seikat, jotta unionin tuomioistuimet voivat tutkia ne (ks. vastaavasti [asia T-390/08, Bank Melli Iran v. neuvosto, tuomio 14.10.2009, Kok., s. II-3967,] 37 ja 107 kohta). 97 Näin ollen toisin kuin neuvosto väittää, nyt käsiteltävissä asioissa harjoitettava laillisuusvalvonta ei rajoitu esitettyjen perustelujen abstraktin ’todennäköisyyden’ tutkimiseen, vaan siihen on sisällyttävä kysymys siitä, tukevatko konkreettiset todisteet ja tiedot niitä oikeudellisesti riittävästi. 98 Neuvosto ei voi myöskään väittää, ettei sillä ole velvollisuutta esittää tällaisia seikkoja. 99 Ensinnäkin neuvosto väittää tältä osin, että kantajiin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet on toteutettu jäsenvaltion ehdotuksesta päätöksen 2010/413 23 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Tämä seikka ei kuitenkaan muuta sitä tosiseikkaa, että riidanalaiset toimet ovat neuvoston toimia; tämän täytyy näin ollen varmistaa, että niiden toteuttaminen on oikeutettua, pyytämällä tarvittaessa kyseistä jäsenvaltiota esittämään sille tätä varten tarpeelliset todisteet ja tiedot. 100 Toiseksi neuvosto ei voi vedota siihen, että kyseiset tiedot ovat peräisin luottamuksellisista lähteistä eikä niitä näin ollen voida paljastaa. Vaikka tämä seikka voisikin mahdollisesti oikeuttaa niiden tiedoksi antamista [Fulmenille tai Mahmoudianille] tai näiden asianajajille koskevat rajoitukset, unionin tuomioistuinten on voitava valvoa tällaisten toimenpiteiden laillisuutta ja perusteltavuutta ilman, että sitä vastaan voitaisiin vedota neuvoston käyttämien todisteiden tai tietojen salaisuuteen tai luottamuksellisuuteen, kun otetaan huomioon tuomioistuinvalvonnan keskeinen rooli rajoittavien toimenpiteiden toteuttamisen yhteydessä (ks. analogisesti [asia T-228/02, Organisation des Modjahedines du peuple d’Iran v. neuvosto, tuomio 12.12.2006, Kok., s. II-4665,] 155 kohta). Neuvostolla ei ole oikeutta perustaa rajoittavien toimenpiteiden toteuttamisesta annettua tointa jäsenvaltion tiedoksi antamiin tarkkoihin tietoihin tai asiaan liittyviin seikkoihin, jos tämä jäsenvaltio ei ole valmis sallimaan niiden tiedoksi antamista unionin tuomioistuimille, jotka valvovat tämän päätöksen laillisuutta (ks. analogisesti asia T-284/08, People's Mojahedin Organization of Iran v. neuvosto, tuomio 4.12.2008, Kok., s. II-3487, 73 kohta). 101 Kolmanneksi neuvosto väittää virheellisesti, ettei siltä voida vaatia näyttöä yhteisön osallistumisesta ydinaseiden levittämiseen, kun otetaan huomioon kyseisten toimintojen salainen luonne. Yhtäältä jo se, että rajoittavien toimenpiteiden toteuttamista ehdotetaan päätöksen 2010/413 23 artiklan 2 kohdan perusteella, edellyttää, että tapauskohtaisesti kyseisellä jäsenvaltiolla tai unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkealla edustajalla on todisteita tai tietoja, jotka sen mielestä osoittavat, että kyseinen yhteisö osallistuu ydinaseiden levittämiseen. Toisaalta neuvoston mahdollisesti kohtaamilla vaikeuksilla sen pyrkiessä osoittamaan tämän osallistumisen voi tarvittaessa olla vaikutusta siltä vaaditun näytön tasoon. Niistä ei sitä vastoin voi olla seurauksena neuvoston vapauttaminen kokonaan sille kuuluvasta todistustaakasta. 102 Neuvosto ei nyt käsiteltävien asioiden arvioinnin osalta ole esittänyt mitään tietoja tai näyttöä riidanalaisten toimien perustelujen tueksi. Kuten se keskeisiltä osin itse myöntää, se on tukeutunut pelkkiin toteen näyttämättömiin väitteisiin, joiden mukaan Fulmen olisi asentanut sähkölaitteita Fordoon laitoksessa lähellä Qomia ennen kuin tämän laitoksen olemassaolo paljastui. 103 Näissä olosuhteissa on todettava, ettei neuvosto ole esittänyt näyttöä siitä, että Fulmen olisi toiminut Fordoon laitoksessa lähellä Qomia, ja näin ollen on hyväksyttävä kolmas kanneperuste ilman, että olisi tarpeen lausua Mahmoudianin asiassa T-440/10 esittämästä toisesta väitteestä, joka koskee hänen asemaansa Fulmenissa. 104 Koska neuvosto ei ole riidanalaisissa toimissa vedonnut muihin seikkoihin, jotka oikeuttavat rajoittavien toimenpiteiden kohdistamisen Fulmeniin ja Mahmoudianiin, kyseiset toimet on kumottava siltä osin kuin ne koskevat [Fulmenia ja Mahmoudiania].”