Kuten unionin tuomioistuin on jo useita kertoja todennut, jäsenvaltioiden kuuluu määritellessään ne yksityiskohtaiset menettelysäännöt, jotka koskevat sellaisia tuomioistuimessa toteutettavia muutoksenhakukeinoja, joilla pyritään varmistamaan niiden oikeuksien turvaaminen, joita unionin oikeudessa myönnetään ehdokkaille ja tarjoajille, joiden etuja hankintaviranomaisten päätökset loukkaavat, valvoa, ettei direktiivin 89/665 tehokkuutta eikä unionin oikeudessa yksityisille myönnettyjä oikeuksia vahingoiteta (ks. vastaavasti tuomio 15.9.2016, Star Storage ym., C-439/14 ja C-488/14 , EU:C:2016:688 , 43 ja 44 kohta). Unionin tuomioistuin on todennut tästä, että direktiivin 89/665 2 artiklan 6 kohdassa jäsenvaltioille annettu valtuus ei ole rajaton ja että sitä koskee edellytys, jonka mukaan kaikkien vahingonkorvauskanteiden esittämisen edellytykseksi asetetun aiemman kumoamisvaatimuksen on oltava tehokas (ks. vastaavasti tuomio 26.11.2015, MedEval, C-166/14 , EU:C:2015:779 , 36 – 44 kohta). Jäsenvaltioiden tehtävänä on erityisesti taata, että oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen kunnioitetaan täysin Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan mukaisesti (ks. vastaavasti tuomio 15.9.2016, Star Storage ym., C-439/14 ja C-488/14 , EU:C:2016:688 , 46 kohta).

Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna käyttöoikeussopimusten tekemisestä 26.2.2014 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2014/23/EU, 2 artiklan 6 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle prosessilainsäädännölle, jossa asetetaan sen edellytykseksi, että siviilioikeudellinen vaatimus voidaan esittää tapauksessa, jossa julkisia hankintoja ja hankintasopimusten sopimuspuolten valintaa koskevia sääntöjä on rikottu, että välityslautakunta tai tuomioistuin – joka tutkii välityslautakunnan ratkaisun tuomioistuinvalvonnan yhteydessä – on todennut kyseisen rikkomisen lopullisesti.

Unionin oikeutta ja erityisesti direktiivin 89/665 1 artiklan 1 ja 3 kohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2014/23, kun se luetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä vahingonkorvauskanteen yhteydessä sellaiselle kansalliselle menettelysäännökselle, jossa rajataan tuomioistuinvalvonta, joka kohdistuu ensimmäisen asteen valvontaelimenä toimivan välityslautakunnan antamiin ratkaisuihin, jotka koskevat hankintaviranomaisten julkisten hankintojen sopimuksentekomenettelyissä tekemiä päätöksiä, koskemaan vain sellaisia perusteita, jotka on esitetty välityslautakunnassa.

Näin on siksi, että erona 26.11.2015 annetun tuomion MedEval (C-166/14, EU:C:2015:779) taustalla olleessa asiassa kyseessä olleeseen preklusiivista määräaikaa koskevaan säännökseen, siviiliprosessilain 339/A §:ssä säädetyllä menettelysäännöksellä ei loukata, kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 47–49 kohdassa, perusoikeuskirjan 47 artiklan ensimmäisessä ja toisessa kohdassa taattua oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen (ks. analogisesti tuomio 26.9.2013, Texdata Software, C-418/11, EU:C:2013:588, 87 kohta). Vaikka on totta, että tässä kansallisessa menettelysäännöksessä säädetään, että välityslautakunnassa ja sen ratkaisuja valvovissa tuomioistuimissa esitettyjen perusteiden on oltava täysin yhtäpitävät ja suljetaan siten pois mahdollisuus, että oikeussubjekti voisi esittää uuden perusteen menettelyn kuluessa, se vaikuttaa kuitenkin osaltaan, – kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 49 kohdassa – direktiivin 89/665 tehokkaan vaikutuksen säilymiseen; direktiivin tehokkaana vaikutuksena on – kuten unionin tuomioistuin on jo todennut – taata se, että hankintaviranomaisten lainvastaisiin päätöksiin voidaan hakea muutosta tehokkaasti ja niin nopeasti kuin mahdollista (ks. vastaavasti tuomio 15.9.2016, Star Storage ym., C-439/14 ja C-488/14, EU:C:2016:688, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).

(ks. 50, 51 ja 58 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)