Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu viides jaosto) määräys 6 päivänä kesäkuuta 2002. - Airtours plc vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - Kilpailu - Kumoamiskanne. - Asia T-342/99.



Oikeustapauskokoelma 2002 sivu II-02585



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

1. Kilpailu - Yrityskeskittymät - Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi - Relevanttien markkinoiden määrittely - Määrittelyperusteet - Soveltaminen ulkomaille suuntautuvien valmismatkojen alalla

(Neuvoston asetus N:o 4064/89)

2. Kilpailu - Yrityskeskittymät - Komission suorittama tutkinta - Sellaisen yhteisen markkina-aseman, joka rajoittaa olennaisesti yhteismarkkinoilla vallitsevaa toimivaa kilpailua, tunnistamisen edellyttämät toteamukset - Ilmoitetun keskittymän ja kyseisen yhteisen määräävän markkina-aseman välinen yhteys - Luonnehdinta

(Neuvoston asetus N:o 4064/89)

3. Kilpailu - Yrityskeskittymät - Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi - Sellaisen yhteisen määräävän markkina-aseman käsite, joka rajoittaa olennaisesti yhteismarkkinoilla vallitsevaa toimivaa kilpailua

(Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohta)

4. Kilpailu - Yrityskeskittymät - Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi - Sellaisen yhteisen määräävän markkina-aseman luominen, joka rajoittaa olennaisesti yhteismarkkinoilla vallitsevaa toimivaa kilpailua - Edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohta)

5. Kilpailu - Yrityskeskittymät - Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi - Sellaisen yhteisen määräävän markkina-aseman luominen, joka rajoittaa olennaisesti yhteismarkkinoilla vallitsevaa toimivaa kilpailua - Komission suorittama arviointi - Niiden seikkojen huolellinen tutkiminen, joilla on merkitystä niiden vaikutusten arvioimiseksi, jotka keskittymästä aiheutuvat kilpailulle relevanteilla markkinoilla

(Neuvoston asetus N:o 4064/89)

6. Kilpailu - Yrityskeskittymät - Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi - Sellaisen yhteisen määräävän markkina-aseman luominen, joka rajoittaa olennaisesti yhteismarkkinoilla vallitsevaa toimivaa kilpailua - Todistustaakka

(Neuvoston asetus N:o 4064/89)

7. Kilpailu - Yrityskeskittymät - Komission suorittama tutkinta - Taloudellisten seikkojen arviointi - Harkintavalta - Tuomioistuinvalvonnan rajat

(Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 2 artikla)

8. Kilpailu - Yrityskeskittymät - Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi - Sellaisen yhteisen määräävän markkina-aseman luominen, joka rajoittaa olennaisesti yhteismarkkinoilla vallitsevaa toimivaa kilpailua - Komission tarve ottaa tutkimuksissaan huomioon keskittymää koskevaa ilmoitusta tehtäessä relevanteilla markkinoilla vallinnut kilpailu

(Neuvoston asetus N:o 4064/89)

9. Kilpailu - Yrityskeskittymät - Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi - Sellaisen yhteisen määräävän markkina-aseman luominen, joka rajoittaa olennaisesti yhteismarkkinoilla vallitsevaa toimivaa kilpailua - Merkit talouden toimijoiden hiljaisesta yhteistoiminnasta - Aiempien markkinaosuuksien vakaus

(Neuvoston asetus N:o 4064/89)

10. Kilpailu - Yrityskeskittymät - Yhteismarkkinoille soveltuvuuden arviointi - Sellaisen yhteisen määräävän markkina-aseman luominen, joka rajoittaa olennaisesti yhteismarkkinoilla vallitsevaa toimivaa kilpailua - Vakaa kysyntä, joka ei juurikaan vaihtele - Yhteisen määräävän markkina-aseman luonnehdinnan kannalta merkityksellinen tekijä

(Neuvoston asetus N:o 4064/89)

Tiivistelmä

1. Sovellettaessa yrityskeskittymien valvonnasta annettua asetusta N:o 4064/89 relevanttien markkinoiden asianmukainen määrittely on välttämätön ennakkoedellytys ilmoitetun yrityskeskittymän kilpailuvaikutusten arvioinnille. Keskittymän kannalta relevantteja tuotemarkkinoita määritettäessä on otettava huomioon koko taloudellinen tilanne, jotta kyseessä olevan yrityksen tai kyseessä olevien yritysten tosiasiallinen taloudellinen voima voidaan arvioida, ja tässä yhteydessä on tärkeää määrittää ensin ne tuotteet, joita siitä huolimatta, ettei näillä tuotteilla voida korvata muita tuotteita, voidaan riittävästi käyttää kyseisten yritysten tuotteiden asemesta paitsi ominaisuuksiensa perusteella myös markkinoilla vallitsevien kilpailuolosuhteiden sekä kysynnän ja tarjonnan rakenteen perusteella.

( ks. 19 ja 20 kohta )

2. Kun komissio yrityskeskittymien valvonnasta annettua asetusta N:o 4064/89 soveltaessaan tutkii mahdollista yhteistä määräävää markkina-asemaa, sen on arvioitava, olisiko sellaisen yheisen määräävän markkina-aseman luominen tai vahvistaminen, joka rajoittaa olennaisesti ja pysyvästi markkinoilla vallitsevaa kilpailua, suora ja välitön seuraus keskittymästä. Jos nykyinen kilpailutilanne ei huomattavasti muutu, keskittymä olisi hyväksyttävä.

Mahdollisen jaetun määräävän markkina-aseman osalta komission on relevantteja markkinoita kartoittavan tulevaan aikaan suuntautuvan tutkimuksen perusteella arvioitava, johtaako sen käsiteltävänä olevan keskittymän toteuttaminen tilanteeseen, jossa keskittymän osapuolet ja yksi tai useampi ulkopuolinen yritys rajoittavat olennaisesti toimivaa kilpailua relevanteilla markkinoilla sitä kautta, että näillä yrityksillä on yhdessä erityisesti keskinäisten siteidensä vuoksi mahdollisuus omaksua sama toimintalinja markkinoilla ja toimia huomattavan itsenäisesti suhteessa kilpailijoihinsa, asiakkaisiinsa ja lopulta kuluttajiin.

( ks. 58 ja 59 kohta )

3. Yrityskeskittymän seurauksena voi syntyä yhteinen määräävä markkina-asema, joka rajoittaa olennaisesti toimivaa kilpailua yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla, kun sen seurauksena olisi, kun otetaan huomioon relevanttien markkinoiden ominaispiirteet ja keskittymän niiden rakenteeseen aiheuttamat muutokset, että määräävässä asemassa olevan oligopolin jokainen jäsen pitäisi yhteiset edut huomioon ottaen mahdollisena, taloudellisesti järkevänä ja näin ollen suotavana noudattaa markkinoilla pysyvästi samaa toimintalinjaa voidakseen myydä tuotteita kilpailutilanteessa muodostuneita hintoja korkeammilla hinnoilla tarvitsematta turvautua EY 81 artiklassa tarkoitettuun sopimuksen tekemiseen tai menettelytapojen yhdenmukaistamiseen ja ilman, että nykyiset tai potentiaaliset kilpailijat taikka asiakkaat ja kuluttajat voisivat reagoida tehokkaasti.

Suoritettaessa markkinoista sellaista tulevaan aikaan suuntautuvaa tutkimusta, jota mahdollisen yhteisen määräävän markkina-aseman arviointi aina edellyttää, tällaista markkina-asemaa ei ole tarkasteltava ainoastaan staattisesti tietyllä hetkellä eli silloin, kun keskittymä toteutetaan ja kilpailurakenne muuttuu, vaan sitä on arvioitava myös dynaamisesti erityisesti sen sisäisen yhtenäisyyden, vakauden ja sen seikan osalta, onko sen mahdollisesti aiheuttama eri yritysten yhdenmukainen kilpailunvastainen käyttäytyminen pysyvää.

( ks. 61 ja 192 kohta )

4. Jotta yrityskeskittymän seurauksena voisi syntyä yhteinen määräävä markkina-asema, joka rajoittaa olennaisesti toimivaa kilpailua yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla, seuraavan kolmen edellytyksen on täytyttävä:

- Ensinnäkin kunkin määräävässä asemassa olevan oligopolin jäsenistä on voitava saada tieto muiden jäsenten käyttäytymisestä voidakseen tarkistaa, noudattavatko ne samaa toimintalinjaa vai eivät. Tältä osin ei riitä, että oligopolin jokainen jäsen tietää kaikkien voivan hyötyä toisista riippuvaisesta markkinakäyttäytymisestä, vaan kunkin on myös voitava saada tietää, hyväksyvätkö muut toimijat saman strategian ja noudattavatko ne sitä. Markkinoiden on näin ollen oltava riittävän läpinäkyvät, jotta määräävässä asemassa olevan oligopolin jokainen jäsen voi saada riittävän tarkasti ja nopeasti tietoonsa kaikkien muiden jäsenten markkinakäyttäytymisen muutokset.

- Toiseksi hiljaisen yhteistoiminnan on oltava pitkäkestoista eli on oltava kannusteita olla poikkeamatta yhteisestä toimintalinjasta markkinoilla. Määräävässä asemassa olevan oligopolin jäsenet voivat hyötyä tilanteesta ainoastaan, jos kaikki jäsenet käyttäytyvät yhdenmukaisesti. Tähän edellytykseen liittyvät pakotteet, joita sovelletaan, jos käyttäytyminen poikkeaa yhteisestä toimintalinjasta. Tässä yhteydessä komission ei tarvitse välttämättä osoittaa tietyn jossain määrin tiukan "pakotejärjestelmän" olemassaoloa, mutta sen on joka tapauksessa osoitettava, että on olemassa riittävästi koossapitäviä tekijöitä, jotta kellään määräävässä asemassa olevan oligopolin jäsenistä ei ole intressiä poiketa yhteisestä toimintalinjasta oligopolin muiden jäsenten kustannuksella. Toimiva yhteinen määräävä markkina-asema edellyttää sitä, että on olemassa riittävästi koossapitäviä tekijöitä, jotka kannustavat pysyvästi olemaan poikkeamatta yhteisestä toimintalinjasta, mikä tarkoittaa sitä, että määräävässä asemassa olevan oligopolin jokaisen jäsenen on tiedettävä, että jos se ryhtyy voimakkaisiin kilpailutoimiin kasvattaakseen markkinaosuuttaan, muut jäsenet ryhtyvät samanlaisiin toimiin, minkä vuoksi kyseinen jäsen ei hyötyisi aloitteestaan.

- Kolmanneksi on myös osoitettava, että nykyisten ja potentiaalisten kilpailijoiden sekä kuluttajien ennakoitavissa oleva reaktio ei vaaranna yhteisestä toimintalinjasta odotettavia tuloksia.

( ks. 62 ja 195 kohta )

5. Tulevaisuuteen suuntautuva arviointi, joka komission on suoritettava yrityskeskittymiä valvoessaan ja joka koskee yhteistä määräävää markkina-asemaa, edellyttää erityisesti niiden seikkojen huolellista tutkimista, joilla on kussakin yksittäistapauksessa merkitystä niiden vaikutusten arvioimiseksi, jotka keskittymästä aiheutuvat kilpailulle relevanteilla markkinoilla.

( ks. 63 kohta )

6. Komissiolla on oltava vahvat todisteet, jos se katsoo, että yrityskeskittymä on kiellettävä siksi, että keskittymä luo yhteisen määräävän markkina-aseman. Todisteita on oltava seikoista, jotka ovat tärkeitä arvioitaessa sitä, syntyykö yhteinen määräävä markkina-asema, kuten esimerkiksi toimivan kilpailun puuttumisesta niiden toimijoiden välillä, joiden väitetään olevan määräävässä asemassa olevan oligopolin jäseniä, ja siitä, että muiden toimijoiden mahdollisuudet saada aikaan kilpailupainetta ovat heikot.

( ks. 63 kohta )

7. Yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 4064/89 aineellisissa säännöksissä ja erityisesti sen 2 artiklassa komissiolle annetaan tiettyä harkintavaltaa erityisesti taloudellisten seikkojen arvioinnissa. Tämän harkintavallan käytön tuomioistuinvalvonnassa, jolla on olennainen merkitys keskittymien valvontaa koskevien säännösten täsmentämisessä, on otettava tämän vuoksi huomioon se harkintamarginaali, joka liittyy keskittymien valvontajärjestelmään kuuluviin taloudellisluonteisiin oikeussääntöihin.

( ks. 64 kohta )

8. Keskittymää koskevaa ilmoitusta tehtäessä relevanteilla markkinoilla vallinnut kilpailu on keskeinen tekijä, kun yrityskeskittymien valvonnasta annettua asetusta N:o 4064/89 soveltaen arvioidaan sitä, syntyykö yhteinen määräävä markkina-asema. Väitetyn yhteisen määräävän markkina-aseman osalta yksi niistä kysymyksistä, joita komission on tutkittava, on se, johtaako sen käsiteltävänä olevan keskittymän toteuttaminen tilanteeseen, jossa toimiva kilpailu relevanteilla markkinoilla rajoittuu olennaisesti. Jollei olemassaoleva kilpailutilannne kuitenkaan huomattavasti muutu, keskittymä olisi hyväksyttävä, koska se ei rajoita kilpailua.

( ks. 82 kohta )

9. Määritettäessä yhteistä määräävää markkina-asemaa aiempien markkinaosuuksien vakaus suosii hiljaisen yhteistoiminnan kehittymistä, koska se helpottaa markkinoiden jakamista rajun kilpailun asemesta, kun kukin toimija käyttää viitteenä aiempaa markkinaosuuttaan vahvistaakseen tarjontansa markkinaosuuden suhteessa.

( ks. 111 kohta )

10. Taloustieteessä katsotaan, että kysynnän vaihtelu vaikeuttaa yhteisen määräävän markkina-aseman syntymistä. Kysyntä, joka on vakaa eikä siis juurikaan vaihtele, on sen sijaan tekijä, jolla on merkitystä arvioitaessa yhteisen määräävän markkina-aseman syntymistä, koska sen vuoksi poikkeamat yhteisestä toimintalinjasta (toisin sanoen huijaukset) on helpompi havaita ja ne voidaan erottaa kapasiteetin mukautuksista, joilla pyritään vastaamaan epävakaiden markkinoiden kasvuun tai supistumiseen.

( ks. 139 kohta )

Asianosaiset

Asiassa T-342/99,

Airtours plc, edustajinaan J. Swift, QC, ja barrister R. Anderson, solicitor M. Nicholson, solicitor J. Holland ja solicitor A. Gomes da Silva, prosessiosoite Luxemburgissa,

kantajana,

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään R. Lyal, prosessiosoite Luxemburgissa,

vastaajana,

jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan yrityskeskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltumattomaksi 22 päivänä syyskuuta 1999 tehdyn komission päätöksen 2000/276/EY (asia IV/M.1524 - Airtours/First Choice) (EYVL 2000, L 93, s. 1),

EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (laajennettu viides jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Lindh sekä tuomarit R. García-Valdecasas, J. D. Cooke, M. Vilaras, N. J. Forwood,

kirjaaja: hallintovirkamies J. Palacio González,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 11.10.2001 pidetyssä suullisessa käsittelyssä esitetyn,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

Tosiseikat ja asian käsittelyn vaiheet

1 Airtours plc, joka on Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautunut yritys ja toimii pääasiassa matkanjärjestäjänä tarjoten valmismatkoja, ilmoitti 29.4.1999 aikomuksestaan hankkia kokonaan omistukseensa First Choise plc, joka on sen kilpailija ja myös Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautunut matkanjärjestäjä.

2 Airtours ilmoitti samana päivänä tästä suunnitellusta keskittymästä komissiolle yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 (EYVL L 395, s. 1; oikaisu EYVL 1990, L 257, s. 13), sellaisena kuin se on muutettuna 30.6.1997 annetulla neuvoston asetuksella N:o 1310/97 (EYVL L 180, s. 1) (jäljempänä asetus N:o 4064/89), 4 artiklan mukaisesti.

3 Komissio katsoi 3.6.1999 tekemässään päätöksessä, että keskittymän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille oli vakavia epäilyjä, ja päätti aloittaa asetuksen N:o 4064/89 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisen yksityiskohtaisen tutkintamenettelyn.

4 Komissio toimitti kantajalle 9.7.1999 asetuksen N:o 4064/89 18 artiklan mukaisen väitetiedoksiannon, jossa se ilmoitti ne syyt, joiden perusteella se katsoi ensi arviolta, että suunniteltu toimenpide luo yhteisen määräävän aseman ulkomaisiin lähikohteisiin suuntautuvien valmismatkojen Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoilla. Kantaja vastasi tähän väitetiedoksiantoon 25.7.1999.

5 Komission kuulemismenettelyistä vastaava neuvonantaja toimitti yrityskeskittymien valvonnasta annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 4064/89 säädetyistä ilmoituksista, määräajoista ja kuulemisista 1 päivänä maaliskuuta 1998 annetun komission asetuksen (EY) N:o 447/98 (EYVL L 61, s. 1) 14, 15 ja 16 artiklan mukaisen suullisen kuulemisen 28. ja 29.7.1999.

6 Kantaja ehdotti 7.9.1999 asetuksen N:o 4064/89 8 artiklan 2 kohdan mukaisia sitoumuksia poistaakseen mainitut kilpailuongelmat.

7 Keskittymiä käsittelevä neuvoa-antava komitea kokoontui 9.9.1999 ja antoi lausuntonsa keskittymästä ja kantajan ehdottamista sitoumuksista.

8 Kantajan edustajien ja komission välillä pidettiin 15.9.1999 kokous, jonka päätteeksi kantaja esitti muutettuja sitoumuksia koskevan lopullisen ehdotuksensa.

9 Komissio julisti 22.9.1999 tekemässään päätöksessä 2000/276/EY (asia IV/M.1524 - Airtours/First Choice) (EYVL 2000, L 93, s. 1; jäljempänä päätös) keskittymän asetuksen N:o 4064/89 8 artiklan 3 kohdan nojalla yhteismarkkinoille ja Euroopan talousalueen toimintaan soveltumattomaksi sillä perusteella, että ehdotettu toimenpide luo ulkomaisiin lähikohteisiin suuntautuvien valmismatkojen Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoille yhteisen määräävän markkina-aseman, jonka seurauksena kilpailu yhteismarkkinoilla estyy merkittävästi. Komissio totesi päätöksessä, että Airtoursin 7.9.1999 ehdottamat sitoumukset eivät olleet riittäviä estämään yhteisen määräävän markkina-aseman syntymisen ja että 15.9.1999 ehdotetut sitoumukset esitettiin liian myöhään, jotta ne olisi voitu ottaa huomioon kyseisessä vaiheessa menettelyä.

Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset

10 Kantaja nosti käsiteltävänä olevan kanteen 2.12.1999.

11 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella aloittaa suullisen käsittelyn. Se pyysi prosessinjohtotoimena kantajaa ja komissiota esittämään useita asiakirjoja ja vastaamaan kirjallisesti useisiin kysymyksiin.

12 Komissio noudatti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen pyyntöä 27.7.2001 ja 3.8.2001 päivätyillä kirjeillä ja kantaja 31.8.2001 päivätyllä kirjeellä.

13 Asianosaisten lausumat ja vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin suullisiin kysymyksiin kuultiin 11.10.2001 pidetyssä istunnossa.

14 Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

- kumoaa päätöksen

- velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

15 Komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

- hylkää kanteen ja

- velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Asiakysymys

16 Kantaja vetoaa kanteensa perusteeksi neljään kanneperusteeseen. Ensimmäinen kanneperuste koskee ilmeisiä arviointivirheitä relevantteja tuotemarkkinoita määritettäessä ja EY 253 artiklan rikkomista. Toinen kanneperuste koskee asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan rikkomista ja oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista siltä osin kuin komissio on käsillä olevaa asiaa tutkiessaan soveltanut uutta yhteisen määräävän markkina-aseman käsitettä virheellisesti sekä EY 253 artiklan rikkomista. Kolmas kanneperuste koskee asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan rikkomista siltä osin kuin komissio on katsonut, että ilmoitettu keskittymä luo yhteisen määräävän markkina-aseman, sekä EY 253 artiklan rikkomista. Neljäs kanneperuste koskee asetuksen N:o 4064/89 8 artiklan 2 kohdan rikkomista ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamista siltä osin kuin komissio ei ole hyväksynyt kantajan ehdottamia sitoumuksia.

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee relevanttien tuotemarkkinoiden virheellistä määrittämistä ja EY 253 artiklan rikkomista

A Päätös

17 Päätöksessä relevanteiksi tuotemarkkinoiksi määritetään ulkomaisiin kohteisiin suuntautuvien valmismatkojen tarjoaminen brittikuluttajille, minkä kantaja riitauttaa, ja sen osalta erotetaan toisistaan kahdet erilliset markkinat eli kaukokohteisiin suuntautuvien valmismatkojen (jäljempänä kaukomatkat) ja lähikohteisiin suuntautuvien valmismatkojen (jäljempänä lähimatkat) markkinat. Tältä osin päätöksessä todetaan, että matkailualalla kaukomatkoiksi luokitellaan yleensä kaikki ne matkakohteet, joiden lentoajat Yhdistyneestä kuningaskunnasta lähtien ovat selvästi yli kolme tuntia, lukuunottamatta itäisen Välimeren alueen lomakohteisiin tai Kanariansaarille suuntautuvia lentoja, jotka saattavat kestää jopa nelisen tuntia. Komission mukaan kaikki Euroopan (mantereen ja saarten) ja Pohjois-Afrikan lomakohteet luokitellaan näin ollen lähikohteiksi, kun taas esimerkiksi Karibian, Pohjois- ja Etelä-Amerikan tai Kaakkois-Aasian lomakohteet ovat kaukomatkakohteita, joiden lentoajat ovat huomattavasti pidemmät (yleensä vähintään kaksi kertaa pidemmät)(päätöksen 10-13 perustelukappale).

18 Päätöksen 16-28 perustelukappaleessa esitetään ne syyt, joiden perusteella komissio on katsonut, että kauko- ja lähikohteisiin suuntautuvien valmismatkojen väliset erot ovat kilpailun kannalta merkityksellisempiä kuin niiden yhtäläisyydet, joten kyseiset matkat on aiheellista erottaa toisistaan keskittymää arvioitaessa. Kyseisiä syitä ovat komission mukaan seuraavat:

a) lentoyhtiöitä (ja vertikaalisesti integroituneita matkanjärjestäjiä) koskeva kaukoliikenteen ja lähiliikenteen rajoitettu keskinäinen korvaavuus, kun otetaan huomioon vähäinen mahdollisuus käyttää samoja koneita kauko- ja lähireiteillä, suurempien konetyyppien käyttökustannukset pienempien konetyyppien käyttökustannuksiin verrattuna ja tilauslentoyhtiöiden (asianosaisten lentoyhtiöt mukaan luettuina) kohtaamat vaikeudet, jotka niiden on voitettava, jos ne haluavat tehdä "merkittäviä muutoksia kauko- ja lähiliikennekalustoon", eli uudet investoinnit, niiden vaatima aika ja vaikeus vuokrata lentokoneita lyhyeksi ajaksi, mikä johtuu siitä, että tilauslentoyhtiöt (asianosaisten lentoyhtiöt mukaan luettuina) yleensä omistavat suurimman osan lentokoneistaan itse tai vuokraavat niitä suhteellisen pitkiksi ajoiksi (komission saamien tietojen mukaan vuokrasopimus tehdään yleisimmin viideksi vuodeksi) kustannusten alentamiseksi, laadun ylläpitämiseksi ja tarjonnan jatkuvuuden varmistamiseksi (päätöksen 16-18 perustelukappale);

b) se, että ulkomaisiin lähikohteisiin ja ulkomaisiin kaukokohteisiin suuntautuvien valmismatkojen välillä on seuraavia kuluttajan kannalta merkittäviä eroja:

- ensiksi matkojen imagoon ja tarkoitukseen liittyvät erot: kaukomatkoja pidetään eksoottisina ja ne houkuttelevat yksineläjiä tai lapsettomia pariskuntia, kun taas matkat Välimeren alueen lomanviettopaikkojen kaltaisiin lähikohteisiin houkuttelevat lähinnä perheitä (päätöksen 20 perustelukappale);

- toiseksi loma-aikoihin liittyvät erot: kaukokohteet sopivat huonommin niiden brittikuluttajien tarpeisiin, jotka matkustavat perheen kanssa ja tekevät ulkomaan kohteisiin suuntautuvan valmismatkan vilkkaimman kesälomakauden (joka ulottuu suunnilleen heinäkuun puolivälistä elokuun loppuun) eli koulujen kesälomien (ja joillakin alueilla tehtaiden lomakauden) aikana (päätöksen 20 perustelukappale);

- kolmanneksi matkustusaikoihin liittyvät erot: huomattavasti pidempi lentoaika estää todennäköisesti osaa kuluttajista valitsemasta kaukomatkaa, vaikka tällainen matka voi muiden seikkojen - esimerkiksi sään, sijainnin, hinnan, viisumi- ja terveysvaatimusten jne. - osalta olla verrattavissa lähimatkaan (päätöksen 21 perustelukappale);

- neljänneksi se, etteivät lähimatkat ja kaukomatkat hintojensa osalta korvaa toisiaan: kaukomatkat ovat huomattavasti kalliimpia ja keskenään vertailukelpoisten kauko- ja lähimatkojen hinnat ovat vain rajoitetussa määrin yhteneväiset. Vaikka molemmantyyppisten lomien hinnat voivat erityisesti tiettyihin aikoihin vuodesta (esimerkiksi silloin, kun sää on huono) olla yhteneväiset tai lähes yhteneväiset, tämä erittäin rajallinen päällekkäisyys ei kuitenkaan ole riittävä aiheuttamaan painetta koko lähimatkamarkkinoiden hintoihin, sillä vain harvat asiakkaat pitävät tällaisia kaukomatkoja todellisina niitä korvaavina vaihtoehtoina (päätöksen 22-26 perustelukappale).

B Relevanttien tuotemarkkinoiden määrittäminen

19 Aluksi on todettava, että sovellettaessa asetusta N:o 4064/89, josta käsiteltävänä olevassa asiassa on kyse, relevanttien markkinoiden asianmukainen määrittely on välttämätön ennakkoedellytys ilmoitetun yrityskeskittymän kilpailuvaikutusten arvioinnille (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat C-68/94 ja C-30/95, Ranska ym. v. komissio, tuomio 31.3.1998, Kok. 1998, s. I-1375, 143 kohta, nk. asia Kali & Salz).

20 Keskittymän kannalta relevantteja tuotemarkkinoita määritettäessä on otettava huomioon koko taloudellinen tilanne, jotta kyseessä olevan yrityksen tai kyseessä olevien yritysten tosiasiallinen taloudellinen voima voidaan arvioida, ja tässä yhteydessä on tärkeää määrittää ensin ne tuotteet, joita siitä huolimatta, ettei näillä tuotteilla voida korvata muita tuotteita, voidaan riittävästi käyttää kyseisten yritysten tuotteiden asemesta paitsi ominaisuuksiensa perusteella myös markkinoilla vallitsevien kilpailuolosuhteiden sekä kysynnän ja tarjonnan rakenteen perusteella (ks. vastaavasti asia C-333/94 P, Tetra Pak v. komissio, tuomio 14.11.1996, Kok. 1996, s. I-5951, 10 ja 13 kohta ja asia T-83/91, Tetra Pak v. komissio, tuomio 6.10.1994, Kok. 1994, s. II-755, Kok. Ep. XVI, s. II-1, 63 kohta).

21 Kantaja kiistää päätöksessä esitetyn relevanttien tuotemarkkinoiden määrittelyn. Kantajan mukaan komission olisi sen sijaan, että se määritti relevanteiksi markkinoiksi ulkomaisiin lähikohteisiin suuntautuvat valmismatkat, pitänyt katsoa relevanteiksi markkinoiksi kaikki ulkomaisiin kohteisiin suuntautuvat valmismatkat, mukaan lukien kaukokohteisiin suuntautuvat valmismatkat. Kantaja väittää, ettei komissio ole noudattanut aiempaa ulkomaisiin kohteisiin suuntautuvien valmismatkojen markkinoiden määrittämistä koskevaa käytäntöään eikä arvioinut oikein kysyntä- ja tarjontapuolen korvaavuutta.

22 Komission sen väitteen osalta, jonka mukaan kysynnän osalta kaukomatkat ja lähimatkat eivät korvaa toisiaan, kantaja väittää, että komission perustelut, jotka koskevat tuotteen ominaispiirteitä sekä kaukomatkojen ja lähimatkojen keskimääräisten hintojen eroja, ovat virheellisiä.

23 Kantaja viittaa ensinnäkin tuotteen ominaispiirteisiin ja kiistää komission väitteet, joiden mukaan kaukomatkat ovat eksoottisempia, soveltuvat huonommin perheille ja edellyttävät pidempikestoisia lentoja. Turkin tai Pohjois-Afrikan kaltaiset lähikohteet ovat kantajan mukaan "eksoottisempia" kuin Floridan ja Dominikaanisen tasavallan kaltaiset kaukokohteet, jotka ovat pikemminkin "perhekohteita". Matkustusaika majoituspaikkaan asti voi olla lähimatkojen osalta yhtä pitkä kuin kaukomatkojen osalta, jos merkityksellinen on kokonaismatkustusaika, johon sisältyvät myös lähtöselvitys ja siirtymiset, eikä pelkkä lentoaika. Kantaja väittää myös, että matkanjärjestäjät tarjoavat erilaisia lomamatkoja ottaakseen huomioon erilaiset elämäntavat (esimerkiksi perheelliset ja perheettömät) ja mieltymysten erilaisuuden (muun muassa majoittautumisen, ruokailun, ohjelman ja kiinnostuksenkohteiden osalta) sekä kaukomatkojen että lähimatkojen yhteydessä.

24 Toiseksi kantaja väittää matkojen hintaerojen osalta, ettei väitteellä, jonka mukaan kaukomatkojen keskimääräiset hinnat ovat korkeammat kuin lähimatkojen keskimääräiset hinnat, ole merkitystä silloin, kun tuotteet ovat hyvin eriytyneitä, kuten käsiteltävänä olevassa asiassa. Kantaja vetoaa myös siihen, että näiden erityyppisten lomamatkojen hinnat ovat yhteneväiset, sillä tietyt lennot lähikohteisiin kuuluvat samaan hintahaarukkaan kuin tietyt lennot kaukokohteisiin.

25 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että asiaan liittyvien asiakirjojen mukaan komissio on ottanut huomioon kuluttajien mieltymykset, lentojen keskimääräisen keston, keskimääräisen hintatason ja rajallisen mahdollisuuden käyttää tiettyyn kohdetyyppiin käytettävää lentokonetta toisen kohdetyypin osalta, kun se on päätellyt, että lähimatkat muodostavat kaukomatkojen markkinoista erilliset markkinat. Komissio on esittänyt tämän päätelmän kiistämättä kuitenkaan sitä, että kuluttajat ovat yhä kiinnostuneempia ulkomaisiin kaukokohteisiin suuntautuvista valmismatkoista ja että markkinatutkimukset, joihin kantaja vetoaa väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa, (ks. British National Travel Survey, 1998, volume 4 ja The 1998 Holiday Market, ja Mintel, "Holidays: The Booking Procedure, 1997") osoittavat brittien halun laajentaa lomamatkojensa maantieteellistä horisonttia muun muassa Atlantin toiselle rannikolle. Komissio ei ole myöskään kiistänyt sitä, että yhtäältä huomattava osuus matkailijoista (36 prosenttia), jotka ovat viiden viimeisimmän vuoden aikana tehneet matkoja lähikohteisiin, ovat tänä aikana tehneet matkoja myös kaukokohteisiin, ja että toisaalta vielä useampi matkailija (62 prosenttia) aikoo "erittäin" tai "melko" todennäköisesti tehdä näin viiden seuraavan vuoden aikana, kuten kantaja on maininnut väitetiedoksiantoon antamansa vastauksen taulukossa 2.4.

26 Näin ollen on tutkittava, onko komissio tehnyt ilmeisen arviointivirheen, kun se on katsonut, että kyseisten seikkojen perusteella relevantit tuotemarkkinat voidaan määrittää kapeasti siten, että niihin ei sisällytetä kaukomatkoja, joiden osalta se katsoi, etteivät ne ja lähimatkat riittävästi korvaa toisiaan.

27 Ensiksi lentojen keskimääräisen keston osalta komissio korosti, mitä kantaja ei ole kiistänyt, että kaukokohteisiin suuntautuvien lentojen keskimääräinen kesto, joka on yli kahdeksan tuntia, poikkeaa huomattavasti lähikohteisiin suuntautuvien lentojen keskimääräisestä kestosta, joka on useimmiten alle kolme tuntia (lennot Yhdistyneestä kuningaskunnasta itäisen Välimeren alueen lomakohteisiin tai Kanariansaarille saattavat kestää jopa nelisen tuntia). Kantaja väittää, että kuluttajan kannalta käytännössä merkityksellinen ei ole lennon kesto vaan kokonaismatkustusaika lähtöpaikkakunnalta kohdepaikkakunnan hotelliin. Se ei voi kuitenkaan tukeutua tähän perusteluun suhteellistaakseen lähikohteisiin suuntautuvien lentojen keskimääräisen keston, joka on kolme tuntia, ja kaukokohteisiin suuntautuvien lentojen keskimääräisen keston, joka on kahdeksan tuntia, välistä kiistatonta eroa, sillä myös matkustusaika lentokentältä hotelliin voi tosiasiassa vaihdella kohteesta riippumatta.

28 Toiseksi molempien matkatyyppien hintojen merkityksestä ja niiden vaikutuksesta kuluttajiin komissio katsoi, että kaukomatkojen ja lähimatkojen keskimääräisten hintojen välinen ero on niin suuri, että sillä voidaan perustella niiden määrittämistä eri markkinoiksi. Tältä osin on todettava, että komissio myöntää, että näiden erityyppisten lomamatkojen hinnat ovat jossain määrin yhteneväiset. Komissio katsoo kuitenkin, että tämä yhteneväisyys ei ole riittävä, jotta näiden tuotteiden voitaisiin katsoa korvaavan toisensa tai jotta yhdentyyppisten tuotteiden hinta voisi vaikuttaa toisentyyppisten tuotteiden hintaan.

29 Komissio mainitsee päätöksen 23 perustelukappaleessa ne syyt, joiden perusteella se katsoi, etteivät nämä erityyppiset matkat korvaa toisiaan hintojen puolesta. Komissio katsoo, että kantajan komission tietopyyntöön 29.6.1999 antamansa vastauksen liitteessä 1 a antamien tietojen perusteella kuluttajille tarjotut kaukomatkojen hinnat ovat huomattavasti korkeammat.

30 Komissio totesi ensiksi, että kaukomatkojen keskimääräinen "luettelohinta" kesällä 1998 oli yli 100 prosenttia kalliimpi kuin lähimatkojen keskimääräinen luettelohinta. Komissio vertaili myös vastaavia lomia (14 yötä, kolmen tähden majoitus ilman ruokailuja) Floridassa ja Espanjassa ja totesi lähimatkan hinnan olevan keskimäärin puolet kaukomatkan hinnasta. Vastaavasta Floridan ja Kreikan tai Kanariansaarten välisestä vertailusta saatiin suurin piirtein samanlaiset tulokset (täysihoitomajoituksen sisältävien matkojen osalta noin 30-40 prosentin ero). Päätöksessä mainitaan yksityiskohtaisia esimerkkejä tiettyjen Airtoursin tarjoamien lähi- ja kaukomatkakohteiden hintavertailuista, joista ilmenee näiden kohdetyyppien merkittävä hintaero.

31 Kantaja kiistää sen, että keskimääräisillä hinnoilla olisi merkitystä verrattaessa hintojen vaikutusta kuluttajien päätöksiin selvästi eriytyneiden tuotteiden osalta. Kantaja väittää, että relevantteja tuotemarkkinoita määritettäessä merkitystä on "marginaaliasiakkaiden" käyttäytymisellä ja sillä, olisivatko he valmiita vaihtamaan lähimatkan kaukomatkaan, jos lähimatkojen hinnat nousisivat. Komissio myöntää, että keskimääräiset hinnat eivät välttämättä kuvasta hinta-asteikon raja-arvoja, mutta katsoo, että kun erot ovat, kuten käsiteltävänä olevassa asiassa, näinkin suuret, on epätodennäköistä, että aidosti vertailukelpoisia kaukomatkoja olisi tarjolla riittävän laaja valikoima ja niin vertailukelpoiseen hintaan, että kaukomatkojen hinnat aiheuttaisivat kilpailupainetta lähimatkojen hintoihin, koska ainoastaan hyvin pieni osa asiakkaista pitää kyseisiä kaukomatkoja tosiasiallisesti korvaavina tuotteina.

32 Näin ollen on tutkittava, onko komissio tehnyt ilmeisen arviointivirheen sen osalta, mikä merkitys on marginaalilla eli niiden asiakkaiden lukumäärällä, jotka ovat valmiita reagoimaan lähimatkojen hinnankorotuksiin ostamalla kaukomatkoja, suhteessa matkanjärjestäjien kaikkiin lähimatkoja yleensä ostaviin asiakkaisiin.

33 Tältä osin on aluksi todettava, että asianosaisten kesken on kiistatonta, että ulkomaille suuntautuvia valmismatkoja ostavat brittikuluttajat ovat yleensä tarkkoja näiden tuotteiden hintojen suhteen.

34 Komissio myöntää päätöksen 24 perustelukappaleessa, että "joihinkin kaukomatkakohteisiin suuntautuvien lomien hinnat ovat erityisesti tiettyihin aikoihin vuodesta (esimerkiksi sellaisten jaksojen aikana, jolloin sään odotetaan olevan huono) yhteneväiset tai lähes yhteneväiset lähimatkakohteiden hinta- ja laatuasteikon yläpään kanssa (kesäsesonki, laadukkaampi majoitus jne.)". Komissio katsoo kuitenkin, että "tämän erittäin rajallisen päällekkäisyyden ei kuitenkaan odoteta olevan riittävä aiheuttamaan painetta koko lähilomamarkkinoiden hintoihin, sillä vain harvojen asiakkaiden odotetaan pitävän näitä kaukomatkoja - joko hinnan tai muiden syiden perusteella - todellisina korvaavina vaihtoehtoina".

35 Tämän kannan tueksi komissio korostaa päätöksen 25 perustelukappaleessa, ettei yksikään niistä kaukomatkoista, jotka kantaja mainitsi väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa (taulukko 2.6) hintojen yhteneväisyydestä esittämänsä näkemyksen tueksi, sisältynyt samaan hintaluokkaan kuin sen aikaisemmin ilmoittama tyypillinen lähilomamatkan hinta.

36 Kantajan 29.6.1999 päivätyn kirjeen, jossa se vastaa komission 15. ja 21.6.1999 esittämiin tietopyyntöihin (komission prosessinjohtotoimien yhteydessä toimittamat asiakirjat, ks. komission ensimmäisen asiakirjatoimituksen liite 6 b/7 b), liitteistä 1 a ja 2 ilmenee, että komissio on todennut perustellusti, että keskimääräisten hintojen erot ovat merkittäviä, varsinkin jos verrataan saman kauden (kesä tai talvi) hintoja. Liitteestä 1 a ilmenee, että vuosien 1996, 1997 ja 1998 kesäkausina keskimääräiset lähimatkojen viikkohinnat Englannin puntina (GBP) olivat 354, 378 ja 369 GBP, kun taas vastaavat kaukomatkojen hinnat olivat 676, 757 ja 781 GBP.

37 Lisäksi nämä asiakirjat vahvistavat sen, että komission päätöksen 25 perustelukappaleessa esittämä arvio oli perusteltu. Kantajan 29.6.1999 päivätyn kirjeen liitteestä 2 ilmenee, että kantaja totesi lähikohteiden osalta, että tyypillinen lomamatka, esimerkiksi viikko kolmen tähden hotellissa puolihoidolla Mallorcalla vuoden 2000 heinä- tai elokuussa, maksoi 485 GBP. Tämä luku on kuitenkin selvästi alempi kuin väitetiedoksiantoon annetun vastauksen sivulla 21 taulukossa 2.6 esitetyt luvut, jotka mainitaan päätöksen 25 perustelukappaleessa. Ainoastaan niiden matkojen hinnat, joita tarjottiin vuoden 1999 joulukuussa Jamaikalle (699 GBP), Meksikoon (649 GBP) ja Sri Lankaan (699 GBP), ovat lähellä vuoden 2000 kesäkaudella voimassa olleita lähimatkojen keskimääräisiä hintoja.

38 Myös kantajan toimittamat asiakirjat ovat komission väitteiden suuntaisia. Kuten päätöksen 26 perustelukappaleessa todetaan, BA Holidays -yhtiön tarjoamia kaukomatkoja koskevassa esitteessä, jonka kantaja esitti suullisessa käsittelyssä (ks. päätöksen 26 perustelukappale, alaviite 23), tarjottiin erittäin kilpailukykyiseen hintaan neljää kohdetta: Barbados (399 GBP), Tobago (499 GBP), Granada (529 GBP) ja St. Lucia (799 GBP). Kuten komissio korostaa, näistä kuitenkin ainoastaan St. Luciaan suuntautuvaan valmismatkaan sisältyvät ruokailut, kun taas muihin valmismatkoihin sisältyvät ainoastaan majoitus ja lennot. Lisäksi kyseessä ovat hiljaisen kauden hinnat, jotka ovat voimassa vuoden 1999 syyskuun ja lokakuun ajan.

39 On lisättävä, että kantaja on 29.6.1999 päivätyssä vastauksessaan komission 15. ja 21.6.1999 esittämiin tietopyyntöihin käyttänyt esimerkkinä tyypillisestä kesäloma-aikaan tarjottavasta tuotteesta kolmen tähden hotellissa Mallorcalla vietettävää lomaa, jonka hinta on noin 485 GBP, johon ei kuulu lentolisä.

40 Kantaja on lisäksi suullisessa käsittelyssä myöntänyt, että se julkaisee lähimatkojen ja kaukomatkojen osalta erilliset esitteet.

41 Näissä olosuhteissa komission väitettä, jonka mukaan ainoastaan pieni osa Yhdistyneen kuningaskunnan suurimpien matkanjärjestäjien asiakkaista pitää kaukomatkoja hinta-laatusuhteen kannalta lähimatkoja korvaavina tuotteina, ei voida pitää ilmeisen virheellisenä.

42 Kantajan muut väitteet eivät horjuta tätä päätelmää.

43 Kantaja väittää, että kyseisellä alalla toteutetuissa tutkimuksissa kaukomatkoja pidetään osana suuren yleisön tuotteita. Kantaja viittaa erityisesti Mintelin julkaisuun Holidays: The Booking Procedure, jossa todetaan seuraavaa: "Kaukomatkat ovat tullet osaksi yleisiä lomamatkamarkkinoita. Siltä osin kuin se perustuu haluun matkustaa kauemmas ja nähdä maailmaa Euroopan ulkopuolella, hinnasta on väistämättä tullut yksi kuluttajan valintaa ohjaavista avaintekijöistä." Lisäksi komission olisi kantajan mukaan pitänyt ottaa huomioon komission tutkimuksensa aikana saamat kolmansien matkanjärjestäjien lausunnot, joissa myös korostetaan sitä, että kaukomatkat korvaavat yhä useammin lähimatkoja.

44 Käsiteltävänä olevan asian olosuhteissa markkinoiden määrittämisen osalta se, ettei komissio ole pitänyt olennaisen tärkeänä kuluttajien mieltymysten kehittymistä eikä sitä, että kaukomatkat, kuten Floridaan ja Dominikaaniseen tasavaltaan suuntautuvat matkat, korvaavat yhä useammin lähimatkoja, eikä myöskään sitä, että lomamatkamarkkinat ovat viime vuosina laajentuneet kaukomatkojen suuntaan, ei ole riittävä peruste sille, että komission voitaisiin katsoa ylittäneen harkintavaltansa rajat, kun se on katsonut, että lähimatkat eivät kuulu samoille tuotemarkkinoille kuin kaukomatkat.

45 Kolmanneksi kantajan sen väitteen osalta, joka koskee sitä, korvaavatko lyhyen- ja pitkänmatkanlentoihin käytettävät lentokoneet tarjonnan osalta toisensa ja voidaanko niitä käyttää toistensa asemesta, komissiota ei voida moittia siitä, että se on katsonut, että toteamus, jonka mukaan tiettyjä yleislentokoneita, kuten Boeing 757:ää, voidaan käyttää jossain määrin sekä kaukokohteisiin että lähikohteisiin, ei ole merkitykseltään ratkaiseva, kun otetaan huomioon muut tuotteen kysyntäpuolen korvaavuuteen liittyvät seikat, jotta markkinat olisi sen vuoksi määritettävä laajemmin. Tältä osin on viitattava, kuten kantajakin on tehnyt, merkityksellisten markkinoiden määritelmästä yhteisön kilpailuoikeuden kannalta annetun komission tiedonannon (EYVL 1997, C 372, s. 5) 13 kohtaan, jossa todetaan seuraavaa:

"Relevantteja markkinoita määritettäessä kysyntäpuolen korvaavuus on taloudelliselta kannalta välittömin ja tehokkain tekijä, joka rajoittaa tietyn tuotteen toimittajien käyttäytymistä ja erityisesti niiden hinnoittelupäätöksiä."

46 Kantaja ei voi vedota perusteluvelvollisuuden laiminlyömiseen relevanttien markkinoiden määrittämisen osalta.

47 Komissio on käyttänyt merkittävän osan päätöksestään (5-28 perustelukappale) selvittääkseen niitä syitä, joiden perusteella se on katsonut, että relevantit markkinat muodostuvat ainoastaan lähimatkoista. Päätöksen perusteluista ilmenee näin ollen selkeästi ja yksiselitteisesti komission relevanttien markkinoiden määrittämistä koskeva päättely siten, että yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia päätöksen laillisuuden ja niille, joita päätös koskee, selviävät sen syyt, jotta he voivat puolustaa oikeuksiansa (asia C-350/88, Delacre ym. v. komissio, tuomio 14.2.1990, Kok. 1990, s. I-395, 15 kohta).

48 Tämän vuoksi ensimmäinen kanneperuste on hylättävä perusteettomana.

Toinen kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan rikkomista, oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista ja EY 253 artiklan rikkomista, kun komissio on käsiteltävänä olevaa asiaa tutkiessaan tukeutunut kantajan mukaan virheellisesti yhteisen määräävän markkina-aseman käsitteeseen

49 Kantaja väittää, että komissio on päätöksessään soveltanut uutta yhteisen määräävän markkina-aseman käsitettä, jota esitellään yleisesti päätöksen 51-56 perustelukappaleessa, virheellisesti poiketen aikaisemmasta päätöskäytännöstään, yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ja yleisesti hyväksytyistä taloudellisista periaatteista ja rikkonut näin asetuksen N:o 4064/89 2 artiklaa. Kantajan mukaan komissio on tällöin myös loukannut oikeusvarmuuden periaatetta ja rikkonut EY 253 artiklaa, koska päätöstä ei ole perusteltu.

50 Komissio kiistää, että sen lähestymistapa olisi ollut uusi, ja väittää käyttäneensä yhteistä määräävää markkina-asemaa koskevaa edellytystä, jota se on käyttänyt jo aikaisemmissa asioissa ja jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on hyväksynyt asiassa T-102/96, Gencor vastaan komissio, 25.3.1999 antamassaan tuomiossa (Kok. 1999, s. II-753).

51 On korostettava, että päätöksen edellä mainitut perustelukappaleet (51-56) sisältyvät päätöksen V luvun A osaan, jossa komissio mainitsee alustavasti ja yhteenvedonomaisesti ne syyt, joiden perusteella se katsoi, että ilmoitettu keskittymä loisi määräävän markkina-aseman, ja jossa komissio vastaa yleisesti kantajan hallinnollisen menettelyn aikana esittämiin huomautuksiin tietyistä yhteisen määräävän markkina-aseman luonteenomaisista piirteistä.

52 Tässä ilmoitetun keskittymän oikeudellisen arvioinnin johdanto-osassa komissio ainoastaan esittää yleispiirteittäisen arvionsa toimenpiteen niistä vaikutuksista, jotka esitetään ja joita tutkitaan tarkemmin päätöksen 57-180 perustelukappaleessa.

53 Koska päätöksellä sovelletaan asetuksen N:o 4064/89 2 artiklaa tiettyyn keskittymään, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on tällaisen päätöksen laillisuutta tutkiessaan tyydyttävä tarkastelemaan komission kantaa ilmoitetusta keskittymästä eli sen on tutkittava, kuinka oikeussääntöjä on sovellettu tosiseikkoihin, ja lausuttava kantansa komission niiden arvioiden pätevyydestä, jotka koskevat ilmoitetun keskittymän vaikutuksia kilpailuun. Käsiteltävänä olevassa asiassa tietyt arviot, jotka koskevat toimenpiteen vaikutuksia kilpailuun ja jotka johtivat siihen, että komissio katsoi, että keskittymä oli kiellettävä, esitetään ja niitä tutkitaan tarkemmin päätöksen 57-180 perustelukappaleessa, ja kantaja riitauttaa ne kolmannessa kanneperusteessaan.

54 Näin ollen aluksi on tutkittava kantajan kolmannessa kanneperusteessaan mainitsemien väitteiden pätevyyttä ja otettava samalla huomioon kantajan väitteet, jotka koskevat komission päätöksen 51-56 perustelukappaleessa esittämiä yleisiä arvioita.

Kolmas kanneperuste, joka koskee yhtäältä asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan rikkomista, kun komissio on todennut, että ilmoitettu keskittymä loisi yhteisen määräävän markkina-aseman, ja toisaalta EY 253 artiklan rikkomista

55 Kantaja pyrkii tällä kanneperusteellaan osoittamaan, että komissio on tehnyt arviointivirheen, kun se päätti, että suunniteltu keskittymä oli kiellettävä. Kantaja väittää, että päätöksessä ei osoiteta oikeudellisesti riittävällä tavalla, että keskittymän seurauksena syntyisi yhteinen määräävä markkina-asema, jonka seurauksena kilpailu estyisi merkittävästi relevanteilla markkinoilla. Kantajan mukaan komissio rikkoi näin ollen asetuksen N:o 4064/89 2 artiklaa, kun se kielsi keskittymän.

A Yleisiä huomioita

56 Asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 2 kohdassa säädetään, että keskittymä julistetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi, jollei sillä luoda tai vahvisteta sellaista määräävää asemaa, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla olennaisesti estyisi.

57 Asetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaan keskittymä julistetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, jos sillä luodaan sellainen määräävä asema tai vahvistetaan sellaista määräävää asemaa, jonka seurauksena tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla olennaisesti estyisi.

58 Kun komissio asetusta N:o 4064/89 soveltaessaan tutkii mahdollista yhteistä määräävää markkina-asemaa, sen on arvioitava, olisiko sellaisen markkina-aseman luominen tai vahvistaminen, joka rajoittaa olennaisesti ja pysyvästi markkinoilla vallitsevaa toimivaa kilpailua, suora ja välitön seuraus keskittymästä (ks. vastaavasti em. asia Gencor v. komissio, tuomion 94 kohta). Jos nykyinen kilpailutilanne ei huomattavasti muutu, keskittymä olisi hyväksyttävä (ks. vastaavasti asia T-2/93, Air France v. komissio, tuomio 19.5.1994, Kok. 1994, s. II-323, Kok. Ep. XV, s. II-49, 78 ja 79 kohta ja em. asia Gencor v. komissio, tuomion 170, 180 ja 193 kohta).

59 Oikeuskäytännöstä ilmenee, että "kun komissio arvioi, syntyykö keskittymän seurauksena jaettu määräävä asema, sen on relevantteja markkinoita kartoittavan tulevaan aikaan suuntautuvan tutkimuksen perusteella arvioitava, johtaako sen käsiteltävänä olevan keskittymän toteuttaminen tilanteeseen, jossa keskittymän osapuolet ja yksi tai useampi ulkopuolinen yritys rajoittavat olennaisesti toimivaa kilpailua relevanteilla markkinoilla sitä kautta, että näillä yrityksillä on yhdessä keskinäisten siteidensä vuoksi mahdollisuus omaksua sama toimintalinja markkinoilla ja toimia huomattavan itsenäisesti suhteessa kilpailijoihinsa, asiakkaisiinsa ja lopulta kuluttajiin" (em. asia Kali & Saltz, tuomion 221 kohta ja em. asia Gencor v. komissio, tuomion 163 kohta).

60 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut seuraavaa: " - - ei ole myöskään mitään oikeudellista tai taloudellista syytä sulkea taloudellisen yhteyden käsitteen ulkopuolelle sellaista keskinäistä riippuvuutta, joka vallitsee tiiviin oligopolin osapuolten välillä, kun kyse on markkinoista, joilla vallitsee otolliset olosuhteet erityisesti markkinoiden keskittymisasteen, läpinäkyvyyden ja tuotteen homogeenisuuden vuoksi, ja kun oligopolin osapuolet voivat ennustaa toistensa käyttäytymisen ja niillä on tämän vuoksi vahva houkutus yhdenmukaistaa käyttäytymisensä markkinoilla niin, että ne voivat maksimoida voittonsa rajoittamalla tuotantoa hintojen nostamiseksi. Tällaisessa tilanteessa nimittäin jokainen toimija tietää, että jos se ryhtyisi voimakkaisiin kilpailutoimiin kasvattaakseen markkinaosuuttaan (esimerkiksi hintoja alentamalla), muut toimijat ryhtyisivät samanlaisiin toimiin, minkä vuoksi kyseinen toimija ei hyötyisi aloitteestaan. Näin kaikki kyseiset toimijat joutuisivat kärsimään aiheutuneesta hintojen laskusta." (em. asia Gencor v. komissio, tuomion 276 kohta).

61 Yrityskeskittymän seurauksena voi syntyä yhteinen määräävä markkina-asema, joka rajoittaa olennaisesti toimivaa kilpailua yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla, kun sen seurauksena olisi, kun otetaan huomioon relevanttien markkinoiden ominaispiirteet ja keskittymän niiden rakenteeseen aiheuttamat muutokset, että määräävässä asemassa olevan oligopolin jokainen jäsen pitäisi yhteiset edut huomioon ottaen mahdollisena, taloudellisesti järkevänä ja näin ollen suotavana noudattaa markkinoilla pysyvästi samaa toimintalinjaa voidakseen myydä tuotteita kilpailutilanteessa muodostuneita hintoja korkeammilla hinnoilla tarvitsematta turvautua EY 81 artiklassa tarkoitettuun sopimuksen tekemiseen tai menettelytapojen yhdenmukaistamiseen (ks. vastaavasti em. asia Gencor v. komissio, tuomion 277 kohta) ja ilman, että nykyiset tai potentiaaliset kilpailijat taikka asiakkaat ja kuluttajat voisivat reagoida tehokkaasti.

62 Kuten kantaja totesi ja minkä komissio myönsi kirjelmissään, jotta näin määritelty yhteinen määräävä markkina-asema syntyisi, kolmen seuraavan edellytyksen on täytyttävä:

- Ensinnäkin kunkin määräävässä asemassa olevan oligopolin jäsenistä on voitava saada tieto muiden jäsenten käyttäytymisestä voidakseen tarkistaa, noudattavatko ne samaa toimintalinjaa vai eivät. Kuten komissio nimenomaisesti myöntää, ei riitä, että oligopolin jokainen jäsen tietää kaikkien voivan hyötyä toisista riippuvaisesta markkinakäyttäytymisestä, vaan kunkin on myös voitava saada tietää, hyväksyvätkö muut toimijat saman strategian ja noudattavatko ne sitä. Markkinoiden on näin ollen oltava riittävän läpinäkyvät, jotta määräävässä asemassa olevan oligopolin jokainen jäsen voi saada riittävän tarkasti ja nopeasti tietoonsa kaikkien muiden jäsenten markkinakäyttäytymisen muutokset.

- Toiseksi hiljaisen yhteistoiminnan on oltava pitkäkestoista eli on oltava kannusteita olla poikkeamatta yhteisestä toimintalinjasta markkinoilla. Kuten komissio huomauttaa, määräävässä asemassa olevan oligopolin jäsenet voivat hyötyä tilanteesta ainoastaan, jos kaikki jäsenet käyttäytyvät yhdenmukaisesti. Tähän edellytykseen liittyvät pakotteet, joita sovelletaan, jos käyttäytyminen poikkeaa yhteisestä toimintalinjasta. Asianosaiset ovat yhtä mieltä siitä, että toimiva yhteinen määräävä markkina-asema edellyttää sitä, että on olemassa riittävästi koossapitäviä tekijöitä, jotka kannustavat pysyvästi olemaan poikkeamatta yhteisestä toimintalinjasta, mikä tarkoittaa sitä, että määräävässä asemassa olevan oligopolin jokaisen jäsenen on tiedettävä, että jos se ryhtyy voimakkaisiin kilpailutoimiin kasvattaakseen markkinaosuuttaan, muut jäsenet ryhtyvät samanlaisiin toimiin, minkä vuoksi kyseinen jäsen ei hyötyisi aloitteestaan (ks. vastaavasti em. asia Gencor v. komissio, 276 kohta).

- Kolmanneksi voidakseen osoittaa oikeudellisesti riittävällä tavalla yhteisen määräävän markkina-aseman olemassaolon komission on myös selvitettävä, että nykyisten ja potentiaalisten kilpailijoiden sekä kuluttajien ennakoitavissa oleva reaktio ei vaaranna yhteisestä toimintalinjasta odotettavia tuloksia.

63 Tulevaisuuteen suuntautuva arviointi, joka komission on suoritettava yrityskeskittymiä valvoessaan ja joka koskee yhteistä määräävää markkina-asemaa, edellyttää erityisesti niiden seikkojen huolellista tutkimista, joilla on kussakin yksittäistapauksessa merkitystä niiden vaikutusten arvioimiseksi, jotka keskittymästä aiheutuvat kilpailulle relevanteilla markkinoilla (em. asia Kali & Salz, tuomion 222 kohta). Kuten komissio korosti asiassa Price Waterhouse/Coopers & Lybrand 20.5.1998 tekemänsä päätöksen (asia IV/M.1016) (EYVL 1999, L 50, s. 27) 104 perustelukappaleessa, asiasta Kali & Salz ilmenee myös, että komissiolla on oltava vahvat todisteet, jos se katsoo, että keskittymä on kiellettävä siksi, että keskittymä luo yhteisen määräävän markkina-aseman. Todisteita on oltava seikoista, jotka ovat tärkeitä arvioitaessa sitä, syntyykö yhteinen määräävä markkina-asema, kuten toimivan kilpailun puuttumisesta niiden toimijoiden välillä, joiden väitetään olevan määräävässä asemassa olevan oligopolin jäseniä, ja siitä, että muiden toimijoiden mahdollisuudet saada aikaan kilpailupainetta ovat heikot.

64 Lisäksi on todettava, että asetuksen N:o 4064/89 aineellisissa säännöksissä ja erityisesti sen 2 artiklassa komissiolle annetaan tiettyä harkintavaltaa erityisesti taloudellisten seikkojen arvioinnissa ja että tämän harkintavallan käytön tuomioistuinvalvonnassa, jolla on olennainen merkitys keskittymien valvontaa koskevien säännösten täsmentämisessä, on otettava huomioon se harkintamarginaali, joka liittyy keskittymien valvontajärjestelmään kuuluviin taloudellisluonteisiin oikeussääntöihin (em. asia Kali & Salz, tuomion 223 ja 224 kohta ja em. asia Gencor v. komissio, tuomion 164 ja 165 kohta).

65 Edellä esitetyn perusteella on tutkittava kantajan niiden väitteiden pätevyyttä, joilla pyritään osoittamaan, että komissio on tehnyt arviointivirheen, kun se on katsonut, että jos ilmoitettu keskittymä hyväksyttäisiin, yhteisen määräävän markkina-aseman edellytykset tai ominaispiirteet täyttyisivät.

B Päätös

66 Päätöksessä (ks. 72 ja 75 perustelukappale) erotetaan toisistaan kaksi relevanteilla markkinoilla toimivaa toimijaryhmää, suuret matkanjärjestäjät ja toissijaiset eli pienet matkanjärjestäjät:

- suuret matkanjärjestäjät ovat kooltaan melko suuria ja niiden markkinaosuus on yli 10 prosenttia (komission hallussa olevien tietojen mukaan Thomsonin markkinaosuus on 27 prosenttia, Airtoursin 21 prosenttia, Thomas Cookin 20 prosenttia ja First Choicen 11 prosenttia eli yhteensä 79 prosenttia; Airtoursin tietojen mukaan Thomsonin markkinaosuus on 30,7 prosenttia, Thomas Cookin 20,4 prosenttia, Airtoursin 19,4 prosenttia ja First Choicen 15 prosenttia eli yhteensä 85,5 prosenttia) ja niillä on kaikilla toimintaa ylemmällä jakeluportaalla (tilauslentoyhtiöt) ja alemmalla jakeluportaalla (matkatoimistot);

- toissijaiset matkanjärjestäjät ovat pienempikokoisia, millään niistä ei ole yli 5 prosentin markkinaosuutta eikä niillä yleensä ole omia tilauslentoyhtiöitä tai matkatoimistoja. Cosmosin (joka muista toissijaisista matkanjärjestäjistä poiketen on vertikaalisesti integroitunut, kun se on sidoksissa Monarch-nimiseen yhtiöön, joka on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan suurimmista tilauslentoyhtiöistä), Manosin ja Kosmarin lisäksi, jotka ovat matkanjärjestäjistä viidenneksi, kuudenneksi ja seitsemänneksi suurimmat ja joiden markkinaosuudet ovat 2,9 prosenttia, 1,7 prosenttia ja 1,7 prosenttia, kilpailevia pieniä matkanjärjestäjiä on useita satoja eikä niiden markkinaosuuksista yksikään ole yli yhtä prosenttia.

67 Päätöksestä (ks. komission arvioinnin yhteenveto päätöksen 168-172 perustelukappaleessa) ilmenee, että komissio katsoi, että ehdotetun toimenpiteen toteuttaminen loisi ulkomaisiin lähikohteisiin suuntautuvien valmismatkojen Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoille määräävän aseman, jonka seurauksena kilpailu estyisi merkittävästi yhteismarkkinoilla asetuksen N:o 4064/89 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla seuraavilla perusteilla:

- ehdotetun keskittymän toteuttaminen poistaisi kilpailun niiden kolmen suuren matkanjärjestäjän väliltä, jotka jäisivät jäljelle keskittymän jälkeen (Airtours/First Choice -yhdistelmä, Thomson ja Thomas Cook); niillä ei olisi enää yllykkeitä kilpailla johtuen markkinoiden rakenteellisista ominaispiirteistä ja niiden toimintatavasta, joka riippuu kapasiteettia koskevista päätöksistä, ja siitä, että ne ovat niin keskittyneet (kolmella suurella matkanjärjestäjällä olisi keskittymän jälkeen 80 prosentin markkinaosuus) (päätöksen 169 perustelukappale);

- keskittymä vahvistaisi jo olemassa olevaa läpinäkyvyyttä ja keskinäistä riippuvuutta, jolloin kaikilla kolmella suurella matkanjärjestäjällä olisi intressi toimia yhdenmukaisesti, kun ne päättävät markkinoille saatettujen valmismatkojen määrästä, ja vähentää kapasiteettia enemmän kuin markkinoiden kehittyminen edellyttäisi (päätöksen 170 perustelukappale);

- aiemman kilpailun tarkastelu tukee tätä päätelmää, sillä se osoittaa, että jo nyt relevanteilla markkinoilla on suuntaus kohti yhteistä määräävää asemaa (päätöksen 128-138 perustelukappale);

- on olemassa rajoittavia tekijöitä tai mahdollisia pakotteita, jotka liittyvät siihen, että jos yksi jäljelle jääneistä kolmesta suuresta matkanjärjestäjästä päättäisi olla rajoittamatta kapasiteettiaan, olisi vaarana, että muut tekevät samoin, minkä seurauksena olisi "ylitarjonta" ja vakavia taloudellisia seurauksia kaikille näille toimijoille (päätöksen 170 perustelukappale);

- pienten matkanjärjestäjien tai uusien alalletulijoiden, toisin sanoen nykyisten ja potentiaalisten kilpailijoiden, asema heikkenisi keskittymän toteuttamisen vuoksi entisestään, koska First Choice ei voisi tarjota niille enää paikkoja lentokoneissa eikä toimisi mahdollisena jakelukanavana; missään tapauksessa näillä toimijoilla ei olisi mahdollisuutta kompensoida kolmen jäljelle jääneen suuren matkanjärjestäjän toteuttamia mahdollisia kapasiteetin rajoituksia (päätöksen 171 perustelukappale).

68 Keskittymän vaikutuksista toimivaan kilpailuun komissio katsoi, että markkinoilla olevan kokonaiskapasiteetin rajoittamisen seurauksena markkinat sulkeutuisivat, hinnat nousisivat ja määräävässä asemassa olevan oligopolin jäsenten voitot kasvaisivat (ks. erityisesti päätöksen 56 ja 168 perustelukappaleet).

C Arviointivirheet, joita komission väitetään tehneen

69 Kantaja väittää päinvastoin kuin komissio, että seikat, joilla komissio perusteli päätöksessä yhteistä määräävää markkina-asemaa, eivät olleet olemassa ilmoitusta tehtäessä eivätkä ne olisi esiintyneet, jos keskittymä olisi toteutettu.

70 Tarkemmin ottaen kantaja väittää ensinnäkin, että komissio ei ole oikeudellisesti riittävällä tavalla osoittanut, että kun otetaan huomioon relevanttien markkinoiden ominaispiirteet, keskittymän toteuttaminen yllyttäisi kolmea jäljelle jäänyttä suurta matkanjärjestäjää lopettamaan keskinäisen kilpailun.

71 Kantaja väittää toiseksi, että vaikka oletettaisiin, että tällaisia yllykkeitä voisi olla olemassa, se, ettei rajoittavia tekijöitä tai mahdollisia asianmukaisia pakotteita ole olemassa, estää väitetyn määräävässä asemassa olevan oligopolin syntymisen.

72 Kolmanneksi pienet matkanjärjestäjät ja uudet alalletulijat, toisin sanoen nykyiset ja potentiaaliset kilpailijat, vastaisivat kantajan mukaan mahdollisiin kapasiteetin rajoituksiin ja kuluttajat reagoisivat vastaavasti, joten kolmella jäljelle jääneellä suurella matkanjärjestäjällä ei ole keskittymän seurauksena mahdollisuuksia toimia yhdessä huomattavan itsenäisesti suhteessa muihin kilpailijoihin ja kuluttajiin.

73 Kantaja väittää myös, että komissio teki arviointivirheen sen osalta, kuinka se arvioi keskittymän vaikutuksia kilpailuun relevanteilla markkinoilla.

1. Alustavat huomautukset

74 Kantaja toteaa aluksi, että relevanteilla markkinoilla toimivien yritysten luonnollinen pyrkimys määrittää kapasiteettinsa varovasti ei ole aiemmin lainkaan estänyt niitä kilpailemasta eikä ole syytä arvioida, että ehdotetun keskittymän toteuttaminen aiheuttaisi tämän kilpailun poistumisen sen vuoksi, että nämä kolme jäljelle jäänyttä suurta matkanjärjestäjää muodostaisivat yhteisen määräävän markkina-aseman.

75 Päätös on erityisen ympäripyöreä siltä osin, miten ilmoitusta tehtäessä vallinnut kilpailutilanne määritettiin. On kuitenkin kiistatonta, että komissio totesi, että ehdotettu toimenpide loisi markkinoille määräävän aseman eikä että se vahvistaisi sitä (päätöksen 194 perustelukappale). Komissio vahvisti kirjelmissään, ettei se väitä, että ilmoitusta tehtäessä olisi ollut määräävässä asemassa olevaa oligopolia, ja että kyseessä on todellakin yhteisen määräävän markkina-aseman luominen eikä vahvistaminen. Komissio ei siis kiistä sitä, että suurimmat matkanjärjestäjät eivät ennen ehdotetun keskittymän toteuttamista pitäneet mahdollisena tai kannattavana rajoittaa kapasiteettiaan nostaakseen hintojaan ja kasvattaakseen voittojaan.

76 Tästä seuraa, että käsiteltävänä olevassa asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on arvioinnissaan lähdettävä tilanteesta, jossa komission mukaan neljä suurta matkanjärjestäjää eivät pysty noudattamaan markkinoilla samaa toimintalinjaa, minkä vuoksi niiden kilpailijat, liikekumppanit ja kuluttajat eivät pidä niitä yhtenä kokonaisuutena, ja jossa näillä matkanjärjestäjillä ei tämän vuoksi ole sellaista markkinavoimaa, joka yhteiseen määräävään markkina-asemaan yleensä liittyy.

77 Tässä tilanteessa komission piti osoittaa, että kun otetaan huomioon lähikohteisiin suuntautuvien valmismatkojen Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoiden ominaispiirteet ja ilmoitettu keskittymä, keskittymän salliminen olisi aiheuttanut kilpailua rajoittavan yhteisen määräävän markkina-aseman syntymisen, koska Airtours/First Choice, Thomson ja Thomas Cook pystyisivät aiemmasta tilanteesta poiketen noudattamaan markkinoilla samaa toimintalinjaa määrittäen kapasiteettinsa pienemmäksi kuin se normaalisti olisi markkinoilla, joilla on kilpailua ja joilla kapasiteetti jo entuudestaan määritetään melko varovasti.

78 Kantajan käsiteltävänä olevassa asiassa esittämiä väitteitä ja niiden perusteluja on tarkasteltava edellä esitettyjen seikkojen valossa.

2. Päätelmä, jonka mukaan keskittymän toteuttaminen yllyttäisi kolmea jäljelle jäänyttä suurta matkanjärjestäjää lopettamaan keskinäisen kilpailun

79 Kantaja väittää, että päätelmä, jonka mukaan keskittymän toteuttaminen yllyttäisi kolmea jäljelle jäänyttä suurta matkanjärjestäjää lopettamaan keskinäisen kilpailun, on virheellinen, koska komissio ensinnäkään ei ole ottanut huomioon, vaikka sen olisi pitänyt, suurimpien matkanjärjestäjien välillä ilmoitusta tehtäessä vallinnutta kilpailua ja toiseksi on tehnyt virheitä arvioidessaan markkinoiden ominaispiirteitä, joita pidettiin osoituksena siitä, että niillä syntyisi yhteinen määräävä markkina-asema, ja jotka koskivat kysynnän aiempaa ja ennakoitavissa olevaa kehitystä, kysynnän vaihtelua ja markkinoiden läpinäkyvyyttä.

a) Suurimpien matkanjärjestäjien välisen kilpailun arvioiminen

80 Kantaja väittää, että käsiteltävänä olevassa asiassa ennen ilmoituksen tekemistä vallinneen kilpailun (eli niin kutsutun aiemman kilpailun) tarkastelu on tärkeää, koska komission mainitsemat tärkeimmät yllykkeet eli kapasiteettiin väitteen mukaan liittyvät jäykkyydet kuuluvat markkinoiden normaaliin toimintaan ja koskevat koko ammattikuntaa, eikä ehdotetun keskittymän toteuttaminen vaikuta niihin. Kantaja katsoo, että relevanteilla markkinoilla on viime vuosina ollut kilpailua, ja kiistää komission väitteen, jonka mukaan relevanteilla markkinoilla on jo nyt suuntaus kohti yhteistä määräävää asemaa. Kantaja riitauttaa erityisesti sen tavan, jolla komissio on ottanut huomioon väitetyn suuntauksen kohti yhteistä määräävää asemaa jopa ennen, kun se on tutkinut ehdotetun keskittymän toteuttamista ja aiempien markkinaosuuksien vaihtelua.

81 Komissio väittää, että markkinoiden aiempi toimintatapa ja aiemman kilpailun olemassaolo eivät ole merkittäviä tekijöitä, koska päätös perustuu päätelmään, jonka mukaan ehdotettu keskittymä loisi yhteisen määräävän markkina-aseman eli muuttaisi markkinaolosuhteita siten, että yllykkeillä ja aiemmalla käyttäytymisellä ei enää ole merkitystä arvioitaessa toimijoiden reaktioita uudessa markkinatilanteessa. Tämän vuoksi komissio katsoo, että olennaista on selvittää, muuttaisiko ehdotettu keskittymä nykyisiä markkinaolosuhteita siten, että suurimmat matkanjärjestäjät toimisivat toisin kuin aiemmin. Se, että markkinoilla oli kilpailua, kun suuria matkanjärjestäjiä oli neljä, ei vielä takaa sitä, että kilpailua on edelleen, kun niitä on vain kolme. Komissio kiistää kuitenkin kantajan väitteet, joilla pyritään osoittamaan, että suurimpien toimijoiden välillä on ollut ja on yhä edelleen voimakasta kilpailua.

82 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa väitetyn yhteisen määräävän markkina-aseman osalta kuitenkin, että yksi niistä kysymyksistä, joita komission on tutkittava, on se, johtaako sen käsiteltävänä olevan keskittymän toteuttaminen tilanteeseen, jossa toimiva kilpailu relevanteilla markkinoilla rajoittuu olennaisesti (em. asia Kali & Salz, tuomion 221 kohta ja em. asia Gencor v. komissio, tuomion 163 kohta). Jollei olemassaoleva kilpailutilanne huomattavasti muutu, keskittymä olisi hyväksyttävä, koska se ei rajoita kilpailua (ks. edellä 58 kohta). Tästä seuraa, että keskittymää koskevaa ilmoitusta tehtäessä relevanteilla markkinoilla vallinnut kilpailu on keskeinen tekijä, kun asetusta N:o 4064/89 soveltaen arvioidaan sitä, syntyykö yhteinen määräävä markkina-asema.

83 Kuten kantaja toteaa, ennen ilmoituksen tekemistä vallinneen kilpailun arviointi on käsiteltävänä olevassa asiassa sitäkin tärkeämpää, kun komission mukaan keskittymän seurauksena syntyvän hiljaisen yhteistoiminnan tarkoituksena on kolmen jäljelle jääneen vertikaalisesti integroituneen matkanjärjestäjän markkinoille saattaman kapasiteetin rajoittaminen enemmän kuin mikä on niiden kapasiteetin suunnittelun vaatimaa luonnollista varovaisuutta, jonka komissiokin katsoo kuuluvan markkinoiden normaaliin toimintaan.

i) Väite, jonka mukaan markkinoilla oli jo ennen ehdotetun keskittymän toteuttamista suuntaus kohti yhteistä määräävää asemaa

84 Aluksi on todettava, että vaikka komissio on varannut osan päätöksestä "aiemman kilpailun" arvioimiseen (128-138 perustelukappale), tämän osan huolellinen tarkastelu osoittaa, että tosiasiassa komissio ei ilmoita kantaansa näillä markkinoilla vallitsevan kilpailun laajuudesta. Komissio ainoastaan mainitsee (128-138 perustelukappaleessa) ilmoituksen tekemistä edeltävinä vuosina markkinoilla ilmenneitä olosuhteita tai seikkoja ja toteaa niiden perusteella (päätöksen 138 perustelukappaleessa), että "on todisteita siitä, että jo nyt markkinoilla on suuntaus kohti yhteistä määräävää asemaa (erityisesti kapasiteetin määrittämisen osalta)". Päätöksen tässä osassa ei mainita lainkaan mahdollista vähentynyttä kilpailua markkinoilla ennen ilmoituksen tekemistä.

- Se, että suuret matkanjärjestäjät ovat varovaisia kapasiteetin suunnittelussa ja ottavat erityisesti huomioon tärkeimpien kilpailijoiden arviot

85 Komissio toteaa päätöksen 135 ja 136 perustelukappaleessa, että suuret matkanjärjestäjät ovat varovaisia kapasiteetin suunnittelussa ja ottavat erityisesti huomioon tärkeimpien kilpailijoiden arviot (päätöksen 136 perustelukappaleessa esitetään joitakin suurten vertikaalisesti integroituneiden brittimatkanjärjestäjien johtajien esittämiä lausuntoja, jotka komission mukaan ovat osoitus tästä varovaisuudesta kapasiteetin suunnittelussa). Edeltävässä 135 perustelukappaleessa mainitaan tilanne vuoden 1995 kesäkaudelta, joka komission mukaan osoittaa, mitä seurauksia ylitarjonnalla on markkinoilla: vuoden 1994 suunnittelukaudella matkanjärjestäjät yliarvioivat vuoden 1995 kesäkauden kysynnän ja niille jäi myymätöntä kapasiteettia, joka niiden oli saatava kaupaksi suurten alennusten avulla, mikä aiheutti niille huomattavia tappioita.

86 Kantaja katsoo, ettei suuria matkanjärjestäjiä voida moittia siitä, että ne ovat varovaisia kapasiteetin suunnittelussa ja ottavat erityisesti huomioon muiden suurten matkanjärjestäjien suunnitelmien sisältämät arviot, sillä yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että itsenäisyyttä koskeva edellytys ei poista talouden toimijoilta oikeutta mukauttaa toimintaansa järkevästi kilpailijoidensa nykyisen ja ennakoidun käyttäytymisen perusteella (yhdistetyt asiat 40/73-48/73, 50/73, 54/73-56/73, 111/73, 113/73 ja 114/73, Suiker Unie ym. v. komissio, tuomio 16.12.1975, Kok. 1975, s. 1663, 173 ja 174 kohta). Kantaja katsoo, että tämä varovaisuus ei ole ristiriidassa agressiivisen kilpailun kanssa, jolla pyritään säilyttämään tai kasvattamaan markkinaosuutta tärkeimpien kilpailijoiden vahingoksi. Tältä osin kantaja viittaa suurimpien matkanjärjestäjien lausuntoihin, joista ilmenevät niiden kasvutoiveet.

87 Komissio väittää, että suurimpien matkanjärjestäjien aikomukset, joihin kantaja viittaa, kuvaavat tilannetta ennen ehdotetun keskittymän toteuttamista ja liittyvät näin ollen erilaisiin olosuhteisiin. Komissio ei väitä, että aiemmin olisi ollut määräävässä asemassa olevaa oligopolia. Lisäksi "agressiivinen kasvu", johon joissakin lausunnoissa viitataan, toteutettiin komission mukaan aiemmin, ja olisi vastaisuudessakin toteutettava, yrityskauppojen avulla. Thomas Cook on komission mukaan tehnyt selväksi, että sen pääasiallisena tavoitteena ei ole enää koon vaan ennemminkin kannattavuuden kasvattaminen (päätöksen 131 perustelukappale).

88 On huomautettava, että päätöksessä todetaan useaan otteeseen, että tämä luonnollinen pyrkimys varovaisuuteen kapasiteetin suunnittelussa on yksi relevanttien markkinoiden ominaispiirteistä niiden nykytilassa, jossa ei ole kilpailua rajoittavaa yhteistä määräävää markkina-asemaa, ja että se vaikuttaa kaikkiin eikä ainoastaan suuriin matkanjärjestäjiin, vaikka viimeksimainittuja se koskee erityisesti (ks. päätöksen 60-66, 97 ja 136 perustelukappale). Komissio toteaa päätöksen 97 perustelukappaleessa, että "erityisesti kysynnän epävakaisuuden vuoksi on järkevää rajoittaa suunniteltua kapasiteettia ja lisätä kapasiteettia myöhemmin, jos kysyntä osoittautuu erityisen voimakkaaksi [ja että] tällä tavoin toimittajat suojaavat itsensä kysynnän laskulta", ja 136 perustelukappaleessa, että "suuret matkanjärjestäjät ovat varovaisia kapasiteetin suunnittelussa ja ottavat erityisesti huomioon pääasiallisten kilpailijoiden arviot".

89 Tässä tilanteessa koska komissio ei ole kiistänyt sitä, että relevanteilla markkinoilla oli kilpailua ennen ilmoituksen tekemistä ja erityisesti vuoden 1995 kriisin aikana, tuon vuoden tapahtumia, joita päätöksessä pidetään erittäin merkittävinä, ei sellaisenaan voida pitää osoituksena siitä, että tällä alalla oli jo suuntaus kohti yhteistä määräävää asemaa. Sitä, että matkanjärjestäjät erehtyivät laskelmissaan vuoden 1994 suunnittelukaudella ja kärsivät huomattavia tappioita yliarvioituaan vuoden 1995 kesäkauden kysynnän, voidaan pitää ainoastaan esimerkkinä riskeistä, jotka ovat ominaisia näille markkinoille, joiden omalaatuista toimintaa selvitetään päätöksen 59-66 perustelukappaleessa.

90 Vaikka päätöksen 136 perustelukappaleessa esitetyistä lausunnoista ilmenee, että suurten matkanjärjestäjien johtajat ovat tietoisia riskeistä, joita liittyy laajentumisstrategian noudattamiseen kyseessä olevilla markkinoilla, erityisesti niiden opetusten ansiosta, joita ne ovat saaneet vuoden 1995 tapahtumista ja siitä, että kapasiteetin ja kysynnän yhteensovittaminen on tuottavuuden kannalta ratkaiseva tekijä (päätöksen 60 perustelukappale), nämä lausunnot eivät sisällä pienintäkään osoitusta siitä, että suurimpien matkanjärjestäjien välillä ei olisi kilpailua.

91 Toisin kuin komissio väittää (ks. päätöksen 137 ja 138 perustelukappale), sitä, että Airtoursin, First Choicen ja Thomsonin osakkeista osa (30-40 prosenttia) on samojen institutionaalisten sijoittajien omistuksessa, ei voida pitää osoituksena siitä, että tällä alalla oli jo suuntaus kohti yhteistä määräävää asemaa. Tältä osin on riittävää todeta, kuten komissio itsekin on vastineessaan (73 kohta) myöntänyt, ettei päätöksessä väitetä, että institutionaalisten sijoittajien ryhmä olisi homogeeninen kokonaisuus, joka voisi hallita näitä pörssissä noteerattuja yhtiöitä tai jonka avulla kyseiset kolme yritystä voisivat vaihtaa tietoja. Komissio ei voi myöskään väittää, että nämä osakkeenomistajat olisivat kapasiteetin varovaista suunnittelua puoltava lisätekijä, tutkimatta ensin, missä määrin nämä osakkeenomistajat vaikuttavat kyseessä olevien yhtiöiden hallintoon. Vaikka oletettaisiin näytetyn, että niillä on vaikutusvaltaa näiden yhtiöiden hallintoon, komissio tekisi virheen, jos se katsoisi sen, että tällaiset institutionaaliset sijoittajat omistavat osakkeita kolmessa neljästä suurimmasta matkanjärjestäjästä, olevan osoitus siitä, että alalla oli jo suuntaus kohti yhteistä määräävää asemaa, koska samojen institutionaalisten sijoittajien kasvua ja näin ollen kapasiteettia koskevat huolenaiheet ilmentävät ainoastaan kyseessä olevien markkinoiden ominaispiirrettä.

92 Edellä esitetystä seuraa, että koska komissio ei ole kiistänyt sitä, että näillä markkinoilla on kilpailua, se ei voi pitää kapasiteetin suunnittelussa noudatettavaa varovaisuutta, joka on markkinoille ominaista normaaliolosuhteissa, osoituksena sen väitteensä pätevyydestä, jonka mukaan tällä alalla oli jo suuntaus kohti yhteistä määräävää asemaa.

- Markkinoilla Monopolies and Mergers Commissionin kertomuksen julkaisemisen jälkeen vallinneiden suuntauksien eli horisontaalisen ja vertikaalisen integroitumisen arviointi

93 Kantaja toteaa, että Monopolies and Mergers Commission, yksi Yhdistyneen kuningaskunnan kilpailuviranomaisista (jäljempänä MMC), tarkasteli kyseisillä markkinoilla vuonna 1997 vallinnutta kilpailua ja laati kertomuksen, jonka otsikko on "Foreign package holidays: a report on the supply in the UK of tour operators' services and travel agents' services in relation to foreign package holidays" (jäljempänä MMC:n kertomus). Kantaja toteaa, että MMC on tässä kertomuksessa katsonut, että kyseisillä markkinoilla on tarpeeksi kilpailua.

94 Komissio katsoo, että markkinatilanne on muuttunut huomattavasti sen jälkeen, kun MMC:n kertomus vuonna 1997 laadittiin, ei pelkästään siksi, että suurimmat matkanjärjestäjät ovat yhä enemmän integroituneet vertikaalisesti, kuten kantaja väittää, vaan myös siksi, että markkinat ovat voimakkaasti keskittyneet horisontaalisesti.

95 Päätöksen 128-134 perustelukappaleessa komissio pitää osoituksena suuntauksesta kohti yhteistä määräävää asemaa horisontaalista ja vertikaalista integroitumista, jotka ovat viime vuosina olleet tärkeimpiä suuntauksia Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaille suuntautuvien valmismatkojen markkinoilla ja jotka ovat kiihtyneet MMC:n kertomuksen vuoden 1997 joulukuussa tapahtuneen julkaisemisen jälkeen erityisesti siksi, että neljä suurta matkanjärjestäjää ovat ostaneet useita keskikokoisia matkanjärjestäjiä.

96 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että näiden suuntausten huolellinen tarkastelu osoittaa, että päätöksen 134 perustelukappaleessa mainitut suurimpien matkanjärjestäjien toteuttamat matkanjärjestäjien, lentoyhtiöiden ja matkatoimistojen ostot eivät aiheuta markkinoilla merkittäviä muutoksia, jotka tekisivät vuonna 1999 pätemättömiksi MMC:n vuoden 1997 lopulla kilpailusta markkinoilla tekemät johtopäätökset, ja että tämän vuoksi näitä yrityskauppoja ei voida pitää osoituksena suuntauksesta kohti yhteistä määräävää asemaa.

97 Aluksi on todettava kantajan tapaan, että MMC on vuonna 1997 julkaistussa kertomuksessaan katsonut, että ulkomaille suuntautuvien valmismatkojen markkinat ovat dynaamiset markkinat, joilla kilpailu on tiukkaa ja alalletulon esteet eivät ole merkittäviä. MMC on tehnyt tämän johtopäätöksen matkailualan olosuhteiden ja toiminnan erittäin yksityiskohtaisen tutkimuksen (yli 300 sivua) perusteella, joka on toteutettu 12 kuukauden aikana kaikkien Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaanmatkamarkkinoilla toimivien tahojen toimittamien lukuisten tietojen ja lausuntojen pohjalta. Kertomusta laatiessaan MMC on tutustunut neljään ulkopuolisten konsulttien laatimaan markkinatutkimukseen, ja kertomus laadittiin vuoden 1997 marraskuussa eli vain puolitoista vuotta ennen kuin komissio tutki näitä markkinoita ilmoitetun keskittymän yhteydessä.

98 Tarkemmin ottaen MMC toteaa kertomuksensa 1.6 kohdassa seuraavaa:

"Matkailuala on viimeiset kymmenen vuotta ollut kaikkea muuta kuin staattinen, ja tilanne muuttuu edelleen; suuntauksena on entistä enemmän vertikaalista integraatiota. Vuonna 1986 ulkomaan valmismatkoista tekemässämme tutkimuksessa mainituista suurimmista matkanjärjestäjistä ainoastaan Thomson on säilyttänyt merkittävän asemansa. Olemme saaneet runsaasti todistusaineistoa siitä, että kilpailu alalla on tiukkaa, ja olemme tästä lähtökohtaisesti samaa mieltä. Vaikka keskittyminen on lisääntynyt viiden viimeisimmän vuoden aikana, se ei ole vielä erityisen runsasta. Vuotuiset voitot eivät ole liiallisia. Toimijoita tulee ja menee. Matkanjärjestäjien tai matkatoimistojen markkinoilla ei ole merkittäviä alalletulon esteitä."

99 Komissio ei ole päätöksessä kiistänyt tätä arviota, vaikka se viittaa useaan otteeseen MMC:n tässä kertomuksessa esittämiin arvioihin muiden kysymysten osalta (päätöksen 9, 11, 47, 70, 76, 81, 114, 115, 123, 129, 131, 133 ja 134 perustelukappale). Tästä seuraa, ettei komissio kiistä MMC:n toteamuksia siltä osin kuin MMC katsoo, että vuonna 1997 näillä markkinoilla oli tiukkaa kilpailua.

100 Komissio väittää sen sijaan (päätöksen 123 perustelukappaleessa), että kilpailuedellytykset markkinoilla ovat muuttuneet merkittävästi vuodesta 1997 erityisesti keskittymisen ja vertikaalisen integroitumisen lisääntymisen vuoksi, kuten päätöksen 134 perustelukappaleessa todetaan. Tältä osin komissio katsoo, että keskisuurten toimijoiden poistuminen on kilpailurakenteen olennainen muutos ja lisää suurimpien matkanjärjestäjien mahdollisuuksia toimia yhdenmukaisesti.

101 On kuitenkin todettava, että horisontaalinen ja vertikaalinen integroituminen, joita Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaille suuntautuvien valmismatkojen markkinoilla on esiintynyt MMC:n kertomuksen julkaisemisen jälkeen, ovat heikompia suuntauksia kuin mitä komissio väittää.

102 Horisontaalisen integroitumisen osalta asiakirjoista (kanteen liitteenä 5 olevan komissiolle tehdyn keskittymää koskevan ilmoituksen sivu 33 a, MMC:n kertomuksen 4.18 kohta ja päätöksen 72 perustelukappale) ilmenee, että Thomsonin, Airtoursin ja First Choicen markkinaosuuksien vuosina 1996-1999 tapahtuneen kehittymisen perusteella ei voida katsoa, että niiden osuudet lähimatkojen markkinoilla olisivat kasvaneet huomattavasti. Matkanjärjestäjien markkinaosuuksien kehitystä kuvaavan taulukon (kanteen liitteen 5 sivu 33 a) mukaan, johon sisältyvät kaikki kohteet, Thomsonin ulkomaille suuntautuvien valmismatkojen myynti, joka oli 25 prosenttia vuoden 1996 ulkomaille suuntautuvien valmismatkojen myynnistä, oli vuonna 1998 enää 22 prosenttia, kun taas Airtoursin myynti oli sekä vuonna 1996 että vuonna 1998 16 prosenttia ja First Choicen myynti oli vuoden 1996 10 prosentista laskenut vuonna 1998 9 prosenttiin. Vuonna 1997 toimineiden kolmen suurimman matkanjärjestäjän osuus oli näin ollen vuonna 1996 51 prosenttia ja vuonna 1998 47 prosenttia ulkomaille suuntautuvien valmismatkojen myynnistä. Tätä arviota tukee pelkkiä lähikohteita koskevien tietojen tarkastelu. MMC:n kertomuksen 4.18 kohdasta ilmenee, että vuonna 1997 MMC tutki vertikaalisesti integroituneiden matkanjärjestäjien markkinaosuuksia myös päätöksessä käytetyn tuotemarkkinoiden suppean määrittelyn mukaan, sillä Thomas Cook esitti tuolloin, että markkinoita on syytä tutkia myös tällaisen suppean määrittelyn mukaan. Vuoden 1996 markkinaosuuslukujen (MMC:n kertomuksen 4.18 kohta) ja vuoden 1998 markkinaosuuslukujen (päätöksen 72 perustelukappale) vertailusta ilmenee, että Thomsonin markkinaosuus on muuttunut 33 prosentista 30 tai 27 prosenttiin lähteestä riippuen, Airtoursin markkinaosuus on muuttunut 20 prosentista 19 tai 21 prosenttiin lähteestä riippuen ja First Choicen markkinaosuus on muuttunut 12 prosentista 15 tai 11 prosenttiin lähteestä riippuen. Ainoastaan Thomas Cookin markkinaosuus on kasvanut merkittävästi 6 prosentista 20 prosenttiin.

103 Tästä seuraa, että pääosa vuoden 1997 jälkeen tapahtuneesta ulkomaille suuntautuvien valmismatkojen markkinoiden keskittymisestä johtuu Thomas Cookista, joka on muutamassa vuodessa muuttunut pienestä matkanjärjestäjästä suureksi matkanjärjestäjäksi useiden kasvuun tähtäävien ulkoisten toimenpiteiden ansiosta (Sunworldin osto vuoden 1996 kesäkuussa, Flying Colorsin, jolla oli 3 prosentin osuus ulkomaille suuntautuvien valmismatkojen markkinoista, ja Carlson/Inspirationsin, jolla oli 1-3 prosentin markkinaosuus, osto vuonna 1998) (MMC:n kertomuksen sivu 76, taulukko 4.1; päätöksen 131 ja 134 perustelukappale). Tämän kasvun ansiosta Thomas Cook oli vuonna 1998 neljäs suuri matkanjärjestäjä ja se oli vertikaalisesti integroitunut, minkä vuoksi sillä oli paremmat mahdollisuudet kilpailla muiden vertikaalisesti integroituneiden matkanjärjestäjien kanssa. Tämän seikan ei voida katsoa osoittavan sitä, ettei markkinoilla olisi kilpailua.

104 Thomas Cookia lukuun ottamatta matkanjärjestäjien yrityskaupat, joihin päätöksen 134 perustelukappaleessa viitataan, koskevat pääasiassa pienten matkanjärjestäjien ostoja, jotka eivät ole merkittävästi kasvattaneet suurimpien matkanjärjestäjien markkinaosuuksia ulkomaille suuntautuvien valmismatkojen markkinoilla. Näin ollen keskisuurten matkanjärjestäjien poistuminen, joka komission mukaan on ollut kilpailurakenteen olennainen muutos, joka lisää suurimpien matkanjärjestäjien mahdollisuuksia toimia yhdenmukaisesti, on johtanut siihen, että markkinoille on ilmestynyt uusi suuri matkanjärjestäjä, Thomas Cook, jonka markkinaosuus on kasvanut 6 prosentista 20 prosenttiin.

105 Suurten matkanjärjestäjien vertikaalisen integraation vahvistumisen osalta, joka on myös tapahtunut vuoden 1997 jälkeen ja joka komission mukaan on osoitus suuntauksesta kohti yhteistä määräävää asemaa (päätöksen 138 perustelukappale), on todettava, että päätös on tältä osin epäjohdonmukainen, koska se perustuu samaan aikaan ajatukseen, jonka mukaan vertikaalinen integroituminen on tarpeen, jotta suurten matkanjärjestäjien kanssa on mahdollista kilpailla. Komissio toteaa päätöksen 132 perustelukappaleessa, että First Choice aloitti vertikaalisen integroitumisen vähittäiskaupan alalle vuonna 1998 suojautuakseen muiden suurten matkanjärjestäjien myyntikäytännöiltä ja välttääkseen provisioiden maksamisen sekä saadakseen parempaa palautetta markkinoiden suuntauksista. Tämä vertikaalisen integroitumisen tarve on yksi komission johtopäätöksen keskeisistä perusteista, kun komissio on katsonut, että käsiteltävänä olevassa asiassa syntyisi yhteinen määräävä markkina-asema erityisesti siksi, että keskittymä poistaisi First Choicen kilpailijana jakeluketjun kaikilta kolmelta tasolta (päätöksen 168 perustelukappale).

106 Tästä seuraa, että komissio myöntää päätöksessä, että vertikaalisen integraation vahvistuminen on kilpailua edistävä tekijä, koska se lisää sellaisten suurten matkanjärjestäjien tehokkuutta, jotka suosivat omia jakelukanaviaan muiden matkanjärjestäjien jakelukanavien asemesta, ja vähentää niiden keskinäistä riippuvuutta. Se, että tämä vertikaalista integraatiota koskeva ilmiö havaittiin MMC:n kertomuksen vuonna 1997 tapahtuneen julkaisemisen jälkeen, ei voi näin ollen samaan aikaan olla osoitus suuntauksesta kohti yhteistä määräävää markkina-asemaa. Lisäksi on todettava, että MMC arvioi kertomuksessaan myös vertikaalista integraatiota koskevaa voimistuvaa suuntausta ja katsoi, että tämä ilmiö voi yhtä hyvin edistää kuin rajoittaa kilpailua (ks. MMC:n kertomuksen 2.193 kohta). MMC katsoi erityisesti, että vertikaalisen integraation kilpailua rajoittavat vaikutukset olivat vuonna 1997 vähäisiä, kun otetaan huomioon alalla vallitseva kilpailu.

107 Tästä seuraa, että komissio on katsonut virheellisesti, että horisontaalisen ja vertikaalisen integroitumisen vuoksi, jotka ovat lisääntyneet MMC:n kertomuksen vuonna 1997 tapahtuneen julkaisemisen jälkeen, MMC:n arvioita relevanteilla markkinoilla vallitsevasta kilpailusta ei pidä ottaa huomioon.

108 Edellä esitetyn perusteella komissio on katsonut päätöksen 138 perustelukappaleessa virheellisesti, että päätöksen 128-138 perustelukappaleessa esitetyt seikat ovat "todisteita siitä, että jo nyt markkinoilla on suuntaus kohti yhteistä määräävää asemaa (erityisesti kapasiteetin määrittämisen osalta)".

ii) Aiempien markkinaosuuksien vaihtelun arviointi

109 Kantaja vetoaa tämän jälkeen osoituksena markkinoilla vallitsevasta kilpailusta siihen, että aiemmin suurimpien matkanjärjestäjien markkinaosuudet ovat olleet vaihtelevia, dynaamisia ja muuttuvia.

110 Komission mukaan relevanteilla markkinoilla ei viime aikoina ole havaittu tällaista vaihtelua. Komissio korostaa, että suurten matkanjärjestäjien markkinaosuuksien muutokset, joihin kantaja vetoaa, johtuvat niiden toteuttamista yrityskaupoista eivätkä ole seurausta niiden menestyksestä markkinoilla. Jos näitä yrityskauppoja ei oteta huomioon, suurimpien matkanjärjestäjien markkinaosuudet eivät ole viime vuosina juurikaan muuttuneet, minkä perusteella voitaisiin ajatella, että sisäinen kasvu on vaikeaa (päätöksen 128 perustelukappale ja alaviite 86).

111 On todettava, että määritettäessä yhteistä määräävää markkina-asemaa aiempien markkinaosuuksien vakaus suosii hiljaisen yhteistoiminnan kehittymistä, koska se helpottaa markkinoiden jakamista rajun kilpailun asemesta, kun kukin matkanjärjestäjä käyttää viitteenä aiempaa markkinaosuuttaan vahvistaakseen tarjontansa markkinaosuuden suhteessa.

112 Käsiteltävänä olevassa asiassa komission toteamus, jonka mukaan Thomsonin, Airtoursin, Thomas Cookin ja First Choicen markkinaosuudet ovat pysyneet ennallaan viiden viime vuoden aikana, perustuu olettamaan, jonka mukaan ulkoista kasvua ei ole otettava huomioon. Komissio katsoo, että kun muutokset markkinaosuuksien jakautumisessa johtuvat pääasiassa kilpailijoiden ostoista, jaettavat "kiintiöt" voidaan määrittää laskemalla yhteen ostajan ja kohteen markkinaosuudet, ja että tämän vuoksi ei esiinny ongelmaa siitä, että matkanjärjestäjät pyrkisivät vahvistamaan markkinaosuutensa aiempien huippuarvojen mukaan.

113 Se, että ulkoista kasvua ei oteta huomioon määritettäessä markkinaosuuksien vaihtelua, ei ole käsiteltävänä olevan asian olosuhteissa perusteltua, koska relevanteilla markkinoilla yritysten koko ja niiden vertikaalisen integroitumisen aste ovat tärkeitä kilpailutekijöitä (ks. erityisesti päätöksen 73, 75, 77, 78, 99, 100, 114 ja 115 perustelukappale). Tällaisissa olosuhteissa suurten matkanjärjestäjien aiemmin, olipa se ennen tai jälkeen MMC:n kertomuksen julkaisemisen, toteuttamia useita yrityskauppoja voidaan pitää osoituksena sellaisten matkanjärjestäjien välisestä tiukasta kilpailusta, jotka toteuttavat useita yrityskauppoja välttääkseen sen, että ne jäisivät jälkeen tärkeimmistä kilpailijoistaan olennaisissa kysymyksissä, ja voidakseen hyötyä täysimääräisesti tuotannon mittakaavaeduista.

114 Lisäksi sitä olettamaa vastaan, jonka mukaan ulkoista kasvua ei ole otettava huomioon, puhuvat käsiteltävänä olevassa asiassa useat komission itsensä päätöksessä esittämät huomautukset, joista ilmenee, toisin kuin komissio katsoo kirjelmissään, että yrityskauppa, jonka toteuttaa yksi suurista matkanjärjestäjistä, ei muiden suurten matkanjärjestäjien silmissä tarkoita ostajan ja kohteen markkinaosuuksien yhteenlaskua vaan niiden toteuttamaa kilpailutoimenpidettä.

115 Päätöksen 137 perustelukappaleessa todetaan, että "kun tämän vuoden huhtikuussa saatiin tieto Airtoursin First Choicesta tekemästä tarjouksesta, Thomsonin ilmoitus, että se puolustaisi markkina-asemaansa, johti välittömästi ilmoituspäivänä Thomsonin osakkeiden hinnan laskuun 9 prosentilla, koska yrityksen pelättiin ryhtyvän hintasotaan, ja Thomsonin johdon oli tehtävä tosissaan töitä vakuuttaakseen institutionaaliset sijoittajat siitä, että ilmoitus oli tulkittu väärin ja että niillä ei ollut aikomusta lisätä kapasiteettia markkinoilla vaan pelkästään vallata se kapasiteetti, joka vapautuisi Airtoursilta/First Choicelta sulautuman seurauksena".

116 Päätöksen 145 perustelukappaleessa todetaan, että "alalla näytetään uskottavan yleisesti, että kaikki sulautumat johtavat siihen, että sulautumaan osallistujat menettävät tilapäisesti markkinaosuuttaan, koska joistakin asiakkaista ja toimittajista luovutaan ohjelmistoissa olevien päällekkäisyyksien poistamisen seurauksena". Näitä oletuksia tukevat kantajan toimittamat asiakirjat, jotka koskevat aiempien markkinaosuuksien kehitystä (vastineen liite 6, sivu 2, ks. myös kanteen sivulla 8 oleva matkanjärjestäjien markkinaosuuksien kehitystä koskeva taulukko). Sen jälkeen, kun Thomson osti Horizonin vuonna 1989, uuden yksikön markkinaosuuden olisi pitänyt olla 32 prosenttia (Thomsonin 25 prosenttia ja Horizonin 7 prosenttia), mutta se laski pian uudelleen lähelle 25 prosenttia.

117 On kuitenkin todettava, että asiakirja-aineistosta ilmenee, kuten kantaja on todennut ja mitä komissio ei ole kiistänyt, että kun ulkoinen kasvu otetaan huomioon, suurimpien matkanjärjestäjien osuudet ulkomaille suuntautuvien valmismatkojen markkinoista vaihtelevat huomattavasti. Tämä voidaan todeta kantajan ilmoituslomakkeessa esittämästä matkanjärjestäjien markkinaosuuksia koskevasta taulukosta (joka on esitetty myös kanteen sivulla 8). Vuonna 1990 Thomsonin markkinaosuus oli 21,81 prosenttia, First Choicen markkinaosuus 5,82 prosenttia, Airtoursin markkinaosuus 4,27 prosenttia ja Thomas Cookin markkinaosuus 2,13 prosenttia. Vuonna 1994 Thomsonin markkinaosuus oli 23,13 prosenttia, Airtoursin markkinaosuus 15,52 prosenttia, First Choicen markkinaosuus 5,88 prosenttia ja Thomas Cookin markkinaosuus 2,41 prosenttia. Vuonna 1998 Thomsonin markkinaosuus oli 19,28 prosenttia, Airtoursin markkinaosuus 14,26 prosenttia, First Choicen markkinaosuus 7,47 prosenttia ja Thomas Cookin markkinaosuus 11,38 prosenttia.

118 Tästä seuraa, että komissio on tehnyt virheen, kun se on katsonut, että yrityskauppojen seurauksena muodostuneita markkinaosuuksia ei pitäisi ottaa huomioon, ja kun se on tämän jälkeen arvioinut, että suurimpien matkanjärjestäjien markkinaosuuksien kehitys on viime vuosina ollut vakaata.

119 Relevanteilla markkinoilla vallitsevan kilpailun osalta on lisättävä, että kantaja on väittänyt, mitä komissio ei ole kiistänyt, että suurten matkanjärjestäjien menestys voi vaihdella saman kauden aikana (siten että markkinoilla on häviäjiä ja voittajia) ja voi lisäksi vaihdella kaudesta toiseen. Tätä seikkaa on pidettävä osoituksena siitä, että markkinoilla on kilpailua, ja näin ollen se ei tue väitettä yhteisen määräävän markkina-aseman olemassaolosta.

iii) Yhteenveto suurimpien matkanjärjestäjien välisen kilpailun arvioinnista

120 Edellä esitetyn perusteella komissio on tehnyt arviointivirheitä, kun se on tarkastellut relevanteilla markkinoilla ennen ilmoituksen tekemistä vallinnutta kilpailua. Yhtäältä se ei ole näyttänyt oikeudellisesti riittävällä tavalla toteen arviotaan, jonka mukaan tällä alalla oli jo suuntaus kohti yhteistä määräävää asemaa ja näin ollen kohti kilpailun rajoittamista erityisesti kapasiteetin määrittämisen osalta. Toisaalta se ei ole ottanut huomioon, vaikka sen olisi pitänyt, sitä, että aiemmin suurimpien matkanjärjestäjien markkinaosuudet ovat vaihdelleet ja että tämä vaihtelu on osoitus siitä, että markkinoilla on kilpailua.

b) Kysynnän aiemman ja ennakoitavissa olevan kehityksen, kysynnän vaihtelun ja markkinoiden läpinäkyvyyden arviointi

121 Päätöksen siinä osassa, jonka otsikko on "Markkinoiden ominaispiirteet (oligopolistinen määräävä asema)" (87-127 perustelukappale), mainitaan useita ominaispiirteitä, jotka komission mukaan edistävät määräävässä asemassa olevan oligopolin syntymistä kyseessä olevilla markkinoilla. Tällaisia ominaispiirteitä ovat esimerkiksi tuotteiden homogeenisuus, kysynnän alhainen kasvu, kysynnän alhainen herkkyys hinnanvaihteluille, suurimpien toimittajien samanlaiset kustannusrakenteet, markkinoiden erittäin suuri läpinäkyvyys, suurimpien toimittajien keskinäinen riippuvuus ja niiden väliset kaupalliset yhteydet, huomattavat markkinoille pääsyn esteet ja kuluttajien ostovoiman vähäpätöisyys. Päätöksen (87 perustelukappaleen) mukaan markkinoilla on jo nämä ominaispiirteet ja ne vahvistuisivat, jos ehdotettu keskittymä toteutettaisiin.

122 Kantaja kiistää arviot, joiden perusteella komissio katsoi, että relevanteilla markkinoilla on jo nämä ominaispiirteet ja että ne edistävät määräävässä asemassa olevan oligopolin syntymistä, jos ehdotettu keskittymä toteutettaisiin. Kantaja väittää erityisesti, että kysynnän kasvuvauhti ja sen vaihtelu relevanteilla markkinoilla sekä markkinoiden läpinäkyvyys ovat käsiteltävänä olevassa asiassa tekijöitä, jotka - toisin kuin komissio väittää - vaikeuttavat yhteisen määräävän markkina-aseman syntymistä.

i) Kysynnän heikkoa kasvua koskevat arviot

123 Kantaja väittää, että komissio on tehnyt arviointivirheen, kun se on katsonut, että kysynnän kasvu on yleisesti ottaen heikkoa, vaikka hallinnollisen menettelyn aikana toimitetut tiedot ja se, että kysynnän kasvu on nopeampaa kuin bruttokansantuotteen kasvu, osoittavat päinvastaista.

124 Komissio esittää päätöksen 92 ja 93 perustelukappaleessa arvionsa kysynnän kasvuvauhdista relevanteilla markkinoilla.

125 Komissio toteaa 92 perustelukappaleessa, että "matkanjärjestäjän hiljattain teettämässä tutkimuksessa, johon viitattiin vastauksessa komission kyselyihin, - - todetaan - - , että keskimääräinen vuotuinen kasvuaste (3-4 prosenttia vuosikymmenen aikana) on melko alhainen". Siinä todetaan myös, että "kysynnän kasvun odotetaan useiden arvioiden perusteella olevan lähes olematonta seuraavien kahden vuoden aikana, mutta sen jälkeen odotettavissa on jonkin asteista elpymistä".

126 Tämän jälkeen komissio toteaa 93 perustelukappaleessa "asiassa tekemiensä tutkimusten perusteella" päätelleensä, että "kysynnän kasvu lähivalmismatkojen markkinoilla on jatkossakin kohtuullista, kuten 1990-luvulla". Lopuksi komissio "on sitä mieltä, että markkinoiden kasvu ei todennäköisesti edistä kilpailua lähitulevaisuudessa".

127 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että komission arviot perustuvat sille hallinnollisen menettelyn aikana toimitettujen tietojen epätäydelliseen ja virheelliseen arviointiin.

128 Ensiksi on todettava, että vastauksena ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen prosessinjohtotoimeen, jolla komissiota pyydettiin toimittamaan kertomus, johon se viittaa päätöksen 92 perustelukappaleessa, komissio totesi, ettei sillä ole hallinnollisen menettelyn aikana ollut käytössään tätä kertomusta kokonaisuudessaan ja että se voi toimittaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle ainoastaan otteen, jonka eräs matkanjärjestäjä oli liittänyt tietopyyntöön antamaansa vastaukseen. Tämä ote käsittää ainoastaan yhden sivun asiakirjasta, jonka otsikko on "Forecasting Holiday Demand" ja jonka on laatinut Ogilvy & Mather tuntemattomana ajankohtana.

129 Tässä otteessa todetaan seuraavaa: "Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaille suuntautuvien matkojen markkinat ovat kasvaneet huomattavasti 20 viimeisimmän vuoden aikana. British National Travel Surveyn mukaan britit ovat tehneet lähes 30 miljoonaa (yli 4 yötä kattavaa) ulkomaanmatkaa, mikä on yli kolme kertaa enemmän kuin vuonna 1978. Viime vuosikymmenen aikana markkinat ovat kasvaneet keskimäärin 3,7 prosenttia vuodessa." Otteessa todetaan kysynnän vaihtelun osalta myös, että "vaikka markkinoiden kasvu on ollut jatkuvaa, vuotuinen kasvuprosentti on vaihdellut huomattavasti. Vuotuisia kasvuprosentteja, jotka ovat ollet 10 prosenttia tai enemmän, on seurannut pian huomattavaa hidastumista"; "sen lisäksi, että matkojen kysyntä vaihtelee enemmän kuin bruttokansantuote tai kuluttajien pitkän aikavälin kulutus, se ei osu täysin yksiin taloudellisten suhdanteiden kanssa (esimerkiksi vuosien 1980 ja 1981 laskukauden aikana markkinat kasvoivat yli 10 prosenttia)" ja että "kysynnän vaihtelun vuoksi kysynnän määrän ennakoiminen on erittäin ongelmallista."

130 Tätä asiakirjaa tarkastelemalla ilmenee, että komissio on tulkinnut sitä harhaanjohtavasti ja virheellisesti. Komissio toteaa päätöksen 92 perustelukappaleessa, että "[tutkimuksessa] todetaan myös, että keskimääräinen vuotuinen kasvuaste on melko alhainen", vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle toimitetusta otteesta ei ilmene mitään tämänsuuntaista. Komissio on päinvastoin jättänyt huomiotta sen, että otteen laatija on korostanut sitä, että ulkomaille suuntautuvien matkojen myynti on kasvanut huomattavasti 20 viime vuoden aikana. Tästä seuraa, että komissio on tulkinnut tätä asiakirjaa ilman, että se olisi ottanut huomioon sen kirjaimellista sisältöä ja tarkoitusta, vaikka se on päättänyt pitää sitä merkityksellisenä asiakirjana, kun se on esittänyt arvion, jonka mukaan näiden markkinoiden kasvu on 1990-luvulla ollut kohtuullista ja tulee sitä olemaan jatkossakin (päätöksen 93 perustelukappale).

131 Toiseksi päätöksen tästä osasta (92 ja 93 perustelukappale) ilmenee, ettei komissio ole ottanut huomioon kysynnän kasvua kahden ilmoituksen tekemistä edeltävän vuoden eli vuosien 1997 ja 1998 aikana, jotka vaikuttavat kuitenkin olevan tärkeitä viiteajankohtia, koska markkinat olivat jo vaimentaneet vuoden 1995 tapahtumien vaikutukset. Vuoden 1998 British National Travel Surveyn (joka on laadittu vuoden 1999 helmikuussa) 4 osassa mainittujen tietojen mukaan, jotka kantaja on esittänyt ilmoituslomakkeen liitteessä 9, ulkomaanmatkamarkkinat ovat kasvaneet voimakkaasti koko vuosikymmenen ajan ja näin ollen myös viime vuosina. Sivulla 113 esitetystä (ja sivun 112 taulukosta) ilmenee, että toteutettujen ulkomaanmatkojen määrä on kasvanut 21 miljoonasta vuonna 1989 29,25 miljoonaan vuonna 1998 (eli 39,2 prosenttia viime vuosikymmenen aikana). Vuoden 1995 kriisin jälkeen, jonka vuoksi ulkomaanmatkojen määrä on vähentynyt 26 miljoonasta vuonna 1995 23,25 miljoonaan vuonna 1996 (eli lähes 10,5 prosentin lasku), ulkomaanmatkojen määrä on kasvanut 23,25 miljoonasta 27,25 miljoonaan vuonna 1997 (eli yli 17,2 prosentin kasvu) ja 27,25 miljoonasta 29,25 miljoonaan vuonna 1998 (eli yli 7,3 prosentin kasvu). Viimeksi mainitun vuoden osalta todetaan nimenomaisesti, että kyseessä on todellinen kasvu eikä ero, joka johtuu tavallisesta käytännöstä pyöristää lukuja, kun muutokset vuodesta toiseen ovat pieniä. Se, että nämä tiedot koskevat myös kaukomatkoja, ei poista niiden sitä merkitystä, että ne ovat osoitus pysyvää kasvua koskevasta suuntauksesta, koska tällaiset matkat muodostivat viime vuosina ainostaan viidesosan matkojen kokonaismäärästä (ks. British National Travel Surveyn kertomuksen sivu 116).

132 Komissio ei ole ottanut näitä tietoja huomioon relevanttien markkinoiden kasvuvauhtia koskevissa arvioissaan; sen sijaan se on viitannut kahta tulevaa vuotta koskevaan suuntaukseen, kun se on päätöksen 92 perustelukappaleessa korostanut, että "kysynnän kasvun odotetaan useiden arvioiden perusteella olevan lähes olematonta seuraavien kahden vuoden aikana, mutta sen jälkeen odotettavissa on jonkin asteista elpymistä". Suullisessa käsittelyssä komissio vastasi tätä kohtaa koskeneeseen kysymykseen, että tämä arvio perustui ekonometriseen tutkimukseen, joka toimitettiin vastauksena tietopyyntöön hallinnollisen menettelyn aikana. On huomautettava, ettei päätöksessä ole mainittu tämän ekonometrisen tutkimuksen tekijöitä, sen luonnetta eikä asiayhteyttä, jonka yhteydessä se on toimitettu. On lisättävä, että tämä arvio lähes olemattomasta kasvusta on ristiriidassa päätöksen seuraavan 93 perustelukappaleen kanssa, jossa komissio "myöntää, että ulkomaisiin lähimatkakohteisiin suuntautuvien valmismatkojen markkinat jatkavat todennäköisesti kasvuaan" ja että "on myös mahdollista, että markkinat kasvavat hieman nopeammin kuin BKT lomapäivien ja yleisen vaurauden lisääntymisen vuoksi".

133 Edellä esitetystä seuraa, että komissio on tulkinnut hallussaan olevia kysynnän kasvua koskevia tietoja virheellisesti, kun se ei ole ottanut huomioon sitä, että näillä markkinoilla on viime vuosikymmenen aikana ollut selvä huomattavaa kasvua koskeva yleinen suuntaus huolimatta siitä, että kysyntä on vaihdellut vuosittain, ja että kysyntä on erityisesti viime vuosina kasvanut entistä nopeammin. Tällaisissa kasvun olosuhteissa ja koska komissio ei ole esittänyt yksityiskohtaisempia seikkoja osoittaakseen, että kasvusuuntaus on tulevina vuosina kääntymässä, komissio ei voinut arvioida, että markkinoiden kasvu olisi hidasta ja että se olisi käsiteltävänä olevassa asiassa tekijä, joka helpottaisi kolmen jäljelle jääneen suuren matkanjärjestäjän muodostaman yhteisen määräävän markkina-aseman syntymistä.

ii) Kysynnän vaihtelua koskevat arviot

134 Kantaja väittää, että kysynnän vaihtelun vuoksi yhteisen määräävän markkina-aseman olemassaoloa on vaikeampi osoittaa, koska se lisää "melua" markkinoilla ja tekee vaikeammaksi erottaa toisistaan markkinoiden vaihtelusta johtuvat kysynnän muutokset ja kapasiteetin lisäykset, jotka johtuvat poikkeamisesta yhteisestä toimintalinjasta. Se, ettei näitä kahdenlaisia tapahtumia ole mahdollista erottaa toisistaan, merkitsee kantajan mukaan selvästi sitä, että kaikki yritykset sopia yhteistoiminnasta olisivat epävakaita.

135 Komissio myöntää päätöksessä, että markkinoilla on tiettyä kysynnän vaihtelua (päätöksen 92 ja 95 perustelukappale). Komissio toteaa kuitenkin (päätöksen 97 perustelukappaleessa), ettei käsiteltävänä olevassa asiassa kysynnän epävakaisuus estä yhteisen määräävän markkina-aseman syntymistä, vaan päinvastoin "[se] lisää yhteisen määräävän aseman mahdollisuutta markkinoilla, sillä epävakaa kysyntä ja se, että on helpompaa lisätä kuin vähentää kapasiteettia, tarkoittaa sitä, että suurimpien matkanjärjestäjien kannalta on järkevää noudattaa varovaista lähestymistapaa kapasiteettia koskevissa päätöksissä". Komission lisää, että "kysynnän epävakaisuuden vuoksi on järkevää rajoittaa suunniteltua kapasiteettia ja lisätä kapasiteettia myöhemmin, jos kysyntä osoittautuu erityisen voimakkaaksi" ja että "tällä tavoin toimittajat suojaavat itsensä kysynnän laskulta".

136 Komissio kiistää päätöksen 94-96 perustelukappaleessa joka tapauksessa kantajan hallinnollisen menettelyn aikana esittämät väitteet, jotka koskevat kysynnän vaihtelua ja sen syitä, jotka liittyvät bruttokansantuotteeseen, asiakkaiden mieltymysten muutoksiin ja kustannusten vaihtelevuuteen (halpalentoyhtiöiden vaikutus). Komissio katsoo (95 perustelukappalee