ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Kyseiset valitusperusteet perustuvat muun muassa sen tuomiokokoonpanon toimivallan puuttumiseen, joka on tehnyt valituksenalaiset päätökset, siihen, että laiminlyöntituomion antamisesta on lainvastaisesti kieltäydytty, komissiolle myönnettyjen määräaikojen lainvastaiseen pidentämiseen, siihen, ettei asian käsittelyä ole vaatimuksista huolimatta yhdistetty muiden asianosaisten välillä vireillä olevien asioiden kanssa, asiasisällön virheelliseen kuvaukseen suullista käsittelyä varten laaditussa kertomuksessa ja valituksenalaisessa tuomiossa, esittelevän tuomarin esteellisyyteen, tuomioistuimen kielijärjestelyjen loukkaamiseen ja valittajan syrjintään kielen perusteella sekä siihen, ettei oikeudenkäyntiasiakirjoja ole käännetty. — Lisäksi valittaja vetoaa siihen, että virkamiestuomioistuin on tehnyt oikeudellisia virheitä ja perustellut tuomionsa puutteellisesti. Tämä liittyy muun muassa Euroopan unionin henkilöstösääntöjen 11, 17, 17 a, 19, 25 ja 90 artiklan sekä sitä seuraavien artikloiden, sekä yleissopimuksen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi 6, 10 ja 13 artiklan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 11, 41, 47 ja 52 artiklan tulkintaan ja soveltamiseen.
4)

Neljäs kanneperuste perustuu siihen, että vastaaja on loukannut perusteetta ja suhteettomasti kantajien omaisuudensuojaa ja mainetta, koska — varojen jäädyttämistä koskevilla toimenpiteillä on ilmeinen ja pitkäkestoinen vaikutus kantajien perusoikeuksiin — toimenpiteet eivät ole oikeutettuja siltä osin kuin niitä sovelletaan kantajiin, ja koska — vastaaja ei ole osoittanut, että varojen täydellinen jäädyttäminen on vähiten rajoittava toimenpide tällaisen tavoitteen saavuttamiseksi, eikä sitä, että kantajille aiheutuva huomattava haitta on perusteltua ja oikeasuhteista.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 211/28

Kanne 12.5.2011 — International Engine Intellectual Property Company v. SMHV (PURE POWER)

(Asia T-248/11)

2011/C 211/60

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: International Engine Intellectual Property Company, LLC (Warrenville, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat C. Thomas ja B. Reiter)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

— sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 15.2.2011 asiassa R 2310/2010-2 antama ratkaisu on kumottava

— vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

— suulliselle käsittelylle on määrättävä päivämäärä siltä varalta, että unionin yleinen tuomioistuin ei voi antaa ratkaisuaan ilman suullista käsittelyä.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”PURE POWER” luokkaan 12 kuuluville tavaroille

Tutkijan päätös: hakemuksen hylkääminen

Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

Kanneperusteet: neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan ja 7 artiklan 2 kohdan rikkominen sekä ”tavaramerkkioikeuden yleisten periaatteiden” loukkaaminen, koska valituslautakunnan mukaan haettu merkki kuvailee niitä tavaroita, joille rekisteröintiä on haettu, eikä sillä ole erottamiskykyä.
2)

Toinen kanneperuste: SEUT 94–96 artiklaa on rikottu, koska komission olisi pitänyt taata neuvoston asetuksen (ETY) N:o 684/92 (1) asianmukainen soveltaminen, kartoittaa asetuksen mukaisen lupamenettelyn ulkopuolelle jäävät toimijat ja saada asetuksen soveltamisesta johtuva syrjintä loppumaan. Kantaja viittaa siihen, että komissio ei ole suorittanut kyseessä olevan asetuksen täytäntöön panemista koskevia tarvittavia toimenpiteitä huolimatta kantajan tekemistä useista kanteluista, joista komissio on todistetusti ollut tietoinen. Tämä vastaajan toimimatta jättäminen tilanteessa, jossa se on ollut tosiasiallisesti tietoinen kantajalle vahingollisesta tilanteesta, on kantajan mukaan vakava ja ilmeinen laiminlyönti, joka muodostaa SEUT 94–96 artiklan riittävän ilmeisen rikkomisen.
1)

Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu siihen, että virkamiestuomioistuin on muuttanut oikeusriidan kohdetta, kun se on tulkinnut valittajan istunnossa esittämiä toteamuksia siten, että valittaja on luopunut päätöksen 81–2007 kumoamista koskevasta vaatimuksestaan.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee sitä, että päätöstä ei ole tehty kohtuullisessa ajassa, mistä on aiheutunut seuraavaa: — menettelyn vanhentuminen: kantaja väittää, että riidanalainen päätös on tehty menettelyn vanhentumiselle vahvistetun neljän vuoden ajan päätyttyä, sellaisena kuin siitä säädetään Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen N:o 2988/95 3 artiklassa. Samoin, vaikka katsottaisiin, että menettelyn vanhentumiselle vahvistettu määräaika olisi keskeytetty jollakin tapaa, edellä mainitun asetuksen 3 artiklan 1 kohdan neljännessä alakohdassa tarkoitettu kaksinkertainen vanhentumisaika on päättynyt ilman, että asiassa olisi tehty mitään päätöstä. Koska vastaavan oikeuden käyttäminen on vanhentunut, on katsottava, että riidanalainen päätös on lainvastainen eikä sitä voida panna täytäntöön. — oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen: kantaja katsoo, että se, että komissio on antanut kulua yli 20 vuotta väitettyjen sääntöjenvastaisuuksien ja lopullisen päätöksen tekemisen välillä, tarkoittaa, että oikeusvarmuuden periaatetta ei ole noudatettu. Tämän Euroopan unionin oikeusjärjestykseen kuuluvan perusperiaatteen mukaan kaikilla henkilöillä on oikeus siihen, että unionin toimielimet käsittelevät niitä koskevat asiat kohtuullisessa ajassa. — puolustautumisoikeuksien loukkaaminen: kantaja katsoo, että sen puolustautumisoikeuksia on loukattu, koska kun otetaan huomioon, että väitettyjen sääntöjenvastaisuuksien ja lopullisen päätöksen välillä on kulunut yli 20 vuotta, kantajalla ei ole ollut mahdollisuutta esittää huomautuksiaan ajoissa eli silloin, kun sillä vielä oli käytettävissään asiakirjoja, joilla voitaisiin oikeuttaa menot, joita komissio ei ole hyväksynyt.
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan on rikottu SEUT 107 artiklan 1 kohtaa siltä osin kuin toimenpide katsotaan valtiontueksi — Komissio ei ole osoittanut, että riidanalainen verotoimenpide hyödyttää ”tiettyjä yrityksiä tai tiettyjen tavaroiden tuotantoa”. Komissio vain olettaa, että toimenpide on valikoiva, koska sitä sovelletaan vain omistusosuuksien hankkimiseen ulkomaisista yrityksistä eikä niiden hankkimiseen kotimaisista yrityksistä. Kantajan mukaan tällainen päättely on virheellinen, ja siinä on kyse kehäpäätelmästä. Se, että tarkasteltavan toimenpiteen, samoin kuin minkä tahansa muunkin verosäännöksen, soveltaminen perustuu tiettyjen objektiivisten vaatimusten täyttymiseen, ei tee toimenpiteestä valikoivaa toimenpidettä de iure tai de facto. Komission päättely johtaa siihen, että kukin verosäännös katsotaan prima facie valikoivaksi. — Toiseksi TRLIS:n 12 §:n 5 momentin mukaisessa lähtökohtaisesti erilaisessa kohtelussa ei ole kyse valikoivasta edusta, vaan sen tarkoituksena on kohdella verotuksessa samalla tavalla kaikkia osakkeiden hankintatoimia, olipa kyse kansallisista tai ulkomaisista osakkeista: koska rajat ylittävien fuusioiden toteuttaminen on mahdotonta, liikearvon kirjaaminen kuluksi voidaan toteuttaa vain kansallisella tasolla, koska verojärjestelmässä on paljon sen sallivia säännöksiä. Tässä mielessä TRLIS:n 12 §:n 5 momentissa vain laajennetaan kyseinen mahdollisuus koskemaan osakkeiden ostoa ulkomaisista yrityksistä; tällainen liiketoimi on lähin toiminnallinen vastine kansallisille fuusioille ja siis kuuluu Espanjan järjestelmään rakenteeseen ja logiikkaan. — Toissijaisesti komission päätös on suhteeton, koska tapauksia, joissa on kyse määräysvallan hankkimisesta ulkomaisista yrityksistä, olisi ainakin kohdeltava samalla tavalla kuin kotimaisia fuusiotapauksia, mikä olisi perusteltua, kun otetaan huomioon Espanjan järjestelmän rakenne ja logiikka.
—

On todettava, että 14.1.2011 annettu neuvoston asetus EU N:o 25/2011 ja 14.1.2011 tehty neuvoston päätös 2011/18/YUTP, jotka on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä 15.1.2011, eivät ole perusteltuja kantajana olevan Loba Emmanuel Patrice GNANGOn osalta
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 130/15

Kanne 16.2.2011 — Apollo Tyres v. SMHV — Endurance Technologies (ENDURANCE)

(Asia T-109/11)

2011/C 130/28

Kannekirjelmän kieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Apollo Tyres (Baden, Sveitsi) (edustaja: asianajaja S. Szilvasi)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Endurance Technologies Pvt Ltd (Aurangabad, Intia)

Vaatimukset

— sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 625/2010-1 25.11.2010 tekemä päätös on kumottava

— vastapuoli valituslautakunnassa on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Apollo Tyres

Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”ENDURACE” luokkaan 12 kuuluvia tavaroita ja luokkiin 35 ja 37 kuuluvia palveluja varten — Yhteisön tavaramerkkihakemus nro 6419824

Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: vastapuoli valituslautakunnassa

Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: kuviomerkin ”ENDURANCE” ja värillisen kuvion yhteisön tavaramerkiksi rekisteröinti nro 5819149 luokkaan 12 kuuluvia tavaroita varten

Väiteosaston ratkaisu: yhteisön tavaramerkin rekisteröintiä koskevan hakemuksen osittainen hylkääminen

Valituslautakunnan ratkaisu: kantajan valituksen hylkääminen ja väitteen tekijän vaatimuksen osittainen hyväksyminen asetuksen 216/96 (1) 8 artiklan 3 kohdan perusteella, ja tämän johdosta yhteisön tavaramerkin rekisteröintiä koskevan hakemuksen osittainen hylkääminen

Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta on virheellisesti katsonut, että sekaannusvaara on ollut olemassa.

(1) Sisämarkkinoilla toimivan yhdenmukaistamisviraston (tavaramerkit ja mallit) valituslautakuntien menettelysäännöistä 5.2.1996 annettu komission asetus (EY) N:o 216/96, jota on muutettu 6.12.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2082/2004.
7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komissio on soveltanut virheellisesti vuoden 2002 yhteistyötiedonantoa (1), koska — komissio on tehnyt ilmeisen virheen, kun se ei ole katsonut, että kantajan yhteistyö on tuonut erittäin merkittävää lisäarvoa, jonka perusteella sakkoa pitäisi alentaa määrällä, joka sijoittuu 20 — 30 prosentin asteikon yläpäähän tai lähelle sitä — komissio on tehnyt ilmeisen oikeudellisen virheen, kun se on perustanut päätöksensä arviointiperusteisiin, joista ei ole määrätty vuoden 2002 yhteistyötiedonannossa, ja — tämän seurauksena komissio on loukannut kantajan puolustautumisoikeuksia.
4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan sakkojen määrittäminen vuoden 2006 suuntaviivojen perusteella on tapahtunut ilmeisen virheellisesti ja luottamuksensuojan periaatteen, suhteellisuusperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaisesti. Kantaja esittää tähän liittyen seuraavaa: — on ilmeisen virheellistä ja luottamuksensuojan periaatteen, suhteellisuusperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaista katsoa, että myynti, joka liittyy suoraan tai epäsuorasti rikkomiseen, vastaa KLM Cargon koko myyntiä — on ilmeisen virheellistä ja luottamuksensuojan periaatteen, suhteellisuusperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaista katsoa, että myynnin, joka liittyy suoraan tai epäsuorasti rikkomiseen, on sisällettävä KLM:n Cargon myynnin ETA:n ulkopuolella — on ilmeisen virheellistä ja suhteellisuusperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaista määrittää rikkomisen vakavuus viittaamatta lisien luonteeseen ja määrittää sekä myynnin arvo että rikkomisen vakavuus rikkomisen kokonaislaajuuden valossa — on ilmeisen virheellistä ja suhteellisuusperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaista määrittää sakon lisämäärä (entry fee) rikkomisen kestosta riippumatta — on ilmeisen virheellistä ja suhteellisuusperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaista vahvistaa sakon alennus 15 prosentiksi hallituksen väliintulon vuoksi.
2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan päätöksessä on tehty SEUT 101 artiklaa sovellettaessa useita tosiseikkoja koskevia virheitä ja oikeudellisia virheitä oletetun ”kartellin” luonteen ja laajuuden osalta, koska — päätöstä ei ole perusteltu riittävästi, sillä siinä ei selitetä sitä, mihin päätöksen keskeiset toteamukset perustuvat, eikä määritellä merkityksellisiä markkinoita — päätöksessä on tehty arviointivirheitä oletetun ”kartellin” luonteen ja laajuuden osalta. Erityisesti päätöksessä väitetyt kontaktit eivät muodosta yhtä maailmanlaajuista verkostoa eikä todistusaineisto tue näitä kontakteja yhdistävää ”yhteistä päämäärää” koskevaa toteamusta — komissio on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on määritellyt väitetyn monitahoisen rikkomisen osatekijät — komissio on arvioinut virheellisesti väitettyä monitahoista rikkomista, joka liittyy siihen, että lisämaksuista ei ole maksettu provisiota ja — komissio on tehnyt oikeudellisia virheitä ja arviointivirheitä, kun se on käsitellyt rikkomisen kolmea väitettyä ”osatekijää” yhtenä rikkomisena.
—

tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 5.10.2010 annettu komission asetus (EU) N:o 861/2010 (EUVL L 294, s. 1) ja erityisesti harmonoidun järjestelmän alanimikkeessä 8443 31 perustetut alajaot ja niitä vastaavat tullit on kumottava
1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan asiassa on rikottu asetuksen N:o 1258/99 (1) 7 artiklan 4 kohtaa ja asetuksen N:o 1290/2005 (2) 31 artiklaa, kun ne luetaan yhdessä asetuksen N:o 1868/94 (3) 5 artiklan, asetuksen N:o 97/95 (4) 11 artiklan, asetuksen N:o 2236/2003 (5) 10 artiklan, asetuksen N:o 2237/2003 (6) 26 artiklan ja asetuksen N:o 1973/2004 (7) 20 artiklan kanssa, sillä, että menot on suljettu rahoituksen ulkopuolelle, vaikka palkkion ja suorien tukien myöntämisedellytykset täyttyivät, koska vähimmäishinta maksettiin kuittauksin ja tilisiirroin.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 72/20

Kanne 29.12.2010 — Just Music Fernsehbetrieb v. SMHV — France Télécom (Jukebox)

(Asia T-589/10)

2011/C 72/34

Kannekirjelmän kieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Just Music Fernsehbetrieb GmbH (Landshut, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Kaus)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vastapuoli valituslautakunnassa: France Télécom SA (Pariisi, Ranska)

Vaatimukset

— Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 14.10.2010 asiassa R 1408/2009-1 tekemä päätös on kumottava

— vastaaja on määrättävä kumoamaan väiteasiassa B 1304494 30.9.2010 tehty päätös ja hyväksyä rekisteröintihakemus nro 6163778 kokonaisuudessaan

— vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

— vastapuoli valituslautakunnassa on velvoitettava korvaamaan valituslautakunnassa ja väiteosastossa käydyistä menettelyistä kantajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ja

— vaihtoehtoisesti asian käsittely on keskeytettävä, kunnes kantajan 21.12.2010 SMHV:lle esittämä vaatimus aikaisemman yhteisön tavaramerkin N:o 3 693 108 julistamisesta menetetyksi on lopullisesti ratkaistu.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

Haettu yhteisön tavaramerkki: Luokkiin 38 ja 41 kuuluvia palveluja varten tarkoitettu kuviomerkki ”Jukebox” — yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus N:o 6 163 778

Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Luokkiin 9, 16, 35, 38, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten rekisteröity yhteisön kuviomerkki N:o 3 693 108”JUKE BOX”

Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin

Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin

Kanneperusteet: Kantaja katsoo, että riidanalainen päätös on i) neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 15 artiklan ja 42 artiklan 2 kohdan vastainen, sillä tavaramerkin N:o 3 693 108”JUKE BOX”, johon väitemenettelyssä on vedottu, tosiasiallisesta käytöstä ei esitetty näyttöä, ii) neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 65 artiklan 2 kohdan vastainen, sillä valituslautakunta erehtyi, kun se arvioi riitautetun tavaramerkin samankaltaisuutta, ja iii) neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 78 artiklan vastainen, sillä valituslautakunta ei käyttänyt tutkintavaltaansa eikä täyttä toimivaltaansa
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 55/26

Kanne 21.12.2010 — ThyssenKrupp Steel Europe v. SMHV

(Highprotect)

(Asia T-565/10)

2011/C 55/47

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Saksa) (edustaja: Rechtsanwältin U. Ulrich)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vaatimukset

— Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 30.9.2010 asiassa R 1038/2010-1 tekemä päätös on kumottava

— SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut mukaan lukien valitusmenettelyn aikana aiheutuneet kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”Highprotect” luokkaan 6 kuuluvia tavaroita varten

Tutkijan päätös: Hakemuksen hylkääminen

Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 (1) 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen, koska kyseinen yhteisön tavaramerkki on erottamiskykyinen, eikä se ole kuvaileva.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EYVL 2009, L 78, s. 1).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 55/33

Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 21.12.2010 virkamiestuomioistuimen asiassa F-2/10, Marcuccio v. komissio, 6.10.2010 antamasta tuomiosta

(Asia T-594/10 P P)

2011/C 55/59

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Valittaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: avvocato G. Cipressa)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

— kumoaa joka tapauksessa valituksen kohteena olevan määräyksen kokonaisuudessaan

— toteaa, että virkamiestuomioistuimessa nostettu kanne, johon valituksen kohteena oleva määräys annettiin, täytti kaikilta osin tutkittavaksi ottamisen edellytykset

— hyväksyy virkamiestuomioistuimessa nostetun kanteen kokonaisuudessaan (ensisijainen vaatimus)

— velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä virkamiestuomioistuimessa aiheutuneet ja valituksen käsittelystä unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntikulut ja asianajokulut

— palauttaa asian virkamiestuomioistuimeen käsiteltäväksi eri kokoonpanossa uuden ratkaisun saamiseksi pääasiassa (toissijainen vaatimus)

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valituksen kohteena on 6.10.2010 annettu virkamiestuomioistuimen määräys. Määräyksessä todettiin, että kanne on osittain jätettävä tutkimatta ja että se hylätään muilta osin perusteettomana. Kanteen kohteena oli komission päätös hylätä valittajan vaatimus saada 100 prosentin suuruinen korvaus sairauskuluista, jotka perustuivat valittajalla olevaan sairauteen.

Valituksensa tueksi valittaja vetoaa siihen, että valituksen kohteena olevat aineelliset ratkaisut ja kanteen tutkimatta jättämistä koskevat lausumat ovat lainvastaisia.

Valittaja katsoo lisäksi, että Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklaa ja virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklaa on sovellettu ja tulkittu epäjohdonmukaisesti ja väärin, että määräys on perusteluiltaan puutteellinen ja että erääseen kanteessa esitettyyn väitteeseen on jätetty määräyksessä vastaamatta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 13/33

Kanne 8.11.2010 — Hell Energy v. SMHV — Hansa Mineralbrunnen (HELL)

(Asia T-522/10)

()

2011/C 13/63

Kannekirjelmän kieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Hell Energy Magyarország kft (Budapest, Unkari) (edustaja: asianajaja M. Treis)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Hansa Mineralbrunnen GmbH (Rellingen, Saksa)

Vaatimukset

— Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 1517/2009-1 5.8.2010 tekemä päätös on kumottava

— yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen nro 5937107 rekisteröinti on hyväksyttävä

— vastapuoli valituslautakunnassa on velvoitettava korvaamaan tästä oikeudenkäynnistä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut ja kantajalle valituslautakunnassa ja väiteosastossa käydyistä menettelyistä aiheutuneet kulut

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”HELL” luokkaan 32 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 5937107

Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Luokkaan 32 kuuluvia tavaroita varten yhteisön tavaramerkiksi nro 51353314 rekisteröity sanamerkki ”Hella”

Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen

Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

Kanneperusteet: Kantaja katsoo, että riidanalaisella päätöksellä on rikottu neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, sillä valituslautakunta ja väiteosasto erehtyivät katsoessaan, että kyseisten merkkien välillä on sekaannusvaara.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 30/55

Kanne 6.12.2010 — Novatex v. neuvosto

(Asia T-556/10)

()

2011/C 30/97

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Novatex Ltd (Karachi, Pakistan) (edustaja: asianajaja B. Servais)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

— lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta ja väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta tietyn Iranista, Pakistanista ja Yhdistyneistä arabiemiirikunnista peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnissa 27.9.2010 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 857/2010 (1) on kumottava

— neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan neuvosto rikkoi neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 (2) 3 artiklaa päättelemällä virheellisesti, että lopullista veroa koskeva järjestelmä (Final Tax Regime, jäljempänä FRT) on järjestelmä, jolla luovutaan julkisista tuloista, minkä vuoksi se on rahallinen avustus, ja että FRT hyödyttää poikkeuksetta kantajaa. Kantaja väittää, että

— FRT:tä ei voida pitää rahallisena avustuksena neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan perusteella, tulkittuna WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen merkityksellisen määräyksen ja WTO:n oikeuskäytännössä sille annetun tulkinnan mukaisesti

— riidanalaisella asetuksella rikotaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 3 artiklan 2 kohtaa, tulkittuna WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen merkityksellisen määräyksen mukaisesti, kun siinä päätellään, että FRT hyödyttää kantajaa.

Toinen kanneperuste, jonka mukaan neuvosto rikkoi

— neuvoston asetuksen N:o 597/2009 3 artiklan 2 kohtaa ja 6 artiklan b kohtaa, tulkittuna WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen merkityksellisen määräyksen mukaisesti, soveltamalla kaupallista korkoa, joka oli voimassa tutkimusajanjaksona, sellaisena kuin se esiintyi State Bank of Pakistanin internet-sivustolla, pikemminkin kuin korkoa, joka oli voimassa kantajan ottaessa lainaa

— neuvoston asetuksen N:o 597/2009 7 artiklan 2 kohtaa, tulkittuna WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen merkityksellisen määräyksen mukaisesti, soveltamalla epäasianmukaista nimittäjää eli viennin liikevaihtoa, vaikka asianmukainen nimittäjä oli liikevaihto.

(1) EUVL L 254, s. 10

(2) Muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11.6.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 597/2009 (EUVL L 188, s. 93)