ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Baden-Württemberg (Saksa) on esittänyt 10.9.2019 – Gardinia Home Decor GmbH v. Hauptzollamt Ulm

(Asia C-670/19)

(2020/C 161/21)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Baden-Württemberg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Gardinia Home Decor GmbH

Vastaaja: Hauptzollamt Ulm

Unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on 27.2.2020 antamallaan määräyksellä määrännyt seuraavaa:

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (1) liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 5.10.2010 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 861/2010, (2) olevaa yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että epäjalosta metallista valmistetut verhotangot kuuluvat alanimikkeeseen 8302 41 90, paitsi jos nämä verhotangot ovat profiiliputkia, putkia tai tankoja, jotka on ainoastaan leikattu määrämittaisiksi, mikä on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana selvittää voidakseen suorittaa itse pääasiassa kyseessä olevien tavaroiden tariffiluokittelun unionin tuomioistuimen vastauksena tähän kysymykseen esittämien seikkojen perusteella.

(1) EYVL 1987, L 256, s. 1.

(2) Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 5.10.2010 annettu komission asetus (EU) N:o 861/2010 (EUVL 2010, L 284, s. 1).
1)

Voidaanko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 168 artiklan a alakohdan ja 178 artiklan a alakohdan, luettuina yhdessä saman direktiivin 220 artiklan a alakohdan ja 226 artiklan kanssa, ja tehokkuusperiaatteen mukaisina pitää sellaista kansallista oikeudellista tulkintaa ja kansallista käytäntöä, joiden mukaan silloin, kun veron vähennysoikeuden aineelliset edellytykset täyttyvät, ei ole riittävää, että verovelvollisella on hallussaan lasku, jonka sisältö vastaa direktiivin 226 artiklan vaatimuksia, vaan voidakseen käyttää veron vähennysoikeutta kyseisen laskun perusteella verovelvollisella on sen lisäksi oltava hallussaan muita asiakirjatodisteita, joiden on paitsi täytettävä direktiivin 2006/112 vaatimukset myös vastattava kansallisen kirjanpitolainsäädännön periaatteita ja tositteita koskevia erityissäännöksiä, joissa vaaditaan, että jokainen myyntiketjun jäsen kirjaa ja ilmoittaa yhtäpitävästi kyseisillä tositteilla todennettavan liiketoimen jokaisen yksityiskohdan?
1)

Onko kuluttajansuojasta etäsopimuksissa annetun direktiivin (1) 9 artiklaa ja kuluttajan oikeuksista annetun direktiivin 27 artiklaa luettuina yhdessä sopimattomista kaupallisista menettelyistä annetun direktiivin (2) 5 artiklan 5 kohdan ja saman direktiivin liitteessä I olevan 29 kohdan kanssa tulkittava siten, että kyseessä on näissä säännöksissä tarkoitettu juomaveden toimitus, jota ei ole tilattu, kun vesilaitoksen kaupallinen menettely on seuraavanlainen: (i) vesilaitoksella on lain nojalla (a) sille osoitetulla jakelualueella yksinoikeus ja yksinomainen velvollisuus toimittaa juomavettä vesijohtoverkon välityksellä sekä (b) velvollisuus antaa pyynnöstä julkiseen vesijohtoverkkoon liittämistä ja juomaveden toimittamista koskeva tarjous (ii) vesilaitos säilyttää kuluttajan asunnon liittymän julkiseen vesijohtoverkkoon sellaisena kuin se oli ennen kuin kuluttaja muutti asuntoon, niin että kuluttajan asunnon vesijohdoissa on paine ja kuluttaja voi siten suoritettuaan aktiivisen ja tietoisen toimen – avattuaan hanan tai suoritettuaan vastaavan toimenpiteen – halutessaan käyttää juomavettä, myös jos hän on ilmoittanut, ettei hän halua tehdä juomaveden toimitussopimusta, ja (iii) vesilaitos veloittaa kuluttajalta maksun siltä osin kuin kuluttaja on tosiasiallisesti käyttänyt vettä suorittamalla aktiivisen ja tietoisen toimen, siten että käytettävät taksat kattavat kulut ja ovat selkeitä ja syrjimättömiä, mitä viranomaiset valvovat?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 4.6.2019 – OL, PM ja RO v. Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt.

(Asia C-428/19)

(2020/C 95/04)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Pääasian asianosaiset

Kantajat: OL, PM ja RO

Vastaaja: Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt.

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Seuraako direktiivin 96/71/EY (1) 1 artiklan 1 kohdasta, kun sitä tulkitaan yhdessä sen 3 ja 5 artiklan sekä työlain 285 ja 299 §:n kanssa, että unkarilaiset työntekijät voiva vedota kyseisen direktiivin rikkomiseen ja vähimmäispalkkaa koskevaan Ranskan lainsäädäntöön unkarilaisia työnantajiaan vastaan menettelyissä, joka on saatettu vireille unkarilaisissa tuomioistuimissa?

2) Onko työntekijän ulkomaille lähetettynä olemisen aikana aiheutuneiden kulujen kattamiseen tarkoitettuja korvauksia pidettävä palkan osana?

3) Onko käytäntö, jonka mukaan kuljetun etäisyyden ja kulutetun polttoaineen välisen suhteen mukaan määritetyn säästön tapauksessa työnantaja maksaa kaavan mukaisesti kuljetusajoneuvon kuljettajalle lisän, joka ei ole osa hänen sopimuksessaan vahvistettua palkkaa ja josta ei myöskään makseta veroja eikä sosiaaliturvamaksuja, asetuksen 561/2006/EY (2) 10 artiklan vastainen? Polttoaineen säästö kuitenkin yllyttää kuljetusajoneuvojen kuljettajia ajamaan tavalla, joka saattaa vaarantaa liikenneturvallisuuden (esimerkiksi käytettäessä mahdollisimman pitkään vapaata rullausta alamäissä).

4) Onko direktiiviä 96/71/EY sovellettava kansainväliseen tavarankuljetukseen, erityisesti kun otetaan huomioon, että Euroopan komissio on käynnistänyt rikkomusmenettelyn Ranskaa ja Saksaa vastaan vähimmäispalkkaa koskevan lainsäädännön soveltamisesta maantiekuljetusten alalla?

5) Voiko direktiivi siinä tapauksessa, että sitä ei ole saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, luoda velvoitteita yksityisille ja näin ollen sellaisenaan muodostaa perustan yksityistä vastaan nostetulle vaatimukselle kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetussa riita-asiassa?

(1) Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16.12.1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/71/EY (EYVL 1997 L 18, s. 1)

(2) Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15.3.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 561/2006 (EUVL 2006, L 102, s. 1).
C 77/12

Valitus, jonka All Star CV on tehnyt 7.6.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-611/17, All Star v. EUIPO – Carrefour Hypermarchés, 29.3.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-461/19 P)

(2020/C 77/17)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: All Star CV (edustajat: S. Malynicz, A. Newnes ja A. Artinian, avocats)

Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Unionin tuomioistuin (valituslupajaosto) on 30.9.2019 antamallaan määräyksellä jättänyt valitusluvan myöntämättä ja määrännyt valittajan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil du contentieux des étrangers (Belgia) on esittänyt 20.12.2019 – X v. Belgian valtio

(asia C-930/19)

(2020/C 77/41)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil du contentieux des étrangers

Pääasian asianosaiset

Valittaja: X

Vastapuoli: Belgian valtio

Ennakkoratkaisukysymys

Onko Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (1) 13 artiklan 2 kohta Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklan vastainen, kun tässä direktiivin säännöksessä säädetään, etteivät unionin kansalaisen perheenjäsenet, jotka eivät ole minkään jäsenvaltion kansalaisia, menetä oleskeluoikeuttaan avioeron, avioliiton mitättömäksi julistamisen tai rekisteröidyn parisuhteen päättymisen jälkeen muun muassa, jos erityisen vaikea tilanne, kuten perheväkivallan kohteeksi joutuminen avioliiton tai rekisteröidyn parisuhteen aikana, sitä edellyttää, mutta vain sillä edellytyksellä, että asianomaiset henkilöt todistavat sen, että he ovat työntekijöitä tai itsenäisiä ammatinharjoittajia tai että heillä on itseään ja perheenjäseniään varten riittävät varat niin, että he eivät oleskelunsa aikana muodostu rasitteeksi vastaanottavan jäsenvaltion sosiaalihuoltojärjestelmälle, ja kattava sairausvakuutusturva vastaanottavassa jäsenvaltiossa tai että he ovat nämä edellytykset täyttävän henkilön vastaanottavaan jäsenvaltioon jo muodostuneen perheen jäseniä, kun taas oikeudesta perheenyhdistämiseen 22.9.2003 (2) annetun neuvoston direktiivin 2003/86/EY 15 artiklan 3 kohdassa, jossa säädetään samasta mahdollisuudesta oleskeluoikeuden säilyttämiseen, ei ole säädetty edellä mainitun kaltaisesta vaatimuksesta?

(1) Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY (EUVL 2004, L 158, s. 77)

(2) EUVL 2003, L 251, s. 12.
C 54/41

Valitus, jonka Irlanti on tehnyt 4.12.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu seitsemäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-755/15 ja T-759/15, Luxemburg ja Fiat Chrysler Finance Europe v. komissio, 24.9.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-898/19 P)

(2020/C 54/45)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Irlanti (asiamiehet: M. Browne, A. Joyce, J. Quaney ja P. Gallagher SC, avustajinaan S. Kingston ja B. Doherty, BL)

Muut osapuolet: Euroopan komissio, Fiat Chrysler Finance Europe ja Luxemburgin suurherttuakunta

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

— kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-755/15 ja T-759/15, Luxemburg ja Fiat Chrysler Finance Europe v. komissio, 24.9.2019 antaman tuomion

— kumoaa 21.10.2015 annetun komission päätöksen (1) ja

— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Ensimmäinen valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen ja soveltanut SEUT 107 artiklan ensimmäistä kohtaa virheellisesti sen niin kutsuttua ”markkinaehtoperiaatetta” koskevassa lähestymistavassa.

Toinen valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuimen on tehnyt oikeudellisen virheen ja soveltanut SEUT 107 artiklan ensimmäistä kohtaa virheellisesti sen valikoivuutta koskevassa analyysissä.

Kolmas valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin on jättänyt noudattamatta tuomioidensa perusteluvelvollisuutta.

Neljäs valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin on loukannut oikeusvarmuuden periaatetta hyväksyessään, että komissio voi valvoa kansallisten verohallintojen päätöksiä viittaamalla komission versioon markkinaehtoperiaatteesta, joka on ennalta arvaamaton ja jonka sisältö on tuntematon.

Viides valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut SEU 4 ja 5 artiklaa ja käyttänyt ilman, että se olisi sallittua, valtiotukisääntöjä jäsenvaltioiden välittömän verotuksen sääntöjen yhdenmukaistamiseen.

(1) Valtiontuesta SA.38375 (2014/C ex 2014/NN), jonka Luxemburg on myöntänyt Fiatille, 21.10.2015 annettu komission päätös (EU) 2016/2326 (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 7152) (EUVL 2016, L 351, s. 1).
a)

toteamaan, että — Unkari ei ole noudattanut sillä direktiivin 2013/32/EU 33 artiklan 2 kohdan mukaan olevia velvoitteita, kun se on ottanut käyttöön uuden tutkimattajättämisperusteen niiden perusteiden lisäksi, jotka on nimenomaisesti vahvistettu mainitussa direktiivissä turvapaikkahakemusten tutkimatta jättämisen osalta. — Unkari ei ole noudattanut sillä direktiivin 2013/32/EU 8 artiklan 2 kohdan, 12 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 22 artiklan 1 kohdan sekä direktiivin 2013/33/EU 10 artiklan 4 kohdan mukaan olevia velvoitteita, kun se on hyväksynyt toimenpiteitä, joilla järjestötoiminta, jonka tarkoituksena on mahdollistaa turvapaikkamenettelyn käynnistäminen henkilöille, jotka eivät täytä kansallisessa oikeudessa turvapaikkaa koskevassa lainsäädännössä vahvistettuja kriteereitä, luokitellaan rikokseksi ja joilla määrätään mainitusta rikoksesta syytettyihin tai tuomittuihin henkilöihin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä.
1)

Johtuuko lennon peruuttaminen tai pitkäaikainen viivästyminen saavuttaessa silloin, kun on kyse lakosta, asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista poikkeuksellisista olosuhteista myös siinä tapauksessa, että vaikka lakko ei koskenut suoraan riidanalaista lentoa ja se olisi voitu lentää aikataulun mukaisesti, lento on kuitenkin jouduttu peruuttamaan tai se on myöhästynyt sen vuoksi, että lentoliikenteen harjoittaja on toteuttanut lakon johdosta lentoaikatauluun liittyviä uudelleenjärjestelytoimenpiteitä (tässä tapauksessa: lentoon tarkoitetun lentokoneen käyttäminen lakon seurausten korjaamiseen)?
2)

Onko työntekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/94/EY 2 artiklaa tulkittava siten, että maksukyvyttömänä on pidettävä myös sellaista työnantajaa, jota vastaan on aloitettu ulosmittausmenettely työntekijän työtapaturmaisen kuoleman aiheuttaman ja tuomioistuimen vahvistaman aineettomien vahinkojen korvausvaatimuksen johdosta, mutta saatava on todettu perimiskelvottomaksi ulosmittausmenettelyssä, koska työnantaja on varaton?
5)

Voidaanko 25.10.2018 annettuun unionin tuomioistuimen kymmenennen jaoston tuomioon C-331/17 (3) perustuvan oikeuskäytännön perusteella katsoa, että vuoden 2008 talouskriisi on yleisesti (in abstracto) syy, jolla voidaan perustella sellaisten puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettua perättäisten määräaikaisten työsopimusten väärinkäyttöä ehkäisevien toimenpiteiden toteuttamatta jättäminen, joilla olisi voitu välttää tai estää JN:n ja Madridin itsehallintoalueen välillä vuonna 2003 alkaneen työsuhteen jatkuminen vuoteen 2008 asti, jolloin se uudistettiin, ja sen jälkeen vuoteen 2016 asti siten, että toimen tilapäinen hoitaminen on jatkunut 13 vuotta?
C 413/30

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) on esittänyt 1.10.2019 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on HP

(asia C-724/19)

(2019/C 413/36)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Spetsializiran nakazatelen sad

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

HP

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko direktiivin 2014/41/EU (1) 2 artiklan c alakohdan i alakohdan ja vastaavuusperiaatteen kanssa yhteensopiva kansallisen oikeuden säännös (ZEZR:n 5 §:n 1 momentin 1 kohta), jonka mukaan rikosoikeudenkäyntiä edeltävässä vaiheessa syyttäjä on toimivaltainen viranomainen sellaisen eurooppalaisen tutkintamääräyksen antamiseksi, joka koskee televiestintään liittyvien liikenne- ja paikkatietojen toimittamista, kun samankaltaisissa kansallisissa tapauksissa toimivaltainen viranomainen on tuomari?

Voidaanko sillä, että täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen (syyttäjä tai tutkintatuomari) tunnustaa tällaisen eurooppalaisen tutkintamääräyksen, korvata tuomioistuimen määräys, joka vaaditaan määräyksen antaneen valtion kansallisen lainsäädännön mukaan?

(1) Rikosasioita koskevasta eurooppalaisesta tutkintamääräyksestä 3.4.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/41/EU (EUVL 2014, L 130, s. 1).
C 399/20

Valitus, jonka Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam on tehnyt 10.4.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-231/18, Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam v. EUIPO – Lupu (Djili), 12.2.2019 antamasta tuomiosta

(asia C-293/19 P)

(2019/C 399/23)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (edustaja: C-R Romițan, lawyer)

Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

Unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on 2.10.2019 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja koska se on osittain selvästi perusteeton, ja velvoittanut Et Djili Soy Dzhihangir Ibryamin vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.
1)

Onko kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY, (1) sellaisena kuin se on muutettuna 23.4.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/29/EY, (2) 3 artiklan e alakohtaa tulkittava siten, että laitoksen käsite kattaa myös nyt tarkasteltavan kaltaisen tapauksen, jossa yhteistuotantolaitos, jonka valittaja on rakennuttanut teollisuusalueelleen tuotantoyksikkönsä energiansaannin varmistamiseksi, on sittemmin liikkeenluovutuksessa luovutettu toiselle, energia-alaan erikoistuneelle yhtiölle sopimuksella, jossa määrätään yhtäältä, että laitoksen käytön ja toiminnan harjoittamisen edellyttämät todistukset, asiakirjat, vaatimustenmukaisuusvakuutukset, käyttöoikeudet sekä toimiluvat ja muut luvat siirretään kyseisen sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitoksen luovutuksensaajalle ja että sille perustetaan laitoksen käytön ja kunnossapidon kannalta sopivaa ja tarkoituksenmukaista aluetta koskeva tontinvuokraoikeus ja sen yhteistuotantolaitoksena käytetylle rakennukselle sitä ympäröivine yksityisalueineen perustetaan rasiteoikeus, ja toisaalta, että luovutuksensaaja toimittaa luovutuksenantajalle 12 vuoden ajan laitoksen tuottamaa energiaa sopimuksen mukaisilla hinnoilla?
Euroopan parlamentin pääsihteeristön toimittamassa takaisinperimismenettelyssä on loukattu oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin (Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kohta ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan 2 kohta) ja siihen sisältyviä periaatteellisia oikeuksia (kontradiktorinen periaate, prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaate ja puolustautumisoikeuksien periaate), siltä osin kuin valittajalle ei annettu oikeutta tutustua OLAFin suorittamaan selvitykseen, johon päätös oli perustettu, eikä todisteisiin, jotka tukivat tätä selvitystä, eikä hänelle myöskään annettu tilaisuutta tulla ensin kuulluksi Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeista tehdyn puhemiehistön päätöksen 68 artiklan 2 kohdan mukaisesti (jäljempänä soveltamisohjeet). Yleinen tuomioistuin on tehnyt tuomionsa 44 kohdassa virheen viittaamalla asetuksen N:o 883/2013 11 artiklan 4 kohtaan, koska siinä ei säädetä varojen takaisin perimisestä pääsihteeristön toimesta vaan OLAFin suorittamasta menettelystä. Unionin yleinen tuomioistuin sovelsi tuomionsa 45 kohdassa tämän osalta virheellisesti asiassa IMG v. komissio annetun tuomion 35 kohtaa. Yleinen tuomioistuin tulkitsi tuomionsa 48 kohdassa soveltamisohjeiden 68 artiklan 2 kohtaa contra legem rinnastaessaan oikeuden huomioiden esittämiseen oikeuteen tulla kuulluksi. Tuomionsa 51 kohdassa se tulkitsi myös väärin soveltamisohjeiden 68 artiklaa, jossa säädetään takaisinperinnässä sovellettavasta menettelystä, siltä osin kuin asiassa merkityksellisellä säännöksellä ei perusteta valittajalle todisteluun liittyviä oikeuksia eikä velvollisuuksia pääsihteeristössä toimitettavassa menettelyssä.
Unionin yleinen tuomioistuin on sivuuttanut valittajan relevantit perustelut ja argumentit, jotka ilmenevät selvällä tavalla oikeudenkäyntiasiakirjoista, ja siten jättänyt noudattamatta perusteluvelvollisuuttaan. Unionin yleisen tuomioistuimen perustelut puuttuvat tai ainakin ne ovat riittämättömät. Unionin yleinen tuomioistuin on lisäksi loukannut valittajan oikeutta tulla kuulluksi ja tämän oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin (perusoikeuskirjan 47 artikla). Tämän lisäksi unionin yleinen tuomioistuin on ottanut vääristyneellä tavalla huomioon tosiseikat ja näytön. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut ja soveltanut väärin SEUT 263 artiklan neljättä kohtaa.
C 357/25

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 12.8.2019 – Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) v. Zennaro Giuseppe Legnami Sas di Zennaro Mauro & C

(asia C-608/19)

(2019/C 357/31)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)

Vastapuoli: Zennaro Giuseppe Legnami Sas di Zennaro Mauro & C

Ennakkoratkaisukysymys

Onko asetuksen N:o 1407/2013 (1) 3 ja 6 artiklassa säädettyjä tuen myöntämistä koskevia sääntöjä tulkittava siten, että sellainen hakijayritys, jolla myönnettävä enimmäismäärä aiempien tukien kanssa kasautumisen vuoksi ylittyy, voi haetun tuen tosiasialliseen maksamiseen saakka valita (hanketta muuttamalla tai muuntamalla toteutettavan) rahoituksen alentamisen ja aiemmista, mahdollisesti jo saaduista tuista (kokonaan tai osittain tapahtuvan) luopumisen välillä myönnettävän enimmäismäärän ylittymisen estämiseksi; ja onko samoja säännöksiä tulkittava siten, että nämä vaihtoehdot (muuntaminen tai luopuminen) ovat käytettävissä siinäkin tapauksessa, ettei niitä nimenomaisesti mainita kansallisessa lainsäädännössä ja/tai tuen myöntämistä koskevassa julkisessa ilmoituksessa?

(1) Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 18.12.2013 annettu komission asetus (EU) N:o 1407/2013 (EUVL 2013, L 352, s. 1).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supreme Court of the United Kingdom (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 30.7.2019 — X v. Kuoni Travel Ltd

(asia C-578/19)

(2019/C 328/35)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court of the United Kingdom

Pääasian asianosaiset

Valittaja: X

Vastapuoli: Kuoni Travel Ltd

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Jos matkapaketin järjestäjä tai sen välittäjä on täyttänyt puutteellisesti tai virheellisesti kuluttajan kanssa tekemästään pakettilomaa koskevasta sopimuksesta, johon sovelletaan matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13.6.1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/314/ETY, (1) johtuvat velvoitteensa ja tämä puutteellinen tai virheellinen suoritus on seurausta kyseiseen sopimukseen liittyviä palveluja suorittavan hotelliyrityksen työntekijän toimista a) voidaanko kyseisen direktiivin 5 artiklan 2 kohdan kolmannen luetelmakohdan toisessa osassa vahvistettua vastuusta vapauttavaa perustetta soveltaa, ja jos näin on, b) millä perusteilla kansallinen tuomioistuin arvioi, voidaanko tätä perustetta soveltaa?

2) Jos matkanjärjestäjä tai välittäjä tekee kuluttajan kanssa sopimuksen pakettilomasta, johon sovelletaan neuvoston direktiiviä 90/314/ETY, ja jos hotelliyritys tarjoaa tähän sopimukseen liittyviä palveluja, onko kyseisen hotelliyhtiön työntekijää itseään pidettävä mainitun direktiivin 5 artiklan 2 kohdan kolmannen luetelmakohdan vastuusta vapauttavassa perusteessa tarkoitettuna ”palvelujen suorittajana”?

(1) EYVL 1990, L 158, s. 59.