ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Henkilöstösääntöjen 85 artiklan mukaan kaikki aiheettomasti suoritetut määrät peritään takaisin, jos edun saaja on ollut tietoinen suorituksen aiheettomuudesta tai jos suorituksen aiheettomuus oli niin ilmeinen, että hänen olisi täytynyt tietää siitä. Ilmaisua ”niin ilmeinen” on tulkittava siten, että kyseessä ei ole virheen ilmeisyys hallinnolle vaan asianomaiselle. Vapautumatta suinkaan arviointi- ja valvontavelvollisuudestaan, edunsaajalla on palautusvelvollisuus aina silloin kun kyseessä on virhe, jonka palkkaustaan koskevat säännöt tuntevan virkamiehen pitäisi normaalilla huolellisuudella havaita. Arvioinnissa otetaan huomioon virkamiehelle kuuluvien tehtävien vastuullisuus, tämän ura-alue ja virkaikä, niiden henkilöstösääntöjen selkeys, joissa kyseessä olevan etuuden saamisedellytykset on määritelty sekä virkamiehen henkilökohtaisessa tilanteessa tai perheasemassa tapahtuneiden muutosten merkittävyys aina silloin, loin riidanalaisen rahamäärän suorittaminen riippuu hallinnon tilanteesta tekemästä arviosta.

Tältä osin ei ole tarpeellista, että asianomaisen virkamiehen on hänelle kuuluvaa huolellisuusvelvollisuutta noudattaessaan kyettävä määrittelemään tarkasti hallinnon tekemän virheen laajuus. Sen sijaan ollakseen velvollinen ilmoittamaan asiasta hallinnolle, jotta tarvittavat tarkistukset voidaan tehdä, on riittävää, että virkamiehellä on epäilyjä siitä, ovatko kyseessä olevat maksusuoritukset perusteltuja. Entisen virkamiehen, joka ennen eläkkeelle jäämistä on määritelty melko korkeaan palkkaluokkaan B 1 ja joka on ollut yli 25 vuotta yhteisöjen julkishallinnon palveluksessa, on tultava ajatelleeksi, että kotitalouslisä, jota hänelle oli maksettu naimisissa olevan eläkkeellä olevan virkamiehen aseman vuoksi oli tullut aiheettomaksi hänen puolisonsa kuoleman jälkeen. Mikäli hän olisi osoittanut normaalia tarkkaavaisuutta, hänellä olisi ollut mahdollisuus huomata virhe, jonka hallinto oli hänen puolisonsa kuoleman jälkeen tehnyt.

Lisäksi se seikka, että eläkkeellä oleva virkamies on asianmukaisesti ilmoittanut hallinnolle perhetilanteessaan tapahtuneesta muutoksesta, ei voi vapauttaa virkamiestä velvollisuudestaan palauttaa aiheettomasti suoritetut määrät silloin, kun hallinto on virkamiehen ilmoituksista huolimatta jatkanut sovellettavien henkilöstösääntöjen säännösten kanssa selkeästi yhteensoveltumattomien perhelisien maksamista. Tämä on selvää myös, kun otetaan huomioon henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 1 artiklan 2 kohdan selkeys ja se seikka, että kotitalouslisä oli ainoa perhelisä, jota asianomaiselle maksettiin sillä hetkellä, kun hän ilmoitti puolisonsa kuolemasta hallinnolle.

(ks. 27, 29, 30 ja 33-36 kohta)

Viittaukset: asia T-93/92, Buick v. komissio. 24.2.1994 (Kok. P 1994, s. I-A-55 ja II-201, 27 ja 28 kohta; asia T-122/95, Chabert v. komissio, 1.2.1996 (Kok. H. 1996, s. I-A-19 ja II-63, 35, 41 ja 42 kohta); asia T-92/94, Mąslias v. parlamentti, 5.6.1996 (Kok. H. 1996, s. I-A-249 ja II-713, 61 kohta) ja asia T-14/99, Kraus v. komissio, 17.1.2001 (Kok. H. 2001, 38 kohta sekä siinä mainittu oikeuskäytäntö, ei vielä mainittu oikeustapauskokoelmassa, ja 41 kohta).
Neuvoston asetuksissa (ETY) N:o 1600/92 ja (ETY) N:o 1601/92 säädetyn Azorien, Madeiran ja Kanariansaarten arvioidun sokerin hankintataseen vahvistamisesta markkinointivuodeksi 1999/2000 30.6.1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1434/1999 (EYVL L 166, s. 58) liitteen kumoaminen; neuvoston asetuksissa (ETY) N:o 1600/92 ja (ETY) N:o 1601/92 säädetyn Azorien, Madeiran ja Kanariansaarten arvioidun sokerin hankintataseen vahvistamisesta markkinointivuodeksi 2000/2001 6.7.2000 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1481/2000 (EYVL L 167, s. 6) ja sen liitteen kumoaminen; neuvoston asetuksissa (ETY) N:o 1600/92 ja (ETY) N:o 1601/92 säädetyn Azorien, Madeiran ja Kanariansaarten arvioidun sokerin hankintataseen vahvistamisesta 1 päivän heinäkuuta 2001 ja 31 päivän joulukuuta 2001 väliseksi ajaksi 28.6.2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1281/2001 (EYVL L 176, s. 12) kumoaminen, siltä osin kuin niissä vahvistetaan Azorien tarpeellisiksi arvioidut sokerin hankintamäärät
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus (EY 253 artikla) (ks. 75–86 kohta)

2. Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Sokeri – Tiettyjä maataloustuotteita koskevat erityistoimenpiteet Azorien ja Madeiran hyväksi (EY 299 artiklan 2 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1600/92 3 artiklan 3 ja 4 kohta; komission asetus N:o 1481/2000; neuvoston päätöksen 1999/468 4 artikla (ks. 90–96, 109–128, 136, 137 ja 143–147 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Neuvoston asetuksissa (ETY) N:o 1600/92 ja (ETY) N:o 1601/92 säädetyn Azorien, Madeiran ja Kanariansaarten arvioidun sokerin hankintataseen vahvistamisesta markkinointivuodeksi 1999/2000 30.6.1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1434/1999 (EYVL L 166, s. 58) liitteen kumoaminen; neuvoston asetuksissa (ETY) N:o 1600/92 ja (ETY) N:o 1601/92 säädetyn Azorien, Madeiran ja Kanariansaarten arvioidun sokerin hankintataseen vahvistamisesta markkinointivuodeksi 2000/2001 6.7.2000 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1481/2000 (EYVL L 167, s. 6) ja sen liitteen kumoaminen; neuvoston asetuksissa (ETY) N:o 1600/92 ja (ETY) N:o 1601/92 säädetyn Azorien, Madeiran ja Kanariansaarten arvioidun sokerin hankintataseen vahvistamisesta 1 päivän heinäkuuta 2001 ja 31 päivän joulukuuta 2001 väliseksi ajaksi 28.6.2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1281/2001 (EYVL L 176, s. 12) kumoaminen, siltä osin kuin niissä vahvistetaan Azorien tarpeellisiksi arvioidut sokerin hankintamäärät

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)

20 päivänä syyskuuta 2001

Asia T-344/99

Lucia Recalde Langarica

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Ulkomaankorvaus — Henkilöstösääntöjen 4 artiklan 1 kohdan a alakohta — Henkilöstösääntöjen 26 artikla — Puolustautumisoikeudet”

Täydellinen teksti espanjankielellä II-833

Aihe:

Kanne, jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan komission 26.2.1999 tekemän päätöksen, jolla kantajalta on peruutettu oikeus ulkomaankorvaukseen ja pidätetty hänen palkastaan tältä osin suoritetut määrät.

Ratkaisu:

Komission 26.2.1999 tekemä päätös kumotaan. Kantajan vaatimusten se osa, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on määrättävä kaikista muista asianmukaisista toimenpiteistä, jotta komissio täyttäisi EY 233 artiklan mukaiset velvollisuutensa, jätetään tutkimatta. Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

Henkilöstö – Virkamiehen hallinnolliseen asemaan vaikuttava päätös – Tietoja, joita ei ole henkilökansiossa, ei voida ottaa huomioon – Ratkaiseva merkitys – Kumoamisedellytykset

(Henkilöstösääntöjen 26 artikla)

Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen missä tahansa menettelyssä, jota käydään tiettyä henkilöä vastaan ja joka on omiaan päättymään tälle vastaiseen päätökseen, on yhteisön oikeuden perustavanlaatuinen periaate. Tämä periaate edellyttää, että henkilöt, joille päätös on osoitettu ja joiden etuihin se merkittävästi vaikuttaa, voivat tehokkaasti ilmaista kantansa.

Yhteisöjen henkilöstön osalta puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaate ilmenee erityisesti henkilöstösääntöjen 26 artiklasta, jonka tavoitteena on estää se, että asianomaisen virkamiehen hallinnollista asemaa ja virkauraa koskevat nimittävän viranomaisen päätökset perustuisivat sellaisiin virkamiehen käytöstä koskeviin tietoihin, joista ei ole mainintaa virkamiestä koskevassa henkilökansiossa ja joita ei ole annettu kyseiselle virkamiehelle tiedoksi.

Päätös kumotaan henkilöstösääntöjen 26 artiklan rikkomisen perusteella vain, jos osoitetaan, että kyseisillä asiakirjoilla on voinut olla ratkaiseva merkitys riidanalaiselle päätökselle. Virkamiehelle vastaisen päätöksen kumoamista ei tältä osin voida perustella ainoastaan sillä seikalla, ettei asiakirjoja ollut liitetty henkilökansioon, jos ne tosiasiallisesti on saatettu asianomaisen henkilön tietoon.

(ks. 57-60 kohta)

Viittaukset:asia 88/71, Brasseurv. parlamentti, 28.6.1972 (Kok. 1972, s. 499, 11 kohta); asia 233/85, Bonino v. komissio, 12.2.1987 (Kok. 1987, s. 739, 11 kohta); asia C-32/95 P, komissio v. Lisrestal ym., 24.10.1996 (Kok. 1996, s. I-5373, 21 kohta) ja asia C-294/95P, Ojha v. komissio, 12.11.1996 (Kok. 1996, s. I-5863, 57, 67 ja 68 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Euroopan yhteisöjen omat varat - Tuonti- tai vientitullien palauttaminen tai peruuttaminen - Asetuksen N:o 2454/93 905 artiklassa tarkoitettu erityistilanne, joka velvoittaa kansalliset tulliviranomaiset lähettämään tapauksen komissiolle - Komission päätösvalta - Käyttämistapa - Vilpilliset menettelyt

(Komission asetuksen N:o 2454/93 905 artiklan 1 ja 2 kohta)

Tiivistelmä

$$Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun asetuksen N:o 2454/93 905 artiklan 1 kohta, jonka perusteella tullien palauttamishakemusta käsittelevä kansallinen tulliviranomainen, joka alustavan arvioinnin suoritettuaan katsoo, että asiassa on esitetty sellaisia perusteita, joiden nojalla tullien palauttamisen oikeuttavan erityistilanteen voidaan katsoa olevan olemassa, ja joka pyytää komissiota sille lähetettyjen seikkojen perusteella arvioimaan lopullisesti, onko kyse tällaisesta erityistilanteesta, on yleinen kohtuullistamissäännös, jonka on tarkoitus kattaa kyseisen taloudellisen toimijan sellainen tilanne, joka on poikkeuksellinen muiden samaa toimintaa harjoittavien toimijoiden tilanteeseen verrattuna.

Komission on laajan arviointivaltansa nojalla arvioitava kaikkia tosiseikkoja voidakseen päättää, muodostavatko ne mainitussa säännöksessä tarkoitetun erityistilanteen, ja sen on sovitettava yhteen yhtäältä yhteisön intressi tullisäännösten noudattamisen varmistamiseen ja toisaalta vilpittömässä mielessä olleen taloudellisen toimijan intressi välttää liiketoimintaan liittyvän tavallisen riskin ylittävä vahinko.

Koska kansallisten viranomaisten komissiolle esittämiä tosiseikkoja, joista vilpillinen menettely ilmenee, ei ole kyseenalaistettu eikä täydennetty sen vuoksi, että komissio ei ole pyytänyt lisätietoja, ja koska ne näin ollen liittyvät jäsenvaltion hallinnon puhtaasti sisäisiin toimenpiteisiin, joita kantaja ei voi mitenkään valvoa ja joihin hän ei mitenkään voi vaikuttaa, komissio ei voi tyytyä pelkästään toteamaan, että kantaja ei ole erityistilanteessa, koska nämä olosuhteet ylittävät liiketoimintaan liittyvän tavallisen riskin.

Näin ollen komissio ei voi pätevästi käsitellä ainoastaan sitä mahdollisuutta, että tietty tullivirkamies olisi syyllistynyt aktiiviseen avunantoon, eikä vaatia, että kantaja esimerkiksi toimivaltaisten Espanjan virkamiesten antamalla asiakirjalla luotettavasti ja lopullisesti näyttäisi toteen tämä osallisuuden. Näin menetellessään komissio jättää ottamatta huomioon yhtäältä velvollisuutensa itse arvioida kaikkia tosiseikkoja voidakseen päättää, muodostavatko ne mainitussa säännöksessä tarkoitetun erityistilanteen, ja toisaalta soveltamisasetuksen 905 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa säädetyn menettelyn itsenäisyyden.

( ks. 52-55 ja 57-58 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Neuvosto - Sisäisten asioiden järjestämistä koskeva toimivalta - Schengenin sihteeristön yhdistäminen neuvoston pääsihteeristöön - Yksityiskohtaiset säännöt

(Sulautumissopimuksen 24 artiklan 1 kohdan 2 alakohta; pöytäkirja Schengenin säännöstön sisällyttämisestä osaksi Euroopan unionia; neuvoston päätös 1999/307/EY)

Tiivistelmä

1. Mikään ei ollut esteenä sille, että neuvosto tulkitsi Schengenin säännöstön sisällyttämisestä osaksi Euroopan unionia tehdyn pöytäkirjan 7 artiklaa - jonka mukaan neuvosto "antaa - - yksityiskohtaiset säännöt Schengenin sihteeristön yhdistämisestä" sen omaan pääsihteeristöön - niin, että tässä artiklassa annetaan sille oikeus tai jopa velvollisuus yhdistää Schengenin entisen sihteeristön henkilöstö neuvostoon.

Sihteeristöjen yhdistämistä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta on todettava, että primaarioikeuteen kuuluvassa pöytäkirjassa neuvostoa ei velvoitettu noudattamaan tiettyä menettelyä. Erityisesti Euroopan yhteisöjen yhteisen neuvoston ja yhteisen komission perustamisesta tehdyn sopimuksen 24 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa neuvostolle annetaan ainoastaan toimivalta vahvistaa henkilöstösäännöt ja muuta henkilöstöä koskevat palvelussuhteen ehdot ilman, että siinä määrättäisiin noudatettavista suuntaviivoista tai periaatteista, ja näin ollen tässä määräyksessä ei missään tapauksessa sellaisenaan vahvisteta yleisesti sovellettavaa palvelukseenottosäännöstöä.

Neuvostolla oli siis pöytäkirjan 7 artiklan nojalla oikeus ottaa käyttöön Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavista henkilöstösäännöistä ja muuta henkilöstöä koskevista palvelussuhteen ehdoista riippumaton palvelukseenottomenettely niitä tarpeita varten, jotka johtuivat Schengenin sihteeristön entisten toimihenkilöiden ottamisesta neuvoston palvelukseen, jotta Schengenin säännöstön soveltamisen jatkuvuus sen omassa pääsihteeristössä voitiin turvata. Henkilöstösäännöt ja muuta henkilöstöä koskevat palvelussuhteen ehdot eivät myöskään muodosta tyhjentävää säännöstöä, jossa kiellettäisiin henkilöiden palvelukseen ottaminen muissa kuin niissä määritellyissä puitteissa.

( ks. 60-62 kohta )

2. Johdettua yhteisön oikeutta on tulkittava niin pitkälti kuin mahdollista siten, että sen sisältö on sopusoinnussa perustamissopimuksen määräysten ja yhteisön oikeuden yleisten oikeusperiaatteiden kanssa. Tätä tulkintamenetelmää on perusteltua soveltaa johdetun yhteisön oikeuden säädöksen tai päätöksen valmistelumenettelyssä laadittuihin asiakirjoihin, kun on kyse siitä, onko tässä menettelyssä noudatettu kyseisen säädöksen tai päätöksen perustana olevaa primaarioikeutta.

( ks. 80 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Edellytykset - Vahinko - Syy-yhteys - Todistustaakka

(EY:n perustamissopimuksen 215 artiklan 2 kohta (josta on tullut EY 288 artiklan 2 kohta))

Tiivistelmä

$$Sen asianosaisen, joka vaatii yhteisöltä vahingonkorvausta, tehtävänä on esittää riittävät todisteet siitä, että vahinko, johon hän vetoaa, on aiheutunut, tai näyttää toteen vahingon laajuus; asianosaisen on myös näytettävä toteen, että säännönvastaiseksi väitetyn toimielimen toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on suora syy-yhteys.

( ks. 55 ja 76 kohta )
Toimielimillä on laaja harkintavalta yksikön etua arvioitaessa, mistä johtuen yhteisöjen tuomioistuinten yksikön etuun perustuvaa päätöstä kohtaan harjoittaman valvonnan on rajoituttava siihen, onko kyseessä oleva toimivaltainen viranomainen pysytellyt kohtuuden rajoissa, ja siihen, ettei viranomainen ole käyttänyt harkintavaltaansa ilmeisen virheellisellä tavalla. Siltä osin kuin on kyse yksikön edun arvioinnista, toimivaltaisen viranomaisen on toimihenkilön asemasta päättäessään huomioitava kaikki ne tekijät, jotka saattavat määrätä päätöksen sisällön, muun muassa kyseessä olevan toimihenkilön intressit. Tämä on seurausta hallinnolle kuuluvasta huolenpito velvollisuudesta, josta heijastuu niiden oikeuksien ja velvollisuuksien tasapaino, joka henkilöstösäännöillä ja vastaavasti muuhun henkilöstöön sovellettavilla palvelussuhteen ehdoilla on luotu julkisen viranomaisen ja sen palveluksessa olevien virkamiesten väliseen suhteeseen.

(ks. 53 kohta)

Viittaukset: asia C-298/93 P, Klinke v. tuomioistuin, 29.6.1994 (Kok. 1994, s. I-3009, 38 kohta); asia T-13/95, Kyrpitsis v. TSK, 18.4.1996 (Kok. H. 1996, s. I-A-167 ja II-503,52 kohta) ja asia T-79/98, Carrasco Benítez v. EMEA, 11.2.1999(Kok. H. 1999, s. I-A-29 ja s. II-127, 55 kohta).
Ylentämättä jättämistä koskevan päätöksen perusteluvelvollisuuden — ainakin siinä vaiheessa, kun hallinnollinen valitus hylätään — tarkoituksena on yhtäältä antaa virkamiehelle riittävät tiedot sen arvioimiseksi, onko hänelle vastainen päätös lainmukainen ja onko hänen tarkoituksenmukaista nostaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanne, ja toisaalta antaa tuomioistuimelle mahdollisuus tutkia riidanalaisen päätöksen laillisuus.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on rajoitettava päätöksen laillisuutta koskeva valvontansa sen tutkimiseen, onko nimittävä viranomainen pysynyt kohtuullisissa rajoissa ja onko se käyttänyt harkintavaltaansa ilmeisen väärin, kun otetaan huomioon ne keinot ja perusteet, jotka ovat voineet vaikuttaa sen arviointiin ylennystä hakevien virkamiesten ansioista. Tuomioistuin ei etenkään voi omalla hakijoiden ansioita ja pätevyyttä koskevalla arvioinnillaan korvata nimittävän viranomaisen arviointia.

Nimittävälle viranomaiselle ei henkilöstösäännöissä ole asetettu erityistä velvollisuutta ottaa ylennysmenettelyssä huomioon virkamiehen ennen palvelukseen tuloa hankkimaa koulutusta ja kokemusta.

Lisäksi se seikka, että virkamies on hoitanut mahdollisesti ylempitasoisia tehtäviä kuin hänen palkkaluokkansa edellyttää, on ainoastaan yksi monista huomioon otettavista seikoista, jotka vaikuttavat ylennykseen, koska siitä ei säädetä henkilöstösääntöjen 7 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa. Yksikön etu on nimittäin ratkaiseva peruste valittaessa hakijoiden joukosta ylennettävä virkamies.

(ks. 42 ja 46 kohta)

Viittaukset: asia 189/73, van Reenen v. komissio, 19.3.1975 (Kok. 1975, s. 445, 6 kohta); asia 25/77, De Roubaix v. komissio, 11.5.1978(Kok. 1978, s. 1081,17 kohta); asia T-262/94, Baiwir v. komissio, 6.6.1996 (Kok. H. 1996, s. I-A-257 ja s. II-739, 109 kohta) ja asiat T-112/96 ja T-115/96, Séché v. komissio, 6.7.1999 (Kok. H. 1999, s. I-A-115 ja s. II-623, 62 kohta).
Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 46 artiklan mukaisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käytävään oikeudenkäyntiin sovellettavan saman perussäännön 19 artiklan nojalla ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla kanteessa on mainittava riidan kohde sekä yhteenveto seikoista, joihin kanne perustuu. Tämän maininnan on oltava riittävän selvä ja täsmällinen, jotta vastaaja voi valmistella puolustuksensa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ratkaista asian. Oikeusvarmuuden ja hyvän oikeushallinnon takaamiseksi on siis kanteen tutkittavaksi ottamista varten tarpeen, että ne olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin tietty kanneperuste perustuu, käyvät ilmi ainakin pääpiirteittäin itse kannekirjelmästä, kunhan ne on esitetty johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi.

Näiden edellytysten täyttymiseksi kanteen, jolla vaaditaan yhteisön toimielimen aiheuttamien vahinkojen korvaamista, on sisällettävä ne tosiseikat, joiden perusteella voidaan yksilöidä se toiminta, josta kantaja syyttää toimielintä, ne syyt, joiden vuoksi hän katsoo, että on olemassa syy-yhteys tämän toiminnan ja sen vahingon välillä, jonka hän väittää itselleen aiheutuneen, sekä kyseisen vahingon luonne ja laajuus.

Vaikka erityisissä olosuhteissa onkin katsottu, että ei ollut välttämätöntä täsmentää kanteessa vahingon täsmällistä suuruutta ja esittää vaadittua vahingonkorvausta lukuina, kantajan on kuitenkin vahvistettava ne kannekirjelmässä tai ainakin väitettävä, että tällaiset seikat ovat olemassa.

Näin ollen on jätettävä tutkimatta kantajan sellainen vaatimus, jossa ei ole selvästi ilmoitettu, millaista kyseisen toimielimen lainvastainen toiminta on ollut, ja jossa ei ole esitetty tosiseikkoja, joiden avulla voidaan todeta väitetyn vahingon tosiasiallisuus ja toimielimen toiminnan ja väitetyn vahingon välinen syy-yhteys, ja jossa ei myöskään ole vedottu seikkoihin, jotka ovat estäneet kantajaa täsmentämästä hänelle aiheutuneen vahingon laajuuden ja esittämästä vahingonkorvausvaatimustaan lukuina.

(ks. 80-84 kohta)

Viittaukset: asia T-195/95, Guérin automobiles v. komissio, 6.5.1997 (Kok. 1997, s. II-679,20 ja 21 kohta) ja asia T-262/97, Goldstein v. komissio 14.5.1998 (Kok. 1998, s. II-2175, 25 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kilpailu - Määräävä markkina-asema - Relevantit markkinat - Maantieteellisten markkinoiden määrittelyperusteet

(EY:n perustamissopimuksen 86 artikla (josta on tullut EY 82 artikla))

2. Kilpailu - Määräävä markkina-asema - Määräävän markkina-aseman olemassaolon osoittava seikka - Markkinaosuus

(EY:n perustamissopimuksen 86 artikla (josta on tullut EY 82 artikla))

3. Kilpailu - Määräävä markkina-asema - Käsite

(EY:n perustamissopimuksen 86 artikla (josta on tullut EY 82 artikla))

Tiivistelmä

1. Perustamissopimuksen 86 artiklan (josta on tullut EY 82 artikla) järjestelmän mukaan maantieteelliset markkinat on rajattava, jotta voidaan määrittää, onko kyseisellä yrityksellä määräävä asema yhteisössä tai sen merkittävällä osalla. Maantieteellisten markkinoiden määrittely perustuu taloudelliseen arviointiin. Näin ollen nämä markkinat voidaan määritellä alueeksi, jolla kilpailuolosuhteet juuri kyseisten tuotteiden osalta ovat samankaltaiset tai riittävän yhtenäiset kaikille taloudellisille toimijoille ilman, että on välttämätöntä, että nämä olosuhteet ovat täysin yhtenäiset. Lisäksi nämä markkinat voivat rajoittua yhteen jäsenvaltioon.

( ks. 39 kohta )

2. Erityisen suuret markkinaosuudet ovat sinänsä - poikkeustapauksia lukuun ottamatta - osoitus määräävän aseman olemassaolosta. Yrityksellä, jolla on tietyn pituisen jakson aikana erityisen suuri markkinaosuus, on tuotannon ja tarjonnan määrän perusteella voimakas asema, jonka vuoksi siitä tulee välttämätön sopimuskumppani ja joka jo tästä syystä varmistaa, että se voi ainakin varsin pitkän ajan toimia määräävälle markkina-asemalle ominaisella tavalla riippumattomasti, ilman että yritykset, joilla on huomattavasti pienemmät markkinaosuudet, voisivat nopeasti tyydyttää sellaisilta asiakkailta tulevan kysynnän, jotka eivät halua hankkia tuotteitaan yritykseltä, jolla on suurin markkinaosuus.

( ks. 51 kohta )

3. Määräävällä markkina-asemalla tarkoitetaan yrityksen taloudellista valta-asemaa, jonka perusteella se voi estää tehokkaan kilpailun relevanteilla markkinoilla, koska tällainen asema antaa sille mahdollisuuden toimia huomattavan itsenäisesti suhteessa kilpailijoihinsa, asiakkaihinsa ja lopulta kuluttajiin.

( ks. 51 kohta )
Asianosaisen, joka vetoaa siihen, että kanne on nostettu myöhässä henkilöstösääntöjen 91 artiklassa säädettyihin määräaikoihin nähden, on näytettävä se päivämäärä, jolloin riidanalainen päätös on annettu tiedoksi.

(ks. 31 kohta)

Viittaukset: asia T-1/90, Pérez-Minguez Casariego v. komissio, 20.3.1991 (Kok. 1991, s. II-143, 37 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Liikenne - Sisävesiliikenne - Rakenteelliset parannukset - Romutusrahastomaksut - Erikoisaluksille myönnettävä poikkeus - Arviointi asianomaisen aluksen ominaispiirteiden perusteella - Poikkeuksen myöntämisellä toiselle alukselle, jolla on samat tekniset ominaisuudet, ei ole merkitystä

(Neuvoston asetuksen N:o 1101/89 8 artiklan 3 kohdan c alakohta)

Tiivistelmä

$$Kun alus ei ole ominaisuuksiltaan sisävesiliikenteen rakenteellisista parannuksista annetun asetuksen N:o 1101/89 8 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettu erikoisalus, kyseisessä artiklassa tarkoitettua romutusrahastoon maksettavaa erityismaksua koskevaa poikkeusta ei voida soveltaa sillä perusteella, että poikkeus on myönnetty alukselle, jolla on samat tekniset ominaisuudet, varsinkaan kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi ei ole saatettu viimeksi mainitun aluksen tilannetta.

(ks. 98 kohta)