Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu viides jaosto) määräys 15 päivänä lokakuuta 1998. - Industrie des Poudres Sphériques vastaan Euroopan unionin neuvosto. - Polkumyynti - Asetus N:o 2423/88 - Kalsium-metalli - Polkumyyntitutkimuksen aloittaminen uudelleen - Puolustautumisoikeudet - Samankaltainen tuote - Vahinko - Yhteisön etu - Perustelut - Harkintavallan väärinkäyttö - Polkumyyntiasetusta ei voidan soveltaa maahantuojaan. - Asia T-2/95.



Oikeustapauskokoelma 1998 sivu II-03939



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

1 Kumoamiskanne - Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt - Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet - Polkumyyntiasetus - Tuotteen maahantuoja, joka on samalla tuotteen käyttäjä

(EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan 4 kohta)

2 Kumoamiskanne - Kumoamistuomio - Vaikutukset - Polkumyyntiasetuksen kumoamisen vaikutukset - Sellaiset hallinnolliset asiakirjat, joihin kumoamistuomio ei ole vaikuttanut, eivät ole pätemättömiä - Tutkimuksen aloittaminen uudelleen on hyväksyttävää - Huomioon otettava ajanjakso - Toimielinten harkintavalta

(EY:n perustamissopimuksen 176 artikla)

3 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Polkumyynnin vastainen menettely - Oikeus tutustua asiakirjoihin - Muiden kuin luottamuksellisten yhteenvetojen tiedoksianto - Sääntöjen vastaisuudet, jotka eivät ole estäneet asianomaista saamasta tietoonsa asiakirjojen sisältöä, jotta hän voisi esittää niistä näkökantansa

(Neuvoston asetuksen N:o 2423/88 7 artiklan 4 kohdan a alakohta ja 8 kohta)

4 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Vahinko - Vahinkoa kärsinyt yhteisön tuotanto - Samankaltaiset tuotteet - Toimielinten harkintavalta - Perustuotteet - Lopullisten käyttäjien mieltymysten huomioon ottaminen - Perustuotteeseen liittyvien tuotteiden keskinäisen kilpailun huomioon ottaminen - Arviointivirhettä ei ole tehty

(Neuvoston asetuksen N:o 2423/88 2 artiklan 12 kohta ja 4 artiklan 1 ja 4 kohta)

5 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Yhteisön toimielinten suorittama yhteisön edun arviointi - Tuomioistuinvalvonnan rajat - Huomioon otettavat seikat - Polkumyyntiasetuksen antamisen jälkeistä tilannetta ei oteta huomioon - Vääristymätön kilpailu yhteismarkkinoilla

(EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan g kohta; neuvoston asetuksen N:o 2423/88 12 artiklan 1 kohta)

6 Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Perusteluvelvollisuuden laajuus - Polkumyyntiasetukset

(EY:n perustamissopimuksen 190 artikla)

7 Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Yhteisön lainsäädännön soveltaminen - Maahantuojan vapauttaminen polkumyyntitullien maksamisesta - Edellytykset - Syrjintäkielto

(Neuvoston asetus N:o 2423/88)

Tiivistelmä

1 Vaikka polkumyyntitullien käyttöön ottamisesta annetut asetukset ovat perustamissopimuksen 173 artiklan toisen kohdan edellytysten perusteella todellisuudessa luonteeltaan ja sisällöltään normatiivisia, koska niitä sovelletaan yleisesti asianomaisiin taloudellisiin toimijoihin, ei ole poissuljettua, että asetusten säännökset voivat koskea tiettyjä taloudellisia toimijoita erikseen.

Polkumyynnin vastaisen toimenpiteen on katsottava koskevan erikseen sellaista toimijaa, joka on toimenpiteen kohteena olevan tuotteen merkittävin maahantuoja ja tämän tuotteen lopullinen käyttäjä ja joka näyttää toteen, että sen taloudellinen toiminta on hyvin laajasti riippuvainen tästä tuonnista ja että riidanalainen asetus vaikuttaa sen taloudelliseen toimintaan vakavalla tavalla, kun otetaan huomioon kyseisen tuotteen tuottajien pieni lukumäärä ja se, että tällä toimijalla on vaikeuksia hankkia tuotetta yhteisön ainoalta tuottajalta, joka on sen pääasiallinen kilpailija jalostetun tuotteen osalta.

Kyseessä ovat sellaisen erityisen tilanteen tunnusmerkit, joka erottaa toimijan kyseisen toimen osalta kaikista muista taloudellisista toimijoista.

2 Perustamissopimuksen 176 artiklan mukaan asianomaisen toimielimen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet kumoamistuomion johdosta. Tältä osin yhteisön toimielimen on pannakseen kumoamistuomion täysimääräisesti täytäntöön noudatettava paitsi tuomion tuomiolauselmaa, myös sen antamiseen johtaneita ja sitä tarvittavalla tavalla tukevia perusteluja.

Sellaisen säädöksen kumoaminen, jolla päätetään useita vaiheita käsittävä hallinnollinen menettely, ei välttämättä johda riidanalaisen säädöksen antamista edeltävän koko menettelyn pätemättömäksi toteamiseen, riippumatta kumoamistuomion aineellisista tai menettelyä koskevista perusteluista.

Kun polkumyynnin vastaisen menettelyn yhteydessä polkumyyntiasetuksen kumoaminen perustuu toteamukseen, jonka mukaan yhteisön toimielimet eivät ole määritelleet yhteisön tuottajalle aiheutunutta vahinkoa asianmukaisesti, yhteisöjen tuomioistuimen toteama lainvastaisuus ei vaikuta tutkimusta edeltäneisiin alustaviin toimenpiteisiin, jotka ovat johtaneet kyseisen asetuksen antamiseen, ja muun muassa polkumyynnin perusasetuksen N:o 2423/88 7 artiklan 1 kohdan mukaisen menettelyn aloittamiseen.

Näin ollen komissio voi hyväksyttävästi aloittaa menettelyn uudelleen kaikkien niiden menettelyä koskevien asiakirjojen perusteella, joihin kumoamistuomio ei ole vaikuttanut, ja polkumyynnin jatkuessa suorittaa samalla uuden tutkimuksen, joka koskee toista viiteajanjaksoa. Näin toimiessaan komissio ei ylitä laajaa harkintavaltaa, joka yhteisön toimielimillä on määriteltäessä polkumyynnin vastaisen menettelyn yhteydessä vahingon toteamiseksi huomioon otettava ajanjakso.

3 Polkumyynnin vastaisessa menettelyssä sääntöjenvastaisuuksilla, jotka liittyvät komission suorittamaan polkumyynnin perusasetuksen N:o 2423/88 8 artiklassa tarkoitettujen muiden kuin luottamuksellisten yhteenvetojen tiedoksiantoon, loukataan menettelyllisiä oikeuksia siinä määrin, että polkumyyntiasetus voidaan sillä perusteella kumota, ainoastaan siinä tapauksessa, että asianomainen ei ole saanut riittävästi tietoa kyseisen asiakirjan tai kyseisten asiakirjojen olennaisesta sisällöstä eikä tästä syystä ole voinut asianmukaisesti esittää näkökantaansa niiden oikeellisuudesta tai merkityksestä.

4 Yhteisön toimielimillä on laaja harkintavalta määriteltäessä polkumyynnin perusasetuksen N:o 2423/88 2 artiklan 12 kohdan mukaisesti samankaltaisia tuotteita. Ne voivat siis pitää yhteisön tuotetta ja polkumyynnillä tuotua tuotetta samankaltaisina, vaikka niissä olisi fyysisiä tai teknisiä tai muita eroja, jotka rajoittavat lopullisten ostajien käyttömahdollisuuksia.

Perustuotteiden samankaltaisuutta eli niiden korvattavuutta on arvioitava siten, että huomioon otetaan muun muassa lopullisten käyttäjien mieltymykset.

Sitä vastoin ei riitä, että tutkitaan jalostusyritysten mieltymyksiä, vaikka ne saattavat teknisistä tai taloudellisista syistä pitää jotakin perustuotetta parempana kuin toista, vaan on myös tutkittava, kilpailevatko tähän perustuotteeseen liittyvät tuotteet keskenään.

Tällaisessa tapauksessa maahantuodun perustuotteen kysynnän kasvu, joka johtuu polkumyynnin harjoittamisesta, voi aiheuttaa jalostetun tuotteen hinnan alenemisen yhteisön markkinoilla. Tämä tilanne voi vuorostaan laskea yhteisöstä peräisin olevasta perustuotteesta jalostetun tuotteen kysyntää, mikä puolestaan on omiaan laskemaan tämän tuotteen kysyntää ja aiheuttamaan vahinkoa yhteisön tuottajalle.

5 Selvitettäessä tilanteessa, jossa polkumyynnillä on aiheutettu vahinkoa, edellyttävätkö yhteisön edut ryhtymistä toimenpiteisiin, on arvioitava monitahoisia taloudellisia tilanteita, ja tällaista arviota koskevassa tuomioistuinvalvonnassa on rajoituttava tarkistamaan, että menettelysääntöjä on noudatettu, että riitautetun valinnan perustaksi hyväksytyt tosiseikat ovat aineellisesti paikkansapitäviä, että näitä tosiseikkoja arvioitaessa ei ole tehty ilmeistä virhettä ja että harkintavaltaa ei ole käytetty väärin. Tässä valvonnassa kohteena voidaan ottaa huomion ainoastaan ne tiedot, jotka olivat yhteisön toimielinten käytettävissä riidanalaista asetusta annettaessa.

Kun yhteisön toimielimet ovat katsoneet polkumyynnin kohteena olevan yhteisössä jalostetun perustuotteen osalta käytettävissään olevien tietojen perusteella, että polkumyyntitullien käyttöön ottamisella ei sinänsä estetä kyseisen tuotteen maahantuontia, ne eivät ole ylittäneet harkintavaltaansa katsoessaan, että riidanalaisten polkumyyntitullien käyttöön ottaminen ei ole omiaan luomaan yhteisön markkinoilla kilpailuoikeuden vastaista tilannetta.

Polkumyyntitullien käyttöön ottamista ei voida vastustaa pelkästään siitä syystä, että sen seurauksena jalostettujen tuotteiden markkinoilta suljettaisiin pois yhteisön tuottajan kanssa kilpailevat jalostusyritykset, koska näiden yritysten kilpailuaseman heikkeneminen johtuu niiden korkeammista tuotantokustannuksista.

Koska perustamissopimuksen 3 artiklan g alakohdassa määrätyllä järjestelmällä, jolla taataan, ettei kilpailu yhteismarkkinoilla vääristy, pyritään pääasiallisesti siihen, että taloudelliset resurssit voidaan kohdentaa oikein, taloudellisesti elinkelpoisten yritysten sulkeminen pois sen varmistamiseksi, että yritys, jolla on korkeammat tuotantokustannukset, pysyy markkinoilla, ei ole perusteltua. Polkumyyntiasetuksen tarkoituksena on turvata rehdin kilpailun olosuhteet eri tuotannonaloilla silloin, kun niille aiheutuu vahinkoa polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista.

6 Perustamissopimuksen 190 artiklassa edellytetyissä perusteluissa on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmaistava yhteisön toimielimen tekemän riidanalaisen toimenpiteen perustelut siten, että henkilöille, joita toimenpide koskee, selviää sen syyt, jotta he voivat puolustaa oikeuksiansa, ja että yhteisöjen tuomioistuimet voivat valvoa toimenpiteen laillisuutta.

Silloin kun asetukset ovat osa järjestelmällistä säädöskokonaisuutta, niiden perusteluissa ei kuitenkaan tarvitse eritellä kaikkia niiden taustalla olevia erilaisia tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka toisinaan ovat erittäin lukuisia ja monimutkaisia.

Polkumyyntiasetusten perustelujen osalta on erityisesti todettava, että yhteisön toimielimillä ei pääsääntöisesti ole velvollisuutta vastata polkumyynnillä tuotujen tuotteiden maahantuojien asetuksen N:o 17 3 artiklan mukaisesti tekemiin kanteluihin, jotka perustuvat siihen, että yhteisön tuottajat ovat mahdollisesti rikkoneet perustamissopimuksen kilpailusääntöjä. On riittävää, että yhteisön toimielimet ilmaisevat selkeästi ja yksiselitteisesti asetusten perustelut.

7 Millään perusasetuksen N:o 2423/88 säännöksellä ei nimenomaisesti kielletä tietyn maahantuojan vapauttamista maksamasta polkumyyntitulleja. Kuitenkin sekä GATTin VI artiklan soveltamisesta tehdyn sopimuksen 8 artiklan 2 kohta että yhteisön oikeuden yleiset periaatteet estävät sen, että polkumyyntitulleja kannettaisiin syrjivällä tavalla. Yhteisön toimielimillä oleva laaja harkintavalta ei vapauta niitä noudattamasta tätä periaatetta.

Asianosaiset

Asiassa T-2/95,

Industrie des poudres sphériques, Ranskan oikeuden mukaan perustettu yhtiö, kotipaikka Annemasse (Ranska), edustajanaan asianajaja Chantal Momège, Pariisi, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Alex Schmitt, 7 val Sainte-Croix,

kantajana,

vastaan

Euroopan unionin neuvosto, asiamiehinään aluksi oikeudelliset neuvonantajat Ramón Torrent ja Jorge Monteiro, sittemmin Torrent ja oikeudellinen neuvonantaja Yves Cretien, sittemmin Torrent ja oikeudellisen yksikön virkamies Antonio Tanca, avustajanaan barrister Philip Bentley, Lincoln's Inn, prosessiosoite Luxemburgissa c/o Euroopan investointipankin pääjohtaja Alessandro Morbilli, 100 boulevard Konrad Adenauer,

vastaajana,

jota tukevat

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellisen yksikön virkamiehet Nicholas Khan ja Xavier Lewis, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg,

Péchiney électrométallurgie, Ranskan oikeuden mukaan perustettu yhtiö, kotipaikka Courbevoie (Ranska) ja

Chambre syndicale de l'électrométallurgie et de l'électrochimie, Ranskan oikeuden mukaan perustettu yhdistys, kotipaikka Pariisi,

edustajinaan aluksi asianajajat Jacques-Philippe Gunther ja Hubert de Broca, Pariisi, sittemmin yksinomaan Gunther, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Loesch & Wolter, 11 rue Goethe,

väliintulijoina,

jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta ja Venäjältä peräisin olevan kalsium-metallin tuonnissa 19 päivänä lokakuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2557/94 (EYVL L 270, s. 27) ja toissijaisesti toteamaan, että kyseinen asetus ei sovellu kantajaan,

EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN

(laajennettu viides jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Azizi sekä tuomarit B. Vesterdorf, R. García-Valdecasas, R. Moura Ramos ja M. Jaeger,

kirjaajat: johtava hallintovirkamies B. Pastor ja hallintovirkamies A. Mair,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 2.12.1997 pidetyssä suullisessa käsittelyssä esitetyn,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

Kanteen taustalla olevat tosiseikat

A. Asia Extramet

1 Ranskan oikeuden mukaan perustettu yhdistys Chambre syndicale de l'électrométallurgie et de l'électrochimie (jäljempänä Chambre syndicale), joka toimii Ranskan oikeuden mukaan perustetun yhtiön Pechiney électrométallurgien (jäljempänä PEM) lukuun, jätti heinäkuussa 1987 komissiolle valituksen, jossa se vaati komissiota toteuttamaan polkumyyntitoimenpiteitä Kiinan kansantasavallasta ja Neuvostoliitosta peräisin olevan kalsium-metallin tuontia vastaan.

2 Komissio aloitti 26.1.1988 polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan talousyhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 23 päivänä heinäkuuta 1984 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2176/84 (EYVL L 201, s. 1) mukaisen polkumyynnin vastaisen menettelyn.

3 Komissio määräsi oikeudenkäynnin kohteena olevalle tuotteelle 10,7 prosentin suuruisen väliaikaisen polkumyyntitullin väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta ja Neuvostoliitosta peräisin olevan kalsium-metallin tuonnissa 17 päivänä maaliskuuta 1989 annetulla asetuksella (ETY) N:o 707/89 (EYVL L 78, s. 10).

4 Pidennettyään väliaikaisen polkumyyntitullin voimassaoloaikaa neuvosto määräsi kyseiselle tuotteelle 21,8 prosentin ja 22 prosentin suuruiset tullit lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta ja Neuvostoliitosta peräisin olevan kalsium-metallin tuonnissa ja väliaikaisen polkumyyntitullin lopullisesta kantamisesta tästä tuonnista 18 päivänä syyskuuta 1989 annetulla asetuksella (ETY) N:o 2808/89 (EYVL L 271, s. 1; jäljempänä asetus N:o 2808/89).

5 Kantaja, jonka silloinen toiminimi oli Extramet industrie SA, nosti 27.11.1989 kanteen, jossa se vaati tämän asetuksen kumoamista.

6 Yhteisöjen tuomioistuin otti kanteen tutkittavaksi asiassa C-358/89, Extramet industrie vastaan neuvosto, 16.5.1991 antamallaan tuomiolla (Kok. 1991, s. I-2501; jäljempänä asia Extramet I). Yhteisöjen tuomioistuin kumosi riidanalaisen asetuksen asiassa C-358/89, Extramet industrie vastaan neuvosto, 11.6.1992 antamallaan tuomiolla (Kok. 1992, s. I-3813; jäljempänä asia Extramet II) sillä perusteella, että yhteisön toimielimet eivät olleet ensinnäkään todellisuudessa tutkineet, oliko kyseisessä asetuksessa tarkoitetun tuotteen yhteisön tuottaja eli PEM itse myötävaikuttanut aiheutuneeseen vahinkoon kieltäytymällä myymästä tuotetta, ja toiseksi ne eivät olleet osoittaneet, ettei vahinko perustunut kantajan väittämiin seikkoihin, minkä vuoksi ne eivät olleet määritelleet vahinkoa asianmukaisesti (tuomion 19 ja 20 kohta).

7 Ranskan Conseil de la concurrence (kilpailuneuvosto) tuomitsi 31.3.1992 tekemällään päätöksellä PEM:n siitä, että Société électrométallurgique du Planet (SEMP), jonka PEM osti joulukuussa 1985, oli lokakuun 1982 ja vuoden 1984 lopun välisenä aikana käyttänyt väärin määräävää markkina-asemaansa.

8 Cour d'appel de Paris (Pariisin valitustuomioistuin) pysytti tämän päätöksen 14.1.1993 antamallaan tuomiolla katsoen kuitenkin, että sen arvioitavaksi saatetuista seikoista ei ilmennyt, että PEM olisi vuoden 1984 jälkeen syyllistynyt kilpailua rajoittavaan menettelyyn.

B. Tuote

9 Primäärikalsium-metalli on kemiallinen aine, joka valmistetaan joko kalsiumoksidista (kalkista) tai palasina tai hiutaleina olevasta kalsiumkloridista.

10 Primäärikalsium-metallia tuotetaan viidessä maassa eli Ranskassa (jossa sitä tuottaa PEM), Kiinassa, Venäjällä, Kanadassa ja Amerikan Yhdysvalloissa. Tuottajat käyttävät kahta eri valmistusmenetelmää: elektrolyyttistä menetelmää ja alumiinitermistä menetelmää.

11 Kiinassa ja Venäjällä käytettävässä elektrolyyttisessä menetelmässä on kaksi vaihetta: kalsiumkloridin elektrolyysi, jonka aikana kalsium laitetaan kupariselle katodille ja siitä saadaan kuparin ja kalsiumin yhdistelmä, ja kupari-kalsium -yhdistelmän tislaus, jonka avulla nämä kaksi metallia voidaan erottaa toisistaan.

12 Alumiinitermisessä menetelmässä on yksi ainoa vaihe, jossa kalsiumoksidia pelkistetään alumiinilla kalsiumhöyryn kondensaation avulla. Kaikki länsimaiset tuottajat käyttävät tätä suhteellisen joustavaa menetelmää sen alhaisten investointi- ja käyttökustannusten vuoksi.

13 Edellä mainituissa kahdessa menetelmässä saadaan primäärikalsium-metallia, jota lyijy-, lyijy-kalsium- ja rautateollisuus käyttävät sellaisenaan (40 prosenttia kalsium-metallin kokonaiskulutuksesta) ja jota terästeollisuus käyttää raaka-aineena jyviksi tai rakeiksi hajotetun kalsiumin valmistuksessa (46 prosenttia kokonaiskulutuksesta) ja jota käytetään korkean lämpötilan kalsiumkäsittelyssä (noin 11 prosenttia kokonaiskulutuksesta).

14 Primäärikalsium-metallin erottaminen tapahtuu kahdella menetelmällä:

- PEM ja muut yhteisön jalostajat suorittavat primäärikalsium-metallin hiutaleiden tai palasten kylmäjauhatuksen mekaanisesti tuottaakseen granuloitua kalsium-metallia;

- menetelmä, jossa on sulatusuuni yhdistettynä granulointilaitteeseen ja jossa granulointi tapahtuu sulametallin atomisaatiolla ja kokonaisuus toimii inerttikaasulla (argonilla); kantaja on ottanut tämän menetelmän käyttöön tuottaakseen hienoa kalsium-metallia reaktiivisina metallirakeina.

C. Kantajayhtiö Industrie des poudres sphériques

15 Industrie des poudres sphériques -yhtiö (jäljempänä IPS), entiseltä toiminimeltään Extramet industrie, on Annemassessa (Ranskassa) sijaitseva yritys, joka on erikoistunut tuottamaan kalsium-metallista reaktiivisiksi metallirakeiksi hajotettua kalsium-metallia. IPS on perustettu vuonna 1982 sen jälkeen, kun granulointimenetelmä keksittiin vuonna 1980.

16 Hankkiakseen kalsium-metallia IPS otti heti aluksi yhteyttä yhteisön tuottajaan eli ensin Société électrométallurgique du Planet -yhtiöön ja myöhemmin PEM:iin ensin mainitun yhtiön sulauduttua vuonna 1985 viimeksi mainittuun yhtiöön.

D. Hallinnollinen menettely

17 Asiassa Extramet II annetun tuomion jälkeen PEM osoitti 1.7.1992 komissiolle muistion tukeakseen tutkimuksen uudelleenaloittamista koskevaa vaatimustaan ja teknisluonteisen selvityksen yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon arvioinnista.

18 Koska komissio katsoi, että tutkimus oli lain nojalla aloitettava uudelleen, se kehotti kantajaa 17.7.1992 päivätyllä kirjeellään esittämään huomautuksensa yhteisön tuotannonalalle aiheutuneesta vahingosta. Tässä kirjeessään komissio täsmensi, että se oli pyytänyt PEM:tä esittämään huomautuksensa samasta asiasta.

19 Kantaja ilmoitti 14.8.1992 päivätyllä kirjeellään pitävänsä virheellisenä komission omaksumaa tulkintaa oikeudellisesta mahdollisuudesta aloittaa tutkimus uudelleen. Kantaja pyysi, että sille osoitettaisiin asianmukaisessa muodossa oleva kannekelpoinen päätös.

20 Kantaja vahvisti 21.8.1992 päivätyllä kirjeellään tämän viimeksi mainitun pyyntönsä.

21 Kantaja sai 14.10.1992 komissiolta vahinkoa koskevan selvityksen, jonka PEM oli toimittanut komissiolle 1.7.1992.

22 Komissio julkaisi 14.11.1992 ilmoituksen polkumyynnin vastaisesta menettelystä, joka koski Kiinasta ja Venäjältä peräisin olevan kalsium-metallin tuontia (EYVL C 298, s. 3).

23 Komissio ilmoitti 18.11.1992 päivätyllä kirjeellään kantajalle ilmoituksen julkaisemisesta ja pyysi sitä palauttamaan sille kyselylomakkeita 30 päivän määräajassa. Komissio totesi, että uusi tutkimusajanjakso alkaisi 1.7.1991 ja päättyisi 31.10.1992.

24 Kantaja esitti 23.12.1992 päivätyllä kirjeellään komissiolle huomautuksensa PEM:n 1.7.1992 jättämästä vahinkoa koskevasta selvityksestä.

25 Komissio pyysi 29.7.1993 päivätyllä kirjeellään kantajaa ilmoittamaan sille kaikki seikat, jotka voivat selventää sen kantaa erityisesti vahingon osalta. Kantaja vastasi 12.8.1993 päivätyllä kirjeellään, ettei sillä ollut esittävänä uutta tietoa tältä osin, koska tilanne ei ollut muuttunut sen 23.12.1992 päivätyn kirjeen jälkeen.

26 Komissio antoi 21.4.1994 väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta ja Venäjältä peräisin olevan kalsium-metallin tuonnissa asetuksen N:o 892/94 (EYVL L 104, s. 5; jäljempänä väliaikainen asetus). Käyttöön otettu tulli oli Kiinasta peräisin olevan kalsium-metallin osalta 2 074 ecua tonnilta ja Venäjältä peräisin olevan kalsium-metallin osalta 2 120 ecua tonnilta.

27 Kantaja jätti 31.5.1994 huomautuksensa väliaikaisesta asetuksesta ja esitti useita varauksia sen osalta. Komissio vastasi näihin huomautuksiin 14.6.1994 päivätyllä kirjeellään.

28 Komissio ilmoitti 11.8.1994 kantajalle keskeiset seikat ja harkintaperusteet, joiden nojalla se aikoi ehdottaa lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamista Kiinasta ja Venäjältä peräisin olevan kalsium-metallin tuonnissa.

29 Neuvosto antoi 19.10.1994 komission ehdotuksesta lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta ja Venäjältä peräisin olevan kalsium-metallin tuonnissa asetuksen N:o 2557/94 (EYVL L 270, s. 27; jäljempänä riidanalainen asetus). Tullin määrä vahvistettiin samansuuruiseksi kuin väliaikaisessa asetuksessa. Neuvosto vahvisti myös väliaikaisella asetuksella käyttöön otetun polkumyyntitullin.

Asian käsittely yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa

30 Kantaja nosti 9.1.1995 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nyt esillä olevan kanteen.

31 Samana päivänä kantaja jätti välitoimihakemuksen, jossa se vaati riidanalaisen asetuksen täytäntöönpanon lykkäämistä. Tämä hakemus hylättiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin 24.2.1995 antamalla määräyksellä asiassa T-2/95 R, IPS vastaan neuvosto (Kok. 1995, s. II-485).

32 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun neljännen jaoston puheenjohtaja hyväksyi 28.4.1995 antamallaan määräyksellä komission väliintulijaksi tukemaan vastaajan vaatimuksia.

33 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun viidennen jaoston puheenjohtaja hyväksyi 28.11.1995 antamallaan määräyksellä PEM:n ja Chambre syndicalen väliintulijoiksi tukemaan vastaajan vaatimuksia ja hyväksyi hakemuksen asian luottamuksellisesta käsittelystä näihin väliintulijoihin nähden kyseisen määräyksen 9, 10, 14 ja 15 kohdassa ilmoitettuja tietoja koskevilta osin.

34 PEM ja Chambre syndicale toimittivat 16.4.1996 väliintulokirjelmänsä. Kantaja esitti 17.6.1996 huomautuksensa PEM:n ja Chambre syndicalen väliintulokirjelmästä.

35 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun viidennen jaoston puheenjohtaja hyväksyi 20.11.1996 antamallaan määräyksellä toisen hakemuksen, joka koski asian luottamuksellista käsittelyä samoihin väliintulijoihin nähden määräyksen 4 kohdassa ilmoitettuja tietoja koskevilta osin.

36 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu viides jaosto) päätti esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella aloittaa suullisen käsittelyn.

37 Asianosaisten ja väliintulijoiden suulliset lausumat ja vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin kuultiin 2.12.1997 pidetyssä istunnossa.

Asianosaisten ja väliintulijoiden vaatimukset

38 Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

- kumoaa riidanalaisen asetuksen;

- toissijaisesti toteaa, että asetusta ei voida soveltaa kantajaan;

- velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

39 Neuvosto vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

- hylkää kanteen;

- velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

40 Väliintulijana oleva komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

- hylkää kanteen;

- velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

41 Väliintulijoina olevat PEM ja Chambre syndicale vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

- hylkää kanteen;

- velvoittaa kantajan korvaamaan niiden väliintulosta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

Tutkittavaksi ottaminen

Asianosaisten ja komission väitteet ja niiden perustelut

42 Neuvosto esittää vastineessaan oikeudenkäyntiväitteen. Se toteaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan maahantuoja ei voi yleensä vaatia polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta annetun asetuksen kumoamista. Vaikka se myöntääkin, että joissakin tapauksissa yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta annettu asetus on koskenut tiettyjä taloudellisia toimijoita erikseen, joilla on siten ollut oikeus nostaa kumoamiskanne, se epäilee, voidaanko nyt esillä oleva kanne ottaa tutkittavaksi, koska kantaja vaatii toissijaisesti sen toteamista, ettei kyseistä asetusta voida soveltaa kantajaan. Muotoillessaan tämän toissijaisen vaatimuksensa kantaja myöntää, että yksityiset voivat vedota EY:n perustamissopimuksen 173 artiklaan ainoastaan, jos annettu toimi on niille osoitetun päätöksen luonteinen.

43 Polkumyyntitullien käyttöön ottamisesta annettu asetus ei neuvoston mukaan ole maahantuojalle osoitettu päätös, mutta se voi olla viejälle osoitetun päätöksen luonteinen, koska polkumyyntitulli koskee sen oman tuotteen maahantuontia. Kantaja on toissijaisen vaatimuksensa tehdessään olettanut, että neuvosto olisi voinut tehdä päätöksen, jossa kantaja jätetään riidanalaisen asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle.

44 Koska tällä asetuksella ei kuitenkaan voida ottaa käyttöön poikkeusjärjestelyä kantajan hyväksi, asetus ei ole kantajaa koskeva päätös. Jos ensisijainen vaatimus otettaisiin tutkittavaksi, annettaisiin virheellisesti mahdollisuus kumota yleisesti sovellettava päätös sellaisen yksityisen vaatimuksesta, jota päätös koskee ainoastaan objektiivisesti maahantuojana. Tällä estettäisiin siten yhteisön tuotannonalaa palauttamasta rehdin kilpailun olosuhteita kaikkiin toimijoihin nähden yhden ainoan maahantuojan vuoksi.

45 Komissio väittää, että nyt esillä olevassa asiassa ei ole asiassa Extramet I todetun kaltaisia sellaisen erityisen tilanteen tunnusmerkkejä, jonka perusteella kantaja erottuisi kaikista muista taloudellisista toimijoista. Komissio katsoo, ettei kantaja ole näyttänyt tällaisen erityisen tilanteen olemassaoloa toteen.

46 Yksittäisen maahantuojan kanneoikeus ei ole henkilölle tai yhtiölle annettu oikeus vaan erityiseen tilanteeseen perustuva oikeus, kuten asiassa Extramet I annetusta tuomiosta ilmenee. Kantaja ei siten voi ainoastaan viitata kyseiseen tuomioon. Se, että entisen Extramet-yhtiön asetuksesta N:o 2808/89 nostama kanne otettiin asiassa C-358/89 tutkittavaksi, ei automaattisesti merkitse sitä, että Extrametin seuraajan IPS:n nostama kanne olisi otettava nyt esillä olevassa asiassa tutkittavaksi.

47 Extrametin tilanteen muissa asioissa kantajina olleiden itsenäisten maahantuojien tilanteesta erottavana tunnusmerkkinä oli kyseisessä asiassa annetun tuomion sanamuodon mukaisesti (17 kohta) se, että Extrametillä "oli vaikeuksia hankkia tuotetta yhteisön ainoalta tuottajalta [PEM:ltä], joka oli lisäksi sen pääasiallinen kilpailija jalostetun tuotteen osalta". Tällaista tunnusmerkkiä ei ole nyt esillä olevassa asiassa. Ranskan Conseil de la concurrencen 31.3.1992 tekemästä päätöksestä ilmenee näet, ettei PEM:n voitu katsoa syyllistyneen kilpailua rajoittavaan menettelyyn vuoden 1984 jälkeen. Nykyisessä tilanteessa on komission mukaan kyse pikemminkin siitä, että IPS kieltäytyy ostamasta kuin siitä, että PEM kieltäytyisi myymästä.

48 Kantaja katsoo, ettei kanteen tutkittavaksi ottamista voida kyseenalaistaa asiassa Extramet I annetun tuomion jälkeen, joka on sen mukaan lisäksi vahvistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin 24.2.1995 antamalla määräyksellä.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

49 Ainoa peruste tutkittavaksi ottamiselle, jonka yhteisöjen tuomioistuin hyväksyi asiassa Extramet I antamassaan tuomiossa, oli se, että asia koskee kantajaa suoraan ja erikseen. Yhteisöjen tuomioistuin totesi (tuomion 13 kohta), että vaikka polkumyyntitullien käyttöön ottamisesta annetut asetukset ovat perustamissopimuksen 173 artiklan toisen kohdan edellytysten perusteella todellisuudessa luonteeltaan ja sisällöltään normatiivisia, koska niitä sovelletaan yleisesti asianomaisiin taloudellisiin toimijoihin, ei ole poissuljettua, että asetusten säännökset voivat koskea tiettyjä taloudellisia toimijoita erikseen. Tästä seuraa, että polkumyyntitullien käyttöön ottamisesta annetut säädökset voivat joissakin olosuhteissa menettämättä asetuksen luonnettaan koskea erikseen tiettyjä taloudellisia toimijoita, jotka voivat näin ollen nostaa näistä säädöksistä kumoamiskanteen (tuomion 14 kohta). Yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että kantaja oli näyttänyt toteen sellaisen erityisen tilanteen tunnusmerkkien olemassaolon, joka erotti sen kyseisen toimen osalta kaikista muista taloudellisista toimijoista.

50 Näin ollen on hylättävä neuvoston väite, joka perustuu pääasiallisesti siihen, että riidanalainen säädös on maahantuojiin nähden asetuksenluonteinen, ja siihen, että on mahdotonta ottaa käyttöön yhtä maahantuojaa suosiva poikkeusjärjestely, joka on päätöksenluonteinen.

51 Komission oikeudenkäyntiväitteensä tueksi esittämiä perusteluja ei voida hyväksyä.

52 Toisin kuin komissio väittää, yhteisöjen tuomioistuin ei nimittäin asiassa C-358/89 perustanut kanteen tutkittavaksi ottamista yksinomaan Extrametin vaikeuksiin hankkia tuotetta yhteisön ainoalta tuottajalta. Todellisuudessa yhteisöjen tuomioistuin perusti päätöksensä seuraaviin eri seikkoihin, jotka erityisen tilanteen tunnusmerkkeinä erottivat Extramet-yhtiön kyseisen toimen osalta kaikista muista taloudellisista toimijoista (asiassa Extramet I annetun tuomion 17 kohta): Extramet oli polkumyynnin vastaisen toimenpiteen kohteena olleen tuotteen merkittävin maahantuoja ja samanaikaisesti tämän tuotteen lopullinen käyttäjä; lisäksi sen taloudellinen toiminta oli hyvin laajasti riippuvainen tästä tuonnista, ja riidanalainen asetus vaikutti sen taloudelliseen toimintaan vakavalla tavalla, kun otetaan huomioon kyseisen tuotteen tuottajien pieni lukumäärä ja se, että Extrametillä oli vaikeuksia hankkia tuotetta yhteisön ainoalta tuottajalta, joka oli lisäksi sen pääasiallinen kilpailija jalostetun tuotteen osalta.

53 Komissio ei toisaalta kiistä sitä, että PEM ei kykene toimittamaan vakiolaatuista primäärikalsium-metallia, jolla olisi kantajan toivomat ominaisuudet, mikä osoittaa selvästi, että kantajalla on edelleen vaikeuksia hankkia tuotetta PEM:ltä.

54 Koska olosuhteet, joiden perusteella asiassa C-358/89 kanne oli otettava tutkittavaksi (ks. edellä 52 kohta), ovat edelleen voimassa, nyt esillä oleva kanne on syytä ottaa tutkittavaksi.

Pääasia

I Riidanalaisen asetuksen kumoamista koskeva kanne

55 Kantaja esittää kanteensa tueksi seitsemän kanneperustetta, jotka koskevat ensinnäkin 11.7.1988 annetun neuvoston asetuksen N:o 2423/88 (EYVL L 209, s. 1; jäljempänä perusasetus) 5 artiklan ja 7 artiklan 9 kohdan rikkomista, oikeusvoiman periaatteen loukkaamista ja hallinnollisen toimen lailliseksi korjaamista koskevien edellytysten huomiotta jättämistä, toiseksi perusasetuksen 7 ja 8 artiklan rikkomista sekä puolustautumisoikeuksien loukkaamista, kolmanneksi perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ja 2 artiklan 12 kohdan rikkomista ja ilmeistä arviointivirhettä tuotteiden samankaltaisuuden osalta, neljänneksi perusasetuksen 4 artiklan rikkomista ja yhteisön tuotannonalalle aiheutunutta vahinkoa koskevaa ilmeistä arviointivirhettä, viidenneksi perusasetuksen 12 artiklan rikkomista ja ilmeistä arviointivirhettä, kuudenneksi perustamissopimuksen 190 artiklan rikkomista ja seitsemänneksi harkintavallan väärinkäyttöä.

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee perusasetuksen 5 artiklan ja 7 artiklan 9 kohdan rikkomista, oikeusvoiman periaatteen loukkaamista ja hallinnollisen toimen lailliseksi korjaamista koskevien edellytysten huomiotta jättämistä

Asianosaisten ja väliintulijoiden väitteet ja niiden perustelut

56 Kantajan mukaan asiassa Extramet II annettu tuomio estää sen, että lainvastaiseksi todettu menettely aloitettaisiin uudelleen, varsinkin kun komission tarkoituksena on muuttaa tutkimusajanjaksoa. Missään säännöksessä ei kielletä komissiota aloittamasta uuden valituksen johdosta vakiolaatuisen kalsium-metallin markkinoista uutta tutkimusmenettelyä, joka koskee uudempaa ajanjaksoa. Sitä vastoin missään säännöksessä ei anneta komissiolle oikeutta aloittaa tutkimusta uudelleen, kuten se on tehnyt nyt esillä olevassa asiassa.

57 Kantaja jakaa ensimmäisen kanneperusteensa kolmeen osaan. Ensinnäkään tutkimuksen aloittamisella uudelleen ei ole mitään oikeudellista perustaa, koska siitä ei ole säädetty perusasetuksessa. Toiseksi sillä loukataan oikeusvoiman periaatetta siten, että siinä oikeusvarmuuden periaatteen vastaisesti korjataan lailliseksi yhteisöjen tuomioistuimen pätemättömäksi toteama menettely. Kolmanneksi, vaikka yhteisön oikeudessa hyväksyttäisiin tällaista lailliseksi korjaamista koskeva periaate, tutkimuksen uudelleen aloittamista eli lailliseksi korjaamista koskevat edellytykset eivät täyty tässä asiassa.

Kanneperusteen ensimmäinen osa: perusasetuksen 5 artiklan ja 7 artiklan 9 kohdan rikkominen

58 Kantaja väittää ensinnäkin, että komissio voi käyttää toimivaltuuksiaan polkumyynnin vastaisen menettelyn täytäntöönpanossa ainoastaan perusasetuksella tarkkaan määriteltyjen oikeussääntöjen mukaisesti ja että komissio on aloittanut tutkimuksen uudelleen ilman minkäänlaista oikeudellista perustaa. Perusasetuksessa on säännöksiä ainoastaan tutkimuksen vireillepanosta ja sen lopettamisesta. Tutkimuksen vireillepanon osalta kantaja toteaa, että komissio ei ole koskaan väittänyt, että sille olisi tehty uusi valitus, jolla perusteltaisiin uuden menettelyn aloittaminen. Sitä vastoin 14.11.1992 julkaistussa ilmoituksessa viitataan nimenomaisesti asiassa Extramet II annettuun tuomioon. PEM:n 1.7.1992 toimittama asiakirja ei ole valitus vaan muistio tutkimuksen "aloittamiseksi uudelleen".

59 Perusasetuksen 7 artiklan 9 kohdan a alakohta koskee kantajan mukaan ainoastaan tutkimuksen lopettamista. Nyt esillä olevassa asiassa alkuperäinen tutkimus on päättynyt tämän säännöksen mukaisesti lopullisella toimenpiteellä eli asetuksella N:o 2808/89, joka sen jälkeen on kumottu asiassa Extramet II annetulla tuomiolla.

60 Komissio ei voi kantajan mukaan vedota perusasetuksen 14 artiklaan, jossa säädetään lopullisten polkumyyntitullien uudelleentarkastelusta tilanteessa, jossa olosuhteet ovat riittävästi muuttuneet. Tämä uudelleentarkastelu koskee ainoastaan lainmukaisesti käyttöön otettuja lopullisia polkumyyntitulleja.

61 Neuvosto huomauttaa perustamissopimuksen 176 artiklan perusteella, että asetuksen N:o 2808/89 kumoaminen merkitsi ainoastaan velvollisuutta palauttaa sen nojalla kannetut tullit.

62 Neuvosto toteaa, että tutkimus aloitettiin uudelleen asiassa Extramet II annetun tuomion ja PEM:n 1.7.1992 laatiman muistion johdosta. Komissio halusi tutkimusta suorittaessaan kunnioittaa sen yhteisön tuottajan oikeuksia, joka oli tehnyt valituksen, joka sisälsi riittävästi todisteita ja jonka tämä tuottaja oli saattanut ajan tasalle tutkimuksen uudelleen aloittamista tukevalla muistiolla, johon oli liitetty selvitys vahingosta. Komissio on lisäksi pyrkinyt kunnioittamaan muiden asianomaisten osapuolten oikeuksia siten, että se on antanut niille mahdollisuuden toimittaa tietoja, jotka koskevat kalsium-metallin tuontia ja myyntiä yhteisössä, ja esittää huomautuksensa.

63 Näin ollen komissio on asianmukaisesti aloittanut tutkimuksen alusta alkaen uudelleen, koska kyseistä tutkimusta ei ole lopetettu sillä, että asetus N:o 2808/89 on kumottu. Asianomaisten osapuolten kannalta uudelleen aloitettu tutkimus on jatkunut kuten uusi tutkimus, ja se perustuu 1.7.1992 laaditulla muistiolla ajan tasalle saatettuun valitukseen ja siihen liitettyyn selvitykseen.

64 Neuvosto toteaa lisäksi perusasetuksen 7 artiklan 9 kohdan a alakohdan mukaisesti, että tutkimus lopetetaan joko sen päätökseen saattamisella tai lopullisella toimenpiteellä. Nyt esillä olevassa asiassa ei kuitenkaan ole ollut nimenomaista päätökseen saattamista koskevaa toimenpidettä. Koska yhteisöjen tuomioistuin kumosi ensimmäisen lopullisen toimenpiteen, voidaan katsoa, ettei sitä ole koskaan ollut olemassa. Tutkimus on siis voitu hyväksyttävästi aloittaa uudelleen.

Kanneperusteen toinen osa: oikeusvoiman periaatteen loukkaaminen

65 Kantaja väittää, että komissio on aloittaessaan tutkimuksen uudelleen loukannut oikeusvoiman periaatetta ja vääristänyt asiassa Extramet II annetun tuomion sisältöä.

66 Kumotessaan asetuksen N:o 2808/89 yhteisöjen tuomioistuin ei ole ainoastaan tehnyt taannehtivasti tyhjäksi polkumyynnin vastaisen menettelyn päättävän vaiheen eli lopullisten polkumyyntitullien vahvistamisesta annetun asetuksen. Se on todellisuudessa todennut kokonaisuudessaan pätemättömäksi komission kiirehtimän vakiolaatuisen kalsium-metallin markkinoita koskevan menettelyn ajanjaksona 1.1.1987-31.12.1987, mukaan lukien lopullisen asetuksen antamista edeltävät vaiheet. Koska pätemättömäksi toteamisen vaikutus on yleinen, tutkimusta ei ole lykätty, vaan sitä ei katsota koskaan olleenkaan. Jos komissio olisi halunnut ottaa asian uudelleen käsiteltäväkseen, sen olisi näin ollen pitänyt aloittaa uusi menettely vaadittujen muotomääräysten mukaisesti. Mikäli polkumyynti olisi jatkunut ensimmäisen tutkimuksen päättäneen, kumotun asetuksen antamisen jälkeen, uuden tutkimuksen vireillepano uuden valituksen perusteella olisi ollut ainoa hyväksyttävä menettelyä koskeva ratkaisu.

67 Kantaja katsoo, että jos komissio voisi tarvittaessa peittää toimintansa sääntöjenvastaisuuksia, menettelyt voisivat kestää vuosia ilman, että yrityksillä olisi minkäänlaista oikeusvarmuutta.

68 Neuvosto tuo esiin, että komissio on luvannut kaikille asianomaisille osapuolille, että ne voivat käyttää oikeuksiaan samoin edellytyksin kuin jos olisi aloitettu uusi menettely. Neuvosto korostaa, että Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä on julkaistu ilmoitus, että osapuolille, joita asia koskee, on lähetetty kyselylomakkeita ja että uutta viiteajanjaksoa on käytetty. Komissio on tehnyt tarkastuksia tutkimukseen osallistuneissa yrityksissä, osapuolet ovat voineet tutustua niihin asiakirjoihin, jotka eivät ole luottamuksellisia, ja komissio on kuullut osapuolia, jotka ovat sitä pyytäneet.

69 Uudet lopulliset tullit, jotka otettiin käyttöön 22.10.1994 alkaen eli riidanalaisen asetuksen julkaisemista Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä seuraavana päivänä, perustuivat uuteen tutkimukseen, joka koski kumotun asetuksen päiväystä myöhempää ajankohtaa. Kyseessä ei ollut asetuksen korjaaminen lailliseksi vaan toimenpiteisiin ryhtyminen kumotun asetuksen antamisen jälkeen jatkuneen polkumyynnin johdosta.

70 Neuvosto huomauttaa toissijaisesti, että kaikki kantajan väitteet perustuvat virheelliseen olettamaan, jonka mukaan tutkimus olisi "aloitettu uudelleen", kun taas komission mukaan kyseessä oli uuden tutkimuksen "vireillepano". Kantaja ei myöskään ole näyttänyt, miten tutkimuksen "vireillepanon" määritteleminen (tavalla tai toisella) olisi muuttanut tutkimuksen kulkua kantajaan nähden (asia 30/78, Distillers Company v. komissio, tuomio 10.7.1980, Kok. 1980, s. 2229, 26 kohta ja asia C-49/88, Al-Jubail Fertilizer ja Saudi Arabian Fertilizer v. neuvosto, tuomio 27.6.1991, Kok. 1991, s. I-3187, 23 ja 24 kohta).

71 PEM ja Chambre syndicale väittävät, että polkumyynnin vastaisen hallinnollisen menettelyn aikana suurimmalla osalla toimenpiteistä, joiden pitäisi johtaa menettelyn muodollisesti päättävän päätöksen tekemiseen, ei ole oikeusvaikutuksia eikä niistä siten voi nostaa kumoamiskannetta. Näin on varsinkin menettelyn aloittamista koskevan toimenpiteen osalta. Koska kyseisistä toimenpiteistä ei voida nostaa kumoamiskannetta, niitä ei näin ollen voida kumota.

72 PEM ja Chambre syndicale huomauttavat toissijaisesti, että kumoamistuomioihin liittyvän taannehtivan vaikutuksen perusteella lainvastaisuuden toteaminen ulottuu kumotun säädöksen voimaantulopäivään. Koska nyt esillä olevassa asiassa asetuksen N:o 2808/89 voimaantulopäivä on 22.3.1989, jolloin asetus N:o 707/89 tuli voimaan, mikään ennen 22.3.1989 annettu säädös ei ole vaikuttanut asiassa Extramet II annettuun tuomioon. Tämä koskee erityisesti 26.1.1988 päivättyä ilmoitusta polkumyyntitutkimuksen vireillepanosta. Yhteisöjen tuomioistuimen tuomiolla ei siis ole peruutettu tällä ilmoituksella aloitettua menettelyä. Tämän vuoksi komissio on voinut aloittaa tutkimuksen uudelleen tämän menettelyn yhteydessä (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat 97/86, 99/86, 193/86 ja 215/86, Asteris ym. v. komissio, tuomio 26.4.1988, Kok. 1988, s. 2181, 30 kohta).

73 Kantaja katsoo, että PEM arvioi täysin väärin valmistelevista toimista nostetun kanteen tutkimatta jättämisen seuraukset. Oikeuskäytännössä ei ole koskaan kielletty yritystä riitauttamasta valmistelevien toimien laillisuutta lopullisista päätöksistä nostetun kumoamiskanteen yhteydessä (ks. yhdistetyt asiat C-89/85, C-104/85, C-114/85, C-116/85, C-117/85 ja C-125/85-C-129/85, Ahlström Osakeyhtiö ym. v. komissio, tuomio 31.3.1993, Kok. 1993, s. I-1307 ja yhdistetyt asiat T-39/92 ja T-40/92, CB ja Europay v. komissio, tuomio 23.2.1994, Kok. 1994, s. II-49). Kantaja kiistää lisäksi PEM:n väitteen, jonka mukaan kumottua toimenpidettä edeltäneellä menettelyllä on edelleen oikeusvaikutuksia, koska kumoaminen tulee voimaan vasta riidanalaisen toimen antamispäivästä. Kantaja katsoo, että tällaisella ratkaisulla hyväksyttäisiin toimen korjaaminen lailliseksi kaikissa olosuhteissa ja tehtäisiin kumoamiskanteiden sisältö tyhjäksi.

Kanneperusteen kolmas osa: hallinnollisen toimen lailliseksi korjaamista koskevien edellytysten huomiotta jättäminen

74 Kantajan mukaan komissio ei ole ottanut huomioon edellytyksiä, joilla kumottu toimi voidaan korjata lailliseksi. Vaikka oletettaisiin, että yhteisön oikeuden periaatteet eivät estä lailliseksi korjaamista, sille asetettujen edellytysten olisi pitänyt täyttyä. Näin ei kuitenkaan ole tapahtunut tässä asiassa. Ensinnäkään kysymys ei ole alasta, jolla lailliseksi korjaaminen hyväksytään. Toiseksi toimen lailliseksi korjaamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä ei ole noudatettu.

75 Nyt esillä olevassa asiassa toimen korjaaminen lailliseksi ei ole mahdollista, koska yhteisöjen tuomioistuin ei kumonnut asetusta N:o 2808/89 muoto- ja menettelyseikkojen vuoksi vaan yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon arvioinnissa tapahtuneiden virheiden takia. Kysymyksessä on siten kumoaminen sellaisen aineellisesti virheellisen arvioinnin vuoksi, joka on tehty yhdestä polkumyyntitullien käyttöön ottamisen oikeuttavasta perusedellytyksestä.

76 Varmasti muoto- tai menettelyvirheiden oikaisemiseen voidaan vedota. Sitä vastoin toimen korjaamista lailliseksi on vaikea hyväksyä silloin, kun aineellisia sääntöjä on rikottu. Yhteisöjen tuomioistuin ei kuitenkaan tässä asiassa tutkinut tuomiossaan muita kantajan esittämiä kanneperusteita, vaikka ne koskivat muita asetuksen aineellisia edellytyksiä ja muun muassa tuotteiden samankaltaisuuden puuttumista. Näin ollen kukaan, ei edes komissio, ei voi sanoa, miten yhteisöjen tuomioistuin olisi ratkaissut muut esitetyt kanneperusteet.

77 Komissio ei ole kantajan mukaan noudattanut myöskään toimen lailliseksi korjaamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä, koska se on tutkimuksen uudelleen aloittamisen jälkeen muuttanut tutkimusajanjaksoksi 1.7.1991-31.10.1992, vaikka tutkimus koski alun perin ajanjaksoa 1.1.1987-31.12.1987.

78 Kantaja katsoo, että jos tarkoituksena oli ottaa käyttöön uusia tulleja valitsemalla uusi viiteajanjakso, oli aloitettava uusi menettely.

79 Kantaja kiistää neuvoston, PEM:n ja Chambre syndicalen väitteen, jonka mukaan menettelyvirheellä ei ole ollut vaikutusta, joten se ei voi olla kumoamisperuste. Se, että komissio on aloittanut tutkimuksen uudelleen sen sijaan, että se olisi pannut vireille uuden tutkimuksen, on hyvinkin vaikuttanut kantajan asemaan. Siihen tekosyyhyn, että komissio on menetellyt samalla tavoin kuin jos uusi menettely olisi pantu vireille, ei voida vedota.

80 Kantajan mukaan on siis virheellistä väittää, ettei tutkimuksen uudelleen aloittaminen olisi ollut kantajalle vastainen menettelytapa. Uuden menettelyn vireillepano edellyttää nimittäin valituksen tekemistä. Ainoastaan PEM, joka on ainoa yhteisön tuottaja, olisi voinut tehdä valituksen. PEM ei kuitenkaan ollut tehnyt valitusta. Asian tosiseikkojen tapahtuma-aikaan Ranskan Conseil de la concurrence oli juuri tuominnut 31.3.1992 PEM:n määräävän markkina-aseman väärinkäytöstä, ja tätä päätöstä vastaan oli vireillä valituksia, joissa kantaja väitti, että PEM oli tekemällä polkumyyntiä koskevan valituksen käyttänyt väärin määräävää markkina-asemaansa.

81 Näin ollen olisi ollut erityisen vähän edellytyksiä sille, että Péchiney tekisi välittömästi uuden valituksen, jossa se siis esittäisi Cour d'appel de Paris'lle IPS:n väitteitä tukevia seikkoja, kun ensimmäinen polkumyynnin vastainen menettely oli juuri päättynyt yhteisöjen tuomioistuimen antamaan tuomioon, jolla oli kumottu lopullinen asetus.

82 Neuvosto huomauttaa, ettei kyseessä ole kumottujen tullien laillisiksi korjaaminen, vaan uusien tullien käyttöön ottaminen riidanalaisen asetuksen voimaantulosta alkaen. Neuvosto ei ole samaa mieltä kantajan kanssa siitä, että yhteisöjen tuomioistuin ei olisi kumonnut asetusta N:o 2808/89 muoto- ja menettelyseikkojen vuoksi. Neuvoston mukaan asiassa Extramet II annetun tuomion 20 ja 21 kohdasta ilmenee selvästi, että kyseessä oli muotovirhe eikä aineellinen virhe. Vaikka aineellista säännöstä olisi rikottu, komissio on aloittanut tutkimuksen alusta asti uudelleen ja on siten voinut ottaa käyttöön uusia polkumyyntitulleja.

83 Tältä osin neuvosto toteaa, että yhteisöjen tuomioistuin ei todennut menettelyn aloittamista eikä myöskään tutkimuksen vireillepanoa pätemättömiksi, vaan se kumosi ainoastaan neuvoston menettelyn yhteydessä antaman asetuksen.

84 PEM ja Chambre syndicale selostavat, että perustamissopimuksen 176 artiklan perusteella asianomaisen toimielimen on tehtävä kumotun säädöksen oikeusvaikutukset tyhjiksi. Nyt esillä olevassa asiassa tämä vaatimus on täytetty, koska yhteisöjen tuomioistuimen antaman tuomion jälkeen ne lopulliset ja väliaikaiset polkumyyntitullit, jotka oli kannettu, on palautettu perusasetuksen 16 artiklan mukaisesti.

85 PEM ja Chambre syndicale katsovat edellä mainitussa asiassa Asteris ym. vastaan komissio annettuun tuomioon vedoten, että säädöksen antaneen toimielimen ei pidä ainoastaan poistaa lainvastaisella säädöksellä jo aiheutettuja seurauksia. Sen pitäisi ottaa tulevassa toiminnassaan kumoamistuomio huomioon ja huolehtia siitä, ettei kumotun säädöksen tilalle aiotussa säädöksessä ole yhteisöjen tuomioistuinten toteamaa lainvastaisuutta. Nyt esillä olevassa asiassa toimivaltaiset yhteisön toimielimet ovat kuitenkin huolehtineet yhteisöjen tuomioistuimen tuomion täysimääräisestä täytäntöönpanosta, kun ne ovat tutkineet perusteellisesti polkumyynnin ja vahingon välistä syy-yhteyttä.

86 Menettelyvirhe on kumoamisperuste ainoastaan, jos kanteen kohteena oleva päätös olisi ilman tätä virhettä voinut olla sisällöltään erilainen (yhdistetyt asiat 209/78-215/78 ja 218/78, Van Landewyck ym. v. komissio, tuomio 29.10.1980, Kok. 1980, s. 3125, 47 kohta ja asia 150/84, Bernardi v. parlamentti, tuomio 23.4.1986, Kok. 1986, s. 1375, 28 kohta). Nyt esillä olevassa asiassa sillä, että komissio on jatkanut tutkimusta 26.1.1988 aloitetun menettelyn yhteydessä panematta uutta tutkimusta vireille, ei ole ollut minkäänlaista vaikutusta toimivaltaisten yhteisön toimielinten lopullisen päätöksen sisältöön, koska kantaja on samassa tai jopa paremmassa asemassa kuin jos komissio olisi aloittanut uuden menettelyn.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

87 Perusasetuksesta ilmenee, että polkumyynnin vastainen menettely sisältää useita vaiheita, joista yksi on tutkimus. Menettelyyn voi sisältyä yksi tai useita tutkimuksia.

88 Perusasetuksen 7 artiklan 9 kohdan b alakohdan mukaan menettely päättyy joko tutkimuksen päätökseen saattamisella ilman tullien määräämistä ja sitoumusten hyväksymistä perusasetuksen 9 artiklan mukaisesti tai tällaisten tullien voimassaoloajan päättyessä tai kumottaessa ne, taikka sitoumusten päättyessä perusasetuksen 14 tai 15 artiklan mukaisesti.

89 Vireillepantu tutkimus päättyy ainoastaan, jos toteutetaan lopullisia toimenpiteitä tai jos tutkimus päätetään perusasetuksen 7 artiklan 9 kohdan a alakohdan mukaisesti, ilman että menettely kuitenkaan lakkaisi olemasta vireillä.

90 Menettelyn jatkuessa perusasetuksen 16 artiklan nojalla voidaan esittää palauttamisvaatimuksia, ja tutkimus voidaan panna uudelleen vireille lopullisten toimenpiteiden uudelleentarkastelua varten.

91 Toisin kuin kantaja väittää, sitä, että perusasetuksessa ei ole erityisiä säännöksiä kumoamistuomion oikeusvaikutuksista, ei voida tulkita siten, että yhteisön toimielimiltä evättäisiin mahdollisuus aloittaa uudelleen sekä tutkimus että menettely, jonka yhteydessä kumotut lopulliset toimenpiteet on annettu. Perustamissopimuksen 176 artiklan mukaan asianomaisen toimielimen on nimittäin toteutettava tarvittavat toimenpiteet kumoamistuomion johdosta. Näin ollen sellaisen säädöksen kumoaminen, jolla päätetään useita vaiheita käsittävä hallinnollinen menettely, ei välttämättä johda riidanalaisen säädöksen antamista edeltävän koko menettelyn pätemättömäksi toteamiseen, riippumatta kumoamistuomion aineellisista tai menettelyä koskevista perusteluista (ks. vastaavasti em. asia Asteris ym. v. komissio, tuomion 30 kohta; asia C-331/88, Fedesa ym., tuomio 13.11.1990, Kok. 1990, s. I-4023, 34 kohta; asia T-38/89, Hochbaum v. komissio, tuomio 14.2.1990, Kok. 1990, s. II-43, 13 kohta ja yhdistetyt asiat T-17/90, T-28/91 ja T-17/92, Camara Alloisio ym. v. komissio, tuomio 15.7.1993, Kok. 1993, s. II-841, 79 kohta).

92 Näiden periaatteiden valossa kantajan pääasiallisesti puoltama ratkaisu, jossa polkumyyntitullien käyttöön ottamisesta annetun asetuksen kumoamisesta päätellään, että koko asetuksen antamista edeltävä hallinnollinen menettely olisi kumoamisen väistämättömänä seurauksena todettu pätemättömäksi, on oikeudellisesti virheellinen.

93 Arvioitaessa, onko kantajan esittämä kanneperuste hyväksyttävissä, on määriteltävä yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Extramet II antamassaan tuomiossa toteaman lainvastaisuuden seuraukset. Tältä osin on syytä huomauttaa, että yhteisön toimielimen on kumoamistuomiota noudattaakseen ja pannakseen sen täysimääräisesti täytäntöön noudatettava perustamissopimuksen 176 artiklan mukaisesti paitsi tuomion tuomiolauselmaa, myös sen antamiseen johtaneita ja sitä tarvittavalla tavalla tukevia perusteluja (em. asia Asteris ym. v. komissio, tuomion 27 kohta).

94 Asiassa Extramet II antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin kumosi asetuksen N:o 2808/89 sillä perusteella, että yhteisön toimielimet eivät olleet todellisuudessa tutkineet, oliko yhteisön tuottaja eli PEM itse myötävaikuttanut aiheutuneeseen vahinkoon kieltäytymällä myymästä tuotetta, eivätkä ne olleet näyttäneet toteen, ettei vahinko perustunut Extramet-yhtiön väittämiin seikkoihin. Yhteisöjen tuomioistuin päätteli näistä toteamuksista, etteivät yhteisön toimielimet olleet määritelleet vahinkoa asianmukaisesti (tuomion 19 kohta). Näin ollen yhteisöjen tuomioistuimen toteama lainvastaisuus ei vaikuta tutkimusta edeltäneisiin alustaviin toimenpiteisiin ja muun muassa perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan mukaisen menettelyn aloittamiseen.

95 Tästä seuraa, että komissio saattoi hyväksyttävästi aloittaa menettelyn uudelleen kaikkien niiden menettelyä koskevien asiakirjojen perusteella, joihin yhteisöjen tuomioistuimen toteama pätemättömyys ei ollut vaikuttanut, eli PEM:n heinäkuussa 1987 tekemän valituksen, neuvoa-antavan komitean kuulemisen ja menettelyn aloittamista koskevan päätöksen perusteella suorittaakseen tutkimuksen samasta viiteajanjaksosta kuin asetuksessa N:o 2808/89 (joka kumottiin asiassa Extramet II annetulla tuomiolla) oli otettu huomioon, tutkimuksen rajoittuessa sen selvittämiseen, oliko PEM kieltäytymällä myymästä tuotetta itse myötävaikuttanut yhteisön tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon. Koska komissio kuitenkin päätti suorittaa uuden tutkimuksen, joka koski toista viiteajanjaksoa, on tutkittava, onko käsiteltävässä asiassa noudatettu perusasetuksesta ilmeneviä edellytyksiä.

96 Aluksi on todettava, että yhteisön toimielimillä on laaja harkintavalta määriteltäessä polkumyynnin vastaisen menettelyn yhteydessä vahingon toteamiseksi huomioon otettava ajanjakso (asia C-121/86, Epicheiriseon Metalleftikon Viomichanikon kai Naftiliakon ym. v. neuvosto, tuomio 28.11.1989, Kok. 1989, s. 3919, 20 kohta ja asia C-69/89, Nakajima v. neuvosto, tuomio 7.5.1991, Kok. 1991, s. I-2069, 86 kohta).

97 Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdasta ilmenee, että sellaisten seikkojen olemassaolo, jotka osoittavat yhteisön tuotannonalalle vahinkoa aiheuttavaa polkumyyntiä harjoitettavan, on polkumyyntiä koskevan yhteisön toimen ja erityisesti tutkimuksen vireillepanon välttämätön ja riittävä aineellinen edellytys.

98 Nyt esillä olevassa asiassa komissio ei voinut minkään seikan perusteella olettaa, että polkumyyntiä olisi lakattu harjoittamasta tai että yhteisön tuotannonalalle ei enää aiheutuisi vahinkoa. Sitä vastoin komissio sai PEM:ltä muistion, jossa tuettiin tutkimuksen panemista uudelleen vireille, sekä selvityksen yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon arvioinnista. PEM on 1.7.1992 päivätyssä selvityksessään saattanut ajan tasalle heinäkuussa 1987 tekemäänsä valitukseen sisältyneet tiedot ja toimittanut yksityiskohtaisen analyysin eri seikoista, joihin polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöön ottaminen perustuu, eli markkina-arvosta ja vientihinnasta, hintavertailusta, polkumyyntimarginaalista ja vahingosta ajanjaksona vuodesta 1987 joulukuuhun 1991 eli viimeisimmästä ajanjaksosta, josta oli käytettävissä numeerisia tietoja.

99 Koska alkuperäistä menettelyä ei ollut todettu pätemättömäksi asiassa Extramet II annetulla tuomiolla ja koska polkumyynnin harjoittaminen vain jatkui, komissio ei ole ylittänyt harkintavaltaansa päättäessään jatkaa jo vuonna 1989 aloitettua menettelyä ja suorittaessaan uuden tutkimuksen toisen viiteajanjakson perusteella.

100 Näin ollen kantajan esittämä kanneperuste, jonka mukaan komissio on aloittaessaan tutkimuksen uudelleen toiminut ilman oikeudellista perustaa, loukannut oikeusvoiman periaatetta, vääristänyt yhteisöjen tuomioistuimen tuomion sisällön ja joka tapauksessa jättänyt noudattamatta hallinnollisten toimien laillisiksi korjaamista koskevia edellytyksiä, on perusteeton.

101 Lisäksi on todettava, että tutkimusajanjakson muuttamisella ei ole loukattu IPS:n oikeuksia, jotka se perustaa menettelyn aloittamiseen vuonna 1989. Komissio nimittäin ilmoitti IPS:lle aikomuksestaan aloittaa tutkimus uudelleen ja kehotti sitä 17.7.1992 esittämään huomautuksensa vahingon osalta. Komissio antoi myös 14.10.1992 IPS:lle tiedoksi PEM:n toimittaman selvityksen vahingosta ja kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa ilmoitti menettelyn jatkamisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 14.11.1992 julkaistussa ilmoituksessa, jossa se mainitsi tuotteen ja asianomaiset maat, esitti yhteenvedon saaduista tiedoista ja täsmensi, että sille olisi ilmoitettava kaikki tarvittavat tiedot. Komissio ilmoitti asiasta virallisesti viejille ja tuojille, joita asia tunnetusti koski, ja asetti lisäksi määräajan, jossa asianomaiset osapuolet saattoivat ilmoittaa näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla suullisesti kuulluksi. Lopuksi on todettava, että väliaikaisen asetuksen perusteluosan 4-7 kohdasta ilmenee selvästi, että tutkimus koski samalla sekä polkumyyntiä että vahinkoa ja että tutkimusajanjakso kattoi ajanjakson 1.7.1991-31.10.1992.

102 Näin ollen ensimmäinen kumoamisperuste on hylättävä.

Toinen kanneperuste, joka koskee perusasetuksen 7 ja 8 artiklan rikkomista

103 Kantaja jakaa toisen kanneperusteen kolmeen osaan. Ensimmäinen osa koskee puolustautumisoikeuksien loukkaamista: PEM:n 1.7.1992 toimittama selvitys vahingosta on annettu kantajalle tiedoksi vasta 14.10.1992. Toinen osa koskee perusasetuksen 7 artiklan 4 kohdan rikkomista ja saman asetuksen 8 artiklan noudattamatta jättämistä: komissio ei ole toimittanut edelleen kantajalle tiettyjä PEM:n jättämiä asiakirjoja. Kanneperusteen kolmas osa koskee perusasetuksen 7 artiklan 4 kohdan rikkomista ja puolustautumisoikeuksien loukkaamista: komissio on kieltäytynyt antamasta kantajalle tiedoksi tiettyjä olennaisia seikkoja, jotka olisivat olleet välttämättömiä asianmukaisten huomautusten tekemiseksi.

Kanneperusteen ensimmäinen osa, joka koskee puolustautumisoikeuksien loukkaamista annettaessa PEM:n 1.7.1992 toimittama selvitys myöhässä tiedoksi

Asianosaisten ja väliintulijoiden väitteet ja niiden perustelut

104 Kantaja tuo esiin, että 10.7.1992, jolloin sille ilmoitettiin tutkimuksen aloittamisesta uudelleen, ja 18.11.1992, jolloin se sai vahvistuksen tästä tiedosta, kun Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistiin sitä koskeva ilmoitus, välisenä aikana kului kolme kuukautta, joiden aikana komissio ei kunnioittanut kantajan puolustautumisoikeuksia. Kantaja sai 10.7.1992 sattumalta tietää PEM:n 1.7.1992 toimittaman vahinkoa koskevan selvityksen olemassaolosta. Silti sitä kehotettiin esittämään huomautuksensa vahingon osalta ennen 17.8.1992 ilman, että kyseistä selvitystä olisi annettu sille tiedoksi. Tämä asiakirja lähetettiin kantajalle lopulta vasta 14.10.1992 eli sen omien huomautusten jättämisen jälkeen.

105 Asiassa ei ole kantajan mukaan kyse siitä, edellyttääkö tutkimuksen "aloittaminen uudelleen" kontradiktorista vaihetta. Kantaja katsoo, että vaikka neuvoston, PEM:n ja Chambre syndicalen väite, jonka mukaan vuonna 1989 aloitettua tutkimusta ei ole päätetty, olisikin oikea, siitä olisi johdonmukaisesti pitänyt seurata, että tutkimuksen vireillepanoa edeltävää vaihetta ei enää olisi tarvittu. Siten olisi oltu perusasetuksen 7 artiklassa tarkoitetussa toisessa vaiheessa. Näin ollen menettelyn olisi kantajan mukaan pitänyt tutkimuksen uudelleen aloittamisesta lähtien olla kontradiktorinen.

106 Neuvosto huomauttaa, että komissio kehotti kantajaa 17.7.1992 päivätyllä kirjeellään eli kaksi kuukautta ennen ilmoituksen julkaisemista Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä esittämään mahdolliset huomautuksensa kyseisen tuotteen tuonnilla aiheutetusta vahingosta ja että kantaja vastasi 14.8.1992 päivätyllä kirjeellä. Neuvosto tuo lisäksi esiin, ettei kantaja väitä, ettei se olisi voinut laatia huomautuksiaan PEM:n 1.7.1992 päivätystä selvityksestä. Neuvosto muistuttaa, että kantaja toimitti huomautuksensa 23.12.1992 komissiolle osoitetulla kirjeellään.

107 Kysymystä siitä, onko komission jatkettava tutkimusta, ei neuvoston mukaan tarvitse selvittää kontradiktorisessa menettelyssä, koska tutkimuksen tarkoituksena on määrittää, täyttyvätkö polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden edellytykset. Oikeuskäytännöstä ilmenee (asia 60/81, IBM v. komissio, tuomio 11.11.1981, Kok. 1981, s. 2639), että tutkimuksen uudelleen aloittaminen ei ole kannekelpoinen toimi, koska se ei vaikuta kyseisten osapuolten asemaan.

108 PEM ja Chambre syndicale väittävät, että jos kantaja olisi esittänyt oman tulkintansa muun muassa syy-yhteydestä se olisi mahdollisesti voinut toivoa välttävänsä tutkimuksen uudelleen aloittamisen. Kantaja on kuitenkin komission 17.7.1992 päivättyyn kirjeeseen sisältyneestä nimenomaisesta kehotuksesta huolimatta edelleen kieltäytynyt esittämästä huomautuksiaan vahingon osalta ennen tutkimuksen uudelleen aloittamista koskevan ilmoituksen julkaisemista 14.11.1992. Kantaja on siten luopunut vastustamasta tätä uudelleen aloittamista. Sillä, ettei PEM:n 1.7.1992 päivättyä selvitystä ole annettu tiedoksi, ei näin ollen ole loukattu kantajan puolustautumisoikeuksia.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

109 Komission 17.7.1992 päivätty kirje on kaksiosainen. Ensinnäkin siinä ilmoitetaan kantajalle, että tutkimus aloitetaan lain nojalla uudelleen lopullisen asetuksen N:o 2808/89 kumoamisesta asiassa Extramet II annetun tuomion jälkeen, ja toiseksi kantajaa kehotetaan esittämään huomautuksensa yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon osalta.

110 Kirjeen ensimmäisestä osasta on todettava, että kantaja on voinut 14.8. ja 21.8.1992 päivätyissä kirjeissään ilmoittaa pitävänsä komission väitettä perusteettomana. Tältä osin, kuten kantaja myönsi istunnossa vastatessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämään kysymykseen, PEM:n 1.7.1992 päivätyn, mitä suurimmassa määrin teknisen selvityksen sisältöä ei ollut välttämätöntä tuntea eikä se estänyt kantajaa esittämästä näkökantaansa siitä, onko komissiolla ollut oikeus aloittaa tutkimus uudelleen. Näin ollen sillä, että PEM:n selvitys toimitettiin edelleen kantajalle 14.10.1992, ei loukattu sen menettelyllisiä oikeuksia.

111 Kyseisen 17.7.1992 päivätyn kirjeen toisesta osasta on todettava, että kantaja on voinut ainakin 17.7.1992 lähtien ja joka tapauksessa 14.10.1992 lähtien, jolloin se sai PEM:n 1.7.1992 päivätyn selvityksen, eli kuukautta ennen polkumyynnin vastaista menettelyä koskevan ilmoituksen julkaisemista 14.11.1992 esittää näkökantansa tutkimuksen uudelleen aloittamista koskevien aineellisten edellytysten olemassaolosta, minkä se tekikin ensimmäisen kerran 23.12.1992, ja tämän jälkeen se saattoi esittää kantansa koko hallinnollisen menettelyn ajan neuvoa-antavan komitean kuulemiseen saakka.

112 Tämän vuoksi kantajan menettelyllisiä oikeuksia ei ole loukattu sillä, että PEM:n 1.7.1992 jättämä selvitys on toimitettu edelleen kantajalle 14.10.1992.

113 Asiakirja-aineistosta ei myöskään ilmene, että kantaja olisi pyytänyt kirjallisesti komissiolta tietoa PEM:n 1.7.1992 päivätystä kirjeestä, vaikka se oli saanut tietää sen olemassaolosta jo 19.7.1992. Koska tällaista perusasetuksen 7 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti esitettyä pyyntöä ei ole tehty, komissiolla ei ole kyseisen säännöksen perusteella ollut velvollisuutta saattaa kirjeen sisältöä kantajan tietoon.

114 Näin ollen kanneperusteen ensimmäinen osa on hylättävä.

Kanneperusteen toinen osa, joka koskee ensinnäkin perusasetuksen 7 artiklan 4 kohdan rikkomista siltä osin kuin komissio ei ole toimittanut edelleen kantajalle tiettyjä PEM:n esittämiä asiakirjoja ja toiseksi perusasetuksen 8 artiklan rikkomista

Asianosaisten ja väliintulijoiden väitteet ja niiden perustelut

115 Kantaja väittää, että komissio on arvioinut virheellisesti tiettyjen asiakirjojen luottamuksellisuutta.

116 Tämän virheen vuoksi komissio on seuraavaksi perusteettomasti kieltäytynyt antamasta seuraavia asiakirjoja tiedoksi:

- PEM:n 19.8.1993 komissiolle osoittama kirje, johon on liitetty PEM:n 19.8.1993 asianajajalleen Rambaud'lle osoittama kirje, PEM:n edustajan Plassen vierailusta kantajan tehtaalle 17.8.1993 laadittu pöytäkirja, jonka kantajayhtiön toimitusjohtaja oli varmentanut, ja viisi kirjettä PEM:n ja kantajan välisestä kirjeenvaihdosta 10.-17.8.1993;

- PEM:n 11.8.1993 komissiolle osoittama kirje, johon oli liitetty kantajan 4.8.1993 päivätty kirje PEM:lle;

- PEM:n 5.8.1993 komissiolle osoittama kirje, johon oli liitetty 13 kirjettä PEM:n ja kantajan välisestä kirjeenvaihdosta 26.4-4.8.1993;

- PEM:n 5.8.1993 komissiolle osoittamaan kirjeeseen liitetty selvitys PEM:n La Roche de Ramen tehtaalla suoritetusta teknisestä työstä.

117 PEM toimitti kaikki nämä asiakirjat vähitellen tutkimuksen aikana ilman, että kantajalle olisi missään vaiheessa annettu siitä tietoa ja ilman, että perusasetuksen 8 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetyt edellytykset olisivat täyttyneet. Kantaja sai vasta 29.9.1993 tietää, että asiakirjoihin oli liitetty joitakin luottamuksellisia asiakirjoja. Kantaja oli silloin pyytänyt useaan otteeseen näiden asiakirjojen tiedoksi antamista.

118 Kantaja korostaa, että perusasetuksen 8 artiklan 2 kohdan b alakohdasta ilmenevän säännön vastaisesti kyseisiin asiakirjoihin ja erityisesti PEM:n 5.8.1993 päivättyyn, sen La Roche de Ramen tehtaalla suoritettua teknistä työtä koskevaan komissiolle osoitettuun kirjeeseen, PEM:n sisäisiin selvityksiin sekä PEM:n 19.8.1993 päivättyyn Rambaud'lle osoitettuun kirjeeseen ei ollut liitetty tietoja koskevaa yhteenvetoa, joka ei ole luottamuksellinen.

119 Varsinkaan 5.8.1993 päivätyn kirjeen osalta ei voida katsoa, että sen viisi johdantoriviä olisivat perusasetuksessa tarkoitettu yhteenveto, joka ei ole luottamuksellinen, kun kyseessä oleva asiakirja oli 18 sivua sisältävä tekninen selvitys.

120 Vaikka oletettaisiin, että tätä teknistä selvitystä tai sen tiettyjä osia ei olisi voitu esittää yhteenvetona, joka ei olisi ollut luottamuksellinen, puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen edellyttää joka tapauksessa, että kyseiseen kirjeeseen olisi liitetty luettelo PEM:n komissiolle toimittamista liitteistä, joihin olisi lisätty maininta "luottamuksellinen, ei annettu tiedoksi".

121 Lisäksi tämän teknisen selvityksen tiedoksi antaminen kantajalle oli kantajan peräänantamattomuuden tulos, eikä se täyttänyt mitään vaadituista edellytyksistä päiväyksen, lähettäjän eikä sisällönkään osalta.

122 Kantaja sai teknisen selvityksen useita pyyntöjä sekä komissiolle että PEM:lle ja sen asianajajalle esitettyään lopulta vasta 21.5.1994 eli päivänä, jolloin sille väliaikaista asetusta koskevien huomautusten esittämistä varten asetettu määräaika päättyi. Kantajan piti siis voimakkaasti vaatia komissiolta muutaman päivän ylimääräistä määräaikaa, mikä selittää sen, että sen kirjelmä on jätetty 27.5.1994.

123 Kantaja toteaa lähettäjästä, että vaikka tiedoksiantovelvollisuus kuuluu komissiolle, lopulta nimenomaan PEM on asianajajansa kiellosta huolimatta suostunut antamaan sille asiakirjan. Komissio ei siis ole millään tavoin suorittanut tehtäväänsä arvioida objektiivisesti, ovatko asiakirjat luottamuksellisia vai eivät.

124 Toimitettujen tietojen sisällön osalta kantaja väittää, että sille ei ilmoitettu kolmea erittäin luottamuksellista seikkaa: tehtaan uunin piirustuksia, juoksutteista lankaa koskevaa kirjeenvaihtoa ja paikallisen käsityöläisen laskua.

125 Kantaja katsoo, että teknisen selvityksen tiedoksi antaminen oli nyt esillä olevassa asiassa olennaista, koska sen perusteella olisi ollut mahdollista arvioida, miten suuriin ponnistuksiin PEM todellisuudessa oli ryhtynyt kyetäkseen toimittamaan kantajalle tuotetta.

126 Neuvosto huomauttaa, että kantaja on tiennyt asiakirjojen olemassaolosta, koska se on esittänyt niistä kannekirjelmänsä liitteessä 53 luettelon, jonka komissio oli antanut sille tiedoksi.

127 Niiden asiakirjojen perusteella, jotka eivät ole luottamuksellisia, kantaja on saanut riittävästi tietoa asiakirjojen sisällöstä voidakseen käyttää puolustautumisoikeuksiaan. Neuvoston mukaan 5.8.1993 päivätty tekninen selvitys annettiin kantajalle tiedoksi 21.5.1994 kolmea erittäin luottamuksellista seikkaa lukuun ottamatta eli La Roche de Ramen tehtaan uunin piirustuksia, juoksutteista lankaa koskevaa kirjeenvaihtoa ja paikallisen käsityöläisen laskua, joista ei olisi voitu esittää yhteenvetoa tavalla, joka ei ole luottamuksellinen. Kantaja on toisaalta esittänyt huomautuksensa teknisestä selvityksestä 27.5.1994 päivätyssä kirjelmässään esittäessään huomautuksensa väliaikaisten tullien käyttöön ottamista koskevasta asetuksesta.

128 Kantaja ei toisaalta kiistä asiakirjojen luottamuksellisuutta viejiin ja muihin maahantuojiin nähden.

129 PEM ja Chambre syndicale yhtyvät neuvoston väitteisiin.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

130 Kantaja arvostelee komissiota ensinnäkin siitä, että se on virheellisesti katsonut ainakin kantajaan nähden luottamuksellisiksi tiettyjä asiakirjoja, ja toiseksi siitä, ettei se ole antanut kantajalle tiettyjä asiakirja-aineistoon sisältyviä asiakirjoja tiedoksi, ja väittää tietojensaantia koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta, että komissio on viivytellyt antaessaan sille tiedoksi tiettyjä luottamuksellisia asiakirjoja eikä ole toimittanut sille tietyistä luottamuksellisista asiakirjoista otetta tai yhteenvetoa, joka ei olisi luottamuksellinen.

131 Nämä kolme väitettä koskevat ennen kaikkea neljää asiakirjaa, jotka on esitetty komission kantajalle lähettämässä luottamuksellisia asiakirjoja koskevassa luettelossa ja jotka on mainittu edellä 116 kohdassa.

132 On todettava, että kantaja ei väitä, etteivät nämä asiakirjat olleet luottamuksellisia kolmansiin nähden. Se ainoastaan korostaa, etteivät ne olleet luottamuksellisia siihen itseensä nähden.

133 Sen osalta, että tiettyjä asiakirjoja ei annettu tiedoksi tai että ne annettiin tiedoksi liian myöhään ja ettei luottamuksellisiksi katsotuista asiakirjoista laadittu versiota, joka ei olisi ollut luottamuksellinen, on erotettava ensinnäkin asiakirjat, jotka mainittiin komission kantajalle toimittamassa luettelossa ja jotka olivat kantajan käytettävissä, ja toiseksi asiakirjat, jotka siitä huolimatta, että ne mainitaan IPS:lle toimitetuissa luetteloissa, eivät olleet sen käytettävissä.

134 Kantajan käytettävissä olivat seuraavat asiakirjat: Plassen vierailusta IPS:n tehtaalle 17.8.1993 laadittu pöytäkirja, PEM:n 19.8.1993 komissiolle osoittamaan kirjeeseen liitetyt viisi kirjettä PEM:n ja IPS:n välisestä kirjeenvaihdosta 10.-17.8.1993, IPS:n 4.8.1993 PEM:lle osoittama kirje, joka on PEM:n 11.8.1993 komissiolle osoittaman kirjeen liitteenä, PEM:n 5.8.1993 komissiolle osoittamaan kirjeeseen liitetyt 13 kirjettä ja IPS:n 19.11.1992 PEM:lle osoittama kirje.

135 Koska komissio katsoi nämä asiakirjat luottamuksellisiksi ja toimitti niistä luettelon kantajalle ja koska kantajalla oli näistä kirjeistä alkuperäiset kappaleet tai jäljennös, komissiolla ei ollut velvollisuutta antaa tiedoksi jäljennöstä näistä asiakirjoista eikä laatia niistä versiota, joka ei olisi luottamuksellinen ainakaan kantajaan nähden. Komissio on nimittäin toimittaessaan luettelon PEM:n komissiolle esittämistä PEM:n ja kantajan välisistä kirjeistä antanut kantajalle mahdollisuuden esittää näkökantansa asianmukaisesti ja käyttää täysimääräisesti menettelyllisiä oikeuksiaan.

136 Komission oli perusasetuksen 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti pyydettävä PEM:ltä versio, joka ei olisi luottamuksellinen, jollei tällaisen yhteenvedon laatiminen ollut mahdollista, niistä asiakirjoista, jotka eivät olleet kantajan käytettävissä, eli PEM:n 19.8.1993 asianajajalleen Rambaud'lle osoittamasta kirjeestä, PEM:n 5.8., 11.8. ja 19.8.1993 komissiolle osoittamista saatekirjeistä ja PEM:n 5.8.1993 päivätystä kirjeestä sen La Roche de Ramen tehtaalla suoritetusta teknisestä työstä.

137 Sillä, että yhteenvetoa, joka ei olisi luottamuksellinen, ei ole annettu tiedoksi, loukataan menettelyllisiä oikeuksia siinä määrin, että riidanalainen asetus voidaan sillä perusteella kumota, kuitenkin ainoastaan siinä tapauksessa, että kantaja ei ole saanut riittävästi tietoa kyseisen asiakirjan tai kyseisten asiakirjojen olennaisesta sisällöstä eikä tästä syystä ole voinut asianmukaisesti esittää näkökantaansa niiden oikeellisuudesta tai merkityksestä.

138 Näin ei kuitenkaan ole nyt esillä olevassa asiassa.

139 Kantaja ei ole osoittanut perusasetuksen 7 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti komissiolle kirjallista hakemusta, jossa se olisi pyytänyt erityisesti PEM:n 5.8., 11.8. ja 19.8.1993 komissiolle osoittamien kirjeiden tiedoksiantoa. Tämän vuoksi komissiolla ei ole ollut velvollisuutta niiden toimittamiseen. Kantaja onkin 5.10.1993 päivätyssä kirjeessään todennut, että se oli tutustunut PEM:n komissiolle toimittamien asiakirjojen luetteloon ja että osa näistä asiakirjoista oli sen käytettävissä, koska kyse oli sen ja PME:n välisestä kirjeenvaihdosta. Kantaja on siten rajoittanut komission luottamuksellisia asiakirjoja koskevan tiedoksisaantipyyntönsä seuraaviin kolmeen asiakirjaan: PEM:n 19.8.1993 Rambaud'lle osoittamaan kirjeeseen, Plassen vierailusta kantajan luona 17.8.1993 laadittuun pöytäkirjaan ja PEM:n 5.8.1993 komissiolle osoittamaan kirjeeseen, joka koski PEM:n La Roche de Ramen tehtaallaan suorittamaa teknistä työtä.

140 Komissio vahvisti lisäksi istunnossa vastauksena ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin, että PEM:n 5.8., 11.8. ja 19.8.1993 komissiolle osoittamat kirjeet olivat pelkkiä kantajan ja PEM:n väliseen kirjeenvaihtoon liittyneitä saatekirjeitä. Näin ollen vaikka oletettaisiinkin, että komission olisi pitänyt antaa nämä asiakirjat tiedoksi ilman tästä esitettyä kirjallista hakemusta, kantajan menettelyllisiä oikeuksia ei ole loukattu tässä asiassa sillä, että tiedoksiantoa ei ole tapahtunut.

141 Kantaja itse myönsi istunnossa, että PEM:n 19.8.1993 asianajajalleen osoittama kirje on selvästi luottamuksellinen, kun otetaan huomioon yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 155/79, AM & S Europe vastaan komissio, 18.5.1982 antama tuomio (Kok. 1982, s. 1575, 21-23, 25 ja 28 kohta), joka koski asianajajan ja asiakkaan väliselle kirjeenvaihdolle annettua suojaa.

142 PEM:n 5.8.1993 laatima selvitys La Roche de Ramen tehtaalla suoritetusta teknisestä työstä voitaisiin perustellusti katsoa perusasetuksen 8 artiklassa tarkoitetuksi luottamukselliseksi asiakirjaksi, koska se sisältää luottamuksellisia tietoja PEM:n valmistusmenetelmistä. On kuitenkin todettava, että komissio ei ole täyttänyt tietojen antamista koskevia velvollisuuksiaan. Ensinnäkin se vastasi huomattavan myöhään kantajan lainmukaisiin hakemuksiin. Tämän jälkeen se ei toimittanut kyseisestä kirjeestä todellista yhteenvetoa, joka ei olisi ollut luottamuksellinen. Se ei myöskään ole näyttänyt pyrkineensä tarvittavissa määrin saamaan kyseistä asiakirjaa annetuksi tiedoksi versiona, joka ei olisi luottamuksellinen. PEM päätti lopulta kantajan eikä komission pyynnöstä toimittaa IPS:lle riidanalaisen asiakirjan 21.5.1994.

143 Kantaja on kuitenkin kaikista näistä sääntöjenvastaisuuksista huolimatta voinut esittää huomautuksensa ajoissa 27.5.1994 eli ennen riidanalaisen asetuksen antamista. Näin ollen kyseiset säännönvastaisuudet eivät ole estäneet kantajaa esittämästä näkökantaansa asiakirjan oikeellisuudesta tai merkityksestä.

144 Kolmea PEM:n 5.8.1993 laatimaan tekniseen selvitykseen sisältyvää luottamuksellista seikkaa eli PEM:n uunin piirustuksia, juoksutteista lankaa koskevaa kirjeenvaihtoa ja paikallisen käsityöläisen laskua ei ole ilmoitettu kantajalle eikä niistä ole laadittu yhteenvetoa kantajaa varten, ja on todettava ensinnäkin, ettei kantaja kiistä niiden luottamuksellisuutta, ja toiseksi, ettei se kiistä myöskään sitä, etteikö olisi mahdotonta laatia yhteenvetoa, joka ei olisi luottamuksellinen, kuten komissio on väittänyt. Kantaja ei väitä, etteikö sillä olisi ollut mahdollisuutta esittää näkökantaansa teknisestä selvityksestä sen vuoksi, ettei näitä kolmea luottamuksellista seikkaa ole annettu tiedoksi.

145 Näin ollen kanneperusteen toinen osa on hylättävä.

Kolmas kanneperuste, joka koskee perusasetuksen 7 artiklan 4 kohdan rikkomista ja puolustautumisoikeuksien loukkaamista siltä osin kuin komissio on kieltäytynyt antamasta kantajalle tiedoksi tiettyjä asianmukaisten huomautusten tekemiseksi olennaisia tietoja

Asianosaisten ja väliintulijoiden väitteet ja niiden perustelut

146 Kantaja väittää, ettei sillä ole ollut mahdollisuutta riitauttaa tiettyjä riidanalaisten tullien käyttöön ottamisen perustelemiseksi välttämättömiä seikkoja. Koko tutkimuksen ajan se on todennut virheellisiksi joitakin komission polkumyyntitullien käyttöön ottamiseksi hyväksymiä seikkoja, muun muassa Yhdysvaltojen valitsemisen viitemaaksi ja PEM:n tuotantokapasiteetin vajaakäytön, ilman että sillä olisi missään vaiheessa ollut käytettävissään niitä seikkoja, joihin komissio on perustanut ratkaisunsa. Kantaja katsoo, että sen menettelyllisiä oikeuksia olisi loukattu, vaikka se olisi muodollisesti voinut esittää näkökantansa asian riidanalaisista seikoista.

147 Kantaja on useaan otteeseen pyytänyt komissiota osoittamaan, minkä asiakirjojen perusteella se on katsonut Yhdysvallat viitemaaksi, kun asiakirja-aineistossa ei ole tästä mitään mainintaa. Tältä osin kantaja ei arvostele komissiota siitä, että se on evännyt tietojensaantipyynnön, vaan siitä, ettei se ole toimittanut kantajalle tietoja, joiden perusteella Yhdysvallat on valittu viitemaaksi. Nämä perustelut olisivat kantajan mukaan olleet sitäkin tärkeämpiä, koska komissio on hyväksyessään laskentaperustaksi Yhdysvaltojen hinnat päätynyt kohtuuttomiin marginaaleihin ja polkumyyntitulleihin, jotka saattoivat ainoastaan lujittaa yhteisön tuottajan monopoliasemaa. Kantaja on jo ensimmäisen tutkimuksen yhteydessä kyseenalaistanut tämän maan valinnan ja pyytänyt, että kalsium-metallin laskennallinen arvo otettaisiin huomioon.

148 Kantaja väittää, että komissio olisi voinut joko antaa sille tiedoksi amerikkalaisen tuottajan asiakasluettelon, jotta se olisi voinut tarkistaa, minkä tyyppistä tuotetta se jälleenmyy, tai ilmoittaa sille sellaisenaan myydyn tuotteen myyntimäärät juoksutteisen langan myyntiin verrattuna. Tämä viimeksi mainittu seikka ei yksinään olisi aiheuttanut luottamuksellisuuteen liittyvää ongelmaa, ja sen avulla IPS olisi voinut tarkistaa, voitiinko Yhdysvaltojen markkinat valita viitemarkkinoiksi kuten komissio väitti.

149 Kantaja väittää samoin todenneensa tutkimuksen aikana virheellisiksi PEM:n tuotantokapasiteetin käyttöasteen, joka on kantajayrityksen mukaan vakiintunut hieman yli 50 prosenttiin. Tältä osin kantaja on tutkimuksen aikana saanut tietää, että todellisuudessa PEM ei ole kyennyt toimittamaan tavaraa tietyille asiakkaille.

150 Kantajan mielestä neuvosto ei voi moittia kantajaa siitä, ettei se ole esittänyt mitään lukuja osoittaakseen komission määrittämän 50 prosentin käyttöasteen virheelliseksi. Komission olisi nimittäin pitänyt antaa sille tiedot, joiden perusteella se olisi voinut osoittaa tehneensä oikean arvion huomioon otetuista seikoista.

151 Komissio ei ole kantajan mukaan antanut minkäänlaista tietoa PEM:n ponnistuksista ja investoinneista, joihin se sanojensa mukaan on ryhtynyt kyetäkseen toimittamaan tuotetta kantajalle. Kantaja ihmettelee siis, miten komissio on itse voinut todeta, että PEM oli esittänyt riittävästi näyttöä laitteistoihin tehdyistä investoinneista, kun otetaan huomioon, että nämä tiedot ovat teknisiä eikä komissiolla ole siitä syystä pätevyyttä arvioida niitä.

152 Neuvosto väittää, että kantajan asianajajan ja komission 12.8.1993-22.8.1994 käymä kirjeenvaihto osoittaa, että kantaja on tosiaankin riitauttanut mainitsemansa seikat.

153 Neuvosto toteaa lisäksi, että komission on annettava tiedoksi ainoastaan asianomaisen osapuolen pyytämät seikat ja silloinkin ainoastaan, jos niillä on merkitystä sen puolustautumisen kannalta ja jos pyyntöön voidaan suostua loukkaamatta luottamuksellisuuden periaatetta. Kantajaa on joka tapauksessa todellisuudessa kuultu kontradiktorisessa menettelyssä sen puolustautumisen kannalta merkityksellisistä seikoista.

154 PEM ja Chambre syndicale muistuttavat viitemaan osalta siitä, että tietojen luottamuksellista käsittelyä koskevaa perusasetuksen 8 artiklaa sovelletaan myös viitemaan yritysten toimittamiin tietoihin. On selvää, että normaaliarvon määrittämiseen käytetyt tiedot ovat pääasiallisesti luottamuksellisia.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

155 Asiassa on tutkittava, onko kantajalle ilmoitettu riittävän täsmällisesti ne tosiseikat ja harkintaperusteet, joiden nojalla aiottiin ehdottaa, että Kiinasta ja Venäjältä peräisin olevan kalsium-metallin tuonnissa otettaisiin käyttöön lopulliset toimenpiteet.

156 Kantaja on tutustunut viisi kertaa eli 27.4.1993, 4.10.1993, 17.5.1994, 8.7.1994 ja 26.7.1994 niihin komission asiakirjoihin, jotka eivät ole luottamuksellisia.

157 Tämän jälkeen komissio on 11.8.1994 päivätyllä kirjeellään (kannekirjelmän liite 115), joka on toimitettu perusasetuksen 7 artiklan 4 kohdan b ja c alakohdan mukaisesti, ilmoittanut kantajan asianajajalle pääasialliset seikat ja perustelut, joiden nojalla aiottiin ehdottaa lopullisten polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöön ottamista Kiinasta ja Venäjältä peräisin olevan kalsium-metallin tuonnissa.

158 Yhdysvaltojen valitsemisesta viitemaaksi on todettava, että komissio on väliaikaisen asetuksen 12-18 perustelukappaleessa esittänyt yksityiskohtaisesti ne syyt, joiden vuoksi se piti Yhdysvaltoja perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitetulla tavalla asianmukaisena ja kohtuullisena valintana.

159 Riidanalaisen asetuksen 15. perustelukappaleessa tuodaan puolestaan esiin, että yhteisön toimielimet ovat tutkineet arvostelut, joita IPS oli esittänyt viitemaan valinnasta huomioon otetun amerikkalaisen tuottajan myynnin edustavuuden ja tuotteiden samankaltaisuuden osalta.

160 Näin ollen kantaja on saanut komissiolta riittävät tiedot niistä perusteista, joiden vuoksi Yhdysvallat oli valittu viitemaaksi.

161 Ainoa asia, josta komissiota voitaisiin arvostella, on se, ettei se ole toimittanut kantajalle todisteita, jotka osoittaisivat amerikkalaisen tuottajan kalsium-metallin myynnin edustavuuden laskettaessa normaaliarvoa sen kotimarkkinoilla.

162 Tämän tuottajan kotimarkkinoilla myymiä määriä koskevat tiedot ovat kuitenkin luottamuksellisia, mitä kantaja ei ole kiistänyt. Komissiolla ei siten ole ollut velvollisuutta antaa niitä kantajalle tiedoksi.

163 Komissio ei ole voinut turvautua myöskään kahteen muuhun kantajan esittämään tiedoksiantotapaan (ks. edellä 148 kohta), koska se ei ollut koskaan aikaisemmin ehdottanut niitä.

164 Lisäksi on syytä todeta, että se, että kantajalle olisi toimitettu amerikkalaisen tuottajan asiakasluettelo, jotta tämä olisi voinut tarkistaa, minkälaisia tuotteita se jälleenmyy, olisi merkinnyt luottamuksellisten tietojen tiedoksiantoa, minkä kantaja itsekin myöntää.

165 Kantaja ei toisaalta ole näyttänyt, ettei se saadessaan tietää amerikkalaisen tuottajan sellaisenaan myytyä tuotetta koskevat myyntimäärät juoksutteisen langan myyntiin nähden olisi epäsuorasti saanut tietää kyseisen tuottajan kalsium-metallin myyntimäärät sen kotimarkkinoilla.

PERUSTELUT JATKUVAT ASIAKIRJASSA: 695A0002.1

166 Kantaja ei myöskään ole näyttänyt, miten näiden tietojen paljastamatta jättäminen on voinut vaikuttaa sen puolustautumismahdollisuuksiin tai menettelyn lopputulokseen, varsinkaan kun se ei ole koskaan esittänyt vastaehdotusta Yhdysvaltojen valinnalle viitemaaksi, kuten neuvosto perustellusti korostaa.

167 Näin ollen väite, joka koskee Yhdysvaltojen valintaa viitemaaksi, on hylättävä.

168 Kantajan väitteeseen, jonka mukaan komissio ei ole antanut kantajalle tietoja, joiden perusteella se olisi voinut harkita, onko PEM:n tuotantokapasiteetin käyttöastetta koskeva arviointi perusteltu, liittyvät seuraavat väliaikaisessa asetuksessa (29.-31. perustelukappale) todetut seikat:

- vuodesta 1989 yhteisön tuottaja on investoinut uusiin uuneihin ja hieman lisännyt tuotantokapasiteettiaan (indeksi 103 vuonna 1990, 107 vuonna 1991 ja 111 vuonna 1992, kun se oli 100 vuonna 1989);

- tuotanto on ollut vakaata: indeksi 88 vuonna 1990, 94 vuonna 1991 ja 101 vuonna 1992, kun se oli 100 vuonna 1989;

- kapasiteetin käyttöaste heijasti vuonna 1989 polkumyyntitullien käyttöön ottamisen myönteistä vaikutusta; sitten se on vakiintunut alemmalle tasolle, hieman yli 50 prosenttiin.

169 Neuvosto täsmentää riidanalaisessa asetuksessa (20 kohta), että se on tutkinut IPS:n esittämät epäilyt ja komission tekemät tarkistukset ennen kuin se on päätellyt, että PEM:n kapasiteetin käyttöaste on asianomaisena ajanjaksona jäänyt alhaiseksi vaihdellen 50 ja 60 prosentin välillä.

170 Edellä esitetystä ilmenee, että komissio on selostanut, mitä parametrejä se on käyttänyt päätyessään siihen, että PEM:n kapasiteetin käyttöaste eli todellisen tuotannon ja PEM:n tuotantokapasiteetin välinen suhde tutkimusajanjakson aikana vaihteli 50 ja 60 prosentin välillä. Esitetystä ilmenee myös, että komissio on arvioinut kysymystä uudelleen, kun väliaikaisen asetuksen antamisen jälkeen oli väitetty ilman minkäänlaista näyttöä, ettei PEM ollut kyennyt toimittamaan tavaraa tietyille asiakkaille.

171 Näin ollen kantajan väite, jonka mukaan komissio ei ole toimittanut sille sellaista tietoa, jonka perusteella se olisi voinut arvioida PEM:n kapasiteetin käyttöasteesta tehdyn arvion oikeellisuutta, on hylättävä.

172 Komissiolla ei ole ollut perusasetuksen 8 artiklan nojalla velvollisuutta antaa kantajan tutustua edellä mainittujen laskelmien perusteena käytettyihin asiakirjoihin, koska nämä asiakirjat olivat luottamuksellisia, mitä kantaja ei ole kiistänyt, ja koska tiedoista ei ollut mahdollista laatia yhteenvetoa, joka ei olisi ollut luottamuksellinen.

173 Kantaja ei ole myöskään näyttänyt toteen, miten se, ettei näistä asiakirjoista ole annettu tietoa, on voinut vaikuttaa sen puolustautumismahdollisuuksiin tai menettelyn lopputulokseen, varsinkaan kun se ei ole koskaan esittänyt näyttöä, jolla se olisi pyrkinyt osoittamaan komission laskelmien olleen virheellisiä.

174 Myös väite, joka perustuu siihen, ettei kantajalle ollut annettu tietoja siitä, miten suuriin ponnistuksiin ja investointeihin PEM oli ryhtynyt kyetäkseen toimittamaan tuotetta kantajalle, on hylättävä edellä 142-144 kohdassa kanneperusteen toisen osan käsittelyn yhteydessä esitetyin perustein.

175 Sen osalta, onko kantajalla ollut mahdollisuus lausua niistä tosiseikoista ja harkintaperusteista, joiden nojalla aiottiin ehdottaa lopullisten toimenpiteiden käyttöön ottamista Kiinasta ja Venäjältä peräisin olevan kalsium-metallin tuonnissa, on todettava, että kantaja pyysi saada tulla kuulluksi perusasetuksen 7 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Tämä kuuleminen järjestettiin 4.5.1993.

176 Lisäksi kantaja antoi komissiolle tiedoksi näkökantojaan koko tutkimuksen ajan, kuten kantajan asianajajan ja komission välisestä kirjeenvaihdosta ilmenee, sellaisena kuin neuvosto on esittänyt siitä yhteenvedon:

- 31.5.1994 päivätty kirje (kannekirjelmän liite 40): kantaja ilmoittaa väliaikaisesta asetuksesta huomautuksensa, jotka eivät ole luottamuksellisia; tässä asiakirjassa se vastustaa Yhdysvaltojen valitsemista viitemaaksi, yhteisön tuottajan kapasiteetin käyttöasteen vahvistamista 50 prosentiksi, PEM:n toteuttamien investointien hyödyllisyyttä ja komission hyväksymää 96 prosentin puhtausastetta koskevaa kriteeriä; komission vastaus on toimitettu kantajalle 14.6.1994 päivätyllä kirjeellä;

- 11.7.1994 päivätty kirje (kannekirjelmän liite 42): kantaja vastaa komission 14.6.1994 päivättyyn kirjeeseen ja vahvistaa 31.5.1994 päivätyssä kirjeessään esittämänsä arvostelun;

- 22.8.1994 päivätty kirje (kannekirjelmän liite 62): kantaja esittää huomautuksensa 11.8.1994 päivätystä kirjeestä, jossa komissio on esittänyt ne pääasialliset seikat ja harkintaperusteet, joiden nojalla oli tarkoitus ehdottaa lopullisten toimenpiteiden käyttöön ottamista; kantajan havainnot koskevat muun muassa viitemaan valintaa, PEM:n kapasiteetin käyttöastetta, kalsiumin puhtausastetta ja PEM:n pyrkimyksiä toimittaa vaatimusten mukaista tuotetta.

177 Kantajalla näyttää siten olleen täysin riittävä mahdollisuus lausua viitemaan valinnasta, PEM:n tehtaan tuotantokapasiteetin käyttöasteen määrittämisestä sekä tiedoista, jotka koskevat investointeja, joihin PEM oli ryhtynyt kyetäkseen toimittamaan tuotetta IPS:lle.

178 Siten myös kanneperusteen kolmas osa on hylättävä.

179 Näin ollen kanneperuste on hylättävä kokonaisuudessaan.

Kolmas kanneperuste, joka koskee perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ja 2 artiklan 12 kohdan rikkomista ja ilmeistä arviointivirhettä

Asianosaisten ja väliintulijoiden väitteet ja niiden perustelut

180 Kantaja väittää, että neuvosto ja komissio ovat virheellisesti päätelleet, että yhtäältä Kiinasta ja Venäjältä peräisin oleva kalsium-metalli ja toisaalta PEM:n valmistama kalsium-metalli olisivat käyttötarkoituksiltaan korvaavia tuotteita ja siten perusasetuksen 2 artiklan 12 kohdassa tarkoitetulla tavalla samankaltaisia. Samankaltaisuuden käsite vastaa kantajan mukaan korvaavuuden käsitettä. Kyseisten tuotteiden samankaltaisuutta on siten tutkittava niiden fyysisten ja teknisten ominaisuuksien ja niiden käyttötarkoitusten perusteella.

181 Kantajan mukaan Kiinasta ja Venäjältä peräisin olevalla vakiolaatuisella kalsiumilla ja PEM:n tuottamalla kalsiumilla ei ole samoja fyysisiä ominaisuuksia. Ensiksi mainittu on kiiltävien ja tasakoosteisten lastujen (hiutaleiden) muodossa, kun taas jälkimmäinen on kalsiumia epäyhtenäisinä palasina, jotka ovat säikeisiä ja huokoisia ja pinnaltaan aina sameita.

182 Tuotteiden tekniset ominaisuudet ovat täysin erilaiset. Kemialliset tutkimukset alumiini- ja magnesiumpitoisuuksista osoittavat, että kyseessä eivät ole samat tuotteet. Yhteisön kalsiumissa on paljon korkeampi happipitoisuus kuin Kiinasta tai Venäjältä peräisin olevassa kalsiumissa. Eri happipitoisuuksista ilmeneekin, että PEM:n kalsiumin hapettumisaste on neljä-viisi kertaa korkeampi.

183 Kantaja ei voi käyttää PEM:n kalsiumia juuri sen vuoksi, että sen happipitoisuus on korkeampi maailman muiden tuottajien kalsiumiin verrattuna. Liian korkea happipitoisuus johtaa siihen, että uuneihin kertyy kalkkia, joka tukkii kantajan laitteistot. Myös PEM myöntää, että sen kalsiumin happipitoisuus on paljon korkeampi.

184 Kantajan mielestä tämä PEM:n kalsiumin ominaisuus on perustavanlaatuinen. Näin on varsinkin sen vuoksi, että koska kyseessä on sivutuotteen valmistukseen tarkoitettu teollisuustuote eikä lopulliselle käyttäjälle tarkoitettu tuote, tämä ominaisuus määrittää tuotteen käyttöedellytykset ja sillä on tuntuva vaikutus tuotantoprosessiin ja -kustannuksiin. Happipitoisuutta koskeva fyysinen ero on taloudellisesti merkittävä.

185 PEM:n väitettä, jonka mukaan näiden kahden tuotteen välinen ero ei johdu kalsiumista itsestään, vaan kantajan käyttämästä erityisestä menetelmästä, ei voida kantajan mukaan hyväksyä oikeudellisista eikä tosiseikkojakaan koskevista syistä.

186 Se, että muut käyttäjät voivat käyttää PEM:n kalsium-metallia, osoittaa vain sen, että samaa tuotetta voidaan käyttää eri tarkoituksiin ja erilaisissa olosuhteissa. Vakiolaatuinen kalsium-metalli voi kuulua eri markkinoille. Sitä voivat käyttää lyijy- ja rautateollisuus tai sitä voidaan käyttää raaka-aineena hajotetun kalsiumin valmistuksessa. Ensimmäisessä tapauksessa puhtausasteen eroilla ei ole merkitystä kuten ei happipitoisuudenkaan eroilla. Sitä vastoin happipitoisuus on perustavanlaatuista jälkimmäisessä tapauksessa, joka muodostaa kalsiumin käytön merkittävän osuuden.

187 Kalsium-metalli on raaka-aine, joka on jalostettu käytettäväksi edellä mainitulla kolmella alalla eli lyijyteollisuudessa (340 tonnia eli 40 prosenttia kalsiumin käytöstä), terästen käsittelyssä (570 tonnia eli 46 prosenttia kalsiumin käytöstä) ja korkean lämpötilan kalsiumkäsittelyssä (100 tonnia eli 11 prosenttia kalsiumin käytöstä). PEM:n vakiolaatuista kalsiumia voidaan vaikeuksitta käyttää lyijyteollisuudessa, mutta se on sitä vastoin täysin käyttökelvotonta korkean lämpötilan kalsiumkäsittelyssä ja lähes puolessa niistä tuotteista, joita käytetään terästen käsittelyssä.

188 PEM:n perustelut ovat kantajan mukaan virheellisiä. Kantajan mukaan raaka-aineena käytettävästä kalsium-metallista ei voida siirtyä raaka-aineen sivutuotteen lopulliseen käyttöön ottamatta huomioon sen välivaiheen käyttöä hajotetun kalsium-metallin valmistuksessa. Käyttöedellytyksiä on arvioitava suhteessa näihin välivaiheen markkinoihin, koska kysymys on vakiolaatuisen kalsium-metallin eikä hajotetun kalsiumin tuonnista.

189 Kun otetaan huomioon nämä tiedot ja terästen käsittelyn merkittävä osuus kalsiumin käsittelyssä, ei kantajan mukaan voida päätellä, että käytön erot olisivat vähämerkityksisiä tai jopa marginaalisia. Päinvastoin ainoastaan yhdessä näistä kolmesta käyttötarkoituksesta - lyijyteollisuudessa - PEM:n vakiolaatuinen kalsium ja Kiinasta tai Venäjältä peräisin oleva vakiolaatuinen kalsium ovat samankaltaisia. Kahdessa muussa käyttötarkoituksessa PEM:n on turvauduttava uudelleen tislattuun kalsiumiin. Näin ollen yhteisön lainsäätäjä ei voi pitää näitä kahta tuotetta samankaltaisina.

190 Kantaja toteaa johtopäätöksenään, että tuotteet eivät ole korvaavia.

191 Neuvoston mukaan kantajan kaltainen toimija, joka kehittää uuden menetelmän pelkistääkseen tiettyä rakeina olevaa tuotetta, ei valmista perusasetuksessa tarkoitetulla tavalla kahta eri tuotetta yksinkertaisesti sen vuoksi, että erotuksena olemassa olevista menetelmistä sen menetelmä on erityisen altis tietyille epäpuhtauksille. Laatu- tai käyttöerot eivät yksinään riitä erottamaan kahta tuotetta. On tutkittava, käsitetäänkö laatu- tai käyttöerot markkinoilla yleisesti kaksi tuotetta erottaviksi tekijöiksi.

192 Neuvoston mukaan kantajan ei ole mahdotonta käyttää PEM:n tuotetta, mutta tämä käyttö aiheuttaisi sille lisäkuluja.

193 Kantaja ei voi neuvoston mukaan vedota oman käyttönsä kustannuseroihin ottamatta huomioon sitä, että kiinalaiset ja venäläiset tuotteet saadaan elektrolyyttisellä menetelmällä, joka johtaisi markkinataloudessa korkeampiin tuotantokustannuksiin.

194 Neuvoston mukaan ei pidä sekoittaa kysymystä kemiallisen alkuaineen tai yhdisteen samanlaisuudesta epäpuhtauksien olemassaoloa koskevaan kysymykseen. Epäpuhtausasteen vaihtelu ei välttämättä vaikuta tuotteiden samankaltaisuuteen. PEM:n tuottama kalsium-metalli on siten sama kemiallinen yhdiste kuin Kiinan tai Venäjän tuottama kalsium-metalli. Yhteisön toimielimet eivät ole mieltäneet, että epäpuhtauksien vaihteluasteella olisi vaikutusta PEM:n vakiolaatuisen tuotteen käyttöön muiden jalostajien kuin kantajan osalta.

195 Kiinasta tai Venäjältä tuotu kalsium-metalli on korvattavissa PEM:n tuottamalla kalsium-metallilla kaikilla aloilla, koska 86 prosenttia kalsium-metallin teollisista käyttäjistä (lyijy-, rauta- ja terästeollisuus) katsoo, että termiittikuumennusmenetelmällä saatu kalsium ja varsinkin elektrolyyttisellä menetelmällä saatu kalsium täyttää niiden tekniset vaatimukset. Teollisista käyttäjistä 11 prosenttia (korkean lämpötilan kalsiumkäsittely) pitää parempana elektrolyyttistä kalsiumia, jota PEM voi toimittaa tislaamalla vakiolaatuista tuotettaan. Teollisista käyttäjistä kolme prosenttia (ydinteollisuus) edellyttää korkeaa puhtausastetta, ja PEM voi toimittaa sille ydinlaatuista kalsiumiaan.

196 PEM ja Chambre syndicale väittävät komission päätöksentekokäytäntöön vedoten, että tuotteiden samankaltaisuuteen riittää, että yhteisön tuotteilla ja kolmansista maista peräisin olevilla tuotteilla on perustavanlaatuisia yhteisiä fyysisiä ja teknisiä ominaisuuksia ja samat tehtävät ja peruskäyttömahdollisuudet, joiden vuoksi ne ovat pitkälti korvaavia, vaikka ominaisuuksien, ulkomuodon tai laadun erot heikentäisivät korvaavuutta.

197 Nyt esillä olevassa asiassa yhteisön kalsium-metalli ja Kiinasta tai Venäjältä peräisin oleva kalsium-metalli ovat niiden mukaan samankaltaisia tuotteita.

198 Huolimatta puhtausasteen pienestä vaihtelusta ja vastaavasti happipitoisuuden vaihtelusta käytetystä tuotantomenetelmästä riippuen, yhteisön kalsium-metallin ja kiinalaisen tai venäläisen kalsium-metallin fyysiset ja kemialliset ominaisuudet ovat niiden mukaan riittävän lähellä toisiaan, jotta niitä voidaan pitää samankaltaisina tuotteina.

199 Näillä kahdella tuotteella on myös samat lopulliset käyttäjät.

200 Molempien tuotantomenetelmien avulla saadaan niin sanottua "vakiolaatuista" primäärikalsiumia, jota käytetään pääasiallisesti joko kokonaisena, kuten lyijy- ja rautateollisuudessa tai hajotetussa muodossa.

201 Käytettäessä kalsium-metallia kokonaisena (40 prosenttia tarpeesta) yhteisön kalsium-metalli ja kiinalainen tai venäläinen kalsium-metalli ovat täysin korvaavia. Käytettäessä kalsium-metallia hajotetussa muodossa korkean lämpötilan kalsiumkäsittelyyn on tarpeen käyttää puhtaampaa kalsiumia. Tämä kalsium-metalli voi olla peräisin yhtä hyvin Kiinassa tai Venäjällä toimivilta tuottajilta, jotka käyttävät elektrolyyttistä menetelmää, kuin termiittikuumennusmenetelmää käyttäviltä tuottajilta, kuten PEM:ltä. Myös jälkimmäisellä menetelmällä voidaan saada erittäin puhdasta kalsiumia, jolloin ainoana erona on hinta, koska kiinalainen tai venäläinen kalsium on erittäin puhdasta ja halvempaa polkumyynnin vuoksi. Yhteisön kalsium-metallilla ja tuodulla kalsium-metallilla on lopulta 86 prosentissa käyttötarkoituksista samat tehtävät ja peruskäyttömahdollisuudet, koska korkean lämpötilan kalsiumkäsittelyssä käytettävää puhtaampaa kalsium-metallia - 11 prosenttia tarvittavasta määrästä - saadaan sekä PEM:ltä että Kiinassa ja Venäjällä toimivilta tuottajilta. Nämä tuotteet ovat siten perusasetuksessa tarkoitetulla tavalla samankaltaisia.

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

202 Perusasetuksen 4 artiklan 1 ja 4 kohdassa säädetään seuraavaa:

"Vahinko voidaan määrittää ainoastaan, jos polkumyynnillä tai vientituella tapahtuvan tuonnin vaikutukset aiheuttavat tai uhkaavat aiheuttaa polkumyynnin tai vientituen vaikutusten vuoksi vakavaa vahinkoa yhteisön vakiintuneelle tuotannolle tai merkittävästi hidastavat tämän tuotannon vakiintumista - -

- -

Polkumyynnillä tai vientituella tapahtuneen tuonnin vaikutus on arvioitava suhteessa samankaltaisen tuotteen tuotantoon yhteisössä - - "

203 Saman asetuksen 2 artiklan 12 kohdassa täsmennetään seuraavaa:

" - - 'samankaltaisella tuotteella' tarkoitetaan samanlaista tuotetta, joka on kaikissa suhteissa samanlainen kyseisen tuotteen kanssa, tai jos tällaista tuotetta ei ole, sellaisen toisen tuotteen kanssa, jonka ominaisuudet läheisesti muistuttavat kyseisen tuotteen ominaisuuksia."

204 On syytä tuoda esiin, että yhteisön toimielimillä on laaja harkintavalta monitahoisia taloudellisia tilanteita eriteltäessä (ks. esim. asia T-164/94, Ferchimex v. neuvosto, tuomio 28.9.1995, Kok. 1995, s. II-2681, 66 kohta) ja että tällaisesta tilanteesta on kysymys silloin, kun määritellään samankaltaisia tuotteita (asia T-170/94, Shanghai Bicycle v. neuvosto, tuomio 25.9.1997, Kok. 1997, s. II-1383, 63 kohta).

205 Tämän vuoksi on tarkistettava, ovatko yhteisön toimielimet tehneet tosiseikkoja koskevan virheen tai oikeudellisen virheen taikka arvioineet tosiseikkoja ilmeisen virheellisesti, minkä vuoksi tuotteiden samankaltaisuutta koskeva arvio ei olisi oikea (ks. vastaavasti asia 188/85, Fediol v. komissio, tuomio 14.7.1988, Kok. 1988, s. 4193, 6 kohta).

206 Nyt esillä olevassa asiassa neuvosto on tuotteiden samankaltaisuutta koskevassa tutkimuksessaan ottanut huomioon PEM:n tuotteen ja Kiinasta tai Venäjältä tuodun tuotteen väliset sekä fyysiset että tekniset erot samoin kuin niiden vaikutuksen kantajan kaltaisiin väliportaan tuottajiin.

207 Yhteisön toimielimet voivat pitää yhteisön tuotetta ja polkumyynnillä tuotua tuotetta samankaltaisina, vaikka niissä olisi fyysisiä tai teknisiä tai muita eroja, jotka rajoittavat lopullisten ostajien käyttömahdollisuuksia. Yhteisöjen tuomiois