YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)

30 päivänä marraskuuta 1995

Asia T-507/93

Paulo Branco

vastaan

Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin

”Henkilöstö — Luettelo ylennyskelpoisista virkamiehistä — Siirto toiseen toimielimeen — Virkamiehelle vastainen päätös — Oikeussuojan tarve — Vahingonkorvausvaatimus — Tutkimatta jättäminen”

Täydellinen teksti portugalin kielellä II-797

Aihe:

Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin — kumoaa tilintarkastustuomioistuimen ylennysmenettelyn vuodelta 1993 siltä osin kuin hakijaa ei ole otettu siinä huomioon, — velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajalle hänen karsimansa aineeton vallinko, jonka hän katsoo aiheutuneen vastaajan hallinnon tekemäksi väitetyistä virkavirheistä vuosien 1992 ja 1993 ylennysmenettelyjen yhteydessä.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Koska kantajan tekemä valitus tilintarkastustuomioistuimen vuoden 1992 ylennysmenettelystä oli hylätty, hän oli nostanut kanteen tilintarkastustuomioistuimen vuonna 1992 päättämiin ylennyksiin liittyvän menettelyä koskevan päätöksen kumoamiseksi; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on 20.7.1994 antamallaan määräyksellä hylännyt kanteen, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuivat (T-45/93, Kok. H. 1994, s. II-641). Yhteisöjen tuomioistuin on 28.6.1995 antamallaan määräyksellä hylännyt tästä määräyksestä tehdyn valituksen ilmeisen perusteettomana (C-258/94 P, Kok. 1995, s. I-1609).

Nyt käsiteltävänä oleva riita-asia koskee vuoden 1993 ylennysmenettelyä. Luettelo ylennyskelpoisista virkamiehistä julkaistiin 25.3.1993, ja siinä mainittiin, että se oli laadittu 1.4.1993 voimassa olevan tilanteen mukaan; kantaja oli 1.4.1993 alkaen komission palveluksessa eikä siis silloin enää kuulunut tilintarkastustuomioistuimen henkilökuntaan. Koska kantajan nimeä ei ollut tässä luettelossa, hän teki valituksen, jossa hän ilmoitti kärsineensä vahinkoa ja vaati tulla otetuksi ylennyskelpoisten virkamiesten luetteloon, jotta hänet voitaisiin ylentää aikaisemmasta päivämäärästä kuin 1.4.1993 alkaen.

Koska kantajan valitus on hylätty nimenomaisella päätöksellä, hän on pannut vireille nyt käsiteltävänä olevan kanteen.

Kumoamisvaatimukset

Tutkittavaksi ottaminen

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa, että asianomaiselle vastaisella päätöksellä tarkoitetaan toimea, jolla on sellaisia pakottavia oikeudellisia vaikutuksia, jotka koskevat suoraan ja välittömästi kantajan intressejä muuttaen hänen oikeusasemaansa selvästi. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa myös, että Euroopan yhteisöjen henkilöstösääntöjen mukaan kenelläkään ei ole oikeutta ylennykseen saamiseen, ei edes sellaisilla virkamiehillä, jotka täyttävät kaikki ylentämisen edellytykset (28 kohta).

Viittaukset: asia T-3/92, Latham v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin9.2.1994 (Kok. H. 1994, s. II-83, 50 kohta); asia T-558/93, Düchs v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 30.11.1994 (Kok. H. 1994, s. II-837, 36 kohta).

On selvää, että kantaja ei enää kuulunut tilintarkastustuomioistuimen henkilökuntaan päivänä, josta alkaen luettelo ylennyskelpoisista virkamiehistä oli voimassa eikä myöskään enää sinä ajankohtana, josta alkaen ylennyspäätökset yleensä tulevat voimaan (29, 30 ja 32 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että tässä asiassa ei ole olemassa kantajan oikeusasemaan vaikuttavaa ja hänelle vastaista toimea. Tämän johtopäätöksen pätevyyteen ei vaikuta asiassa Marcato vastaan komissio annettu tuomio, johon kantaja on vedonnut todistaakseen, että hänellä on oikeussuojan tarve 25.3.1993 julkaistun luettelon osalta. Tässä tuomiossa omaksuttua kantaa, jonka mukaan virkamies olisi voitu ylentää, jos hänet on merkitty riidanalaiseen luetteloon, ei voida soveltaa tässä asiassa, koska kantaja ei enää ollut tilintarkastustuomioistuimen palveluksessa eikä siis enää kuulunut kyseisen toimielimen henkilökuntaan, joten tilintarkastustuomioistuimen nimittävä viranomainen ei kyseisen ylennyskauden aikana olisi voinut ylentää kantajaa edes siinä tapauksessa, että hän olisi ollut ensimmäisessä ylennyskelpoisten virkamiesten luettelossa. Osoittaakseen, että hänellä on edelleen oikeussuojan tarve, vaikka hänet onkin siirretty toisen toimielimen palvelukseen, kantaja on vedonnut asiassa Valverde Mordt vastaan yhteisöjen tuomioistuin annettuun tuomioon, jolla ei kuitenkaan ole tässä asiassa merkitystä, koska tuossa asiassa, toisin kuin nyt käsiteltävänä olevassa asiassa, kantajan siirto oli tapahtunut vasta sen jälkeen kuin kanne oli jo nostettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa (32 ja 33 kohta).

Viittaukset: asia T-82/89, Marcato v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin5.12.1990 (Kok. 1990, s. II-735); asia T-156/89, Valverde Mordt v. yhteisöjen tuomioistuin, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 27.6.1991 (Kok. 1991, s. II-407).

Kumoamisvaatimukset jätetään näin ollen tutkimatta ilman, että on tarpeen ratkaista, ovatko ne perusteltuja (34 kohta).

Vahingonkorvausvaatimukset

Tutkittavaksi ottaminen

Jos kanteella vaaditaan samaan aikaan sekä toimen kumoamista että vahingonkorvausta tällä toimella aiheutetun vahingon johdosta, oikeuskäytännössä on vakiintuneesti katsottu, että vaatimukset liittyvät toisiinsa niin läheisesti, että kumoamiskanteen tutkimatta jättäminen aiheuttaa myös vahingonkorvausvaatimuksen tutkimatta jättämisen (42 kohta).

Viittaukset: asia T-ll/90, H. S.v. neuvosto, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 24.6.1992 (Kok. 1992, s. II-1869, 25 kohta); asia T-505/93, Osório v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 1.7.1994 (Kok. H. 1994, s. II-581, 37 kohta); asia T-112/94, Moat v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 15.2.1995 (Kok. H. 1995, s. II-135, 30 kohta).

Yllä todettu kumoamisvaatimuksen tutkimatta jättäminen aiheuttaa nyt käsiteltävänä olevassa asiassa myös vahingonkorvausvaatimuksen tutkimatta jättämisen siltä osin kuin siinä on kysymys vuoden 1993 ylennysmenettelyn yhteydessä suoritetuista toimista (43 kohta).

Koska kysymys on sellaisesta toiminnasta, jolla ei ole päätöksenteon luonnetta, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa, että hallintomenettelyssä on oltava kaksi vaihetta, hakemus ja valitus. Vasta kun vahingonkorvaushakemus on joko nimenomaisella tai hiljaisella päätöksellä hylätty, katsotaan tehdyksi sellainen henkilölle vastainen toimenpide, josta voidaan valittaa, ja vasta kun tämä valitus on hylätty, voidaan nostaa vahingonkorvauskanne ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa (44 kohta).

Viittaukset: asia T-64/91, Marcato v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin25.2.1992(Kok. 1992, s. II-243, 30-35 kohta).

Tässä asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että kantajan vastaajana olevan toimielimen hallinnolle osoittamat kaksi kirjettä eivät sisältäneet mainintaa ”jatkuvasta toiminnasta” eikä siitä aiheutuneesta vahingosta. Oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä ei siis ollut henkilöstösääntöjen 90 artiklassa vaadittuja kahta vaihetta. Vahingonkorvausvaatimukset on siis myös jätettävä tutkimatta (45 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistuttaa, että kantajan vuoden 1992 ylennysmenettelystä nostama kanne on hylätty, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuivat. Tästä seuraa, että myös vahingonkorvausvaatimus on jätettävä tutkimatta siltä osin kuin väitetty vahinko liittyy vuoden 1992 ylennysmenettelyyn (46 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että ennen kuin kantaja oli ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa pannut vireille tämän kanteen, hän ei ollut tehnyt vuonna 1992 kärsimäänsä muuta vahinkoa koskevaa valitusta, ja että vuoden 1992 ylennysmenettelystä tehdyn valituksen ei voida katsoa sisältäneen tällaista vahingonkorvausvaatimusta. Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely ei siis ole tapahtunut henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa määrätyllä tavalla (47 kohta).

Kantajan vahingonkorvausvaatimukset kokonaisuudessaan on siis jätettävä tutkimatta (48 kohta).

Vaatimus vuoden 1993 ylennysmenettelyn uusimisesta

Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että yhteisöjen tuomioistuimet eivät voi antaa yhteisön toimielimille määräyksiä, jotta ne eivät loukkaisi nimittävälle viranomaiselle kuuluvia oikeuksia. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei siis voi velvoittaa tilintarkastustuomioistuinta uusimaan vuoden 1993 ylennysmenettelyä. Kantajan vaatimus on siis jätettävä tutkimatta (49 kohta).

Viittaukset: asia T-496/93, Allo v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 8.6.1995 (Kok. H. 1995, s. II-405, 31 ja 32 kohta).

Ratkaisu:

Kanne jätetään tutkimatta.