ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Kuudennessa direktiivissä säädetyt vapautukset – Sairaalahoidon, lääkärinhoidon ja niihin läheisesti liittyvien toimintojen vapauttaminen – Vapautus, joka koskee lääketieteellisen hoidon antamista henkilölle lääketieteellisten ammattien ja avustavan hoitohenkilöstön ammattien harjoittamisen yhteydessä

(Neuvoston direktiivin 2006/112 132 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta)

2. Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Kuudennessa direktiivissä säädetyt vapautukset – Sairaalahoidon, lääkärinhoidon ja niihin läheisesti liittyvien toimintojen vapauttaminen

(Neuvoston direktiivin 2006/112 132 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

1. Jos toiminnoilla, jotka muodostuvat vastasyntyneestä otettavan napanuoraveren hankkimiseen tarkoitetun materiaalin lähettämisestä sekä napanuoraveren arvioinnista ja käsittelystä ja tarvittaessa tähän vereen sisältyvien kantasolujen säilömisestä mahdollista tulevaa terapeuttista käyttöä varten, pyritään yksinomaan varmistamaan, että lääketieteellistä hoitoa varten on käytettävissä erityinen resurssi siinä epävarmassa tilanteessa, että hoidosta tulisi välttämätöntä, ja jos niillä ei sellaisinaan pyritä diagnosoimaan, hoitamaan tai parantamaan sairauksia tai terveydellisiä poikkeavuuksia, nämä toiminnot, tarkasteltiinpa niitä yhdessä tai erikseen, eivät kuulu yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112 132 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun käsitteen ”sairaalahoito ja lääkärinhoito” eivätkä tämän direktiivin 132 artiklan 1 kohdan c alakohdassa olevan käsitteen ”lääketieteellisen hoidon antaminen henkilölle” alaan. Toisin voisi olla vain, jos napanuoraveren arvioinnilla pyrittäisiin todellakin mahdollistamaan lääketieteellisen diagnoosin tekeminen, mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava.

(ks. 47 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)

2. Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112 132 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua käsitettä ”sairaalahoitoon ja lääkärinhoitoon läheisesti liittyvät toimet” on tulkittava siten, ettei se kata toimintoja, jotka muodostuvat vastasyntyneestä otettavan napanuoraveren hankkimiseen tarkoitetun materiaalin lähettämisestä sekä napanuoraveren arvioinnista ja käsittelystä ja tarvittaessa tähän vereen sisältyvien kantasolujen säilömisestä mahdollista tulevaa terapeuttista käyttöä varten, johon nämä toiminnot liittyvät vain mahdollisesti ja jota ei ole olemassa, aloitettu tai vielä suunniteltu.

(ks. 52 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Ihmisille tarkoitetut lääkkeet – Direktiivi 2001/83 – Mainonta

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2004/27, 94 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/83, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2004/27, 94 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se ei estä taloudellisten kannustimien järjestelmiä, jotka kansalliset kansanterveydestä vastaavat viranomaiset ovat ottaneet käyttöön vähentääkseen kyseisiä menojaan ja joilla pyritään tiettyjen sairauksien hoitamisessa edistämään sitä, että lääkärit määräävät erikseen nimettyjä lääkkeitä, joiden sisältämä vaikuttava aine on eri kuin lääkkeessä, joka oli määrätty aiemmin tai joka olisi voitu määrätä, jos kannustinjärjestelmää ei olisi.

Jäsenvaltion määrittelemällä terveyspolitiikalla ja sen siihen käyttämillä varoilla ei yleensä pyritä mihinkään voittoa tuottavaan tai kaupalliseen tavoitteeseen. Tällaiseen politiikkaan kuuluvan taloudellisten kannustimien järjestelmän ei siis voida katsoa kuuluvan lääkkeiden kaupalliseen myynninedistämiseen.

Ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden hintojen sääntelytoimenpiteiden avoimuudesta ja niiden soveltamisesta kansallisissa sairausvakuutusjärjestelmissä annetun direktiivin 89/105 tehokkaan vaikutuksen takaaminen edellyttää sitä, että lääketeollisuuden ammattilaisten, joiden lääkkeidenmääräämiseen sovelletaan tai ei sovelleta taloudellisia kannustimia, on lisäksi voitava vakuuttua siitä, että viranomaisten käyttöön ottamassa taloudellisten kannustinten järjestelmässä noudatetaan puolueettomia perusteita ja että kotimaisten ja muista jäsenvaltioista peräisin olevien lääkkeiden välillä ei harjoiteta syrjintää. Näin ollen on niin, että vaikka direktiivin 89/105 taustalla on ajatus, jonka mukaan siihen, miten jäsenvaltiot harjoittavat kansallista politiikkaansa sosiaaliturvan alalla, puututaan mahdollisimman vähän, kansanterveydestä vastaavien viranomaisten, jotka ottavat käyttöön taloudellisten kannustimien järjestelmän erikseen nimettyjen lääkkeiden määräämiseksi, on erityisesti tehtävä tämä järjestelmä julkiseksi ja annettava terveydenhuollon ammattihenkilöiden ja lääketeollisuuden ammattilaisten käyttöön arvioinnit, joissa todetaan kyseisen järjestelmän kohteena olevaan terapeuttiseen luokkaan kuuluvien käytettävissä olevien vaikuttavien aineiden terapeuttinen ekvivalenssi.

(ks. 33, 37, 38 ja 42 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Tuomioistuimen toimivalta ja tuomioiden täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla – Asetus N:o 44/2001 – Oikeuspaikkasopimus – Vastaajan vastaaminen asiassa ilman, että vastaaja kiistää sen tuomioistuimen toimivaltaa, jossa kanne on nostettu

(Neuvoston asetuksen N:o 44/2001 24 artikla)

2. Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Tuomioistuimen toimivalta ja tuomioiden täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla – Asetus N:o 44/2001 – Tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano – Kieltäytymisperusteet – Asetuksen 35 artiklan mukaisten erityisten toimivaltasääntöjen noudattamatta jättäminen – Soveltamisala

(Neuvoston asetuksen N:o 44/2001 24 ja 35 artikla)

Tiivistelmä

1. Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun asetuksen N:o 44/2001 24 artiklaa on tulkittava siten, että tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi on saatettu asia noudattamatta tämän asetuksen II luvun 3 jakson säännöksiä, jotka koskevat erityisiä toimivaltasääntöjä vakuutusasioissa, on katsottava olevan toimivaltainen, kun vastaaja vastaa asiassa eikä esitä väitettä tuomioistuimen toimivallan puuttumisesta, sillä tällaista vastaamista asiassa on pidettävä hiljaisena sopimuksena toimivaltaisesta tuomioistuimesta.

Asetuksen 24 artiklan toinen virke rajoittaa pääsäännön soveltamisalaa, ja sitä on näin ollen tulkittava suppeasti, koska siinä säädetään poikkeuksista pääsääntöön, joka koskee tuomioistuinta koskevaa hiljaista sopimusta. Tästä seuraa, että tätä toista virkettä ei tule ymmärtää niin, että siinä sallittaisiin poikkeaminen saman artiklan ensimmäisessä virkkeessä mainitun pääsäännön soveltamisesta muissa asioissa kuin niissä, joihin siinä nimenomaisesti viitataan, eli muissa asioissa kuin niissä, joihin sovelletaan yksinomaista toimivaltaa koskevia sääntöjä.

(ks. 22–24, 26 ja 33 kohta sekä tuomiolauselma)

2. Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun asetuksen N:o 44/2001 35 artiklan säännökset, joiden mukaan tunnustamatta jättäminen perustuu erityisten toimivaltasääntöjen noudattamatta jättämiseen, koskevat sellaisen tuomioistuimen antamien tuomioiden tunnustamatta jättämistä, joka ei ole toimivaltainen ja jossa asiaa ei ole pantu vireille näitä sääntöjä noudattaen. Niitä ei siten voida soveltaa silloin, kun toimivaltainen tuomioistuin antaa tuomion. Tämä koskee muun muassa asiaa käsittelevää tuomioistuinta, jossa vastaaja vastaa eikä esitä väitettä tuomioistuimen toimivallan puuttumisesta, siitä huolimatta, että kyseisiä erityistä toimivaltaa koskevia sääntöjä ei ole noudatettu. Tällainen tuomioistuin on nimittäin toimivaltainen asetuksen N:o 44/2001 24 artiklan nojalla. Näin ollen tämän asetuksen 35 artikla ei estä tällaisen tuomioistuimen antaman tuomion tunnustamista.

(ks. 28 ja 29 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous – Yhteiset markkinajärjestelyt – Vientituki – Vaihteleva tuki

(Komission asetuksen N:o 3665/87 5 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3665/87 5 artiklan 3 kohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1384/95, on tulkittava niin, että naudanlihalastin pilaantuminen kuljetuksen aikana ei ole tässä säännöksessä tarkoitettu ylivoimainen este.

Asetuksen N:o 3665/87 5 artiklan 3 kohta on poikkeus vientitukien normaalista järjestelmästä ja tätä säännöstä on siis tulkittava suppeasti. Koska ylivoimaisen esteen olemassaolo on välttämätön edellytys, jotta viedyille tavaroille, joita ei ole saatettu kulutukseen vientimaassa, voidaan maksaa vientitukea, tästä seuraa, että tätä käsitettä on tulkittava siten, että niiden tapausten lukumäärä, joiden osalta voidaan maksaa vientitukea, säilyy vähäisenä. Tällainen naudanlihan vientiin liittyvä pilaantumisriski johtuu erityisesti eri kuljetustapojen välisistä lastaamis- ja purkamistoimista ja pitkänmatkan kuljetuksista. Näin ollen tällaisen vahingon sattumista voidaan pitää kaupallisiin toimiin kiinteästi liittyvänä riskinä, toisin sanoen seikkana, jota ei voida luokitella epätavalliseksi tällaisten kaupallisten toimien puitteissa eikä epätodennäköiseksi varovaisen ja huolellisen talouden toimijan kannalta.

(ks. 46, 48, 50 ja 52 kohta sekä tuomiolauselma)
36

Tässä tilanteessa Finanzgericht Hamburg päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko Länsirannalta peräisin olevan tavaran maahantuojalle myönnettävä vaadittu etuuskohtelu joka tapauksessa, vaikka on esitetty ainoastaan virallinen alkuperätodistus Israelista, kun otetaan huomioon, että kahdessa kyseeseen tulevassa sopimuksessa, eli [EY–Israel-assosiaatiosopimuksessa] sekä [EY–PLO-assosiaatiosopimuksessa] määrätään etuuskohtelusta tavaroille, jotka ovat peräisin Israelin valtion alueelta tai Länsirannalta? Jos kysymykseen 1 vastataan kieltävästi: 2) Onko jäsenvaltion tulliviranomainen, joka ei käynnistä [EY–Israel-]pöytäkirjan 32 artiklassa tarkoitettua tarkastusmenettelyä, sidottu EY–Israel-assosiaatiosopimuksen perusteella Israelin viranomaisten esittämään alkuperäselvitykseen suhteessa maahantuojaan, joka vaatii yhteisön alueelle tuodun tavaran osalta etuuskohtelua, niin kauan kuin tulliviranomaisella ei ole tavaran alkuperäasemasta muuta epäilystä kuin se, onko tavara peräisin alueelta, joka on ainoastaan Israelin hallinnassa – nimittäin Israelin ja Palestiinan välillä vuonna 1995 tehdyn väliaikaisen sopimuksen perusteella –, ja niin kauan kuin ei ole pantu toimeen menettelyä [EY–Israel-]pöytäkirjan 33 artiklan perusteella? Jos kysymykseen 2 vastataan kieltävästi: 3) Saako tuojamaan tulliviranomainen silloin, kun Israelin viranomaiset vahvistivat tuojamaan tulliviranomaisen [EY–Israel-]pöytäkirjan 32 artiklan 2 kohdan perusteella esittämän tarkastuspyynnön johdosta (ainoastaan), että tavarat on valmistettu alueella, joka kuuluu Israelin tullitoimivaltaan, ja että ne ovat siten peräisin Israelista, ja kun Israelin tulliviranomaiset eivät vastanneet tuojamaan tulliviranomaisen tätä koskevaan vaatimukseen lisäselvityksistä, evätä suoraan etuuskohtelun jo tällä perusteella ja etenkin antamatta merkitystä sille, mistä tavara on tosiasiallisesti peräisin? Jos kysymykseen 3 vastataan kieltävästi: 4) Saako [tuontijäsenvaltion] tulliviranomainen evätä [EY–Israel-assosiaatiosopimuksessa] tarkoitetun etuuskohtelun suoraan sillä perusteella, että – kuten sittemmin on tiedossa – tavara on peräisin Länsirannalta, vai onko [tässä sopimuksessa] tarkoitettu etuuskohtelu myönnettävä myös tavaroille, joilla on tällainen alkuperä, joka tapauksessa niin kauan kuin ei ole pantu toimeen [EY–Israel-]pöytäkirjan 33 artiklassa tarkoitettua riitojenratkaisumenettelyä sopimuksessa esiintyvästä käsitteestä ’Israelin valtion alue’?”
1)

Irlanti ei ensimmäisen kanneperusteen osalta ole noudattanut julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna annetulla neuvoston direktiivillä 92/50/ETY, 1 artiklan 1 kohdan eikä julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/52/EY, 8 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan ja toisen kanneperusteen osalta direktiivin 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 92/50, 1 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, — koska National Roads Authority ei ole ilmoittanut hylätylle tarjoajalle Dundalkin kaupungin läntisen ohitustien suunnittelua, rakentamista, rahoitusta ja käyttöä koskevan hankintasopimuksen tekemistä koskevasta päätöksestään ja — koska Irlanti on pitänyt voimassa ylimpien tuomioistuinten työjärjestyksen (Rules of the Superior Courts) 84A §:n 4 momentin määräykset siltä osin kuin ne merkitsevät epävarmuutta päätöksestä, johon on haettava muutosta, ja tällaisen muutoksenhaun määräaikojen määrittämisestä.
Belgian kuningaskunnan väitteiden, joiden mukaan direktiivin niiden säännösten, jotka koskevat asianomaisten jäsenvaltioiden kuulemista ennen päätöksen tekemistä, jos kyseessä on jäsenvaltioiden välinen yhdysputki, ja vapautuspäätösten tiedoksiantamista komissiolle, saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä ei ole pakollista, osalta on huomattava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 249 artiklan kolmannesta kohdasta seuraa, että jäsenvaltioiden on asianmukaisin täytäntöönpanotoimenpitein varmistettava unionin direktiivien täytäntöönpano. Se, että yksityisillä oikeussubjekteilla on erityisissä olosuhteissa eli erityisesti silloin, kun jäsenvaltio on jättänyt toteuttamatta vaadittavat täytäntöönpanotoimenpiteet tai on toteuttanut toimenpiteitä, jotka eivät ole direktiivin mukaisia, oikeus vedota tuomioistuimissa direktiiviin täytäntöönpanon laiminlyönyttä jäsenvaltiota vastaan, ei voi olla perusteena sille, että jäsenvaltio voisi jättää ajoissa toteuttamatta kunkin direktiivin tavoitteen edellyttämät tarpeelliset toimenpiteet (ks. vastaavasti asia 102/79, komissio v. Belgia, tuomio 6.5.1980, Kok., s. 1473, 12 kohta; asia C-433/93, komissio v. Saksa, tuomio , Kok., s. I-2303, 24 kohta ja asia C-253/95, komissio v. Saksa, tuomio , Kok., s. I-2423, 13 kohta). Näin ollen on entistä suuremmalla syyllä katsottava, että se, että kyseessä olevan direktiivin tiettyjä säännöksiä sovelletaan välittömästi kansallisessa oikeusjärjestyksessä, ei ole peruste, joka vapauttaisi jäsenvaltiot täytäntöönpanovelvoitteestaan.
20

Ulkomaalaislain 57 §:ssä, joka koskee maasta karkottamista, säädetään seuraavaa: ”1. Jos rikkomiseen syyllistyneet ovat ulkomaalaisia ja kysymys on sellaisesta menettelystä, jota on lain mukaan pidettävä tämän lain 53 §:n a, b, c, d tai f kohdassa tarkoitetulla tavalla erittäin vakavana tai vakavana, hallintoviranomainen voi asian käsiteltyään määrätä seuraamukseksi sakon sijasta karkottamisen Espanjan alueelta. 2. Perusteena karkottamiselle, josta hallintoviranomainen päättää, on myös se, että ulkomaalainen on Espanjassa tai muualla tuomittu sellaisesta tahallisesta teosta, jota on Espanjan lain mukaan pidettävä rikoksena, josta on säädetty yli yhden vuoden vapausrangaistus, paitsi jos tiedot aikaisemmista rikoksista on poistettu rikosrekisteristä. 3. Seuraamukseksi ei missään tapauksessa voida määrätä karkottamista ja sakkoa samanaikaisesti. – –”
EY 39 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset soveltavat kansallista lainsäädäntöä, jossa edellytetään sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 647/2005, 40 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti työkyvyttömyysetuuksia koskevan oikeuden syntymiseksi vuoden mittaisen alustavan työkyvyttömyysjakson kulumista silloin, kun tällaisesta soveltamisesta seuraa, että siirtotyöläinen on suorittanut sosiaaliturvamaksuja tämän jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmään ilman niistä hänelle koituvaa etua ja että hän näin joutuu huonompaan asemaan kuin maassaan pysynyt työntekijä.
2

Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa ovat vastakkain ensinnäkin Distillerie Smeets Hasselt NV ja toisaalta Belgian valtio, De Vos, Bollen, Mathay & Co. BVBA, joka on Transterminal Logistics NV:n selvitysmies, Van den Langenbergh ja Firma De Vos NV, toiseksi Belgian valtio ja Bollen, Mathay & Co. BVBA, Transterminal Logistics NV:n selvitysmies, ja kolmanneksi De Vos ja Belgian valtio ja jossa on kyseessä tuontitullien kantaminen jälkitullauksin.
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.9.2009 – komissio vastaan Belgia

(asia C‑100/08)

Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – EY 28 ja EY 30 artikla – Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelu – Lainsäädäntö, joka koskee vankeudessa syntyneiden ja kasvaneiden lintujen, jotka on saatettu laillisesti markkinoille muissa jäsenvaltioissa, hallussapitoa ja myyntiä

1. Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Määrälliset rajoitukset – Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet – Käsite (EY 28 artikla) (ks. 81 ja 82 kohta)

2. Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Määrälliset rajoitukset – Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet (EY 28 ja EY 30 artikla; neuvoston asetus N:o 338/97; komission asetus N:o 865/2006) (ks. 84–88, 91–93, 96–103 ja 110–113 kohta)

3. Ympäristö – Luonnonvaraisten lintujen suojelu – Direktiivi 79/409 – Soveltamisala (Neuvoston direktiivi 79/409) (ks. 106 kohta)

Aihe

Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – EY 28 artiklan rikkominen – Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelu – Kielto pitää tiettyjä lintuja, jotka on saatettu laillisesti markkinoille muissa jäsenvaltioissa

Ratkaisu

1) Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan,

– koska se on asettanut vankeudessa syntyneiden ja kasvaneiden lintujen, jotka on saatettu laillisesti markkinoille muissa jäsenvaltioissa, tuonnille, hallussapidolle ja myynnille rajoittavia edellytyksiä, jotka johtavat siihen, että kyseisten markkinoiden toimijoiden on muutettava lintulajien merkintöjä, jotta ne vastaisivat Belgian lainsäädäntöön sisältyviä erityisiä edellytyksiä, ja koska se ei ole hyväksynyt muissa jäsenvaltioissa sallittuja merkintöjä eikä luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä 9.12.1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 mukaisesti myönnettyjä todistuksia, ja

– koska se on evännyt kauppiailta mahdollisuuden saada poikkeuksia kieltoon pitää hallussaan syntyperäisiä eurooppalaisia lintuja, jotka on saatettu laillisesti markkinoille muissa jäsenvaltioissa.
9

Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 (EYVL L 160, s. 1) 25 artiklan, jonka otsikko on ”Muiden päätösten tunnustaminen ja täytäntöönpano”, 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa: ”1. Sellaisen tuomioistuimen päätös, jonka päätös menettelyn aloittamisesta tunnustetaan 16 artiklan mukaisesti ja joka koskee maksukyvyttömyysmenettelyn kulkua tai päättämistä taikka tuomioistuimen hyväksymää sovintoa, on niin ikään tunnustettava ilman eri muodollisuuksia. Sellainen päätös on pantava täytäntöön tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla tehdyn Brysselin yleissopimuksen 31–51 artiklan mukaisesti, sellaisena kuin se on muutettuna kyseiseen yleissopimukseen liittymisestä tehdyillä yleissopimuksilla, lukuun ottamatta Brysselin yleissopimuksen 34 artiklan 2 kappaletta. Mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, on sovellettava myös maksukyvyttömyysmenettelystä välittömästi johtuvaan ja siihen läheisesti liittyvään päätökseen, silloinkin kun sen on antanut muu tuomioistuin. Mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, on sovellettava vastaavasti turvaamista koskevasta toimenpiteestä tehtyyn päätökseen, joka on annettu maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista koskevan hakemuksen tekemisen jälkeen. 2. Muiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen päätösten tunnustamisen ja täytäntöönpanon osalta noudatetaan 1 kohdassa mainitun yleissopimuksen määräyksiä, siltä osin kuin kyseinen yleissopimus koskee niitä.”
80

Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan i alakohtaa sovelletaan nimittäin erotuksetta tavaroita ja palveluja varten oleviin merkkeihin sillä tavoin, että rekisteröinnin hylkääminen voisi koskea esimerkiksi badge-tyyppisen tunnuksen sisältävää palvelumerkkiä. Mikään ei kuitenkaan osoita, miksi rekisteröinti olisi evättävä palvelumerkiltä, joka sisältää tällaisen tunnuksen, eikä palvelumerkiltä, joka sisältää valtion lipun. Mikäli yhteisön lainsäätäjä on tahtonut myöntää tällaisen suojan tällaisille tunnuksille ja vaakunoille, on oletettava sitäkin suuremmalla syyllä, että sillä on ollut myös tarkoitus myöntää vähintään yhtä laaja suoja kansainvälisten valtioidenvälisten järjestöjen vaakunoille, lipuille ja muille tunnuskuville. Näin ollen vaikuttaa epätodennäköiseltä, että yhteisön lainsäätäjä olisi tahtonut antaa palvelujen tuottajan käyttää tavaramerkkiä, joka sisältää valtion lipun, vaikka se on samaan aikaan kieltänyt tällaisen käytön badge-tyyppisiltä tunnuksilta, kuten esimerkiksi urheiluseuran tunnuksilta.
28

Siltä osin kuin kysymys on jaottelusta sellaisiin yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, joiden tarkoitus on kilpailunvastainen, ja niihin, joiden vaikutus on kilpailunvastainen, on palautettava mieliin, että kilpailunvastainen tarkoitus ja vaikutus eivät ole kumulatiivisia edellytyksiä, vaan ne ovat vaihtoehtoisia sen arvioimiseksi, kuuluuko menettelytapa EY 81 artiklan 1 kohdassa todetun kiellon piiriin vai ei. Asiassa 56/65, LTM, 30.6.1966 annetusta tuomiosta (Kok., s. 337 ja 359, Kok. Ep. I, s. 251) lähtien vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tämän edellytyksen vaihtoehtoisuus, joka osoitetaan konjunktiolla ”tai”, johtaa siihen, että on tarkasteltava ensiksi yhdenmukaistetun menettelytavan tarkoitusta ottaen huomioon se taloudellinen asiayhteys, jossa sitä on sovellettava. Jos kuitenkin tämän yhdenmukaistetun menettelytavan sisällön tarkastelusta ei ilmene riittävää vahingollisuutta kilpailulle, on tutkittava menettelytavan vaikutuksia, ja jotta kielto koskisi menettelytapaa, on edellytettävä niiden eri seikkojen olemassaoloa, jotka osoittavat, että kilpailu on tosiasiallisesti estynyt, rajoittunut tai vääristynyt tuntuvasti (ks. vastaavasti em. asia Beef Industry Development Society ja Barry Brothers, tuomion 15 kohta).
8

Pääasiassa kyseessä olevien tavaroiden osalta yhdistetty nimikkeistö sisältää IV jakson, jonka otsikko on ”Elintarviketeollisuuden tuotteet; juomat, etyylialkoholi (etanoli) ja etikka; tupakka ja valmistetut tupakankorvikkeet”. Tämä jakso sisältää erityisesti 22 ryhmän, jonka otsikko on ”Juomat, etyylialkoholi (etanoli) ja etikka”. Tässä ryhmässä on puolestaan nimike 2206, jonka otsikko on ”Muut käymisen avulla valmistetut juomat (esim. siideri, päärynäviini ja sima); käymisen avulla valmistettujen juomien sekoitukset sekä käymisen avulla valmistettujen juomien ja alkoholittomien juomien sekoitukset, muualle kuulumattomat”, sekä nimike 2208, jonka otsikko on ”Denaturoimaton etyylialkoholi (etanoli), alkoholipitoisuus pienempi kuin 80 tilavuusprosenttia; väkevät alkoholijuomat, liköörit ja muut alkoholipitoiset juomat”.