ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Yhteisön passitus – Yhteisön ulkoinen passitus – Rikkomukset tai säännönvastaisuudet – Jäsenvaltioiden velvollisuudet – Maahantulotullien kantomenettelyille asetettujen määräaikojen noudattamatta jättäminen – Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen

(Neuvoston asetuksen N:o 2913/92 218 artiklan 3 kohta ja 221 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 2454/93 379 artiklan 2 kohta)

2. Euroopan yhteisöjen omat varat – Vahvistaminen ja käytettäväksi asettaminen jäsenvaltioiden toimesta – Tulouttaminen komission tilille – Viivästynyt tulouttaminen – Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Viivästyskorkojen maksuvelvollisuus

(Neuvoston asetuksen N:o 1552/89 2 ja 11 artikla; neuvoston asetuksen N:o 2913/92 218 artiklan 3 kohta ja 221 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Kun on kyse yhteisön passitusjärjestelmästä, siinä tapauksessa, ettei ulkoisesta passituksesta vastaava ole niiden kolmen kuukauden aikana, jotka seuraavat sitä, kun lähtötoimipaikka on lähettänyt ilmoituksen siitä, että lähetystä ei ole esitetty ajoissa määrätoimipaikassa, esittänyt todisteita kyseisen passituksen sääntöjenmukaisuudesta, jäsenvaltio, joka ei kirjaa tileihin eikä kanna tullivelkaa ja muita maksuja eikä ilmoita velan määrää tullivelalliselle viimeistään kolmessa päivässä yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 218 artiklan 3 kohdassa ja 221 artiklan 1 kohdassa säädetyn määräajan jälkeen, jättää noudattamatta tietyistä asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun asetuksen N:o 2454/93 379 artiklan 2 kohdan kolmannen virkkeen mukaisia velvoitteitaan.

Tästä viimeksi mainitusta säännöksestä nimittäin ilmenee, että jäsenvaltiot ovat velvollisia käynnistämään tullivelan kantamisen siinä tarkoitetun kolmen kuukauden määräajan kuluttua. Tällainen tulkinta on tehtävä myös sen turvaamiseksi, että toimivaltaiset viranomaiset soveltavat tullivelan kantamista koskevia säännöksiä joutuisasti ja yhdenmukaisesti, jotta yhteisö saisi nopeasti ja tehokkaasti käyttöönsä yhteisön omat varat.

(ks. 69 ja 94 kohta sekä tuomiolauselma)

2. Kun on kyse yhteisön passitusjärjestelmästä, jäsenvaltion toimittama tuontitullien suuruuden ilmoittaminen myöhässä tullivelalliselle vastoin yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen N:o 2913/92 218 artiklan 3 kohtaa ja 221 artiklan 1 kohtaa merkitsee väistämättä sitä, että yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376 soveltamisesta annetun asetuksen N:o 1552/89 2 artiklassa tarkoitettu yhteisön omiin varoihin kuuluvan maksun toteaminen viivästyy, ja kaikista omien varojen komission tilille kirjausten viivästyksistä seuraa edellä mainitun asetuksen 11 artiklan mukaan asianomaiselle jäsenvaltiolle velvollisuus maksaa viivästyskorkoa, jota peritään koko viivästysajalta. Nämä korot on maksettava, johtui viivästys varojen komission tileille siirtämisessä mistä tahansa.

(ks. 85, 91 ja 94 kohta sekä tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kilpailu — Julkiset yritykset ja yritykset, joille jäsenvaltiot myöntävät erityisoikeuksia tai yksinoikeuksia — Televiestintäala — Direktiivit 90/388/ETY ja 96/19/EY — Tariffien tasapainottaminen perinteisten operaattorien toimesta — Jäsenvaltioiden velvoite poistaa tasapainottamisen esteet — Kansallista lainsäädäntöä, jossa vahvistetaan tariffit tai asetetaan yläraja niiden muutoksille, ei voida hyväksyä

(Komission direktiivin 90/388/ETY 4 c artikla ja komission direktiivin 96/19/EY 1 artiklan 6 kohta)

Tiivistelmä

Vaikka kilpailusta telepalvelumarkkinoilla annetun direktiivin 90/388/ETY 4 c artiklassa ei säädetä operaattorien tariffien tasapainottamista koskevan velvoitteen täyttämiselle määräaikaa, useat seikat direktiivissä 96/19/EY, jolla muutettiin direktiiviä 90/388/ETY, osoittavat kuitenkin, että tämä tasapainottaminen on toteutettava säännöllisessä rytmissä, jotta edesautetaan telemarkkinoiden avaamista kilpailulle. Direktiivin johdanto-osan 20. ja viidennen perustelukappaleen yhdessä lukemisesta sekä direktiivin 90/388/ETY 4 c artiklasta seuraa, että jäsenvaltioiden piti poistaa tariffien tasapainottamisen esteet niin pian kuin mahdollista direktiivin 96/19/EY voimaantulosta lukien ja viimeistään 1.1.1998.

Näin ollen jäsenvaltio laiminlyö tämän tariffien tasapainottamisen esteiden poistamista koskevan velvoitteensa, kun useita vuosia määräajan jälkeen kestänyt tariffien epätasapaino ei ole yksinomaan perinteisen operaattorin, vaan myös kansallisten viranomaisten vastuulla. Tilanne on tällainen sekä silloin, kun kyseisellä operaattorilla ei ole minkäänlaista harkinnanvaraa tariffiensa vahvistamisessa, että silloin, kun sen valtaa niiden vahvistamisessa rajoittaa telepalvelujen hintamuutosten lakisääteinen yläraja, joka haittaa kilpailun kehitystä perinteisen operaattorin toimialalla ja on näin direktiivin 90/388/ETY tavoitteiden vastainen.

(ks. 32, 36 ja 37 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sijoittautumisvapaus — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Rajoitukset — Kansallista lainsäädäntöä, jolla kielletään rikosoikeudellisten seuraamusten uhalla vetojen kerääminen ilman toimilupaa tai lupaa, ei voida hyväksyä — Yleiseen etuun liittyvä oikeuttamisperuste — Suhteellisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen noudattaminen — Asian tutkimisen kuuluminen kansalliselle tuomioistuimelle — (EY 43 ja EY 49 artikla)

Tiivistelmä

Kansallinen lainsäädäntö, jolla kielletään rikosoikeudellisten seuraamusten uhalla keräämästä, hyväksymästä, kirjaamasta tai välittämästä erityisesti urheilutapahtumiin liittyviä vetoja, ellei tähän ole saatu kyseessä olevan jäsenvaltion myöntämää toimilupaa tai lupaa, muodostaa rajoituksen EY 43 artiklassa tarkoitetulle sijoittautumisvapaudelle ja EY 49 artiklassa tarkoitetulle palvelujen tarjoamisen vapaudelle, ja ollakseen oikeutettu sen on perustuttava yleiseen etuun liittyviin pakottaviin syihin, sen on oltava omiaan takaamaan sillä tavoiteltavan päämäärän toteuttaminen, se ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen tämän päämäärän saavuttamiseksi ja sitä on sovellettava ilman syrjintää.

Kansallisten tuomioistuinten asiana on tältä osin tutkia, voidaanko tällaisella lainsäädännöllä sen konkreettiset soveltamistavat huomioon ottaen todella saavuttaa tavoitteet, joilla sitä perustellaan, ja että sillä asetetut rajoitukset eivät ole näihin tavoitteisiin nähden suhteettomia toimenpiteitä.

Erityisesti sikäli kuin jäsenvaltioiden viranomaiset tuloja valtion kassaan kerätäkseen houkuttelevat ja rohkaisevat kuluttajia osallistumaan arpajaisiin, uhkapeleihin tai vedonlyöntiin, tämän valtion viranomaiset eivät voi vedota siihen, että pelimahdollisuuksia on vähennettävä yhteiskuntajärjestyksen vuoksi, perustellakseen pääasiassa kyseessä olevan kaltaisia toimenpiteitä. Lisäksi jos rikosoikeudellinen seuraamus voidaan määrätä henkilölle, joka kyseessä olevassa jäsenvaltiossa kotoaan käsin Internetin välityksellä toimeenpanee vetoja yhdessä toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen vedonlyönnin välittäjän kanssa, kansallisten tuomioistuinten on tutkittava, että tämä ei ole suhteeton seuraamus.

ks. 65, 69, 72 ja 76 kohta sekä tuomiolauselma
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön oikeus — Erikieliset säädöstekstit — Yhdenmukainen tulkinta — Kieliversioiden eroavuudet — Säädöksen systematiikka ja tarkoitus tulkintaperusteena

2. Yhteinen tullitariffi — Tullausarvo — Kauppa-arvon määrittäminen — Rahoitussopimuksen perusteella maksettavia korkoja ei oteta huomioon — Edellytykset — Tosiasiallisesti maksetusta tai maksettavasta hinnasta erotetut korkokulut — Ilmoitus, jossa ei mainita maksettavia tai maksettuja korkoja — (Komission asetuksen N:o 1495/80 3 artiklan 2 kohdan a alakohta)

Tiivistelmä

1. Yhteisön tekstin kaikilla kieliversioilla on periaatteessa oltava sama arvo, joka ei voi vaihdella sen mukaan, mikä on kyseessä olevaa kieltä puhuvan väestön määrä näissä jäsenvaltioissa. Yhteisön oikeuden tulkinnan yhtenäisyyden säilyttämiseksi on näin ollen tärkeää, että erikielisten versioiden poiketessa toisistaan kyseessä olevaa määräystä tai säännöstä tulkitaan sen säädöksen systematiikan ja tarkoituksen mukaan, jonka osa säännös tai määräys on.

ks. 32 ja 33 kohta

2. Tavaroiden tullausarvosta annetun asetuksen N:o 1224/80 tiettyjen säännösten täytäntöönpanoa koskevista säännöksistä annetun asetuksen N:o 1495/80, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 220/85, 3 artiklan 2 kohdan a alakohtaa, jossa säädetään, että rahoitussopimukseen perustuvien korkojen jättäminen tullausarvon ulkopuolelle edellyttää, että korkokulut on erotettu maahan tuoduista tavaroista maksetusta tai maksettavasta hinnasta, on tulkittava siten, että korkokulut on esitetty erotettuna tavaran hinnasta myös silloin, jos tulliviranomaisille on tulli-ilmoituksen vastaanottamisajankohtana esitetty ainoastaan tavaroiden nettohintaa koskeva lasku, eikä tästä laskusta tai tullausarvoilmoituksesta käy nimenomaisesti tai epäsuorasti ilmi, että ostaja on maksanut tai että sen on maksettava kyseessä olevan maahantuontitoimen yhteydessä korkoja myyjälle.

ks. 30 ja 43 kohta sekä tuomiolauselma
Asia C-56/01

Patricia Inizan

vastaan

Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine

Tribunal des affaires de sécurité sociale de Nanterren esittämä ennakkoratkaisupyyntö

”Sosiaaliturva — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Toisessa jäsenvaltiossa annettavasta sairaalahoidosta aiheutuvat kulut — Edellytykset, joiden täyttyessä kuluista vastataan — Ennakkolupa — Asetuksen N:o 1408/71 22 artikla — Pätevyys”

Julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomerin ratkaisuehdotus 21.1.2003 I-12406

Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 23.10.2003 I-12423

Tuomion tiivistelmä

Palvelujen tarjoamisen vapaus – Rajoitukset – Toisessa jäsenvaltiossa annetusta hoidosta aiheutuvien kulujen korvaamista koskeva kansallinen lainsäädäntö – Sairaalahoito – Vaatimus, että henkilön on saatava ennakkolupa sen jäsenvaltion sairausvakuutuskassalta, jossa hänet on vakuutettu – Hoidon tarpeen asettaminen luvan myöntämisen edellytykseksi – Sallittavuus

(EY 49 ja EY 50 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1408/71 22 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohta)

Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Sairausvakuutus – Toisessa jäsenvaltiossa annetut luontoisetuudet – Asetuksen N:o 1408/71 22 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohta – Yhteensopivuus EY 49 ja EY 50 artiklan kanssa

Neuvoston asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna neuvoston asetuksella N:o 118/97, 22 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohta, jossa luontoissuoritusten antamiseksi muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa henkilö on vakuutettu, edellytetään toimivaltaisen viranomaisen myöntämää ennakkolupaa, on EY 49 ja EY 50 artiklan mukainen, koska sillä tuetaan sosiaali vakuutettu en vapaata liikkuvuutta ja hoitopalvelujen tarjoamista rajojen yli jäsenvaltioiden välillä, kun siinä taataan jäsenvaltion lainsäädännön alaan kuuluville, luvan saaneille sosiaalivakuutetuille mahdollisuus päästä hoidettavaksi muihin jäsenvaltioihin yhtä suotuisin korvausedellytyksin kuin niille sosiaalivakuutetuille, jotka kuuluvat näiden jäsenvaltioiden lainsäädännön alaan. (ks. 15, 21, 25 ja 60 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97, 22 artiklan 2 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitettua lupaa siirtyä toiseen jäsenvaltioon hoidon saamiseksi ei voida evätä silloin kun kyseessä oleva hoito kuuluu sen jäsenvaltion lainsäädännössä säädettyihin etuuksiin, jonka alueella asianomainen asuu, ja kun samanlaista tai potilaan kannalta tehokkuudeltaan samanasteista hoitoa ei voida saada ajoissa tässä jäsenvaltiossa. Arvioidessaan sitä, täyttyykö kyseinen toinen edellytys, toimivaltaisen laitoksen on otettava huomioon kaikki kulloinkin kysymyksessä olevan konkreettisen tapauksen olosuhteet siten, että se ei ota pelkästään huomioon potilaan sairautta sellaisena kuin se on lupaa haettaessa ja tapauksen mukaan potilaan kärsimiä kipuja tai hänen vammansa luonnetta, mikä saattaa esimerkiksi tehdä työnteosta mahdotonta tai kohtuuttoman vaikeaa, vaan myös sen, millainen sairaus on ollut tätä ennen. (ks. 45, 46 ja 60 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Vientituet - Asiakirjanäytön esittäminen - Säädetyn määräajan ylittäminen - Lisäajan myöntäminen - Kansallisten viranomaisten harkintavaltaan kuuluva lisäajan pituus

(Komission asetuksen N:o 3665/87 47 artiklan 4 kohta ja 48 artiklan 2 kohta)

2. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Vientituet - Asiakirjanäytön esittäminen - Säädetyn määräajan ylittäminen - Jäsenvaltioiden valtuus myöntää lisäaikaa - Kieltäytymispäätöksen saaneen toimijan oikeus hakea tuomioistuimessa muutosta - Kansallisen oikeuden soveltamisen rajat

(Komission asetuksen N:o 3665/87 47 artiklan 4 kohta)

Tiivistelmä

1. Koska maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetussa asetuksessa N:o 3665/87, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1829/94, ei vahvisteta minkäänlaista rajoitusta sen lisäajan pituudelle, joka voidaan kyseisen asetuksen 47 artiklan 4 kohdan nojalla myöntää viejälle vientitoimen toteuttamista koskevien asiakirjojen esittämiseksi, toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on vahvistettava tämän lisäajan pituus kunkin tapauksen erityisolosuhteista riippuen ottamalla huomioon muun muassa lisäaikaa hakevan viejän toiminnan nopeus, viejän kohtaamien objektiivisesti arvioitavien vaikeuksien luonne sekä aikamäärä, joka on kohtuullisesti tarpeen näiden vaikeuksien voittamiseksi.

( ks. 48 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta )

2. Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 3665/87, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1829/94, 47 artiklan 4 kohdassa ei myönnetä viejälle oikeutta saada vientitoimen toteuttamista koskevien asiakirjojen esittämiseksi tietyn pituista lisäaikaa, johon viejä voisi suoraan vedota kansallisessa tuomioistuimessa. Toimivaltaisille kansallisille viranomaisille myönnetyn sen harkintavallan käyttämisellä, joka koskee lisäajan myöntämistä, ei kuitenkaan saada ylittää rajoja, joihin kyseisen säännöksen päämäärä velvoittaa. Tehokkaan oikeussuojan periaate edellyttää kuitenkin, että viejällä on mahdollisuus hakea tuomioistuimessa muutosta päätökseen, jonka toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ovat tehneet edellä mainitun asetuksen 47 artiklan 4 kohdan nojalla ja jolla viejältä on evätty lisäaika. Kunkin jäsenvaltion oikeusjärjestyksessä on määritettävä tämän tuomioistuimessa tapahtuvan muutoksenhaun edellytykset ja menettelytavat tehokkuus- ja vastaavuusperiaatteita noudattaen, sellaisina kuin kyseiset periaatteet on määritelty yhteisön oikeudessa.

( ks. 58, 60 ja 63 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Direktiivit - Täytäntöönpano jäsenvaltioissa - Selkeän ja täsmällisen täytäntöönpanon vaatimus - Kilpailusta telepalvelumarkkinoilla annettu direktiivi 90/388/ETY - Jäsenvaltioiden velvollisuus osoittaa selvästi toimivaltainen viranomainen, jolla on oikeus myöntää rasiteoikeuksia verkon tarjoamista varten, ja perustaa avoimet hallinnolliset menettelyt

(EY 249 artiklan kolmas kohta; komission direktiivin 90/388/ETY 4 d artikla)

Tiivistelmä

$$Kun kysymys on direktiivin saattamisesta osaksi jäsenvaltion oikeusjärjestystä, on välttämätöntä, että kansallisessa oikeudessa taataan se, että direktiiviä kokonaisuudessaan sovelletaan tosiasiallisesti, että kansallisesta oikeudesta johtuva oikeudellinen tilanne on riittävän täsmällinen ja selvä ja että oikeudensaajat voivat saada tietoonsa kaikki oikeutensa.

Mitä erityisesti tulee sen viranomaisen osoittamiseen, jolla on toimivalta panna direktiivi täytäntöön, on todettava, että vaikka jäsenvaltioilla on tämän osalta vapaus suorittaa toimivallanjako tarkoituksenmukaiseksi katsomallaan tavalla sisäisellä tasolla ja panna direktiivi täytäntöön eri viranomaisten toteuttamien toimenpiteiden avulla, yksityisillä on joka tapauksessa oltava mahdollisuus saada tietoonsa kaikki oikeutensa.

Näin ollen kun kysymyksessä on kilpailusta telepalvelumarkkinoilla annetun komission direktiivin 90/388/ETY 4 d artiklan ensimmäisen kohdan, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna direktiivillä 96/19/EY, jonka mukaan jäsenvaltiot eivät saa syrjiä yleisen televerkon tarjoajia myöntäessään rasiteoikeuksia tällaisten verkkojen tarjoamiseksi, tosiasiallinen täytäntöönpano, tällaisten oikeuksien myöntämiseen toimivaltainen kansallinen viranomainen on osoitettava selvästi ja oikeuksien täytäntöönpanemiseksi on perustettava avoimet hallinnolliset menettelyt. Avoimuuden puute saattaa nimittäin estää yrityksiä, jotka haluavat perustaa yleisiä televiestintäverkkoja, tekemästä hakemuksia rasiteoikeuksien saamiseksi.

( ks. 32, 36, 37 ja 39 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Komission kanneoikeus - Kanneoikeuden käyttäminen on riippumaton erityisen oikeussuojan tarpeen olemassaolosta

(EY 226 artikla)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyt - Direktiivi 92/50/ETY - Tarjouskilpailun ratkaiseminen - Neuvottelumenettelyn toimittaminen julkaisematta ennakolta tarjouskilpailuilmoitusta - Hyväksymisedellytykset - Tekniset, taiteelliset tai yksinoikeuden suojaamiseen liittyvät syyt - Käsite - Ympäristönsuojelu - Käsitteen alaan kuuluminen

(Neuvoston direktiivin 92/50/ETY 11 artiklan 3 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

1. Komission ei EY 226 artiklaan perustuvaa toimivaltaansa käyttäessään tarvitse näyttää toteen erityisen oikeussuojan tarpeen olemassaoloa. Kyseisellä määräyksellä ei nimittäin pyritä suojelemaan komission omia oikeuksia. Komission tehtävänä on yhteisön yleisen edun mukaisesti viran puolesta huolehtia siitä, että jäsenvaltiot noudattavat EY:n perustamissopimusta ja toimielinten sen nojalla toteuttamia toimenpiteitä, ja saada vahvistetuiksi niistä johtuvien velvollisuuksien mahdolliset noudattamatta jättämiset niiden lopettamiseksi. Kun otetaan huomioon komission asema perustamissopimuksen noudattamisen valvojana, se yksin on toimivaltainen päättämään, mikä on sopiva hetki jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista koskevan menettelyn aloittamiseksi ja minkä asianomaisen jäsenvaltion tekemisen tai tekemättä jättämisen perusteella menettely on aloitettava. Komissio voi siis vaatia yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan sellaisen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen, joka koskee direktiivin osoittaman tavoitteen saavuttamatta jättämistä yksittäistapauksessa.

( ks. 29 ja 30 kohta )

2. Ympäristönsuojelu voi olla julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 92/50/ETY 11 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettu tekninen syy. Tässä säännöksessä säädetään, että hankintaviranomaiset voivat julkisia palveluhankintoja koskevia sopimuksia tehdessään noudattaa neuvottelumenettelyä julkaisematta ennakolta sopimusta koskevaa ilmoitusta, jos teknisistä tai taiteellisista taikka yksinoikeuden suojaamiseen liittyvistä syistä vain tietty palvelujen suorittaja voi suorittaa palvelut. Tällaisen teknisen syyn vuoksi toimitettavassa menettelyssä on kuitenkin noudatettava yhteisön oikeuden perusperiaatteita ja erityisesti syrjintäkiellon periaatetta, sellaisena kuin se ilmenee perustamissopimuksen sijoittautumisoikeutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevista määräyksistä.

( ks. 59, 60 ja 62 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ympäristö - Jätteet - Jätteiden siirroista annettu asetus N:o 259/93 - Siirtosuunnitelman vastaanottavien viranomaisten toimivalta valvoa luokittelua (hyödyntäminen vai huolehtiminen) ja vastustaa virheelliseen luokitteluun perustuvaa siirtoa - Jäsenvaltioiden toimivalta vahvistaa luokittelua koskevia yleissääntöjä - Edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 259/93 7 artiklan 2 kohta)

2. Ympäristö - Jätteet - Jätteistä annettu direktiivi 75/442/ETY - Liite II B - Eron tekeminen huolehtimistoimien ja hyödyntämistoimien välillä - Jätteiden käyttö sementtiuuneissa - Luokittelu hyödyntämistoimeksi - Edellytykset

(Neuvoston direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna komission päätöksellä 96/350/EY, liite II B)

Tiivistelmä

1. Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta annetulla asetuksella N:o 259/93 käyttöön otetusta järjestelmästä seuraa, että kaikkien toimivaltaisten viranomaisten, joille ilmoitus jätteiden siirtosuunnitelmasta tehdään, on tutkittava, että ilmoituksen tekijän tekemä luokittelu on asetuksen säännösten mukainen. Jos tämä luokittelu on virheellinen, kyseisten viranomaisten on vastustettava siirtoa esittämällä vastalause, joka perustuu tähän luokitteluvirheeseen, eikä niiden pidä viitata johonkin niistä asetuksen yksittäisistä säännöksistä, joissa määritellään ne vastalauseet, joita jäsenvaltiot voivat esittää. Tässä järjestelmässä ei estetä jäsenvaltioita määrittelemästä yleisesti sovellettavin säädöksin perusteet, joilla hyödyntämis- ja huolehtimistoimet voidaan erottaa toisistaan, edellyttäen, että kyseisillä säädöksillä käyttöön otetut erotteluperusteet ovat direktiivillä 74/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettunsa päätöksellä 96/350/EY, vahvistettujen perusteiden mukaiset.

( ks. 33-36 kohta )

2. Jätteiden poltto on direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 96/350/EY, liitteessä II B olevan R 1 kohdan mukaan hyödyntämistoimi, kun sen pääasiallinen tavoite on, että jätteillä voi olla hyödyllinen tehtävä energian tuottamisessa sellaisen primaarienergianlähteen käytön korvaajana, jota olisi pitänyt käyttää tämän tehtävän täyttämiseksi. Jätteiden käyttö polttoaineena sementtiuuneissa voidaan luokitella hyödyntämistoimeksi, kun sen pääasiallisena tarkoituksena on mahdollistaa jätteiden käyttö energian tuottamiseksi, kun se toteutetaan olosuhteissa, joiden perusteella voidaan katsoa, että se todellakin on energian tuottamista, ja kun suurin osa jätteistä kulutetaan toimen aikana ja suurin osa vapautuvasta energiasta otetaan talteen ja käytetään.

Tästä seuraa, että kun jätteiden käyttö polttoaineena täyttää direktiivin liitteessä II B olevassa R 1 kohdassa vahvistetut edellytykset, se on luokiteltava hyödyntämistoimeksi, eikä sellaisia perusteita kuin jätteiden lämpöarvo, poltettujen jätteiden haitallisten aineiden pitoisuus tai se, että jätteet on tai että niitä ei ole sekoitettu, voida ottaa huomioon.

( ks. 41-47 kohta )