ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Henkilöstön virkasuhteiden lopulliseksi päättämiseksi asetuksen N: o 2688/95 nojalla toteutettavien toimenpiteiden laillinen perusta ei ole henkilöstösäännöissä eivätkä ne siten muodosta kyseisten henkilöiden virkauraan liittyvää tavanomaista tekijää. Tällaisia toimenpiteitä, joita kutsutaan virkasuhteiden ennenaikaiseksi päättämiseksi (dégagement des cadres), on sitä vastoin tarkasteltava menettelynä, johon yhteisö on turvautunut tässä erityistilanteessa toimielintensä asianmukaisen toiminnan turvaamiseksi. Tästä seuraa, että kyseessä olevalla toimielimellä ei ole velvollisuutta hyväksyä sille esitettyjä vaatimuksia eikä käyttää edes osittain sille annettua mahdollisuutta päättää joidenkin sen virkamiesten virkasuhteiden lopullisesta päättämisestä.

Tästä johtuu, että kyseessä olevalla toimielimellä on laaja harkintavalta, kun se soveltaa kyseisen asetuksen 3 artiklassa mainittuja perusteita. Tähän harkintaan kohdistuvan tuomioistuinvalvonnan on näin ollen rajoituttava siihen, että se tarkistaa, että menettelysääntöjä on noudatettu, että riidanalaisen menettelyn perustana olevat tosiseikat ovat aineellisesti täsmällisiä, että tosiseikkoja ei ole arvioitu ilmeisen virheellisesti ja että harkintavaltaa ei ole käytetty väärin.

(ks. 36 ja 37 kohta)

Viittaukset: yhdistetyt asiat C-432/98 P ja C-433/98 P, neuvosto v. Chvatal ym., 5.10.2000 (Kok. 2000, s. I-8535, 28 ja 29 kohta).
Lääketieteellisen lautakunnan tehtävät rajoittuvat puhtaasti tieteellisten lausuntojen antamiseen, eikä se voi tehdä oikeudellista arviointia.

Kysymys siitä, voidaanko tapahtuma luokitella virkamiesten tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevien määräysten 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi tapaturmaksi, kuuluu yksinomaan hallintoviranomaisten toimivaltaan yhteisöjen tuomioistuinten valvonnassa, eikä toimielin voi pyytää lääketieteellistä lautakuntaa määrittelemään, voidaanko sairautta ja/tai sen alkuperää pitää kyseisessä artiklassa tarkoitettuna tapaturmana.

Se, että toimielin on pyytänyt lääketieteellistä lautakuntaa lausumaan tästä kysymyksestä, ei kuitenkaan voi vaikuttaa toimielimen lääketieteellisen lautakunnan raportin seurauksesta tekemän päätöksen pätevyyteen. Koska nimittävä viranomainen oli vahvistanut tämän raportin ja omaksunut tämän lautakunnan päätelmät kokonaisuudessaan, on todettava vain, että lääketieteellisen lautakunnan oikeudelliset arvioinnit eivät ole luonteeltaan lopullisia, toisin kuin sen lääketieteelliset arvioinnit. Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella on toimivalta tutkia, onko nimittävä viranomainen noudattanut asiaa koskevien säännösten ulottuvuutta, kun se on vahvistanut lääketieteellisen lautakunnan lausunnon, jossa viitataan tapaturman käsitteeseen.

(ks. 41-44 kohta)

Viittaukset: asia 76/84, Rienzi v. komissio, 21.1.1987(Kok. 1987, s. 315, 9-12 kohta); asia T-122/89, F v. komissio, 26.9.1990 (Kok. 1990, s. II-517, 15 kohta); asia T-4/96, S v. yhteisöjen tuomioistuin, 9.7.1997 (Kok. 1997, s. I-1125,59 kohta) ja asia T-62/96, de Corte v. komissio, 29.1.1998 (Kok. H. 1998, s. I-A-31 ja II-71, 78 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kilpailu - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Osallistuminen yritysten kokouksiin, joilla on kilpailunvastainen tarkoitus - Seikka, jonka perusteella voidaan päätellä, että yritys on osallistunut päätettyyn yritysten väliseen järjestelyyn, jos se ei ole vastustanut kokouksessa tehtyjä päätöksiä

(EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohta (josta on tullut EY 81 artiklan 1 kohta))

2. Kilpailu - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Yrityksen vastuuseen joutuminen - Vastuu muiden yritysten toiminnasta saman rikkomisen yhteydessä - Hyväksyttävyys - Kriteerit

(EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohta (josta on tullut EY 81 artiklan 1 kohta))

Tiivistelmä

1. Jos yritys osallistuu yritysten kokouksiin, joilla on kilpailunvastainen tarkoitus, vaikka se ei toimisi näissä kokouksissa aktiivisesti, ja jos se ei julkisesti ilmoita olevansa sitoutumatta niissä sovittuihin asioihin antaen näin muiden osanottajien ymmärtää, että se hyväksyy kokousten tulokset ja toimii niiden mukaisesti, voidaan pitää näytettynä, että yritys osallistuu näistä kokouksista seuranneisiin yritysten välisiin järjestelyihin.

( ks. 38 kohta )

2. Yritys, joka on osallistunut omalla käyttäytymisellään yhdeksi teoksi katsottavaan moniosaiseen kilpailusääntöjen rikkomiseen perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa (josta on tullut EY 81 artiklan 1 kohta) tarkoitetulla kilpailua rajoittavalla sopimuksella tai yhdenmukaistetulla menettelytavalla, jolla pyritään myötävaikuttamaan kilpailusääntöjen rikkomisen toteuttamiseen kokonaisuudessaan, voi olla vastuussa myös muiden yritysten käyttäytymisestä saman kilpailusääntöjen rikkomisen osalta koko siltä ajalta, jolloin se osallistui kyseiseen rikkomiseen; näin on siinä tapauksessa, että kyseisen yrityksen näytetään tienneen muiden osallistujien lainvastaisesta käyttäytymisestä tai voineen kohtuudella ennakoida sen ja olleen valmis hyväksymään siihen sisältyvän riskin.

( ks. 73 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Valtiontuki - Tukisuunnitelmat - Kielto toteuttaa toimenpiteitä ennen komission lopullista päätöstä - Harkintaan ja tutkintaan varatun määräajan päättyminen - Toteuttamista koskevat edellytykset - Ennakkoilmoitus

(EY 88 artiklan 2 ja 3 kohta)

2. Valtiontuki - Kielto - Poikkeukset - Komission harkintavalta - Arviointiperusteet - Komission laatimien puitesääntöjen ja suuntaviivojen vaikutus

(EY 87 artiklan 3 kohta)

3. Valtiontuki - Kielto - Poikkeukset - Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille - Edellytykset

(EY 87 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

1. Jos EY 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tutkintamenettely aloitetaan, EY 88 artiklan 3 kohdassa määrätty kielto toteuttaa ehdotettu tuki on voimassa, kunnes komissio tekee päätöksen tukisuunnitelman soveltuvuudesta yhteismarkkinoille. Jos komissio ei sitä vastoin ole reagoinut kahden kuukauden kuluessa täydellisen ilmoituksen saatuaan, kyseinen jäsenvaltio saa toteuttaa ehdotetun tuen sillä edellytyksellä, että se on ilmoittanut tuesta ennalta komissiolle, minkä jälkeen tämä tuki kuuluu voimassa olevaan tukijärjestelmään.

Tällaisen ennakkoilmoituksen tehtävänä ei ole vain varmistaa, että tukisuunnitelma toteutetaan ilmoituksessa esitetyssä muodossa, vaan ennakkoilmoitus on myös osa oikeusvarmuuden vaatimuksia. Tämän velvollisuuden noudattamisen tarkoituksena on nimittäin vahvistaa asianomaisten ja kansallisten tuomioistuinten intressissä päivämäärä, jonka jälkeen tuki kuuluu voimassa olevaan tukijärjestelmään.

( ks. 37 ja 39 kohta )

2. Valtiontuen yhteisön puitesäännöt sen enempää kuin suuntaviivatkaan eivät vaikuta primaarioikeuden tai johdetun oikeuden ulottuvuuteen. Tällaiset toimenpiteet kuvastavat komission tahtoa tehdä julkisiksi ohjeet siitä, mitä linjaa sen on tarkoitus noudattaa, ja tämä linja ilmenee sen asianomaisella alalla tekemistä yksittäisistä päätöksistä.

( ks. 56 kohta )

3. Jotta valtiontukeen voidaan soveltaa jotain EY 87 artiklan 3 kohdassa määrättyä poikkeusta, sen on oltava jonkun EY 87 artiklan 3 kohdan a, b, c tai d alakohdassa tarkoitetun tavoitteen mukainen ja sen on myös oltava tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

( ks. 74 kohta )
Vaikka onkin suotavaa, että toimielin ilmoittaa henkilöstölleen, jokaiselle henkilökohtaisesti silloin lain asianomainen aloittaa tehtävässään, tärkeimmistä oikeuksista ja velvollisuuksista, henkilöstösääntöjen VIII liitteessä olevan 11 artiklan 2 kohdassa vaaditaan, että lähtökohtana on asianomaisen virkamiehen tekemä aloite kun kyse on eläkeoikeuksien siirtämisestä. Vasta sitten loin aloite on tehty, toimielimellä on velvollisuus, muun muassa huolenpitovelvollisuutensa ja hyvän hallinnon periaatteen nojalla, ilmoittaa kyseiselle virkamiehelle siitä menettelytavasta, jota eläkeoikeuksien siirtämisessä noudatetaan.

Toimielimen on kuitenkin huolenpitovelvollisuutensa mukaan ilmoitettava henkilöstölleen siitä menettelytavasta, jota eläkeoikeuksien siirtämisessä noudatetaan silloin, kun vakinaistamisen yhteydessä vastaavanlainen siirto osoittautuu mahdottomaksi yhteisön ja kyseisen valtion tai organisaation välisen, tähän tarkoitukseen tehdyn sopimuksen puuttuessa. Tällaisessa tapauksessa toimielimellä on velvollisuus tehdä aloite ilmoittaakseen henkilöstölleen siitä, että tällainen sopimus on tehty ja että heillä on mahdollisuus hyötyä henkilöstösääntöjen VIII liitteessä olevan 11 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanemisesta.

Sen sijaan asianomaisen henkilön siirtyminen väliaikaisesta toimihenkilöstä virkamieheksi ei ole niin merkittävä muutos, että niitä henkilökohtaisia ja yleisiä ilmoituksia, jotka asianomaiselle on tehty hänen toimiessaan väliaikaisena toimihenkilönä, voidaan pitää merkityksettöminä.

(ks. 67, 68 ja 92 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kumoamiskanne - Luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt - Suoraan ja erikseen luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevat toimet - Yksityistä suoraan koskeva toimi - Perusteet - Komission päätös, jolla jälkikäteen todetaan kansallisen toimenpiteen soveltuvan yhteen yhteisön oikeuden kanssa, ei koske suoraan yksityistä

(EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan neljäs kohta (josta on muutettuna tullut EY 230 artiklan neljäs kohta)

Tiivistelmä

$$Jotta yhteisön toimi koskisi perustamissopimuksen 173 artiklan neljännessä kohdassa (josta on muutettuna tullut EY 230 artiklan neljäs kohta) tarkoitetuin tavoin suoraan yksityistä kantajaa, edellytetään, että sillä on välittömiä vaikutuksia asianomaisen oikeusasemaan ja että sen täytäntöönpano on puhtaasti automaattista ja perustuu ainoastaan yhteisön lainsäädäntöön ilman että muiden säännösten soveltaminen on tarpeen.

Komission päätös, jossa yksinkertaisesti vain todetaan jälkikäteen, että sellainen kansallinen toimenpide, jonka jäsenvaltio on harkintavaltansa nojalla itsenäisesti tehnyt, soveltuu yhteen yhteisön oikeuden kanssa, ei ole tällainen toimi.

( ks. 24 ja 27 kohta )
Sananvapaus, joka on vahvistettu Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklassa, kuuluu niihin perusoikeuksiin, joita Euroopan yhtenäisasiakirjan johdanto-osassa ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen F artiklan 2 kohdassa (josta on muutettuna tullut EU 6 artiklan 2 kohta) vahvistetun vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan suojataan yhteisön oikeudessa ja joihin erityisesti yhteisön virkamiehet voivat vedota. Perusoikeudet eivät kuitenkaan ole ehdottomia, vaan niitä voidaan rajoittaa sillä edellytyksellä, että rajoitukset palvelevat todellisuudessa yleisen edun mukaisia tavoitteita ja että ne eivät merkitse rajoitusten tavoite huomioon ottaen suhteetonta ja demokraattisessa yhteiskunnassa sietämätöntä puuttumista, jolla vahingoitettaisiin taattujen oikeuksien keskeistä sisältöä.

Näiden periaatteiden valossa henkilöstösääntöjen 17 artiklan toinen kohta on ilmaus tarpeesta löytää aina oikea tasapaino perusoikeuden käyttämisen ja yleistä etua koskevan perustellun tavoitteen suojaamisen välillä. Tällä tavoitteella voidaan perustella perusoikeuden käyttämisen rajoitus ainoastaan, jos konkreettinen tilanne sitä edellyttää, ja siltä osin kuin se on välttämätöntä. Kyseisen säännöksen mukaan virkamiehellä on velvollisuus pyytää lupaa artikkelin julkaisemiseen, mutta toisaalta tämä velvollisuus on rajattu artikkeleihin, jotka liittyvät yhteisön toimintaan, ja lupa voidaan evätä vain, jos ”suunniteltu julkaiseminen saattaa vaarantaa yhteisön edun”.

(ks. 50-52 kohta)

Viittaukset: asia C-100/88, Oyowe ja Traore v. komissio, 13.12.1989 (Kok. 1989, s. 4285, 16 kohta); asia C-404/92P, X v. komissio, 5.10.1994 (Kok. 1994, s. I-4737, 18 kohta); asia T-273/94, N v. komissio, 15.5.1997 (Kok. H. 1997, s. I-A-97 ja s. II-289, 73 kohta); asia T-183/96, E v. CES, 17.2.1998 (Kok. H. 1998, s. I-A-67 ja II-159, 41 kohta) ja asia C-235/92 P, Montecatini v. komissio, 8.7.1999 (Kok. 1999, s. I-4539. 137 kohta).
56

Komissio toteaa, että kantajat eivät ole vedonneet yhteenkään argumenttiin sen osoittamiseksi, että asetuksen N:o 857/84, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 764/89, 3 a artikla ei olisi selkeä ja täsmällinen ja että he eivät olisi voineet sen perusteella tuntea yksiselitteisesti oikeuksiaan ja velvollisuuksiaan ja toimia sen mukaisesti. Komissio katsoo oman asetuksensa osalta, että se on selkeä ja että siinä mainitaan täsmällisesti ne todisteet, jotka kansalliset viranomaiset voivat ottaa huomioon arvioidessaan, täyttääkö tuottaja neuvoston asetuksessa mainitun edellytyksen eli sen, että tuottajan on kyettävä tuottamaan tilallaan koko haettu viitemäärä. Komissio katsoo lisäksi vastauksessaan, että kantajat ovat itse myöntäneet (ks. edellä 47 kohta), että tuottajien on voitava tuottaa haetut kiintiömäärät hoitamiensa tuotantoyksiköiden välityksellä, ja että he olivat täsmentäneet, että heidän mukaansa osan tähän tarkoitukseen käytetyistä tuotantoyksiköistä on vastattava heidän käytössään kaupan pitämisestä luopumista koskevan sitoumuksen antamisaikaan olleita tuotantoyksiköitä. Tällaisessa tilanteessa asetuksen N:o 1546/88, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1033/89, 3 a artikla, jonka tarkoituksena on ainoastaan panna asetuksen N:o 857/84, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 764/89, 3 a artikla täytäntöön, on – kuten myös viimeksi mainittu säännös – kantajien kannalta selkeä, ja sen sisältö on se, minkä komissio on sille antanut, joten kantajat eivät voi moittia komissiota siitä, että se olisi toiminut lainvastaisesti. Vahingonkorvauskanne on siten hylättävä.
Kun virkamiehelle määrätään kurinpitoseuraamus, päätöksen perusteluissa on esitettävä täsmällisesti virkamiehen syyksi luetut seikat sekä ne syyt, joiden perusteella nimittävä viranomainen on määrännyt valitun seuraamuksen. Jos nimittävän viranomaisen määräämä kurinpitoseuraamus on ankarampi kuin kurinpitolautakunnan ehdottama seuraamus, päätöksessä on lisäksi tarkasti yksilöitävä ne syyt, joiden perusteella nimittävä viranomainen on poikennut lairinpitolautakunnan antamasta lausunnosta.

(ks. 32 kohta)

Viittaukset: asia 228/83, F. v. komissio, 29.1.1985 (Kok. 1985, s. 275, 35 kohta).
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)

8 päivänä marraskuuta 2000

Asia T-158/98

Bernard Bareyt ym.

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Kolmanteen maahan määrääminen — Palkkaus — Nakan kaupunkia (Japani) koskevan erityisen korjauskertoimen vahvistaminen — Taannehtiva vaikutus — Liikaa maksetun määrän takaisinperiminen”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-1085

Aihe:

Kanne, jossa kantajat vaativat yhtäältä mitätöitäviksi heidän marraskuussa 1997 ja sen jälkeen saamansa palkkalaskelmat siltä osin kuin niissä on sovellettu Nakan kaupunkia koskevaa erityistä korjauskerrointa, joka on vahvistettu niiden Euroopan yhteisöjen virkamiesten, joiden asemapaikka on kolmannessa maassa, palkkoihin 1 päivästä tammikuuta 1997 sovellettavista korjauskertoimista 11 päivänä syyskuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EHTY, EY, Euratom) N:o 1785/97 (EYVL L 254, s. 1), ja toisaalta komission velvoittamista palauttamaan kantajille heidän palkastaan pidätetyt määrät, jotka koskivat liikaa maksettujen määrien takaisinperimistä, sekä maksamaan heille erotus, joka jää Tokiota (Japani) koskevan korjauskertoimen avulla ja heille marraskuusta 1997 alkaen kyseisen erityisen korjuskertoimen lasketun palkan välillä.

Ratkaisu:

Kanne hylätään. Kukin osapuoli velvoitetaan korvaamaan omat oikeudenkäyntikulunsa.

Tiivistelmä

Kun on kyse päätöksestä, jossa nimittävä viranomainen soveltaa yleisesti sovellettavaa päätöstä virkamiehen erityistilanteeseen ilman, että sillä on asiassa harkintavaltaa, päätöksen perusteluiksi riittää, että viitataan lainsäädäntötoimeen ja mainitaan, siinä määrin kuin se on tarpeellista, ne syyt, joiden vuoksi nimittävä viranomainen katsoo, että säädöksen soveltamisedellytykset kyseessä olevaan virkamieheen täyttyvät. Henkilöstösääntöjen 25 artiklan 2 alakohdan mukaan nimittävällä viranomaisella ei ole velvollisuutta kertoa niitä syitä, joiden vuoksi yhteisön lainsäätäjä on antanut lainsäädäntötoimen. (ks. 78 kohta)
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)

24 päivänä helmikuuta 2000

Asia T-82/98

Frans Jacobs

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Ylennys — Arviointikertomuksen puuttuminen — Ylennysmenettelyn sääntöjenvastaisuus”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-169

Aihe:

Kanne, jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan komission päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan B 4 vuoden 1997 ylennysten yhteydessä.

Ratkaisu:

Komission päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan B 4 vuoden 1997 ylennysten yhteydessä kumotaan. Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Tiivistelmä

Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu – Ennen ensimmäisen virkamiestä koskevan arviointiajanjakson päättymistä ylennyskelpoinen virkamies – Velvollisuus laatia väliaikainen arviointi – Käytännön mahdottomuus – Tiedot, jotka voidaan ottaa huomioon arvioinnin sijasta

(Henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohta)

Arviointikertomus on aina välttämätön arvioitaessa virkamiehen uraa hänen ylentämisestään tehtävää päätöstä varten.

Tästä seuraa, että silloin kun virkamies voidaan ylentää ennen ensimmäisen häntä koskevan arviointiajanjakson päättymistä, toimielimen on joko laadittava väliaikainen arviointikertomus tai mikäli tällaisen kertomuksen laatiminen osoittautuu käytännössä mahdottomaksi, hankittava muita virkamiehen ansioita koskevia tietoja, joilla korvataan kyseisen kertomuksen puuttuminen.

Arviointikertomuksen puuttuminen voidaan kuitenkin korvata muilla tiedoilla ainoastaan, jos nämä tiedot täyttävät tietyt edellytykset, joiden vastaajana olevan toimielimen on näytettävä täyttyneen. Ensinnäkin niiden on oltava riittävän objektiivisia, jotta tuomioistuin voi arvioida niitä, toiseksi niiden on sisällettävä virkamiehen arviointikertomuksen laatimisesta vastaavien henkilöiden arviointi virkamiehen ansioista, kolmanneksi ne on pitänyt antaa tiedoksi virkamiehelle puolustautumisoikeuksien noudattamisen varmistamiseksi, ja neljänneksi arviointikomitean on täytynyt tietää niistä sen vertaillessa kaikkien hakijoiden ansioita.

(ks. 34, 38 ja 41 kohta)

Viittaukset: asia C-68/91 P, Moritz v. komissio, 17.12.1992 (Kok. 1992. s. I-6849, 16 kohta) ja asia T-58/92. Moat v. komissio, 16.12.1993 (Kok. 1993, s. II-1443. 59 kohta).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Komissio - Tiedonsaantioikeus komission asiakirjoista - Päätös 94/90/EHTY, EY, Euratom - Avoimuus - Poikkeukset asiakirjajulkisuudesta - Yleisen edun turvaaminen - Asian käsittely tuomioistuimessa - Valmisteluasiakirja, joka liittyy jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaan menettelyyn

(EY:n perustamissopimuksen 169 artikla (josta on tullut EY 226 artikla); komission päätös 94/90/EHTY, EY, Euratom)

Tiivistelmä

$$Yleisön oikeudesta saada tietoja komission asiakirjoista tehty komission päätös 94/90/EHTY, EY, Euratom sisältää alan käytännesäännöt, ja se on toimi, jossa kansalaisille annetaan oikeus saada tietoja komission hallussa olevista asiakirjoista. Päätöksessä pyritään ilmaisemaan periaate mahdollisimman laajasta kansalaisten tiedonsaantioikeudesta, jotta toimielinten demokraattisuutta ja yleisön luottamusta hallintoon vahvistettaisiin. Tämän päätöksen mukaan, jota sovelletaan yleisesti asiakirjoja koskeviin tiedonsaantipyyntöihin, kuka tahansa voi perusteluja esittämättä pyytää saada tietoja mistä tahansa komission julkaisemattomasta asiakirjasta.

Vaikka asiakirjajulkisuuteen tehdään poikkeuksia, joita on kaksi ryhmää, niitä on tulkittava ja sovellettava suppeasti siten, ettei estetä sen pääperiaatteen soveltamista, jonka mukaan yleisöllä on oltava mahdollisuus saada mahdollisimman laajalti tietoja komission hallussa olevista asiakirjoista. Ensimmäistä poikkeusryhmää koskevan sisällöltään pakottavaksi laaditun sanamuodon mukaan "toimielimien on kieltäydyttävä sellaisten asiakirjojen luovuttamisesta, joiden paljastuminen voi vaikeuttaa [muun muassa] julkisen edun turvaamista (yleistä turvallisuutta, kansainvälisiä suhteita, vakaata rahan arvoa, asian käsittelyä tuomioistuimessa, tarkastusta tai tutkintaa)".

Jäsenvaltioilla on oikeus tällaisissa tapauksissa odottaa komissiolta luottamuksellisuutta, ja sen vuoksi on yleisen edun turvaamiseksi perusteltua evätä tiedonsaanti sellaisiin tutkimuksiin liittyvistä asiakirjoista, joiden perusteella voidaan ryhtyä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaan menettelyyn jäsenvaltiota vastaan. Perustamissopimuksen 169 artiklan (josta on tullut EY 226 artikla) mukaisen menettelyn tutkintavaiheeseen liittyvien asiakirjojen paljastaminen komission ja asianomaisen jäsenvaltion välisten neuvottelujen aikana voisi nimittäin haitata jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn asianmukaista kulkua, koska näin voitaisiin vaarantaa tämän menettelyn päämäärä, jonka mukaan jäsenvaltiolle pyritään antamaan mahdollisuus vapaaehtoisesti noudattaa perustamissopimuksen vaatimuksia tai tarvittaessa perustella kantansa. Valmisteluasiakirja, joka liittyy tähän vaiheeseen, täyttää näin ollen vaaditut edellytykset, jotta komissio voi vedota yleisen edun turvaamisesta johtuvaan poikkeukseen.