Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kumoamiskanne – Kanneperusteet – Komission suorittaman tarkastuksen lainvastaisuus – Kantajayritys myöntää joitakin tarkastuksessa hankittuihin asiakirjoihin sisältyviä tosiseikkoja – Ei vaikuta kanneperusteen esittämistä koskevaan intressiin

(EY 230 artikla)

2. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Sakon määrän alentaminen vastikkeeksi yhteistyöstä – Kumoamiskanne – Alennuksen suuruutta ei arvioida uudelleen

(Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artikla)

3. Yhteisön oikeus – Periaatteet – Puolustautumisoikeuksien noudattaminen hallinnollisissa menettelyissä

(Neuvoston asetuksen N:o 17 14 artikla ja neuvoston asetuksen N:o 4056/86 18 artikla)

4. Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission tarkastusvaltuudet – Rajat – Suoja julkisen vallan omavaltaisia tai suhteettoman pitkälle meneviä toimenpiteitä vastaan

(Neuvoston asetuksen N:o 17 14 artikla ja neuvoston asetuksen N:o 4056/86 18 artikla)

5. Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission tarkastusvaltuudet – Ulottuvuus – Pääsy yritysten tiloihin – Rajat – Tarkastuksen kohteen ja tarkoituksen mainitseminen – Oikeus saattaa asia yhteisöjen tuomioistuinten käsiteltäväksi

(Neuvoston asetuksen N:o 17 14 artikla ja neuvoston asetuksen N:o 4056/86 18 artikla)

6. Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission tarkastusvaltuudet – Pääsy yritysten tiloihin – Yritys, jota tarkastuspäätös ei koske – Pääsyn edellytykset

(Neuvoston asetuksen N:o 4056/86 18 artikla)

7. Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission tarkastusvaltuudet – Yritysten vapaaehtoisesti tekemä yhteistyö – Seuraukset siltä osin kuin kyse on mahdollisuudesta vedota siihen, että viranomainen on suorittanut liian pitkälle meneviä toimenpiteitä

(Neuvoston asetuksen N:o 4056/86 18 artikla)

8. Kilpailu – Yhteisön säännöt – Asiallinen soveltamisala – Toiminta, johon on velvoitettu valtion toimenpitein, ei kuulu soveltamisalaan – Edellytykset

(EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artikla (joista on tullut EY 81 ja EY 82 artikla))

9. Kilpailu – Sakot – Sakkojen määrä – Sakkojen suuruuden määrittäminen – Komission vahvistamissa suuntaviivoissa määritellyt arviointiperusteet – Sovellettavuus kilpailusääntöjen rikkomisiin meriliikenteen alalla

(EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohta; neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta ja neuvoston asetuksen N:o 4056/86 19 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Se, että yritys on myöntänyt joitakin mahdolliseen kilpailusääntöjen rikkomiseen liittyviä tosiseikkoja, ei missään tapauksessa merkitse, että se ei voisi kiistää sellaisten komission tekemien tarkastusten laillisuutta, joiden yhteydessä komissio on hankkinut asiakirjoja, jotka voivat olla todisteita kyseisestä rikkomisesta.

(ks. 28 kohta)

2. Vaara, että yritys, jonka sakkoa on alennettu vastikkeeksi sen harjoittamasta yhteistyöstä, nostaa myöhemmin kumoamiskanteen päätöksestä, jossa kilpailusääntöjen rikkominen on todettu ja jossa on määrätty rikkomisesta vastuussa olevalle yritykselle seuraamus, ja voittaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa tai kassaatiomuutoksenhaun johdosta yhteisöjen tuomioistuimessa, on luonnollinen seuraus perustamissopimukseen ja yhteisöjen tuomioistuimen perussääntöön perustuvien oikeussuojakeinojen käytöstä. Näin ollen pelkästään sen vuoksi, että yritys, joka on ollut komission kanssa yhteistyössä ja jonka sakkoa on sen perusteella alennettu, voittaa asian tuomioistuimessa, ei ole perusteltua arvioida uudelleen yritykselle myönnetyn alennuksen suuruutta.

(ks. 29 kohta)

3. Komission on kaikissa perustamissopimuksen kilpailusääntöjen soveltamista koskevissa menettelyissä kunnioitettava puolustautumisoikeuksia sekä sellaisissa hallinnollisissa menettelyissä, joissa voidaan määrätä seuraamuksia, että alustavien tutkintamenettelyiden kuluessa, koska on tärkeätä estää se, että näitä oikeuksia loukattaisiin peruuttamattomalla tavalla sellaisissa alustavissa tutkintamenettelyissä, joihin kuuluvat erityisesti tarkastukset ja joilla voi olla ratkaiseva merkitys hankittaessa todisteita yritysten toimien lainvastaisuudesta, jonka perusteella niille saattaa syntyä vastuu.

(ks. 37 ja 38 kohta)

4. Siltä osin kuin on kysymys asetuksen N:o 17 14 artiklassa komissiolle tunnustetuista tarkastusvaltuutuksista ja siitä, miltä osin puolustautumisoikeudet rajoittavat niiden soveltamisalaa, suojan antaminen sellaisia julkisen vallan toimenpiteitä vastaan, joilla puututaan mielivaltaisesti tai suhteettomalla tavalla henkilöiden yksityisen toiminnan piiriin, olipa kyse luonnollisista henkilöistä tai oikeushenkilöistä, on yhteisön oikeuden yleinen periaate. Kaikkien jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksissä julkisen vallan puuttumisen sekä luonnollisten henkilöiden että oikeushenkilöiden yksityisen toiminnan alaan on perustuttava lakiin ja oltava perusteltavissa laissa säädetyillä syillä, ja näissä oikeusjärjestyksissä säädetään näin ollen, vaikkakin yksityiskohdiltaan toisistaan poikkeavalla tavalla, suojasta sellaisia toimia vastaan, jotka ovat mielivaltaisia tai suhteettomia.

(ks. 39 kohta)

5. Sekä asetuksen N:o 17 tarkoituksesta että saman asetuksen 14 artiklasta, jossa luetellaan komission virkamiehille annetut toimivaltuudet, ilmenee, että tarkastukset voivat olla hyvin laajoja. Näiden laajojen valtuuksien käyttäminen on kuitenkin riippuvainen edellytyksistä, joilla taataan asianomaisten yritysten oikeuksien kunnioittaminen.

Tältä osin komission velvollisuus mainita tarkastuksen kohde ja tarkoitus on perustavanlaatuinen vaatimus paitsi sen vuoksi, että asianomaisten yritysten tiloissa toteutettaviksi aiottujen toimenpiteiden osoitetaan olevan oikeutettuja, myös siksi, että yritysten on mahdollista ymmärtää yhteistyövelvoitteensa laajuus puolustautumisoikeutensa säilyttäen.

Komission on myös mainittava päätöksessä, jossa määrätään tarkastuksesta, niin täsmällisesti kuin mahdollista etsinnän kohde ja seikat, joihin tarkastus kohdistuu. Tällainen vaatimus on omiaan turvaamaan kyseisten yritysten puolustautumisoikeudet, sillä näitä oikeuksia loukattaisiin vakavasti, jos komissio voisi vedota yrityksiä vastaan tarkastuksen kuluessa hankittuihin todisteisiin, jotka eivät liittyisi tarkastuksen kohteeseen eivätkä sen tarkoitukseen.

Päätöksen adressaattina oleva yritys voi nostaa yhteisöjen tuomioistuimissa kumoamiskanteen tästä päätöksestä; jos tämä kanne hyväksytään, komissio ei voi käyttää niitä asiakirjoja tai todistuskappaleita, jotka se on kerännyt kyseisen tarkastuksen aikana.

(ks. 41 ja 44–46 kohta)

6. Komission on taattava tarkastuksissaan, että noudatetaan periaatteita yhteisön toimielinten toiminnan lainalaisuudesta ja siitä, että sekä luonnollisten henkilöiden että oikeushenkilöiden yksityisen toiminnan ala on suojattu julkisen vallan mielivaltaiselta puuttumiselta. Olisi kohtuutonta ja perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan yksityiskohtaisesta soveltamisesta meriliikenteeseen annetun asetuksen N:o 4056/86 säännösten sekä perustavanlaatuisten oikeusperiaatteiden vastaista tunnustaa komissiolle yleinen oikeus tietylle oikeudelliselle yksikölle osoitetun tarkastuspäätöksen perusteella päästä kolmannen oikeudellisen yksikön tiloihin pelkästään siitä syystä, että viimeksi mainitulla on kiinteä yhteys tarkastuspäätöksen adressaattiin, tai siitä syystä, että komissio uskoo löytävänsä tiloista viimeksi mainitun asiakirjoja, ja oikeus suorittaa tarkastuksia tiloissa tämän päätöksen perusteella.

Komissio ei kuitenkaan ylitä tutkintavaltuuksiaan, kun se toimii huolellisesti ja noudattaa laajalti velvollisuuttaan varmistaa mahdollisuuksien mukaan ennen tarkastusta, että tilat, jotka se aikoo tarkastaa, todella ovat sen oikeudellisen yksikön, jota se haluaa tutkia. Se pysyy laillisuuden rajoissa, kun todettuaan, että tarkastuksen kohteena olevat tilat eivät ole päätöksessä mainitun yrityksen, se voi katsoa, että niitä on kuitenkin pidettävä tiloina, joita päätöksessä alun perin tarkoitettu yritys käyttää liiketoimintansa kehittämiseen, kun yhtiö, joka on sijoittautunut tiloihin, on tarkastuspäätöksen adressaattiyhtiöstä erillinen yksikkö mutta kuitenkin sen edustaja ja tutkimuksen kohteena olevan toiminnan yksinomainen hallinnoija. Oikeus päästä yrityksen kaikkiin tiloihin, sen kaikille alueille ja sen kaikkiin kulkuneuvoihin on erityisen merkittävä, koska sen tarkoituksena on antaa komissiolle mahdollisuus todisteiden hankkimiseen kilpailusääntöjen rikkomisesta niistä paikoista, joissa todisteita tavallisesti on, eli yritysten liiketiloista. Tästä seuraa, että komissio saattaa tarkastusvaltuutuksiaan käyttäessään pitäytyä logiikassa, jonka mukaan sen mahdollisuudet löytää todisteita otaksutusta rikkomisesta ovat paremmat, jos se tarkastaa tilat, josta käsin kohteena oleva yhtiö tavallisesti ja tosiasiallisesti harjoittaa toimintaansa yrityksenä.

(ks. 66, 67, 71, 72 ja 76 kohta)

7. Kysymys ei voi olla siitä, että viranomainen olisi suorittanut liian pitkälle meneviä toimenpiteitä yrityksen toimintapiirissä, kun tarkastus on tehty yhteistyössä asianomaisen yrityksen kanssa ja kun ei ole vedottu mihinkään seikkoihin sen osoittamiseksi, että komissio olisi mennyt pidemmälle kuin tarkastuksen kohteena olevan yrityksen työntekijät ovat yhteistyön puitteissa suostuneet tekemään.

(ks. 82 kohta)

8. Perustamissopimuksen 85 ja 86 artikla (joista on tullut EY 81 ja EY 82 artikla) koskevat ainoastaan yritysten omasta aloitteestaan toteuttamia kilpailunrajoituksia. Jos yritysten on kansallisen lainsäädännön mukaan meneteltävä kilpailua rajoittavalla tavalla tai jos siinä luodaan sellaiset oikeudelliset puitteet, jotka itsessään eliminoivat mahdollisuuden yritysten väliseen kilpailuun, 85 ja 86 artiklaa ei sovelleta. Tällaisessa tilanteessa kilpailunrajoitus ei johdu – kuten näissä määräyksissä edellytetään – yritysten itsenäisestä menettelystä.

Perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklaa voidaan sitä vastoin soveltaa, jos ilmenee, että kansallinen lainsäädäntö jättää mahdollisuuden siihen, että yritykset estävät, rajoittavat tai vääristävät kilpailua itsenäisellä menettelyllään. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuimet ovat soveltaneet suppeasti mahdollisuutta jättää tietty kilpailua rajoittava menettely perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle sillä perusteella, että voimassa oleva kansallinen lainsäädäntö on velvoittanut yritykset siihen tai täysin estänyt yritysten kilpailun.

Tästä seuraa, että jos ei ole olemassa sitovaa oikeussääntöä, joka velvoittaisi kilpailua rajoittavaan toimintaan, komissio voi päätellä, että yritykset toimivat ilman toimintavapautta, vain, jos objektiivisten, asiaankuuluvien ja yhtäpitävien seikkojen perusteella ilmenee, että kansalliset viranomaiset pakottivat yksipuolisesti ne toimimaan tällä tavalla käyttämällä pakottavia painostuskeinoja kuten uhkaamalla valtion toimenpiteillä, joiden takia yritykset saattaisivat kärsiä huomattavia menetyksiä.

(ks. 119–122 kohta)

9. Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennassa annettujen suuntaviivojen mukaista yleistä laskentatapaa sovelletaan myös perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan yksityiskohtaisesta soveltamisesta meriliikenteeseen annetun asetuksen N:o 4056/86 19 artiklan 2 kohdan nojalla määrättyihin sakkoihin.

Koska tämän menetelmän mukaan sakkojen määrä lasketaan asetuksen N:o 4056/86 19 artiklan 2 kohdassa mainittujen kahden arviointiperusteen eli rikkomisen vakavuuden ja keston mukaisesti noudattaen kunkin yrityksen liikevaihtoon suhteutettua enimmäismäärää, josta säädetään samassa säännöksessä, suuntaviivat eivät näin ollen ulotu kyseisessä artiklassa määritellyn seuraamuksia koskevan oikeudellisen kehyksen ulkopuolelle.

(ks. 158 ja 167 kohta)