Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Sosiaalipolitiikka - Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä - Direktiivi 79/7/ETY - Poikkeamisen salliminen, kun kyse on eläkeikien erosta mahdollisesti aiheutuvista vaikutuksista muihin etuuksiin - Ulottuvuus - Jäsenvaltioiden mahdollisuus toteuttaa tai muuttaa tähän eläkeikien eroon liittyviä toimenpiteitä direktiivin täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymisen jälkeen

(Neuvoston direktiivin 79/7/ETY 7 artiklan 1 kohdan a alakohta)

2. Sosiaalipolitiikka - Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä - Direktiivi 79/7/ETY - Poikkeamisen salliminen, kun kyse on eläkeikien erosta mahdollisesti aiheutuvista vaikutuksista muihin etuuksiin - Ulottuvuus - Vain sellaisen syrjinnän salliminen, joka liittyy välttämättä ja objektiivisesti vanhuuseläkeikien eroon - Työkyvyttömyyden vuoksi varhennetun vanhuuseläkkeen myöntämiseen liittyvä syrjintä - Syrjintää ei voida hyväksyä

(Neuvoston direktiivin 79/7/ETY 7 artiklan 1 kohdan a alakohta)

3. Ennakkoratkaisukysymykset - Tulkinta - Tulkintatuomioiden ajalliset vaikutukset - Taannehtiva vaikutus - Yhteisöjen tuomioistuimen asettamat rajoitukset - Edellytykset - Tulkintatuomio miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä annetusta direktiivistä 79/7/ETY - Edellytysten täyttymättä jääminen - Tuomion taloudellisten seurausten merkitys kyseiselle jäsenvaltiolle ei ole määräävä peruste

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla (josta on tullut EY 234 artikla); neuvoston direktiivin 79/7/ETY 7 artiklan 1 kohdan a alakohta)

Tiivistelmä

1. Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä annetun direktiivin 79/7/ETY 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaan kyseinen direktiivi ei rajoita jäsenvaltioiden oikeutta jättää sen soveltamisalan ulkopuolelle pelkästään eläkeiän määrittelyä vanhuus- ja työeläkkeen myöntämiseksi vaan myös sen mahdollisia vaikutuksia muihin etuuksiin. Väliaikainen eri eläkeiän voimassapitäminen eri sukupuolille voi edellyttää, että direktiivin täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymisen jälkeen toteutetaan toimenpiteitä, jotka kuuluvat erottamatta tähän miesten ja naisten tasa-arvoista kohtelua sosiaaliturva-asioissa koskevaan poikkeussääntelyyn, ja että tällaisia toimenpiteitä muutetaan. Jos jäsenvaltiota, joka on vahvistanut miehille ja naisille eri eläkeiän, kiellettäisiin toteuttamasta tai muuttamasta tähän eläkeiän eroon liittyviä toimenpiteitä direktiivin täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymisen jälkeen, edellä mainitussa artiklassa säädetyllä poikkeuksella ei olisi enää tehokasta vaikutusta.

( ks. 4 ja 23-24 kohta )

2. Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä annetun direktiivin 79/7/ETY 7 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyä poikkeusta miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteesta sosiaaliturva-asioissa on tulkittava siten, että se ei sovellu työkyvyttömyyden vuoksi varhennetun vanhuuseläkkeen kaltaiseen etuuteen, josta on säädetty jäsenvaltion lainsäädännössä direktiivin täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymisen jälkeen ja jonka myöntäminen edellyttää, että naispuolinen vakuutettu on täyttänyt 55 vuotta ja miespuolinen vakuutettu 57 vuotta.

Tämä syrjintä, joka liittyy työkyvyttömyyden vuoksi varhennettuun vanhuuseläkkeeseen, joka myönnetään ainoastaan niille, jotka eivät enää pysty sairauden tai vamman tai ruumiillisten tai henkisten voimiensa heikentymisen vuoksi harjoittamaan ammattia, ei liity välttämättä ja objektiivisesti eläkeikää koskevaan eroon. Se ei ole välttämätön koko sosiaaliturvajärjestelmän taloudellisen tasapainon säilyttämiseksi, sillä etuuden myöntämiselle on asetettu edellytykseksi eri ikä eri sukupuolille ennen kaikkea talousarvioon liittyvistä syistä. Toisaalta se ei ole objektiivisesti välttämätön vanhuuseläkkeen ja työkyvyttömyyden vuoksi varhennetun vanhuuseläkkeen välisen johdonmukaisuuden turvaamiseksi, koska kyseessä olevan etuuden saamiseksi edellytetyn vähimmäisiän ja kyseisen jäsenvaltion lakisääteisen eläkeiän, joka on naisilla 60 vuotta ja miehillä 65 vuotta, välillä ei ole selvää yhteyttä.

( ks. 11, 20 ja 26-36 kohta sekä tuomiolauselma )

3. Yhteisöjen tuomioistuin voi rajoittaa vain poikkeuksellisesti yhteisön oikeusjärjestykseen erottamattomasti kuuluvaan oikeusvarmuuden periaatteeseen vetoamalla kaikkien niiden, joita asia koskee, mahdollisuutta vedota tuomioistuimen tulkitsemaan säännökseen vilpittömässä mielessä syntyneiden oikeussuhteiden kyseenalaistamiseksi.

Yhteisöjen tuomioistuimen ei tarvitse käyttää tätä mahdollisuutta sellaisen tuomion osalta, jonka mukaan direktiivin 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan eläkeikää koskevassa poikkeuksessa miesten ja naisten tasa-arvoisesta kohtelusta sosiaaliturva-asioissa ei oikeuteta miesten ja naisten erilaista kohtelua sen iän suhteen, jolloin voidaan myöntää työkyvyttömyyden vuoksi varhennettu vanhuuseläke, koska sinä päivämääränä, jona kyseisestä syrjinnästä annettu kansallinen lainsäädäntö hyväksyttiin, kyseisen säännöksen tulkinnasta oli jo olemassa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, jonka perusteella kyseinen jäsenvaltio saattoi arvioida kansallisten säännösten yhteensopivuutta direktiivin kanssa, ja koska jäsenvaltion mahdollisesti kohtaamat taloudelliset seuraukset syrjintäkiellon rikkomisesta eivät sellaisinaan oikeuta ennakkoratkaisupyynnöstä annetun tuomion ajallisten vaikutusten rajoittamista.

( ks. 39-42 kohta )