ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Asia C-57/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 28.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana – Espanja) – Eva Soraya Checa Honrado v. Fondo de Garantía Salarial (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Työntekijöiden suoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa — Direktiivi 2008/94/EY — 3 artiklan ensimmäinen kohta — Maksusuoritus, josta palkkaturvajärjestelmä vastaa — Työsuhteen päättymisen yhteydessä maksettava eroraha — Työn suorituspaikan siirto, joka edellyttää työntekijän vaihtavan asuinpaikkaa — Työsopimuksen olennaisen osan muuttaminen — Työntekijä päättää työsopimuksen — Yhdenvertaisuusperiaate ja syrjintäkiellon periaate)

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 28.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana – Espanja) – Eva Soraya Checa Honrado v. Fondo de Garantía Salarial

(Asia C-57/17) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Työntekijöiden suoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa — Direktiivi 2008/94/EY — 3 artiklan ensimmäinen kohta — Maksusuoritus, josta palkkaturvajärjestelmä vastaa — Työsuhteen päättymisen yhteydessä maksettava eroraha — Työn suorituspaikan siirto, joka edellyttää työntekijän vaihtavan asuinpaikkaa — Työsopimuksen olennaisen osan muuttaminen — Työntekijä päättää työsopimuksen — Yhdenvertaisuusperiaate ja syrjintäkiellon periaate)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Eva Soraya Checa Honrado

Vastapuoli: Fondo de Garantía Salarial

Tuomiolauselma

Työntekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/94/EY 3 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että silloin kun kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön mukaan tietyt työntekijän pyynnöstä tapahtuneen työsopimuksen päättämisen perusteella maksettavat lakisääteiset korvaukset ja objektiivisiin syihin perustuvien irtisanomisten perusteella maksettavat tietyt senkaltaiset lakisääteiset korvaukset, joihin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on viitannut, kuuluvat tässä säännöksessä tarkoitetun ”työsuhteen päättymisen yhteydessä maksettavan erorahan” käsitteen alaan, myös niiden lakisääteisten korvausten on kuuluttava sen alaan, jotka on maksettava työntekijälle sellaisen tämän pyynnöstä tapahtuneen työsopimuksen päättämisen vuoksi, joka johtuu siitä, että työnantaja siirtää työn suorituspaikan muualle ja velvoittaa näin työntekijän vaihtamaan asuinpaikkaa.

( 1 ) EUVL C 121, 18.4.2017.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 4.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – NN A/S v. Skatteministeriet

(Asia C-28/17) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 49 artikla - Yhteisövero - Jäsenvaltion verolainsäädäntö, jossa asetetaan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen yhtiön ensin mainitussa jäsenvaltiossa sijaitsevan kiinteän toimipaikan tappioiden siirtämiselle samaan konserniin kuuluvalle ja samassa jäsenvaltiossa asuvalle yhtiölle edellytykseksi se, että tappioita ei ole mahdollista käyttää ulkomaisessa verotuksessa))

(2018/C 301/06)

Oikeudenkäyntikieli: tanska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Østre Landsret

Pääasian asianosaiset

Hakija: NN A/S

Vastapuoli: Skatteministeriet

Tuomiolauselma

SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole lähtökohtaisesti esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla tuossa jäsenvaltiossa asuvilla konserniyhtiöillä on oikeus vähentää niiden yhteisverotettavasta tulosta konsernin ulkomailla asuvan tytäryhtiön omistaman, mainitussa jäsenvaltiossa sijaitsevan kiinteän toimipaikan tappiot vain, mikäli jäsenvaltiossa, jossa on tytäryhtiön kotipaikka, sovellettavat säännöt eivät salli näiden tappioiden vähentämistä tytäryhtiön tuloksesta, kun tuon lainsäädännön lisäksi sovelletaan kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyä sopimusta, jonka nojalla viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa tytäryhtiön tulosta suoritettavasta verosta voidaan vähentää siinä jäsenvaltiossa, jossa kiinteä toimipaikka sijaitsee, sen toiminnan perusteella maksettua tuloveroa vastaava määrä. SEUT 49 artiklaa on kuitenkin tulkittava siten, että se on esteenä tällaiselle lainsäädännölle, jos sen soveltamisen vaikutuksena on, että mainitulla konsernilla ei ole mitään todellista mahdollisuutta vähentää mainittuja tappioita yhteisverotettavasta tulostaan, jos näiden samojen tappioiden vähentäminen kyseisen tytäryhtiön tulosta ei ole mahdollista sen asuinjäsenvaltiossa, mikä on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana selvittää.

(1) EUVL C 121, 18.4.2017.
Asia C-160/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 7.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Belgia) – Raoul Thybaut, Johnny De Coster ja Frédéric Romain v. Région wallonne (Ennakkoratkaisupyyntö — Ympäristö — Direktiivi 2001/42/EY — 2 artiklan a alakohta — Suunnitelmien ja ohjelmien käsite — 3 artikla — Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointi — Kiinteistöjärjestelyalue — Mahdollisuus kaavamääräyksistä poikkeamiseen — Suunnitelmien ja ohjelmien muuttaminen)

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 7.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Belgia) – Raoul Thybaut, Johnny De Coster ja Frédéric Romain v. Région wallonne

(Asia C-160/17) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Ympäristö — Direktiivi 2001/42/EY — 2 artiklan a alakohta — Suunnitelmien ja ohjelmien käsite — 3 artikla — Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointi — Kiinteistöjärjestelyalue — Mahdollisuus kaavamääräyksistä poikkeamiseen — Suunnitelmien ja ohjelmien muuttaminen)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Raoul Thybaut, Johnny De Coster ja Frédéric Romain

Vastaaja: Région wallonne

Muut osapuolet: Commune d’Orp-Jauche ja Bodymat SA

Tuomiolauselma

Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY 2 artiklan a alakohtaa, 3 artiklan 1 kohtaa ja 3 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että kiinteistöjärjestelyalueen hyväksymisestä tehty päätös, jonka kohteena on vain sellaisen maantieteellisen alueen määrittäminen, jolla voidaan toteuttaa kaupunkitoimintojen uudelleenmäärittelyyn ja kehittämiseen tähtäävä kaupunkirakentamishanke, joka edellyttää tie- ja katualueiden sekä yleisten alueiden perustamista, muuttamista, laajentamista tai poistamista tai ylittämistä ja jonka toteuttamiseksi sallitaan tietyistä kaavamääräyksistä poikkeaminen, kuuluu tämän poikkeusmahdollisuuden vuoksi sellaisten suunnitelmien ja ohjelmien käsitteen alaan, joilla on tässä direktiivissä tarkoitetulla tavalla todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia ja jotka edellyttävät ympäristöarviointia.

( 1 ) EUVL C 178, 6.6.2017.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 134/11

Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 22.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Administrativen sad – Varna – Bulgaria) – Mitnitsa Varna v. ”SAKSA” ООD

(Asia C-185/17) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Tavaroiden luokittelu - Yhdenmukaistettu eurooppalainen standardi EN 590:2013 - Yhdistetyn nimikkeistön alanimike 2710 19 43 - Merkitykselliset arviointiperusteet luokiteltaessa tietty tavara kaasuöljyksi))

(2018/C 134/15)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Administrativen sad – Varna

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Mitnitsa Varna

Vastapuoli:”SAKSA” ООD

Muu osapuoli: Okrazhna prokuratura – Varna

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I olevaa yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se on muutettuna 16.10.2014 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1101/2014, on tulkittava siten, ettei sellaista kivennäisöljyä, josta on kyse pääasiassa, voida sen tislausominaisuuksien takia luokitella kaasuöljynä mainitun nimikkeistön alanimikkeeseen 2710 19 43 silloinkaan, kun kyseinen öljy täyttää yhdenmukaistetun standardin EN 590, sellaisena kuin se on laadittuna vuoden 2013 syyskuun versiossa, vaatimukset, jotka koskevat arktisessa tai vaikeiden talviolosuhteiden ilmastossa käytettäväksi tarkoitettua kaasuöljyä.

(1) EUVL C 213, 3.7.2017.
2)

Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 25 artiklan 2 kappaletta on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että sopimusvaltion sellaisesta kolmannen maan kansalaisesta, jolla on toisen sopimusvaltion myöntämä voimassa oleva oleskelulupa, tekemä palauttamispäätös, johon on liitetty maahantulokielto, pannaan täytäntöön, vaikka mainitussa määräyksessä tarkoitettu neuvottelumenettely on kesken, jos maahantulokiellon määrännyt sopimusvaltio pitää kyseistä kansalaista uhkana yleiselle järjestykselle tai kansalliselle turvallisuudelle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tällaisen kansalaisen mahdollisuutta vedota oikeuksiin, jotka hänellä on kyseisen oleskeluluvan perusteella, siirtymällä myöhemmin jälkimmäisen sopimusvaltion alueelle. On kuitenkin niin, että jos neuvottelumenettelyn käynnistämisestä on kulunut kohtuullinen aika eikä kuultava sopimusvaltio ole vastannut neuvottelupyyntöön, maahantulokiellon määränneen sopimusvaltion asiana on peruuttaa maahantulokielto ja tarvittaessa merkitä kolmannen maan kansalainen kansalliseen maahantulokieltoluetteloon.
1)

Saksan liittotasavalta on jättänyt noudattamatta — moottoriajoneuvojen ilmastointijärjestelmien päästöistä ja neuvoston direktiivin 70/156/ETY muuttamisesta 17.5.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/40/EY sekä puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle 5.9.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/46/EY (puitedirektiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 16.4.2010 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 371/2010, 12 ja 30 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut perustellussa lausunnossa asetetussa määräajassa tarvittavia toimenpiteitä, jotta Daimler AG:n 1.1.–26.6.2013 myymät 133 713 tyyppien 246, 176 ja 117 mukaista ajoneuvoa olisivat jälleen hyväksyttyjen tyyppiensä mukaisia, kun niissä ei ollut käytetty kylmäainetta R1234yf, joka oli ilmoitettu näiden hyväksyttyjen tyyppien osalta, vaan kylmäainetta, jonka lämmitysvaikutus oli suurempi kuin 150 direktiivin 2006/40 5 artiklan 4 kohdassa säädetyn enimmäismäärän vastaisesti, ja — direktiivin 2006/40 sekä direktiivin 2007/46, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 371/2010, 46, 5 ja 18 artiklan, kun niitä luetaan yhdessä, mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä viimeksi mainitun direktiivin 46 artiklassa tarkoitettujen seuraamusten täytäntöön panemiseksi perustellussa lausunnossa asetetussa määräajassa, jotta valmistajat noudattaisivat mainitun direktiivin 5 ja 18 artiklaa, jotka liittyvät tuotannon vaatimustenmukaisuuteen ja vaatimustenmukaisuustodistuksen antamiseen.
Asia C-451/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 26.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court of the United Kingdom – Yhdistynyt kuninagskunta) – MB v. Secretary of State for Work and Pensions (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 79/7/ETY — Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä — Kansallinen valtioneläkettä koskeva järjestelmä — Sukupuolenvaihdoksen vahvistamisen edellytykset — Kansallinen lainsäädäntö, jossa tämän vahvistamisen edellytyksenä on ennen sukupuolenvaihdosta solmitun avioliiton peruuttaminen — Valtion vanhuuseläkettä ei myönnetä sukupuoltaan vaihtaneelle henkilölle hankittua sukupuolta koskevasta eläkeiästä lukien — Sukupuoleen perustuva välitön syrjintä)

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 26.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court of the United Kingdom – Yhdistynyt kuninagskunta) – MB v. Secretary of State for Work and Pensions

(Asia C-451/16) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 79/7/ETY — Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä — Kansallinen valtioneläkettä koskeva järjestelmä — Sukupuolenvaihdoksen vahvistamisen edellytykset — Kansallinen lainsäädäntö, jossa tämän vahvistamisen edellytyksenä on ennen sukupuolenvaihdosta solmitun avioliiton peruuttaminen — Valtion vanhuuseläkettä ei myönnetä sukupuoltaan vaihtaneelle henkilölle hankittua sukupuolta koskevasta eläkeiästä lukien — Sukupuoleen perustuva välitön syrjintä)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court of the United Kingdom

Pääasian asianosaiset

Valittaja: MB

Vastapuoli: Secretary of State for Work and Pensions

Tuomiolauselma

Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä 19.12.1978 annettua neuvoston direktiiviä 79/7/ETY, erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa, luettuna yhdessä sen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan kolmannen luetelmakohdan ja 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa vaaditaan, että henkilön, joka on vaihtanut sukupuoltaan, on täytettävä paitsi fyysiset, sosiaaliset ja psykologiset kriteerit, myös se edellytys, että hän ei ole avioliitossa sitä sukupuolta olevan henkilön kanssa, jonka hän on sukupuolenvaihdoksessa hankkinut, jotta hän saa oikeuden valtion vanhuuseläkkeeseen tätä hankittua sukupuolta olevia henkilöitä koskevasta lakisääteisestä eläkeiästä lukien.

( 1 ) EUVL C 383, 17.10.2016.
Asia C-647/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 31.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt tribunal administratif de Lille – Ranska) – Adil Hassan v. Préfet du Pas-de-Calais (Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (EU) N:o 604/2013 — Kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittäminen — Vastaanotto- ja takaisinottomenettelyt — 26 artiklan 1 kohta — Siirtopäätöksen tekeminen ja tiedoksi antaminen ennen kuin pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio on hyväksynyt takaisinottopyynnön)

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 31.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt tribunal administratif de Lille – Ranska) – Adil Hassan v. Préfet du Pas-de-Calais

(Asia C-647/16) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (EU) N:o 604/2013 — Kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittäminen — Vastaanotto- ja takaisinottomenettelyt — 26 artiklan 1 kohta — Siirtopäätöksen tekeminen ja tiedoksi antaminen ennen kuin pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio on hyväksynyt takaisinottopyynnön)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal administratif de Lille

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Adil Hassan

Vastaaja: Préfet du Pas-de-Calais

Tuomiolauselma

Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 26 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio, joka on esittänyt toiselle jäsenvaltiolle, jonka se katsoo olevan vastuussa kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä tässä asetuksessa vahvistettujen edellytysten mukaisesti, kyseisen asetuksen 18 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua henkilöä koskevan vastaanotto- tai takaisinottopyynnön, tekee siirtopäätöksen ja antaa sen tiedoksi asianomaiselle henkilölle ennen kuin pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio on antanut tähän pyyntöön nimenomaisen tai implisiittisen suostumuksensa.

( 1 ) EUVL C 70, 6.3.2017.
Asia C-667/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 6.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt College van Beroep voor het bedrijfsleven – Alankomaat) – M.N.J.P.W. Nooren ja J.M.F.D.C. Nooren, jotka ovat M.N.F.M. Noorenin oikeudenomistajia v. Staatssecretaris van Economische Zaken (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen maatalouspolitiikka — Maaseuturahastosta maksettava rahoitus — Asetus (EY) N:o 1122/2009 — Tuki maaseudun kehittämiseen — Täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen noudattamatta jättäminen — Tuen vähentäminen ja epääminen — Vähennysten yhdistäminen)

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 6.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt College van Beroep voor het bedrijfsleven – Alankomaat) – M.N.J.P.W. Nooren ja J.M.F.D.C. Nooren, jotka ovat M.N.F.M. Noorenin oikeudenomistajia v. Staatssecretaris van Economische Zaken

(Asia C-667/16) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen maatalouspolitiikka — Maaseuturahastosta maksettava rahoitus — Asetus (EY) N:o 1122/2009 — Tuki maaseudun kehittämiseen — Täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen noudattamatta jättäminen — Tuen vähentäminen ja epääminen — Vähennysten yhdistäminen)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

College van Beroep voor het bedrijfsleven

Pääasian asianosaiset

Kantajat: M.N.J.P.W. Nooren ja J.M.F.D.C. Nooren, jotka ovat M.N.F.M. Noorenin oikeudenomistajia

Vastaaja: Staatssecretaris van Economische Zaken

Tuomiolauselma

Neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1122/2009 70–72 artiklaa, tarkasteltuina yhdessä yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 23 ja 24 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa on todettu useita samaan alaan liittyviä noudattamatta jättämisen tapauksia, on laskettava yhteen yhtäältä maksettujen tai maksettavien suorien tukien kokonaismäärän vähennys, jota sovelletaan laiminlyönnistä johtuvissa noudattamatta jättämisen tapauksissa, ja toisaalta tahallisen noudattamatta jättämisen tapauksissa sovellettava vähennys, ja vähennysten kokonaismäärä kalenterivuodelta on vahvistettava suhteellisuusperiaatetta noudattaen ja ylittämättä asetuksen N:o 73/2009 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua kokonaismäärää.

( 1 ) EUVL C 78, 13.3.2017.
2)

Direktiivin 2006/112 186 artiklaa on tulkittava siten, että kun alun perin tehtyä arvonlisäverovähennystä ei olisi voitu lainkaan tehdä laillisesti, jäsenvaltioiden on määritettävä ajankohta, jona velvollisuus perusteettoman arvonlisäverovähennyksen oikaisemiseen syntyy, ja kausi, jolta tämä oikaisu on tehtävä, unionin oikeuden periaatteita ja erityisesti oikeusvarmuuden periaatetta ja luottamuksensuojan periaatetta noudattaen. Kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tapauksessa, onko näitä periaatteita noudatettu.
—

hankintaviranomainen on silloin, kun sillä on todisteita, joilla kyseenalaistetaan tiettyjen tarjoajien jättämien tarjousten itsenäinen ja riippumaton luonne, velvollinen tarkistamaan – tarvittaessa näiltä tarjoajilta lisäselvitystä vaatimalla –, ovatko niiden tarjoukset todella itsenäisiä ja riippumattomia. Jos osoittautuu, että tarjoukset eivät ole itsenäisiä ja riippumattomia, direktiivin 2004/18 2 artikla on esteenä sille, että hankintasopimuksen sopimuspuoliksi valitaan tällaisen tarjouksen jättäneitä tarjoajia.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 123/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Yhdistynyt kuningaskunta) – The Queen, American Express Companyn hakemuksesta v. Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

(Asia C-304/16) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EU) 2015/751 - Korttipohjaisista maksutapahtumista veloitettavat siirtohinnat - 1 artiklan 5 kohta - Kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyjen rinnastaminen neljän osapuolen maksukorttijärjestelyihin - Edellytykset - Kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyjen rinnakkaiskäyttökumppanin kanssa tai agentin kautta liikkeeseenlaskemat korttipohjaiset maksuvälineet - 2 artiklan 18 kohta - ”Kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyjen” käsite - Pätevyys))

(2018/C 123/02)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: The Queen, American Express Companyn hakemuksesta

Vastaaja: Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

Muut osapuolet: Diners Club International Limited ja MasterCard Europe SA

Tuomiolauselma

1) Korttipohjaisista maksutapahtumista veloitettavista siirtohinnoista 29.4.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2015/751 1 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että yhtäältä rinnakkaiskäyttökumppanin tai agentin ja toisaalta kolmen osapuolen maksujärjestelyn välisen sopimuksen puitteissa ei ole tarpeen, että kyseinen rinnakkaiskäyttökumppani tai agentti toimii mainitun asetuksen 2 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettuna liikkeeseenlaskijana, jotta mainitun järjestelyn katsottaisiin laskevan liikkeeseen korttipohjaisia maksuvälineitä rinnakkaiskäyttökumppanin kanssa tai agentin kautta ja jotta sitä siis pidettäisiin ensin mainitussa säännöksessä tarkoitettuna neljän osapuolen maksukorttijärjestelynä.

2) Toisen ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelussa ei ole ilmennyt mitään seikkaa, joka voisi vaikuttaa asetuksen 2015/751 1 artiklan 5 kohdan ja 2 artiklan 18 alakohdan pätevyyteen.

(1) EUVL C 270, 25.7.2016.