Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

I Johdanto

1. Nyt käsiteltävä asia koskee Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosaston rahoitusjärjestelmään kuuluviin toimenpiteisiin kohdistuvista jäsenvaltioiden suorittamista tarkastuksista ja direktiivin 77/435/ETY kumoamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4045/89 2 artiklan 4 kohdan ja 6 artiklan tulkintaa.(2)

2. Mainitun asetuksen tarkoituksena on ohjata ja auttaa jäsenvaltioita hoitamaan niille Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosastosta (jäljempänä EMOTR:n tukiosasto) rahoitettujen toimien hallinnoinnin perusteella kuuluvia tehtäviä, joita ovat varmistaa kyseisten toimenpiteiden asianmukaisuus, estää mahdolliset sääntöjenvastaisuudet ja toteuttaa niihin liittyvät jatkotoimet sekä periä takaisin sääntöjenvastaisuuksien tai huolimattomuuden vuoksi menetetyt summat. Siihen sisältyvillä säännöksillä pyritään ensisijaisesti sekä vahvistamaan puitteet tarkastuksille, jotka toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on suoritettava tällaisia taloudellisia tukia saaneiden yritysten kaupallisten asiakirjojen perusteella, että tiukentamaan näitä tarkastuksia.(3)

3. Ensimmäiseksi haluan todeta, että Conseil d’État’n (Ranska) esittämässä ennakkoratkaisupyynnössä unionin tuomioistuinta pyydetään täysin uudella tavalla kartoittamaan asetuksen N:o 4045/89 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun käsitteen ”tarkastuskausi” – joka kyseisen säännöksen mukaan ”kestää [kulloisenkin vuoden] heinäkuun 1 päivästä seuraavan vuoden kesäkuun 30 päivään” ja jonka kuluessa tarkoitustoimet on tarkoitus toteuttaa – rajat.(4)

4. Tämä pyyntö on esitetty sellaisen oikeusriidan yhteydessä, joka koskee tarkastusta, joka aloitettiin vuoden 2000 toukokuussa ensimmäisen ”tarkastuskauden” aikana mutta joka tarkastuksen kohteena olevan toimijan vuoksi voitiin suorittaa paikan päällä vasta useita kuukausia myöhemmin eli vuoden 2001 tammikuussa eli siis seuraavan ”tarkastuskauden” aikana.(5)

5. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa tästä syystä, että unionin tuomioistuin yhtäältä täsmentää, mitkä ovat ne toimet tai varotoimenpiteet, jotka olisi välttämättä suoritettava asetuksessa N:o 4045/89(6) säädetyn tarkastuskauden aikana, ja toisaalta toteaa, voiko tarkastuksen kohteena olevan toimijan menettelyllä ja/tai huolimattomuudella olla vaikutusta tähän kysymykseen.

6. Unionin tuomioistuimelta tiedustellaan toiseksi niistä vaikutuksista, jotka tarkastuksen kohteena olevan toimijan toiminnalla voi olla tarkastuksen lopputulokseen nähden. Kyse on tässä suhteessa sen määrittämisestä, onko toimivaltaisilla viranomaisilla mahdollisuus määrätä silloin, kun tarkastuksen toteuttaminen on asianomaisesta johtuen ollut mahdotonta, niiden tukien palauttamisesta, joiden osalta on siis ilmeistä, että ne on saatu aiheettomasti, ja jos näin on, kuuluuko tällainen vaatimus saman asetuksen 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen seuraamusten ryhmään.

7. Kuten pääasian aikakaudelle sijoittuvat luvut osoittavat, Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamiseen liittyvillä taloudellisilla kysymyksillä on kyseessä olevalla alalla todellakin huomattavaa merkitystä.(7)

II Asiaa koskevat oikeussäännöt

A Asetus N:o 729/70

8. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.4.1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70(8) johdanto-osan seitsemännessä perustelukappaleessa todetaan, että ”on toteutettava toimenpiteitä sääntöjenvastaisuuksien estämiseksi ja niitä koskevien seuraamusten toteuttamiseksi sekä tällaisten sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien seurauksena menetettyjen summien takaisinperimiseksi [ja että] on syytä päättää tällaisten sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien rahoituksellisista seuraamuksista vastattavaksi ottamisesta”.

9. Mainitun asetuksen 8 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Jäsenvaltiot toteuttavat kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti toimenpiteet, jotka ovat tarpeen:

– [EMOTR:sta] rahoitettavien toimien tosiasiallisen toteuttamisen ja niiden asianmukaisuuden varmistamiseksi,

– sääntöjenvastaisuuksien estämiseksi ja niihin kohdistuvien seuraamusten toteuttamiseksi,

– sellaisten summien takaisinperimiseksi, jotka on menetetty sääntöjenvastaisuuksien tai laiminlyöntien seurauksena.

Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tieto näiden päämäärien saavuttamiseksi toteutetuista toimenpiteistä ja erityisesti selvitykset hallinnollisten ja oikeudellisiin käsittelyihin liittyvien menettelyjen tilasta.”

B Asetus N:o 4045/89

10. Asetuksen N:o 4045/89 johdanto-osan ensimmäisessä perustelukappaleessa palautetaan mieleen jäsenvaltioille asetuksen N:o 729/70 8 artiklan mukaan kuuluvat kolme erityyppistä tehtävää.

11. Toisessa perustelukappaleessa mainitaan, että ”yritysten, jotka ovat maksunsaajia tai velallisia, kaupallisten asiakirjojen tarkastaminen voi olla erittäin tehokas tapa tarkastaa toimet, jotka kuuluvat EMOTR:n tukiosaston rahoitusjärjestelmään; kyseinen tarkastus täydentää muita jäsenvaltioiden tekemiä tarkastuksia; lisäksi tämä asetus ei vaikuta kansallis[iin], tarkastuksia koskev[iin] säännöksi[in] ja määräyksi[in], joiden soveltamisala on laajempi kuin tämän asetuksen säännösten”.

12. Asetuksen N:o 4045/89 1 artiklan 1 kohdassa todetaan, että asetus ”koskee sellaisten yksikköjen, jotka saavat tai suorittavat maksuja, tai niiden edustajien, jäljempänä ’yritykset’, kaupallisten asiakirjojen pohjalta tapahtuvaa niiden toimien todenmukaisuuden ja asianmukaisuuden tarkastamista, jotka välillisesti tai välittömästi kuuluvat EMOTR:n tukiosaston rahoitusjärjestelmään”.

13. Kyseisen asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna,(9) täsmennetään, että mainitussa asetuksessa ”’kaupallisilla asiakirjoilla’ tarkoitetaan kaikkia yrityksen ammatilliseen toimintaan liittyviä kirjoja, rekistereitä, muistiinpanoja ja muita todistuskappaleita, kirjanpitoa, tuotanto- ja laatuasiakirjoja sekä kirjeenvaihtoa, sekä missä tahansa muodossa olevia kaupallisia tietoja, mukaan lukien ATK-muodossa olevat tiedot, siinä määrin kuin nämä asiakirjat tai tiedot liittyvät suoraan tai välillisesti 1 kohdassa tarkoitettuihin toimiin”.

14. Asetuksen N:o 4045/89 2 artiklan 1, 2 ja 4 kohdassa säädetään seuraavaa:

”1. Jäsenvaltioiden on toteutettava yritysten kaupallisten asiakirjojen tarkastaminen tarkastettavien toimien laatu huomioon ottaen. Jäsenvaltioiden on valvottava, että tarkastettavien yritysten valinnalla taataan niiden toimenpiteiden mahdollisimman suuri tehokkuus, jotka tähtäävät EMOTR:n tukiosaston rahoitusjärjestelmässä esiintyvien sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemiseen ja havaitsemiseen. Valinnassa otetaan erityisesti huomioon yritysten taloudellinen merkitys kyseessä olevalla alalla sekä muut riskitekijät.

2. – –

Jäsenvaltiot valitsevat – – kullekin tarkastuskaudelle vienti[tuki]alalla sovellettavan riskianalyysin tulosten mukaisesti tarkastettavat yritykset ja kaikki muut toimenpiteet, joihin sitä voidaan soveltaa – –. Jäsenvaltiot esittävät komissiolle riskianalyysin käyttöä koskevan ehdotuksensa. – –.[(10) ]

– –

4. Tarkastuskausi kestää 1 päivästä heinäkuuta seuraavan vuoden 30 päivään kesäkuuta.

Tarkastus koskee edellisellä tarkastus[kaudella] päättyvää vähintään kahdentoista kuukauden aikaa; sitä voidaan jatkaa jäsenvaltion päättämän ajan, joka edeltää tai seuraa kahdentoista kuukauden aikaa.[(11) ]”

15. Kyseisen asetuksen 4 artiklasta ilmenee, että ”yritysten on säilytettävä 1 artiklan 2 kohdassa ja 3 artiklassa tarkoitetut kaupalliset asiakirjat vähintään kolme vuotta niiden laatimispäivästä alkaen” ja että ”jäsenvaltiot voivat säätää tai määrätä, että kyseisiä asiakirjoja on säilytettävä kauemmin”.

16. Asetuksen 6 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Jäsenvaltioiden on varmistuttava, että henkilöstöllä, jotka ovat vastuussa tarkastuksista, on oikeus ottaa haltuun tai otatuttaa haltuun kaupalliset asiakirjat. Oikeutta käytetään asiaa koskevien kansallisten määräyksien ja säännöksien mukaisesti eikä se vaikuta asiakirjojen haltuunottoa koskeviin rikosoikeudellisiin sääntöihin.

2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarkoituksenmukaiset toimenpiteet rangaistakseen luonnollisia tai oikeushenkilöitä, jotka eivät noudata tässä asetuksessa säädettyjä velvoitteita.”

C Asetus N:o 2988/95

17. Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95(12) 1 artiklan 2 kohdan mukaan väärinkäytöksellä tarkoitetaan asetuksessa ”jokai[sta] yhteisön oikeuden säännöksen tai määräyksen rikkomi[sta], joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja jonka tuloksena on tai voisi olla vahinko yhteisöjen yleiselle talousarviolle tai yhteisöjen hoidossa oleville talousarvioille, [muun muassa] perusteettoman menon takia”.

18. Kyseisen asetuksen 3 artiklassa säädetään, että seuraamusmenettelyn vanhentumisaika on neljä vuotta tällaisesta väärinkäytöksestä, mutta täsmennetään yhtäältä, että alakohtaisissa säännöstöissä voidaan säätää lyhyemmästä määräajasta, joka ei saa olla kolmea vuotta lyhyempi, ja toisaalta, että jäsenvaltiot säilyttävät mahdollisuuden soveltaa pitempää määräaikaa.

19. Asetuksen N:o 2988/95 II osastossa, jonka otsikko on ”Hallinnolliset toimenpiteet ja seuraamukset”, olevassa 4 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Kaikista väärinkäytöksistä seuraa yleensä perusteettomasti saadun etuuden periminen takaisin siten, että

– velvoitetaan maksamaan velkana olevat tai perusteettomasti saadut summat,

– –

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden soveltaminen rajoitetaan saadun etuuden takaisinperimiseen, lisättynä, jos tästä on säädetty, koroilla, jotka voidaan määritellä kiinteästi.

3. Toimet, joiden suhteen todetaan, että niiden tarkoituksena on saada asiassa sovellettavan yhteisön oikeuden tavoitteiden vastainen etuus luomalla keinotekoisesti vaadittavat edellytykset tämän etuuden saamiseksi, johtavat tapauskohtaisesti joko tämän etuuden epäämiseen tai sen takaisinperimiseen.

4. Tässä artiklassa säädettyjä toimenpiteitä ei pidetä seuraamuksina.”

20. Myös mainittuun II osastoon sisältyvän 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetään, että tahallisista tai huolimattomuudesta johtuvista väärinkäytöksistä voi seurata kyseisessä kohdassa lueteltuja hallinnollisia seuraamuksia ja muun muassa ”perusteettomasti saatua tai maksamatta jätettyä määrää suuremman määrän maksaminen, mihin lisätään tarvittaessa korot; tämä erityisissä säädöksissä määrättävän prosenttiosuuden mukaan määrätty lisämäärä ei saa ylittää sitä ehdottomasti tarpeellista tasoa, joka tekee siitä vakuuttavan”.

III Pääasia, ennakkoratkaisukysymykset ja asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa

21. Syndicat OP 84, joka on maatalousalan etujärjestö, johon kuuluu 48 hedelmien ja vihannesten tuottajaa ja jonka kotipaikka on Ranskassa, toteutti toimintaohjelman, joka kattoi 1.7.1997 ja 31.12.1998 välisen ajanjakson. Se sai tällä perusteella EMOTR:n tukiosaston rahoitusjärjestelmään kuuluvia tukia.

22. Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ilmoittivat Syndicat OP 84:lle 30.5.2000 päivätyllä kirjeellä paikan päällä tehtävän tarkastuksen aloittamisesta asetuksen N:o 4045/89 säännösten mukaisesti. Tarkastustoimet voitiin kuitenkin tosiasiassa suorittaa vasta 22.1.2001 ja 24.1.2001 välisenä aikana. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää, että kyseinen täytäntöönpanon viivästyminen johtui tarkastuksen kohteena olevasta etujärjestöstä.

23. Kyseisen tarkastuksen perusteella voitiin todeta, että tietyt toiminnot, joiden osalta Syndicat OP 84 väitti olevansa oikeutettu saamaan yhteisön tukea, eivät olleet tukikelpoisia, koska ne olivat luonteeltaan täysin yksittäisiä, kuten mainittu etujärjestö on myöhemmin myöntänyt. Lisäksi todettiin, että Syndicat OP 84:n jäsenten toimintarahastoon suorittamat rahoitusosuudet oli maksettu niille välittömästi takaisin ja että tällaiset rahaston rahoittamistavat eivät olleet yhteensoveltuvia hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 28.10.1996 annetun asetuksen (EY) N:o 2200/96(13) 15 artiklan kanssa.

24. Office national interprofessionnel des fruits et légumes et de l’horticulture (ONIFLHOR) (jäljempänä ONIFLHOR) pyysi tämän perusteella 30.10.2001 päivätyllä kirjeellä Syndicat OP 84:ää maksamaan takaisin kaikki vuosien 1997 ja 1998 perusteella saadut summat. Se antoi tämän jälkeen 14.1.2003 takaisin perittäviä summia vastaavan täytäntöönpanomääräyksen.

25. Tribunal administratif de Marseille kumosi 7.11.2006 antamallaan tuomiolla Syndicat OP 84:n osalta annetun täytäntöönpanomääräyksen.

26. Cour administrative d’appel de Marseille kuitenkin yhtäältä kumosi kyseisen tuomion ja toisaalta hylkäsi Syndicat OP 84:n ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset 8.12.2008 antamallaan tuomiolla.

27. Syndicat OP 84 vetosi Conseil d’État’han tekemänsä kassaatiovalituksen tueksi muun muassa siihen, että cour administrative d’appel oli tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että viranomaiset olivat voineet asetuksen N:o 4045/89 2 artiklan säännöksiä rikkomatta aloittaa tarkastuksen 1.7.1999 ja 30.6.2000 välisen tarkastuskauden aikana ja jatkaa sitä 1.7.2000 ja 30.6.2001 välisen tarkastuskauden aikana sillä perusteella, että tarkastusta ei ollut tosiasiallisesti voitu toteuttaa ensimmäisen kauden aikana sen omaksuman menettelyn vuoksi.

28. Koska Conseil d’État katsoi, että kyseiseen valitusperusteeseen vastaaminen toi esiin asetuksen N:o 4045/89 säännöksiä koskevan tulkintaongelman, jolla on merkitystä oikeusriidan ratkaiseminen kannalta, se päätti 2.1.2012 tekemällään välipäätöksellä lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:

”1) Onko [asetuksen N:o 4045/89] 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu kulloisenkin vuoden heinäkuun 1. päivästä seuraavan vuoden kesäkuun 30. päivään kestävä tarkastuskausi ymmärrettävä tarkastuskaudeksi, jonka aikana tarkastuksesta vastuussa olevan hallintoviranomaisen on annettava tuottajajärjestölle tieto tulossa olevasta tarkastuksesta, aloitettava ja saatettava loppuun kaikki tarkastustoimenpiteet paikan päällä ja asiakirjojen avulla sekä annettava tiedoksi tarkastuksen lopputulokset, vai tarkastuskaudeksi, jonka aikana on täytynyt suorittaa ainoastaan tietyt näistä tähän menettelyyn sisältyvistä toimista?

2) Voiko tilanteessa, jossa tuottajajärjestön menettelystä tai laiminlyönnistä seuraa, että tarkastuskauden aikana aloitettu tarkastus on tosiasiallisesti mahdoton toteuttaa, hallintoviranomainen siitä huolimatta, että edellä mainittuun asetukseen ei sisälly asiasta nimenomaisia säännöksiä, jatkaa tarkastustoimenpiteitään seuraavan tarkastuskauden aikana ilman, että tästä seuraisi menettelyllinen virhe, johon tarkastuksen kohteena ollut voisi vedota tarkastuksen tulosten seurauksia koskevaa päätöstä vastaan?

3) Jos vastaus edellä olevaan kysymykseen on kielteinen, voiko hallintoviranomainen silloin, kun tuottajajärjestön menettelystä tai laiminlyönnistä seuraa, että tarkastus on tosiasiallisesti mahdoton toteuttaa, vaatia maksetun tuen takaisinmaksua? Muodostaako tällainen toimenpide yhden niistä seuraamuksista, joita asetuksen 6 artiklan nojalla voidaan määrätä?”

29. Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer) (jäljempänä FranceAgriMer),(14) Ranskan ja Puolan hallitukset sekä komissio ovat esittäneet unionin tuomioistuimelle kirjallisia huomautuksia. Asiassa ei ole järjestetty suullista käsittelyä.

IV Asian arviointi

A Alustavat huomautukset

30. Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön(15) – joka on nykyään vahvistettu SEUT 4 artiklan 2 kohdan d alakohdassa – mukaan yhteinen maatalouspolitiikka muodostaa alan, jolla toimivalta on jaettu Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden välillä.(16) Tämän johdosta jäsenvaltioilla on edelleen toimivaltaa, jonka perusteella ne voivat täydentää unionin lainsäätäjän kyseisellä alalla toteuttamia toimenpiteitä.

31. Jäsenvaltioiden toimivalta on siis edelleen merkittävä erityisesti siltä osin kuin on kyse unionin yhteisen maatalouspolitiikan täytäntöön panemiseksi myöntämien varojen tarkastamisesta. Koska näet unionin talousarviosta annetaan määrällisesti suuria osuuksia kansallisille viranomaisille, jotka jakavat ne tämän jälkeen maanviljelijöille ja muille alan toimijoille, jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kyseiset summat käytetään asianmukaisella tavalla unionin säännöstössä määriteltyihin tarkoituksiin nähden.(17) Kyseinen tarkastus toteutetaan kansallisten sääntöjen mukaisesti, kunhan unionin oikeudessa kyseisellä alalla mahdollisesti annettuja säännöksiä noudatetaan. Kansallisessa oikeudessa määritellään siis mainittua tarkastusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt, toimivaltaisten viranomaisten valtuudet ja sovellettavat seuraamukset, jollei unionin lainsäätäjä ole antanut tältä osin erityissäännöksiä.

32. Unionin lainsäätäjä on yhteisen maatalouspolitiikan moitteettoman täytäntöönpanon varmistamiseksi ja varsinkin tässä yhteydessä mahdollisesti ilmenevien petosten torjumiseksi toteuttanut toimia, joilla otetaan käyttöön toimenpiteet, joilla vahvistetaan yhdenmukaiset tarkastuspuitteet. Asetuksella N:o 4045/89 on direktiivin 77/435/ETY,(18) joka sillä on korvattu, mukaisesti otettu käyttöön järjestelmä, jolla pyritään varmistamaan niiden yritysten kaupallisten asiakirjojen säännöllinen tarkastaminen, jotka ovat maksunsaajia tai velallisia ja joilla on huomattava taloudellinen merkitys EMOTR:n tukiosaston yhteydessä tai joihin liittyy muita riskitekijöitä.(19) Mainitussa asetuksessa määritellään tätä varten tarkastettavat toimijat, tarkastuskaudet ja tarkastuksen kohteena olevat jaksot sekä tarkastusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Asetuksessa N:o 4045/89 säädetään lisäksi tietyistä toimijoille kuuluvista vähimmäisvelvoitteista.(20)

33. Kyseisestä yhteisestä järjestelmästä huolimatta jäsenvaltiot voivat edelleen soveltaa tiukempia tarkastustoimenpiteitä unionin oikeuden yleisiä periaatteita noudattaen. Se, että unionin oikeuden asiaa koskevat säännökset ovat vähimmäisvaatimuksia, vahvistetaan nimenomaisesti asetuksen N:o 4045/89 johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa, jossa todetaan yhtäältä, että asetuksella käyttöön otettu tarkastusmekanismi ”täydentää muita jäsenvaltioiden tekemiä tarkastuksia”,(21) ja toisaalta, että mainittu asetus ”ei vaikuta kansallisi[in], tarkastuksia koskevi[in] säännöksi[in] ja määräyksi[in], joiden soveltamisala on laajempi kuin [kyseisen] asetuksen säännösten”. Tämä linjaus, joka oli tehty jo asetuksessa N:o 729/70,(22) on vahvistettu asetuksen N:o 485/2008,(23) jolla asetus N:o 4045/89 korvattiin, johdanto-osassa.

34. Huomautan, että asetuksen N:o 4045/89 olennaisena tarkoituksena on määritellä jäsenvaltioilla unioniin nähden olevat velvoitteet eikä niitä oikeuksia, jotka tukea saavilla yrityksillä on suhteessa kyseisiin valtioihin. Ennakkoratkaisukysymyksissä esiin tullut problematiikka perustuu mielestäni virheelliseen lähtökohtaan, koska sen taustalla on ajatus siitä, että kyseessä olevien säännösten tavoitteena on rajoittaa sovellettavaan kansalliseen oikeuteen nähden toimivaltaisten viranomaisten valtuuksia suhteessa niihin yrityksiin, joiden osalta tarkastus voidaan kyseisen asetuksen yhteydessä tehdä. Katson erityisesti, ettei niistä mainitun asetuksen säännöksistä, joiden tulkintaa on pyydetty, voida johtaa mitään sellaista vaikutusta, joka merkitsisi kansallisten tarkastusvaltuuksien vanhentumista tai prekluusiota.

35. Kuten FranceAgriMer ja Ranskan hallitus ovat huomauttaneet, niiden yritysten, joihin tarkastus voidaan kohdistaa, oikeusvarmuus on taattu seuraamusmenettelyjä koskevalla vanhentumisajalla, joka on asetuksen N:o 2988/95 3 artiklan(24) mukaan vähintään(25) neljä vuotta. Olen sitä vastoin sitä mieltä, että kaupallisten asiakirjojen säilyttämisen pituutta koskevat säännöt, joista säädetään asetuksen N:o 4045/89 4 artiklassa, eivät kuulu tällaisen suojaavan lähestymistavan piiriin, sillä kyseisten sääntöjen tavoitteena on selkeästi säätää velvoitteesta, joka unionin oikeudessa asetetaan asianomaisille yrityksille – jollei kansallisessa oikeudessa ole säädetty tältä osin tiukemmista vaatimuksista – eikä vahvistaa ajanjaksoa, jonka ylityttyä mainittu velvoite johtaisi vanhentumiseen.

B Ensimmäinen ja toinen ennakkoratkaisukysymys

36. Koska ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämien kahden ensimmäisen kysymyksen esiin tuomat ongelmat ovat samankaltaisia, niihin on mielestäni soveliasta vastata yhdessä.

37. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään unionin tuomioistuimelta sitä, onko käsite ”tarkastuskausi”, sellaisena kuin se on määritelty asetuksen N:o 4045/89 2 artiklan 4 kohdassa, ymmärrettävä tarkastuskaudeksi, jonka aikana on täytynyt suorittaa kaikki tarkastuksen vaiheet, joita ovat tiedon antaminen tukien saajalle tulossa olevasta tarkastuksesta, tarkastuksen aloittaminen, kaikkien paikan päällä ja asiakirjojen avulla suoritettavien toimenpiteiden loppuun saattaminen sekä tarkastuksen lopputulosten tiedoksi antaminen asianomaiselle, vai tarkastuskaudeksi, jonka aikana on riittävää suorittaa ainoastaan tietyt näistä tähän menettelyyn sisältyvistä toimista. Unionin tuomioistuinta pyydetään siis määrittämään, mitkä ovat ne toimenpiteet, jotka tarkastuksesta vastuussa olevan henkilöstön on välttämättä pitänyt toteuttaa sen vuoden heinäkuun 1. päivän, jolloin tarkastus alkaa, ja kyseistä päivämäärää seuraavan vuoden kesäkuun 30. päivän välisen ajanjakson aikana.

38. On totta, että asetuksen N:o 4045/89 2 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan sanamuoto, jonka mukaan ”tarkastuskausi kestää [kulloisenkin vuoden] heinäkuun 1 päivästä seuraavan vuoden kesäkuun 30 päivään”, saattaisi ensi näkemältä puhua tarkastuskauden käsitteen laajaa tulkintaa vastaan, koska siinä ei anneta nimenomaisesti mahdollisuutta toteuttaa tarkastustoimenpiteitä kyseisen kauden päättymisen jälkeen siitä mainitun kohdan toisessa alakohdassa annetusta mahdollisuudesta poiketen, joka koskee niiden toimintakausien jatkamista, jotka voivat olla tarkastuksen kohteena.(26)

39. Olen kuitenkin FranceAgriMerin, Ranskan ja Puolan hallituksen sekä komission tavoin sitä mieltä, ettei kyseistä säännöstä ole tulkittava yksinomaan sen tekstin perusteella vaan myös sen järjestelmän yhteydessä, johon se kuuluu, ja kyseisen järjestelmän yleisten periaatteiden valossa.

40. Viimeksi mainitusta seikasta haluan huomauttaa, että asetuksessa N:o 4045/89 tuodaan esiin joukko toimia, joiden tarkoituksena on varmistaa EMOTR:n tukiosaston menoihin liittyvien toimenpiteiden tarkastus yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamiseksi.(27) Asetuksen N:o 4045/89 johdanto-osasta ilmenee myös selkeästi, että kyseisellä asetuksella pyritään tehostamaan jäsenvaltioiden hoidettavaksi annettuja tarkastuksia kyseisellä alalla mahdollisesti esiintyvien sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemiseksi ja poistamiseksi, ja kyseinen tavoite on asetettava mahdollisimman suurissa määrin etusijalle mainittua asetusta tulkittaessa.

41. Huomautan lisäksi, että asetuksen N:o 4045/89 1 artiklassa säädetään, mitä tarkastusvelvoitteita jäsenvaltioiden on noudatettava, kun taas sen 2 artiklan 1 ja 2 kohdassa määritellään kyseisen tarkastuksen laajuus täsmentämällä tarkastettavien yritysten valintaa koskevat tekijät (28) ja mainitsemalla vuorovaikutuksen, joka jäsenvaltioiden ja komission välillä on tältä osin oltava.

42. Mainitun 2 artiklan muotoilu osoittaa, että sen tavoitteena on määrittää komission, jolle ilmoitetaan joka vuosi kansallisista tarkastusohjelmista ja niiden tuloksista,(29) valvonnassa toimivan yhtenäisen tarkastusjärjestelmän laajuus. Asetuksen N:o 4045/89 jo hdanto-osan toisen perustelukappaleen mukaan tuon järjestelmän tarkoituksena ei ole estää jäsenvaltioita soveltamasta omia toimenpiteitään siten, että nämä menevät kyseisen asetuksen säännöksiä pidemmälle tarkastettavien yritysten valinnan tai tarkastustoimenpiteiden määritelmän osalta. Mainitussa asetuksessa ei siis luoda yrityksille oikeutta tulla tarkastetuiksi ainoastaan siinä säädettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti ennalta määritellyn ajanjakson aikana. Tällaisen oikeuden tunnustaminen unionin maksamaa taloudellista tukea saavalle yritykselle olisi todellisuudessa ristiriidassa petosten torjuntaa koskevan SEUT 325 artiklan kanssa.

43. Tarkemmin sanottuna asetuksen N:o 4045/89 2 artiklassa esitetyn ”tarkastuskauden” määritelmän tarkoituksena on mielestäni pelkästään määrittää se ajanjakso, jonka kuluessa mainitussa säännöksessä määritellyt perusteet täyttävien yritysten otos on tarkastettava. Tuolla määritelmällä ei pyritä rajoittamaan kansallisten viranomaisten mahdollisuutta käyttää niillä kansallisen oikeuden perusteella olevaa toimivaltaa ennen mainittua ajanjaksoa tai sen jälkeen. Kyse on suotavien määräaikojen vahvistamisesta tarkastusten päättymiselle tarkastustoimenpiteiden moitteettoman sujumisen varmistamiseksi ja tarkastustoimenpiteitä koskevan yhdenmukaistetun ohjelman järjestämiseksi.

44. Kyseisen käsitteen tulkinnalla ei siis voi olla vaikutusta kansallisissa hallintolainkäyttöasioissa – jotka perustuvat, kuten pääasiassa, valitukseen, jonka yritys on pannut vireille kansallisen viranomaisen tekemästä päätöksestä –, koska mainittu artikla koskee nimenomaan jäsenvaltioita eikä tällaisia henkilöitä. Asia olisi kuitenkin toisin, jos kansallinen lainsäätäjä olisi ottanut asetuksen N:o 4045/89 säännökset sisäiseen oikeusjärjestykseen sellaisena säännöstönä, jolla annetaan yrityksille subjektiivisia oikeuksia.(30)

45. Komissio toteaa samassa tarkoituksessa, että asetuksen N:o 4045/89 2 artiklan 4 kohdalla ei pyritä myöntämään erioikeuksia toimijoille vaan sovittamaan yhteen jäsenvaltioiden toiminta sen valvontaan ja yhteensovittamiseen liittyvän tehtävän kanssa, jota komission on hoidettava mainitun asetuksen yhteydessä.(31) Valmisteluasiakirjojen(32) tarkastelu vahvistaa, että näin säädetyn ”tarkastuskauden” muotoilu on yhteydessä niihin ajankohtiin, jolloin komission on ryhdyttävä toimiin varmistuakseen siitä, että jäsenvaltiot ovat noudattaneet mahdollisimman hyvin suunniteltuja tarkastuksia koskevaa ohjelmaa, joka niiden on ilmoitettava sille ennen kuin ne toteuttavat toimenpiteensä, ja velvollisuutta toimittaa sille vuosittaista soveltamista koskeva kertomus kyseisten toimenpiteiden toteuttamisen jälkeen. Asetuksen N:o 4045/89 9 ja 10 artiklassa(33) vahvistettu vaihtoaikataulu selittää kyseisen kauden osalta mainitussa 2 artiklan 4 kohdassa vahvistetut päivämäärät eli kulloisenkin vuoden heinäkuun 1. päivä ja seuraavan vuoden kesäkuun 30. päivä.

46. Olen komission kanssa samaa mieltä siitä, että kyseisellä säännöksellä pyritään varmistamaan niiden ”tarkastuskampanjoiden”, jotka jäsenvaltioiden on toteutettava, jaksoittaisuus ja järjestelmällisyys, eikä asettamaan velvollisuutta saada tulokset ennen tarkastuskauden päättymistä. On kuitenkin selvää, että jäsenvaltioiden on noudatettava SEU 4 artiklan 3 kohdassa vahvistettua vilpittömän yhteistyön periaatetta. Kyseinen periaate merkitsee sitä, että jäsenvaltiot ryhtyvät toimiin mahdollisimman tehokkaasti, jotta tarkastukset, josta ne ovat vastuussa asetuksen N:o 4045/89 nojalla, voidaan panna täytäntöön ennakolta laadittujen ohjelmien mukaisesti asetetuissa määräajoissa. Minusta näyttää siltä, että tilanne, jossa asianomaisessa yrityksessä ei ole toteutettu mitään tarkastustoimia vahvistetun tarkastuskauden kuluessa, saattaisi merkitä sitä, että asianomainen jäsenvaltio ei noudata velvollisuuttaan toteuttaa kaikki toimenpiteet, joilla voidaan varmistaa unionin oikeudesta johtuvien velvoitteiden täyttäminen.

47. Jos osoittautuu – kuten pääasiassa –, että kansalliset viranomaiset eivät siitä huolimatta, että ne ovat toimineet huolellisesti, ole voineet saattaa päätökseen tutkimuksiaan ajoissa eli tässä tapauksessa 30.6.2000, kun muistetaan, että tarkastuksesta ilmoitettiin 30.5.2000, jäsenvaltio voi mielestäni yksinkertaisesti vain lykätä kyseistä tarkastusta koskevien tietojen lähettämistä asetuksen N:o 4045/89 9 artiklan 1 kohdassa säädetyn vuosittaisen kertomuksen yhteydessä lähtökohtaisesti säädettyä vuotta seuraavan vuoden tammikuun 1. päivään eli vuoden 2002 tammikuun 1. päivään vuoden 2001 tammikuun 1. päivän sijasta.(34)

48. FranceAgriMer ja väliintulijahallitukset ovat puhtaasti käytännön tasolla muun muassa korostaneet niitä konkreettisia vaikeuksia, joita tarkastuksesta vastuussa olevilla kansallisilla viranomaisilla saattaisi olla suorittaa määräajassa, joka olisi tiukasti rajattu yhteen vuoteen, kaikki ensimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessä luetellut toimet ja varotoimenpiteet kaikkien niiden yritysten osalta, jotka olisivat kyseisten toimenpiteiden kohteena tietyn tarkastusjakson aikana.(35)

49. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee unionin tuomioistuimelta toisella kysymyksellään sitä, onko asetuksen N:o 4045/89 2 artiklan 4 kohtaa tulkittava siten, että toimivaltaiset viranomaiset voivat jatkaa jonkin tarkastusjakson aikana konkreettisesti aloitettuja tarkastustoimenpiteitä seuraavan tarkastusjakson aikana ilman, että tästä seuraisi menettelyllinen virhe, johon tarkastuksen kohteena ollut toimija voisi vedota tarkastuksen tulosten seurauksia koskevaa päätöstä vastaan, ja onko näin siinä erityisessä tilanteessa, jossa juuri kyseisen toimijan menettelystä tai laiminlyönnistä johtuu, ettei tarkastusta ole konkreettisesti voitu toteuttaa ensimmäisen tarkastuskauden aikana.

50. Tämä kysymys eroaa edellisestä kysymyksestä siltä osin kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tarkastelee erityisemmin tapauksia, joissa – kuten pääasiassa – tarkastusta ei ole voitu täysimääräisesti toteuttaa ennen sen tarkastuskauden päättymistä, jonka aikana se on aloitettu, tarkastuksen kohteena olevan tuensaajan toiminnan johdosta.

51. Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa, joissa on kyse ulkoisesta esteestä, tarkastustoimenpiteet on mielestäni sitäkin suuremmalla syyllä voitava toteuttaa jopa niiden aloittamisvuotta seuraavan vuoden kesäkuun 30. päivän jälkeen tai siis seuraavan tarkastuskauden aikana, kun otetaan huomioon se, että asetuksen N:o 4045/89 2 artiklan 4 kohdassa ei vahvisteta ehdottomasti noudatettavaa määräaikaa vaan pelkästään aikataulu, jota jäsenvaltioiden on mahdollisimman hyvin noudatettava.

52. Toisenlaisen tulkinnan omaksuminen merkitsisi näet sitä, ettei asetuksessa N:o 4045/89 säädetty tarkastuksia koskeva järjestely olisi enää tehokas, vaikka sen olennaisena tavoitteena on mahdollistaa mainitun asetuksen johdanto-osan ensimmäisen perustelukappaleen mukaan sääntöjenvastaisuuksien tai huolimattomuuden vuoksi menetettyjen summien takaisin periminen.

53. Totean vielä, että riippumatta siitä, minkälaisen näkemyksen unionin tuomioistuin omaksuu edellä mainitusta seikasta, on mahdotonta hyväksyä, että tarkastuksen kohteena ollut toimija voisi välttää mahdolliset seuraamusmenettelyt pelkästään sen vuoksi, että se kieltäytyy tekemästä yhteistyötä ja estää näin tarkastuksesta vastuussa olevan henkilöstön tutkimukset.(36) Periaatteen nemo auditur propriam turpitudinem allegans (kukaan ei voi vedota omaan lainvastaiseen menettelyynsä), jota unionin tuomioistuin on jo soveltanut,(37) mukaan ei näet ole mahdollista, että toimija voisi vedota tarkastusmenettelyssä tapahtuneeseen väitettyyn virheeseen – jota ei mielestäni ole myöskään olemassa – ja viitata siihen, että tietyt toimenpiteet on toteutettu alkuperäisen tarkastuskauden päättymisen jälkeen, vaikka kyseisten toimenpiteiden täytäntöönpanon lykkääminen on nimenomaan sen vastuulla. Laiminlyönteihin tai haitantekoon syyllistymistä viivytystarkoituksessa ei saa missään tapauksessa helpottaa saati kannustaa siihen.

54. Mielestäni asetuksen N:o 4045/89 2 artiklan 4 kohtaa on siis tulkittava siten, ettei siihen sisältyvää käsitettä ”tarkastuskausi” ole ymmärrettävä tarkastuskaudeksi, jonka aikana kaikki tarkastustoimenpiteet on täytynyt suorittaa. Toimenpiteitä, jotka on aloitettu jonkin tarkastuskauden, sellaisena kuin se on määritelty kyseisessä säännöksessä, aikana, voidaan siis jatkaa seuraavan tarkastuskauden aikana, jos toimivaltaiset viranomaiset eivät siitä huolimatta, että ne ovat toimineet huolellisesti, ole voineet saattaa niitä ajoissa päätökseen. Vaikka unionin tuomioistuin ei vahvistaisikaan tässä ehdottamaani lähestymistapaa, ei kuitenkaan ole mahdollista hyväksyä sitä, että tarkastuksen kohteena ollut tuensaaja voisi arvostella tarkastusmenettelyssä tapahtunutta väitettyä virhettä siinä tilanteessa, että mainittuja toimenpiteitä ei ole täysimääräisesti voitu toteuttaa kyseisistä kausista ensimmäisen aikana juuri tuensaajan oman toiminnan tai laiminlyönnin vuoksi.

C Kolmas ennakkoratkaisukysymys

55. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kehottaa unionin tuomioistuinta ottamaan kantaa esittämäänsä kolmanteen kysymyksen ainoastaan, jos sen toiseen kysymykseen on annettava kieltävä vastaus eli siinä tapauksessa, että tarkastuksesta vastuussa olevat viranomaiset eivät voi jatkaa toimenpiteitään seuraavan tarkastuskauden aikana silloin, kun niiden toteuttaminen on tosiasiallisesti ollut mahdotonta tuensaajan menettelyn tai laiminlyönnin vuoksi.

56. Se haluaa lähinnä määrittää, voivatko nämä viranomaiset tällaisessa esimerkkitapauksessa vaatia tarkastuksen kohteena ollutta henkilöä, joka on siis syyllistynyt laiminlyöntiin, palauttamaan saamansa tuet. Se tiedustelee lisäksi sitä, onko tällaista toimenpidettä pidettävä asetuksen N:o 4045/89 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna seuraamuksena.

57. Kun otetaan huomioon myöntävä vastaus, joka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämään toiseen kysymykseen on mielestäni annettava, olen FranceAgriMerin ja Ranskan hallituksen kanssa samaa mieltä siitä, ettei tähän kaksiosaiseen kysymykseen ole tarpeen vastata, koska se on tässä tapauksessa tehoton.

58. Jotta kuitenkin voidaan kattaa tilanne, jossa unionin tuomioistuin vastaisi kieltävästi edelliseen ennakkoratkaisukysymykseen, haluan esittää toissijaisesti seuraavat huomautukset.

59. Olen kolmannen ennakkoratkaisukysymyksen ensimmäisestä osasta sitä mieltä, että toimivaltaisten viranomaisten on voitava vaatia saatujen tukien takaisin maksamista silloin, kun – kuten pääasiassa on tapahtunut – tarkastuksen toteuttaminen on tosiasiallisesti ollut mahdotonta kyseisten tukien saajan toiminnan vuoksi, eikä merkitystä ole sillä, muodostuuko kyseinen toiminta toimenpiteistä, petoksista tai viivytyksestä tai jopa toimimatta jättämisestä, laiminlyönneistä tai huolimattomuudesta.(38)

60. Kuten Ranskan hallitus on korostanut, oikeuskäytännössä on jo todettu maataloutta koskevien muiden yhteisön oikeuden säädösten tulkinnan yhteydessä, että silloin, kun tarkastusta ei tosiasiallisesti voida tehdä, on katsottava, että kyseistä tarkastusta ei voida tehdä hakijasta johtuvista syistä, ja että tukihakemus on siis hylättävä, jollei kyse ole ylivoimaisesta esteestä.(39)

61. Yhdyn FranceAgriMerin ja Ranskan hallituksen näkemykseen siitä, että EMOTR:n tukiosastosta myönnettyjen tukien saajien asiana on toimittaa niiden osalta toteutettavista tarkastuksista vastuussa oleville viranomaisille kaikki asiakirjat, joista on hyötyä sekä kyseisten tukien myöntämisen perusteltavuuden että tältä pohjalta rahoitettujen toimenpiteiden asianmukaisuuden toteamisen kannalta.(40) Jos tällaisia todistuksia ei esitetä joko tuensaajan laiminlyönnin vuoksi tai sitäkin suuremmalla syyllä sen vuoksi, ettei tuensaajalla ole ollut aikomuksenakaan esittää niitä,(41) mainitut viranomaiset voivat oikeutetusti tehdä tämän perusteella sen päätelmän, että kyseiset tuet on saatu aiheettomasti ja ne on siis määrättävä palautettaviksi.

62. Täsmennän, että yleisten oikeusperiaatteiden mukaan tuet olisi voitava periä takaisin, vaikka tarkastuksen kohteena ollut toimija ei olekaan toiminut vilpillisesti, silloin, kun tukia on pidettävä aiheettomina sen vuoksi, ettei asianomainen ole voinut osoittaa täyttäneensä niiden saamiseen vaadittavia edellytyksiä.

63. Tällaista ratkaisua edellyttää tarve edistää asetuksessa N:o 4045/89 säädettyjen tarkastustoimenpiteiden moitteetonta toimintaa ja tehokkuutta EMOTR:n tukiosastosta rahoitettuihin toimenpiteisiin liittyvän järjestelmän toimintakyvyn säilyttämiseksi.

64. Kolmannen ennakkoratkaisukysymyksen toisen osan osalta on mielestäni ilmeistä, että saatujen tukien palauttaminen tällaisessa tilanteessa ei kuulu asetuksen N:o 4045/89 6 artiklan 2 kohdan, jonka mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarkoituksenmukaiset toimenpiteet rangaistakseen luonnollisia tai oikeushenkilöitä, jotka eivät noudata mainitussa asetuksessa säädettyjä velvoitteita, soveltamisalaan.

65. Puolan hallitus korostaa tässä tarkoituksessa perustellusti, että unionin oikeudessa erotetaan toisistaan toimenpiteet, jotka muodostuvat velvollisuudesta palauttaa perusteettomasti saatu etu, ja seuraamukset, jotka voidaan määrätä tarkoituksellisesti tai tarkkaavaisuuden puutteesta aiheutuneiden sääntöjenvastaisuuksien johdosta.

66. Haluan erityisesti todeta, että asetuksen N:o 2988/95, joka kuuluu samaan normatiiviseen rekisteriin kuin asetus N:o 4045/89 ja jossa asetetaan yleiset periaatteet, jotka tässä tapauksessa on otettava huomioon,(42) II osastossa erotetaan selkeästi toisistaan ”toimenpiteet” ja ”hallinnolliset seuraamukset”, jotka voivat seurata yhteisöjen taloudellisia etuja vahingoittavista toimista. Mainitun asetuksen 4 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaan kaikista ”väärinkäytöksistä”(43) seuraa yleensä perusteettomasti saadun etuuden periminen takaisin muun muassa siten, että velvoitetaan maksamaan perusteettomasti saadut summat korotettuna mahdollisesti säädetyillä koroilla. Saman artiklan 4 kohdassa todetaan nimenomaisesti, että ”[kyseisessä] artiklassa säädettyjä toimenpiteitä ei pidetä seuraamuksina”. Asetuksen N:o 2988/95 5 artiklassa luetellaan sitä vastoin ”hallinnolliset seuraamukset”, jotka voivat seurata tahallisista tai huolimattomuudesta johtuvista väärinkäytöksistä ja joita ovat esimerkiksi hallinnollisen sakon maksaminen tai sellaisen lisämäärän maksaminen, jonka suuruus vahvistetaan suhteessa perusteettomasti saatuihin summiin, lisättynä tarvittaessa koroilla.(44)

67. Kuten FranceAgriMer sekä Ranskan ja Puolan hallitukset huomauttavat, myös unionin tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, ettei velvollisuus p alauttaa yhteisön säännöstön perusteella aiheettomasti saadut etuudet ole seuraamus. Tällainen velvollisuus on yksinkertaisesti väistämätön seuraus siitä toimivaltaisten viranomaisten esittämästä toteamuksesta, jonka mukaan unionin oikeudessa annetun etuuden saamiseen vaadittavat edellytykset eivät todellisuudessa näytä täyttyneen.(45)

68. Tämä lähestymistapa on omaksuttava myös siltä osin kuin on kyse yhtäältä perusteettomasti saatujen tukien takaisin maksamista koskevan velvoitteen ja toisaalta asetuksen N:o 4045/89 6 artiklan 2 kohdassa säädettyjen seuraamusten välillä tehtävästä erosta. Sellaisen toimenpiteen sääntöjenvastaisuus – jopa vain näennäinen –, joka on rahoitettu näin saaduilla tuilla, johtaa siihen, että tuet ovat aiheettomia, mikä on perusteena sille, että tarkastuksen kohteena olleen tuensaajan on palautettava ne, kyseisen tilanteen korjaamisen olematta kuitenkaan ominaisuudeltaan rahamääräinen hallinnollinen seuraamus. Täsmennän, että tämä pätee myös, vaikka palauttamismääräys annetaan pelkästään sen seurauksena, että asianomainen ei ole toimittanut asiakirjoja, jotka toimivaltaiset viranomaiset ovat vaatineet voidakseen tarkastaa, että kyseisen tuen myöntämisedellytykset ovat täyttyneet.

69. Tällaisessa tilanteessa edellytetyn korjaamisen pääasiallisena tarkoituksena on mielestäni EMOTR:n tukiosastolle ja näin ollen unionin yleiselle talousarviolle aiheutuneen taloudellisen vahingon korjaaminen(46) mutta myös asianmukaisen kilpailun palauttaminen sääntöjenvastaisesti edun saaneen toimijan ja niiden toimijoiden välille, jotka eivät puolestaan ole saaneet siitä aiheettomasti hyötyä.(47) Tältä kannalta katsoen kansallisten toimivaltaisten viranomaisten, jotka toimivat unionin puolesta, on perittävä takaisin yhteisön taloudelliset tuet, jotka on myönnetty edellytyksin, joita pidetään virheellisinä, ilman, että niillä olisi edes harkintavaltaa sen osalta, onko tämä tukien palauttamisen vaatiminen tarkoituksenmukaista.(48)

70. Tätä puoltaa myös perusteettoman edun kielto, jota unionin tuomioistuin on toistuvasti soveltanut oikeuskäytännössään(49) ja jonka se on vahvistanut unionin oikeuden yleiseksi periaatteeksi.(50) Ei voida kieltää, etteikö henkilön, joka on saanut taloudellisen edun eikä voi osoittaa, että tähän on olemassa oikeudellinen peruste, olisi ehdottomasti palautettava saadut summat tässä tapauksessa unionille aiheutuneen menetyksen määrään saakka.(51)

71. Voidakseni esittää asian tyhjentävästi täsmennän, että asetuksen N:o 4045/89 6 artiklassa tarkoitettu seuraamus voitaisiin määrätä tällaisen korjaamisvaatimuksen lisäksi.(52) Unionin oikeuden yleisten periaatteiden, joita laillisuus ja seuraamusten oikeasuhteisuus ovat,(53) mukaan tällainen seuraamus voitaisiin määrätä tarkastuksen kohteena olleelle toimijalle ainoastaan sillä varauksella, että unionin oikeudessa tai kansallisessa oikeudessa(54) on annettu tässä tarkoituksessa erityisiä säännöksiä ja että vahvistettu seuraamus on asianmukainen suhteessa asetukseen N:o 4045/89 perustuvien velvoitteiden noudattamatta jättämiseen.

72. Velvollisuus palauttaa tuki, joka on saatu virheellisin edellytyksin, on sitä vastoin ymmärrettävä suorana ja välittömänä seurauksena tuen aiheettomuudesta, jonka toteaminen muodostaa sinänsä riittävän oikeudellisen perusteen.

73. Katson näin ollen, että toissijaisesti tilanteessa, jossa toiseen kysymykseen vastattaisiin kieltävästi, kolmanteen kysymykseen olisi vastattava yhtäältä, että silloin, kun tarkastus on tosiasiallisesti ollut mahdoton toteuttaa tarkastuksen kohteena olleen toimijan menettelyn tai laiminlyönnin johdosta, toimivaltaiset kansalliset viranomaiset voivat vaatia saatujen tukien palauttamista, koska tällaisessa tilanteessa kyseiset viranomaiset eivät ole voineet tarkastaa, että kyseisten tukien myöntämisedellytykset ovat täyttyneet, ja toisaalta, että kyseinen palauttamisvaatimus ei ole asetuksen N:o 4045/89 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu seuraamus.

V Ratkaisuehdotus

74. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Conseil d’État’n ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:

Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosaston rahoitusjärjestelmään kuuluviin toimenpiteisiin kohdistuvista jäsenvaltioiden suorittamista tarkastuksista ja direktiivin 77/435/ETY kumoamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4045/89 2 artiklan 4 kohtaa ei voida tulkita siten, että kaikki tarkastustoimenpiteet on täytynyt suorittaa sen ”tarkastuskauden” aikana, joka kyseisessä säännöksessä olevan määritelmän mukaan ”kestää heinäkuun 1 päivästä seuraavan vuoden kesäkuun 30 päivään”, vaan sitä on tulkittava siten, että toimenpiteitä, jotka on aloitettu tietyn tarkastuskauden aikana, voidaan jatkaa seuraavan kauden aikana. Tarkastuksen kohteena ollut toimija ei joka tapauksessa voi vedota mihinkään menettelylliseen virheeseen näin toteutetun tarkastuksen seurauksia koskevaa päätöstä vastaan, kun juuri tuon toimijan toiminnasta tai laiminlyönnistä seuraa, että tarkastus on ollut mahdoton toteuttaa mainituista kausista ensimmäisen aikana.

Kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen ei ole tarvetta vastata.

Toissijaisesti siinä tilanteessa, jossa edellä mainittuun kysymykseen vastataan kieltävästi, kolmanteen kysymykseen olisi vastattava, että kun toimivaltaiset viranomaiset eivät ole voineet tosiasiallisesti suorittaa tarkastusta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosastosta rahoitettujen toimenpiteiden yhteydessä maksettujen tukien saajan menettelyn tai laiminlyönnin vuoksi, mainitut viranomaiset voivat vaatia kyseisten tukien, joiden osalta ei ole voitu osoittaa, että ne oli maksettava, palauttamista, eikä tällaista toimenpidettä voida luonnehtia asetuksen N:o 4045/89 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuksi seuraamukseksi.

(1) .

(2) – EYVL L 388, s. 18. Kyseinen asetus, jota on muutettu useaan kertaan, on 22.6.2008 kodifioitu ja kumottu Euroopan maatalouden tukirahaston rahoitusjärjestelmään kuuluviin toimenpiteisiin kohdistuvista jäsenvaltioiden suorittamista tarkastuksista 26.5.2008 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 485/2008 (EUVL L 143, s. 1; erityisesti johdanto-osan ensimmäinen perustelukappale ja liite I).

(3) – Ks. mm. asetuksen N:o 4045/89 johdanto-osan ensimmäinen, kolmas ja viides perustelukappale.

(4) – Tämä ongelma eroaa – vaikkei suurestikaan – siitä ongelmasta, josta on kyse unionin tuomioistuimessa parhaillaan vireillä olevissa yhdistetyissä asioissa C-671–C-676/11, Viniflhor, joissa sama ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toivoo unionin tuomioistuimen selvittävän sille, millä tavalla jäsenvaltio voi panna täytäntöön asetuksen N:o 4045/89 2 artiklan 4 kohdassa annetun mahdollisuuden jatkaa tarkastuksen kohteena olevaa jaksoa – eli ajanjaksoa, jota tarkastus koskee – kyseisen jäsenvaltion päättämän ”ajan, joka edeltää tai seuraa kahdentoista kuukauden aikaa”, koska tuo kysymys on esitetty ottamalla huomioon muun muassa käsite ”tarkastuskausi”, jota nyt käsiteltävä asia koskee.

(5) – Ensimmäinen kausi kesti tässä tapauksessa päivämäärästä 1.7.1999 päivämäärään 30.6.2000 ja sitä seuraava kausi päivämäärästä 1.7.2000 päivämäärään 30.6.2001.

(6) – Ennakkoratkaisukysymyksistä ilmenee, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii erityisesti sitä, onko toimivaltaisten viranomaisten pitänyt kyseisen jakson aikana samalla kertaa antaa asianomaiselle toimijalle tieto tulossa olevasta tarkastuksesta, aloittaa tarkastus, suorittaa kaikki tarpeelliset toimet paikan päällä, hyödyntää saatuja todisteita ja antaa tiedoksi tarkastuksensa lopputulokset.

(7) – Yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta annetussa vuosikertomuksessaan (KOM(2001) 255 lopullinen, s. 8 ja 88) Euroopan komissio huomautti, että vuonna 2000 jäsenvaltioiden toteamien EMOTR:n tukiosaston menoihin perustuvien petosten ja sääntöjenvastaisuuksien määrä oli 474,5 miljoonaa euroa eli 1,17 prosenttia EMOTR:n talousarviosta.

(8) – EYVL L 94, s. 13.

(9) – Säännös sellaisena kuin se seuraa asetuksen N:o 4045/89 muuttamisesta 12.12.1994 annetusta neuvoston asetuksesta (EY) N:o 3094/94 (EYVL L 328, s. 1).

(10) – Ibid. Asetuksen N:o 3094/94 johdanto-osan toisen perustelukappaleen mukaan ”tarkastettavien yritysten valintaa koskevia [asetuksen N:o 4045/89] 2 artiklassa säädettyjä yksityiskohtaisia sääntöjä on muutettava [muun muassa] suuremman liikkumavaran antamiseksi jäsenvaltioille yritysten valinnassa”.

(11) – Ibid.

(12) – EYVL L 312, s. 1.

(13) – EUVL L 297, s. 1.

(14) – FranceAgriMer on laitos, jolle ovat siirtyneet Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulturen (VINIFLHOR), jolle ovat siirtyneet puolestaan ONIFLHOR:n oikeudet, oikeudet.

(15) – Ks. mm. unionin tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa C-373/11, Panellinios Syndesmos Viomichanion Metapoiisis Kapnou, 6.2.2013 esittämäni ratkaisuehdotuksen alaviitteessä 11 mainitut tuomiot.

(16) – SEUT 2 artiklan 2 kohdan mukaan on niin, että ”kun perussopimuksissa annetaan unionille jäsenvaltioiden kanssa jaettu toimivalta tietyllä alalla, unioni ja jäsenvaltiot voivat toimia lainsäätäjänä ja antaa oikeudellisesti velvoittavia säädöksiä kyseisellä alalla”.

(17) – Myös asetuksen N:o 729/70 johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa todettiin, että komission virkamiesten tekemistä tarkastuksista oli säädettävä ainoastaan ”jäsenvaltioiden omasta aloitteestaan tekemien ja edelleen olennaisen tärkeiden tarkastusten täydentämiseksi”.

(18) – Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosaston rahoitusjärjestelmään kuuluviin toimenpiteisiin kohdistuvista jäsenvaltioiden suorittamista tarkastuksista 27.6.1977 annettu neuvoston direktiivi (EYVL L 172, s. 17). Asetuksen N:o 4045/89 johdanto-osan kolmannessa perustelukappaleessa todetaan, että asetuksella pyritään kannustamaan jäsenvaltioita tiukentamaan kaupallisten asiakirjojen tarkastuksia, joita ne ovat tuohon saakka tehneet mainitun direktiivin mukaisesti.

(19) – Ks. asetuksen N:o 4045/89 johdanto-osan kuudes perustelukappale ja 2 artiklan 1 kohta.

(20) – Mainitun asetuksen 4 artiklan toisessa kohdassa jäsenvaltiot valtuutetaan siis muotoilemaan uusia asiaa koskevia vaatimuksia.

(21) – Asetuksen N:o 4045/89 2 artiklan 5 kohdassa täsmennetään, että ”[kyseisen] asetuksen mukaisesti suoritettavat tarkastukset eivät rajoita [yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksen yhteydessä aiheettomasti maksettuja määriä koskevista sääntöjenvastaisuuksista ja näiden määrien takaisinperimisestä sekä tiedotusjärjestelmän luomisesta tällä alalla 7.2.1972 annetun neuvoston] asetuksen (ETY) N:o 283/72 [(EYVL L 36, s. 1)] 6 artiklan eivätkä [asetuksen N:o 729/70] 9 artiklan mukaisesti suoritettuja tarkastuksia”.

(22) – Asetuksen N:o 729/70 9 artiklan 2 kohdassa säädettiin, että asetuksessa säädetyt tarkastukset oli toteutettava sanotun kuitenkaan ”rajoittamatta jäsenvaltioiden kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti toteuttamien tarkastusten suorittamista”.

(23) – Asetuksen N:o 485/2008 johdanto-osan kolmannessa perustelukappaleessa toistetaan pääosin asetuksen N:o 4045/89 johdanto-osan toisen perustelukappaleen sanamuoto, vaikka terminologiaa onkin mukautettu, koska EMOTR:n tukiosasto on korvattu 1.1.2007 alkaen Euroopan maatalouden tukirahastolla (maataloustukirahasto).

(24) – Ks. asia C-278/02, Handlbauer, tuomio 24.6.2004 (Kok., s. I-6171, 40 kohta) kyseisellä vanhentumissäännöllä ja muilla samantyyppisillä säännöillä olevasta oikeusvarmuuden takaamista koskevasta tarkoituksesta ja asia C-131/10, Corman, tuomio 22.12.2010 (Kok., s. I-14199, 54 kohta) siitä, että mainitulla säännöksellä vahvistettu vanhentumisaika on vähimmäisvanhentumisaika.

(25) – Kyseisen artiklan mukaan vanhentumisaika on vähintään kolme vuotta, mutta jäsenvaltiot voivat säätää pidemmästä määräajasta.

(26) – Kyseisessä toisessa alakohdassa, sellaisena kuin se seuraa asetuksesta N:o 3094/94, määritellään siis ne toimijan toimintakaudet, jotka voivat olla tarkastuksen kohteena, seuraavasti: ”tarkastus koskee edellisellä tarkastusjaksolla päättyvää vähintään kahdentoista kuukauden aikaa; sitä voidaan jatkaa jäsenvaltion päättämän ajan, joka edeltää tai seuraa kahdentoista kuukauden aikaa”. Kyse on tältä osin erityyppisestä kaudesta, jonka sama ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin määrittelee ”tarkastuksen kohteena olevaksi ajanjaksoksi” edellä mainituissa vireillä olevissa yhdistetyissä asioissa Viniflhor.

(27) – Kyseistä asetusta on erityisesti tarkasteltava sen asetuksen N:o 2988/95 kannalta katsoen, jolla – kuten unionin tuomioistuin huomautti asiassa C-489/10, Bonda, 5.6.2012 antamansa tuomion 33 kohdassa – ”luodaan yhteinen oikeudellinen kehys kaikille yhteisöjen politiikkojen kattamille aloille” ja todetaan, mihin jatkotoimenpiteisiin ”väärinkäytösten”, sellaisena kuin ne on määritelty viimeksi mainitun asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa, johdosta on ryhdyttävä.

(28) – Korostan tästä, ettei mainitussa asetuksessa edellytetä kaikkien kyseessä olevien yritysten tarkastamista sen 2 artiklan 4 kohdassa mainitun ”tarkastuskauden” aikana. Siinä vahvistetaan pelkästään sellaiset määrälliset ja laadulliset perusteet, jotka muodostavat kehykset kullekin jäsenvaltiolle kuuluvalle tarkastusvelvollisuudelle.

(29) – Samankaltainen tiedotusvelvollisuus seurasi asetuksen N:o 729/70 8 artiklan 1 kohdan toisesta alakohdasta.

(30) – Tämä on tilanne esim. Ranskan Code ruralin (maatalouslaki) R. 622-49 ja R. 622-50 §:n osalta.

(31) – Ks. mainitun asetuksen johdanto-osan kymmenes perustelukappale.

(32) – Alkuperäisessä ehdotuksessa (KOM(89) 290 lopullinen) 2 artiklan 4 kohta oli laadittu samalla tavalla kuin asetuksen N:o 4045/89 lopullisessa versiossa, mutta muutetussa ehdotuksessa (KOM(89) 623 lopullinen) todettiin seuraavaa: ”Tarkastuskausi kestää heinäkuun 1 päivästä seuraavan vuoden kesäkuun 30 päivään. Jäsenvaltio voi alkaa suorittamaan tarkastuksia ennen 1 päivää heinäkuuta heti, kun komissio on ilmoittanut hyväksyntänsä tämän asetuksen 10 artiklassa tarkoitetulle ennusteohjelmalle ” (kursivointi tässä).

(33) – Asetuksen N:o 4045/89 10 artiklan 1–3 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on kunakin vuonna ennen huhtikuun 15 päivää laadittava ennusteohjelma tarkastuksista, jotka ne aikovat suorittaa seuraavana tarkastuskautena ja toimitettava se tiedoksi komissiolle, jolla on sen tutkimiseen enintään kuusi viikkoa aikaa. Saman asetuksen 9 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”jäsenvaltioiden on ennen tarkastuskautta seuraavan tammikuun 1 päivää toimitettava komissiolle tiedoksi yksityiskohtainen kertomus tämän asetuksen soveltamisesta” (kursivointi tässä).

(34) – Komissio huomauttaa perustellusti, että asetuksen N:o 4045/89 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 29.6.1990 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1863/90 (EYVL L 170, s. 23), sellaisena kuin se on muutettuna 19.12.1995 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2992/95 (EYVL L 312, s. 11), liitteessä II olevan 4 kohdan g alakohdassa tarkastellaan nimenomaisesti mahdollisuutta saattaa loppuun tarkastukset, jotka on suoritettu jäsenvaltion lähettämän vuosittaisen kertomuksen kattamaa tarkastuskautta edeltävän jakson aikana, koska kyseisessä säännöksessä viitataan ”niiden tarkastusten tuloks[iin], jotka on toteutettu tämän kertomuksen kattamaa tarkastuskautta edeltävän jakson aikana, jonka osalta tulokset eivät olleet saatavissa annettaessa kyseistä tarkastuskautta koskeva kertomus”.

(35) – Kuten Puolan hallitus korostaa, tarkastukselle ominaiset olosuhteet voivat edellyttää, että toimia, joihin on ryhdytty alkuperäisen tarkastuskauden aikana, jatketaan kyseisen kauden päättymisen jälkeen etenkin todettaessa sääntöjenvastaisuuksia, jotka edellyttävät lisätutkimuksia, tai odotettaessa sellaisten ristiintarkastusten tuloksia, jotka toteutetaan kansallisella tai rajat ylittävällä tasolla.

(36) – Pääasiassa on FranceAgriMerin esittämien tietojen mukaan ilmeistä, että Syndicat OP 84 on viivästyttänyt paikan päällä toteutettavia tarkastustoimenpiteitä pyytämällä useaan otteeseen sovittujen tapaamisten lykkäämistä ja jättämällä toimittamatta tarkastuksesta vastuussa olevan henkilöstön vaatimat asiakirjat.

(37) – Julkisasiamies Reischl korosti siten asiassa 151/80, de Hoe v. komissio, 17.12.1981 annetun tuomion (Kok., s. 3161) taustalla olevan ratkaisuehdotuksensa sivuilla 3185 ja 3186, että ehdokas ”ei missään tapauksessa voi saada kumotuksi myöhemmin nimitysmenettelyä, johon hän on osallistunut, vetoamalla sääntöjenvastaisuuksiin, jotka johtuvat hänen omasta käyttäytymisestään” (ks. myös mainitun tuomion 18 ja 19 kohta). Yhteisöjen tuomioistuin huomautti myös yhdistetyissä asioissa 316/82 ja 40/83, Kohler v. tilintarkastustuomioistuin, 9.2.1984 antamansa tuomion (Kok., s. 641) 13 kohdassa, että ”tilintarkastustuomioistuimen väitteiden hyväksyminen merkitsisi sitä, että se voisi vedota rikkomiseen, johon se on itse syyllistynyt”.

(38) – Huomautan tästä, että asetuksen N:o 4045/89 johdanto-osan ensimmäisessä perustelukappaleessa, jossa toistetaan asetuksen N:o 729/70 johdanto-osan seitsemännen perustelukappaleen ja 8 artiklan 1 kohdan säännökset, todetaan, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet periäkseen takaisin paitsi ”sääntöjenvastaisuuksien” myös ”huolimattomuuden” vuoksi menetetyt summat.

(39) – Asia C-131/00, Nilsson, tuomio 13.12.2001 (Kok., s. I-10165, 32 kohta). Tuossa tapauksessa tarkastus oli ollut mahdoton sen vuoksi, ettei tuottaja ollut pitänyt mitään eläinrekisteriä.

(40) – Ks. vastaavasti ennakkoratkaisupyynnön seitsemäs kohta.

(41) – Täsmennän, että ennakkoratkaisupyynnön kahdeksannesta ja yhdeksännestä kohdasta ilmenee, että saatujen tukien palauttamista koskeva määräys ei pääasiassa perustunut pelkästään Syndicat OP 84:n, joka ei ollut toimittanut tarkastusviranomaisten pyytämiä todisteita, jarrutteluun vaan lisäksi myös siihen, ettei kyseisiä tukia olisi saanut myöntää, ja siihen, että asianomaisen toimintarahaston rahoittamisessa oli ilmennyt sääntöjenvastaisuus.

(42) – Asiassa C-150/10, Beneo-Orafti, 21.7.2011 annetussa tuomiossa (Kok., s. I-6843, 69 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) huomautetaan, että ”tarkastuksia ja tehtyjen sääntöjenvastaisuuksien seuraamuksia koskevalla unionin oikeuden alalla unionin lainsäätäjä on asetuksella N:o 2988/95 vahvistanut joukon yleisiä periaatteita ja edellyttänyt yleisesti, että kaikissa alakohtaisissa asetuksissa noudatetaan näitä periaatteita”.

(43) – Kyseisen käsitteen asetuksen N:o 2988/95 1 artiklan 2 kohdassa esitettyä määritelmää on täsmennetty yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksen yhteydessä esiintyvistä sääntöjenvastaisuuksista ja aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperinnästä sekä tätä alaa koskevan tiedotusjärjestelmän järjestämisestä ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 595/91 kumoamisesta 14.12.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1848/2006 (EUVL L 355, s. 56) 2 artiklan 1 kohdassa.

(44) – Mainitun asetuksen 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa täsmennetään, että tämä perusteettomasti saatujen summien palauttamisen lisäksi seuraamuksena maksettu summa on yhtäältä määritettävä erityisissä säädöksissä määrättävän prosenttiosuuden mukaan, ja toisaalta se ei saa ylittää sitä ehdottomasti tarpeellista tasoa, joka tekee siitä vakuuttavan.

(45) – Ks. mm. asiassa C-349/97, Espanja v. komissio, 8.5.2003 annetun tuomion (Kok., s. I-3851) 269 kohta, jonka mukaan ”esillä olevassa asiassa sovellettuja korjauksia ei voida pitää seuraamuksina, vaan ne ovat väistämätön seuraus siitä, että Espanjan kuningaskunta on maksanut lainvastaisesti tukea”, ja asiassa C-158/08, Pometon, 4.6.2009 annetun tuomion (Kok., s. I-4695) 28 kohta, jonka mukaan ”velvollisuus palauttaa väärinkäytöksellä perusteettomasti saatu etu – – ei – – ole sanktio vaan pelkkä seuraus siitä havainnosta, että edun saamiseksi yhteisön säännöstössä vaadittavat edellytykset on luotu keinotekoisesti, minkä johdosta saatu etu on perusteeton ja sen palauttaminen on siten aiheellista”. Ks. myös em. asia Beneo-Orafti, tuomion 70 kohta.

(46) – Asetuksen N:o 2988/95 1 artiklan säännösten mukaisesti.

(47) – Ks. analogisesti Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-459/93, Siemens v. komissio, 8.6.1995 antama tuomio (Kok., s. II-1675), jonka 96 ja 97 kohdassa todetaan, että laittoman valtiontuen palauttamisella pyritään palauttamaan kyseisen tuen suorittamista edeltävä asiantila, mikä edellyttää kaikkien tuesta johtuvien taloudellisten etujen poistamista, koska niillä vääristetään kilpailua.

(48) – Ks. vastaavasti yhdistetyissä asioissa 146/81, 192/81 ja 193/81, BayWa ym., 6.5.1982 annetun tuomion (Kok., s. 1503, Kok. Ep. VI, s. 413) 30 kohta, jonka mukaan ”[asetuksen N:o 729/70 8 artiklan 1 kohdan] päinvastaisella tulkinnalla – – vaarannettaisiin eri jäsenvaltioiden taloudellisten toimijoiden yhdenvertainen kohtelu ja yhteisön oikeuden soveltaminen, joka on säilytettävä mahdollisimman yhdenmukaisena koko yhteisössä”.

(49) – Ks. mm. yhdistetyt asiat 4/59–13/59, Mannesmann ym. v. korkea viranomainen, tuomio 4.4.1960 (Kok., s. 241) ja asia 26/67, Danvin v. komissio, tuomio 11.7.1968 (Kok., s. 463 ja erityisesti s. 474).

(50) – Yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa C-259/87, Kreikka v. komissio, 10.7.1990 antamassaan tuomiossa (Kok., s. I-2845) EMOTR:oon maksetuista summista, että yhteisön saama perusteeton etu olisi ristiriidassa yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden kanssa.

(51) – Ks. analogisesti henkilöstä, joka on menettänyt edun, joka hyödyttää toista taloudellisesti ilman, että tälle edun saamiselle on mitään oikeudellista perustetta, asia C-47/07 P, Masdar (UK) v. komissio, tuomio 16.12.2008 (Kok., s. I-9761, 44 kohta) ja asia C-470/08, van Dijk, tuomio 21.1.2010 (Kok., s. I-603, 41 kohta).

(52) – Ks. myös em. asiassa Pometon annetun tuomion 29 kohta, jonka mukaan ”samoin maahantuojan, joka on käyttänyt väärin sisäistä jalostusmenettelyä ja on hyötynyt siitä luomalla keinotekoisesti vaadittavat edellytykset sen soveltamiseksi, on suoritettava kyseisiin tuotteisiin liittyvät tullit, tämän kuitenkaan rajoittamatta tarvittaessa kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen hallinnollisten, yksityisoikeudellisten tai rikosoikeudellisten seuraamusten soveltamista ” (kursivointi tässä).

(53) – Tämä kaksiosainen vaatimus on palautettu mieliin asetuksen N:o 2988/95 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, jonka sisältö on esitetty edellä.

(54) – Asetuksessa N:o 2988/95 säädetyistä hallinnollisista seuraamuksista ks. asia C-367/09, SGS Belgium ym., tuomio 28.10.2010 (Kok., s. I-10761, 43 kohta) ja julkisasiamies Kokottin kyseisessä asiassa antaman ratkaisuehdotuksen 35 kohta ja sitä seuraavat kohdat.