Asia C-624/15

Litdana UAB

vastaan

Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(Vilniaus apygardos administracinis teismasin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

Ennakkoratkaisupyyntö – Verotus – Arvonlisävero – Direktiivi 2006/112/EY – 314 artikla – Voittomarginaalijärjestelmä – Soveltamisen edellytykset – Kansallisten veroviranomaisten verovelvolliselta epäämä oikeus soveltaa voittomarginaalijärjestelmää – Laskuissa olevat merkinnät, jotka liittyvät myyjän soveltamaan voittomarginaalijärjestelmään ja vapautukseen arvonlisäverosta – Voittomarginaalijärjestelmän soveltamatta jättäminen myyjän tekemään luovutukseen – Tiedot, joiden nojalla voidaan epäillä sääntöjenvastaisuuksia tai petosta luovutuksessa

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 18.5.2017

Verolainsäädännön yhdenmukaistaminen – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Verovelvollisia jälleenmyyjiä koskeva erityisjärjestelmä – Voittomarginaalijärjestelmä – Verovelvollisen suorittama verovelvolliselta jälleenmyyjältä hankittujen käytettyjen ajoneuvojen myynti – Laskut, jotka sisältävät sekä voittomarginaalijärjestelmää että arvonlisäverosta vapautusta koskevia tietoja – Veroviranomaisten suorittama tarkastus, joka osoittaa, että verovelvollinen jälleenmyyjä ei ole tosiasiallisesti soveltanut voittomarginaalijärjestelmää – Veroviranomaisten verovelvolliselta epäämä oikeus soveltaa voittomarginaalijärjestelmää – Voittomarginaalijärjestelmän soveltamista koskevan oikeuden epäämistä ei voida hyväksyä – Poikkeus – Epäilykset, jotka koskevat sääntöjenvastaisuuksia tai petosta luovutuksessa – Kansallisen tuomioistuimen tutkintavelvollisuus

(Neuvoston direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2010/45, 314 artikla)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.7.2010 annetulla neuvoston direktiivillä 2010/45/EU, 314 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset epäävät verovelvolliselta, joka on saanut laskun, jossa on sekä voittomarginaalijärjestelmään että arvonlisäverovapautukseen liittyviä tietoja, oikeuden soveltaa voittomarginaalijärjestelmää, vaikka näiden viranomaisten jälkikäteen tekemästä tarkastuksesta ilmenee, että verovelvollinen jälleenmyyjä, joka on toimittanut käytetyt tavarat, ei ollut tosiasiallisesti soveltanut voittomarginaalijärjestelmää näiden tavaroiden luovutukseen, elleivät toimivaltaiset viranomaiset osoita, että verovelvollinen ei toiminut vilpittömässä mielessä tai se ei ollut toteuttanut kaikkia käytettävissään olleita kohtuullisia toimenpiteitä varmistaakseen, että sen suorittama liiketoimi ei johda siihen, että se osallistuu veropetokseen, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on varmistettava.

Tässä yhteydessä on muistettava, että unionin tuomioistuin on toistuvasti todennut, etteivät oikeussubjektit saa vedota unionin oikeuteen vilpillisesti tai käyttää sitä väärin (tuomio 18.12.2014, Schoenimport Italmoda Mariano Previti ym., C-131/13, C-163/13 ja C-164/13, EU:C:2014:2455, 43 kohta).

Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan näin ei ole pelkästään silloin, kun veropetokseen syyllistyy verovelvollinen itse, vaan myös silloin, kun verovelvollinen tiesi tai hänen olisi pitänyt tietää osallistuvansa kyseisellä toiminnallaan liiketoimeen, joka oli osa arvonlisäveropetosta, johon luovuttaja tai jokin muu vaihdantaketjun aikaisemman tai myöhemmän vaiheen toimija syyllistyi (ks. vähennysoikeuden osalta tuomio 6.12.2012, Bonik, C-285/11, EU:C:2012:774, 38–40 kohta, yhteisöluovutuksen verovapautusta koskevan oikeuden osalta tuomio 6.9.2012, Mecsek-Gabona, C-273/11, EU:C:2012:547, 54 kohta ja arvonlisäveron palautuksen osalta tuomio 18.12.2014Schoenimport Italmoda Mariano Previti ym., C-131/13, C-163/13 ja C-164/13, EU:C:2014:2455, 49 ja 50 kohta).

Jos on syytä epäillä sääntöjenvastaisuuksia tai petosta, huolellinen toimija voi tapauksessa vallitsevien olosuhteiden mukaan joutua hankkimaan tietoja toimijasta, jolta se aikoo ostaa tavaroita tai palveluja, varmistuakseen tämän luotettavuudesta (ks. analogisesti tuomio 21.6.2012, Mahagében ja Dávid, C-80/11 ja C-142/11, EU:C:2012:373, 60 kohta).

Verohallinto ei kuitenkaan voi yleisesti edellyttää, että verovelvollinen, joka haluaa käyttää oikeuttaan soveltaa voittomarginaalijärjestelmää, yhtäältä selvittää erityisesti sen, että niitä tavaroita, joiden nojalla tämän oikeuden käyttöä on vaadittu, koskevien laskujen laatija on noudattanut arvonlisäveron ilmoitus- ja maksuvelvollisuuksiaan, varmistuakseen siitä, etteivät luovutusketjussa sitä edeltävät toimijat ole toimineet sääntöjenvastaisesti tai syyllistyneet petokseen, tai että toisaalta sillä on tästä asiakirjoja (ks. analogisesti tuomio 21.6.2012, Mahagében ja Dávid, C-80/11 ja C-142/11, EU:C:2012:373, 61 kohta).

Veroviranomaisille nimittäin kuuluu lähtökohtaisesti vastuu toteuttaa ne toimijoihin kohdistuvat tarkastukset, joiden avulla arvonlisäverotuksessa tehdyt sääntöjenvastaisuudet ja petokset saadaan selville, ja määrätä seuraamukset toimijalle, joka on syyllistynyt kyseisiin sääntöjenvastaisuuksiin tai petoksiin (ks. analogisesti tuomio 21.6.2012, Mahagében ja Dávid, C-80/11 ja C-142/11, EU:C:2012:373, 62 kohta).

(ks. 31, 33, 39–41, 48 kohta ja tuomiolauselma)