Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/162 (arvonlisäverodirektiivi), 18 artiklan c alakohtaa on tulkittava siten, että jos verovelvollisella on ollut oikeus vähentää arvonlisävero tavaroiden hankintahetkellä, tavaroiden hallussapito voidaan verovelvollisen verollisen liiketoiminnan lopettamisen yhteydessä rinnastaa tavaroiden vastikkeelliseen luovutukseen, josta on kannettava arvonlisävero, tilanteessa, jossa direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/162, 187 artiklassa tarkoitettu oikaisuaika on päättynyt.

Ensinnäkin arvonlisäverodirektiivin 18 artiklan c alakohdasta ilmenee, että verovelvollisen harjoittama tavaroiden hallussapito voidaan rinnastaa tavaroiden vastikkeelliseen luovutukseen hänen lopettaessa verollisen liiketoimintansa, jos tavaroiden hankkiminen on oikeuttanut arvonlisäveron täyteen tai osittaiseen vähennykseen. Arvonlisäverodirektiivin 18 artiklan c alakohdassa ei säädetä mistään muusta edellytyksestä, joka liittyisi esimerkiksi hankinnan jälkeiseen määräaikaan, jonka aikana hallussapidon on verollisen liiketoiminnan lopettamisen jälkeen tapahduttava, jotta siitä voitaisiin kantaa vero. Kyseiseen säännökseen ei myöskään sisälly sen soveltamisen osalta viittausta arvonlisäverodirektiivin 184–192 artiklassa säädettyyn vähennysten oikaisemiseen, toisin kuin tämän direktiivin 168 a artiklan 1 kohdan toiseen alakohtaan, jossa viitataan näihin säännöksiin kyseisen direktiivin 26 artiklassa säädetyn kiinteän omaisuuden yksityiskäytön verottamisen osalta. Todettakoon lopuksi, että vähennysten oikaiseminen, joka suoritetaan erityisesti silloin, kun arvonlisäveron suuruuden määrittämiseksi huomioon otettujen tekijöiden muutokset ovat tapahtuneet arvonlisäveroilmoituksen antamisen jälkeen, ja jolla pyritään varmistamaan, että vähennyksissä näkyy täsmällisesti tavaroiden käyttö yrityksen tarpeisiin, on menneisyyteen suuntautuva korjaustoimenpide.

Arvonlisäverodirektiivin 18 artiklan c alakohdassa säädetty verotus perustuu sitä vastoin liiketoiminnan lopettamispäivänä toteutuvaan uuteen verolliseen liiketoimeen. Tässä säännöksessä säädetyssä verotuksessa otetaan huomioon yrityksen omaisuuden arvonmuutokset koko siltä ajalta, jona sitä on käytetty yrityksen liiketoimintaan. Liiketoimen veron perusteena on verollisen liiketoiminnan lopettamistapauksissa kyseisten tavaroiden arvo, joka on määritetty kyseisen lopettamishetken mukaisesti ja jossa otetaan siis huomioon kyseisten tavaroiden arvon muuttuminen niiden ostohetken ja toiminnan lopettamishetken välisenä ajanjaksona. Jotta voitaisiin saavuttaa arvonlisäverodirektiivin 18 artiklan c alakohdan tavoite välttää se, että tavarat, jotka ovat oikeuttaneet veron vähennykseen, päätyvät verottomaan lopulliseen kulutukseen verollisen liiketoiminnan lopettamisen seurauksena, ja poistaa tosiasiallisesti kaikenlainen arvonlisäverotuksen epäyhdenvertaisuus, joka merkitsee sitä, että kuluttajia, jotka hankkivat tavaransa toiselta verovelvolliselta, ja kuluttajia, jotka hankkivat ne yrityksestään, ei kohdella samalla tavoin, arvonlisäverodirektiivin 18 artiklan c alakohdan mukainen vero on maksettava, jos tavaralla, joka on oikeuttanut arvonlisäveron vähennykseen, on verollista liiketoimintaa lopetettaessa vielä jäännösarvoa, riippumatta siitä, miten pitkä aika on kulunut kyseisen tavaran hankintapäivästä kyseisen toiminnan lopettamispäivään.

(ks. 33–39 kohta)