ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 202/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 8.5.2014 (Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburgin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Technische Universität Hamburg-Harburg, Hochschul-Informations-System GmbH v. Datenlotsen Informationssysteme GmbH

(Asia C-15/13) (1)

((Julkiset tavaranhankinnat - Direktiivi 2004/18/EY - Hankintasopimuksen teko ilman tarjouspyyntömenettelyn järjestämistä - Niin sanottu in-house-hankinta - Sopimuspuoleksi valittu, joka on oikeudellisesti erillinen hankintaviranomaisesta - Vastaavaa määräysvaltaa koskeva edellytys - Hankintaviranomainen ja sopimuspuoleksi valittu, joiden välillä ei ole määräysvaltasuhdetta - Kolmas viranomainen käyttää hankintaviranomaiseen osittaista määräysvaltaa ja sopimuspuoleksi valittuun määräysvaltaa, joka voitaisiin luokitella vastaavaksi - Horisontaalinen in-house-liiketoimi))

2014/C 202/08

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Technische Universität Hamburg-Harburg, Hochschul-Informations-System GmbH

Vastapuoli: Datenlotsen Informationssysteme GmbH

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö – Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (EUVL L 134, s. 114) 1 artiklan 2 kohdan a alakohtaan sisältyvän käsitteen ”julkisia hankintoja koskeva sopimus” tulkinta – Saman julkisoikeudellisen laitoksen, joka on direktiivissä tarkoitettu hankintaviranomainen, määräysvallassa olevien yhtiön ja yliopiston välisen sopimuksen kuuluminen käsitteen alaan (horisontaalinen in-house-liiketoimi) – Kyseisen julkisoikeudellisen laitoksen määräysvallan laajuus

Tuomiolauselma

Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY 1 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että sopimus, jonka tarkoituksena on tavaroiden hankinta ja joka on tehty yhtäältä yliopiston, joka on hankintaviranomainen ja joka on tavara- ja palveluhankintojensa alalla kaupungin määräysvallassa, ja toisaalta yksityisoikeudellisen yrityksen välillä, jonka omistajia ovat valtio ja alue- tai paikallistason julkisyhteisöt, mainittu kaupunki mukaan lukien, on kyseisessä säännöksessä tarkoitettu julkista hankintaa koskeva sopimus ja sen on siten kuuluttava kyseisessä direktiivissä säädettyjen julkisten hankintojen tekemistä koskevien sääntöjen soveltamisalaan.

(1) EUVL C 114, 20.4.2013.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 135/18

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 13.3.2014 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Finanzamt Saarlouis v. Heinz Malburg

(Asia C-204/13) (1)

((Verotus - Arvonlisävero - Vähennysoikeuden syntyminen ja laajuus - Se, että yhtiömies purkaa yhtiön - Kyseisen yhtiön asiakaskunnan osan hankkiminen - Apportti toiselle yhtiölle - Ostoihin sisältyvän veron maksaminen - Mahdollinen vähentäminen))

2014/C 135/19

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Finanzamt Saarlouis

Vastapuoli: Heinz Malburg

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö – Bundesfinanzhof – Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 4 artiklan 1 ja 2 kohdan ja 17 artiklan 2 kohdan a alakohdan tulkinta – Vähennysoikeuden syntyminen ja laajuus – Se, että puretun yhtiön yhtiömies hankkii kyseisen yhtiön asiakaskunnan osan luovuttaakseen sen apporttina uudelle yhtiölle – Mahdollisuus vähentää hankintaan sisältyvä vero

Tuomiolauselma

Kun otetaan huomioon arvonlisäverotuksen neutraalisuuden periaate, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 4 artiklan 1 ja 2 kohtaa ja 17 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että veroneuvontaa harjoittavan siviiliyhtiön yhtiömiehellä, joka hankkii kyseiseltä yhtiöltä osan asiakaskunnasta ainoastaan siinä tarkoituksessa, että hän luovuttaa kyseisen asiakaskunnan välittömästi tämän jälkeen vastikkeetta vasta perustetun veroneuvontaa harjoittavan siviiliyhtiön, jonka pääosakas hän on, käyttöön liiketoimintaa varten ilman, että kyseisestä asiakaskunnasta kuitenkaan tulee osa vasta perustetun yhtiön varoja, ei ole oikeutta vähentää kyseisen asiakaskunnan hankintaan sisältyvää arvonlisäveroa.

(1) EUVL C 178, 22.6.2013.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 151/7

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 27.3.2014 (Juzgado de lo Social no 2 deTerrassan (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Emiliano Torralbo Marcos v. Korota S.A. ja Fondo de Garantía Salarial

(Asia C-265/13) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 47 artikla - Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin - Oikeudenkäyntimaksut haettaessa muutosta sosiaalioikeudellisessa asiassa - Unionin oikeuden soveltamatta jättäminen - Unionin oikeuden soveltamisala - Unionin tuomioistuimen toimivallan puuttuminen))

2014/C 151/08

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de lo Social no 2 deTerrassa

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Emiliano Torralbo Marcos

Vastapuolet: Korota S.A. ja Fondo de Garantía Salarial

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö – Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa – Euroopan unionin perusoikeuskirjan (EYVL 2000, C 364, s. 1) 47 artiklan ja työntekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/94/EY (kodifioitu toisinto) (EUVL L 283, s. 36) tulkinta – Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan kanteen vireillepano edellyttää oikeudenkäyntimaksujen maksamista – Kansallisen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, toimivalta – Soveltaminen sosiaalipolitiikan alalla – Työnantajien maksukyvyttömyys

Tuomiolauselma

Unionin tuomioistuin ei ole toimivaltainen vastaamaan Juzgado de lo Social no 2 de Terrassan (Espanja) ennakkoratkaisukysymyksiin.

(1) EUVL C 207, 20.7.2013.
1)

Kun kansallinen tuomioistuin varmistaa Euroopan komission sellaisen päätöksen täytäntöönpanon, jossa todetaan tukijärjestelmä sääntöjenvastaiseksi ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään kyseiset tuet perittäviksi takaisin mutta jossa ei yksilöidä näiden tukien kutakin saajaa eikä määritetä tarkkoja palautettavia määriä, sen on noudatettava kyseistä päätöstä, mutta sen ei sitä vastoin ole noudatettava kantoja, jotka komissio on ilmaissut mainitun päätöksen täytäntöönpanon yhteydessä. Kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin SEU 4 artiklan 3 kohdassa määrätyn vilpittömän yhteistyön periaatteen perusteella otettava komission kannanotot arviointiseikkana huomioon käsiteltävänään olevassa asiassa.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 462/2

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 16.10.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – Welmory sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

(Asia C-605/12) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 44 artikla - Palvelujen vastaanottajan kiinteän toimipaikan käsite - Paikka, jossa palvelut katsotaan suoritetuiksi verovelvollisille - Yhteisöliiketoimi))

(2014/C 462/03)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Naczelny Sąd Administracyjny

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Welmory sp. z o.o.

Vastapuoli: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

Tuomiolauselma

Ensimmäisellä verovelvollisella, jonka liiketoiminnan kotipaikka on yhdessä jäsenvaltiossa ja joka vastaanottaa toisessa jäsenvaltiossa asuvan toisen verovelvollisen suorittamia palveluja, on katsottava olevan tässä toisessa jäsenvaltiossa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 12.2.2008 annetulla neuvoston direktiivillä 2008/8/EY, 44 artiklassa tarkoitettu kiinteä toimipaikka näiden palvelujen verotuspaikan määrittämistä varten, jos tällä toimipaikalla on riittävä pysyvyysaste sekä henkilöstöresurssien ja teknisten resurssien osalta soveltuva rakenne, jonka avulla se pystyy vastaanottamaan palveluja ja käyttämään niitä liiketoiminnassaan, mikä on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tutkittava.

(1) EUVL C 79, 16.3.2013.
1)

Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen kansallisen lainsäädännön, jonka mukaan jäsenvaltiossa asuva yhtiö ei voi saada hyvitetyksi osinkoja jakavien pääomayhtiöiden toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa valtiossa maksamia yhteisöveroja, koska nämä osingot ovat ensimmäisessä jäsenvaltiossa verovapaita perustuessaan vähintään 10 prosentin omistusosuuteen osinkoja jakavasta yhtiöstä ja koska osinkoja saavan pääomayhtiön todellinen omistusosuus käsiteltävässä asiassa on yli 90 prosenttia ja osinkoja saava yhtiö on perustettu kolmannen valtion lainsäädännön mukaan, yhteensoveltuvuutta unionin oikeuden kanssa on arvioitava SEUT 63 ja SEUT 65 artiklan kannalta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 159/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 3.4.2014 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Hi Hotel HCF SARL v. Uwe Spoering

(Asia C-387/12) (1)

((Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 44/2001 - Kansainvälinen toimivalta sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa - Jäsenvaltiossa tehty teko, jossa on kyse osallisuudesta toisen jäsenvaltion alueella tehtyyn oikeudenvastaiseen tekoon - Sen paikkakunnan määrittäminen, missä vahinko sattui))

2014/C 159/05

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Hi Hotel HCF SARL

Vastaaja: Uwe Spoering

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö – Bundesgerichtshof – Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL L 12, s. 1) 5 artiklan 3 alakohdan tulkinta – Kansainvälinen toimivalta sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa – Ensimmäisessä jäsenvaltiossa tehty teko, joka on avunantoa toisessa jäsenvaltiossa tehtyyn lainvastaiseen tekoon – Sen paikan määrittäminen, missä vahinko on sattunut

Tuomiolauselma

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohtaa on tulkittava siten, että jos usean henkilön väitetään osallistuneen asiaa käsittelevän tuomioistuimen sijaintijäsenvaltiossa suojattujen tekijän taloudellisten oikeuksien loukkaukseen, tuomioistuimella ei ole tämän säännöksen nojalla kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman paikan perusteella toimivaltaa tutkia tekoon osallista vastaan ajettua kannetta, jos tämä henkilö ei ole tehnyt tekoaan kyseisen tuomioistuimen toimialueella, mutta tuomioistuin on sen nojalla toimivaltainen väitetyn vahingon ilmenemispaikan perusteella, jos on olemassa vaara, että väitetty vahinko ilmenee asiaa käsittelevän tuomioistuimen toimialueella. Viimeksi mainitussa tapauksessa tämä tuomioistuin on toimivaltainen ratkaisemaan vain sijaintijäsenvaltionsa alueella aiheutunutta vahinkoa koskevat asiat.

(1) EUVL C 343, 10.11.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 142/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 20.3.2014 (Tribunal Supremon (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Caixa d’Estalvis i Pensions de Barcelona v. Generalidad de Cataluña

(Asia C-139/12) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Vapautukset - Arvopapereiden myyntiä koskevat liiketoimet, joiden seurauksena omistusoikeus kiinteään omaisuuteen siirtyy - Jonkin muun välillisen veron kuin arvonlisäveron kantaminen - SEUT 49 ja SEUT 63 artikla - Täysin jäsenvaltion sisäinen tilanne))

2014/C 142/05

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Supremo

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Caixa d’Estalvis i Pensions de Barcelona

Vastapuoli: Generalidad de Cataluña

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö – Tribunal Supremo – Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 13 artiklan B kohdan d alakohdan tulkinta – 13 artiklan B kohdan d alakohdan 5 alakohdassa tarkoitettuja arvopapereita koskevien liiketoimien vapauttaminen – Poikkeus – Arvopapereiden myyntiä koskevat liiketoimet, joiden seurauksena omistusoikeus kiinteään omaisuuteen siirtyy – Kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla sellaisen yhtiön yhtiöpääoman enemmistön hankkimisesta, jonka varat muodostuvat pääasiallisesti kiinteistöistä, kannetaan jokin muu välillinen vero kuin arvonlisävero

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annettua kuudetta neuvoston direktiiviä 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 16.12.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/680/ETY, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä arvopaperimarkkinoista 28.7.1988 annetun lain 24/1988 (Ley 24/1988 del Mercado de Valores), sellaisena kuin se on muutettuna luonnollisten henkilöiden tuloverosta 6.6.1991 annetulla lailla 18/1991 (Ley 18/1991 del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas), 108 §:n kaltaiselle kansalliselle oikeussäännölle, jonka nojalla sellaisen yhtiön yhtiöpääoman enemmistön hankkimisesta, jonka varat muodostuvat pääasiallisesti kiinteistöistä, kannetaan jokin muu välillinen vero kuin arvonlisävero, kuten pääasiassa kyseessä olevan kaltainen vero.

(1) EUVL C 174, 16.6.2012.
1)

Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 67 artiklan 1 kohdassa ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteitä koskevien tarkastusmenettelyjen ja täydentävien ehtojen täytäntöönpanon osalta 7.12.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1975/2006 23 artiklassa tarkoitettua tahallisen noudattamatta jättämisen käsitettä on tulkittava siten, että sen edellytyksenä on, että tuensaaja rikkoo täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä joko siten, että hänen tarkoituksenaan on mainittujen sääntöjen noudattamatta jättäminen, tai siten, että hänellä ei ole tällaista päämäärää mutta hän hyväksyy mahdollisuuden, että tällainen noudattamatta jättäminen saattaa tapahtua. Unionin oikeus ei ole esteenä kansalliselle säännökselle, jossa, kuten pääasiassa kyseessä olevassa säännöksessä, annetaan korkea näyttöarvo pitkäaikaisen ja pysyvän politiikan olemassaoloa koskevalle perusteelle, mikäli tuensaajalla on mahdollisuus tarvittaessa esittää näyttöä siitä, ettei hänen toimintansa ole ollut tahallista.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 85/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.1.2014 (Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) Londonin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Nnamdi Onuekwere v. Secretary of State for the Home Department

(Asia C-378/12) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2004/38/EY - 16 artiklan 2 ja 3 kohta - Kolmansien maiden kansalaisten, jotka ovat unionin kansalaisen perheenjäseniä, pysyvä oleskeluoikeus - Kyseisten kansalaisten vankeusajanjaksojen ottaminen huomioon)

2014/C 85/10

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Nnamdi Onuekwere

Vastapuoli: Secretary of State for the Home Department

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77) 16 artiklan tulkinta — Pysyvä oleskeluoikeus — Käsite, joka koskee laillista oleskelua viiden vuoden ajan vastaanottavan jäsenvaltion alueella — Mahdollisuus ottaa vankeusajanjakso huomioon

Tuomiolauselma

1) Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 16 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kolmannen maan kansalaisen vankeusajanjaksoja vastaanottavassa jäsenvaltiossa, kun hän on pysyvän oleskeluoikeuden tässä jäsenvaltiossa kyseisinä ajanjaksoina saaneen unionin kansalaisen perheenjäsen, ei voida ottaa huomioon siinä tarkoituksessa, että kolmannen maan kansalainen saisi mainitussa säännöksessä tarkoitetun pysyvän oleskeluoikeuden.

2) Direktiivin 2004/38 16 artiklan 2 ja 3 kohtaa on tulkittava siten, että kolmannen maan kansalaisen vankeusajanjaksot vastaanottavassa jäsenvaltiossa, kun hän on pysyvän oleskeluoikeuden tässä jäsenvaltiossa kyseisinä ajanjaksoina saaneen unionin kansalaisen perheenjäsen, keskeyttävät oleskelun yhtäjaksoisuuden.

(1) EUVL C 295, 29.9.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.12.2013 (Cour de cassationin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Frédéric Hay v. Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres

(Asia C-267/12) (1)

(Direktiivi 2000/78/EY - Yhdenvertainen kohtelu - Työehtosopimus, jossa palkkaa ja työsuhteen ehtoja koskeva etu varataan avioliiton solmiville työntekijöille - Edun epääminen pacte civil de solidarité -nimisen rekisteröidyn parisuhteen solmivilta kumppaneilta - Sukupuoliseen suuntautumiseen perustuva syrjintä)

2014/C 52/18

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Frédéric Hay

Vastapuoli: Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Cour de cassation (Ranska) — Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (EYVL L 303, s. 16) 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan tulkinta — Sellaisen kansallisen työehtosopimuksen hyväksyttävyys, jossa varataan palkkaa ja työsuhteen ehtoja koskeva etu avioliiton solmiville työntekijöille ja evätään tällainen etu kumppaneilta, jotka solmivat pacte civil de solidarité -nimisen rekisteröidyn parisuhteen — Sukupuoliseen suuntautumiseen perustuva syrjintä — Mahdollisuus perustella välillinen syrjintä oikeutetulla, tarpeellisella ja asianmukaisella tavoitteella

Tuomiolauselma

Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 2 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että kun pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen työehtosopimuksen määräyksen nojalla palkkatyöntekijältä, joka solmii pacte civil de solidarité -nimisen rekisteröidyn parisuhteen samaa sukupuolta olevan henkilön kanssa, evätään oikeus saada erityislomapäivien ja palkanlisän kaltaisia etuja, jotka myönnetään palkkatyöntekijöille heidän solmiessaan avioliiton, mainittu säännös on esteenä tällaiselle määräykselle silloin, kun asianomaisen jäsenvaltion kansallisessa säännöstössä ei anneta samaa sukupuolta oleville henkilöille mahdollisuutta solmia avioliittoa, koska kun mainittujen etujen kohde ja myöntämisedellytykset otetaan huomioon, kyseinen työntekijä on avioliiton solmivan työntekijän tilanteen kanssa vertailukelpoisessa tilanteessa.

(1) EUVL C 250, 18.8.2012.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 52/16

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.12.2013 (Supreme Court of the United Kingdomin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation v. Commissioners of Inland Revenue ja Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Asia C-362/12) (1)

(Oikeussuoja - Tehokkuusperiaate - Oikeusvarmuuden periaate ja luottamuksensuojan periaate - Perusteettomien maksujen palautus - Oikeussuojakeinot - Kansallinen lainsäädäntö - Käytettävissä olevien oikeussuojakeinojen vanhentumisaikojen lyhentäminen ilman ennakkoilmoitusta ja taannehtivasti)

2014/C 52/26

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court of the United Kingdom

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation

Vastaajat: Commissioners of Inland Revenue ja Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Oikeudenkäynnin kohde

Ennakkoratkaisupyyntö — Supreme Court of the United Kingdom — SEUT 49 ja SEUT 63 artiklan tulkinta — Yhteisön oikeuden vastaiset kansalliset verot — Perusteettomien maksujen palautus — Kansallisessa oikeudessa säädetyt kaksi vaihtoehtoista oikeussuojakeinoa, joiden nojalla verovelvolliset voivat vaatia palautusta ja joista toisen kanneaika on pidempi kuin toisen — Kansallinen lainsäädäntö, jolla pidempää kanneaikaa lyhennetään taannehtivasti ja ilman ennakkoilmoitusta — Yhteensoveltuvuus tehokkuusperiaatteen, oikeusvarmuuden periaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen kanssa

Tuomiolauselma

1) Tilanteessa, jossa verovelvolliset voivat kansallisen lainsäädännön mukaan valita unionin oikeuden vastaisesti kannettujen verojen palauttamiseksi kahdesta oikeussuojakeinosta, joista toiseen sovelletaan pidempää vanhentumisaikaa, tehokkuusperiaate, oikeusvarmuuden periaate ja luottamuksensuojan periaate ovat esteenä sille, että kansallisella lainsäädännöllä lyhennetään tätä pidempää vanhentumisaikaa ilman ennakkoilmoitusta ja taannehtivasti.

2) Ensimmäiseen kysymykseen annettavan vastauksen kannalta merkitystä ei ole sillä, että silloin kun verovelvollinen nosti kanteen, mahdollisuus turvautua oikeussuojakeinoon, johon sovellettiin pidempää vanhentumisaikaa, oli tunnustettu vasta hiljattain alemmassa tuomioistuimessa ja se vahvistettiin vasta myöhemmin lopullisesti ylimmässä oikeusasteessa.

(1) EUVL C 311, 13.10.2012.