Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Jäteöljyhuolto - Direktiivi 75/439/ETY - Jäsenvaltioiden velvollisuus antaa lainsäädäntö, jossa toimijoilta vaadittujen lupien nimenomaiseksi myöntämisedellytykseksi asetetaan direktiivissä säädettyjen edellytysten noudattaminen

(Neuvoston direktiivin 75/439/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 87/101/ETY, 6 artiklan 2 kohta)

2. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne - Oikeudenkäynnin kohde - Kohteen määrittäminen oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä - Kohteen mukauttaminen yhteisön oikeuden muuttumisen johdosta - Sallittavuus - Edellytykset

(EY 226 artikla)

3. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Jäteöljyhuolto - Direktiivi 75/439/ETY - Jäsenvaltioiden velvollisuus säätää toimijoiden määräajoin tapahtuvasta tarkastamisesta ja jo myönnettyjen lupien tarkistamisesta

(Neuvoston direktiivin 75/439/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 87/101/ETY, 13 artikla)

4. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Jäteöljyhuolto - Direktiivi 75/439/ETY - Jäsenvaltioiden velvollisuus ilmoittaa määräajoin direktiivin soveltamisesta saadut kokemukset - Ulottuvuus

(Neuvoston direktiivin 75/439/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 87/101/ETY, 17 artikla)

Tiivistelmä

1. Jäteöljyhuollosta annetun direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohdan asianmukainen täytäntöönpano edellyttää, että kansallisessa lainsäädännössä säädetään nimenomaisesti, että välttämätön edellytys luvan myöntämiselle jäteöljyjen uudistamiseen tai käyttämiseen polttoaineena on se, että kaikki asianmukaiset terveydensuojelutoimenpiteet on toteutettu ja että parasta saatavilla olevaa teknologiaa käytetään, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia.

( ks. 77-79, 89, 106-111 ja 213 kohta )

2. EY 226 artiklassa määrätyn oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn säännönmukaisuus on perustamissopimuksessa määrätty olennainen tae, jolla pyritään niin kyseisen jäsenvaltion oikeuksien suojelemiseen kuin myös sen varmistamiseen, että mahdollisen oikeudenkäynnin kohteena on selkeästi määritelty oikeusriita. Vain siinä tapauksessa, että oikeudenkäyntiä edeltävä menettely on ollut säännönmukainen, yhteisöjen tuomioistuin voi siinä vireillä olevassa kontradiktorisessa oikeudenkäynnissä ratkaista, onko jäsenvaltio todella jättänyt noudattamatta nimenomaisia velvoitteitaan, joita komissio väittää sen laiminlyöneen.

Vaikka kannekirjelmässä olevat vaatimukset onkin periaatteessa rajattava virallisessa huomautuksessa ja perustellun lausunnon lausunto-osassa esitettyihin väitteisiin jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä, on kuitenkin niin, että jos yhteisön lainsäädäntö muuttuu oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn aikana, komissiolla on oikeus vaatia yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan sellaisten velvoitteiden noudattamatta jättäminen, jotka perustuvat direktiivin alkuperäiseen versioon, jota on sittemmin muutettu tai joka on kumottu, jos nämä velvoitteet on sisällytetty myös uusiin säännöksiin. Kanteen kohdetta ei sen sijaan voida ulottaa sellaisiin direktiivin uuden version mukaisiin velvoitteisiin, joilla ei ollut vastinetta tämän direktiivin aikaisemmassa versiossa, rikkomatta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn säännönmukaisuudelle asetettuja olennaisia muotomääräyksiä.

( ks. 133-135 kohta )

3. Jäteöljyhuollosta annetun direktiivin 75/439/ETY 13 artiklan asianmukainen täytäntöönpano edellyttää, että kansallisessa lainsäädännössä asetetaan toimivaltaisille viranomaisille velvollisuus määräajoin tarkastaa jäteöljyä uudistavat tai sitä polttoaineena käyttävät yritykset ja että siinä säädetään, että näissä tarkastuksissa tutkitaan tekniikan alalla ja/tai ympäristön tilassa tapahtuneita muutoksia näille yrityksille myönnettyjen lupien tarkistamiseksi tarvittaessa.

( ks. 163, 166, 167, 172, 183-186 ja 213 kohta )

4. Jäteöljyhuollosta annetun direktiivin 75/439/ETY 17 artiklalla pyritään mahdollistamaan se, että niin komissio kuin jäsenvaltiotkin saisivat määräajoin tietoja kunkin jäsenvaltion saamista teknisistä tiedosta ja tämän direktiivin soveltamisesta yhteisössä saaduista kokemuksista sekä tuloksista. Se seikka, että jäsenvaltio ei ole saanut uutta teknistä tietoa tietyn ajanjakson aikana, on myös sellainen hyödyllinen tieto, joka direktiivin 17 artiklan perusteella tulisi saattaa komission ja muiden jäsenvaltioiden tietoon etenkin, koska tässä artiklassa ei säädetä poikkeuksesta siinä tarkoitettujen tietojen ilmoittamisvelvollisuuteen. Tässä samassa artiklassa säädetyn ilmoittamisvelvollisuuden noudattaminen ei voi riippua siitä, miten kukin jäsenvaltio arvioi sitä, onko sillä vai eikö sillä ole ilmoittamisen arvoisia tietoja, vaarantamatta tämän säännöksen tehokasta vaikutusta.

( ks. 202, 204, 205 ja 213 kohta )