ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus - Lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Ajoneuvojen maahantuonnista kannettava vero - Sisäinen vero - Tulleja ja vaikutukseltaan vastaavia maksuja koskevat määräykset - Soveltumattomuus

(ETY:n perustamissopimuksen 12, 13 ja 95 artikla)

2. Verotus - Lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Kuudennessa direktiivissä säädetyt vapautukset - Tavaroiden väliaikaisen maahantuonnin vapautukset - Muissa jäsenvaltioissa asuvien opiskelijoiden suorittama ajoneuvojen väliaikainen maahantuonti - Veron kantaminen - Hylättävyys

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 14 artikla)

Tiivistelmä

1. Arvonlisävero, jonka jäsenvaltio kantaa moottoriajoneuvon maahantuonnista toisesta jäsenvaltiosta, ei ole perustamissopimuksen 12 ja 13 artiklassa tarkoitettu tuontitulli eikä tällaista tullia vaikutukseltaan vastaava maksu, vaan sitä on pidettävä osana 95 artiklassa tarkoitettua yleistä sisäistä verojärjestelmää, ja sen yhteensoveltuvuutta yhteisön oikeuden kanssa on siten arvioitava kyseisen artiklan perusteella.

2. Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 14 artiklassa säädettyjen maahantuonnin vapautusten toteuttamista ei ole jätetty täysin jäsenvaltioiden viranomaisten harkintaan. Viranomaisten on otettava huomioon tämän alan yhdenmukaistamisen perustavoitteet, kuten erityisesti henkilöiden ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden edistäminen ja kaksinkertaisen verotuksen estäminen. Siten jäsenvaltioiden viranomaisten on sovellettava väliaikaisen maahantuonnin käsitettä toisesta jäsenvaltiosta lähtöisin olevien opiskelijoiden käyttämien moottoriajoneuvojen osalta siten, että kyseessä olevien ajoneuvojen kaksinkertaisella verotuksella ei rajoiteta jäsenvaltioiden kansalaisten vapautta opiskella haluamassaan jäsenvaltiossa. Tämän vuoksi yhteisön oikeussäännöillä ja erityisesti kuudennen direktiivin säännöksillä estetään jäsenvaltiota kantamasta arvonlisäveroa toisessa jäsenvaltiossa ostetun moottoriajoneuvon maahantuonnista, kun ajoneuvosta on maksettu arvonlisävero viimeksi mainitussa valtiossa, jossa se on myös rekisteröity, ja kun ajoneuvoa käyttää viimeksi mainitun jäsenvaltion kansalainen, jonka kotipaikka on mainitussa valtiossa mutta joka opiskelee ensin mainitussa jäsenvaltiossa, jossa hänet on merkitty ulkomaalaisrekisteriin opiskelunsa ajaksi. Tässä yhteydessä sillä ei ole merkitystä, onko kyseinen henkilö naimisissa.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kilpailu - Määräävä asema - Valtiollisen televiestintäyrityksen toiminta - Yrityksen harjoittama sääntelyvalta - Perustamissopimuksen 86 artiklan soveltaminen

(ETY:n perustamissopimuksen 86 artikla)

2. Kilpailu - Määräävä asema - Väärinkäyttö - Yritys, jolla on lainsäädäntöön perustuva teleliikennettä koskeva monopoli ja joka kieltää yksityisten sanomanvälitystoimistojen tietyt toiminnat - Arviointiperusteet

(ETY:n perustamissopimuksen 86 artikla)

3. Kumoamiskanne - Perusteet - Muun jäsenvaltion kuin sen, jossa yritys toimii, vetoaminen perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdan määräysten rikkomiseen - Tutkittavaksi ottaminen

(ETY:n perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohta ja 173 artiklan ensimmäinen kohta)

4. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Perusteluvelvollisuus - Ulottuvuus

(ETY:n perustamissopimuksen 190 artikla)

Tiivistelmä

1. Toiminta, jossa valtionyritys vastaa yleisistä telelaitteista ja asettaa nämä laitteet maksua vastaan käyttäjien käyttöön, on perustamissopimuksen 86 artiklan soveltamisalaan kuuluvaa yritystoimintaa. Itsenäinen sääntelyvallan käyttö, joka on tiukasti rajoitettu käyttäjille tarjottavia palveluja koskevien maksujen ja yksityiskohtaisten sääntöjen ja ehtojen määräämiseen, kuuluu tähän toimintaan ja sen vuoksi sitä voidaan tarkastella perustamissopimuksen 86 artiklan määräysten valossa.

2. Yritys, jolla on lainsäädäntöön perustuva televerkkoja koskeva monopoli, rikkoo perustamissopimuksen 86 artiklan määräyksiä silloin, kun se kieltää kansainvälisessä teleliikenteessä toimivien sanomanvälitystoimistojen toiminnan ilman, että kyseisten yritysten olisi osoitettu käyttäneen väärin yleisiä televerkkoja. Väärinkäyttönä ei voida pitää sitä, että käytetään uutta teknologiaa, jota on pidettävä yhteisen edun mukaisena teknisenä edistyksenä.

3. Perustamissopimuksen 173 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla jäsenvaltiot voivat riitauttaa kumoamiskanteella kaikki komission toimet, olivatpa ne asetuksen muodossa tai yksittäistapauksia koskevia, ja vedota siinä yhteydessä vaatimustensa tueksi perustamissopimuksen minkä tahansa määräyksen rikkomiseen.

Tästä seuraa, että jäsenvaltio voi vedota tällaisen kanteen tueksi siihen, että komissio on soveltanut virheellisesti perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdan määräyksiä, joiden noudattamista komission on valvottava; näin on siitä huolimatta, että yritys, johon tätä määräystä sovelletaan, on jossain muussa jäsenvaltiossa toimiva yritys.

4. Riidanalainen päätös on perusteltava niin, että yhteisöjen tuomioistuin voi valvoa päätöksen laillisuutta ja antaa henkilölle, jota asia koskee, tarvittavat tiedot siitä, onko päätös oikein perusteltu. Perusteluvaatimusta on arvioitava kunkin yksittäistapauksen olosuhteiden mukaan, erityisesti ottaen huomioon toimen sisältö, esitetyt perusteet, sekä niiden henkilöiden, joille toimi on osoitettu, tai muiden henkilöiden, joita toimi perustamissopimuksen 173 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetulla tavalla suoraan ja erikseen koskee, intressi selvitysten saamiseen.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Yhteisön säännöstö - Asiallinen soveltamisala - Soveltamisalaan kuuluvat ja soveltamisalan ulkopuolelle jäävät etuudet - Ero

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 4 artikla)

2. Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Yhteisön säännöstö - Asiallinen soveltamisala - Sosiaalihuoltolisä - Kuulumisen edellytykset

(ETY:n perustamissopimuksen 51 artikla, neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 4 artiklan 4 kohta)

3. Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Etuudet - Asumista koskevat lausekkeet - Luopuminen - Soveltaminen vanhuusetuuteen rinnastettavissa oleviin sosiaalihuoltolisiin

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 4 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 10 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta)

Tiivistelmä

1. Se seikka, että sosiaalihuoltolisä katsotaan kansallisessa oikeudessa avustuksen luonteiseksi, ei ole yksinään ratkaiseva yhteisön oikeudessa kyseisen edun jättämiseksi asetuksen (ETY) N:o 1408/71 asiallisen soveltamisalan ulkopuolelle, sillä ero asetuksen (ETY) N:o 1408/71 soveltamisalan ulkopuolelle jätettyjen ja sen soveltamisalaan kuuluvien etuuksien välillä perustuu olennaisilta osiltaan kunkin etuuden ominaispiirteisiin, erityisesti etuuden päämääriin ja sen myöntämisen edellytyksiin.

2. Sosiaalihuoltolisä, jolla toisaalta asetetaan edunsaajat lailla määriteltyyn asemaan edellyttämättä henkilökohtaisten tarpeiden tai tilanteen yksilöllistä ja harkinnanvaraista arvioimista ja jolla toisaalta voidaan varmistaa sosiaaliturvaetuuksien saajille tulon lisä, kuuluu periaatteessa perustamissopimuksen 51 artiklassa tarkoitetun sosiaaliturvan piiriin eikä sitä ole asetuksen (ETY) N:o 1408/71 4 artiklan 4 kohdan säännösten nojalla suljettu kyseisen asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle.

3. Määrättyjen objektiivisten perusteiden perusteella iäkkäille kansalaisille heidän vähimmäistoimeentulonsa varmistamiseksi myönnettävä sosiaalihuoltolisä, joka on rinnastettava asetuksen (ETY) N:o 1408/71 4 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun vanhuusetuuteen, kuuluu saman asetuksen 10 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuihin avustuksiin. Koska asetuksessa ei ole erityissäännöksiä kyseisestä avustuksesta, on myönnettävä, että asetuksen 10 artiklan 1 kohdassa säädetty asumista koskevasta edellytyksestä luopuminen koskee tätä avustusta.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Palvelujen tarjoamisen vapaus - Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittaminen - Todistus tarjoajan luotettavuudesta ja ammatillisesta kelpoisuudesta - Vaatimus sijoittautumisluvasta - Ei hyväksyttävissä

(ETY:n perustamissopimuksen 59 artikla, neuvoston direktiivin 71/305/ETY 23-26 artikla)

2. Palvelujen tarjoamisen vapaus - Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittaminen - Poikkeuksellisen edullinen tarjous - Hankintaviranomaisen velvollisuudet

(Neuvoston direktiivin 71/305/ETY 29 artiklan 5 kohta)

Tiivistelmä

1. Neuvoston direktiiviä 71/305/ETY on tulkittava siten, että sen säännösten kanssa on ristiriidassa se, että jäsenvaltio vaatii toiseen jäsenvaltioon sijoittautunutta tarjoajaa osoittamaan muilla kuin tämän direktiivin 23-26 artiklassa määrätyin keinoin, esimerkiksi sijoittautumisluvan avulla, että kyseinen tarjoaja täyttää näissä säännöksissä säädetyt tarjoajan luotettavuutta ja ammatillista pätevyyttä koskevat vaatimukset.

Direktiivin tällaisen tulkinnan tulos on myös perustamissopimuksen palvelujen tarjoamista koskevien määräysten järjestelmän mukainen. Se, että toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen yrityksen palvelujen tarjoamisen harjoittaminen asetettaisiin jossakin jäsenvaltiossa riippuvaiseksi sijoittautumisluvasta viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa, johtaisi itse asiassa siihen, että perustamissopimuksen 59 artikla, jonka päämääränä on nimenomaan poistaa palvelujen tarjoamisen vapautta koskevat rajoitukset sellaisten henkilöiden osalta, jotka eivät ole sijoittautuneet siihen jäsenvaltioon, jossa palvelua on määrä tarjota, menettäisi kokonaan tehokkaan vaikutuksensa (effet utile).

2. Kun tarjoajan esittämät tarjoukset ovat hankintaviranomaisen käsityksen mukaan selvästi poikkeuksellisen edullisia suoritettaviin palveluihin nähden, direktiivin 71/305/ETY 29 artiklan 5 kohdassa edellytetään, että ennen kuin hankintaviranomainen ratkaisee tarjouskilpailun, se pyytää tarjoajaa antamaan selvityksen tarjotuista hinnoista tai ilmoittaa tarjoajalle, mitkä tämän tarjouksista ovat poikkeuksellisen edullisia ja antaa tälle riittävän pitkän määräajan lisäselvitysten esittämistä varten.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Sosiaalipolitiikka - Mies- ja naispuoliset työntekijät - Palkka - Käsite - Työnantajan maksut eläkejärjestelmään

(ETY:n perustamissopimuksen 119 artikla)

2. Sosiaalipolitiikka - Mies- ja naispuoliset työntekijät - Palkka - Käsite - Perustamissopimuksen 119 artiklan ja direktiivin 75/117 samanlainen ulottuvuus

(ETY:n perustamissopimuksen 119 artikla, neuvoston direktiivin 75/117 1 artikla)

3. Sosiaalipolitiikka - Mies- ja naispuoliset työntekijät - Palkka - Tasa-arvo - Periaate - Välitön vaikutus - Työnantajan maksuista eläkejärjestelmään seuraava syrjintä

(ETY:n perustamissopimuksen 119 artikla)

Tiivistelmä

$$1. Työnantajan työntekijän nimissä eläkejärjestelmään maksama määrä, joka lisätään bruttopalkkaan ja joka näin ollen on osaltaan määrittämässä kyseisen palkan suuruutta, on ETY:n perustamissopimuksen 119 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettua palkkaa.

2. Direktiivi 75/117 perustuu ETY:n perustamissopimuksen 119 artiklan toisessa kohdassa määriteltyyn "palkan" käsitteeseen. Vaikka direktiivin 1 artiklassa selitetään, että perustamissopimuksen 119 artiklan ensimmäiseen kohtaan sisältyvällä käsitteellä "sama työ" tarkoitetaan myös "samanarvoista työtä", sillä ei ole mitään vaikutusta 119 artiklan toiseen kohtaan sisältyvään käsitteeseen "palkka", vaan se sisältää implisiittisen viittauksen tähän käsitteeseen.

3. Perustamissopimuksen 119 artikla soveltuu välittömästi kaikkiin syrjinnän muotoihin, jotka voidaan tunnistaa mainitussa artiklassa hyväksyttyjen työn samanlaisuuden ja samapalkkaisuuden kriteerien avulla, ilman että kriteereitä määrittäviä yhteisön omia tai kansallisia toimenpiteitä

tarvitaan näiden kriteerien sovel- tamiseksi. Tällä tavalla oikeudellisesti tunnistettavaa syrjintää on erityisesti miesten ja naisten erisuuruinen palkka samasta työstä, joka tehdään yksityisen tai julkisen alan samassa liikkeessä tai yksikössä. Tilanne on tällainen, kun ainoastaan miespuoliset työntekijät, eivätkä naispuoliset, ovat velvollisia suorittamaan eläkejärjestelmään maksun, ja työnantaja maksaa miespuolisten työntekijöiden maksut näiden nimissä bruttopalkkaan lisätyllä määrällä, minkä seurauksena miespuolisten työntekijöiden 119 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettu palkka on suurempi kuin naispuolisten työntekijöiden, jotka tekevät samaa tai samanarvoista työtä.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisukysymykset - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta - Toimivallan rajat

(ETY:n perustamissopimuksen 177 artikla)

2. Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Sairausvakuutus - Toisessa jäsenvaltiossa annettavat luontoisetuudet - Myöntämisedellytykset - Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 22 artikla - Tulkinta

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 22 artiklan 1 ja 2 kohta, neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 liite 3)

3. Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Sairausvakuutus - Toisessa jäsenvaltiossa annettavat luontoisetuudet - Laitosten välinen kustannusten korvaaminen

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 22 ja 36 artikla)

Tiivistelmä

1. Perustamissopimuksen 177 artikla perustuu kansallisten tuomioistuinten ja yhteisöjen tuomioistuimen tehtävien selvään erottamiseen toisistaan, eikä siinä anneta yhteisöjen tuomioistuimelle toimivaltaa arvioida, onko esitetyillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Näin ollen sen seikan ratkaiseminen, voidaanko yhteisön oikeuden säännöksiä, määräyksiä tai käsitteitä, joista tulkintaa pyydetään, tosiasiallisesti soveltaa käsiteltävänä olevaan tapaukseen, ei kuulu yhteisöjen tuomioistuimen vaan kansallisen tuomioistuimen toimivaltaan.

2. Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 22 artiklan 1 kohdan alussa käytetyllä sanamuodolla "joka täyttää toimivaltaisen valtion lainsäädännössä asetetut edellytykset oikeuden saamiseksi etuuksiin" määritetään henkilöt, joille lähtökohtaisesti annetaan oikeus etuuksiin asiaan sovellettavan kansallisen lainsäädännön perusteella.

Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 22 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa käytetyllä sanamuodolla "kysymyksessä olevaa hoitoa" tarkoitetaan kaikkea kyseisen henkilön sairauden tai taudin aiheellista hoitoa.

Sanamuodolla "toimivaltaisen laitoksen puolesta annettaviin luontoisetuuksiin oleskelu- tai asuinpaikan laitoksesta" tarkoitetaan siinä jäsenvaltiossa, jossa asianomainen asuu, annettavaksi kuuluvien etuuksien lisäksi etuuksia, joita toimivaltaisella laitoksella on mahdollisuus antaa.

Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 22 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädetty velvoite antaa saman artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti edellytetty lupa koskee sekä tapauksia, joissa toisessa jäsenvaltiossa annettava hoito on tehokkaampaa kuin hoito, jota kyseinen henkilö voi saada jäsenvaltiossa, jossa hän asuu, että tapauksia, joissa kyseistä hoitoa ei voida antaa viimeksi mainitun jäsenvaltion alueella.

Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 22 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohdassa käytetyllä sanamuodolla "oleskelu- tai asuinpaikan laitos" tarkoitetaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (ETY) N:o 878/73, liitteessä 3 tarkoitettua laitosta, jolla on valtuudet antaa etuuksia siinä jäsenvaltiossa, jossa asianomainen asuu tai oleskelee.

3. Oleskelu- tai asuinpaikan laitoksen toimivaltaisen laitoksen puolesta antamiin luontoisetuuksiin liittyvät kulut korvataan täysimääräisesti.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kansalaisuuteen perustuva syrjintä - Kielto - Urheilun ammattilaiskilpailut - Ulkopuolle sulkeminen - ETY:n perustamissopimuksen 48-51 tai 59-66 artiklojen määräysten rikkominen - Rajoitukset urheilukilpailuissa muista kuin taloudellisista syistä - Hyväksyttävyys - Kansallisen tuomioistuimen toimivalta

(ETY:n perustamissopimuksen 7 artikla, 48-51 artiklat, 59-66 artiklat)

2. Työntekijät - Vapaa liikkuvuus - Palvelut - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Syrjintä - Poistaminen - Välitön oikeusvaikutus - Yksilölliset oikeudet - Kansallisten tuomioistuinten antama suoja

(ETY:n perustamissopimuksen 48 artikla, 59 artiklan ensimmäinen kohta, 60 artiklan kolmas kohta)

Tiivistelmä

1. Kansallinen lainsäädäntö tai käytäntö, myös urheilujärjestön säännöt ja käytäntö, jonka mukaan vain asianomaisen jäsenvaltion kansalaisilla on oikeus osallistua ammattilaisina tai puoliammattilaisina jalkapallo-otteluihin, on yhteensoveltumaton perustamissopimuksen 7 artiklan ja 48-51 tai 59-66 artiklan kanssa, jollei kysymyksessä ole säännöstö tai käytäntö, jossa ulkomaiset pelaajat suljetaan muista kuin taloudellisista syistä tiettyjen otteluiden ulkopuolelle näiden otteluiden erityisluonteen ja erityisolosuhteiden vuoksi, jolloin kysymys on siis yksinomaan urheilusta sellaisenaan. Voidakseen arvioida urheilujärjestön sääntöihin liitetyn määräyksen pätevyyden ja vaikutukset kansallisen tuomioistuimen on määriteltävä sen arvioitavaksi annettu toiminta ja otettava huomioon perustamissopimuksen 7, 48 ja 59 artikla, jotka ovat pakottavia määräyksiä.

2. Perustamissopimuksen 48 artiklalla sekä 59 artiklan ensimmäisellä kohdalla ja 60 artiklan kolmannella kohdalla - kahdella viimeksi mainitulla määräyksellä ainakin siltä osin, kuin niiden päämääränä on poistaa kaikki

syrjintä, joka kohdistuu palvelujen tarjoajaan hänen kansalaisuutensa perusteella tai siitä syystä, että hän asuu toisessa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa palvelua tarjotaan - on välittömiä oikeusvaikutuksia jäsenvaltioiden oikeusjärjestykseen, ja ne perustavat yksityisille oikeussubjekteille oikeuksia, joita kansallisten tuomioistuinten on suojattava.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Sokeri - Myynti - Enimmäishinnat - Kielto vahvistaa niitä yksipuolisesti jäsenvaltiossa

(Neuvoston asetus N:o 1009/67/ETY)

2. Määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden käsite

(ETY:n perustamissopimuksen 30 artikla)

3. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Sokeri - Myynti - Enimmäishinnat - Niiden vahvistaminen yksipuolisesti jäsenvaltiossa - Määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaava toimenpide

(Neuvoston asetuksen N:o 1009/67/ETY 35 artikla)

4. Toimielimen säädökset, päätökset ja muut toimet - Asetus - Välittömät vaikutukset - Yksilölliset oikeudet - Niiden suojeleminen

(ETY:n perustamissopimuksen 189 artikla)

Tiivistelmä

1. Sokerin enimmäismyyntihintojen vahvistaminen yksipuolisesti jäsenvaltiossa minkä tahansa kaupan portaan osalta on risti-riidassa asetuksen N:o 1009/67/ETY kanssa, jos sillä vaarannetaan kyseisen järjestelyn ja erityisesti sen hintajärjestelmän tavoitteet ja toiminta.

Näin on erityisesti, jos jäsenvaltio, jossa sovellettava interventiohinta on vahvistettu korkeammaksi kuin tavoitehinta, sääntelee hintoja tavalla, joka suoraan tai välillisesti estää sokerintuottajia saamasta vähintään mainitun interventiohinnan suuruista vapaata tehdashintaa. Tällaisesta välillisestä esteestä on kysymys silloin, kun kyseinen jäsenvaltio ei sääntele hintoja tuotantovaiheessa, mutta vahvistaa tukku- tai vähittäiskauppaportaan enimmäismyyntihinnat niin alhaisiksi, että tuottajan on käytännössä mahdotonta myydä interventiohintaan, koska tämä näin tehdessään pakottaisi tukku- tai vähittäiskauppiaat, joihin nähden mainitut enimmäishinnat ovat sitovia, myymään tappiolla.

2. Jotta kansallista toimenpidettä voitaisiin pitää määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaavana toimenpiteenä, riittää, että se voi rajoittaa suoraan tai välillisesti, tosiasiallisesti tai mahdollisesti tuontia jäsenvaltiosta toiseen.

3. Vaikka kotimaisiin ja tuotuihin sokerituotteisiin erotuksetta sovellettava enimmäishinta ei ole sinänsä määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaava toimenpide, sillä voi kuitenkin olla tällainen vaikutus, jos hinta

vahvistetaan sen tasoiseksi, että tuotujen tuotteiden myynti joko käy mahdottomaksi tai muodostuu vaikeammaksi kuin kotimaisten tuotteiden myynti. Enimmäishinta on näin ollen joka tapauksessa, siltä osin kuin sitä sovelletaan tuotuihin tuotteisiin, määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaava toimenpide, erityisesti jos hinta vahvistetaan niin alhaiseksi, että ottaen huomioon tuotujen tuotteiden yleisen aseman kotimaisiin tuotteisiin nähden toimijat, jotka haluaisivat tuoda kyseistä tuotetta kyseiseen jäsenvaltioon, voivat tuoda sitä ainoastaan tappiolla.

4. Asetus tuottaa jo luonteensa vuoksi ja sillä yhteisön oikeuden lähteiden järjestelmässä olevan tehtävän mukaisesti välittömiä oikeusvaikutuksia ja näin ollen sillä voidaan perustaa yksityisille oikeuksia, joita kansallisten tuomioistuinten on suojeltava.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Tullit - Tullausarvo - Neuvoston asetus (ETY) N:o 803/68 - Pätevyys

2. Tullit - Tullausarvo - Määrittäminen - Maksun lykkääminen - Huomioon otettava hinta - Osamaksuhinnasta poikkeava hinta - Perustelu - Tilanne - Kansallisen tuomioistuimen toimivalta

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 803/68 11 artiklan 2 kohdan b alakohta)

Tiivistelmä

1. Tavaroiden tullausarvon määrittämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 803/68 toimivaltaperusteena on perustamissopimuksen 235 artikla, eikä asetuksessa ole mitään sellaista, joka vaikuttaisi sen pätevyyteen.

2. Tämän 27.6.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 803/68 11 artiklan 2 kohdan b alakohdassa mainittua toista vaihtoehtoa on tulkittava siten, että osamaksuhinnasta poikkeavan hinnan käytön perustelemiseksi ei riitä sen toteen näyttäminen, että luottokustannukset sisältyvät maksettavaan osamaksuhintaan, vaan on todistettava, että on olemassa tietty poikkeava hinta, joka ostajalla tai samanlaisessa tilanteessa olevilla muilla ostajilla on oikeus suorittaa maksaessaan ennen sovittua määräaikaa. Kansallisen tuomioistuimen asiana on arvioida jokaisessa yksittäisessä tapauksessa, onko poikkeavan hinnan olemassaolosta esitetty todiste.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ennakkoratkaisu - Tarkoitus - Yhteisön säädöksen pätevyys - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta

(ETY:n perustamissopimuksen 177 artikla)

2. Toimielimen säädökset, päätökset ja muut toimet - Perustelut - Yleiset periaatteet

(ETY:n perustamissopimuksen 190 artikla)

3. Toimielimen säädökset, päätökset ja muut toimet - Perustelut - Päätösten sarja - Viittaus alkuperäisen päätöksen pysyviin perusteisiin - Hyväksyttävyys

(ETY:n perustamissopimuksen 190 artikla)

4. Maatalous - Vilja - Yhteinen markkinajärjestely - Viejäjäsenvaltiossa korjatut tuotteet - Viejäjäsenvaltiossa vapaassa vaihdannassa olevat tuotteet - Eroa ei tehty

(Neuvoston asetuksen N:o 19 2 ja 3 artikla)

Tiivistelmä

1. Jos kansallisen tuomioistuimen esittämien kysymysten tosiasiallisena tarkoituksena osoittautuu olevan pikemminkin yhteisön säädösten pätevyyden tutkiminen kuin niiden tulkinta, yhteisöjen tuomioistuimen asiana on antaa kyseiselle kansalliselle tuomioistuimelle selventävä vastaus heti velvoittamatta tätä aikaa vieviin muodollisuuksiin, jotka ovat ristiriidassa 177 artiklassa käyttöön otetun menettelyn perusluonteen kanssa.

2. Säädöksen tai toimenpiteen perustelujen yksityiskohtaisuuden on oltava oikeassa suhteessa niihin aineellisiin mahdollisuuksiin ja teknisiin tai määräaikoja koskeviin edellytyksiin, joiden rajoissa säädös on annettava tai toimenpide toteutettava. Tarvittaessa hallintoelimet voivat tyytyä yleisesti ilmoittamaan ne perustekijät ja menettelyn, joille niiden tosiseikkoja koskeva arvio rakentuu, ilman että kyseisiä tosiseikkoja on tarpeen täsmentää.

3. Kun on kysymys sarjasta päätöksiä, joilla on sama kohde, kutakin näistä päätöksistä voidaan pitää pätevästi perusteltuna, jos siinä viitataan alkuperäisessä päätöksessä esitettyihin luonteeltaan pysyviin ja yleisiin perusteisiin.

4. Asetuksessa N:o 19 ei ole haluttu tehdä eroa viejäjäsenvaltiossa korjattujen ja siellä vapaassa vaihdannassa olevien tuotteiden välillä.