ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1907/2006, sellaisena kuin se on muutettuna 22.6.2009 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 552/2009, on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että kansallisessa säännöstössä velvoitetaan kemiallisten tuotteiden maahantuoja rekisteröimään kyseiset tuotteet toimivaltaisessa kansallisessa viranomaisessa, vaikka kyseisellä maahantuojalla on jo ollut velvollisuus rekisteröidä samat tuotteet kyseisen asetuksen mukaisesti Euroopan kemikaalivirastossa, kunhan rekisteröinti toimivaltaisessa kansallisessa viranomaisessa ei ole ennakkoedellytys mainittujen tuotteiden markkinoille saattamiselle, kunhan se koskee eri tietoja kuin ne, joita vaaditaan kyseisessä asetuksessa, ja kunhan sillä pyritään samoihin tavoitteisiin kuin kyseisellä asetuksella eli erityisesti varmistamaan korkeatasoinen ihmisten terveyden ja ympäristön suojelu sekä tällaisten aineiden vapaa liikkuvuus sisämarkkinoilla muun muassa ottamalla käyttöön tällaisten tuotteiden turvallista hallintaa kyseessä olevassa jäsenvaltiossa koskeva valvontajärjestelmä ja arvioimalla tällaista hallintaa, mitkä seikat kansallisen tuomioistuimen on tutkittava.
1)

Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.10.1980 annettua neuvoston direktiiviä 80/987/ETY on tulkittava siten – tämän rajoittamatta kyseisen direktiivin 1 artiklan 2 kohdan mahdollista soveltamista –, että jäsenvaltiossa asuvien merimiesten, jotka yhtiö, jonka sääntömääräinen kotipaikka on kolmannessa valtiossa mutta jonka tosiasiallinen kotipaikka on edellä mainitussa jäsenvaltiossa, on ottanut palvelukseen kyseisessä jäsenvaltiossa sellaisen työsopimuksen mukaisesti, jonka mukaan sopimukseen sovelletaan kyseisen kolmannen valtion oikeutta, jotta nämä työskentelisivät työntekijöinä kyseisen yhtiön omistamalla risteilyaluksella, joka käyttää kyseisen kolmannen valtion lippua, on voitava sen jälkeen, kun kyseinen yhtiö on asetettu konkurssiin asianomaisen jäsenvaltion tuomioistuimessa kyseisessä jäsenvaltiossa sovellettavan oikeuden mukaisesti, saada direktiivissä säädettyä suojaa heillä kyseiseltä yhtiöltä olevien maksamattomien palkkasaatavien osalta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 98/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.1.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgerichtshof – Saksa) – Vorarlberger Gebietskrankenkasse ja Alfred Knauer v. Landeshauptmann von Vorarlberg,

(Asia C-453/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EY) N:o 883/2004 - 5 artikla - Vastaavien etuuksien käsite - Euroopan talousalueen kahden jäsenvaltion vanhuusetuuksien rinnastaminen - Kansallinen säännöstö, jossa otetaan sosiaaliturvamaksujen määrän laskemisessa huomioon muissa jäsenvaltioissa vastaanotetut vanhuusetuudet))

(2016/C 098/15)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Vorarlberger Gebietskrankenkasse ja Alfred Knauer

Vastapuoli: Landeshauptmann von Vorarlberg

Muu osapuoli: Rudolf Mathis

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 5 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa jäsenvaltion ammatillisesta eläkejärjestelmästä ja toisen jäsenvaltion lakisääteisestä eläkejärjestelmästä, jotka molemmat kuuluvat saman asetuksen soveltamisalaan, maksettavat vanhuusetuudet ovat tässä säännöksessä tarkoitettuja vastaavia etuuksia, kun molempien etuusryhmien tavoitteena on taata etuuksien saajille sen elintason säilyttäminen, joka viimeksi mainituilla oli ennen eläkkeelle siirtymistä.

(1) EUVL C 462, 22.12.2014.
2)

Direktiivin 2006/123 10 artiklan 4 kohtaa sekä 15 artiklan 1 kohtaa, 2 kohdan a alakohtaa ja 3 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan nuohoojan elinkeinolupa on kokonaisuudessaan rajattu tiettyyn maantieteelliseen alueeseen, kun kyseisellä säännöstöllä ei pyritä johdonmukaisella ja järjestelmällisellä tavalla kansanterveyden suojelun tavoitteeseen, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava. Direktiivin 2006/123 15 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä tällaiselle säännöstölle siinä tapauksessa, että palotoimeen kuuluvat tehtävät olisi luonnehdittava yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvään palveluun sidoksissa oleviksi tehtäviksi, kunhan säädetty alueellinen rajoitus on tarpeellinen ja oikeassa suhteessa kyseisten tehtävien hoitamiseen taloudellisesti kannattavin edellytyksin. Tämän arvioiminen kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle.
1)

Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 7 artiklan 1 kohtaa, 10 artiklan 1 kohtaa ja 121 artiklaa on tulkittava niin, että käsite ”muissa jäsenvaltioissa kuin uusissa jäsenvaltioissa sovellettava suorien tukien taso” on ymmärrettävä siten, että mainittu taso oli vuonna 2012 yhtä suuri kuin 90 prosenttia kaikkien suorien tukien tasosta, ja käsite ”suorien tukien taso uusissa jäsenvaltioissa” siten, että viimeksi mainittu taso oli vuonna 2012 yhtä suuri kuin kyseinen taso Euroopan yhteisön, sellaisena kuin se oli 30.4.2004, jäsenvaltioissa.
4)

Asetuksen N:o 1346/2000 13 artiklaa on tulkittava siten, että sen, johon oikeustoimen mitättömyyttä, pätemättömyyttä tai peräyttämistä koskeva vaatimus on kohdistettu, on osoitettava, ettei mainittua oikeustointa voida peräyttää yleisesti kyseiseen oikeustoimeen sovellettavan lain (lex causae) nojalla. Tällaista vaatimusta käsittelevä kansallinen tuomioistuin voi katsoa, että vaatimuksen esittäjän on osoitettava mainitun lain säännös tai periaate, jonka mukaan kyseinen oikeustoimi voidaan peräyttää, ainoastaan, jos kyseinen tuomioistuin on sitä mieltä, että se, johon vaatimus on kohdistettu, on ensi vaiheessa todellakin osoittanut sen kansallisen prosessioikeuden mukaan tavanomaisesti sovellettaviin sääntöihin nähden, ettei asianomaista oikeustointa voida peräyttää saman lain nojalla.
2)

Direktiivin 2010/13 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohtaa on tulkittava siten, että arvioitaessa palvelun, jossa sanomalehden sähköisen version yhteydessä asetetaan saataville videoita, pääasiallista tarkoitusta on selvitettävä, onko tällä palvelulla sellaisenaan kyseisen verkkosivuston ylläpitäjän sanomalehtitoimintaan nähden itsenäinen sisältö ja tehtävä vai onko se pelkästään erottamaton osa tätä toimintaa erityisesti siksi, että audiovisuaalinen aineisto liittyy tekstitarjontaan. Tämän arvioinnin tekeminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asia.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 389/11

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 6.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Nejvyšší správní soud – Tšekin tasavalta) – Český telekomunikační úřad v. T-Mobile Czech Republic a.s. ja Vodafone Czech Republic a.s.

(Asia C-508/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi) - Yleispalveluvelvollisuuksista aiheutuvien kustannusten laskenta - Oman pääoman tuottoasteen huomioon ottaminen - Välitön oikeusvaikutus - Ajallinen soveltaminen))

(2015/C 389/13)

Oikeudenkäyntikieli: tšekki

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Nejvyšší správní soud

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Český telekomunikační úřad

Vastapuolet: T-Mobile Czech Republic a.s. ja Vodafone Czech Republic a.s.

Muut osapuolet: O2 Czech Republic a.s., aiemmin Telefónica Czech Republic a.s. ja UPC Česká republika s.r.o.

Tuomiolauselma

1) Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi) 12 ja 13 artiklaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että yleispalveluvelvollisuudesta aiheutuvat nettokustannukset käsittävät kyseisen palvelun tarjoajan ”kohtuullisen voiton”, joka muodostuu siitä oman pääoman tuottoasteesta, jota yleispalvelun tarjoajaan rinnastettava yritys edellyttäisi harkitessaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamista koko toimeksiannon keston ajan ottaen huomioon riskin suuruuden.

2) Direktiivin 2002/22 12 ja 13 artiklaa on tulkittava siten, että niillä on välitön oikeusvaikutus ja että yksityiset oikeussubjektit voivat vedota niihin suoraan kansallisessa tuomioistuimessa riitauttaakseen kansallisen sääntelyviranomaisen päätöksen.

3) Direktiiviä 2002/22 on tulkittava siten, ettei sitä voida soveltaa nimetyn yrityksen suorittaman yleispalvelun tarjoamisvelvollisuudesta aiheutuvien nettokustannusten määrittämiseen Tšekin tasavallan unioniin liittymistä edeltäneenä aikana eli vuoden 2004 osalta 1.1.–30.4.2004.

(1) EUVL C 56, 16.2.2015.
1)

Matkustajien ja heidän matkatavaroidensa ilmakuljetusta koskevasta lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta 9.10.1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2027/97, sellaisena kuin se on muutettuna 13.5.2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 889/2002, 2 artiklan 1 kohdan a ja c alakohtaa ja eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä 28.5.1999 Montrealissa allekirjoitetun yleissopimuksen, joka hyväksyttiin Euroopan unionin puolesta neuvoston 5.4.2001 tekemällä päätöksellä 2001/539/EY, 1 artiklan 1 kappaletta on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että sellaisen henkilön, joka oli ilma-aluksessa, jolla oli sama nousu- ja laskeutumispaikka erään jäsenvaltion alueella ja jota lentäjä kuljetti vastikkeetta lennolla, jonka tarkoituksena oli ilmasta käsin tarkastella kiinteistöä tämän ilma-aluksen lentäjän kanssa suunnitellun kiinteistökauppahankkeen yhteydessä, ja joka sai ruumiinvammoja koneen pudottua maahan, esittämää vahingonkorvausvaatimusta tutkitaan Montrealin yleissopimuksen 17 artiklan nojalla.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 371/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 17.9.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesfinanzhof – Saksa) – Kyowa Hakko Europe GmbH v. Hauptzollamt Hannover

(Asia C-344/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Tariffi- ja tilastonimikkeistö - Tavaroiden luokittelu - Aminohapposeokset, joita käytetään lehmänmaidon proteiineille allergisten imeväisikäisten ja pienten lasten elintarvikkeiden valmistuksessa - Luokittelu tullinimikkeeseen 2106 ”elintarvikevalmisteet” tai 3003 ”lääkkeet”))

(2015/C 371/14)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Kyowa Hakko Europe GmbH

Vastaaja: Hauptzollamt Hannover

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna 20.9.2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1214/2007, liitteessä I esitettyä yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevien kaltaiset aminohapposeokset, joita käytetään lehmänmaidon proteiineille allergisille imeväisikäisille ja pienille lapsille tarkoitettuina ravintovalmisteina, on luokiteltava tämän nimikkeistön nimikkeeseen 2106 elintarvikevalmisteina, jos niiden objektiivisten ominaispiirteiden ja ominaisuuksien vuoksi niillä ei ole selkeästi määriteltyä terapeuttista tai ennalta ehkäisevää tehtävää, jolla vaikutetaan ihmiskehon toimintoihin, ja niitä ei näin ollen voida käyttää sairauksien tai tautien ehkäisemiseen tai hoitoon ja niitä ei myöskään ole luontaisesti tarkoitettu lääketieteelliseen käyttöön; ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on tutkittava tämä.

(1) EUVL C 339, 29.9.2014.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 294/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 9.7.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Vrhovno sodišče – Slovenia) – Petar Kezić, s.p., Trgovina Prizma v. Slovenian valtio

(Asia C-331/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Kuudes direktiivi 77/388/ETY - 2 artiklan 1 kohta ja 4 artiklan 1 kohta - Verovelvollisuus - Kiinteistöjen vaihdanta - Yritystoimintaa harjoittavan luonnollisen henkilön yksityisomaisuuteen kuuluvien tonttien myynti - Verovelvollinen, joka toimii tässä ominaisuudessaan))

(2015/C 294/17)

Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Vrhovno sodišče

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Petar Kezić, s.p., Trgovina Prizma

Vastaaja: Slovenian valtio

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa verovelvollinen on ostanut tontteja, joista osa on kirjattu hänen yksityisomaisuudekseen ja osa hänen liikeomaisuudekseen, ja jossa hän on verovelvollisen ominaisuudessaan rakennuttanut tonttien yhdessä muodostamalle alueelle kauppakeskuksen ja myöhemmin myynyt sekä kauppakeskuksen että tontit, joilla tämä rakennus sijaitsee, tämän verovelvollisen yksityisomaisuudeksi kirjattujen tonttien myynnistä on kannettava arvonlisäveroa, koska verovelvollinen on tämän liiketoimen yhteydessä toiminut tässä ominaisuudessaan.

(1) EUVL C 303, 8.9.2014.
1)

Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 13 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kolmannen maan kansalaisen, joka on eronnut unionin kansalaisesta ja jonka avioliitto oli kestänyt ennen avioeromenettelyn vireillepanoa vähintään kolme vuotta, joista vähintään yksi vuosi vastaanottavassa jäsenvaltiossa, oleskeluoikeus ei voi säilyä tässä jäsenvaltiossa tämän säännöksen perusteella, kun avioeromenettelyn vireillepanoa edelsi puolison, joka on unionin kansalainen, poistuminen mainitusta jäsenvaltiosta.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 279/15

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 25.6.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Mannheim – Saksa) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH v. Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel ja Gerhard Vogel

(Asia C-242/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteisön kasvinjalostajanoikeudet - Asetus (EY) N:o 2100/94 - 14 artiklassa säädetty poikkeus - Korjatun tuotteen käyttö lisäystarkoituksessa viljelijän toimesta ilman kasvinjalostajanoikeuksien haltijan lupaa - Viljelijöiden velvollisuus maksaa kohtuullinen palkkio tästä käytöstä - Määräaika, johon mennessä maksu on suoritettava, jotta voidaan soveltaa poikkeusta - Haltijan mahdollisuus vedota 94 artiklaan - Oikeudenloukkaus))

(2015/C 279/18)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Mannheim

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

Vastaaja: Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel ja Gerhard Vogel

Tuomiolauselma

Voidakseen hyötyä yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista 27.7.1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 14 artiklassa säädetystä poikkeuksesta velvollisuudesta saada kyseisen kasvinjalostajanoikeuksien haltijan lupa viljelijällä, joka on käyttänyt istuttamalla saatua suojatun kasvilajikkeen lisäysaineistoa (viljelijän omat siemenet) tekemättä siitä sopimusta tämän haltijan kanssa, on velvollisuus maksaa 14 artiklan 3 kohdan neljänteen luetelmakohtaan perustuva kohtuullinen palkkio sen markkinointivuoden päättyessä, jonka aikana tämä käyttö on tapahtunut, eli viimeistään uudelleenkylvöä seuraavan kesäkuun 30 päivänä.

(1) EUVL C 303, 8.9.2014.
3)

Direktiivin 93/13 3–5 artiklaa on tulkittava siten, että arvioidessaan kyseisen direktiivin 3 artiklan 1 ja 3 kohdassa tarkoitettua kulutusluottosopimusehtojen kohtuuttomuutta kansallisen tuomioistuimen on otettava huomioon kaikki seikat, jotka liittyvät kyseisen sopimuksen tekemiseen. Sen on tässä yhteydessä varmistettava, että käsiteltävässä asiassa kuluttajalle on annettu tiedoksi kaikki seikat, jotka voivat vaikuttaa tämän sitoumuksen laajuuteen ja joiden avulla tämä voi arvioida muun muassa lainansa kokonaiskustannuksia. Tässä arvioinnissa on yhtäältä ratkaisevaa se, onko ehdot laadittu selkeästi ja ymmärrettävästi, jotta keskivertokuluttaja – eli tavanomaisen valistunut ja kohtuullisen tarkkaavainen ja huolellinen kuluttaja – voi niiden perusteella arvioida tällaisia kustannuksia, ja toisaalta se siihen liittyvä seikka, ettei kulutusluottosopimuksessa mainita tietoja, joita pidetään sopimuksen kohteena olevien tavaroiden tai palvelujen luonne huomioiden keskeisinä ja joita ovat erityisesti direktiivin 87/102, sellaisena kuin se on muutettuna, 4 artiklassa tarkoitetut tiedot.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 236/16

Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 4.6.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e. V. v. Teekanne GmbH & Co. KG

(Asia C-195/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2000/13/EY - Elintarvikkeiden merkinnät ja esillepano - 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohta ja 3 artiklan 1 kohdan 2 alakohta - Merkintä, joka voi johtaa ostajaa harhaan elintarvikkeiden koostumuksesta - Ainesosaluettelo - Maininnan ”vadelma-vaniljaseikkailu” sekä vadelmien ja vaniljankukkien kuvien käyttäminen sellaisen hedelmäyrttijuoman pakkauksessa, joka ei sisällä näitä ainesosia))

(2015/C 236/22)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesgerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e. V.

Vastaaja: Teekanne GmbH & Co. KG

Tuomiolauselma

Myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.3.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna 18.6.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 596/2009, 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohtaa ja 3 artiklan 1 kohdan 2 alakohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että elintarvikkeen merkinnät ja tavat, joilla ne on tehty, voivat viitata tietyn ainesosan ulkonäön, kuvailun tai graafisen kuvan avulla tämän ainesosan sisältymiseen kyseiseen elintarvikkeeseen, vaikka tosiasiassa tätä ainesosaa ei siinä ole, ja sen puuttuminen ilmenee yksinomaan mainitun elintarvikkeen pakkaukseen sisältyvästä ainesosaluettelosta.

(1) EUVL C 245, 28.7.2014.
Asia C-1/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.6.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Grondwettelijk Hof – Belgia) – Base Company NV, aiemmin KPN Group Belgium NV, ja Mobistar NV v. Ministerraad (Ennakkoratkaisupyyntö — Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut — Direktiivi 2002/22/EY — 4, 9, 13 ja 32 artikla — Yleispalveluvelvollisuudet ja sosiaaliset velvollisuudet — Liittymän tarjoaminen tietyssä sijaintipaikassa ja puhelinpalvelujen tarjoaminen — Kohtuuhintaisuus — Erityiset hintavaihtoehdot — Yleispalveluvelvollisuuksien rahoittaminen — Pakolliset lisäpalvelut — Mobiiliviestintäpalvelut ja/tai internetliittymät)

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.6.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Grondwettelijk Hof – Belgia) – Base Company NV, aiemmin KPN Group Belgium NV, ja Mobistar NV v. Ministerraad

(Asia C-1/14) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut — Direktiivi 2002/22/EY — 4, 9, 13 ja 32 artikla — Yleispalveluvelvollisuudet ja sosiaaliset velvollisuudet — Liittymän tarjoaminen tietyssä sijaintipaikassa ja puhelinpalvelujen tarjoaminen — Kohtuuhintaisuus — Erityiset hintavaihtoehdot — Yleispalveluvelvollisuuksien rahoittaminen — Pakolliset lisäpalvelut — Mobiiliviestintäpalvelut ja/tai internetliittymät)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Grondwettelijk Hof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Base Company NV, aiemmin KPN Group Belgium NV, ja Mobistar NV

Vastaaja: Ministerraad

Muut osapuolet: Belgacom NV

Tuomiolauselma

Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7.3.2002 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 25.11.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/136/EY, on tulkittava siten, että kyseisen direktiivin 9 artiklassa tarkoitettuja erityishintoja ja 13 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua rahoitusjärjestelmää sovelletaan internetliittymäpalveluihin, joiden tarjoaminen edellyttää internetliittymän saamista tietyssä sijaintipaikassa, mutta ei mobiiliviestintäpalveluihin, mukaan lukien kyseisten mobiiliviestintäpalvelujen avulla tarjotut internetliittymäpalvelut. Jos viimeksi mainittuja palveluja saatetaan jäsenvaltioiden omalla alueella yleisesti saataville direktiivin 2002/22, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/136, 32 artiklassa tarkoitettuina pakollisina lisäpalveluina, niiden rahoitusta ei voida taata kansallisessa oikeudessa tiettyjen yritysten osallistumista koskevalla järjestelmällä.

( 1 ) EUVL C 102, 7.4.2014.
1)

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteeseen I, sellaisena kuin se on muutettuna 27.9.2011 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 1006/2011, sisältyvää yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, ettei se, ettei pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa urheilulaseihin asennetuissa videokameroissa ole optisen tarkennuksen toimintoa, estä mainittujen urheilulasien luokittelua kyseisen nimikkeistön alanimikkeisiin 8525 80 91 ja 8525 80 99.
4)

Asia palautetaan unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä ottaa kanteen kolmen kanneperusteen kannalta kantaa – rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23.10.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) 1370/2007 8 artiklan 3 kohdan huomioon ottaen – päätöksen 2011/3 lainmukaisuuteen siltä osin kuin siinä on todettu, että toisen, vuosiksi 2005–2014 tehdyn julkista liikennepalvelua koskevan sopimuksen nojalla 3.12.2009 alkaen maksettu tuki soveltui sisämarkkinoille.
3)

Direktiivin 2000/78 2 artiklaa ja 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa määritellään yksityiskohtaiset säännöt ennen tämän lainsäädännön voimaantuloa jo palveluksessa olleiden tuomareiden luokittelulle ja säädetään, että palkkataso, jolle heidät vastedes luokitellaan, määräytyy pelkästään sen peruspalkan määrän perusteella, jota he saivat aiemman palkkausjärjestelmän nojalla, vaikka tämä järjestelmä perustui tuomarin ikään perustuvaan syrjintään, siltä osin kuin tästä lainsäädännöstä seuraava erilainen kohtelu voidaan perustella tavoitteella, jossa on kyse siitä, että suojataan saavutettuja oikeuksia.