Pitää paikkansa, että unionin tuomioistuin on katsonut 30.5.2013 antamansa tuomion Arslan ( C‑534/11 , EU:C:2013:343 ) 47 ja 49 kohdassa, että lupa jäädä alueelle tehokkaiden oikeussuojakeinojen käyttämiseksi kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen hylkäämistä vastaan estää direktiivin 2008/115 soveltamisen kolmannen maan kansalaiseen, joka on tehnyt tämän hakemuksen, siihen asti, kunnes hakemuksen hylkäämisestä vireille pantu muutoksenhakumenettely on päättynyt (tuomio 19.6.2018, Gnandi, C‑181/16 , EU:C:2018:465 , 43 kohta). Kyseisestä tuomiosta ei voida kuitenkaan päätellä, että tällainen lupa jäädä alueelle estäisi katsomasta, että asianomaisen henkilön oleskelusta tulee direktiivissä 2008/115 tarkoitetulla tavalla laitonta kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen hylkäämisestä lähtien, ellei ole olemassa oleskeluoikeutta tai ‑lupaa. Ellei kolmannen maan kansalaiselle ole myönnetty direktiivin 2008/115 6 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua oleskeluoikeutta tai ‑lupaa, hän on sitä vastoin maassa direktiivissä 2008/115 tarkoitetulla tavalla laittomasti siitä lähtien, kun vastuuviranomainen on ensimmäisessä asteessa hylännyt hänen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksensa, riippumatta siitä, onko olemassa lupa jäädä maahan odottamaan tästä hylkäämisestä tehtyä muutoksenhakua koskevan menettelyn päättymistä (tuomio 19.6.2018, Gnandi, C‑181/16 , EU:C:2018:465 , 44 ja 59 kohta).

Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2008/115/EY ja kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2013/32/EU on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että kolmannen maan kansalainen, jonka kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen toimivaltainen hallintoviranomainen on hylännyt ensimmäisessä asteessa ilmeisen perusteettomana, otetaan säilöön hänen maasta poistamisekseen, kun hänellä on direktiivin 2013/32 46 artiklan 6 ja 8 kohdan nojalla laillinen oikeus jäädä jäsenvaltion alueelle siihen saakka, kunnes ratkaistaan hänen muutoksenhakunsa, joka koskee oikeutta jäädä kyseiselle alueelle odotettaessa siihen päätökseen kohdistetun muutoksenhaun tulosta, jolla hänen kansainvälistä suojelua koskeva hakemuksensa on hylätty.

Tältä osin oikeus tuomioistuimen tarjoamaan tehokkaaseen oikeussuojaan edellyttää, että palauttamispäätöksen kaikki oikeusvaikutukset lykätään, mistä on erityisesti seurauksena, että asianomaista henkilöä ei saada ottaa säilöön maastapoistamista varten direktiivin 2018/115 15 artiklan mukaisesti niin kauan kuin hänellä on lupa jäädä maahan (ks. vastaavasti tuomio 19.6.2018, Gnandi, C‑181/16, EU:C:2018:465, 62 kohta). Sama koskee myös kolmannen maan kansalaista, jonka kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on hylätty direktiivin 2013/32 32 artiklan 2 kohdan perusteella ilmeisen perusteettomana.

Pitää paikkansa, että direktiivin 2013/32 46 artiklan 5 ja 6 kohdasta ilmenee, että kyseisessä tapauksessa asianomainen ei saa suoraan lain nojalla oikeutta jäädä asianomaisen jäsenvaltion alueelle odottamaan hänen muutoksenhakunsa tulosta. Kyseisen direktiivin 46 artiklan 6 kohdan viimeisen alakohdan vaatimusten mukaisesti hänen on kuitenkin voitava saattaa asia sellaisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, joka päättää, saako hän jäädä tuolle alueelle siihen saakka, kunnes hänen muutoksenhakunsa on ratkaistu pääasiassa. Saman direktiivin 46 artiklan 8 kohdassa säädetään, että kyseisen menettelyn, jossa ratkaistaan, saako asianomainen henkilö jäädä alueelle, päättymistä odotettaessa kyseessä olevan jäsenvaltion on myönnettävä hänelle lupa jäädä sen alueelle.

Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että sellaista kolmannen maan kansalaista, jonka kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on hylätty ilmeisen perusteettomana, ei voida ottaa säilöön direktiivin 2008/115 15 artiklan perusteella sinä aikana, jolloin kyseiseen hylkäämispäätökseen voidaan hakea muutosta. Jos muutosta haetaan, asianomaiseen ei voida myöskään kohdistaa säilöönottotoimenpidettä kyseisen artiklan nojalla niin kauan kuin hänellä on lupa jäädä kyseessä olevan jäsenvaltion alueelle direktiivin 2013/32 46 artiklan 8 kohdan perusteella.

(ks. 51–55 kohta ja tuomiolauselma)