Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Alber 6 päivänä toukokuuta 1999. - Italian tasavalta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - EMOTR - Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen - Varainhoitovuosi 1993. - Asia C-253/97.



Oikeustapauskokoelma 1999 sivu I-07529



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

I Johdanto

1 Nyt esillä olevassa asiassa on kyse EMOTR:n(1) rahoittamia eri menoja koskevien sellaisten korjausten lainmukaisuudesta, jotka on tehty Italian tasavallan vahingoksi. Kyse on sekä analyyttisistä korjauksista että kiinteämääräisistä korjauksista, jotka vaihtelevat kahden ja kymmenen prosentin välillä ja jotka koskevat kahtatoista eri nimikettä.

2 Komissio oli päätöksessään 97/333/EY(2) (jäljempänä kanteen kohteena oleva päätös) muun muassa katsonut, ettei EMOTR voi rahoittaa seuraavia summia:

A. 17 361 126 678 Italian liiraa (ITL) naudanlihan vientituen ennakkomaksujen osalta riittämättömän valvonnan, virheellisten etikettien käytön ja esikypsytetyn lihan jalostamisen vuoksi;

B. 2 686 311 350 ITL niistä menoista, jotka koskevat maatalousmaan lainvastaista poistamista maataloustuotannosta;

C. 76 987 797 ITL julkisesta varastoinnista aiheutuneiden kustannusten korvausten osalta riittämättömän valvonnan vuoksi;

D. 911 895 729 ITL sokerin julkisesta varastoinnista aiheutuneiden kustannusten korvausten osalta riittämättömän valvonnan vuoksi;

E. 22 731 751 579 ITL(3) oliiviöljyn kulutustuen osalta oliiviöljyn pakkausyrityksille myönnetyn hyväksynnän peruuttamista koskevan hallinnollisen menettelyn puutteellisuuksien vuoksi;

F. 8 155 895 000 ITL pakollisen tislauksen osalta tislattavia määriä koskevien virheellisten ilmoitusten vuoksi;

G. 2 165 691 000 ITL yksityisissä varastoissa säilytettävien liian suurten viinimäärien osalta liiallisia määriä koskevien virheellisten ilmoitusten vuoksi;

H. 3 382 118 277 ITL niistä menoista, jotka liittyvät siihen, että viininviljelyalojen viljelystä on lopullisesti luovuttu, riittämättömän valvonnan vuoksi;

I. 5 771 993 000 ITL varastojen kirjanpito-oikaisujen osalta varastoinnissa tapahtuneen hävikin(4) huomiotta jättämisen vuoksi ilmoitettaessa sellaisen naudanlihan, jota ei ole leikattu luuttomaksi, osittaisia kustannuksia;

L. 243 553 000 ITL luuttomaksi leikatun naudanlihan hävikkiä koskevien ennakkopoistojen osalta tämän hävikin systemaattisen ja ilman valvontaa tapahtuvan vähentämisen vuoksi;

M. 778 000 000 ITL luuttomaksi leikatun naudanlihan interventio-ostojen myöhässä suoritettujen maksujen osalta;

N. 27 804 654 011 ITL lampaista ja vuohista maksettavien palkkioiden riittämättömän hallinnoinnin ja valvonnan osalta.

II Asianosaisten vaatimukset

3 Italian hallitus vaatii kanteessaan, että tehdyt korjaukset peruutetaan tietyiltä osin kokonaisuudessaan ja että niitä tietyiltä osin pienennetään. Se tukeutuu pääasiallisesti siihen, että kyseiset summat eivät ole oikeassa suhteessa EMOTR:lle aiheutuneeseen tappioriskiin, yhteisön säännösten tulkintavaikeuksiin, valvonnan riittävyyteen, analyyttisten korjausten ja kiinteämääräisten korjausten päällekkäisyyteen, sen oman vastuun puuttumiseen tiettyjen puutteiden osalta, komission laskelmien virheellisyyteen, siihen, että sääntöjenvastaisuudet ovat puhtaasti muodollisia, ja siihen, että valvontajärjestelmään on tehty nyttemmin parannuksia.

4 Italian hallitus vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

kumoaa 23.4.1997 tehdyn komission päätöksen [C(97) 1180 lopullinen] siltä osin kuin Italian tasavallan varainhoitovuoden 1993 menojen osalta esittämien tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä päätöksessä evätään edellä mainittujen summien(5) osalta EMOTR:n rahoitus.

5 Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

1) hylkää kanteen ja 2) velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

6 Komissio perustelee tehtyjä korjauksia pääasiallisesti valvonnan riittämättömyydellä ja yhteisön oikeussääntöjen rikkomisella.

7 Tarkastelen asianosaisten eri nimikkeiden osalta esittämiä muita väitteitä tarpeellisilta osin kannanottoni yhteydessä.

III Kannanotto

A Naudanlihan vientituen ennakkomaksut

Alkuhuomautus

8 Naudanlihan vientitukien ennakkomaksujärjestelmä perustuu pääsääntöisesti siihen, että maksu voidaan suorittaa etukäteen, vaikka jalostettuja tuotteita tai tavaroita ei ole vielä asetettu tullivalvontaan. Tässä yhteydessä on kuitenkin varmistuttava siitä, että nämä tuotteet tai tavarat viedään maasta asetetussa määräajassa. Ennakkomaksujärjestelmän rikkomiseen liittyvä vaara on olemassa erityisesti varastoinnin (tuotteiden tai tavaroiden vaihtaminen), määriä koskevien ilmoitusten tekemisen, voimassa olevien säännösten ja määräysten noudattamatta jättämisen ja itse maasta viennin yhteydessä.

9 Toimivaltaisten tulliviranomaisten on siis toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet niiden tavaroiden tai tuotteiden tarkistamisen ja valvonnan varmistamiseksi, joihin yhteisön ennakkomaksujärjestelmää sovelletaan, aina siihen saakka kun ne viedään pois yhteisön tullialueelta.(6) Tuotteiden ja tavaroiden viejien on siis esitettävä asiakirjat, joista käy ilmi tavaroiden tai tuotteiden tuominen, vieminen, kuljetus ja valvonta sekä varastointi. Tulliviranomaisten on kyettävä ennakkomaksuajanjakson aikana joka hetki täsmällisesti tunnistamaan ja paikallistamaan asianomaiset tavarat tai tuotteet.

Asianosaisten perustelut

10 Italian hallitus ei kiistä siitä, että valvonta on ollut riittämätöntä ja puutteellista, mutta katsoo, että tämän perusteella voidaan tehdä vain yhteensä 2 prosentin suuruiset korjaukset mutta ei komission suorittamia 5 prosentin suuruisia korjauksia.

11 Italian hallituksen mukaan korjaukset kokonaisuudessaan eivät ole oikeassa suhteessa todettuihin sääntöjenvastaisuuksiin. Valvontatoimien vähäisyydestä ei ole aiheutunut EMOTR:lle merkittävää riskiä. Se, että kyseessä oleva naudanliha oli kypsytetty jo ennen tullivalvontaan asettamista, oli vain puhtaasti muodollinen sääntöjenvastaisuus. Siitä ei missään tapauksessa aiheutunut EMOTR:lle tappioriskiä. Asiaan sovellettavat yhteisön säännökset eivät sitä paitsi ole selkeitä, mistä ei pitäisi aiheutua haitallisia seuraamuksia Italialle. Lisäksi valvontamenettelyjä on nyttemmin muutettu näiden seikkojen vuoksi. Yleisesti ottaen tästä seuraa, että 5 prosentin suuruinen korjaus on suhteeton.

12 Komissio esittämä kritiikki koskee pääasiallisesti niiden valvontatoimien riittämättömyyttä, joita Italian tulliviranomaiset olivat toteuttaneet tuotaessa lihaa valtion alueelle ja sen varastoinnin yhteydessä. Komissio oli jo korostanut näitä laiminlyöntejä vuosien 1988/1989 ja 1992/1993 välisenä aikana tehtyjen tarkastuskäyntien perusteella. Parannuksia on todettu tehdyn vasta toukokuusta 1995 alkaen; viimeisten tällä alalla vuoden 1993 lopulla ja vuoden 1994 alussa tehtyjen merkittävien tarkastusten yhteydessä kaikki aiemmat laiminlyönnit on todettu uudelleen. Niinpä ei ole ollut aina mahdollista tarkistaa, olivatko ennakkomaksujärjestelmän alaisuuteen asetetut tuotteet todella olemassa ja olivatko ne sääntöjen mukaisia. Tavaroiden korvaamista toisilla tavaroilla tai niiden määrän muuttamista ei siten voitu pitää mahdottomana. On käynyt ilmi, että eri tullipiirien toteuttamien valvontatoimien välillä on suuria eroja. Joihinkin varastoihin pääsivät vain tullitarkastajat, toisiin taas pääsivät ketkä tahansa. Valvonnan riittämättömyys johtuu myös tulliviranomaisten ja elintarvikkeita valvovan kansallisen elimen (INCA) välisen toimivallan jaon epäselvyydestä. Valvontatoimia ei toteuteta lainkaan tullauksen ja jalostamisen tai yritykseen varastoimisen välillä taikka varastosta pois siirtämisen jälkeen. Lisäksi INCA huolehtii vain elintarvikehygieniasta, eikä se valvo ennakkomaksua koskevien sääntöjen noudattamista. Lihan kypsentäminen ennen sen jalostamista on kiellettyä, koska kypsentämisen jälkeen perustuotetta on mahdotonta tunnistaa. Komissio toteaa etiketöinnin osalta, että eräässä tapauksessa yritys oli itse tilannut ja kiinnittänyt valvontaetiketit. On osoittautunut, etteivät nämä etiketit vastanneet valvontaviranomaisten käyttämiä etikettejä. Komissio on lisäksi tehnyt tarkastuksia yrityksissä, jotka myivät yhteensä 57,31 prosenttia niistä tuotteista, joiden osalta ennakkomaksuja on haettu.

Kannanotto

13 Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan kansallisten hallintoviranomaisten asiana on valvoa yhteisön oikeussääntöjen noudattamista. Niinpä asetuksen (ETY) N:o 729/70(7) 8 artiklan 1 kohdasta seuraa, kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut jo useaan kertaan, että jäsenvaltioilla on yleinen velvollisuus ryhtyä tarpeellisiin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että EMOTR:sta rahoitettavat toimet tosiasiallisesti on toteutettu ja että ne ovat sääntöjenmukaisia, vaikka yhteisön tietyssä yksittäisessä säädöksessä ei nimenomaisesti edellytettäisikään minkään tietyn valvontamenetelmän käyttöönottamista.(8)

14 Yhteisöjen tuomioistuin on myös todennut, että EMOTR:sta rahoitetaan ainoastaan yhteisön sääntöjen mukaan maatalouden yhteisten markkinajärjestelyjen yhteydessä toteutetut toimenpiteet.(9) Tältä osin komissiolle kuuluu sen osoittaminen, että maatalouden yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevia sääntöjä on rikottu.(10) Tämän vuoksi komissio on velvollinen perustelemaan päätöksensä, jolla se toteaa asianomaisen jäsenvaltion harjoittaman valvonnan puuttuvan täysin tai olevan puutteellista.(11)

15 Asianomainen jäsenvaltio ei puolestaan pysty horjuttamaan komission päätelmiä pelkillä väitteillä, joiden tueksi ei ole esitetty selvitystä luotettavan ja toimivan valvontajärjestelmän olemassaolosta. Jollei jäsenvaltio pysty osoittamaan komission päätelmiä virheellisiksi, päätelmät antavat aiheen perusteltuihin epäilyksiin siitä, onko valvonta- ja tarkastustoimista muodostuva kokonaisuus asianmukainen ja tehokas.(12)

16 Nyt esillä olevassa asiassa Italian hallitus ei perimmiltään kiistä valvontatoimien riittämättömyyttä ja puutteellisuuksia. Niinpä voidaan lähteä siitä, että Italian tasavalta ei ole ottanut käyttöön sellaista hallinnollista valvontajärjestelmää ja paikan päällä tehtäviä tarkastuksia koskevaa järjestelmää, jolla voitaisiin varmistaa se, että rahoitustoimet ovat yhteisön lainsäädännön mukaisia. Kun tällainen järjestelmä puuttuu tai käyttöönotetusta järjestelmästä huolimatta edelleen esiintyy epäilyksiä sen suhteen, noudatetaanko kyseisten menojen korvaamiselle asetettuja edellytyksiä, komissiolla on oikeus olla hyväksymättä tiettyjä asianomaisen jäsenvaltion menoja.(13)

17 Asetuksen N:o 729/70 2 ja 3 artiklassa annetaan komissiolle oikeus hyväksyä EMOTR:sta maksettavaksi ainoastaan sellaiset menot, jotka on maksettu maatalouden eri aloja koskevien säännösten mukaisesti, kun taas kaikki muut menot, muiden muassa ne summat, jotka kansalliset viranomaiset ovat virheellisesti katsoneet olevansa oikeutettuja suorittamaan yhteisten markkinajärjestelyjen yhteydessä, jäävät jäsenvaltioiden vastattaviksi.(14)

18 Komissio asiana on siten todistaa, että yhteisön säännöksiä on rikottu, kun taas kyseisen jäsenvaltion on (tarvittaessa) näytettävä toteen, että komissio on toiminut virheellisesti tästä johtuvien taloudellisten seurausten osalta.(15)

19 Lisäksi komissio olisi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan voinut kieltäytyä hyväksymästä kokonaisuudessaan menoja, joiden osalta sääntöjenvastaisuuksia on havaittu, sen sijaan, että se on pyrkinyt niiden sääntöjenvastaisuuksien, joihin Italian valvontaviranomaiset ovat syyllistyneet, taloudellisten seurausten vahvistamiseen.

20 Komissio on katsonut asianmukaiseksi tehdä tässä asiassa yhteensä 5 prosentin suuruisen kiinteämääräisen korjauksen. Tältä osin se on viitannut taulukoihin, jotka sisältyvät Belle-selonteoksi kutsuttuun asiakirjaan. Tässä selonteossa esitetään asetuksen N:o 729/70 2, 3 ja 8 artiklan nojalla kiinteämääräisten korjausten rajaamista kolmeen mahdolliseen prosenttimäärään:

- Kaksi prosenttia menoista, jos puute rajoittuu valvontajärjestelmän merkityksettömämpään osaan tai valvontatoimenpiteisiin, jotka eivät ole olennaisia menojen sääntöjenmukaisuuden takaamisen kannalta, siten että kohtuudella voidaan päätellä, että EMOTR:n tappioriski oli vähäinen.

- Viisi prosenttia menoista, jos puute liittyy niihin valvontajärjestelmän tärkeisiin osiin tai niiden valvontatoimenpiteiden toteuttamiseen, jotka ovat merkittäviä menojen sääntöjenmukaisuuden takaamiseksi, siten että kohtuudella voidaan päätellä, että EMOTR:n tappioriski oli huomattava.

- Kymmenen prosenttia menoista, jos puute liittyy valvontajärjestelmään kokonaisuudessaan tai sen perustavaa laatua oleviin osiin tai niiden valvontatoimenpiteiden toteuttamiseen, jotka ovat olennaisia menojen sääntöjenmukaisuuden takaamiseksi, siten että kohtuudella voidaan päätellä, että EMOTR:n tappioriski oli suuri.

21 Ratkaisevat kriteerit ovat siten valvontajärjestelmän tehokkuus, puutteiden merkittävyys sekä sen tappion arvioiminen, joka EMOTR:lle saattaa aiheutua.

22 Nyt esillä olevassa asiassa Italian tasavallan asiana on siis näyttää toteen, että ne edellytykset, joiden perusteella EMOTR:n vastattavaksi voidaan ottaa menoja, ovat täyttyneet, tai että määrältään pienempi korjaus olisi perusteltu.

23 Tässä yhteydessä on aluksi korostettava, että valvontajärjestelmässä on kiistatta merkittäviä puutteita. Kuten komissio on asiasta todennut ilman, että Italian tasavalta olisi tämän kiistänyt, Italian toimivaltaisten viranomaisten epäselvä toimivallan jako on johtanut siihen, että naudanlihan varastoinnin ja jalostuksen aikana vientituen ennakolta maksamista koskevien sääntöjen noudattamista ei ole valvottu. INCA:n yrityksissä suorittamat tarkastukset koskivat vain elintarvikehygieniaa. Komissio on myös oikeassa väittäessään, että lihan kypsentäminen ennen sen asettamista tullivalvontaan on yhteisön voimassa olevien säännösten vastaista. Kypsentämisen jälkeen ei nimittäin enää ole mahdollista tunnistaa perustuotteen ominaispiirteitä. Sama koskee kysymystä naudanlihan etiketöinnistä. Valvontajärjestelmässä on myös tältä osin merkittäviä puutteita, minkä juuri osoittaa myös se seikka, että yritysten oli mahdollista käyttää omia etikettejä, jotka eivät vastanneet niitä etikettejä, joita valvontaviranomaiset yleensä käyttivät. Lisäksi tärkeää ei ole komission pistokokeina toteuttamien valvontatoimien määrä, vaan niiden valvontatoimien tiheys ja tehokkuus, jotka ovat Italian tasavallan vastuulla. Koska on käynyt ilmi, että monet puutteet liittyvät valvontajärjestelmään kokonaisuudessaan, 5 prosentin suuruinen korjaus on Belle-selonteon suuntaviivojen nojalla perusteltu.

24 Niitä parannuksia, joihin Italia on vedonnut, on voitu tehdä vasta vuoden 1995 toukokuusta lähtien, vaikka niitä koskeva lainsäädäntö onkin annettu jo vuonna 1993. Näin ollen kyseisiä parannuksia ei voida ottaa huomioon varainhoitovuoden 1993 tilejä tarkastettaessa ja hyväksyttäessä.

25 Kaikkien edellä esitettyjen seikkojen perusteella ensimmäinen kanneperuste on hylättävä.

B Maatalousmaan monivuotinen maataloustuotannosta poistaminen

Alustava huomautus

26 Tukijärjestelmä maatalousmaan tuotannosta poistamisen edistämiseksi ("set aside") otettiin käyttöön asetuksen (ETY) N:o 797/85(16) 1 a artiklalla. Tämän artiklan mukaan kyseinen järjestelmä voi koskea kaikkea maatalousmaata riippumatta siitä, mitä siinä on viljelty, jos kyseistä maatalousmaata on tosiasiallisesti viljelty vähintään määritettävän viiteajanjakson ajan. Tuotannosta poistaminen merkitsee siis sitä, että siihen asti maanviljelyssä käytettyjä peltomaita ei enää viljellä. Tätä tukea koskevan oikeuden saamiseksi ratkaisevaa oli se, että maatalousmaita oli todella viljelty viiteajanjakson ajan, joten muiden peltomaiden osalta tätä oikeutta ei voitu saada. Italian tasavallan osalta viiteajanjakso oli markkinointivuosi 1987/1988.

Asianosaisten perustelut

27 Italian tasavalta vaatii toisessa kanneperusteessaan tehtyjen korjausten peruuttamista ja vain toissijaisesti niiden pienentämistä. Se tukeutuu tältä osin väitteeseen, jonka mukaan käsite "kesannointi" olisi epäselvä. Italian tasavallan mukaan EMOTR:n yhteydessä "kesannoinnilla" tarkoitetaan perinteistä kesannointia, kun taas italialaiset tuottajat ja maataloushallinnon virkamiehet tarkoittavat sillä "viherkesannointia".(17) Erityisesti sisilialaiset maanviljelijät ovat käyttäneet tätä kesannointimenetelmää, ja komissio on vähentänyt tältä osin virheellisesti menoja. Toimivaltaiset viranomaiset ovat vakuuttaneet komissiolle, että tätä kesannointimenetelmää on käytetty jo kauan. Niiden menojen, joiden osalta tukea voidaan myöntää, vähentäminen ei ole lainmukaista senkään takia, että säännökset ovat epäselviä. Lisäksi kesannoinnin perustana on vuorotteluperiaate, joten kyse on ollut vain osasta viljeltyjä peltomaita, eikä välttämättä siitä osasta, johon tukea on myönnetty.

28 Komissio viittaa perusteluihinsa, jotka se oli esittänyt asiassa C-242/96, Italia vastaan komissio,(18) jossa oli kyse samasta ongelmasta varainhoitovuoden 1992 osalta. On käynyt ilmi, etteivät toimivaltaiset viranomaiset tunteneet niitä asian kannalta merkityksellisiä säännöksiä, joiden mukaan niiden peltomaiden, joiden osalta tukea voitiin myöntää, piti olla viljeltyjä viiteajanjakson ajan. Lisäksi ne sisilialaiset maanviljelijät, joita asia suoraan koski, ovat tiloilleen tehtyjen vierailujen yhteydessä kiistäneet Italian viranomaisten väitteet, joiden mukaan perinteinen kesannointitekniikka ei olisi enää maanviljelyksessä yleisessä käytössä. Päinvastoin sitä käytetään edelleen.

Kannanotto

29 Kokonaisselvityksessä todetaan, että EMOTR:n yksikköjen tekemissä tarkastuksissa on saatu selville, että viiteajanjakson aikana useita niistä peltomaista, jotka piti poistaa tuotantokäytöstä monivuotista tukijärjestelmää soveltaen, oli kesannoitu Sisiliassa perinteisesti. Lisäksi on ilmennyt, etteivät Italian viranomaiset olleet tarkistaneet näiden peltomaiden tukikelpoisuutta tältä erityiseltä kannalta. Säännösten tavoite eli tuotannon vähentäminen oli siis toteutunut ainoastaan osittain. Komissio on tehnyt Sisilian osalta ilmoitettuihin menoihin 5 prosentin suuruisen korjauksen sen 10 prosentin suuruisen korjauksen asemesta, jota se oli alun perin esittänyt sovitteluelimen antaman lausunnon perusteella.

30 Kuten yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut asiassa C-242/96, Italia vastaan komissio antamassaan tuomiossa,(19) aluksi on syytä korostaa, ettei Italian hallitus kiistä sitä, että se ei ole tarkistanut, oliko peltomaita, joiden väitettiin olleen tuotantokäytöstä poistettuja, tosiasiassa viljelty aiemmin tai oliko niitä viljelty ainakin muutetulla kesannointimenetelmällä. Italian hallitus ei ole nyt esillä olevassa asiassa myöskään kyennyt osoittamaan, että perinteistä kesannointimenettelyä olisi muutettu viherkesannoinniksi kutsutulla menettelyllä. Myös tältä osin on syytä viitata yhteisön tasolla luodun maatilojen kirjanpitotietoverkoston(20) yhteydessä kerättyihin tietoihin, joiden mukaan perinteinen kesannointi oli edelleen yleisessä käytössä vuosina 1986 ja 1987. Niiden maanviljelijöiden ilmoitusten perusteella, joita asia suoraan koskee ja jotka kiistävät Italian viranomaisten ilmoitukset, voidaan myöskin päätellä, että Sisiliassa harjoitetaan edelleen perinteistä kesannointia, jonka osalta palkkiota ei kuitenkaan voida myöntää.

31 Myös toinen kanneperuste on siis hylättävä.

C Varastointikustannusten korvaaminen

Alustava huomautus

32 Kyse on tässä sellaisten korjausten lainmukaisuudesta, jotka on tehty ajanjaksoon 15.10.-31.12.1992 liittyvien sokerin varastointikustannusten korvaamisen osalta.

33 Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä säädetään asetuksella (ETY) N:o 1785/81.(21) Tämän asetuksen 8 artiklassa säädetään varastointikustannusten tasausjärjestelmästä yhteisöstä peräisin olevista juurikkaista ja ruo'oista tuotettujen määrättyjen sokerilaatujen osalta. Nämä kustannukset korvataan tuotteen haltijalle yhtenäisesti ja kiinteämääräisesti koko yhteisössä. Järjestelmä rahoitetaan sokerin tuottajilta kunkin tuottamien määrien mukaan perittävillä maksuilla, jotka ovat koko yhteisössä määrältään yhtenäisiä.

34 Yksityiskohtaiset soveltamissäännöt on vahvistettu asetuksella (ETY) N:o 1358/77.(22) Sen 2 artiklassa täsmennetään korvauksen saajat, ja sen 3 artiklassa säädetään, että tämän korvauksen myöntää se jäsenvaltio, jonka alueella sokeri varastoidaan. Korvaus myönnetään kaikille peruskiintiön saaneille sokerinvalmistajille, kaikille sokerin puhdistajille, kaikille interventioelimille samoin kuin kaikille tomusokerin, palasokerin ja kandisokerin valmistajille sekä sokerialaan erikoistuneille kauppiaille. Korvaus myönnetään niille sillä edellytyksellä, että ne ovat sellaisten sokereiden tai siirappien omistajia, jotka ovat varastoituja. Koska korvaus ei ole myönnettävissä ilman valvontamahdollisuutta, asetuksen 3 artiklassa vaaditaan lisäksi, että se jäsenvaltio, jonka alueella varastot sijaitsevat, on ennakolta hyväksynyt ne.

35 Korvaus on laskettava varastoituja määriä koskevien kuukausiselvitysten perusteella, jolloin jonakin kuukautena varastoitu määrä määritellään asianomaisen kuukauden alussa ja lopussa varastossa olevien määrien aritmeettisena keskiarvona. Korvauksen määrä vahvistetaan tämän jälkeen ottaen huomioon rahoituskustannukset, vakuutuskustannukset ja erityiset varastointikustannukset.

36 Jokaiselta sokerinvalmistajalta tuotettujen määrien mukaan perittävä maksu on vahvistettava siten, että kyseisen sokerin markkinointivuoden osalta maksujen arvioidun summan on oltava yhtä suuri kuin korvausten arvioitu summa. Kyse on rahoituksen neutraalisuuden periaatteesta. Jos jonkin sokerin markkinointivuoden osalta perittyjen maksujen summa ei ole yhtä suuri kuin maksettujen korvausten summa, erotus siirretään myöhempään sokerin markkinointivuoteen.

37 Maksun suuruus lasketaan seuraavasti: sokerin asianomaisen markkinointivuoden arvioitujen korvausten summaan lisätään tai tapauskohtaisesti siitä vähennetään siirtojen määrä; tällä tavoin saatu tulos jaetaan tämän jälkeen kyseisen sokerin markkinointivuoden aikana myytävän ja enimmäiskiintiöiden rajoissa tuotettavan sokerin arvioidulla määrällä.

38 Järjestelmän monimutkaisuuden vuoksi on ollut tarpeen säätää sen asianmukaisen toiminnan kannalta tarpeellisista valvontatoimenpiteistä ja -menettelyistä ja erityisesti rajoittaa varastojen hyväksyntää käytettävissä olevien valvonta- ja kirjanpitomahdollisuuksien mukaisesti ottaen huomioon sen, että sama asianomainen voi varastoida erilaista alkuperää olevia sokereita. Asetuksen (ETY) N:o 1998/78(23) 19 artiklan mukaan kaikkien jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet asetuksen soveltamiseksi. Niiden on erityisesti toteutettava kaikki tarvittavat valvontamenettelyt.

39 Komissio oli tehnyt varainhoitovuoden 1993 osalta rahoitusta koskevan 10 prosentin suuruisen kiinteämääräisen korjauksen.

Asianosaisten perustelut

40 Italian hallitus vaatii tältä osin korjausten peruuttamista ja vain toissijaisesti niiden pienentämistä. Se viittaa myös huomautuksiinsa, jotka se on esittänyt asiassa C-242/96, Italia vastaan komissio.(24) Sen mielestä komission tekemä 10 prosentin suuruinen korjaus ei ole perusteltu, koska yhtäältä varainhoitovuosi 1993 muodostui siirtymäkaudeksi, sillä AIMA (Azienda di Stato per gli Interventi nel Mercato Agricolo, maatalouden interventioasioita hoitava valtion toimielin) aloitti tällöin siihen asti Cassa Conguaglio Succherolle kuuluneesta järjestelmästä vastaamisen ja Uffici tecnici imposta di fabbricazionen aiemmin toteuttamat valvontatoimet. Lisäksi käyttöön otettiin sokerialaan erikoistuneisiin kauppiaisiin kohdistuva valvontajärjestelmä, joka toimii tehokkaasti ja jossa rikkomisista määrätään ankara seuraamus. Nämä kauppiaat ovat velvolliset pitämään yllä rekisteriä, jota kunnalliset viranomaiset valvovat. Lopuksi on vielä huomattava, että varastointiin yhteydessä oleva maksujärjestelmä on johtanut ajanjaksona 1.7.1992-30.6.1993 siihen, että maksuja on maksettu yhteensä enemmän kuin korvauksia. Yhdenkään talouden toimijan edun mukaista ei näissä olosuhteissa ole ollut ilmoittaa liian suuria varastoja.

41 Komission mielestä Italiassa käyttöön otetun kaltainen hallinnollinen valvontajärjestelmä ei ole riittävä varastointikustannusten korvausjärjestelmän vaatimusten täyttämiseksi. Tällainen järjestelmä ei ole etenkään asetuksen N:o 1998/78 19 artiklan mukainen, koska on todettu, ettei sokerialaan erikoistuneiden kauppiaiden ja muiden varastoliikkeiden toimitiloissa ole toteutettu minkäänlaisia valvontatoimia. Komission mukaan olisi ollut tarpeen tehdä toistuvia tarkastuksia varastoliikkeissä sen varmistamiseksi, että rekistereihin merkityt tiedot vastaavat todellisia varastoja; tilannehan ei ole ollut tämä. Erityisesti on todettava, että fyysisiä tarkastuksia ei ole tehty, joten esimerkiksi tuotannon aikana on käytetty vain automaattiseen tietojenkäsittelyyn perustuvia lukuja. Kuitenkin tiukat valvontatoimet olisivat juuri tältä osin täysin välttämättömiä, jotta voitaisiin sulkea pois kaikki manipulointi eri sokerilajien suhteen. Rahoituksen neutraalisuuden periaatteesta seuraa myös, että järjestelmää kokonaisuudessaan on tarkasteltava yhteisön tasolla eikä tuottajien tai jäsenvaltioiden tasolla. Italian tasavallan esittämä vastaväite, jonka mukaan valmistajat ovat maksaneet enemmän kuin saaneet, on siten asiaankuulumaton. Komission olisi puolestaan lähes mahdotonta toteuttaa itse kaikkia valvontatoimia. Valvonnassa on otettava huomioon liian paljon tekijöitä, esimerkiksi yrityksen toiminnan todellinen alkamisajankohta, etukäteen tai jälkikäteen päivätyt laskut ja porrastetut maksut. Se jäsenvaltio, jonka alueella yritys harjoittaa toimintaansa, on toimivaltainen toteuttamaan valvontatoimet. Sokerialaan erikoistuneiden kauppiaiden osalta on syytä todeta, etteivät ne suorita maksuja sokerintuottajien tapaan. Niiden etujen mukaista saattaa siten olla sellaisten suurien määrien ilmoittaminen, jotka eivät välttämättä ole paikkansapitäviä.

Kannanotto

42 Aluksi on syytä korostaa, että Italian tasavalta on rikkonut sille yhteisön säännösten mukaan kuuluvaa valvontavelvollisuutta, koska se ei ole toteuttanut valvontatoimia paikan päällä sokerialaan erikoistuneiden kauppiaiden toimitiloissa. Tästä on todisteena erityisesti se, että nämä kauppiaat ovat olleet velvolliset ylläpitämään rekisteriä mutta rekistereihin sisältyvien tietojen paikkansapitävyyttä ei ole tarkastettu eri varastoissa paikan päällä.

43 Jos valvontaa koskevaa vaatimusta, sellaisena kuin se ilmenee asetuksen N:o 1998/78 19 artiklasta, tulkitaan sen periaatteen valossa, joka koskee jäsenvaltion velvollisuutta tehdä lojaalia yhteistyötä komission kanssa ja joka on vahvistettu EY:n perustamissopimuksen 5 artiklassa (josta on tullut EY 10 artikla), tästä seuraa, että jäsenvaltioiden on otettava käyttöön hallinnollinen valvontajärjestelmä ja paikan päällä suoritettavia tarkastuksia koskeva järjestelmä, joiden avulla voidaan varmistua siitä, että rahoitustoimet ovat yhteisön säännösten mukaisia.(25) Jos siis nyt esillä olevan asian tapaan tällainen järjestelmä puuttuu kokonaisuudessaan tai jos järjestelmän käyttöönottamisesta huolimatta esiintyy edelleen epäilyksiä sen suhteen, noudatetaanko kyseisten menojen korvaamiselle asetettuja edellytyksiä, komissiolla on oikeus olla hyväksymättä tiettyjä asianomaisen jäsenvaltion menoja.(26)

44 On hylättävä myös se Italian hallituksen väite, joka koskee sokerinvalmistajien suorittamien maksujen ja varastointikustannuksista maksettujen korvausten välistä yhteyttä.

45 Selvää on, että korvausjärjestelmä perustuu rahoituksen neutraalisuuden periaatteeseen siten, että perittyjen maksujen on vastattava maksettuja korvauksia. Tämä seuraa yhtäältä asetuksen N:o 1358/77 6 artiklan 2 kohdasta ja toisaalta yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä.(27) Tämä tasapaino on kuitenkin saavutettava yhteisön eikä jäsenvaltion tai asianomaisen yrityksen tasolla.(28)

46 On syytä korostaa, että maksuja suorittavat yritykset eivät ole välttämättä samoja kuin ne, jotka saavat korvauksia. Niinpä sokerialaan erikoistuneet kauppiaat saavat korvauksia, vaikka eivät ole suorittaneet maksuja. Valmistajienkaan osalta nämä kaksi summaa, joista toinen määräytyy niille osoitetun tuotantokiintiön ja toinen varastointiajan pituuden mukaan, eivät ole samat.

47 Juuri tästä syystä jäsenvaltioiden on otettava käyttöön asianmukaiset valvontamenettelyt sen todentamiseksi, ovatko korvauksiin oikeuttavat varastointikustannukset todella syntyneet. Jotkut toimijat voivat nimittäin tällaisten menettelyjen puuttuessa tai niiden ollessa puutteellisia saada korvauksia fiktiivisistä kustannuksista, millä ilmeisestikin olisi kilpailua vääristäviä vaikutuksia erityisesti sellaisista toisista jäsenvaltioista olevien toimijoiden vahingoksi, joissa valvontajärjestelmä vastaa yhteisön lainsäädännön vaatimuksia.(29)

48 Sellaisten todettujen puutteellisuuksien perusteella, jotka liittyvät valvontajärjestelmän perustavanlaatuisiin osatekijöihin ja niiden valvontatoimenpiteiden toteuttamiseen, jotka kokonaisuudessaan ovat olennaisia menojen sääntöjenmukaisuuden takaamiseksi, komissio saattoi harkintavallan väärinkäyttöön syyllistymättä pitää lähtökohtana sitä, että yleisesti ottaen EMOTR:n tappioriski oli suuri.

49 Tämän vuoksi komission tekemä 10 prosentin suuruinen korjaus ei ole perusteeton. Kolmas kanneperuste on siten hylättävä.

D Sokerin varastointikustannusten korvaaminen

50 Tässä kohdassa on kyse samasta ongelmasta kuin edellä otsikon C alla (32-49 kohta), mutta ajalta 1.1.-30.6.1993.

51 Komissio on tehnyt tältä osin 2 prosentin suuruisen kiinteämääräisen korjauksen. Asianosaisten esittämät perustelut ovat olennaisilta osin samat kuin otsikon C osalta. Komission mukaan AIMA ei ole myöskään tämän ajanjakson aikana toteuttanut valvontatoimia; valvontatoimet on aloitettu vasta heinäkuussa 1993, mutta niillä katsottiin olleen taannehtiva vaikutus tammikuuhun 1993 asti. Komissio on selittänyt 1.1.1993 edeltävää ja sen jälkeistä aikaa koskevien korjausten erilaisia määriä sillä, että järjestelmää koskevia parannuksia oli suunnitteilla ja että se halusi osoittaa oman harkintavaltansa puitteissa ymmärtämystä jäsenvaltiota kohtaan.

52 Komission menettelytapaa ei ole syytä arvostella, sillä Italian tasavalta ei nimittäin ole kyennyt osoittamaan, että komissio olisi tehnyt ilmeisen arviointivirheen. Kuten komissio erityisesti toteaa, korjaukset eivät ole sanktioita valvontatoimien puuttumisesta vaan yksinkertaisesti korvausta EMOTR:lle aiheutuneesta riskistä.

53 Tehtyjen korjausten lainmukaisuuden osalta on lisäksi syytä viitata edellä otsikon C alla esitettyyn (42-49 kohta).

54 Italian hallituksen esittämä neljäs kanneperuste on siis myös hylättävä.

E Oliiviöljyn kulutustuki

Alustava huomautus

55 Asetuksen (ETY) N:o 136/66(30) 11 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jos tuottajan tavoitehinta, josta on vähennetty tuotantotuki, on korkeampi kuin oliiviöljyn edustava markkinahinta, oliiviöljylle myönnetään kulutustukea. Asetuksen (ETY) N:o 3089/78(31) 7 artiklan mukaan jäsenvaltiot "perustavat valvontajärjestelmän, jolla taataan, että tuote, jolle tukea haetaan, täyttää tuen saamisen edellytykset".

56 Saman asetuksen 8 artiklan mukaan tuki maksetaan "kun sen jäsenvaltion nimeämä valvontaelin, jossa tuote pakataan, on todennut, että tuen myöntämiseen vaadittavia edellytyksiä on noudatettu. Tuki voidaan kuitenkin maksaa ennakolta heti, kun tukihakemus on jätetty, jos annetaan riittävä vakuus".

57 Asetuksen N:o 3089/78 1 artiklan mukaan kulutustukea myönnetään ainoastaan hyväksytyille oliiviöljyn pakkausyrityksille. Asetuksen 2 artiklassa vahvistetaan ne edellytykset, joiden täyttyessä hyväksyntä voidaan antaa. Sen 3 artiklassa säädetään, että hyväksyminen peruutetaan, jos jokin 2 artiklan 1 kohdassa säädetyistä hyväksymisedellytyksistä ei enää täyty. Asetuksen 7 ja 8 artikla koskevat käyttöön otettavaa valvontajärjestelmää, jolla on taattava, että tuote, jolle tukea haetaan, täyttää tuen saamisen edellytykset.

58 Ennakkomaksua koskevat edellytykset vahvistetaan asetuksessa (ETY) N:o 2677/85.(32) Sen 9 artiklan 3 kohdan mukaan valvontatoimet on toteutettava toimivaltaisen toimielimen edustajan läsnäollessa, ja tulokset on toimitettava maksun suorittamisesta vastaavalle toimielimelle, jonka myöskin on toteutettava valvontatoimia, joilla voidaan osoittaa, että oikeus tukeen on olemassa. Tämän asetuksen 12 artiklan mukaan hyväksyntä ja oikeus tukeen on peruutettava, jos ilmoitetut määrät ylittävät vähintään 20 prosentilla ne määrät, joiden osalta oikeus tukeen on myönnetty.(33)

59 Komissio on tehnyt tällä alalla ensin 10 610 940 125 ITL:n suuruisen analyyttisen korjauksen ja sen jälkeen vielä 2 prosentin suuruisen kiinteämääräisen korjauksen.

Asianosaisten perustelut

60 Italian tasavalta esittää ensisijaisesti, ettei komission olisi pitänyt tehdä kiinteämääräistä korjausta analyyttisen korjauksen lisäksi. Sen mukaan on selvää, että analyyttisen korjauksen jälkeen ei ole enää mitään syytä tehdä kiinteämääräistä korjausta. Italian hallitus väittää, että komissio on tehnyt analyyttisen korjauksen osalta laskuvirheen. Komissio on tukeutunut laskelmissaan virheellisesti kaikkiin maksettuihin määriin, eikä se ole vähentänyt jo takaisin perittyjä määriä. Lisäksi mukaan on otettu määriä, jotka oli myönnetty jo ennen riitauttamisia. Olisi siis perusteltua pienentää korjauksen määrä 7 147 758 628 ITL:aan (10 610 940 125 ITL:n asemesta).

61 Myöskään kiinteämääräinen korjaus ei ole Italian mukaan perusteltu. Komission moitteet koskivat yhteensä vain 55:tä yritystä (eli vähempää kuin 10:tä prosenttia kokonaismäärästä); 33 yrityksen osalta takaisin perittiin koko määrä, joten saatavia oli enää vain 22 yritykseltä. Ottaen huomioon, että sääntöjenvastaisuuksia todettiin vain 4 prosentilla kaikista tuensaajista, kiinteämääräinen korjaus ei enää ole tarpeen silloin, kun analyyttinen korjaus kattaa sen. Toissijaisesti Italian hallitus esittää, että myös 2 prosentin suuruinen kiinteämääräinen korjaus on virheellinen, koska huomioon ei ole otettu kaikkia maksettuja tai takaisinperittyjä summia.

62 Istunnossa Italian hallitus väitti lisäksi, että komissio oli sisällyttänyt tekemäänsä rahoitusta koskevaan korjaukseen myös niihin määriin liittyviä summia, jotka eivät ylittäneet 20 prosentin suuruista marginaalia ja joiden osalta hyväksyntää ei siten voitu peruuttaa. Tältä osin kyse on konkreettisesti kahdesta täysin erillisestä asiasta, joten komission tältä osin tekemät laskelmat ovat virheelliset.

63 Komissio perustelee toimintatapaansa pääasiallisesti sillä, että tutkimuksissa on tullut esiin valvonnan puutteita sekä sääntöjenvastaisuuksia hyväksynnän peruuttamisen yhteydessä. Analyyttinen korjaus ja kiinteämääräinen korjaus on pääsääntöisesti mahdollista tehdä samanaikaisesti. Asian kannalta merkityksellisissä säännöksissä ei ole mitään, mikä estäisi tämän. EMOTR:lle aiheutunut riski on tarkasti voitu laskea ainoastaan tiettyjen yritysten osalta; kiinteämääräiset korjaukset liittyvät lisäriskeihin, joita on aiheutunut Italian viranomaisten soveltaman menettelyn puutteellisuuksista.

64 Komissio toteaa vielä, että Italian eri viranomaisten välillä on ollut tulkinta- ja toimivaltaongelmia jo kymmenen vuoden ajan. Teollisuusministeriö on katsonut, että hyväksynnän peruuttaminen on Petostentorjuntainstituutin(34) määräämiin taloudellisiin ja hallinnollisiin seuraamuksiin liittyvä lisäseuraamus. Niinpä hyväksynnän peruuttaminen oli vain sakon määräämiseen liittyvä muodollinen toimenpide. Vuodesta 1990 alkaen teollisuusministeriölle on ilmoitettu 688 tapausta hyväksynnän peruuttamista varten, mutta vain 24 yrityksen kohdalla hyväksyntä on peruutettu. Maatalousministeriö sitä vastoin on pitänyt AIMA:a toimivaltaisena viranomaisena valvonnan ja hyväksynnän peruuttamisen osalta. AIMA pystyi toimimaan aiemmin määrätyistä taloudellisista ja hallinnollisista seuraamuksista riippumatta ja päättämään siten itsenäisesti hyväksynnän peruuttamisesta. Tämä ongelma saatettiin ministeriöiden välisen työryhmän käsiteltäväksi vasta toukokuussa 1995. Koska kyseinen työryhmä ei päässyt mihinkään lopputulokseen, valtioneuvosto nimesi toukokuussa 1996 teollisuusministeriön toimivaltaiseksi ministeriöksi. EMOTR:lle on aiheutunut kaikkina näinä vuosina todellisia tappioita, jotka piti kattaa erityisesti myös kiinteämääräisellä korjauksella. Vakiintuneen käytännön mukaan, jota myös oikeuskäytäntö tukee, rahoitusta koskevat kiinteämääräiset korjaukset liittyvät aina kokonaisuudessaan niihin menoihin, jotka asianomainen jäsenvaltio on ilmoittanut kyseessä olevan varainhoitovuoden osalta. Määrät, jotka on peritty takaisin määräpäivään mennessä, otetaan huomioon. Italian hallituksen väite on siten hylättävä.

65 Siltä osin kuin kyse on väitteestä, jonka mukaan asiassa on tehty laskuvirhe, kun 20 prosentin marginaalia ei ole otettu huomioon, komissio katsoo, että Italian hallituksen istunnossa esittämä väite on esitetty liian myöhään ja että komissiolla ei siten ole ollut mahdollisuutta puolustautua. Komissio oli ilmoittanut kirjallisesti, että korjauksia tehdessään se oli pitäytynyt sovellettaviin säännöksiin ja että se oli jo soveltanut 20 prosentin sääntöä varainhoitovuoden 1993 osalta (16.10.1992-15.10.1993).

Kannanotto

66 Italian hallitus ei pääsääntöisesti kiistä valvontatoimien ja hyväksynnän peruuttamismenettelyn riittämättömyyttä ja niissä olevia puutteita. Se vetoaa sen sijaan komission rahoitusta koskevia korjauksia määritellessään tekemien laskelmien virheellisyyteen.

67 Analyyttisen korjauksen ja kiinteämääräisen korjauksen päällekkäisen ja siis samanaikaisen soveltamisen osalta on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan(35) on niin, että silloin kun komissio ei jätä hyväksymättä kaikkia niitä menoja, joihin sääntöjenvastaisuus liittyy, sen on pyrittävä osoittamaan lainvastaisesta toiminnasta aiheutuneet taloudelliset seuraukset sellaisten laskelmien avulla, jotka perustuvat sen tilanteen arvioimiseen, joka olisi syntynyt kyseisillä markkinoilla ilman sääntöjenvastaisuuksia.

68 Voimassa olevien säännösten mukaan komissio voi hyväksyä EMOTR:sta maksettavaksi ainoastaan sellaiset määrät, jotka on maksettu säännösten mukaisesti. Kaikki muut määrät ja etenkin ne, jotka on maksettu virheellisesti, jäävät jäsenvaltioiden vastattaviksi. Komissio siis voi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan hylätä kaikki sääntöjenvastaisuuksiin liittyvät menot sen sijaan, että se yrittäisi määrittää valvontaviranomaisten velvoitteiden noudattamatta jättämisen taloudellisia vaikutuksia.

69 Näin ollen on niin, että jos osoittautuu, että EMOTR:n riskiä ei voida kattaa yksinomaan analyyttisillä korjauksilla, on voitava tehdä myös kiinteämääräisiä korjauksia. EMOTR:n rahoitusjärjestelmän vastaista olisi, että muut vahingot tai riskit, joita ei voida määritellä yhtä selvästi, jäisivät sen vastattaviksi, jos on olemassa perusteita tehdä analyyttinen korjaus. Tämä ei olisi myöskään yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaista.

70 Ei siis ole mitään periaatteellista estettä analyyttisen korjauksen ja kiinteämääräisen korjauksen samanaikaisuudelle.

71 Italian hallituksen se väite, jonka mukaan komissio olisi analyyttisen korjauksen tekemisessä virheellisesti tukeutunut kaikkiin jo maksettuihin määriin ja ottanut siten mukaan myös aikaisemmat ajanjaksot, on hylättävä.

72 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan(36) komission on otettava huomioon kaikki maksetut määrät ja sisällytettävä vain ne summat, jotka on mahdollisesti jo peritty takaisin viitevuoden määräpäivään mennessä. Komissio on toiminut nyt esillä olevassa asiassa juuri näin, sillä se on perustanut korjauksen sille ilmoitettuihin menoihin. Sen ei sitä vastoin pitänyt eikä se myöskään voinut ottaa huomioon määriä, joita ei ollut peritty takaisin varainhoitovuoteen 1993 liittyvissä määräajoissa.

73 Siltä osin kuin väitetään, että komissio ei olisi noudattanut 20 prosentin sääntöä tekemiään korjauksia laskiessaan, on todettava, että tämä istunnossa esitetty väite on esitetty liian myöhään ja että se on näin ollen jätettävä tutkimatta. Italian hallitus on esittänyt tämän väitteen vasta istunnossa, vaikka sen taustalla olevat tosiseikat olivat tiedossa jo kirjallisen menettelyn aikana. Vakiintuneen oikeuskäytännön(37) mukaan tällainen väite on liian myöhään esitettynä jätettävä tutkimatta silloin kun vastaaja tai vastaajat menettävät sen vuoksi mahdollisuutensa puolustautua.

74 Italian hallitus ei ole siten kyennyt näyttämään toteen analyyttisiin korjauksiin sisältyviä laskuvirheitä.

75 Myös kiinteämääräisten korjausten osalta lopputulos on sama. Komissio on perustellusti ottanut lähtökohdakseen sille ilmoitettujen summien kokonaismäärän, ja se on ottanut huomioon määrät, jotka on peritty takaisin asianomaiseen määräpäivään mennessä. Myös menoja koskeva 2 prosentin suuruinen kiinteämääräinen korjaus vaikuttaa perustellulta, kun otetaan huomioon hallinnollisiin menettelyihin ja valvontatoimiin liittyvät puutteet, joita Italian hallitus ei ole edes kiistänyt. Koska Italian viranomaisten välisten toimivaltariitojen selvittäminen on kestänyt ainakin 10 vuotta ja koska tänä aikana ei ole ollut mahdollista toteuttaa minkäänlaisia tehokkaita valvontatoimia, on syytä lähteä siitä, että kyse on ollut puutteista, jotka kokonaisuudessaan merkitsevät tappioriskiä rahastolle.

76 Lisäksi on korostettava, että komission tällä alalla tehtäväksi päättämien korjausten - analyyttisen korjauksen ja 2 prosentin suuruisen kiinteämääräisen korjauksen - kokonaismäärä on pienempi kuin 5 prosentin suuruinen kiinteämääräinen korjaus, joka valvontatoimien puutteiden takia olisi myös voinut olla perusteltu.

77 Myös tämä Italian hallituksen esittämä kanneperuste on näin ollen hylättävä.

F Pöytäviinin pakollinen tislaus

Alustava huomautus

78 Pakollinen tislaus on otettu käyttöön, koska sen on katsottu olevan tehokkain keino hillitä pöytäviinimarkkinoiden ylituotantoa.(38) Asetuksen N:o 822/87 39 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jos viinivuoden aikana pöytäviinin ja pöytäviinin valmistukseen soveltuvan viinin markkinat ovat vakavasti epätasapainossa, päätetään pöytäviinin pakollisesta tislaamisesta. Komissio vahvistaa tällöin pakolliseen tislaukseen toimitettavat määrät, jotta saataisiin poistettua tuotannon ylijäämät ja palautettua näin markkinoiden tilanne tavanomaiseksi, erityisesti ennustettavien viinivuoden lopun käytettävien varojen tason ja hintojen osalta. Tislattava kokonaismäärä jaetaan jäsenvaltioittain ryhmiteltyjen yhteisön tuotantoalueiden kesken. Tislattava määrä jaetaan tämän jälkeen jokaisen tuotantoalueen pöytäviinintuottajien kesken. Jäsenvaltioiden on tämän vuoksi ilmoitettava komissiolle jokaisella rajatulla tuotantoalueella tuotetun pöytäviinin määrä. Näiden ilmoitusten perusteella vahvistetaan tislattava kokonaismäärä yhteisössä. Nämä ilmoitukset on kuitenkin tehtävä ennen asianomaisen markkinointivuoden helmikuun 15. päivää. Asetuksen (ETY) N:o 3929/87 mukaan(39) viinintuottajat tekevät vuosittain jäsenvaltioiden nimeämille toimivaltaisille viranomaisille satoilmoituksen. Tämän asetuksen 6 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on arvioitava alueeltaan saatujen pöytäviinien tuotannon tuotos hehtaaria kohti, ja niiden on ilmoitettava komissiolle ennen 20.1. tämän arvioinnin tulokset eri tuotosluokkien mukaan.

79 Asetuksen N:o 822/87 31 artiklan mukaan joka vuosi ennen 10.12. laaditaan ennakkoarvio, jolla määritetään yhteisön varat ja sen tarpeet.

80 Tällä tavoin on mahdollista määritellä sato ja varastot. Tislattavat määrät vahvistetaan näiden olemassa ja ennakoitavissa olevia pöytäviinimääriä koskevien ilmoitusten perusteella. Tislattavan viinin prosenttiosuus ilmenee asteittaisesta taulukosta, joka on laadittu hehtaarituotoksen perusteella.

81 Komissio oli 26.1.1993 antamallaan asetuksella (ETY) N:o 129/92(40) määritellyt ne määrät, jotka oli toimitettava pakolliseen tislaukseen. Italian osalta kyse oli 12 760 000 hehtolitrasta. Jäsenvaltioiden oli tämän jälkeen jaettava nämä määrät eri tuotantoalueiden välillä ja ilmoitettava komissiolle tältä osin saavutetut luvut ennen 15.2.1993.

82 Komissio totesi, että markkinointivuoden 1993 osalta Italia oli tislannut viinimäärän, joka oli 1 285 000 hehtolitraa pienempi kuin määrä, jonka sen olisi pitänyt tislata. Komissio teki siten 8 155 895 000 ITL:n suuruisen korjauksen.

Asianosaisten perustelut

83 Italian hallitus ei kiistä sitä, että se on tislannut 1 285 000 hehtolitraa vahvistettua määrää vähemmän, mutta se vaatii kuitenkin tehtyjen korjausten peruuttamista. Menettely, joka on tarpeen taulukon laatimiseksi, edellyttää jäsenvaltioiden ja komission välistä yhteistyötä. Tähän liittyen seuraavaa jaksoa koskevia arvioita tehdään senhetkisten tuotantolukujen perusteella. Jäsenvaltion ei voida automaattisesti katsoa olevan vastuussa, jos arvio on virheellinen. Koska kyse on vain arviosta ja koska tilanteen tosiasialliseen kehitykseen vaikuttavat useat seikat ja yllättävät tapahtumat, jäsenvaltio ei ole vastuussa arviosta.

84 Toissijaisesti Italian hallitus riitauttaa korjauksia koskevan laskelman. Kyseinen laskelma perustuu tislaamattoman viinin varastointikustannuksiin. Viinin varastointia koskeva viinintuottajan päätös ei välttämättä ole yhteydessä viinin tislaamista koskevaan päätökseen. Ei myöskään tarvitse ottaa huomioon koko varastointijaksoa (varastointisopimusten voimassaoloaika on keskimäärin yhdeksän kuukautta) vaan ainoastaan kaksi kuukautta (päivämäärästä 1.7. tislaukseen), sillä 1.7. asti varastointikustannukset voidaan joka tapauksessa siirtää EMOTR:n vastattaviksi. Lisäksi EMOTR:n vastattaviksi kuuluvat kustannukset ovat kyseisen hallituksen mukaan selvästi laskeneet edelliseen vuoteen verrattuna, mikä komission olisi pitänyt ottaa huomioon. Sitä paitsi nykyään valvonta on säännöllistä, joten korjaukset vaikuttavat kokonaisuudessaan perusteettomilta.

85 Komissio vetoaa siihen, ettei valvontaa ole ollut ollenkaan vuoteen 1993/1994 mennessä, ja lisää, ettei Italian tasavalta ole toimittanut sille määräajassa vaadittuja asiakirjoja, jotka koskevat valvontaa ja määrättyjä seuraamuksia sekä kuohuviinin, rypälemehun ja käymättömän rypälemehun määriä. On selvää, että tislaus on ollut riittämätöntä, että liian paljon viiniä on varastoitu ja että siten on täytynyt tehdä lisää varastointisopimuksia. Korjaukset ovat siten kokonaisuudessaan lainmukaisia.

Kannanotto

86 Aluksi on syytä todeta, että Italian tasavalta ei kiistä sitä, että valvontajärjestelmässä on puutteita ja että arviot ovat olleet virheellisiä. Koska kyse on pakollisen tislauksen kannalta olennaisista seikoista, Italian osalta tehty rahoitusta koskeva korjaus ei pääsääntöisesti vaikuta olevan perusteeton.

87 Valvontajärjestelmän riittämättömyys kuuluu selvästi asianomaisen jäsenvaltion vastuulle, joten vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan(41) komissiolla on oikeus jättää jäsenvaltioiden vastattaviksi kaikki menot, jotka on maksettu virheellisesti.

88 Satoarvioiden osalta voidaan lähteä siitä, että niiden laatiminen kuuluu yksinomaan tuottajien ja jäsenvaltioiden toimivaltaan. Vain tuottajilla ja jäsenvaltioilla on käytettävissään tarpeelliset luvut, ja nämä tahot voivat tarvittaessa myös tarkistaa ne ja toimittaa ne tämän jälkeen komission käytettäviksi. Tähän liittyen pakollisen tislauksen järjestelmässä määrätään jäsenvaltioiden ja komission välisestä yhteistyöstä. Tosiasiassa yhteistyö koskee kuitenkin vain tislattavia määriä koskevien prosenttilukujen lopullista vahvistamista. Komissio tukeutuu tältä osin voimakkaasti jäsenvaltioiden apuun. Jos arvioihin sisältyy virheitä, ne kuuluvat yksinomaan jäsenvaltioiden toimivallan alaan. Jos näistä virheistä aiheutuu EMOTR:lle vahinkoa, komissiolla on oikeus hylätä menot kokonaisuudessaan tai tehdä rahoitusta koskevia korjauksia.

89 Nyt esillä olevassa tapauksessa komissio on tehnyt analyyttisen korjauksen, jota ei kokonaisuudessaan voida riitauttaa. Komissio on voinut laskea EMOTR:lle mahdollisesti aiheutuneen riskin ainoastaan varastoihin jääneen viinin perusteella. On mahdollista, ettei varastoitujen määrien ja tislaamattomien viinimäärien välillä ole automaattista yhteyttä, mutta muuta perustaa laskelmille on vaikea löytää, eikä Italian hallitus ole kyennyt esittämään tältä osin näyttöä konkreettisista laskuvirheistä.

90 Sen Italian hallituksen väitteen osalta, jonka mukaan komissio on vahvistanut tislattavat määrät ennen 15.2.1993 - siis ennen sen määräajan päättymispäivää, jolloin jäsenvaltioiden oli ilmoitettava vaaditut tiedot komissiolle - eli 26.1.1993 annetulla asetuksella N:o 129/93, on syytä todeta, että komissio on vahvistanut määrät vain jäsenvaltiokohtaisesti. Ne tiedot, jotka jäsenvaltioiden oli toimitettava komissiolle 15.2.1993 mennessä, liittyivät kuitenkin kyseisten määrien jakamiseen eri tuotantoalueiden kesken. Komission ei siten tarvinnut odottaa helmikuuhun 1993 asti voidakseen vahvistaa kansalliset kiintiöt, vaan se saattoi tehdä sen jo aikaisemmin. Jäsenvaltioiden ja komission välinen yhteistoiminta tuottajakohtaisten määrien vahvistamisessa saattoi alkaa vasta jäsenvaltioiden tislausvelvoitteiden julkaisemisen jälkeen. Komissio on siis toiminut tältäkin osin sääntöjenmukaisesti.

91 Näin ollen komission tekemät rahoitusta koskevat korjaukset olivat lainmukaiset, joten tämäkin kanneperuste on hylättävä.

G Yksityisissä varastoissa säilytetyt liian suuret viinimäärät

92 Tältä osin kyse on korjauksesta, joka vastaa otsikon F alla mainittuja ja käsiteltyjä korjauksia (78 kohta ja sitä seuraavat kohdat) mutta joka koskee kuitenkin markkinointivuotta 1991/1992.

93 Komissio oli tehnyt 2 165 691 000 ITL:n suuruisen rahoitusta koskevan korjauksen sillä perusteella, että 319 000 hehtolitraa pöytäviiniä oli jätetty tislaamatta. Asianosaisten tältä osin esittämät perustelut vastaavat edellä otsikon F alla tarkasteltuja perusteluja.

94 Tältäkin osin voidaan todeta edellä 86-91 kohdassa esitetyn mukaisesti, että komissiolla oli oikeus tehdä rahoitusta koskeva korjaus hallinnollisessa valvontajärjestelmässä havaittujen puutteiden perusteella. Italian hallitus ei ole kyennyt näyttämään toteen, että komissio olisi tehnyt virheen laskiessaan korjauksen määrän.

95 Näin ollen myös tämä kanneperuste on hylättävä.

H Lopullinen luopuminen viininviljelyalojen viljelystä

Asianosaisten perustelut

96 Italian hallitus väittää, että vaikka komissio onkin pienentänyt alun perin esitetyn korjauksen määrää, loppujen lopuksi tehty korjaus on silti virheellinen. Yhtäältä se väittää, että Agrigenten provinssin osalta olisi pitänyt käyttää prosenttiosuutena 1,01:tä prosenttia eikä 3,09:ää prosenttia. Toisaalta Agrigenten osalta aiheutuneita menoja koskeva 9,55 prosentin suuruinen korjaus on myös virheellinen. Palkkioita on myönnetty vain sellaisille rypälelajikkeille, joita aiemmin oli todella viljelty, mikä on ilmennyt toimivaltaisten viranomaisten toteuttamissa valvontatoimissa. Viranomaisten valvontakertomusten ja viininviljelijöiden viinitilarekisterien väliset erot johtuvat näiden viimeksi mainittujen rekisterien epätäsmällisyydestä.

97 Komissio väittää, että valvonta oli riittämätöntä ja että viinitilarekisterit olivat liian epätäsmällisiä erityisesti viljeltyjä pinta-aloja ja kasvatettuja viiniköynnöslajeja koskevien tietojen osalta. Se 1,01 prosentin suuruinen prosenttiosuus, johon on vedottu, ei liity kanteen kohteena olevaan ajanjaksoon 1991/1992 vaan markkinointivuoteen 1992/1993. Toisen kohdan osalta se väittää, että Italia on maksanut tukia sellaisista viinirypäleistä, joista tukea ei yhteisön säännösten mukaan voida maksaa.

Kannanotto

98 Kuten komission perusteluista ilmenee, sen tekemät rahoitusta koskevat korjaukset ovat lainmukaisia. Yhtäältä se on käyttänyt perustellusti 3,09 prosentin suuruista prosenttiosuutta markkinointivuoden 1991/1992 osalta, kun taas toista prosenttiosuutta eli 1,01 prosenttia sovellettiin markkinointivuoteen 1992/1993. Ei voida myöskään riitauttaa sitä, että komissio ei ole hyväksynyt niitä menoja, jotka liittyivät viininviljelyalojen viljelystä luopumiseen sellaisten rypälelajikkeiden osalta, joista tukea ei yhteisön säännösten mukaan voida maksaa.

99 Koska Italian hallitus näin menetellessään on myöntänyt virheellisesti palkkioita viininviljelyalojen viljelystä luopumisesta, komissiolla oli oikeus jättää jäsenvaltion vastattavaksi tästä EMOTR:lle aiheutunut vahinko. Italian hallitus ei ole kyennyt myöskään osoittamaan virheitä siinä laskelmassa, jonka komissio teki tämän korjauksen suuruutta määrittäessään.

100 Myös tämä kanneperuste on näin ollen hylättävä.

I Sellaisen naudanlihan, jota ei ole leikattu luuttomaksi, varastoja koskevat kirjanpito-oikaisut

Asianosaisten perustelut

101 Italian hallitus väittää tältä osin, että komission tekemän rahoitusta koskevan korjauksen perustana olevat ilmoittamatta jätettyä hävikkiä koskevat luvut(42) eivät liity yksinomaan varainhoitovuoteen 1993, vaan ne koskevat myös vuosia 1991 ja 1992. Tämä johtuu siitä, että kyseisiä tuotteita ja tavaroita säilytetään varastossa pitempään kuin vain yhden markkinointivuoden ajan. Jos tämä otetaan huomioon, käy ilmi, että varastoinnin aikana tapahtunut hävikki ei ole ylittänyt hävikin sietorajaa ja että tehdyt korjaukset ovat siten lainvastaisia. Todetut sääntöjenvastaisuudet ovat puhtaasti muodollisia, eikä niistä ole voinut aiheutua EMOTR:lle tappioriskiä.

102 Komissio väittää, että toteutettujen valvontatoimien yhteydessä on ilmennyt, että varastointikulut on ilmoitettu ottamatta huomioon varastointiajan aikana tapahtunutta hävikkiä. AIMA:n toteuttamien valvontatoimien yhteydessä on tullut ilmi yhteensä 1 204 707 tonnin suuruinen hävikki, mikä merkitsee sitä, että sietoraja on ylittynyt 829 717 tonnilla. Korjaukset oli siten tehtävä suoraan, koska lainvastaisista maksuista aiheutuneita kuluja ei voitu hyväksyä EMOTR:n vastattavaksi ja koska varastoinnin aikana tapahtunut hävikki on merkittävä kirjanpitoon välittömästi sen toteamisen jälkeen. Komissio korostaa lisäksi, että samat puutteet on todettu EMOTR:n yksiköiden kesäkuussa 1996 toteuttamissa valvontatoimissa.

Kannanotto

103 On syytä korostaa uudelleen, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltioiden on otettava käyttöön hallinnollinen valvontajärjestelmä ja paikan päällä suoritettavia tarkastuksia koskeva järjestelmä, joiden avulla voidaan varmistua siitä, että rahoitustoimet ovat voimassa olevan yhteisön lainsäädännön mukaisia.

104 Tältä osin myös jäsenvaltiot tai niiden toimivaltaiset viranomaiset ovat vastuussa siitä, että kunkin varainhoitovuoden lopussa komissiolle toimitettavat tiedot ovat paikkansapitäviä.

105 Komissio on siten perustellusti hylännyt Italian hallituksen vaatimuksen siitä, että varainhoitovuoden 1993 voidaan katsoa päättyneeksi vasta vuonna 1995, jotta varastot saadaan tyhjennettyä ja hävikki todettua. Sellainen tehokas ja ennaltaehkäisevä valvontajärjestelmä, jota yhteisön oikeuden säännösten täytäntöönpano olisi edellyttänyt, olisi voinut edesauttaa sääntöjenvastaisuuksien välttämistä. Jos näiden valvontatoimien riittämättömyyden vuoksi aiempina vuosina varastoinnin aikana tapahtuneet hävikit on ehkä otettu huomioon varainhoitovuonna 1993, asianomaisen jäsenvaltion on otettava vastuu asiasta. Italian hallitus ei ole tosiasiassa kyennyt osoittamaan, että nämä hävikit olisivat todella peräisin aiemmilta vuosilta. Pelkät väitteet eivät ole tältä osin riittäviä, sillä todistustaakkaa koskevia periaatteita koskevan vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltion on näytettävä toteen komission tekemien korjausten virheellisyys. Italian hallitus ei ole kuitenkaan kyennyt tekemään tätä.

106 Toisin kuin Italian hallitus väittää, nyt esillä olevassa asiassa ei ole myöskään kyse valvontajärjestelmän puhtaasti muodollisista puutteista, sillä komissio on kyennyt näyttämään toteen, ettei tietyiltä osin ole toteutettu minkäänlaisia valvontatoimia. Koska nämä valvontatoimet ovat kuitenkin yhteiseen markkinajärjestelyyn kuuluvan tukijärjestelmän perustavanlaatuinen osa, komission tekemät rahoitusta koskevat korjaukset ovat perusteltuja.

107 Komission tekemä korjaus ei ole siten perusteeton.

L Luuttomaksi leikatun naudanlihan hävikkiä koskevat ennakkopoistot

Asianosaisten perustelut

108 Italian hallitus kiistää sen, että komissio ei olisi hyväksynyt sitä, että painohävikin ennakoimiseksi kunkin laatikon osalta tehdään automaattisesti 0,1 kilogramman suuruinen vähennys. Koska kukin laatikko painaa 25-30 kilogrammaa, automaattinen vähennys alittaa selvästi 0,6 prosenttiyksikön suuruisen hävikin sietorajan.

109 Komissio vetoaa tarpeeseen saada myös hävikkien osalta tarkat luvut. Koska todellista painoa ei voida tarkistaa myynnin yhteydessä, etiketistä ilmeneviin tietoihin on voitava luottaa. Jos tiedot eivät kuitenkaan enää vastaa todellista sisältöä, tehokkaat valvontatoimet eivät ole enää mahdollisia. Komissio viittaa lisäksi siihen, että moititusta menettelystä luovuttiin vuoden 1993 jälkeen.

Kannanotto

110 Asetuksen (ETY) N:o 147/91(43) mukaan todellista painoa koskevien ilmoitusten avulla voidaan seurata tavaran kulkua aina kauppoihin asti.

111 Komissio katsoo perustellusti, että 0,1 kilogramman suuruinen automaattinen vähennys kultakin laatikolta ei ole sääntöjenmukainen. Koska hävikkiä koskevien tietojen merkitys ja tarkoitus liittyvät pyrkimykseen ilmoittaa todellinen määrä tarkemmin, se voi toteutua vain täsmällisten tietojen avulla. Vaikka Italian viranomaisten tekemä automaattinen vähennys alittaakin 0,6 prosentin suuruisen sietorajan, ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että joidenkin erien osalta voi esiintyä huomattavaa painon vaihtelua. Se ei käy ilmi mistään asiakirjasta, ja se voidaan lopulta siirtää EMOTR:n vastattavaksi.

112 Komissiolla oli kuitenkin oikeus tehdä edellä mainitut korjaukset, sillä jäsenvaltio on vastuussa säännösten mukaisten valvontatoimien toteuttamisesta tukien sääntöjenmukaisuuden takaamiseksi.

113 Italian hallitus ei siis ole kyennyt näyttämään toteen, että komission tekemät rahoitusta koskevat korjaukset olivat lainvastaisia tai että ne olisi edes laskettu virheellisesti.

114 Niinpä myös tämä kanneperuste on hylättävä.

M Naudanlihan interventio-ostojen myöhässä suoritetut maksut

115 Komissio on tehnyt 778 000 000 ITL:n suuruisen rahoitusta koskevan korjauksen, koska interventioelin ei ole ostanut tavaroita 65 päivän määräajassa niiden toimituksesta. Italian hallituksen mielestä kyse on vain vähämerkityksellisistä myöhästymisistä, jotka johtuvat siitä, että toimivaltaisen interventioelimen (AIMA) on saatava "antimafia-todistus", jotta osto voidaan suorittaa.

116 Tältä osin on syytä todeta, että asetuksen (ETY) N:o 859/89(44) 15 artiklan mukaan osto on suoritettava 45-65 päivän määräajassa tavaroiden toimituksesta. EMOTR vastaa kulujen rahoittamisesta ainoastaan, jos kaikkia säännöksiä on noudatettu. Nyt esillä olevassa asiassa määräajat on kuitenkin ylitetty, mikä koskee sekä vuotta 1991 että vuotta 1992, eikä Italian hallitus ole tätä kiistänyt.

117 Koska kyse on laiminlyönneistä, jotka liittyvät siihen valvontajärjestelmään kokonaisuudessaan, joka on välttämätön menojen sääntöjenmukaisuuden takaamiseksi, komissiolla oli oikeus tehdä 10 prosentin suuruinen kiinteämääräinen korjaus. Italian hallitus ei ole myöskään kyennyt osoittamaan, että komissio olisi tehnyt virheen laskelmissaan.

118 Tämä kanneperuste on siten myös hylättävä.

N Lampaista ja vuohista maksettavien palkkioiden riittämätön hallinnointi ja valvonta

119 Kyse on ongelmasta, joka on jo ratkaistu varainhoitovuoden 1992 osalta edellä mainitussa asiassa Italia vastaan komissio annetussa tuomiossa.(45)

120 Asetuksen (ETY) N:o 3013/89(46) 5 artiklan mukaan palkkio myönnetään lampaan- ja vuohenlihan tuottajille, kun on tarpeen korvata tulonmenetys markkinointivuonna. Jo varainhoitovuoden 1992 osalta jätettyjä palkkiohakemuksia tarkastettaessa todettiin vakavia valvontamenettelyyn liittyviä laiminlyöntejä. EMOTR:n yksiköt korostivat paikan päällä suoritetuissa tarkastuksissa tehtyjen toteamusten perusteella erityisesti hakemusten riittämätöntä valvontaa, eräiden tarkastusraporttien epäluotettavuutta ja sitä, että hakemuksiin sisältyviä tietoja ei tarkisteta.

121 Italian hallitus ei yleisesti ottaen kiistä valvonnan riittämättömyyttä. Se väittää kuitenkin, että kyseessä olleiden tarkastusten jälkeen on tehty merkittäviä hallinnollisia uudistuksia, minkä tuloksena on nyttemmin otettu käyttöön tehokas valvontajärjestelmä, jolla taataan yhteisön oikeuden säännösten asianmukainen täytäntöönpano.

122 Samoin kuin varainhoitovuoden 1992 osalta, komissio perustelee nyt tekemäänsä 10 prosentin suuruista kiinteämääräistä korjausta tuolloin vielä käytössä olleen valvontajärjestelmän puutteina. Vaikka uudistuksia olisikin toteutettu, kuten Italian hallitus väittää, varainhoitovuoden 1993 osalta on kuitenkin todettu samat sääntöjenvastaisuudet kuin edellisenkin vuoden osalta. Kyseisillä parannuksilla ei siten ollut vielä ollut vaikutusta.

123 Koska Italian hallitus ei kiistä valvontajärjestelmän riittämättömyyttä sinänsä vaan vetoaa merkittäviin parannuksiin, on syytä selvittää, onko komission tekemä 10 prosentin suuruinen korjaus perusteltu. Kun otetaan huomioon edelleen todettujen sääntöjenvastaisuuksien vakavuus ja laajuus sekä se, että valvontatoimet ovat tulleet entistä tehottomimmiksi, EMOTR:lle on aiheutunut vakava rahoitusta koskeva riski. Pelkkä Italian hallituksen väite siitä, että uudistuksia on tehty, että toimivaltaisten yksiköiden huomiota on kiinnitetty sääntöjenvastaisuuksiin ja että valvonnan yleiseen tehostamiseen on pyritty, ei ole riittävä. Koska ainakin varainhoitovuoden 1993 osalta on todettu edelleen samat puutteet kuin varainhoitovuoden 1992 osalta, komission tekemä rahoitusta koskeva korjaus on myös määrältään perusteltu.

124 Edellä esitetystä seuraa, että mikään Italian hallituksen esittämistä kanneperusteista ei ole perusteltu ja että kanne on siis hylättävä kokonaisuudessaan.

Oikeudenkäyntikulut

125 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

IV Ratkaisuehdotus

126 Ehdotan siten, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa seuraavaa:

1) Kanne hylätään. 2) Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - Kyse on Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta.

(2) - Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta varainhoitovuonna 1993 rahoitettuja menoja koskevien jäsenvaltioiden tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä 23 päivänä huhtikuuta 1997 tehty komission päätös 97/333/EY (EYVL L 139, s. 30).

(3) - Komissio on esittänyt tältä osin analyyttisiä korjauksia ja kiinteämääräisiä korjauksia, jotka yhdessä muodostavat tämän summan.

(4) - Tässä samoin kuin L kohdassa tarkoitetaan painon vähentymistä, joka johtuu varastoinnista tai tavanomaisesta jalostamisesta.

(5) - Kyse on 2 kohdassa luetelluista eri nimikkeistä A-N.

(6) - Ks. erityisesti maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27 päivänä marraskuuta 1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87 3 ja 26 artikla (EYVL L 351, s. 1).

(7) - Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 729/70 (EYVL L 94, s. 13).

(8) - Asia C-242/96, Italia v. komissio, tuomio 1.10.1998 (Kok. 1998, s. I-5863, 114 kohta); asia C-2/93, Exportslachterijen van Oordegem, tuomio 2.6.1994 (Kok. 1994, s. I-2283, 16-18 kohta) ja asia C-8/88, Saksa v. komissio, tuomio 12.6.1990 (Kok. 1990, s. I-2321, 23 kohta).

(9) - Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Italia v. komissio, tuomion 58 kohta.

(10) - Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Italia v. komissio, tuomion 58 kohta; ks. myös siinä mainitut oikeustapaukset.

(11) - Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Italia v. komissio, tuomion 58 kohta; ks. myös siinä mainitut oikeustapaukset.

(12) - Edellä alaviihteessä 8 mainittu asia Italia v. komissio, tuomion 59 kohta.

(13) - Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Italia v. komissio, tuomion 116 kohta.

(14) - Asia C-48/91, Alankomaat v. komissio, tuomio 10.11.1993 (Kok. 1993, s. I-5611, 14 kohta) ja edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Italia v. komissio, tuomion 122 kohta.

(15) - Asia 49/83, Luxemburg v. komissio, tuomio 12.7.1984 (Kok. 1984, s. 2931, 30 kohta).

(16) - Maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta 12 päivänä maaliskuuta 1985 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 797/85 (EYVL L 93, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 25 päivänä huhtikuuta 1988 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1094/88 (EYVL L 106, s. 28).

(17) - Tässä menetelmässä, joka perustuu tavanomaista varhaisemmin korjattaviin syys- ja kevätsatoihin, annetaan peltomaan viherkasvuston kasvaa rajoitetun ajan, jonka jälkeen ryhdytään tavanomaisiin pellonmuokkaustoimenpiteisiin, jossa tätä viherkasvustoa käytetään maanparannusaineena.

(18) - Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia.

(19) - Mainittu edellä alaviitteessä 8.

(20) - Verkoston luomisesta Euroopan talousyhteisön maatilojen tuloja ja taloutta koskevien kirjanpitotietojen keruuta varten 15 päivänä kesäkuuta 1965 annettu neuvoston asetus N:o 79/65/ETY (EYVL 1965, 109, s. 1859).

(21) - Sokerinalan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1981 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1785/81 (EYVL L 177, s. 4).

(22) - Sokerialan varastointikustannusten korvausta koskevista yleisistä säännöistä ja asetuksen (ETY) N:o 750/68 kumoamisesta 20 päivänä kesäkuuta 1977 annettu neuvoston asetus (EYVL L 156, s. 4).

(23) - Sokerialan varastointikustannusten korvausjärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 18 päivänä elokuuta 1978 annettu komission asetus (ETY) N:o 1998/78 (EYVL L 231, s. 5).

(24) - Alaviitteessä 8 mainittu tuomio.

(25) - Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Italia v. komissio, tuomion 116 kohta.

(26) - Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Italia v. komissio, tuomion 116 kohta.

(27) - Asia 121/83, Suckerfabrik Franken, tuomio 15.5.1984 (Kok. 1984, s. 2039, 26 kohta).

(28) - Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Italia v. komissio, tuomion 118 kohta.

(29) - Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Italia v. komissio, 120 kohta.

(30) - Rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 22 päivänä syyskuuta 1966 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 136/66 (EYVL L 172, s. 3025); 11 artiklan 1 kohta otettiin käyttöön 19.7.1988 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2210/88 (EYVL L 197, s. 1).

(31) - Oliiviöljyn kulutustukea koskevista yleisistä säännöistä 19 päivänä joulukuuta 1978 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3089/78 (EYVL L 369, s. 12).

(32) - Oliiviöljyn kulutustukijärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 24 päivänä syyskuuta 1985 annettu komission asetus (ETY) N:o 2677/85 (EYVL L 254, s. 5), jota on viimeksi muutettu 8.3.1991 annetulla asetuksella (ETY) N:o 571/91 (EYVL L 63, s. 19).

(33) - Kyse on "20 prosentin säännöstä", joka on sisällytetty 19.3.1993 annetulla komission asetuksella (ETY) N:o 643/93 (EYVL L 69, s. 19) asetuksen N:o 2677/85 12 artiklan 6 kohtaan.

(34) - Istituto Repressione Frodi.

(35) - Asia 347/85, Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio, tuomio 24.3.1988 (Kok. 1988, s. 1749, 16 kohta).

(36) - Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Italia v. komissio, tuomion 122 kohta.

(37) - Asia C-54/95, Saksa v. komissio, tuomio 21.1.1999 (Kok. 1999, s. I-35, 28 kohta); asia C-323/96, komissio v. Belgia, tuomio 17.9.1998 (Kok. 1998, s. I-5063, 38 kohta) ja asia C-55/91, Italia v. komissio, tuomio 6.10.1993 (Kok. 1993, s. I-4813, 40 kohta).

(38) - Ks. viinikaupan yhteisestä järjestämisestä 16 päivänä maaliskuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 822/87 (EYVL L 84, s. 1) 44 perustelukappale.

(39) - Viinialan sato-, tuotanto- tai varastoilmoituksista 17 päivänä joulukuuta 1987 annettu komission asetus (ETY) N:o 3929/87 (EYVL L 369, s. 59).

(40) - Asetus, jolla aloitetaan asetuksen N:o 822/87 39 artiklassa säädetty pakollinen tislaus ja jolla poiketaan siihen sisältyvistä tietyistä yksityiskohtaisista säännöistä markkinointivuoden 1992/1993 osalta (EYVL L 18, s. 10).

(41) - Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Italia v. komissio, tuomion 122 kohta.

(42) - Tältä osin kyse on tavanomaisesta painohävikistä, joka aiheutuu varastoinnin tai tavallisen kuljetuksen yhteydessä.

(43) - Maataloustuotteiden määrällisten hävikkien hyväksytyistä poikkeamista julkisessa interventiovarastoinnissa 22 päivänä tammikuuta 1991 annettu komission asetus (ETY) N:o 147/91 (EYVL L 17, s. 9).

(44) - Interventiotoimien toteuttamista naudanliha-alalla koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 29 päivänä maaliskuuta 1989 annettu komission asetus (ETY) N:o 859/89 (EYVL L 91, s. 5).

(45) - Italian tasavallan kanne hylättiin tältäkin osin perusteettomana. Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Italia v. komissio.

(46) - Lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 25 päivänä syyskuuta 1989 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3013/89 (EYVL 1989, L 289, s. 1).