Asia T-360/09

E.ON Ruhrgas AG ja E.ON AG

vastaan

Euroopan komissio

”Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Saksan ja Ranskan maakaasumarkkinat — Päätös, jolla EY 81 artiklan rikkominen todetaan — Markkinoiden jakaminen — Kilpailusääntöjen rikkomisen kesto — Sakot”

Tuomion tiivistelmä

Ks. tuomion teksti. (ks. 62–70 kohta)

EY 81 artiklan 1 kohtaa sovelletaan yksinomaan kilpailulle avoimilla aloilla tässä määräyksessä asetettujen, vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja kilpailuun koskevien edellytysten vuoksi. Kilpailun edellytyksiä ei ole arvioitava pelkästään relevanteilla markkinoilla ennestään toimivien yritysten senhetkisen keskinäisen kilpailutilanteen perusteella, vaan myös potentiaalisen kilpailun perusteella. Tässä yhteydessä kansallisista markkinoista, joille on ominaista tosiasiallisten alueellisten monopolien olemassaolo, on todettava, ettei seikalla, jonka mukaan kyseisillä markkinoilla ei ole lakisääteistä monopolia, ole merkitystä. Sen määrittämiseksi, onko markkinoilla potentiaalista kilpailua, komission on nimittäin tutkittava tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet siihen, että asianomaiset yritykset kilpailevat keskenään tai että uusi kilpailija voi päästä kyseisille markkinoille ja kilpailla niillä ennestään toimivien yritysten kanssa. Komission on suoritettava näiden mahdollisuuksien tutkimus objektiivisin perustein niin, ettei sillä ole merkitystä, ettei näitä mahdollisuuksia kansalliseen lainsäädäntöön välittömästi perustuvan monopolin tai sen täytäntöönpanosta välillisesti seuraavan tosiasiallisen tilanteen vuoksi ole. Pelkästään teoreettinen mahdollisuus yhtiön pääsystä tällaisille markkinoille ei myöskään riitä osoittamaan tällaisen kilpailun olemassaoloa. (ks. 84, 85, 102, 105 ja 106 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 141 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 142 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 143 kohta)

EY 81 artiklan 1 kohtaa sovelletaan vain sopimuksiin, jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Vaikutus yhteisön sisäiseen kauppaan johtuu yleensä useista tekijöistä yhdessä, jotka erikseen tarkasteltuina eivät välttämättä olisi ratkaisevia. Sen selvittämiseksi, vaikuttaako kartelli tuntuvasti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, tällainen järjestely on tutkittava sen taloudellisessa ja oikeudellisessa asiayhteydessä. Tältä osin on merkityksetöntä, onko kartellin vaikutus kauppaan kielteinen, neutraali vai myönteinen. Kilpailunrajoitus on nimittäin omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, jos se voi kääntää kauppavirtoja pois suunnasta, jota ne olisivat muuten noudattaneet. On lisäksi todettava, että kartelli kuuluu EY 81 artiklan soveltamisalaan jo sen perusteella, että se kykenee vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, eli mahdollisen vaikutuksensa perusteella, eikä ole tarpeen näyttää toteen, että sillä on todellinen vaikutus kauppaan. On kuitenkin välttämätöntä, että kartellin mahdollinen vaikutus valtioiden väliseen kauppaan on tuntuva eli ettei se toisin sanoen ole merkityksetön. Kartelli, joka ulottuu yhden jäsenvaltion koko alueelle, on jo luonteensa puolesta sellainen, että se lujittaa kansallista markkinoiden eristämistä ja haittaa näin perustamissopimuksessa tavoiteltua taloudellista vuorovaikutusta. Kansallisista markkinoista, joille on ominaista lakisääteinen tai tosiasiallinen monopoli, on todettava, että koska komissio ei näyttänyt toteen potentiaalisen kilpailun olemassaoloa tällaisilla markkinoilla, se ei voinut katsoa, että kyseisiä markkinoita koskevat sopimukset tai menettelytavat ovat omiaan vaikuttamaan tuntuvasti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. (ks. 151–155 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 169, 170, 173–175 ja 247 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 171 ja 172 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 176 ja 177 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 234 ja 252 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 251 kohta)

Komission aiemmin noudattama päätöksentekokäytäntö ei siten itsessään ole sakkojen määrittämistä koskeva oikeudellinen kehys kilpailuoikeuden alalla, koska tällainen kehys on määritetty ainoastaan asetuksessa N:o 1/2003 ja asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annetuissa suuntaviivoissa. Muita asioita koskevat päätökset ovat siten luonteeltaan vain viitteellisiä syrjinnän mahdollisen olemassaolon osalta, koska on epätodennäköistä, että niihin liittyvät olosuhteet, kuten markkinat, tuotteet, yritykset ja asianomaiset ajanjaksot, olisivat identtisiä. Yhdenvertaisen kohtelun periaate, jonka vastaista on, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia kohdellaan eri tavalla tai että erilaisia tapauksia kohdellaan samalla tavalla, ellei tällaista kohtelua voida objektiivisesti perustella, kuitenkin velvoittaa komissiota sen määrätessä yritykselle kilpailusääntöjen rikkomisesta sakon, samoin kuin se velvoittaa kaikkia toimielimiä niiden kaikessa toiminnassa. On kuitenkin niin, että komission sakkojen määräämistä koskevissa asioissa tekemillä päätöksillä voi olla merkitystä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattamisen kannalta ainoastaan, jos osoitetaan, että näihin muihin päätöksiin liittyvien asioiden olosuhteet, kuten markkinat, tuotteet, maat, yritykset ja kyseessä olevat ajankohdat, ovat rinnastettavissa käsiteltävänä olevan asian olosuhteisiin. (ks. 260–262 kohta)

Sellaisessa erityistapauksessa, jossa emoyhtiö omistaa täysin tytäryhtiönsä, joka on rikkonut yhteisön kilpailusääntöjä, yhtäältä tämä emoyhtiö voi vaikuttaa ratkaisevasti tytäryhtiön käyttäytymiseen, ja toisaalta on olemassa kumottavissa oleva olettama, jonka mukaan kyseinen emoyhtiö tosiasiallisesti vaikuttaa ratkaisevasti tytäryhtiönsä käyttäytymiseen. Näissä olosuhteissa riittää, että komissio osoittaa, että emoyhtiö omistaa täysin tytäryhtiön, voidakseen olettaa, että emoyhtiö vaikuttaa ratkaisevasti tämän tytäryhtiön kauppapolitiikkaan. Tämän perusteella komissio voi katsoa, että emoyhtiö on yhteisvastuussa tytäryhtiölleen määrätyn sakon maksamisesta, ellei tämä emoyhtiö, jonka asiana on kumota tämä olettama, esitä riittäviä todisteita sen osoittamiseksi, että tytäryhtiö toimii itsenäisesti markkinoilla. Tässä yhteydessä on otettava huomioon tämän tytäryhtiön emoyhtiöön yhdistäviä taloudellisia, organisatorisia ja oikeudellisia yhteyksiä koskevat kaikki merkitykselliset seikat, jotka voivat vaihdella tapauksen mukaan. Tätä arviointia ei ole tarpeen rajata koskemaan muun muassa ainoastaan niitä seikkoja, jotka koskevat tytäryhtiön kauppapolitiikkaa suppeassa merkityksessä, kuten jälleenmyynti- tai hintastrategiaa. Erityisesti pelkästään sen osoittaminen, että tytäryhtiö vastaa kauppapolitiikkansa erityisnäkökohdista saamatta niitä koskevia ohjeita, ei ole riittävää sen toteamiseksi, että tytäryhtiö toimii itsenäisesti. Ratkaisevaa ei sitä suuremmalla syyllä ole se, osallistuuko emoyhtiö tytäryhtiön päivittäiseen liiketoimintaan. Seikka, jonka mukaan emoyhtiö on holdingyhtiö, joka ei osallistu tytäryhtiönsä toimintaan, ei pelkästään riitä tekemään mahdottomaksi sitä, että emoyhtiöllä on ratkaiseva vaikutusvalta mainittuun tytäryhtiöön. Kun kyse on konsernista, holdingilla tarkoitetaan nimittäin yhtiötä, jonka tarkoituksena on koota yhteen osakkuudet eri yhtiöissä ja jonka tehtäviin kuuluu varmistaa niiden johdon yhtenäisyys. (ks. 277–280 ja 283 kohta)

Unionin yleiselle tuomioistuimelle asetuksen N:o 1/2003 31 artiklassa EY 229 artiklan mukaisesti annettu täysi harkintavalta, joka merkitsee enemmän kuin pelkkää seuraamuksen laillisuuden valvontaa, jota harjoitettaessa voidaan vain hylätä kumoamiskanne tai kumota kanteen kohteena oleva toimi, tarkoittaa sitä, että tämä tuomioistuin voi korvata komission arvioinnin omalla arvioinnillaan ja siis muuttaa riidanalaista toimea jopa silloin, kun sitä ei kumota, ottamalla huomioon kaikki tosiseikat muuttaessaan muun muassa sakon määrää silloin, kun sen käsiteltäväksi saatetaan kysymys sakon määrästä.