ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Viennin määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan on kiellettyä, että toisen jäsenvaltion kansalainen kuljettaa tähän toiseen jäsenvaltioon ensin mainitussa jäsenvaltiossa ostamansa ajoneuvon, johon on kiinnitetty sellaiset väliaikaiset rekisterikilvet, jotka kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet ajoneuvon viemiseksi tähän toiseen jäsenvaltioon - Yhteensoveltumattomuus EY 29 artiklan kanssa - Arviointiperusteet - Oikeuttaminen - Asian arvioimisen kuuluminen kansalliselle tuomioistuimelle - Lainsäädännössä säädettyjen seuraamusten yhteensoveltumattomuus EY 29 artiklan kanssa tilanteesta riippuen

(EY 29 ja EY 30 artikla)

Tiivistelmä

$$EY 29 artikla on esteenä sille, että jäsenvaltion lainsäädännön mukaan on rikosoikeudellisen seuraamuksen eli esimerkiksi vankeus- tai sakkorangaistuksen uhalla kiellettyä, että toisen jäsenvaltion kansalainen kuljettaa tähän toiseen jäsenvaltioon ensin mainitussa jäsenvaltiossa ostamansa ajoneuvon, johon on kiinnitetty sellaiset väliaikaiset rekisterikilvet, jotka kyseisen toisen jäsenvaltion viranomaiset ovat antaneet ajoneuvon viemiseksi tähän toiseen jäsenvaltioon, jos tämä lainsäädäntö on omiaan rajoittamaan vientiä, jos sillä kohdellaan eri tavalla valtion sisäistä kauppaa ja ulkomaankauppaa ja jos sillä annetaan etuja kotimaankaupalle toisen jäsenvaltion kanssa käytävän kaupan vahingoksi, mikäli tätä lainsäädäntöä ei voida perustella EY 30 artiklan nojalla. Kansallisen tuomioistuimen asiana on tutkia, onko näin sen käsiteltävänä olevassa asiassa.

Jos pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevan kaltainen lainsäädäntö katsotaan EY 29 artiklan vastaiseksi, tässä lainsäädännössä säädettyjä seuraamuksia ei voida määrätä.

( ks. 48 ja 49 kohta sekä tuomiolauselma )
«ETY:n perustamissopimuksen 48 ja 52 artiklan (joista on tullut EY:n perustamissopimuksen 48 ja 52 artikla, joista on muutettuina tullut EY 39 ja EY 43 artikla), ETY:n perustamissopimuksen 67 artiklan (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 67 artikla, joka kumottiin Amsterdamin sopimuksella) ja EY:n perustamissopimuksen 6 ja 8 a artiklan (joista on muutettuina tullut EY 12 ja EY 18 artikla) tulkinta – Direktiivit 88/361/ETY ja 90/364/ETY – Perintövero – Rajat ylittävän taloudellisen toiminnan edellytys – Asuinvaltioon perustuvan syrjinnän kielto»
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Yhteisön säännöstö – Asiallinen soveltamisala – Hoidon tarpeen kattavat kansallisen sosiaaliturvajärjestelmän mukaiset etuudet – Hoidon tarpeessa olevaa henkilöä avustavan kolmannen henkilön vanhuusvakuutusmaksuista vastattavaksi ottaminen kuuluu soveltamisalaan sairausetuutena

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 4 artiklan 1 kohdan a alakohta)

2. Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Yhdenvertainen kohtelu – Kansallinen hoitovakuutusjärjestelmä, jossa kieltäydytään ottamasta vastattavaksi muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion kansalaisen vanhuusvakuutusmaksuista – Järjestelmä, joka merkitsee unionin kansalaisen yhteisön oikeudessa kiellettyä syrjintää

(EY 17 artikla; neuvoston asetus N:o 1408/71)

Tiivistelmä

1. Sen kaltainen etuus, joka muodostuu siitä, että hoitovakuutuksen myöntänyt laitos ottaa vastattavakseen hoitoa tarvitsevaa henkilöä kotona hoitavan kolmannen henkilön vanhuusvakuutusmaksuista, on hoitoa tarvitsevan henkilön saama sairausetuus, johon sovelletaan neuvoston asetusta N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97.

(ks. 20, 21 ja 23 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. EY 17 artiklan ja asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97, kanssa on ristiriidassa se, että toimivaltainen laitos kieltäytyy ottamasta vastattavakseen hoitovakuutusetuudesta, joka muodostuu sellaisen jäsenvaltion kansalaisen vanhuusvakuutusmaksuista, joka on vakuutettua hoitava kolmas henkilö, pelkästään sillä perusteella, että kyseinen kolmas henkilö tai kyseisen vakuutuksen piiriin kuuluva henkilö asuu muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa.

Unionin kansalaisen aseman nojalla samassa tilanteessa olevat jäsenvaltioiden kansalaiset voivat näet perustamissopimuksen soveltamisalalla saada osakseen saman oikeudellisen kohtelun, jollei tätä koskevista nimenomaisesti määrätyistä poikkeuksista muuta johdu. Tässä yhteydessä hoitoa tarvitsevia henkilöitä avustavien kolmansien henkilöiden harjoittaman toiminnan tarkoitus huomioon ottaen asuinpaikkaa koskeva arviointiperuste, johon mainitun hoitovakuutusetuuden epääminen perustuu, ei ole seikka, jolla eri tilanteet erotetaan objektiivisesti toisistaan ja joka oikeuttaa erilaisen kohtelun, vaan se merkitsee sellaista toisiinsa rinnastettavien tilanteiden erilaista kohtelua, jota on pidettävä yhteisön oikeudessa kiellettynä syrjintänä.

(ks. 34–36 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Ympäristö — Pakkaukset ja pakkausjätteet — Direktiivi 94/62 — Pakkausten käsite — Muoviset kantokassit kuuluvat pakkausten käsitteeseen — (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62 3 artiklan 1 kohta)

2. Ympäristö — Pakkaukset ja pakkausjätteet — Direktiivi 94/62 — Tuottajan käsite — (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62 3 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin 94/62 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että asiakkaalle liikkeessä vastikkeetta tai vastikkeellisesti annetut muoviset kantokassit ovat kyseisessä direktiivissä tarkoitettuja pakkauksia. Koska nämä kassit on tarkoitettu täytettäviksi asiakkaan ostamilla tavaroilla ja ne on suunniteltu erityisesti helpottamaan myyntiyksiköiden kuljettamista niiden fyysisen käsittelyn ja niille aiheutuvien kuljetusvahinkojen välttämiseksi, ne täyttävät direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädetyt kaksi edellytystä. Niiden sulkeminen pakkauksen käsitteen ulkopuolelle olisi yhtäältä ristiriidassa pakkauksen tällaisen käsitteen laajan tulkinnan kanssa ja toisaalta olisi omiaan rajoittamaan direktiivien tavoitteiden toteuttamista; direktiivin tarkoituksena on estää ja vähentää pakkausten ja pakkausjätteiden ympäristövaikutuksia jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa ja varmistaa siten ympäristönsuojelun korkea taso.

(ks. 52, 53, 55–57 ja 59 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2. Pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin 94/62 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan asiayhteydessä tuottajan käsitteellä tarkoitetaan tavaroiden tuottajaa eikä pakkaustuotteiden valmistajaa.

(ks. 74 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus — Rakennerahastojen interventio — Yhteisön myöntämä rahoitus — Määrättyjen ehtojen noudattamatta jättäminen — Taloudellisen tuen peruuttaminen ja osittaista takaisinmaksamista koskeva vaatimus — Tuen myöntäneen jäsenvaltion toimivalta — (Neuvoston asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta)

Tiivistelmä

Asetuksen N:o 2052/88 soveltamisesta rakennerahastojen toiminnan yhteensovittamisen osalta toisaalta keskenään ja toisaalta Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen N:o 4253/88, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2082/93, 23 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) rahoittamien toimintaohjelmien yhteydessä silloin kun tutkinta osoittaa, ettei toimintaohjelman toteuttamiselle määrättyjä ehtoja ole noudatettu, jäsenvaltio, joka on myöntänyt EMOTR:n taloudellisen tuen, voi ehkäistäkseen epäkohtia ja ryhtyäkseen toimenpiteisiin niitä vastaan peruuttaa kyseisen tuen ja vaatia lopullisia tuensaajia maksamaan sen osittain takaisin.

(ks. 48 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus — Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen — Liikevaihtoverot — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Kuudennessa direktiivissä säädetyt vapautukset — Vakuutustoiminnan ja vakuutustoimintaan liittyvien vakuutuksenvälittäjän ja vakuutusasiamiehen suorittamien palvelujen vapautuksen käsite — Moottoriajoneuvojen vahinkotarkastukset, jotka suorittaa yhdistys jäseninään olevien vakuutusyhtiöiden puolesta, eivät kuulu kuudennen direktiivin soveltamisalaan — (Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan a alakohta)

2. Verotus — Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen — Liikevaihtoverot — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Kuudennessa direktiivissä säädetyt vapautukset — Sellaisten riippumattomien yhteenliittymien, jotka harjoittavat arvonlisäverotonta toimintaa suorittaakseen palveluja jäsenilleen, suorittamien palvelujen vapautus — Edellytykset — Kilpailun vääristymistä koskevan riskin puuttuminen — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään tilapäisestä vapautuksesta — Hyväksyttävyys — Edellytykset — (Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan f alakohta)

Tiivistelmä

1. Kuudennen direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan a alakohtaa on tulkittava niin, että moottoriajoneuvojen vahinkotarkastukset, joita suorittaa jäsentensä puolesta yhdistys, jonka jäsenet ovat vakuutusyhtiöitä, eivät ole vakuutustoimintaa tai vakuutustoimintaan liittyviä vakuutuksenvälittäjän tai vakuutusasiamiehen suorittamia palveluja kyseisessä säännöksessä tarkoitetussa merkityksessä.

Vakuutustoiminnalle nimittäin on yleisesti hyväksytyn mukaisesti ominaista, että vakuutuksenantaja sitoutuu ennakolta maksettua vakuutusmaksua vastaan suorittamaan vakuutetulle vakuutustapahtuman sattuessa korvauksen, josta on sovittu sopimusta tehtäessä. Tämän määritelmän mukaisesti vakuutustoiminta edellyttää luonteensa vuoksi vakuutuspalvelun tarjoajan ja henkilön, jonka riskit vakuutuksella katetaan, eli vakuutetun välistä sopimussuhdetta. On kuitenkin todettava, että yhdistyksellä, jonka jäsenet ovat vakuutusyhtiöitä ja joka suorittaa moottoriajoneuvojen vahinkotarkastuksia jäsentensä puolesta, ei ole sopimussuhdetta vakuutettuihin.

ks. 39, 41, 42 ja 46 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta

2. Kuudennen direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan f alakohtaa on tulkittava niin, että kyseiseen säännökseen perustuva arvonlisäverovapautuksen myöntäminen yhdistykselle, joka täyttää kaikki muut kyseisen säännöksen mukaiset edellytykset, on evättävä, jos on olemassa todellinen vaara, että vapautus sinänsä voi välittömästi tai tulevaisuudessa aiheuttaa kilpailun vääristymistä. Kansallinen lainsäädäntö, jossa sallitaan tilapäisen vapautuksen myöntäminen, kun on epäselvää, voiko kyseinen vapautus myöhemmin johtaa kilpailun vääristymiseen, ei ole ristiriidassa kyseisen säännöksen kanssa edellyttäen, että vapautus uudistetaan niin kauan kuin asianomainen täyttää mainitun säännöksen mukaiset edellytykset.

ks. 65 ja 69 kohta sekä tuomiolauselman 2 ja 3 kohta
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus — Työntekijät — Yhdenvertainen kohtelu — Henkilöt, jotka ovat lähteneet lähtövaltiostaan työskennelläkseen Euroopan yhteisöjen virkamiehinä toisessa jäsenvaltiossa — Kotiapulaisen palkkaamisesta viimeksi mainitussa valtiossa aiheutuvat menot — Verotuksellinen kotipaikka lähtövaltiossa — Näiden menojen vähentäminen verotettavista tuloista — Vähentämisen epäämistä ei voida hyväksyä — (EY:n perustamissopimuksen 48 artikla (josta on muutettuna tullut EY 39 artikla); Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 14 artikla)

Tiivistelmä

Perustamissopimuksen 48 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 39 artikla) sekä Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 14 artiklan vastaista on se, että Saksasta lähtöisin olevat Euroopan yhteisöjen virkamiehet, jotka asuvat Luxemburgissa työskennellen siellä virkamiehinä ja joilla on kotiapulaisesta aiheutuvia menoja viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa, eivät voi vähentää näitä menoja verotettavista tuloistaan Saksassa, koska kotiapulaista koskevia maksuja ei ole maksettu kyseisen valtion lakisääteiseen eläkevakuutusjärjestelmään vaan Luxemburgin eläkevakuutusjärjestelmään.

ks. 44 kohta ja tuomiolauselma
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön oikeus - Välitön oikeusvaikutus - Yksityisten oikeudet - Kansallisten tuomioistuinten toteuttama oikeuksien suojaaminen - Oikeussuojakeinot - Kansalliset menettelysäännöt - Soveltamisedellytykset - Kunkin jäsenvaltion suorittama asiavaltuuden ja oikeussuojaintressin määrittely - Rajat - Tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden kunnioittaminen

2. Yhteisön oikeus - Periaatteet - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan - Kansallinen lainsäädäntö, jolla estetään tuojaa nostamasta kanne vähittäiskauppiaalle myytyjä tavaroita koskevasta takavarikointitoimesta - Sallittavuus - Edellytykset

Tiivistelmä

$$1. Koska alaa koskevia yhteisön säännöksiä ei ole olemassa, kunkin jäsenvaltion sisäisessä oikeusjärjestyksessä voidaan määrittää toimivaltaiset tuomioistuimet ja antaa menettelysäännöt sellaisia oikeussuojakeinoja varten, joilla pyritään turvaamaan yhteisön oikeuden välittömään oikeusvaikutukseen perustuvat yksityisten oikeudet; nämä menettelysäännöt eivät kuitenkaan saa olla epäedullisempia kuin ne, jotka koskevat samankaltaisia jäsenvaltion sisäiseen oikeuteen perustuvia vaatimuksia (vastaavuusperiaate), eivätkä ne saa olla sellaisia, että yhteisön oikeudessa vahvistettujen oikeuksien käyttäminen on käytännössä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa (tehokkuusperiaate). Lisäksi vaikka lähtökohtaisesti kansallisessa lainsäädännössä on määritettävä yksityisen asiavaltuus ja oikeussuojaintressi, yhteisön oikeudessa edellytetään kuitenkin, että kansallisessa lainsäädännössä ei loukata yksilön oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan.

( ks. 49-50 kohta )

2. Yhteisön oikeusjärjestyksessä yksityisille myönnettyjen oikeuksien tehokkaan oikeussuojan periaatetta on tulkittava niin, että tämän periaatteen kanssa ei ole ristiriidassa sellainen kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla tuoja ei voi nostaa kannetta jälleenmyyjälle myytyjen tavaroiden takavarikkotoimenpiteestä, jonka viranomaiset ovat asettaneet jälleenmyyjälle, koska tuojalla on sen vuoksi, että kyseinen viranomainen on määrännyt sille myös sakon, käytettävissään oikeussuojakeino, jolla voidaan varmistaa sille yhteisön oikeudessa myönnettyjen oikeuksien kunnioittaminen.

Tällaisen tuojan intressi siihen, ettei sen liiketoimintaa estetä yhteisön oikeuden kanssa ristiriidassa olevalla kansallisella säännöksellä, näyttää nyt esillä olevassa asiassa olevan riittävän suojattu, koska se voi saada tuomioistuimen päätöksen, jossa todetaan kyseisen säännöksen olevan ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa.

( ks. 54-56 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtoverot - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Matkatoimistoja koskeva erityisjärjestelmä - Veron peruste - Matkustajan maksama kokonaishinta - Käsite - Välittäjänä toimivan matkatoimiston turistimatkojen järjestäjälle maksama lisäsumma, joka on sen alennuksen suuruinen, jonka matkatoimisto on myöntänyt matkustajalle, kuuluu käsitteen soveltamisalaan

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 26 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

$$Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 26 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitettu käsite "matkustajan maksama kokonaishinta" sisältää lisäsumman, jonka turistimatkojen järjestäjän lukuun välittäjänä toimivan matkatoimiston on maksettava turistimatkojen järjestäjälle matkustajan maksaman hinnan lisäksi ja joka on sen alennuksen suuruinen, jonka tämä matkatoimisto on myöntänyt matkustajalle turistimatkojen järjestäjän esitteessä mainitusta matkan hinnasta.

Kolmannen henkilön maksaman tällaisen lisäsumman ja matkustajalle suoritetun palvelun välillä on siten suora yhteys ja näin ollen lisäsumma sisältyy turistimatkojen järjestäjän tästä palvelusta perimään vastikkeeseen. Lisäsummaa ei voida pitää vastikkeena turistimatkojen järjestäjän matkatoimistolle suorittamasta palvelusta, joka muodostuu matkatoimistolle annetusta oikeudesta myydä matka alennuksella.

( ks. 33 ja 34 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtoverot - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Kuudennessa direktiivissä tarkoitetun taloudellisen toiminnan käsite - Saamisten ostaminen, johon liittyy riskin kantaminen velallisten laiminlyönnistä, kuuluu käsitteen soveltamisalaan

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2, 4 ja 17 artikla)

2. Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtoverot - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Kuudennessa direktiivissä säädetyt vapautukset - 13 artiklan B kohdan d alakohdan 3 alakohdassa tarkoitetut pankkitoimet - "Saamisten perimisen" käsitteen poissulkeminen - Saamisten ostaminen, johon liittyy riskin kantaminen velallisten laiminlyönnistä, kuuluu käsitteen soveltamisalaan

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan d alakohdan 3 alakohta)

Tiivistelmä

1. Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annettua kuudetta direktiiviä 77/388/ETY on tulkittava siten, että toimija, joka ostaa saamisia ja kantaa riskin velallisten laiminlyönnistä ja joka laskuttaa vastikkeena asiakkailtaan palkkion (aito factoring), harjoittaa saman direktiivin 2 ja 4 artiklassa tarkoitettua taloudellista toimintaa, joten se on verovelvollinen ja sillä on vähennysoikeus kyseisen direktiivin 17 artiklan mukaisesti.

Factoring-yhtiö suorittaa toisaalta kiistatta palvelun asiakkaalle, ja tämä palvelu muodostuu ensisijaisesti siitä, että asiakas vapautetaan saamisten perimistoimista ja niiden maksamisen laiminlyöntiin liittyvästä riskistä. Toisaalta asiakkaan on maksettava tällaisesta palvelusta vastikkeena factoring-yhtiölle korvaus, joka vastaa niiden saamisten nimellisarvon, jotka se on myynyt factoring-yhtiölle, ja sen summan, jonka tämä sille suorittaa maksuna saamisista, välistä eroa.

( ks. 49 ja 59 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta )

2. Taloudellinen toiminta, jossa toimija ostaa saamisia ja kantaa riskin velallisten laiminlyönnistä ja laskuttaa vastikkeena asiakkailtaan palkkion (aito factoring), on jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan d alakohdan 3 alakohdan lopussa tarkoitettua "saamisten perimistä", ja siihen ei näin ollen sovelleta tässä säännöksessä käyttöön otettua vapautusta.

Objektiiviselta luonteeltaan factoringin olennaisena päämääränä on kolmannen saamisten periminen ja kotiuttaminen. Factoringia on näin ollen pidettävä pelkkänä "saamisten perimisen" yleisemmän käsitteen muunnelmana siitä riippumatta, missä muodossa sitä harjoitetaan.

( ks. 77 ja 80 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tavaramerkit - Direktiivi 89/104/ETY - Tavaramerkin haltijan oikeus kieltää kolmatta käyttämästä samaa merkkiä samoja tavaroita varten - Tavoite - Rajat

(Neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan a alakohta)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tavaramerkit - Direktiivi 89/104/ETY - Tavaramerkin haltijan oikeus kieltää kolmatta käyttämästä samaa merkkiä samoja tavaroita varten - Ulottuvuus - Sillä, että käyttö ymmärretään osoitukseksi tavaramerkin haltijan kannattamisesta, uskollisuudesta sille tai kuulumisesta siihen, ei ole merkitystä

(Neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 6 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Tavaramerkeistä annetun ensimmäisen direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetty yksinoikeus on annettu siksi, että tavaramerkin haltija voisi suojella sillä tavaramerkin haltijana olevia erityisintressejään, eli yksinoikeus on annettu sen varmistamiseksi, että tavaramerkki pystyy täyttämään tehtävänsä. Yksinoikeutta saadaan siksi käyttää ainoastaan niissä tilanteissa, joissa se, että kolmas käyttää merkkiä, aiheuttaa tai voi aiheuttaa vahinkoa tavaramerkin tehtäville eli erityisesti sen keskeiselle tehtävälle, joka on tavaran alkuperän takaaminen kuluttajalle.

Se, että rekisteröidyn tavaramerkin haltijalla on direktiivin 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan perusteella yksinoikeuden luonteinen oikeus tavaramerkin käyttöön, voi nimittäin olla oikeutettua ainoastaan tämän säännöksen soveltamisalalla.

( ks. 51 ja 52 kohta )

2. Tavaramerkeistä annetun ensimmäisen direktiivin 89/104/ETY 6 artiklan 1 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle jäävässä tilanteessa, jossa kolmas käyttää elinkeinotoiminnassa merkkiä, joka on sama kuin pätevästi rekisteröity tavaramerkki ja niitä samoja tavaroita tai palveluja varten, joita varten tavaramerkki on rekisteröity, tavaramerkin haltija saa kieltää tällaisen käytön tämän direktiivin 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan perusteella, kun esillä olevan asian olosuhteiden perusteella on niin, että merkin käyttö on omiaan vahvistamaan sitä näkemystä, että elinkeinotoiminnassa kyseisten tuotteiden ja tavaramerkin haltijan välillä katsotaan olevan konkreettinen yhteys, ja on omiaan vaarantamaan alkuperän takaamisen, joka on tavaramerkin keskeinen tehtävä. Tätä päätelmää ei aseta kyseenalaiseksi se, että tämä merkki ymmärretään tällaisen käytön yhteydessä osoitukseksi tavaramerkin haltijan kannattamisesta, uskollisuudesta sille tai kuulumisesta siihen.

( ks. 56, 60 ja 62 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Kosmeettiset valmisteet - Pakkaus ja merkinnät - Direktiivi 76/768/ETY - Toimenpiteet sellaista mainontaa vastaan, jolla yhdistetään kosmeettisiin valmisteisiin ominaisuuksia, joita niillä ei ole - Kansallista lainsäädäntöä, jossa kielletään kaikki viittaukset lääketieteellisiin tutkimuksiin ja erityisesti maininta "dermatologisesti testattu", jollei sen yhteydessä esitetä määrättyjä tietoja, ei voida sallia

(Neuvoston direktiivin 76/768/ETY 6 artiklan 3 kohta)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Kosmeettiset valmisteet - Pakkaus ja merkinnät - Direktiivi 76/768/ETY - Toimenpiteet sellaista mainontaa vastaan, jolla yhdistetään kosmeettisiin valmisteisiin ominaisuuksia, joita niillä ei ole - Kansallista lainsäädäntöä, jonka mukaan lääketieteellisiin tutkimuksiin viittaaminen ja erityisesti maininnan "dermatologisesti testattu" käyttäminen edellyttää toimivaltaisen ministerin etukäteen myöntämää lupaa, ei voida hyväksyä

(Neuvoston direktiivin 76/768/ETY 6 artiklan 3 kohta)

Tiivistelmä

1. Kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 76/768/ETY, jonka tarkoituksena on kieltää yksinomaan näiden tuotteiden ominaisuuksia koskevat harhaanjohtavat maininnat, 6 artiklan 3 kohta, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna direktiivillä 93/35/ETY, on esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa kielletään lääketieteellisiin tutkimuksiin viittaaminen - erityisesti maininnan "dermatologisesti testattu" käyttäminen - kosmeettisia valmisteita markkinoille saatettaessa, jollei tähän viittaukseen sisälly tietoja näiden tutkimusten tarkoituksesta ja tuloksesta.

( ks. 39 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta )

2. Kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 76/768/ETY, jonka tarkoituksena on kieltää pelkästään näiden tuotteiden ominaisuuksia koskevat harhaanjohtavat maininnat, 6 artiklan 3 kohta, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna direktiivillä 93/35/ETY, on esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan lääketieteellisiin tutkimuksiin viittaaminen - erityisesti maininnan "dermatologisesti testattu" käyttäminen - on sallittua vain toimivaltaisen ministerin etukäteen myöntämällä luvalla.

( ks. 46 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta )