FI Euroopan unionin virallinen lehti C 63/26

Kanne 17.12.2009 — Euroopan komissio v. Viron tasavalta

(Asia C-528/09)

2010/C 63/44

Oikeudenkäyntikieli: viro

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Marghelis ja K. Saaremäel-Stoilov)

Vastaaja: Viron tasavalta

Vaatimukset

— on todettava, ettei Viron tasavalta ole noudattanut sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta 27.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/96/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei pannut kansallisessa oikeudessa asianmukaisesti täytäntöön 3 artiklan i alakohdan iii alakohtaa, 8 artiklan 2 kohdan kolmatta alakohtaa ja 8 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa

— Viron tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Euroopan parlamentin ja neuvoston 27.1.2003 antama direktiivi 2002/96/EY koskee sähkö- ja elektroniikkalaiteromun käsittelyä. Komissio on tarkastellut niitä toimenpiteitä, joilla mainittu direktiivi on pantu täytäntöön Viron oikeudessa, ja katsoo, ettei Viron tasavalta ole pannut asianmukaisesti täytäntöön 3 artiklan i) alakohdan iii) alakohtaa, 8 artiklan 2 kohdan kolmatta alakohtaa ja 8 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa.

Direktiivin 3 artiklan i) alakohdan iii) alakohdassa määritellään sähkö- ja elektroniikkalaitteiden tuottaja. Viron säädökset, jotka koskevat sähkö- ja elektroniikkalaiteromua, sisältävät kaksi erilaista tuottajan määritelmää, mikä vaikeuttaa näin ollen kyseisen romun käsittelyä koskevien sääntöjen ymmärtämistä ja niiden soveltamista.

Direktiivin 8 artiklan 2 kohdan kolmannessa kohdassa säädetään, että keräyksestä, käsittelystä ja ympäristöä mahdollisimman vähän kuormittavasta loppukäsittelystä aiheutuvia kustannuksia ei saa erikseen ilmoittaa ostajalle uusia tuotteita myytäessä. Komissio katsoo, ettei Viron tasavalta ole pannut tätä vaatimusta täytäntöön kansallisessa oikeudessaan.

Direktiivin 8 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että 8 vuoden siirtymäkauden ajan tämän direktiivin voimaantulosta tuottajat saavat ilmoittaa ostajille uusia tuotteita myytäessä keräyksestä, käsittelystä ja ympäristöä mahdollisimman vähän kuormittavasta loppukäsittelystä aiheutuvat kustannukset ja että ilmoitetut kustannukset eivät saa ylittää todellisia kustannuksia. Komission mukaan Viro ei ole pannut tätä vaatimusta täytäntöön omassa oikeudessaan.

Viron tasavalta on myöntänyt edellä luetellut väitteet oikeiksi ja se on komission perusteltuun lausuntoon antamassaan vastauksessa luvannut lopettaa 3 artiklan i) alakohdan iii) alakohdan, 8 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan ja 8 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaisten velvoitteiden noudattamatta jättämisen muuttamalla jätelakia. Komission tietojen mukaan Viron tasavalta ei ole tähän mennessä antanut luvattua jätelain muuttamista koskevaa lakia tai ei ainakaan ole ilmoittanut siitä komissiolle, joten komissio katsoo, ettei Viron tasavalta ole tähän mennessä pannut kansallisessa oikeudessa asianmukaisesti täytäntöön 3 artiklan i) alakohdan iii) alakohtaa, 8 artiklan 2 kohdan kolmatta alakohtaa ja 8 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa ja että se on näin ollen jättänyt noudattamatta direktiivin mukaisia velvoitteitaan.

(1) EUVL L 37, s. 24; EUVL:n erityispainos 15/07, s. 359.