FI Euroopan unionin virallinen lehti C 354/14

Valitus, jonka Skype on tehnyt 15.7.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-183/13, Skype v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) 5.5.2015 antamasta tuomiosta

(Asia C-382/15 P)

(2015/C 354/17)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Skype (edustajat: solicitor A. Carboni ja solicitor M. Browne)

Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), Sky IP International Ltd, Sky plc

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että

— unionin yleisen tuomioistuimen 5.5.2015 asiassa T-183/13antama tuomio kumotaan kokonaisuudessaan ja hakemus palautetaan SMHV:hen rekisteröintimenettelyn jatkamista varten

— SMHV ja väliintulijat kyseisessä menettelyssä velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan valittajalle oikeudenkäyntikulut, jotka ovat aiheutuneet valitusmenettelyssä, unionin yleisen tuomioistuimen menettelyssä asiassa T-183/13, neljännen valituslautakunnan menettelyssä asiassa R 2398/2010-4 ja väitemenettelyssä B 812 380 väiteosastossa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittajan ainoa valitusperuste on se, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi asiassa T-183/13 antamassaan tuomiossa, jossa on kyse hakemuksesta yhteisön tavaramerkiksi nro 3 660 065 (jäljempänä riidanalainen tavaramerkki), yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa. Erityisesti unionin yleinen tuomioistuin teki ratkaisussaan, jolla se vahvisti SMHV:n toteamuksen sekaannusvaaran olemassaolosta, seuraavat virheet:

1) Kun unionin yleinen tuomioistuin tarkasteli riidanalaisen tavaramerkin ja väliintulijoiden aikaisemman tavaramerkin kattamien tavaroiden ja palvelujen samankaltaisuutta, se otti huomioon riidanalaisen tavaramerkin virheellisen palveluluettelon.

2) Se arvioi virheellisesti kohdeyleisön ominaispiirteitä jättäessään ottamatta huomioon sen, että valittajan Skype-palvelu perustui riidanalaisen tavaramerkin etuoikeuspäivänä (merkityksellinen ajankohta) hyvin uuteen ja innovatiiviseen teknologiamuotoon, minkä vuoksi kohdeyleisöllä oli keskimääräistä korkeampi tekninen asiantuntemus ja huomattava kyky erottaa tavaramerkit toisistaan.

3) Unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, että valittajan riidanalaisen tavaramerkin kattamien palvelujen samuuden myöntäminen tiettyjen aikaisemman tavaramerkin kattamien palvelujen kanssa tarkoittaisi samalla aikaisemman tavaramerkin huomattavan erottamiskyvyn ja/tai tunnettuuden myöntämistä niillä aloilla, joilla sen luettelo on päällekkäinen riidanalaisen tavaramerkin luettelon kanssa merkityksellisenä ajankohtana.

4) Se teki useita oikeudellisia virheitä arvioidessaan SMHV:n tarkastelua kyseessä olevien tavaramerkkien ulkoasun, lausuntatavan ja merkityksen samankaltaisuudesta, erityisesti nojautuessaan virheelliseen oikeudelliseen fiktioon siitä, että keskivertokuluttaja lukee yksittäiset lyhyet sanat vasemmalta oikealle ja antaessaan liiallisen painoarvon sille seikalle, että molemmat tavaramerkit alkavat kirjaimilla S-K-Y sekä kiistäessään sen, että niiden välinen merkitysero kumoaisi mahdollisen ulkoasun tai lausuntatavan samankaltaisuuden.

5) Unionin yleinen tuomioistuin teki kaksi huomattavaa virhettä vahvistaessaan SMHV:n toteamuksen aikaisemman tavaramerkin huomattavasta erottamiskyvystä väliintulijoiden palvelujen ”ytimenä” olevien televisiolähetyspalvelujen ulkopuolella. Yhtäältä se nojautui virheellisesti aikaisemman tavaramerkin käyttöön väliintulijoiden ”ydinpalveluille” johtaakseen siitä erottamiskyvyn muiden palvelujen osalta; toisaalta se otti huomioon näytön käytöstä merkityksellisen ajankohdan jälkeen.

6) Sekaannusvaaran kokonaisarvioinnissa se sovelsi säännöksiä useassa suhteessa virheellisesti, kun se jätti ottamatta huomioon seuraavaa: i. Riidanalaisen tavaramerkin laajan tunnettuuden merkityksellisenä ajanjaksona. ii. Todisteet siitä, että kyseessä olevat tavaramerkit ovat käytännössä esiintyneet samanaikaisesti kyseisillä markkinoilla yli kymmenen vuotta, eivätkä väliintulijat ole nostaneet loukkauskannetta, mikä on vahva osoitus siitä, ettei sekaannusvaaraa ollut olemassa merkityksellisenä ajankohtana.

Näin ollen valittaja vaatii ensiksi, että unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-183/13 antama tuomio kumotaan ja hakemus palautetaan SMHV:hen rekisteröintimenettelyn jatkamiseksi, ja toiseksi, että muut osapuolet velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL L 78, s. 1.