Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Yksityisten suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Direktiivi 95/46 – Täydellinen yhdenmukaistaminen – Niistä tilanteista laadittu tyhjentävä luettelo, joissa henkilötietojen käsittely on laillista

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46 7 artikla)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Yksityisten suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Direktiivi 95/46 – Henkilötietojen käsittelyn laillisuuden edellytykset

(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46 5 artikla ja 7 artiklan f alakohta)

3. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Yksityisten suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Direktiivi 95/46 – Jäsenvaltioiden harkintavallan laajuus

(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46 5 artikla)

4. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Yksityisten suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Direktiivi 95/46 – Henkilötietojen käsittelyn laillisuuden edellytykset

(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46 7 artiklan f alakohta)

5. Perusoikeudet – Yksityiselämän kunnioittaminen – Yksityisten suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Rajoitukset, jotka voidaan sallia Euroopan unionin perusoikeuskirjan nojalla

(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artikla sekä 52 artiklan 1 kohta)

6. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Direktiivit – Välitön oikeusvaikutus – Edellytykset

(EY 249 artiklan kolmas kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46 7 artiklan f alakohta)

Tiivistelmä

1. Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annetussa direktiivissä 95/46 tarkoitettu kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistaminen ei jää pelkästään vähimmäistasolle vaan johtaa yhdenmukaistamiseen, joka on lähtökohtaisesti täydellinen. Juuri tätä silmällä pitäen direktiivillä 95/46 pyritään toteuttamaan henkilötietojen vapaa liikkuvuus takaamalla samalla korkeatasoinen suoja niiden henkilöiden oikeuksille ja vapauksille, joita tiedot koskevat. Tämän vuoksi tavoitteesta taata kaikissa jäsenvaltioissa suojan saattaminen samalle tasolle johtuu, että direktiivin 7 artiklaan on otettu tyhjentävä luettelo, johon on rajattu tilanteet, joissa henkilötietojen käsittelyn voidaan katsoa olevan laillista. Tästä seuraa, että jäsenvaltiot eivät voi lisätä direktiivin 7 artiklaan uusia henkilötietojen käsittelyn laillistamista koskevia periaatteita eivätkä säätää lisävaatimuksista, joilla muutettaisiin jonkin tässä artiklassa säädetyn periaatteen ulottuvuutta.

Tätä tulkintaa ei voida asettaa kyseenalaiseksi direktiivin 95/46 5 artiklassa jäsenvaltioille annetulla mahdollisuudella määritellä henkilötietojen käsittelyn laillisuuden edellytykset. Jäsenvaltiot eivät näet voi direktiivin 5 artiklassa niille annetun harkintavallan perusteella ottaa käyttöön muita henkilötietojen käsittelyn laillistamista koskevia periaatteita kuin ne, jotka mainitaan direktiivin 7 artiklassa, eivätkä lisävaatimuksilla muuttaa mainitussa artiklassa säädettyjen periaatteiden ulottuvuutta.

(ks. 29, 30, 32, 33, 35 ja 36 kohta)

2. Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annetun direktiivin 95/46 7 artiklan f alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan silloin, kun rekisteröidyn suostumusta ei ole saatu, henkilötietojen käsittely, joka on tarpeen rekisterinpitäjän tai sivullisen, jolle tiedot on luovutettu, oikeutettujen intressien toteuttamiseksi, edellyttää rekisteröidyn perusoikeuksien ja -vapauksien kunnioittamisen lisäksi sitä, että henkilötiedot ovat yleisön saatavilla olevissa lähteissä, ja jolla suljetaan näin ehdottomasti ja yleisesti pois mahdollisuus käsitellä tietoja, jotka eivät ole tällaisissa yleisön saatavilla olevissa lähteissä.

Direktiivin tavoitteesta pyrkiä toteuttamaan henkilötietojen vapaa liikkuvuus takaamalla samalla korkeatasoinen suoja niiden henkilöiden oikeuksille ja vapauksille, joita tiedot koskevat, nimittäin johtuu, että direktiivin 7 artiklaan on otettu tyhjentävä luettelo, johon on rajattu tilanteet, joissa henkilötietojen käsittelyn voidaan katsoa olevan laillista. Jäsenvaltiot eivät näin ollen voi lisätä uusia henkilötietojen käsittelyn laillistamista koskevia periaatteita eivätkä säätää lisävaatimuksista, joilla muutettaisiin jonkin 7 artiklassa säädetyn periaatteen ulottuvuutta. Jäsenvaltiot eivät myöskään voi direktiivin 5 artiklan perusteella ottaa käyttöön muita henkilötietojen käsittelyn laillistamista koskevia periaatteita kuin ne, jotka mainitaan 7 artiklassa, eivätkä lisävaatimuksilla muuttaa mainitussa artiklassa säädettyjen periaatteiden ulottuvuutta.

Toisaalta on niin, että jäsenvaltioilla on mahdollisuus vahvistaa periaatteellisia ohjeita direktiivin 95/46 7 artiklan f alakohdassa tarkoitetun, asiassa vastakkain olevien oikeuksien ja intressien edellyttämän punnitsemisen suorittamiseksi. Ne voivat myös ottaa huomioon sen, että rekisteröidyn perusoikeuksiin häntä koskevien tietojen käsittelyn vuoksi kohdistuvan loukkauksen vakavuus voi vaihdella sen mukaan, ovatko kyseessä olevat tiedot mahdollisesti jo yleisön saatavilla olevassa lähteessä vai eivät. Viimeksi mainitussa tapauksessa loukkaus on katsottava sitäkin vakavammaksi.

Kyseessä ei kuitenkaan ole enää pelkkä täsmennys vaan direktiivin 7 artiklan f alakohdassa kielletty lisävaatimus, jos kansallisella lainsäädännöllä suljetaan kokonaan pois tiettyjen henkilötietoryhmien osalta mahdollisuus niiden käsittelyyn vahvistamalla näiden ryhmien osalta lopullisesti se, mikä vastakkaisten oikeuksien ja intressien punnitsemisen tulos on, sallimatta muunlaista tulosta tiettyjen konkreettisessa tapauksessa vallitsevien erityisten olosuhteiden perusteella.

(ks. 29, 30, 32, 36 ja 44–49 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

3. Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annetussa direktiivissä 95/46 on sääntöjä, jotka ovat luonteeltaan joustavia, ja siinä jätetään jäsenvaltioille useissa tapauksissa valta määrätä yksityiskohdista tai valita eri vaihtoehtojen välillä. On siis syytä erottaa toisistaan yhtäältä sellaiset kansalliset toimenpiteet, joilla vahvistetaan lisävaatimuksia, joilla muutetaan jonkin direktiivin 7 artiklassa tarkoitetun periaatteen ulottuvuutta, ja toisaalta sellaiset kansalliset toimenpiteet, joilla vain tarkennetaan jotakin näistä periaatteista. Ensin mainitun tyyppiset kansalliset toimenpiteet ovat kiellettyjä. Jäsenvaltioilla on vain jälkimmäisten kansallisten toimenpiteiden tyyppisten toimenpiteiden suhteen direktiivin 5 artiklan nojalla tietty harkintavalta.

(ks. 35 kohta)

4. Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annetun direktiivin 95/46 7 artiklan f alakohdassa säädetään kahdesta kumulatiivisesta edellytyksestä, joiden on täytyttävä, jotta henkilötietojen käsittelyä voidaan pitää laillisena, eli yhtäältä edellytetään sitä, että henkilötietojen käsittelyn on oltava tarpeen rekisterinpitäjän tai sen sivullisen, jolle tiedot on luovutettu, oikeutetun intressin toteuttamiseksi, ja toisaalta sitä, etteivät rekisteröidyn perusoikeudet ja -vapaudet syrjäytä tätä intressiä. Näistä edellytyksistä jälkimmäinen edellyttää kyseessä olevien vastakkaisten oikeuksien ja intressien punnitsemista, joka riippuu lähtökohtaisesti kunkin tapauksen konkreettisista olosuhteista ja jossa punnitsemisen suorittavan henkilön tai elimen on otettava huomioon rekisteröidyn niiden oikeuksien merkitys, jotka perustuvat Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklaan.

(ks. 38 ja 40 kohta)

5. Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa tunnustettu oikeus yksityiselämän kunnioittamiseen henkilötietojen käsittelyssä koskee kaikenlaisia tunnistettua tai tunnistettavissa olevaa luonnollista henkilöä koskevia tietoja. Perusoikeuskirjan 8 artiklan 2 kohdan ja 52 artiklan 1 kohdan mukaan tätä oikeutta voidaan kuitenkin tietyin edellytyksin rajoittaa.

(ks. 42 kohta)

6. Aina, kun direktiivin säännökset ovat sisällöltään ehdottomia ja riittävän täsmällisiä, yksityiset voivat vedota niihin kansallisissa tuomioistuimissa jäsenvaltiota vastaan silloin, kun se ei ole määräajassa pannut täytäntöön direktiiviä tai kun se on pannut sen täytäntöön virheellisesti. Tällainen on yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annetun direktiivin 95/46 7 artiklan f alakohdan tilanne. Vaikka jäsenvaltioilla onkin direktiivin 95/46 nojalla enemmän tai vähemmän laaja harkintavalta tiettyjen sen säännösten täytäntöönpanossa, 7 artiklan f alakohdassa muotoiltu velvoite on kuitenkin ehdoton.

(ks. 51, 52 ja 55 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)