ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 211/11

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Treviso (Italia) on esittänyt 20.4.2011 — Rikosoikeudenkäynti Elena Vermishevaa vastaan

(Asia C-187/11)

2011/C 211/21

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale di Treviso

Pääasian asianosainen

Elena Vermisheva

Ennakkoratkaisukysymys

Ovatko direktiivin 2008/115/EY (1) 15 ja 16 artikla lojaalin yhteistyön periaatteen ja direktiivien tehokkaan vaikutuksen periaatteen valossa esteenä sille, että kolmannen valtion kansalaiselle, jonka oleskelu on jäsenvaltion sääntöjen vastaista, voidaan määrätä rangaistukseksi enintään neljä vuotta vankeutta siinä tapauksessa, että hän ei noudata Questoren [poliisiviranomainen] ensimmäistä määräystä, ja enintään viisi vuotta vankeutta siinä tapauksessa, ettei hän noudata seuraavia määräyksiä (ja poliisin on välittömästi pidätettävä henkilö) ainoastaan sen vuoksi, ettei hän ole tehnyt yhteistyötä karkotusmenettelyssä ja erityisesti sen vuoksi, että hän on vain jättänyt noudattamatta hallintoviranomaisen antamaa maastapoistumismääräystä.

(1) EUVL L 348, s. 98.
—

valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 3 kohdan ensimmäinen luetelmakohta on kumottava ja päätöksen K(2006) 6762 lopull. 2 artiklan j ja k alakohta on vahvistettava ja mainitun päätöksen 2 artiklan k alakohdan suhteen on todettava, että kunkin yhteisvastuullisen on vastattava suhteessa muihin yhteisvelallisiin 4 500 000 euron määrän kolmasosasta
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 194/10

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 15.4.2011 — Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton v. Ypourgos Perivallontos — Chorotaxias kai Dimosion Ergon, Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon ja Ypourgos Esoterikon — Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis

(Asia C-177/11)

2011/C 194/14

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Symvoulio tis Epikrateias

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton (Kreikan aluesuunnittelijoiden yhdistys)

Vastaajat: Ypourgos Perivallontos — Chorotaxias kai Dimosion Ergon (Ympäristöasioista, aluesuunnittelusta ja julkisista rakennusurakoista vastaava ministeri), Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon (Talous- ja valtiovarainministeri) ja Ypourgos Esoterikon — Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis (Sisäasioista, valtionhallinnosta ja keskitetyn hallintomallin hajauttamisesta vastaava ministeri)

Ennakkoratkaisukysymys

Merkitseekö tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 2001/42/EY (EYVL L 197, s. 30) 3 artiklan 2 kohdan b kohta, jossa säädetään, että ympäristöarviointi on tehtävä kaikista suunnitelmista ja ohjelmista, ”joiden on katsottu edellyttävän direktiivin 92/43/ETY 6 tai 7 artiklan mukaista arviointia sen todennäköisen vaikutuksen johdosta, joka niillä on mainituissa artikloissa tarkoitetuilla alueilla”, sitä, että velvollisuus tehdä ympäristöarviointi tietystä suunnitelmasta riippuu siitä, täyttyvätkö direktiivissä 92/43 tarkoitetut ympäristöarvioinnin tekemisen edellytykset tällaisen suunnitelman osalta, ja että siten myös tässä direktiivin 2001/42 säännöksessä edellytetään, kuten edellä mainitussa direktiivin 92/43 säännöksessä, että todetaan suunnitelmalla voivan olla merkittäviä vaikutuksia tiettyyn erityisten suojelutoimien alueeseen, jolloin vastaava aineellinen arviointi jää jäsenvaltioiden tehtäväksi? Vai onko direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla velvollisuus tehdä ympäristöarviointi sen mukaisesti sitä vastoin riippumaton siitä, täyttyvätkö direktiivin 92/43 mukaiset ympäristöarvioinnin tekemisen edellytykset, eli arvioinnista, joka koskee sen mahdollisia merkittäviä vaikutuksia erityisten suojelutoimien alueeseen, jolloin on — päinvastoin — riittävää, että todetaan tietyn suunnitelman liittyvän jollain tavoin johonkin direktiivissä 92/43 tarkoitetuista alueista eikä välttämättä erityisten suojelutoimien alueeseen, jotta velvollisuus tällaisen arvioinnin tekemiseen syntyy?
—

toissijaisesti valituksenalainen tuomio ja edellisessä luetelmakohdassa mainittu päätös on kumottava siltä osin, kuin a) valittajalle on määrätty sakko ja b) valittaja on velvoitettu korvaamaan oikeudenkäyntikulut, ja asia on ratkaistava valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämien vaatimusten mukaisesti
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 139/14

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Italia) on esittänyt 3.3.2011 — Ministero dell’Interno, Questura di Caltanissetta v. Massimiliano Rizzo

(Asia C-107/11)

2011/C 139/27

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Ministero dell’Interno ja Questura di Caltanissetta

Vastaaja: Massimiliano Rizzo

Ennakkoratkaisukysymykset

Voidaanko kansallisen lainsäädännön, joka on otettu käyttöön 4.7.2006 annetulla asetuksella nro 223 (nk. Bersanin asetus), joka on saatettu laintasoiseksi 4.8.2006 annetulla lailla nro 248, katsoa olevan EY 43 ja EY 49 artiklan mukainen, kun kyse on kansallisesta lainsäädännöstä, jossa

a) vallitsee yleinen suuntaus suojata aikaisemmin sellaisessa kilpailumenettelyssä myönnettyjen toimilupien haltijoita, jossa osa toimijoista oli lainvastaisesti suljettu menettelyn ulkopuolelle;

b) on säännöksiä, joilla tosiasiallisesti taataan saavutetun kaupallisen aseman säilyminen (kuten uusiin luvanhaltijoihin kohdistuva kielto sijoittaa toimipisteitään tiettyä etäisyyttä lähemmäksi jo olemassa olevia toimipisteitä);
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 120/8

Valitus, jonka LG Electronics, Inc. on tehnyt 25.2.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-497/09, LG Electronics v. SMHV (KOMPRESSOR PLUS), 16.12.2010 antamasta tuomiosta

(Asia C-88/11 P)

2011/C 120/14

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: LG Electronics, Inc. (edustaja: avocat J. Blanchard)

Muu osapuoli: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

— tämä valitus on otettava tutkittavaksi

— unionin yleisen tuomioistuimen toisen jaoston 16.12.2010 antama tuomio on kumottava

— SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 23.9.2009 tekemä päätös on kumottava osittain sikäli kuin siinä hylättiin osittain LG Electronicsin valitus 5.2.2009 tehdystä päätöksestä hylätä yhteisön tavaramerkin rekisteröintiä koskeva hakemus nro 007282924 siltä osin kuin se koskee ”sähkökäyttöisiä pölynimureita”

— SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kummassakin oikeusasteessa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu.

Kantaja toteaa tähän liittyen ensiksi, että unionin yleinen tuomioistuin tukeutui uusiin tosiseikkoihin, jotka SMHV esitti siinä ensimmäistä kertaa ja joihin ei ollut vedottu valituslautakunnassa.

Kantaja väittää toiseksi, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, joka perustuu sille esitettyjen tosiseikkojen ja selvitysaineiston vääristämiseen ja jonka vuoksi se katsoi virheellisesti, että pölynimureita voidaan käyttää kompressorien tavoin.

Kantaja väittää kolmanneksi, että koska pölynimureissa ei missään tapauksessa ole kompressoria eikä niitä voida käyttää kompressorien tavoin, tavaramerkin KOMPRESSOR PLUS ei voida missään tapauksessa katsoa muodostuvan yksinomaan merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan elinkeinotoiminnassa käyttää osoittamaan tavaroiden tai palvelujen lajia, laatua, määrää, käyttötarkoitusta, arvoa tai maantieteellistä alkuperää, tavaroiden valmistusajankohtaa tai palvelujen suoritusajankohtaa taikka muita tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia.

(1) EUVL L 78, s. 1
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 130/8

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 18.1.2011 — Eurogate Distribution GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt

(Asia C-28/11)

2011/C 130/15

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Eurogate Distribution GmbH

Vastaaja: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

Ennakkoratkaisukysymys

Onko yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (1) 204 artiklan 1 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että sellaisen muun kuin yhteisötavaran kohdalla, joka on asetettu tullivarastointimenettelyyn ja jolle tullivarastointimenettelyn päätyttyä on osoitettu uusi tulliselvitysmuoto, sen velvollisuuden rikkominen, jonka mukaan merkintä tavaran siirtämisestä pois tullivarastosta on tehtävä asianmukaiseen tietojenkäsittelyohjelmaan jo tullivarastointimenettelyn päättyessä — eikä vasta huomattavasti myöhemmin —, johtaa tullivelan syntymiseen kyseisen tavaran osalta?

(1) EYVL L 302, s. 1.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 113/9

Kanne 21.2.2011 — Euroopan komissio v. Suomen tasavalta

(Asia C-74/11)

2011/C 113/18

Oikeudenkäyntikieli: suomi

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: I. Koskinen ja D. Triantafyllou, asiamiehet)

Vastaaja: Suomen tasavalta

Vaatimukset

— on todettava, että Suomen tasavalta on jättänyt täyttämättä yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 9 ja 11 artiklan mukaiset velvollisuutensa salliessaan muiden kuin arvonlisäverovelvollisten liittymisen arvonlisäveroryhmään ja rajoittaessaan ryhmärekisterijärjestelmän koskemaan rahoitus- ja vakuutuspalvelujen tarjoajia;

— Suomen tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY 11 artiklalla sallitaan jäsenvaltioiden käsitellä yhtenä verovelvollisena useampia henkilöitä, jotka ovat oikeudellisesti itsenäisiä, mutta joilla on läheiset rahoitukselliset, taloudelliset ja hallinnolliset suhteet toisiinsa. Direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa on määritelty verovelvollisen käsite arvonlisäverotuksessa.

Komissio katsoo, että direktiivi 2006/112/EY ei salli henkilöiden, jotka eivät ole verovelvollisia, sisällyttämistä arvonlisäveroryhmään ja siten laajentaa verovelvollisten oikeuksia ja velvollisuuksia ei-verovelvollisiin. Suomen lainsäädäntö, joka sallii ei-verovelvollisten sisällyttämisen arvonlisäveroryhmään, on siten ristiriidassa direktiivin kanssa. Komission tulkinta on myös yhdenmukainen 11 artiklan tarkoituksen hallinnon yksinkertaistamisen ja väärinkäytösten estämisen kanssa.

Suomen lainsäädännössä säädetty ryhmärekisteröinti on lisäksi direktiivin 2006/112/EY 11 artiklan vastainen, siltä osin kuin Suomen arvonlisäverolainsäädännössä ryhmärekisteröinnin soveltamisala on rajoitettu yrityksiin, jotka toimivat rahoitus- tai vakuutusalalla. Komissio katsoo, että ryhmärekisteröinnin järjestelmää on voitava soveltaa kaikkiin jäsenvaltioon sijoittautuneisiin yrityksiin, riippumatta minkä tyyppistä toimintaa yritys harjoittaa. Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä on yhtenäinen järjestelmä ja kun tässä järjestelmässä otetaan käyttöön erityinen järjestely, periaatteena on, että järjestelyn on oltava yleisesti sovellettava. Mikään direktiivin 2006/112/EY 11 artiklan sanamuodossa ei viittaa siihen, että jäsenvaltio voi rajoittaa arvonlisäveroryhmärekisteröinnin järjestelyn soveltamista tiettyihin ryhmiin, jotka toimivat tietyllä alalla. Myös 11 artiklan tarkoituksen perusteella säännöstä on tulkittava siten, että se koskee kaikkia yrityksiä alasta riippumatta. Suomen arvonlisäverolainsäädännön säännökset rajoittaessaan ryhmärekisteröinnin tiettyihin ryhmiin ovat myös ristiriidassa unionin oikeuden yhdenvertaisen kohtelun yleisen periaatteen kanssa.

(1) EUVL L 347, s. 1
2.

Yleisemmin unionin tuomioistuimelta kysytään, miten on tulkittava lääkkeiden jakelulta edellytettyjä lupia koskevia direktiivin 76–84 artiklan säännöksiä ja erityisesti niitä vaatimuksia, jotka on asetettu sille, että apteekkari (jolla tarkoitetaan luonnollista henkilöä eikä oikeushenkilöä) voi, koska hänellä on jo kansallisen lainsäädännön mukainen lupa lääkkeiden vähittäismyyntiin, harjoittaa myös lääkkeiden tukkukauppaa?
3.

Onko asetuksen (EY) N:o 343/2003 3 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä SEUT 78 artiklan 1 kohtaan perustuvan turvapaikka-asioista tehtyjen kansainvälisoikeudellisten asiakirjojen noudattamista koskevan velvoitteen kanssa, tulkittava siten, että menettelyssä asetuksen N:o 343/2003 perusteella hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan valtion määrittämiseksi jäsenvaltiot ovat velvollisia pyytämään Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun virastolta (UNHCR) lausuntoa, jos UNHCR:n asiakirjoissa mainitaan tosiseikkoja ja päätelmiä, joiden mukaan asetuksen N:o 343/2003 3 artiklan 1 kohdan perusteella hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio rikkoo turvapaikka-asioita koskevia Euroopan unionin oikeussääntöjä?
1)

Onko 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY (1) liitteessä olevan, Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemän määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdan vastaista tulkita ja soveltaa osa-aikatyöstä ja määräaikaisista työsopimuksista annetun lain (Teilzeit- und Befristungsgesetz, jäljempänä TzBfG) 14 §:n 1 momentin toisen virkkeen 3 kohdan kaltaista kansallista säännöstä, jossa säädetään, että työsopimuksen uudistamiseen toistamiseen määräajaksi on perusteltu syy, kun työntekijä otetaan toisen työntekijän sijaiseksi, siten, että perusteltu syy on olemassa myös silloin, kun sijaistarve on jatkuva, vaikka tarve voitaisiin kattaa myös ottamalla kyseinen työntekijä palvelukseen toistaiseksi ja antamalla hänen tehtäväkseen kulloinkin sääntöjenmukaisesti poissaolevan työntekijän sijaistaminen, mutta työnantaja pidättää kuitenkin itsellään oikeuden päättää kulloinkin uudelleen, kuinka hän reagoi työntekijöiden konkreettiseen poissaoloon? Mikäli tuomioistuin vastaa ensimmäiseen kysymykseen myönteisesti:
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen annetaan kieltävä vastaus: Onko asetuksen N:o 1408/71 14 artiklan 1 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltiolla, joka ei ole toimivaltainen jäsenvaltio ja johon työntekijä lähetetään töihin, on joka tapauksessa oikeus myöntää perhe-etuuksia vain silloin, kun on todettu, että oikeutta vastaavaan perhe-etuuteen ei ole olemassa toisessa jäsenvaltiossa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 72/11

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakia) on esittänyt 17.12.2010 — SAG ELV Slovensko, a.s., FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe, a.s., TESLA STROPKOV, a.s., Autostrade per ľItalia S.p.A., EFKON AG ja STALEXPORT Autostrady S.A. v. Úrad pre verejné obstarávanie

(Asia C-599/10)

2011/C 72/19

Oikeudenkäyntikieli: slovakia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Najvyšší súd Slovenskej republiky

Pääasian asianosaiset

Valittajat: SAG ELV Slovensko, a.s., FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe, a.s., TESLA STROPKOV, a.s., Autostrade per ľItalia S.p.A., EFKON AG ja STALEXPORT Autostrady S.A.

Vastapuoli: Úrad pre verejné obstarávanie

Muu osapuoli: Národná diaľničná spoločnosť, a.s.

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko tulkinta, jonka mukaan hankintaviranomainen on julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (1) 51 ja 2 artiklan nojalla, yhdessä luettuina, sekä syrjintäkiellon periaatteen ja julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen avoimuuden periaatteen perusteella velvollinen pyytämään tarjoukseen täsmennyksiä kunnioittaakseen oikeussubjektin prosessuaalista oikeutta täydentää tai täsmentää kyseisen direktiivin 45–50 artiklassa tarkoitettuja antamiaan todistuksia ja asiakirjoja, jos tarjouskilpailuun osallistuvan henkilön tarjouksen ristiriitaisuus tai epäselvä tulkinta voi merkitä osallistujan sulkemista tarjouskilpailusta, kyseisen direktiivin mukainen, siinä muodossa kuin kyseinen direktiivi oli voimassa kyseisen ajanjakson aikana?

2) Onko tulkinta, jonka mukaan hankintaviranomainen ei ole [direktiivin 2004/18/EY] 51 ja 2 artiklan nojalla, yhdessä luettuina, sekä syrjintäkiellon periaatteen ja julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen avoimuuden periaatteen perusteella velvollinen pyytämään tarjoukseen täsmennyksiä, jos se katsoo tulleen näytetyksi, että sopimuksen kohteeseen liittyvät edellytykset eivät täyty, kyseisen direktiivin mukainen, siinä muodossa kuin kyseinen direktiivi oli voimassa kyseisen ajanjakson aikana?

3) Onko kansallinen oikeussääntö, jonka mukaan tarjousten arvioimista varten perustetulla valintalautakunnalla on pelkästään mahdollisuus pyytää tarjoajilta kirjallisesti täsmennyksiä tarjoukseen, direktiivin [2004/18/EY] 51 ja 2 artiklan mukainen, siinä muodossa kuin kyseinen direktiivi oli voimassa kyseisen ajanjakson aikana? Onko hankintaviranomaisen toimintatapa, jonka mukaan se ei ole velvollinen pyytämään tarjoajalta täsmennyksiä poikkeuksellisen alhaiseen hintaan, [direktiivin 2004/18/EY] 55 artiklan mukainen ja onko kantajilla I ja II ollut mahdollisuus kuvata riittävästi antamansa tarjouksen perusparametreja, kun otetaan huomioon hankintaviranomaisen niille poikkeuksellisen alhaisen hinnan osalta esittämän pyynnön sanamuoto?

(1) EUVL L 134, 30.4.2004, s. 114.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 55/19

Kanne 9.12.2010 — Euroopan komissio v. Alankomaiden kuningaskunta

(Asia C-576/10)

2011/C 55/34

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. van Beek ja C. Zadra)

Vastaaja: Alankomaiden kuningaskunta

Vaatimukset

— On todettava, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin 2004/18/EY (1) 2 artiklan ja III osaston mukaisia velvoitteitaan, koska se on rikkonut julkisia hankintoja koskevia Euroopan unionin oikeussääntöjä ja erityisesti direktiiviä 2004/18/EY Eindhovenin kunnan tekemän julkista käyttöoikeusurakkaa koskevan sopimuksen tekemisen yhteydessä.

— Alankomaiden kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Komissio on päätynyt katsomaan, että yhteistyösopimus, jonka Eindhovenin kunta on 11.6.2007 tehnyt Hurks Bouw en Vastgoed B.V:n kanssa, on direktiivin 2004/18/EY 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu julkinen käyttöoikeusurakka.

Koska kyseisen julkisen käyttöoikeusurakan ennakoitu arvo ylittää sovellettavan kynnysarvon, sitä koskeva sopimus olisi pitänyt tehdä direktiivin 2004/18/EY ja erityisesti sen 2 artiklan ja III osaston mukaisesti. Hurks Bouw en Vastgoed B.V:n kanssa tehdyt julkisia rakennusurakoita koskevat hankintasopimukset, joiden ennakoitu arvo ylittää sovellettavan kynnysarvon, on myös julkaistava direktiivin 2004/18/EY 63–65 artiklan mukaisesti.

Koska Eindhovenin kunta ei ole soveltanut direktiiviä 2004/18/EY ja erityisesti sen 2 artiklaa ja III osastoa päättäessään tehdä kyseistä julkista käyttöoikeusurakkaa koskevan sopimuksen Hurks Bouw en Vastgoed B.V:n kanssa, komissio katsoo, että direktiiviä on rikottu.

Edellä lausutun perusteella komissio katsoo, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut julkisia hankintoja koskevien Euroopan unionin oikeussääntöjen ja erityisesti direktiivin 2004/18/EY 2 artiklan ja III osaston mukaisia velvoitteitaan Eindhovenin kunnan tekemän julkista käyttöoikeusurakkaa koskevan sopimuksen tekemisen yhteydessä.

(1) Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL L 134, s. 114).
1)

Pitäytyykö unionin tuomioistuin myös esillä olevan asian osalta asiassa C-339/07, Seagon vastaan Deko, annettuun tuomioon perustuvassa oikeuskäytännössä, jonka mukaan sen jäsenvaltion, jonka alueella maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu, tuomioistuimilla on maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 (1) 3 artiklan 1 kohdan nojalla toimivalta tutkia maksukyvyttömyyteen perustuva takaisinsaantikanne, joka on nostettu sellaista vastaajaa vastaan, jonka sääntömääräinen kotipaikka on muussa jäsenvaltiossa, jos maksukyvyttömyyteen perustuvan takaisinsaantivaatimuksen ohella esitetään ensisijaisesti vaatimuksia, jotka perustuvat kansallisen yhtiöoikeudellisen oikeusperustan mukaisiin pääoman säilyttämistä koskeviin sääntöihin ja joilla pyritään taloudellisesti samaan tai määrällisesti ”enempään” kuin takaisinsaantivaatimuksella ja jotka ovat riippumattomia maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisesta?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 30/18

Valitus, jonka Grúas Abril Asistencia, S.L. on tehnyt 8.11.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-386/09, Grúas Abril Asistencia, S.L. v. Euroopan komissio, 24.8.2010 antamasta määräyksestä

(Asia C-521/10 P)

()

2011/C 30/30

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Valittaja: Grúas Abril Asistencia, S.L. (edustaja: asianajaja R. García García)

Muu osapuoli: Euroopan komissio

Vaatimukset

Esitetyt argumentit on hyväksyttävä ja sovellettavien muodollisuuksien täyttämisen jälkeen määräys tutkimatta jättämisestä on kumottava ja kumoamiskanne on otettava tutkittavaksi, koska valittajalla on asiavaltuus, ja pääasia on ratkaistava valittajan vaatimusten mukaan.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valitus kohdistuu unionin yleisen tuomioistuimen antamaan määräykseen, jolla jätettiin tutkimatta kumoamiskanne, joka oli nostettu komission päätöksestä olla aloittamatta menettelyä kantelun kohteena olevien rikkomisten korjaamiseksi. Unionin yleisen tuomioistuimen mukaan yksityinen oikeussubjekti ei voi nostaa kannetta tällaisesta päätöksestä.

Valittaja katsoo, että yksityiset oikeussubjektit valituksen kohteena olevan päätöksen, joka koskee niitä suoraan ja erikseen, adressaatteina voivat nostaa kumoamiskanteen EY 230 artiklan, Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen III-365 artiklan ja oikeuskäytännön mukaisesti. Valittaja vaatii tutkimatta jättämistä koskevan määräyksen kumoamista ja kumoamiskanteen ottamista näin ollen tutkittavaksi.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 346/25

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Italia) on esittänyt 5.7.2010 — ENI SpA v. Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas ja Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico

(Asia C-329/10)

()

2010/C 346/40

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

Pääasian asianosaiset

Kantaja: ENI SpA

Vastaajat: Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas ja Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico

Ennakkoratkaisukysymykset

Ovatko perustamissopimuksen 23, 43, 49 ja 56 artikla sekä direktiivin 2003/54/EY (1) 11 artiklan 2 ja 6 kohta sekä 24 artikla esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, josta ei ole ilmoitettu komissiolle ja jonka mukaan tietyillä sähköenergian tuottajilla, jotka ovat joissakin olosuhteissa välttämättömiä ajojärjestyksen hallinnan tarpeiden tyydyttämiseksi, on pysyvästi velvollisuus tehdä tarjouksia sähköpörssin markkinoilla verkonhaltijan ilman niiden myötävaikutusta määrittelemien ohjelmien mukaisesti ja jonka mukaan näiden hintatarjousten arvo on irrotettu tuottajan määräysvallasta siten, että se on riippuvainen parametreistä, joita ei ole määritelty ”avointen, syrjimättömien ja markkinapohjaisten menettelyjen” mukaisesti?

(1) EUVL L 176, s. 37
2)

Onko totta, että edellä mainitun asetuksen (ETY) N:o 822/87 39 artikla on edellä mainitun viinivuoden osalta pantu toimeen ja korvattu 15.2.1994 annetulla asetuksella (ETY) N:o 343/94 (2)?