ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi - Tullit - Verojen ja maksujen kantaminen kolmannesta maasta salakuljettamalla maahan tuodusta väkiviinasta

(Neuvoston asetus N:o 2913/92)

Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtoverot - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Tuontivero - Verojen ja maksujen kantaminen kolmannesta maasta salakuljettamalla maahan tuodusta väkiviinasta

(Neuvoston direktiivi 77/388/ETY)

Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Valmisteverot - Direktiivit 92/12/ETY ja 92/83/ETY - Verojen ja maksujen kantaminen kolmannesta maasta salakuljettamalla maahan tuodusta väkiviinasta

(Neuvoston direktiivit 92/12/ETY ja 92/83/ETY)

Tiivistelmä

$$Vaikka huumausaineiden tai väärän rahan kaltaisten sellaisten tavaroiden laittomasta maahantuonnista tai luovutuksesta, joilla niiden luonteen ja erityispiirteiden vuoksi ei voida käydä laillista kauppaa ja joita ei voida saattaa vaihdannan piiriin, ei ole kannettava yhteisön lainsäädännön mukaan normaalisti maksettavia veroja tai tulleja, yleisen eron tekeminen laillisten liiketoimien ja laittomien liiketoimien välillä on verotuksen neutraalisuuden periaatteen vastaista, lukuun ottamatta tilanteita, joissa talouden laillisen sektorin ja laittoman sektorin välillä ei voi olla minkäänlaista kilpailua.

Mitä tulee salakuljettamalla kolmannesta maasta maahan tuotuun väkiviinaan, tämän tavaran myynti ei ole kielletty sen luonteen tai sen erityispiirteiden vuoksi. Väkiviinaa ei voida myöskään pitää tuotteena, joka ei kuuluisi vaihdannan piiriin, koska salakuljettamalla maahan tuodun tuotteen ja laillisen kaupankäynnin kohteena olevan tuotteen välillä voi syntyä kilpailua, koska on olemassa lailliset alkoholimarkkinat, joista salakuljetustuotteilla juuri pyritään saamaan osa.

Näin ollen kuudetta direktiiviä 77/388/ETY, valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annettua direktiiviä 92/12/ETY, alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annettua direktiiviä 92/83/ETY ja yhteisön tullikoodeksista annettua neuvoston asetusta N:o 2913/92 on tulkittava niin, että niihin sisältyviä verovelvollisuutta ja tullivelkaa koskevia säännöksiä on sovellettava myös tuotaessa yhteisön tullialueelle salakuljettamalla kolmansista maista peräisin olevaa väkiviinaa.

( ks. 19-20 ja 23-24 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kalastus - Yhteinen rakennepolitiikka - Vesiviljelyn ja suojeltujen merialueiden kehittäminen - Yhteisön taloudellinen tuki - Tuen poistamista koskeva menettely - Komission kirje myönnetyn tuen pidättämisestä - Kannekelpoinen toimi - Komission ennakkovelvollisuus

(Neuvoston asetuksen N:o 4028/86 44 artiklan 1 kohta ja 47 artikla; komission asetuksen N:o 1116/88 7 artikla)

2. Kalastus - Yhteinen rakennepolitiikka - Vesiviljelyn ja suojeltujen merialueiden kehittäminen - Yhteisön taloudellinen tuki - Asetus, jolla asetetaan komissiolle velvollisuuksia ja jolla suojataan yksityisten etuja - Asetuksen oikeusvaikutusten muuttaminen hallinnollisten vaikeuksien vuoksi ei ole hyväksyttävää

(Neuvoston asetus N:o 4028/86; komission asetus N:o 1116/88)

3. Muutoksenhaku - Muutoksenhaku, joka on todettu perustelluksi - Pääasian ratkaiseminen yhteisöjen tuomioistuimessa - Sellaisen päätöksen kumoaminen, jota koskevan kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on hylännyt

(EY:n tuomioistuimen perussäännön 54 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Kalastusalan ja vesiviljelyn rakenteiden parantamista ja sopeuttamista koskevista yhteisön toimista 18 päivänä joulukuuta 1986 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4028/86 44 artiklan 1 kohdalla, jossa komissiolle annetaan valta päättää tuen pidättämisestä, vähentämisestä tai poistamisesta, jos jokin tässä säännöksessä säädetyistä neljästä edellytyksestä täyttyy, pyritään kattamaan kaikki ne toimet, joilla tuki pidätetään silloin, kun jokin mainituista edellytyksistä täyttyy. Vaikka komissio ei ole velvollinen käyttämään tällaista toimivaltaa, mainitussa säännöksessä edellytetään nimenomaisesti, että tätä toimivaltaansa käyttäessään komission on saatettava asia tämän asetuksen 47 artiklassa säädetyllä tavalla pysyvän kalatalouden rakennekomitean käsiteltäväksi. Vastaavalla tavalla asetuksen N:o 1116/88 7 artiklasta, joka koskee tukipäätösten täytäntöönpanoa, ilmenee selvästi, että siinä mainittuja menettelyjä on myös tässä tapauksessa noudatettava.

( ks. 25-28 kohta )

2. Kun komissiolle asetetaan yksityisten etujen suojaamiseen tähtääviä velvoitteita kalastusalan ja vesiviljelyn rakenteiden parantamista ja sopeuttamista koskevista yhteisön toimista annetun asetuksen N:o 4028/86 ja tukipäätösten täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen N:o 1116/88 kaltaisella asetuksella, asetuksen oikeudellisten vaikutusten, joihin kuuluvat myös yhteisön lainsäätäjän vahvistamat erityiset menettelylliset takeet, muuttamista ei voida pätevästi perustella hallinnollisilla vaikeuksilla.

( ks. 34 kohta )

3. EY:n tuomioistuimen perussäännön 54 artiklan ensimmäisen kohdan toisen virkkeen mukaan yhteisöjen tuomioistuin voi siinä tapauksessa, että se kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätöksen, ratkaista asian lopullisesti, jos asia on ratkaisukelpoinen. Näin on silloin kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion kumoaminen merkitsee, että kanteen kohteena ensimmäisessä tuomioistuimessa ollut päätös on kumottava.

( ks. 38-39 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtoverot - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Tuotantopanoshankintaan sisältyvän veron vähentäminen - Verovelvollinen, joka tekee sekä verollisia että verosta vapautettuja liiketoimia - Vero, joka kannetaan palveluista, jotka liittyvät vähennykseen oikeuttaviin liiketoimiin ja vähennykseen oikeuttamattomiin liiketoimiin - Vähennysoikeuden edellytys - Suora ja välitön yhteys tuotantopanoshankintaan liittyvään liiketoimeen vähennysoikeuden syntymisen edellytyksenä

(Neuvoston direktiivin 67/227/ETY 2 artikla ja neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2, 3 ja 5 artikla)

Tiivistelmä

$$Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annettujen ensimmäisen neuvoston direktiivin 67/227/ETY 2 artiklaa ja kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 2, 3 ja 5 kohtaa on tulkittava siten, että tietyn tuotantopanoshankintaa koskevan liiketoimen ja yhden tai useamman vähennykseen oikeuttavan liiketoimen välillä on periaatteessa oltava suora ja välitön yhteys, jotta verovelvollisella olisi oikeus vähentää hankinnan yhteydessä maksettu arvonlisävero ja jotta olisi mahdollista määrittää vähennysoikeuden laajuus.

Kansallisen tuomioistuimen asiana on soveltaa suoran ja välittömän yhteyden arviointiperustetta kunkin käsiteltävänään olevan asian tosiseikkoihin. Verovelvollinen, joka tekee sekä vähennykseen oikeuttavia että vähennykseen oikeuttamattomia liiketoimia, saa kuitenkin vähentää hankkimistaan tavaroista tai palveluista maksamansa arvonlisäveron, jos tavaroilla tai palveluilla on suora ja välitön yhteys vähennykseen oikeuttaviin liiketoimiin ilman, että on tarpeen tehdä eroa sen mukaan, sovelletaanko kuudennen direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 2, 3 vai 5 kohtaa. Tällainen verovelvollinen ei saa kuitenkaan vähentää hankituista palveluista maksamaansa arvonlisäveroa kokonaisuudessaan, jos palveluja ei ole käytetty vähennykseen oikeuttavaan liiketoimeen, vaan ne on käytetty sellaisen toiminnan yhteydessä, joka on ainoastaan seurausta tästä liiketoimesta, jollei verovelvollinen objektiivisin perustein osoita, että näiden palvelujen hankkimiseen liittyvät kulut muodostavat osan myyntiliiketoimen kustannuksista.

( ks. 24 ja 33 kohta sekä tuomiolauselman 1-2 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Ennakkoratkaisukysymykset - Asian saattaminen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi - Perustamissopimuksen 177 artiklassa (josta on tullut EY 234 artikla) tarkoitettu kansallinen tuomioistuin - Käsite - Verovalitusten käsittelemiseen toimivaltaiset Tribunal Económico-Administrativot kuuluvat tämän käsitteen alaan

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla (josta on tullut EY 234 artikla))

2 Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Ennen verollisten liiketoimien varsinaista aloittamista suoritetut toiminnot - Edellytysten noudattamatta jättäminen - Seuraamus - Vähennysoikeuden menettäminen tai siirtäminen ei ole sallittua

(Direktiivin 77/388/ETY 17 artikla)

Tiivistelmä

1 Arvioitaessa sitä, onko ennakkoratkaisua pyytävä elin perustamissopimuksen 177 artiklassa (josta on tullut EY 234 artikla) tarkoitettu tuomioistuin, on otettava huomioon useita seikkoja, kuten toimielimen lakisääteisyys, pysyvyys, sen tuomiovallan pakottavuus, kontradiktorisen menettelyn noudattaminen asioiden käsittelyssä, sen toimiminen oikeussääntöjen soveltajana ja sen riippumattomuus. Nämä edellytykset täyttävät Espanjassa toimivat Tribunal Económico-Administrativot, joilla on toimivalta käsitellä verovalituksia.

( ks. 33 ja 41 kohta)

2 Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan kanssa on ristiriidassa sellainen kansallinen lainsäädäntö, jossa asetetaan verovelvollisen ennen verollisten liiketoimien varsinaista aloittamista maksaman arvonlisäveron vähentämisoikeudelle tietyt edellytykset, kuten tätä koskevan nimenomaisen hakemuksen tekeminen ennen kuin verovelka syntyy ja tämän hakemuksen ja verotettavan toiminnan tosiasiallisen alkamisen välillä lasketun yhden vuoden määräajan noudattaminen, ja jossa näiden edellytysten täyttämättä jättämisen seuraamukseksi asetetaan vähennysoikeuden menettäminen taikka tämän oikeuden siirtäminen siihen asti, kunnes verollisten liiketoimien varsinainen toteuttaminen alkaa.

( ks. 55 kohta ja tuomiolauselma)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Komissio - Yleisön oikeus saada tietoja komission asiakirjoista - Päätös 94/90/EHTY, EY, Euratom - Poikkeukset asiakirjajulkisuudesta - Julkisen edun turvaaminen - Asian käsittely tuomioistuimessa - Poikkeusten soveltamisala - Kilpailusääntöjen soveltamista koskevaan ilmoitukseen 93/C 39/05 perustuva yhteistyö komission ja kansallisten tuomioistuinten välillä

(Komission päätös 94/90/EHTY, EY, Euratom; komission tiedonanto 93/C 39/05)

Tiivistelmä

$$Komission velvollisuus kieltäytyä antamasta tietoja hallussaan olevista asiakirjoista sillä perusteella, että yleinen etu voi vaarantua yleisön oikeudesta saada tietoja komission asiakirjoista tehdyssä komission päätöksessä 94/90/EHTY, EY, Euratom tarkoitetulla tavalla, riippuu sen yhteistyön osalta, jota komissio tekee kansallisten tuomioistuinten kanssa viimeksi mainittujen soveltaessa perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklaa (joista on tullut EY 81 ja EY 82 artikla) ja jota tiedonanto 93/C 39/05 koskee, siitä tavasta, jolla kyseinen yhteistyö toteutetaan. Koska asiakirjat, joita komissio antaa kansallisille tuomioistuimille, ovat usein sellaisia asiakirjoja, joita komissiolla jo on tai joissa, vaikka ne onkin laadittu tiettyä oikeudenkäyntiä varten, ainoastaan selvitetään tällaisten asiakirjojen sisältöä tai joissa komissio tyytyy ilmaisemaan yleisen kannan, joka on riippumaton kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevaan asiaan liittyvistä tiedoista, komission on arvioitava tapauskohtaisesti, kuuluvatko tällaiset asiakirjat päätöksellä 94/90/EHTY, EY, Euratom hyväksytyissä käytännesäännöissä lueteltujen poikkeusten soveltamisalaan.

Sitä vastoin silloin, kun komission antamat asiakirjat sisältävät oikeudellisia tai taloudellisia analyysejä, jotka laaditaan kansallisen tuomioistuimen toimittamien tietojen perusteella, niihin on sovellettava kansallisia prosessisääntöjä samalla tavalla kuin muihin asiantuntijalausuntoihin erityisesti niiden luovuttamisen osalta. Tällaisten asiakirjojen osalta komission on varmistauduttava siitä, ettei niiden luovuttamisella rikota kansallista oikeutta. Jos komissio on epävarma asiasta, sen on käännyttävä kansallisen tuomioistuimen puoleen ja kieltäydyttävä antamasta tietoja ainoastaan, jos kansallinen tuomioistuin vastustaa kyseisten asiakirjojen luovuttamista.

Tulkitessaan päätöstä 94/90/EHTY, EY, Euratom siten, että poikkeus, joka koskee yleisen edun turvaamista oikeudenkäynnin osalta, merkitsee komission velvollisuutta kieltäytyä antamasta tietoja asiakirjoista, joita se on laatinut tiettyä oikeudenkäyntiä varten, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, joten kyseisen päätöksen rikkomista koskeva valitusperuste on hyväksyttävä. (ks. 20 kohta, 24-25 kohta, 28 kohta ja 30 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Kasvinsuojelu - Direktiivi 77/93/ETY - Kielto tuoda Italiaan kolmansista maista peräisin olevia Citrus-lajin hedelmiä - Myöhempi direktiivi, jolla kielto lakkautettiin - Kansallista lainsäädäntöä, jolla kielto on pidetty voimassa, ei voida soveltaa

(Neuvoston direktiivin 77/93/ETY 4 artiklan 2 kohdan a alakohta; komission direktiivit 92/76/ETY, 95/40/EY ja 96/15/EY)

Tiivistelmä

Kasvien tai kasvituotteiden haitallisten organismien jäsenvaltioihin kulkeutumisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä annetun direktiivin 77/93/ETY 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa mainittu kielto tuoda Citrus-lajin hedelmiä suojellulle alueelle, jollaiseksi Italia oli määritelty, on lakannut olemasta voimassa tässä jäsenvaltiossa 1.4.1996 lähtien, eli ajankohtana, jolloin Italian tunnustaminen suojelluksi alueeksi kasvien terveyteen liittyville erityisille vaaroille alttiina olevien yhteisön alueiden tunnustamisesta suojelluiksi annetun direktiivin 92/76/ETY perusteella on lakannut direktiivin 95/40/EY ja direktiivin 96/15/EY vaikutuksesta, vaikka direktiiviä 77/93/ETY ei tuona ajankohtana ollut vielä muutettu. Sellaisen kansallisen lainsäädännön soveltaminen, jossa tällainen kielto pidetään voimassa tämän ajankohdan jälkeen, on näiden direktiivien vastaista.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Asetuksen N:o 1408/71 14 a artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu työ - Käsite

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 14 a artiklan 1 kohdan a alakohta)

2 Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Sovellettava lainsäädäntö - Toiseen jäsenvaltioon työskentelemään tuleva itsenäinen ammatinharjoittaja - Kotijäsenvaltion toimivaltaisen laitoksen antama E 101 -todistus - Sitovuus toisen jäsenvaltion toimivaltaista laitosta kohtaan - Rajat - Todistuksen taannehtiva vaikutus - Hyväksyttävyys

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 14 a artiklan 1 kohdan a alakohta ja neuvoston asetuksen N:o 574/72 11 a artikla)

Tiivistelmä

1 Asetuksilla N:o 2001/83 ja N:o 3811/86 muutetun ja ajan tasalle saatetun asetuksen N:o 1408/71 14 a artiklan 1 kohdan a alakohdassa - jonka mukaan jäsenvaltion alueella tavallisesti toimivaan itsenäiseen ammatinharjoittajaan, joka suorittaa työnsä toisen jäsenvaltion alueella, sovelletaan edelleen ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädäntöä edellyttäen, että työn arvioitu kesto on korkeintaan 12 kuukautta - käytetyllä ilmaisulla "työ" tarkoitetaan kaikenlaisen työn suorittamista riippumatta siitä, onko kyseessä palkkatyö vai itsenäinen ammatinharjoittaminen.

Tämä tulkinta johtuu ensinnäkin kyseisen säännöksen sanamuodosta, sillä ilmaisulla "työ" on tavallisesti yleinen merkitys, joka tarkoittaa yhtä lailla palkkatyön tekemistä kuin itsenäisen ammatin harjoittamista. Toiseksi tulkintaa tukevat ne olosuhteet, joissa säännös on annettu, koska neuvosto on pitänyt ilmaisua "työ" parempana kuin ilmaisua "palvelun tarjoaminen", jota komissio oli ehdottanut tarkoituksenaan rajata säännöksen soveltaminen pelkästään siihen tapaukseen, jossa toisen jäsenvaltion alueella harjoitetaan itsenäisesti ammattia.

(ks. 16, 21, 23 ja 28 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

2 Asetuksen N:o 574/72 11 a artiklan mukaisesti annettu E 101 -todistus, jossa todetaan itsenäisen ammatinharjoittajan kuuluvan edelleen kotijäsenvaltion lainsäädännön alaisuuteen sen tietyn ajanjakson ajan, jona hän tekee työtä toisen jäsenvaltion alueella, sitoo sen jäsenvaltion toimivaltaista laitosta, jonne itsenäinen ammatinharjoittaja lähtee tekemään työtä, sekä sitä, joka turvautuu kyseisen ammatinharjoittajan palveluihin, niin kauan kuin todistusta ei ole peruutettu tai julistettu pätemättömäksi.

Todistuksen antaneen jäsenvaltion toimivaltaisen laitoksen on kuitenkin tarkasteltava uudelleen sitä, oliko sen antaminen perusteltua, ja tarpeen vaatiessa peruutettava se, jos sen jäsenvaltion, jossa itsenäinen ammatinharjoittaja suorittaa työtä, toimivaltainen laitos esittää epäilyksiä todistuksen perustana olevien seikkojen paikkansapitävyydestä ja siten siinä olevista maininnoista sen vuoksi, että ne eivät vastaa asetuksen N:o 1408/71 14 a artiklan 1 kohdan a alakohdan vaatimuksia.

Näin ollen mikään ei myöskään estä sitä, että E 101 -todistuksella voi olla taannehtiva vaikutus.

(ks. 43, 48, 53-54 ja 57 kohta sekä tuomiolauselman 2-3 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta tehty yleissopimus - Erityinen toimivalta - Sen paikkakunnan tuomioistuin, jossa sopimusvelvoite on täytettävä - Täyttämispaikan määrittäminen sen lainsäädännön nojalla, jota asiaa käsittelevän tuomioistuimen on lainvalintasääntöjen mukaan sovellettava.

(27.9.1968 tehdyn yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä sopimuksella, Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä sopimuksella sekä Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä sopimuksella, 5 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että siinä tarkoitettu paikkakunta, jossa velvoite on täytetty tai täytettävä, on määritettävä sen lainsäädännön mukaan, jota asiaa käsittelevän tuomioistuimen on lainvalintasääntöjen mukaan sovellettava riidanalaiseen velvoitteeseen.

Oikeusvarmuuden, joka on yksi yleissopimuksen päämääristä, periaate nimittäin edellyttää, että yleissopimuksen yleisestä periaatteesta poikkeavia toimivaltasääntöjä, kuten 5 artiklan 1 kohtaa, tulkitaan siten, että tavanomaisen valveutunut vastaaja voi kohtuullisesti ennakoida missä tuomioistuimessa - muussa kuin sen valtion tuomioistuimessa, jossa hänen kotipaikkansa on - kanne häntä vastaan voidaan nostaa. On kuitenkin ilmeistä, että velvoitteen täyttämispaikan käsitteen määrittäminen velvoitteen luonteen ja yksittäistapauksen olosuhteiden perusteella ei ole 5 artiklan 1 kohdan ollessa nykyisessä muodossaan riittävä keino kyseisen määräyksen soveltamiseen liittyvien kysymysten ratkaisemiseksi. Lisäksi täyttämispaikan määrittämisessä sovellettava laki ei ole vaarassa vaihtua asiaa käsittelevän tuomioistuimen mukaan, koska sovellettavan lain määrittämisen mahdollistavat lainvalintasäännöt on sopimusvaltioissa yhdenmukaistettu sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 19.6.1980 tehdyllä yleissopimuksella.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Kansainväliset sopimukset - ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Turkin kansalaisten oikeus saada oleskelulupansa uudistetuksi - Edellytykset - Laillisille työmarkkinoille kuuluva työntekijä - Tutkintavankeuteen määrätty ja sen jälkeen ehdolliseen vankeusrangaistukseen tuomittu työntekijä kuuluu laillisille työmarkkinoille

(ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohta)

2 Kansainväliset sopimukset - ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Poikkeukset - Yleiseen järjestykseen liittyvät syyt - Turkkilaisen työntekijän maastakarkotusta yleisestävyyteen liittyvien syiden perusteella ei voida hyväksyä

(ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 14 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1 Turkin kansalainen, joka on tehnyt jäsenvaltiossa keskeytyksettä työtä säännönmukaisesti yli neljän vuoden ajan, mutta joka on tämän jälkeen ollut tutkintavankeudessa yli vuoden ajan sellaisen rikoksen perusteella, josta hänet on myöhemmin tuomittu lainvoimaisesti vankeusrangaistukseen, joka on kokonaisuudessaan ehdollinen, ei ole lakannut kuulumasta vastaanottavan jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille sen takia, ettei hän ole tehnyt työtä tutkintavankeutensa aikana, silloin kun hän vapautumisensa jälkeen löytää uudelleen työtä kohtuullisessa ajassa, ja hän voi kyseisessä jäsenvaltiossa vaatia oleskelulupansa jatkamista voidakseen edelleen käyttää ETY-Turkki-assosiaationeuvoston tekemän päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmannen luetelmakohdan mukaista oikeuttaan tehdä minkälaista tahansa valitsemaansa palkattua työtä.

(ks. 49 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)

2 ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 14 artiklan 1 kohtaa, jonka mukaan kyseisen päätöksen niitä määräyksiä, jotka koskevat turkkilaisten työntekijöiden työtä ja vapaata liikkuvuutta, sovelletaan, jollei yleiseen järjestykseen tai turvallisuuteen taikka kansanterveyteen perustuvista rajoituksista muuta johdu, on tulkittava siten, että sen vastaista on sellaisen Turkin kansalaisen karkottaminen, jolla on välittömästi kyseisellä päätöksellä myönnetty oikeus, silloin kun kyseisestä toimenpiteestä on määrätty rikostuomion perusteella tarkoituksin ehkäistä muiden ulkomaalaisten rikollisuutta, ilman että asianomaisen oma käyttäytyminen antaa konkreettisesti aihetta ajatella, että hän syyllistyisi muihin vakaviin rikoksiin, jotka ovat omiaan häiritsemään yleistä järjestystä vastaanottavassa jäsenvaltiossa.

(ks. 64 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Yhdenvertainen kohtelu - Palkkaus - Tuloverot - Kansallinen lainsäädäntö, jossa asetetaan ulkomailla asuville aviopuolisoille tulorajoja, jotta he saavat saman veroedun kuin kyseisessä maassa asuvat aviopuolisot - Sallittavuuden edellytykset

(EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan 2 kohta (josta on muutettuna tullut EY 39 artiklan 2 kohta))

Tiivistelmä

Perustamissopimuksen 48 artiklan 2 kohtaa (josta on muutettuna tullut EY 39 artiklan 2 kohta) on tulkittava siten, että se ei estä soveltamasta jäsenvaltion sellaista lainsäädäntöä, jossa samanaikaisesti annetaan tuossa jäsenvaltiossa asuville aviopuolisoille veroetu ja jossa edellytetään saman veroedun myöntämiseksi ulkomailla asuville aviopuolisoille, että vähintään 90 prosenttia heidän yhteenlasketuista tuloistaan on veronalaista tuossa jäsenvaltiossa, tai jos tämä prosenttimäärä ei täyty, että heidän ulkomailta saamansa tulot, jotka eivät ole veronalaisia tässä jäsenvaltiossa, eivät ylitä tiettyä enimmäismäärää, koska tällöin heidän henkilö- ja perhekohtainen tilanteensa voidaan ottaa huomioon heidän asuinvaltiossaan.

Se, että jäsenvaltio ei anna ulkomailla asuvalle tiettyjä sellaisia veroetuja, jotka se myöntää maassa asuvalle, ei yleensä ole syrjivää, koska välittömän verotuksen alalla tietyssä maassa asuvien ja ulkomailla asuvien henkilöiden tilanteet eivät yleensä ole toisiinsa rinnastettavissa. Sellaiset ulkomailla asuvat aviopuolisot, joista toinen työskentelee kyseisessä verotuksen toimittavassa valtiossa ja joiden asuinvaltion veroviranomaiset voivat siellä olevan riittävän veropohjan perusteella ottaa huomioon heidän henkilö- ja perhekohtaisen tilanteensa, eivät ole vastaavassa tilanteessa kuin verotuksen toimittavassa valtiossa asuvat aviopuolisot, vaikka toinen näistä työskentelisi muussa jäsenvaltiossa.