Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 14.6.2018 – GS

(asia C-440/17) ( 1 )

(Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Välitön verotus – Sijoittautumisvapaus – Direktiivi 2011/96/EU – 1 artiklan 2 kohta – Emoyhtiö – Holdingyhtiö – Ulkomaiselle holdingemoyhtiölle jaetusta voitosta pidätettävä lähdevero – Vapautus – Veropetos, veron välttäminen ja väärinkäytökset verotuksen alalla – Olettama)

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettava yhteinen verojärjestelmä – Direktiivi 2011/96 – Lainsäädäntöä ei ole yhdenmukaistettu tyhjentävästi – Mahdollisuus arvioida saman alan kansallisen säännöstön yhteensopivuutta primaarioikeuden kannalta (Neuvoston direktiivin 2011/96, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2013/13, 1 artiklan 2 kohta) (ks. 31 kohta)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettava yhteinen verojärjestelmä – Direktiivi 2011/96 – Emoyhtiölle jaettujen voittojen vapauttaminen lähdeverosta tytäryhtiön jäsenvaltiossa – Kotimaisen tytäryhtiön ulkomaiselle emoyhtiölle jakamat osingot – Lähdeverosta vapauttamisen pääsääntö – Pääsäännöstä poikkeaminen väärinkäytöksen tai veropetoksen tilanteessa – Sellaisten henkilöiden osakkuudet emoyhtiössä, joilla ei ole oikeutta tällaiseen vapautukseen – Kansallinen lainsäädäntö, jossa mainitut henkilöt jätetään yleisesti vapautuksen soveltamisen ulkopuolelle – Kumoamatonta olettamaa veropetoksesta tai väärinkäytöksestä ei voida hyväksyä (SEUT 49 artikla; neuvoston direktiivin 2011/96, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2013/13, 1 artiklan 2 kohta) (ks. 43–45, 48, 63, 64, 66 ja 77–81 kohta sekä määräysosa)

Ratkaisu

Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 30.11.2011 annetun neuvoston direktiivin 2011/96/EU, sellaisena kuin se on muutettuna 13.5.2013 annetulla neuvoston direktiivillä 2013/13/EU, 1 artiklan 2 kohtaa ja SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion verolainsäädännölle, jonka mukaan kotimaisen tytäryhtiön ulkomaiselle emoyhtiölle jakamista osingoista pidätetään lähdevero mutta jossa evätään tältä emoyhtiöltä oikeus tällaisen lähdeveron palautukseen tai vapautukseen, kun yhtäältä kyseisen emoyhtiön osakkeenomistajina on henkilöitä, joilla ei ole oikeutta tällaiseen palautukseen tai vapautukseen, jos he saavat osingot tällaiselta tytäryhtiöltä suoraan ja jos tämän emoyhtiön kyseisenä tilikautena saamat bruttotulot eivät ole peräisin sen omasta taloudellisesta toiminnasta, ja kun toisaalta jompikumpi kyseisessä lainsäädännössä säädetyistä edellytyksistä täyttyy eli joko tämän emoyhtiön käytölle ei ole taloudellisia tai muuten merkittäviä syitä tai emoyhtiö ei osallistu toimintansa tarkoituksen kannalta tarkoituksenmukaisesti järjestetyllä liiketoimipaikalla yleiseen taloudelliseen vaihdantaan, ilman että otetaan huomioon niiden yritysten organisatorisia, taloudellisia tai muita merkittäviä ominaisuuksia, jotka ovat sidoksissa kyseiseen emoyhtiöön.

( 1 ) EUVL C 374, 6.11.2017.