ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.4.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesfinanzhof – Saksa) – Sparkasse Allgäu v. Finanzamt Kempten

(Asia C-522/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Sijoittautumisvapaus - SEUT 49 artikla - Jäsenvaltion sääntely, jonka mukaan luottolaitosten on annettava veroviranomaisille tietoja kuolleiden asiakkaidensa varoista perintöveron kantamista varten - Kyseisen sääntelyn soveltaminen sellaisessa toisessa jäsenvaltiossa sijaitseviin sivuliikkeisiin, jossa pankkisalaisuus kieltää periaatteessa tällaisten tietojen toimittamisen))

(2016/C 211/16)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Sparkasse Allgäu

Vastaaja: Finanzamt Kempten

Tuomiolauselma

SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan luottolaitosten, joiden kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa, on ilmoitettava kansallisille viranomaisille ne varallisuuserät, joita säilytetään tai hoidetaan niiden toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevissa epäitsenäisissä sivuliikkeissä, näiden varallisuuserien omistajan, joka asui ensimmäisessä jäsenvaltiossa, kuoltua, kun kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa ei ole vastaavaa ilmoitusvelvollisuutta ja luottolaitoksia koskee siellä pankkisalaisuus, jonka rikkomisesta on säädetty rangaistus.

(1) EUVL C 65, 23.2.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 145/9

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 17.2.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Liettua) – Air Baltic Corporation AS v. Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba

(Asia C-429/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Lentoliikenne - Montrealin yleissopimus - 19, 22 ja 29 artikla - Lentoliikenteen harjoittajan vastuu matkustajien kansainvälisen kuljetuksen viivästyksen tapauksessa - Matkustajien työnantajan tekemä kuljetussopimus - Viivästyksestä aiheutunut vahinko - Työnantajalle aiheutunut vahinko))

(2016/C 145/09)

Oikeudenkäyntikieli: liettua

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Air Baltic Corporation AS

Vastapuoli: Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba

Tuomiolauselma

Eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä Montrealissa 28.5.1999 tehtyä ja Euroopan yhteisön nimissä 5.4.2001 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2001/539/EY hyväksyttyä yleissopimusta ja erityisesti sen 19, 22 ja 29 artiklaa on tulkittava siten, että lentoliikenteen harjoittaja, joka on tehnyt pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen kansainvälisen kuljetussopimuksen matkustajina kuljetettavien henkilöiden työnantajan kanssa, on vastuussa tähän työnantajaan nähden vahingosta, joka johtuu niiden lentojen, joille sen työntekijät ovat kyseisen sopimuksen perusteella osallistuneet, viivästymisestä ja joka muodostuu mainitulle työnantajalle aiheutuneista lisäkustannuksista.

(1) EUVL C 421, 24.11.2014.
1)

SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion lainvalvontaviranomaiset määräävät seuraamuksia siitä, että yksityinen toimija välittää urheiluvedonlyöntejä ilman lupaa sellaisen toisen yksityisen toimijan lukuun, jolla ei ole lupaa järjestää urheiluvedonlyöntejä tässä jäsenvaltiossa mutta jolla on toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, kun velvollisuus hankkia urheiluvedonlyöntien järjestämistä tai välittämistä koskeva lupa on osa julkisen monopolin järjestelmää, jonka kansalliset tuomioistuimet ovat todenneet unionin oikeuden vastaiseksi. SEUT 56 artikla on esteenä tällaiselle seuraamukselle silloinkin, kun yksityinen toimija voi teoriassa saada urheiluvedonlyöntien järjestämistä tai välittämistä koskevan luvan, koska tiedon saamista tällaisen luvan myöntämismenettelystä ei ole varmistettu ja kun julkinen urheiluvedonlyöntimonopoli, joka on kansallisten tuomioistuinten mukaan unionin oikeuden vastainen, on edelleen olemassa tällaisen menettelyn käyttöön ottamisesta huolimatta.
1)

Neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1122/2009, luettuna yhdessä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20.9.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005, sellaisena kuin se on muutettuna 25.5.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 473/2009, ja asetuksen N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteitä koskevien tarkastusmenettelyjen ja täydentävien ehtojen täytäntöönpanon osalta 7.12.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1975/2006, sellaisena kuin se on muutettuna 9.6.2009 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 484/2009, kanssa, on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa kansallisessa säännöstössä edellytetään, että maatalouden ympäristötuen hakija toimittaa maksajavirastolle samaan aikaan tukihakemuksensa kanssa harvinaista kasvilajia koskevan todistuksen, joka oikeuttaa hänet saamaan kyseistä tukea, jos kyseinen säännöstö on mahdollistanut kyseessä oleville toimijoille sen vaatimuksiin mukautumisen kohtuullisissa olosuhteissa, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 68/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.12.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesfinanzhof – Saksa) – X-Steuerberatungsgesellschaft v. Finanzamt Hannover-Nord

(Asia C-342/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Ammattipätevyyden tunnustaminen - Direktiivi 2005/36/EY - 5 artikla - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Direktiivi 2006/123/EY - 16 artikla ja 17 artiklan 6 alakohta - SEUT 56 artikla - Jäsenvaltioon sijoittautunut veroneuvontaa harjoittava yhtiö, joka tarjoaa palveluja toisessa jäsenvaltiossa - Jäsenvaltion säännöstö, jonka mukaan veroneuvontaa harjoittavat yhtiöt on rekisteröitävä ja hyväksyttävä))

(2016/C 068/15)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: X-Steuerberatungsgesellschaft

Vastapuoli: Finanzamt Hannover-Nord

Tuomiolauselma

SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion säännöstössä, jossa määritellään ammatillisen avun antamista veroasioissa koskevan toiminnan aloittamisen edellytykset, rajoitetaan sellaisen veroneuvontaa harjoittavan yhtiön palvelujen tarjoamisen vapautta, joka on perustettu sellaisen toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, johon kyseinen yhtiö on sijoittautunut, ja joka laatii viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa, jossa veroneuvontaa koskevaa toimintaa ei ole säännelty, tuohon ensimmäiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen palvelun vastaanottajan veroilmoituksen ja välittää sen kyseisen jäsenvaltion veroviranomaisille, jollei mainitun yhtiön tai ammatillisen avun antamista veroasioissa koskevat palvelut sille suorittavien luonnollisten henkilöiden toisissa jäsenvaltioissa hankkimaa pätevyyttä tunnusteta sen arvon edellyttämällä tavalla ja oteta asianmukaisesti huomioon.

(1) EUVL C 372, 20.10.2014.
1)

Eläinten suojelusta kuljetuksen ja siihen liittyvien toimenpiteiden aikana sekä direktiivien 64/432/ETY ja 93/119/EY ja asetuksen (EY) N:o 1255/97 muuttamisesta 22.12.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2005 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua ”kaupallisen toiminnan” käsitettä on tulkittava siten, että se kattaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen toiminnan, joka koskee yleishyödyllisen yhdistyksen suorittamaa kodittomien koirien kuljetusta jäsenvaltiosta toiseen näiden koirien luovuttamiseksi sellaisten henkilöiden huostaan, jotka ovat sitoutuneet ottamaan ne vastaan ja maksaneet summan, joka lähtökohtaisesti kattaa kyseiselle yhdistykselle tästä aiheutuneet kustannukset.
1)

Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 60 artiklan 1 kohdan toista virkettä on tulkittava siten, että tässä säännöksessä säädetty fiktio voi johtaa siihen, että oikeus perhe-etuuksiin myönnetään henkilölle, joka ei asu siinä jäsenvaltiossa, joka on toimivaltainen maksamaan nämä etuudet, mikäli kaikki muut kyseisten etuuksien myöntämistä koskevat kansallisen oikeuden mukaiset edellytykset täyttyvät, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 16/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.11.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Baden-Württemberg – Saksa) – Roman Bukovansky v. Finanzamt Lörrach

(Asia C-241/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimus henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta - Mainitun sopimuksen ja kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyjen kahdenvälisten sopimusten suhde - Yhdenvertainen kohtelu - Kansalaisuuteen perustuva syrjintä - Euroopan unionin jäsenvaltion kansalainen - Rajatyöntekijät - Tulovero - Verotusvallan jako - Verotuksellinen liittymä - Kansalaisuus))

(2016/C 016/11)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Baden-Württemberg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Roman Bukovansky

Vastaaja: Finanzamt Lörrach

Tuomiolauselma

Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyn Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välisen sopimuksen, joka allekirjoitettiin Luxemburgissa 21.6.1999, 2 artiklaan ja kyseisen sopimuksen liitteessä I olevaan 9 artiklaan sisältyviä syrjintäkiellon periaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä Sveitsin valaliiton ja Saksan liittotasavallan välisen 11.8.1971 tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna 12.3.2002 tehdyllä tarkistuspöytäkirjalla, kaltaiselle kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdylle kahdenväliselle sopimukselle, jonka mukaan toimivalta verottaa sellaisen saksalaisen verovelvollisen, joka ei ole Sveitsin kansalainen, saamia palkkatuloja kuuluu valtiolle, josta nämä tulot saadaan, eli Saksan liittotasavallalle, myös silloin, kun verovelvollinen on muuttanut asuinpaikkansa Saksasta Sveitsiin mutta on jatkanut työskentelyään Saksassa sijaitsevassa työpaikassaan, vaikka toimivalta verottaa vastaavassa tilanteessa olevan Sveitsin kansalaisen palkkatuloja kuuluu uudelle asuinvaltiolle eli tässä tapauksessa Sveitsin valaliitolle.

(1) EUVL C 303, 8.9.2014.
2)

Asetuksen N:o 469/2009 13 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitettu ”ensimmäisen [unionissa] myönnetyn myyntiluvan myöntämispäivä” on päivä, jona myyntilupapäätös annetaan tiedoksi sen adressaatille.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 381/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 1.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt conseil de prud’hommes de Paris – Ranska) – O v. Bio Philippe Auguste SARL

(Asia C-432/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Yhdenvertaisen kohtelun ja ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatteet - Direktiivi 2000/78/EY - Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa - 2 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan a alakohta - Ikään perustuva erilainen kohtelu - Tilanteiden vertailukelpoisuus - Sellaisen määräaikaisen työsopimuksen päättymiseen perustuvan korvauksen maksaminen, jonka tarkoituksena on epävarmuuden kompensoiminen - Se, että tätä korvausta ei makseta nuorille, jotka työskentelevät koulu- tai yliopistolomiensa aikana))

(2015/C 381/11)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil de prud’hommes de Paris

Pääasian asianosaiset

Kantaja: O

Vastaaja: Bio Philippe Auguste SARL

Tuomiolauselma

Ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatetta, joka on vahvistettu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklassa ja jota on konkretisoitu yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetulla neuvoston direktiivillä 2000/78/EY, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan sopimuksen päättymiseen perustuvaa korvausta, jota maksetaan palkanlisänä määräaikaisen työsopimuksen päättyessä silloin, kun työsopimussuhteet eivät jatku toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella, ei makseta siinä tapauksessa, että sopimus on tehty nuoren kanssa ajanjaksoksi, joka sisältyy hänen koulu- tai yliopistolomiinsa.

(1) EUVL C 431, 1.2.2014.
2)

Uhkasakon, jonka tuomiojäsenvaltion tuomioistuin, joka on ratkaissut tapaamisoikeutta koskevan asiakysymyksen, on asettanut kyseisen oikeuden tehokkuuden takaamiseksi, täytäntöönpanoon sovelletaan samaa täytäntöönpanojärjestelmää kuin mainitulla uhkasakolla taattua tapaamisoikeutta koskevaan päätökseen, ja tällainen uhkasakko on tässä ominaisuudessa todettava täytäntöönpanokelpoiseksi tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2201/2003 olevien sääntöjen mukaisesti.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 371/11

Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 17.9.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Rechtbank Amsterdam – Alankomaat) – Corina van der Lans v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

(Asia C-257/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Lentoliikenne - Matkustajien oikeudet tilanteessa, jossa lento viivästyy tai peruutetaan - Asetus (EY) N:o 261/2004 - 5 artiklan 3 kohta - Lennolle pääsyn epääminen ja lennon peruuttaminen - Pitkäaikainen viivästyminen - Matkustajille annettavat korvaus ja apu - Poikkeukselliset olosuhteet))

(2015/C 371/13)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Rechtbank Amsterdam

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Corina van der Lans

Vastaaja: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

Tuomiolauselma

Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen odottamaton tekninen vika, joka ei johdu puutteellisesta huollosta ja jota ei myöskään ole havaittu säännöllisen huollon yhteydessä, ei kuulu mainitussa säännöksessä tarkoitetun käsitteen ”poikkeukselliset olosuhteet” alaan.

(1) EUVL C 303, 8.9.2014.
Asia C-58/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 11.6.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesfinanzhof – Saksa) – Hauptzollamt Hannover v. Amazon EU Sàrl (Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (ETY) N:o 2658/87 — Tulliliitto ja yhteinen tullitariffi — Yhdistetty nimikkeistö — Nimike 8543 70 — Sähkökoneet ja -laitteet, joilla on itsenäinen tehtävä ja jotka eivät kuulu muualle yhdistetyn nimikkeistön 85 ryhmään — Alanimikkeet 8543 70 10 ja 8543 70 90 — Sähkökirjojen lukulaitteet, jotka on varustettu kääntämis- tai sanakirjatoiminnoilla)

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 11.6.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesfinanzhof – Saksa) – Hauptzollamt Hannover v. Amazon EU Sàrl

(Asia C-58/14) ( 1 )

”(Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (ETY) N:o 2658/87 — Tulliliitto ja yhteinen tullitariffi — Yhdistetty nimikkeistö — Nimike 8543 70 — Sähkökoneet ja -laitteet, joilla on itsenäinen tehtävä ja jotka eivät kuulu muualle yhdistetyn nimikkeistön 85 ryhmään — Alanimikkeet 8543 70 10 ja 8543 70 90 — Sähkökirjojen lukulaitteet, jotka on varustettu kääntämis- tai sanakirjatoiminnoilla)”

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesfinanzhof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Hauptzollamt Hannover

Vastaaja: Amazon EU Sàrl

Tuomiolauselma

Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteeseen I, sellaisena kuin se on muutettuna 5.10.2010 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 861/2010, sisältyvää yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että sähkökirjojen lukulaite, jossa on kääntämis- tai sanakirjatoiminto, on luokiteltava, kun tämä toiminto ei ole sen pääasiallinen toiminto, mikä ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on tutkittava, alanimikkeeseen 8543 70 90 eikä alanimikkeeseen 8543 70 10.

( 1 ) EUVL C 142, 12.5.2014.
2)

Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1791/2006, 204 artiklaa, luettuna yhdessä tietyistä asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 28.2.2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 214/2007, on tulkittava siten, että ensimmäiseen yhteisön ulkoiseen passitusmenettelyyn asetettujen tavaroiden esittäminen liian myöhään ja vasta toisen yhteisön ulkoisen passitusmenettelyn yhteydessä määräpaikan tullitoimipaikassa on sellainen velvollisuuden täyttämättä jättäminen, joka johtaa tullivelan syntymiseen, elleivät jälkimmäisen asetuksen 356 artiklan 3 kohdassa tai 859 artiklan toisessa luetelmakohdassa ja 2 alakohdan c alakohdassa säädetyt edellytykset täyty, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 213/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 29.4.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesverwaltungsgericht – Saksa) – Saksan valtio v. Nordzucker AG

(Asia C-148/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Ympäristö - Direktiivi 2003/87/EY - Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä unionissa - Päästöoikeuksien palautusvelvoitteen laajuuden määrittäminen - Seuraamukset - 16 artiklan 1 ja 3 kohta))

(2015/C 213/14)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesverwaltungsgericht

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Saksan valtio

Vastapuoli: Nordzucker AG

Tuomiolauselma

Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 27.10.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/101/EY, 16 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että sitä ei sovelleta toiminnanharjoittajaan, joka palauttaa kasvihuonekaasujen päästöoikeuksia määrän, joka vastaa edeltäneen vuoden päästöjä, sellaisina kuin ne on ilmoitettu ja todennettu tämän direktiivin 15 artiklan mukaisesti, kun toimivaltaisen kansallisen viranomaisen palautukselle asetetun määräajan päätyttyä suorittaman lisätodennuksen johdosta ilmenee, että näiden päästöjen määrä on ilmoitettu liian vähäiseksi, joten palautettujen päästöoikeuksien määrä on riittämätön.

Jäsenvaltioiden on direktiivin 2003/87, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2004/101, 16 artiklan 1 kohdan mukaan määritettävä seuraamukset, jotka voidaan tällaisessa tilanteessa määrätä.

(1) EUVL C 235, 21.7.2014.
1)

Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ole noudattanut yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112 98 artiklan, sellaisena kuin se on muutettuna 5.5.2009 annetulla neuvoston direktiivillä 2009/47/EY, luettuna yhdessä direktiivin liitteen III kanssa, mukaisia velvoitteitaan — koska se on soveltanut alennettua arvonlisäverokantaa sellaisten palvelujen suorittamiseen, jotka liittyvät ”energiaa säästävien materiaalien” asentamiseen, ja ”energiaa säästävien materiaalien” luovutuksiin silloin, kun henkilö asentaa kyseiset materiaalit asuinrakennukseen, koska kyseistä tavaroiden luovuttamista ei voida pitää arvonlisäverodirektiivin III liitteessä olevassa 10 ryhmässä tarkoitettuna ”sosiaalipolitiikan mukaisena asuntojen luovutuksena, rakentamisena, korjauksena ja muuttamisena”, — koska se on soveltanut alennettua arvonlisäverokantaa sellaisten palvelujen suorittamiseen, jotka liittyvät ”energiaa säästävien materiaalien” asentamiseen, ja ”energiaa säästävien materiaalien” luovutuksiin silloin, kun henkilö asentaa kyseiset materiaalit asuinrakennukseen, koska kyseiset tavaroiden luovutukset jäävät arvonlisäverodirektiivin III liitteessä olevassa 10 a ryhmässä tarkoitetun ”yksityisasuntojen uudistamisen ja korjauksen” ulkopuolelle, ja — koska se on soveltanut alennettua arvonlisäverokantaa sellaisten palvelujen suorittamiseen, jotka liittyvät ”energiaa säästävien materiaalien” asentamiseen, ja ”energiaa säästävien materiaalien” luovutuksiin silloin, kun henkilö asentaa kyseiset materiaalit asuinrakennukseen, koska vaikka kyseisten tavaroiden luovutusten katsottaisiinkin kuuluvan arvonlisäverodirektiivin III liitteessä olevassa 10 a ryhmässä tarkoitetun ”yksityisasuntojen uudistamisen ja korjauksen” alaan, ne sisältävät materiaaleja, jotka vastaavat arvoltaan merkittävää osaa suoritetuista palveluista.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 138/21

Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 5.3.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgerichtshof – Itävalta) – Ralph Prankl

(Asia C-175/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Direktiivi 92/12/ETY - Valmisteveron alaisia tuotteita koskeva yleinen järjestelmä - Salakuljetettujen tavaroiden verottaminen - Yhdessä jäsenvaltiossa kulutukseen luovutetut ja toiseen jäsenvaltioon kuljetetut tavarat - Toimivaltaisen jäsenvaltion määrittäminen - Kauttakulkuvaltion oikeus verottaa kyseisiä tavaroita))

(2015/C 138/27)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgerichtshof

Pääasian asianosainen

Ralph Prankl

Tuomiolauselma

Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25.2.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 14.12.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/108/ETY, 7 artiklan 1 ja 2 kohtaa ja 9 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kun jäsenvaltion alueelle salaa tuotuja valmisteveron alaisia tavaroita on kuljetettu kyseisen direktiivin 7 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua saateasiakirjaa käyttämättä toiseen jäsenvaltioon, jonka alueella toimivaltaiset viranomaiset ovat havainneet ne, kauttakulkujäsenvaltiot eivät saa myös kantaa valmisteveroa kyseisen kuljetuksen suorittaneelta kuorma-autonkuljettajalta sillä perusteella, että tämä on pitänyt tavaroita hallussa kaupallisiin tarkoituksiin kyseisen valtion alueella.

(1) EUVL C 235, 21.7.2014.