Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Lenz 15 päivänä huhtikuuta 1997. - Portugalin tasavalta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio. - Yleinen maatalouspolitiikka - Asetus (EY) N:o 307/95 - Öljynsiemenet - Lopulliset viitemäärät - Portugalilaisten tuottajien jättäminen koko yhteisön ylitysten ja käyttämättä jättämisten hyvittämisen ulkopuolelle - Kumoamiskanne. - Asia C-150/95.



Oikeustapauskokoelma 1997 sivu I-05863



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

A Tosiseikat

1 Käsiteltävänä olevalla kanteella Portugalin tasavalta riitauttaa portugalilaisille auringonkukkien tuottajille maksettavien korvausten 20 prosentin pienennyksen. Pienennys perustui korjattujen lopullisten alueellisten viitemäärien vahvistamisesta soijapapujen, rapsin- ja auringonkukansiementen tuottajille markkinointivuodelle 1994/1995 14 päivänä helmikuuta 1995 annettuun komission asetukseen (EY) N:o 307/95(1) (jäljempänä asetus N:o 307/95). Kuten tämän asetuksen liitteestä I ilmenee, komissio on todennut, että auringonkukkien tuottamiseksi Portugalissa taattu enimmäispinta-ala oli ylittynyt 20 prosentilla, minkä vuoksi komissio pienensi lopullisia alueellisia viitemääriä ja siten myös maksettavia korvauksia 20 prosentilla.

2 Asetuksen liitteessä mainittu Portugalille asetettu taattu enimmäispinta-ala perustuu Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisehdoista ja perustamissopimusten mukautuksista tehtyyn asiakirjaan(2) (jäljempänä liittymisasiakirja). Auringonkukkien viljely on erityisen tärkeätä Portugalissa, joten liittymisasiakirjassa määrätään erityisestä järjestelmästä Portugalia varten. Siten liittymisasiakirjan 294 artiklassa määrätään seuraavaa:

"Markkinointivuosien 1986/87 ja 1994/95 välisenä aikana määrätään erityiset takuukynnykset Portugalissa tuotetuille rapsin-, rypsin- ja auringonkukansiemenille.

Markkinointivuoden 1986/1987 takuukynnykset ovat:

- rapsin- ja rypsinsiemenille 1 000 tonnia,

- auringonkukansiemenille 48 000 tonnia.

Nämä erityiset takuukynnykset määritetään seuraaviksi markkinointivuosiksi sellaisten arviointiperusteiden mukaan, jotka ovat verrattavissa nykyisessä yhteisössä takuukynnysten määräämistä varten hyväksyttyihin arviointiperusteisiin.

Jos erityinen takuukynnys ylittyy, sovelletaan yhteisvastuuseen perustuvia rangaistusmaksuja noudattaen nykyisessä yhteisössä sovellettuja yksityiskohtaisia sääntöjä vastaavia sääntöjä ja samaa enimmäismäärää."

Portugalille 294 artiklan mukaan määrättyjä kynnyksiä korotettiin 90 000 tonniin markkinointivuosiksi 1990/1991 ja 1991/1992.

3 Yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä taatuista enimmäismääristä siirryttiin taattuihin enimmäispinta-aloihin. Tämä muutos toteutettiin tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1765/92.(3) Tämän asetuksen 1 artiklan nojalla otetaan käyttöön peltokasvien viljelijöitä koskeva korvausjärjestelmä. Saman asetuksen 2 artiklan nojalla kyseiset viljelijät voivat hakea korvausta. Korvaus vahvistetaan hehtaaria kohti, ja se vaihtelee alueittain.

4 Asetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaan korvaus myönnetään kahden eri järjestelmän mukaisesti: joko kaikille tuottajille avoimen yleisen järjestelmän perusteella tai pientuottajille avoimen yksinkertaistetun järjestelmän perusteella. Yleisen järjestelmän perusteella korvausta hakevat tuottajat ovat velvolliset kesannoimaan osan tilansa viljelyalasta korvausta vastaan.

5 Kun alueellinen perusviljelyala on vahvistettu ja kun niiden yksittäisten viljelyalojen summa, joille tukea haetaan, on suurempi kuin tämä alueellinen perusviljelyala, pienennetään 2 artiklan 6 kohdan mukaan saman markkinointivuoden aikana viljelijää kohti hyväksyttyä viljelyalaa samassa suhteessa. Seuraavan markkinointivuoden aikana yleiseen järjestelmään kuuluvien tuottajien on kesannoitava korvauksetta ylimääräinen osuus pelloistaan. Tämä ylimääräisen kesannoinnin prosentuaalinen osuus vastaa sitä prosentuaalista osuutta, jolla alueellinen perusviljelyala on ylitetty. Tämä toimenpide on eri asia kuin yleinen kesannointivelvoite, josta muut kuin pientuottajat saavat korvauksen. Korvauksesta säädetään 7 artiklassa, jonka mukaan kesannointivelvoitetta sovelletaan kuhunkin yleisen järjestelmän mukaisesti korvausta hakevaan tuottajaan. Markkinointivuodelle 1993/1994 kesannointivelvoite on 15 prosenttia, ja tämän kesannoidun alan on oltava viljelykierrossa.

6 Asetuksen 5 artiklassa säädetään yksityiskohtaisesti korvauksen laskemismenetelmästä. Espanjaa ja Portugalia varten on tältä osin säädetty erityisestä järjestelmästä. Asetuksen 5 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:

"Espanjan ja Portugalin osalta auringonkukansiementen tuottajille vahvistetaan kansallinen ennakoitu viitemäärä näissä valtioissa käytettävän alueellistamisen perustaksi. Portugalin osalta luku on 272 ecua hehtaarilta. - -

Komissio vahvistaa auringonkukansiementen sivutoimisille viljelijöille Espanjassa ja Portugalissa markkinointivuoden 1994/95 loppuun asti maksettavan korvauksen siten, että vältetään mahdolliset vääristymät, joita voisi syntyä näiden jäsenvaltioiden auringonkukansiementen tuottajia koskevista siirtymäkauden toimenpiteistä."

7 Riidanalaisessa komission asetuksessa säädetty 122 000 hehtaarin viljelyala, jonka Portugalin väitetään ylittäneen, perustuu puolestaan tullitariffeja ja kauppaa koskevaan yleissopimukseen (GATT) liittyvään niin sanottuun Blair House -sopimukseen, joka on tehty Euroopan yhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välillä.

8 Tämä sopimus oli tarpeen, koska GATTin erityisryhmä arvioi, että öljysiemeniä koskevan yhteisön tukijärjestelmän vuoksi yhteisön vuonna 1962 Amerikan yhdysvalloille myöntämien tariffimyönnytysten arvo aleni.(4) Tämän öljysiemeniä koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan 4 kohdassa määrätään seuraavaa:

"EY ottaa käyttöön erityisen perusviljelyalan (EPV) niitä tuottajia varten, jotka luvat öljysiementen viljelyä koskevien erityisten maksujen järjestelmään, seuraavien periaatteiden mukaisesti:

- asteittainen soveltaminen niiden viljojen osalta, jotka on istutettu vuoden 1994 satoa ja seuraavia satoja varten,

- liittymissopimukset huomioon ottaen, järjestelmän soveltaminen kokonaisuudessaan Espanjassa ja Portugalissa markkinointivuodesta 1995/1996 alkaen."

Yhteisymmärryspöytäkirjan 5 kohdassa erityinen perusviljelyala määritellään seuraavasti:

"- perustetaan EY:n öljysiementen perusviljelyala, jolle myönnetään öljysiementen viljelyä koskevia erityisiä maksuja (kahdentoista jäsenen yhteisössä voimassa olevat luvut ovat liitteessä),

- määrätyn markkinointivuoden osalta kahdentoista jäsenen EY:ssä sovellettavaa öljysiemenille myönnettyä perusviljelyalaa vähennetään neuvoston peltokasveille vahvistaman vuosittaisen kesannointimäärän mukaan. Vähennys ei saa minään vuonna olla pienempi kuin kymmenen prosenttia (10 %) perusviljelyalasta."

9 Yhteisymmärryspöytäkirjan 6 kohdan mukaan öljysiementen viljelyä koskeviin erityisiin maksuihin sovelletaan täydentävää järjestystä:

"- öljysiementen viljelyä koskevia erityisille maksuille oikeutettua ja öljysiemenille myönnettyä EY:n perusviljelyalaa (5 kohdan mukaisesti tehdyn vähennyksen jälkeen) suuremman istutetun viljelyalan jokaista prosenttiyksikköä (1 %) kohti näiden öljysiementen tuottajille säädetyistä hyvitysmaksuista vähennetään yksi prosentti,

- nämä EPV:tä suurempaan istutettuun viljelyalaan sovellettavat hyvitysmaksujen vähennykset tehdään saman markkinointivuoden aikana,

- mukautetun hyvitysmaksun prosenttivähennys siirretään lisäksi seuraavaan markkinointivuoteen,

- jokaisena vuotena, jolloin hyvitysmaksua ei tarvitse vähentää (toisin sanoen jolloin istutettu pinta-ala on 5 kohdan mukaisesti tehdyn vähennyksen jälkeen samansuuruinen tai pienempi kuin EPV), hyvitysmaksu voidaan kuitenkin palauttaa perusviitemäärän tasolle,

- seuraavat hyvitysmaksun muutokset tehdään edellä kuvaillulla tavalla."

10 Yhteisymmärryspöytäkirjan liitteessä määrätään tiettyjä maa- ja tuotekohtaisia perusviljelyaloja. Siinä mainitaan myös Portugalille auringonkukansiementen viljelyä varten määrätyt 122 000 hehtaaria. Jäljempänä esitettävien perustelujen selventämiseksi haluan tässä toistaa yhteisymmärryspöytäkirjan liitteen kokonaisuudessaan.

LIITE

Erityisen perusviljelyalan järjestelmä, jota sovelletaan öljysiemeniin

kahdentoista jäsenvaltion EY:ssä(1) (Soijapavut, rypsin- ja rapsinsiemenet ja auringonkukansiemenet)$

Viitevuosi(2)

1994/1995

1995/1996

ja seuraavat markkinointivuodet(3)

Hehtaarit

ESPANJA

Auringonkukansiemenet

PORTUGALI

Auringonkukansiemenet

12 JÄSENEN EY

Muut

Yhteensä

1 411 000

122 000

3 966 000

-

-

-

-

5 128 000

(1) Lukuja on vähennettävä peltokasvien vuosittaisen kesannointimäärän mukaan.

(2) Jakso 1994/1995 viittaa EY:n markkinointivuoteen, toisin sanoen vuoden 1994 satoa varten istutettuihin öljysiemeniin (sekä syys- että kevätmuodot).

(3) On sovittu, että jos EY:n jäsenmäärä kasvaa, tätä sopimusta muutetaan siten, että erityistä perusviljelyalaa suurennetaan määrällä, joka ei ole suurempi kuin kolmen liittymistä välittömästi edeltäneen vuoden perusteella laskettu liittyvän jäsenvaltion keskimääräinen tuotantoala.

11 Blair House -sopimus saatettiin lopulta osaksi yhteisön oikeusjärjestystä neuvoston asetuksella N:o 232/94.(5) Tällä asetuksella lisättiin asetuksen N:o 1765/92 5 artiklan 1 kohtaan seuraavat kohdat:

"e) markkinointivuodesta 1994/1995 alkaen on öljysiemenviljelylle suoritettavia erityismaksuja varten vahvistettava taatut enimmäispinta-alat. Niiden on vastattava liitteessä IV esiintyviä pinta-aloja pienennettyinä kyseisenä markkinointivuonna sovellettavalla viljelykiertoon perustuvalla kesannointiosuudella, tai jos osuus on alle 10 prosentin, pienennettyinä 10 prosentilla. Jos 2 artiklan 6 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan soveltamisen jälkeen kyseiset taatut enimmäispinta-alat ylittyvät, komissio alentaa tuen lopullisia alueellisia viitemääriä öljysiementen osalta f ja g alakohdan mukaisesti;

f) jos jollekin vuodelle jo tasausmaksuihin oikeuttavaksi vahvistettu öljysiemenviljelyala ylittää asianomaisen taatun enimmäispinta-alan, komissio alentaa tuen vastaavia lopullisia alueellisia viitemääriä saman vuoden osalta yhdellä prosentilla jokaista prosenttiyksikköä kohti, jolla taattu enimmäispinta-ala ylitetään. Jos markkinointivuodesta 1994/1995 alkaen taattu enimmäispinta-ala ylitetään tietyn prosenteissa ilmaistun kynnyksen ylittävästi, sovelletaan erityissääntöjä. Prosentteina ilmaistuun kynnykseen asti on tuen lopullisia alueellisia viitemääriä alennettava yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Prosenteissa ilmaistun kynnyksen ylittävältä osin on sellaisissa jäsenvaltioissa, joissa liitteessä V ilmoitetut kansalliset viitepinta-alat ylitetään vielä e alakohdassa ilmoitetun osuuden vähentämisen jälkeen, sovellettava asianmukaisia lisäalennuksia. Komissio vahvistaa sovellettavien alennusten laajuuden ja jakauman neuvoston asetuksen N:o 136/66/ETY 38 artiklassa vahvistettua menettelyä noudattaen taaten erityisesti, että koko yhteisössä sovellettavien alennusten painotettu keskiarvo vastaa taatun enimmäispinta-alan ylitysprosenttia;

g) edellä f alakohdassa tarkoitettu prosentteina ilmaistu kynnys vahvistetaan nollaksi prosentiksi. - - "

12 Edellä e kohdassa mainittu liite IV on seuraavanlainen:

LIITE IV ljysiemenviljelyn taattuja enimmäispinta-aloja laskettaessa huomioitavat pinta-alat (hehtaaria)

Jäsenvaltio/öljysiemenkasvi

1994/1995

1995/1996

ja sitä seuraavat vuodet

Espanja/auringonkukka

Portugali/auringonkukka

EY 12/muut

Yhteensä

1 411 000

122 000

3 966 000

-

-

-

-

5 128 000

Portugalille vahvistettu enimmäispinta-ala on tässäkin 122 000 hehtaaria.

13 Liitteessä V määrätään kansalliset viitepinta-alat, esimerkiksi Portugalin osalta 122 000 hehtaaria auringonkukille.

14 Kuten riidanalaisen asetuksen N:o 307/95 liitteessä I olevasta II kohdasta voidaan todeta, asetuksen N:o 1765/92 2 artiklan 6 kohdan soveltamisen jälkeen pinta-alat, joista on maksettu lajikohtaiset öljysiementen korvaukset, ovat sellaiset, että taatut enimmäispinta-alat ylittyvät seuraavin prosenttiosuuksin:

- 12 jäsenvaltion yhteisö, muu kuin auringonkukan viljely Espanjassa ja Portugalissa: 9 prosenttia;

- Espanja, auringonkukka: 4 prosenttia;

- Portugali, auringonkukka: 20 prosenttia.

Kuten asetuksen liitteestä ilmenee, komissio on tämän takia pienentänyt portugalilaisten auringonkukansiementen tuottajien lopullisia alueellisia viitemääriä 20 prosentilla.

15 Portugalin tasavalta riitauttaa tämän pienennyksen. Se katsoo, että asetus N:o 307/95 on pätemätön, koska sillä rikotaan neuvoston asetusta N:o 1765/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 232/94. Sen varalta, että komission asetuksella ainoastaan pannaan täytäntöön näiden asetusten säännökset, Portugalin tasavalta vetoaa samalla EY:n perustamissopimuksen 184 artiklan nojalla neuvoston asetusten N:o 1765/92 ja N:o 232/94 lainvastaisuuteen.

16 Portugalin tasavalta vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

a) kumoaa korjattujen lopullisten alueellisten viitemäärien vahvistamisesta soijapapujen, rapsin- ja auringonkukansiementen tuottajille markkinointivuodelle 1994/1995 14 päivänä helmikuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 307/95 ja

b) velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

17 Komissio vuorostaan vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

a) hylkää kanteen perusteettomana ja

b) velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Neuvosto on hyväksytty väliintulijaksi tukemaan komission vaatimuksia, ja se vaatii lainvastaisuusväitteen hylkäämistä.

B Tapauksen erittely

I Taatun enimmäispinta-alan ylityksen laskeminen

18 Portugalin tasavallan mukaan komissio ei ole ottanut asetuksessaan N:o 307/95 huomioon Portugaliin sovellettavaa erityistä järjestelmää. Tältä osin Portugalin hallitus viittaa taatun enimmäispinta-alan väitetyn ylityksen laskemiseen. Ylitystä laskiessaan komissio pienensi Portugalille määrättyä 122 000 hehtaarin viljelyalaa asetuksen N:o 1765/92 5 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisesti. Tämän kohdan mukaan öljysiementen viljelylle vahvistettavia taattuja enimmäispinta-aloja pienennetään viljelykiertoon perustuvalla kesannointiosuudella.(6) Saman asetuksen 7 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen mukaan kesannointivelvoite, jota sovelletaan markkinointivuoden 1993/1994 kylvöstä lähtien, on 15 prosenttia. Komission laskelma on näin ollen perustunut 122 000 hehtaarin viljelyalaan, jota on pienennetty 15 prosentilla (eli 122 000 hehtaaria miinus 15 prosenttia). Näin komissio laski, että Portugali oli ylittänyt tämän pinta-alan 20 prosentilla.

1. Portugalille vahvistetun viljelyalan pienentäminen

19 Portugalin hallituksen mukaan laskelman ensimmäinen virhe on se, että Portugalille vahvistettua viljelyalaa ylipäätänsä pienennettiin. Se viittaa tältä osin liittymisasiakirjassa Portugalille vahvistettuun erityiseen järjestelmään. Kuten Portugalin hallitus esitti ilman vastaväitteitä, tämän järjestelmän tarkoitus oli estää virallisten hintojen ja niistä johtuvan alalle myönnettävien tukien alenemisen vaikutukset Portugalissa. Tämän erityisen järjestelmän perusteella Portugalille määrättiin aluksi oma auringonkukansiementen takuukynnys. Kynnystä oli tarkoitus soveltaa koko siirtymäkauden ajan, eli markkinointivuoden 1994/1995 loppuun. Portugalin hallituksen mukaan tästä erityisestä järjestelmästä ei voida poiketa ennen siirtymäkauden loppua. Siten järjestelmää sovellettiin, kun taatuista enimmäismääristä yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen myötä siirryttiin taattuihin enimmäispinta-aloihin. Tämän uudistuksen yhteydessä annetussa neuvoston asetuksessa N:o 1765/92 vahvistetaan portugalilaisille auringonkukansiementen tuottajille erityinen viitemäärä.(7)

20 Kuten kantaja edelleen toteaa, tämä Portugalin erityisasema huomioidaan myös Blair House -sopimuksessa. Tältä osin kantaja viittaa öljysiemeniä koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan 4 kohdan toiseen luetelmakohtaan,(8) jonka mukaan erityistä perusviljelyalaa sovelletaan liittymissopimukset huomioon ottaen kokonaisuudessaan Portugalissa vasta markkinointivuodesta 1995/1996 alkaen. Lisäksi Portugalin erityisasema ilmenee yhteisymmärryspöytäkirjan liitteestä, koska siinä määrätään erillisestä auringonkukansiementen viljelyalasta. Se on 122 000 hehtaaria vuodelle 1994/1995.(9) Portugalin hallituksen mukaan liitteestä ilmenee lisäksi, että tätä viljelyalaa ei voida muuttaa eli että kesannointivaatimus ei koske sitä. Yhteisymmärryspöytäkirjan 5 kohdan toisen luetelmakohdan mukaan kahdentoista jäsenen EY:ssä sovellettavaa öljysiemenille myönnettyä perusviljelyalaa pienennetään kesannointimäärän mukaan. Kuten yhteisymmärryspöytäkirjan liitteestä käy ilmi, tämä pienennys koskee vasemmanpuoleisen palstan kohdassa "12 JÄSENEN EY/Muut" esitettyä pinta-alaa, eli 3 966 000 hehtaaria.(10) Koska Portugalissa ei viljellä muita öljysiemeniä ja koska auringonkukansiementen viljelylle on Portugalissa vahvistettu erityinen pinta-ala, joka nimenomaan ei kuulu kahdentoista jäsenvaltion yhteisön viljelyalaan, minkäänlainen kesannointivelvoite ei näin ollen koske tätä 122 000 hehtaarin erityistä viljelyalaa.

21 Kantajan mukaan tämä järjestelmä pysytettiin voimassa myös, kun Blair House -sopimus pantiin täytäntöön asetuksella N:o 232/94, sillä tämän asetuksen liitteessä IV Portugalille vahvistettiin uudelleen 122 000 hehtaarin erityinen viljelyala markkinointivuodelle 1994/1995.(11) Koska Portugali sisällytettiin Euroopan yhteisön kokonaispinta-alaan vasta markkinointivuodesta 1995/1996 (kuten yhteisymmärryspöytäkirjan ja asetuksen N:o 232/94 liitteistä käy ilmi),(12) kesannointivaatimus koskee Portugalia samaten vasta tästä ajankohdasta alkaen. Siihen saakka, eli siirtymäkauden loppuun, Portugaliin sovelletaan erityistä järjestelmää, josta ei voida poiketa. Tämä vastaa myös öljysiemeniä koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan 4 kohdan toisen luetelmakohdan mukaista öljysiemeniä koskevaa määräystä, jonka mukaan järjestelmää sovelletaan kokonaisuudessaan Portugalissa vasta vuodesta 1995/1996 alkaen.(13)

22 Portugalin hallitus on tämän perusteella vakuuttunut siitä, että kesannointivaatimus ei koske 122 000 hehtaarin viljelyalaa. Se katsoo, että komissio on sen vuoksi väärin perustein pienentänyt tätä viljelyalaa 15 prosentilla, minkä vuoksi siihen perustuva 20 prosentin ylitys ei myöskään ole Blair House -sopimuksen, liittymisasiakirjan ja erityisesti asetusten N:o 1765/92 ja N:o 232/94 mukainen. Siten asetuksella N:o 307/95 rikotaan edellä mainittuja neuvoston asetuksia.

23 Komissio on - mielestäni oikein perustein - toista mieltä asiasta. Se väittää, että kesannointivaatimus koskee myös Portugalille vahvistettua 122 000 hehtaarin viljelyalaa. Tämä ilmenee sekä asetuksesta N:o 1765/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 232/94, että Blair House -sopimuksesta.

24 Vaikka komissio ei kiistä, että liittymisasiakirjaan sisältyy Portugalia koskeva erityinen järjestelmä, se viittaa kuitenkin liittymisasiakirjan 294 artiklan kolmanteen ja neljänteen kohtaan, joiden nojalla kyseessä olevat erityiset takuukynnykset vahvistetaan seuraaviksi markkinointivuosiksi sellaisten arviointiperusteiden mukaan, jotka ovat verrattavissa yhteisön muissa valtioissa takuukynnysten määräämistä varten hyväksyttyihin arviointiperusteisiin.(14) Näiden määräysten perusteella markkinointivuodelle 1986/1987 vahvistettua 48 000 tonnin kynnystä korotettiin komission mukaan 90 000 tonniin markkinointivuosien 1990/1991 ja 1991/1992 aikana. Lisäksi taatut enimmäismäärät muutettiin taatuiksi enimmäispinta-aloiksi. Lisäksi liittymisasiakirjan 294 artiklan neljännessä kohdassa määrätään erityisen takuukynnyksen ylittyessä sovellettavista yhteisvastuuseen perustuvista rangaistusmaksuista yhteisössä noudatettavien yksityiskohtaisten soveltamissääntöjen mukaan.(15)

25 Tästä seuraa vähintäänkin, että 294 artiklassa määrätyn erityisen takuukynnyksen ei tarvitse pysyä muuttumattomana. Järjestelmän mukaisia määriä ja pinta-aloja voidaan toisin sanoen muuttaa, vaikka Portugalille vahvistettua erityistä järjestelmää sovelletaankin edelleen.(16)

26 Mielestäni Blair House -sopimuksesta ei myöskään ilmene, että kesannointivelvoite ei koskisi sopimuksessa Portugalille määrättyä enimmäispinta-alaa. Yhteisymmärryspöytäkirjan 5 kohdan toisen luetelmakohdan mukaan kahdentoista jäsenen EY:ssä sovellettavaa määrätyn markkinointivuoden öljysiementen perusviljelyalaa pienennetään vuosittaisen kesannointimäärän mukaan.(17) Tällä ei kuitenkaan tarkoiteta, toisin kuin Portugalin hallitus väittää, kohdassa "12 JÄSENEN EY/Muut" vuodelle 1994/1995 vahvistettua 3 966 000 hehtaarin pinta-alaa. Se koskee ennemminkin liitteessä mainittua kahdentoista jäsenen EY:lle vahvistettua kokonaispinta-alaa, eli liitteen ensimmäisessä sarakkeessa olevien kolmen yksittäisen pinta-alan yhteenlaskettua viljelyalaa.(18) Tähän viittaa myös liitteen otsikko "Erityisen perusviljelyalan järjestelmä, jota sovelletaan öljysiemeniin kahdentoista jäsenvaltion EY:ssä". Yhteisymmärryspöytäkirjan 5 kohdan toisen luetelmakohdan mukaan kesannointivelvoite koskee tätä öljysiemeniin sovellettavaa perusviljelyalaa. Se koskee, kuten liitteen otsikon alla suluissa olevasta lisäyksestä ilmenee, soijapapuja, rypsin- ja rapsinsiemeniä ja auringonkukansiemeniä, ja näin ollen myös portugalilaisia auringonkukansiemeniä. Markkinointivuoden 1994/1995 aikana öljysiemeniin sovellettava erityinen perusviljelyala on jaettu useaan erityiseen viljelyalaan. Yksi näistä viljelyaloista koskee espanjalaisia auringonkukansiemeniä, toinen portugalilaisia auringonkukansiemeniä ja kolmas muita öljysiemeniä kahdentoista jäsenen EY:ssä. Sitä vastoin liitteessä mainitaan koko Euroopan yhteisölle yksi ainoa öljysiemeniin sovellettava erityinen perusviljelyala markkinointivuodelle 1995/1996. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että kesannointivelvoite koskisi vuonna 1994/1995 vain tiettyjä osa-aloja.

27 Tämä vastaa myös Blair House -sopimuksen tarkoitusta ja tavoitteita. Sopimuksen tavoitteena on supistaa öljysiemeniin sovellettavaa yhteisön tukijärjestelmää. Koska järjestelmän mukaiset maksut ovat hehtaarikohtaisia, tämä supistus voitiin toteuttaa vahvistamalla kyseessä oleva viljelyala tai mahdollisesti pienentämällä sitä. Viljelyala, jolle tukea vielä saadaan myöntää, vahvistetaan toisin sanoen koko yhteisölle. Tätä viljelyalaa käytetään viitearvona. Se ilmaistaan markkinointivuodesta 1995/1996 lähtien kokonaisalana ja vuodelle 1994/1995 useana yksittäisenä osa-alueena. Sikäli kuin yhteisymmärryspöytäkirjan 5 kohdan toisessa luetelmakohdassa määrätään, että kahdentoista jäsenen EY:ssä sovellettavaa öljysiemenille osoitettua perusviljelyalaa pienennetään, tämä pienennys koskee markkinointivuodesta 1995/1996 alkaen kokonaispinta-alaa, mutta vuonna 1994/1995 yksittäisten alueiden yhteenlaskettua pinta-alaa, eli jokaista yksittäistä aluetta pienennetään. Vain tällä tavalla saavutetaan sopimuksen tavoite, eli tukialueiden määrittäminen ja pienentäminen.

28 Yhteisymmärryspöytäkirjan liitteessä on vielä toinenkin seikka, joka osoittaa, että kesannointivelvoite koskee myös Portugalille vahvistettua 122 000 hehtaarin viljelyalaa. Se on liitteen otsikkoa täsmentävä alaviite 1. Tässä alaviitteessä todetaan, että lukuja on pienennettävä peltokasvien vuosittaisen kesannointimäärän mukaan. Tämä osoittaa mielestäni selvästi, että kaikkia tässä liitteessä tarkoitettuja viljelyaloja, ja siten myös Portugalille osoitettua, voidaan pienentää.

29 Tämä päätelmä ei myöskään ole ristiriidassa yhteisymmärryspöytäkirjan 4 kohdan kanssa, jonka mukaan järjestelmää sovelletaan kokonaisuudessaan Portugalissa vasta markkinointivuodesta 1995/1996 alkaen.(19) Portugalin hallitus toteaa, että vaikka kesannointivaatimusta olisikin sovellettava jo markkinointivuodesta 1994/1995 alkaen myös Portugalin viljelyalaan, sopimuksessa ei ole mitään muuta seikkaa, joka koskisi Portugalia vasta vuodesta 1995/1996 alkaen. Näin ollen Blair House -sopimuksen mukaista järjestelmää sovelletaan tässä tapauksessa kokonaisuudessaan Portugaliin jo markkinointivuodesta 1994/1995 alkaen.

30 Tätä perustelua ei mielestäni ole syytä hyväksyä. Markkinointivuoden 1994/1995 loppuun asti on ennemminkin noudatettu periaatetta, jonka mukaan Portugaliin sovelletaan edelleen erikseen vahvistettavaan pinta-alaan perustuvaa erityistä järjestelmää. Kuten edellä jo on osoitettu, liittymisasiakirjassa ei määrätä mitään muuta. Siinäkin oli kyseessä Portugalille asetettava erityinen kynnys, jota kuitenkin voitiin korottaa tai mahdollisesti alentaa tiettyjä periaatteita noudattaen. Mitään muuta ei tässä tehdä: periaatetta, jonka mukaan Portugalille vahvistetaan erityinen pinta-ala, noudatetaan edelleen. Pinta-alaa pienennetään vain määrätyllä prosenttiosuudella. Tämän perusteella liittymisasiakirjaa ei ole rikottu millään tavalla. Näin ollen Portugaliin sovelletaan edelleen erityistä järjestelmää, ja siten liittymisasiakirjaa noudatetaan. Vasta markkinointivuodesta 1995/1996 alkaen järjestelmää sovelletaan kokonaisuudessaan Portugalissa, toisin sanoen Portugali sisällytetään koko Euroopan yhteisölle vahvistettuun viljelyalaan.

31 Neuvoston asetus N:o 1765/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 232/94, ei myöskään osoita, että kesannointivelvoite ei koskisi Portugalille vahvistettua viljelyalaa. Asetuksen N:o 1765/92 kymmenennessä perustelukappaleessa todetaan tosin, että on annettava säännöt, jotta otettaisiin huomioon Espanjan ja Portugalin erityistilanne, mukaan lukien vuoden 1985 liittymisasiakirjassa määrätty yhdentymiskehityksen erilainen nopeus. Kuitenkin 5 artiklan 1 kohdan e alakohdasta, sellaisena kuin se on lisättynä asetuksella N:o 232/94,(20) käy ilmi, että kesannointivelvoite koskee myös Portugalille vahvistettua viljelyalaa. Tämän säännöksen mukaan taattujen enimmäispinta-alojen on vastattava liitteessä IV esitettyjä pinta-aloja pienennettyinä kyseisenä markkinointivuonna sovellettavalla viljelykiertoon perustuvalla kesannointiosuudella. Mielestäni tämä osoittaa yksiselitteisesti, että liitteessä IV Portugalille määrättyä 122 000 hehtaarin viljelyalaa on pienennettävä vastaavalla kesannointiosuudella. Näin ollen Blair House -sopimus on neuvoston asetuksella N:o 232/94 pantu täytäntöön asianmukaisesti eikä sillä tavalla kuin se Portugalin tasavallan virheellisen näkemyksen mukaan pitäisi panna täytäntöön.

32 Taattujen enimmäispinta-alojen ylitystä laskiessaan komissio on näin ollen soveltanut asianmukaisesti neuvoston asetusta ja Blair House -sopimusta.

33 Portugalin tasavalta kiistää tämän myös siltä osin kuin se väittää, että komissio on kyseisessä asetuksessa ylittänyt Blair House -sopimuksen määräysten rajat, koska se on soveltanut 15 prosentin kesannointiosuutta sopimuksessa esitetyn 10 prosentin sijasta. Tätä perustelua ei voida hyväksyä, sillä sekä yhteisymmärryspöytäkirjasta että asetuksesta N:o 232/94 seuraa, että viljelyaloja on pienennettävä neuvoston vahvistaman vuosittaisen kesannointimäärän mukaan, kuitenkin niin että pienennys ei saa olla pienempi kuin 10 prosenttia.(21) Asetuksen 1765/92(22) 7 artiklan 1 kohdan mukaan kesannointivelvoite, jota on sovellettava markkinointivuoden 1993/1994 kylvöstä lähtien, on 15 prosenttia. Komissio on soveltanut tätä prosenttiosuutta. Kyseistä 10 prosentin osuutta sovelletaan vain siinä tapauksessa, että neuvoston määräämä kesannointiosuus on pienempi kuin 10 prosenttia. Siten ei voida katsoa, että komission asetuksella N:o 307/95 rikotaan neuvoston asetusta N:o 1765/92.

34 Edellä esitetyn perusteella ei voida päätellä, että asetus N:o 307/95 olisi lainvastainen kesannointivelvoitteen osalta.

2. Pientuottajien viljelyalan sisällyttäminen Portugalin viljeltyyn pinta-alaan

35 Sen varalta, että yhteisöjen tuomioistuin katsoisi kesannointivelvoitteen kaikesta huolimatta koskevan Portugalille osoitettua viljelyalaa, Portugalin hallitus vetoaa taatun enimmäispinta-alan ylitystä laskettaessa tehtyyn toiseen virheeseen. Portugalin hallitus katsoo, että komissio ei olisi saanut sisällyttää portugalilaisten pientuottajien viljelemää pinta-alaa Portugalin viljeltyyn kokonaispinta-alaan. Kuten kantaja esitti ilman vastaväitteitä, portugalilaiset pientuottajat viljelivät 21 397:ää hehtaaria markkinointivuoden 1994/1995 aikana. Kun tämä viljelyala vähennetään kokonaispinta-alasta, jota komissio pitää viljeltynä, tuloksena on, että yleisen järjestelmän alaisten ammattiviljelijöiden viljelemä ala oli 103 875 hehtaaria. Nämä ovat siten juuri ja juuri ylittäneet sallitun 103 700 hehtaarin viljelyalan (122 000 hehtaaria, josta on vähennetty 15 prosenttia). Tämän laskelman perusteella Portugalin viitemääriä ei olisi pitänyt alentaa.

36 Perustelujensa tueksi Portugalin hallitus viittaa asetuksessa N:o 1765/92 määriteltyyn eroon yksinkertaistettuun järjestelmään kuuluvien pientuottajien ja yleiseen järjestelmään kuuluvien muiden tuottajien välillä.(23) Ainoastaan yleiseen järjestelmään kuuluviin tuottajiin sovelletaan tällöin myös kesannointivelvoitetta.(24) Pientuottajat, joita kesannointivelvoite ei koske, saavat vastapainoksi vähemmän korvausta. Portugalin tasavalta katsoo, että tätä eroa on myös noudatettava Blair House -sopimusta sovellettaessa. Näin ollen pientuottajien viljelemää alaa ei voida ottaa huomioon taatun enimmäispinta-alan ylitystä laskettaessa.

37 Tämä perustelu ei ole mielestäni vakuuttava. Asetuksen N:o 1765/92 mukainen jako pientuottajiin ja muihin tuottajiin koskee ensisijaisesti korvauksen erilaista myöntämistapaa. Pientuottajille maksettaviin korvauksiin sovelletaan yksinkertaistettua järjestelmää. Kaikille muille tuottajille avoimeen yleiseen järjestelmään liittyy myös velvoite kesannoida tietty osa tilan viljelyalasta, minkä perusteella tuottajille maksetaan lisäkorvaus.(25) Korvausta myönnetään itse asiassa kuitenkin sekä pientuottajille että muille tuottajille, vaikkakin erisuuruisena. Tämä tosiseikka on merkityksellinen Blair House -sopimuksen määräyksiä sovellettaessa. Mainitun sopimuksen tavoitteena on supistaa öljysiemeniä koskevaa yhteisön tukijärjestelmää Amerikan yhdysvalloille myönnettyjen tariffimyönnytysten arvon alenemisen estämiseksi. Tämä merkitsee sitä, että öljysiementen tuottajille myönnettävää tukea olisi pienennettävä. Tässä tapauksessa kyseessä ovat hehtaaria kohti maksettavat korvaukset. Yhteisymmärryspöytäkirjan 4 kohdan(26) mukaan otetaan käyttöön erityinen perusviljelyala niitä tuottajia varten, jotka kuuluvat mainittua viljelyä koskevien erityisten maksujen järjestelmään. Tätä perusviljelyalaa pienennetään yhteisymmärryspöytäkirjan 5 kohdan mukaisesti,(27) ja näiden määräysten noudattamatta jättämisestä määrätään 6 kohdan mukainen seuraamus.(28) Tämän johdosta korvauksiin oikeutettujen tuottajien perusviljelyala pienenee. Koska korvaukset vahvistetaan hehtaarikohtaisesti, pienenevät myös itse maksut tämän vuoksi. Tältä osin yksittäisiä tuottajia ei kohdella eri tavalla. Ainoa määräävä peruste on, että tuottajiin sovelletaan hehtaarikohtaista maksujärjestelmää. Näin ollen on vaikea ymmärtää, miksi pientuottajia, joille asetuksen N:o 1765/92 2 artiklan 5 kohdan ja 5 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaan myöskin myönnetään korvausta, ei pitäisi ottaa huomioon taatun enimmäispinta-alan ylitystä laskettaessa. Jollei pientuottajien viljelemiä aloja oteta huomioon ylityksiä laskettaessa, voitaisiin Blair House -sopimuksen mukainen pinta-ala edelleen ylittää, mistä seuraisi, että sopimuksen tavoitetta ei saavutettaisi.

38 Muuta johtopäätöstä ei myöskään voi tehdä asetuksen N:o 1765/92 perusteella, sillä sen 5 artiklan 1 kohtaan lisättyihin e ja f alakohtaan(29) sisältyvät Blair House -sopimuksen asiaa koskevat määräykset.

3. Pientuottajien viljelyalan pienentäminen

39 Lopuksi kantaja vetoaa toissijaisesti vielä yhteen taatun enimmäispinta-alan ylitystä laskettaessa tehtyyn virheeseen. Kantaja katsoo, että asetuksen N:o 1765/92 nojalla kesannointivelvoitteesta vapautettujen pientuottajien viljelemää alaa ei pitäisi ottaa huomioon, kun taattua enimmäispinta-alaa pienennetään 15 prosentilla. Ennen kuin 122 000 hehtaarin viljelyalasta vähennetään 15 prosenttia, tästä luvusta pitäisi siten ensin vähentää pientuottajien viljelemä ala. Portugalin hallituksen mukaan pientuottajat ovat viljelleet 21 397:ää hehtaaria markkinointivuoden 1994/1995 aikana. Jos tämä luku vähennetään 122 000 hehtaarin viljelyalasta, saadaan pinta-alaksi, josta vähennys tehdään, 100 603 hehtaaria. Kun siihen sovelletaan 15 prosentin vähennystä, jäljelle jää 85 513 hehtaarin viljelyala. Portugalin hallituksen mukaan tämä kokonaispinta-ala ja pientuottajien viljelemä ala muodostavat yhdessä alan, jota saa viljellä markkinointivuoden 1994/1995 aikana ilman rangaistusmaksua. Tämä viljelyala on suuruudeltaan 106 910 hehtaaria. Jos tätä perusviljelyalaa käytetään perustana ylitystä laskettaessa, tulokseksi saadaan, että Portugali ei ole ylittänyt tätä viljelyalaa 20 prosentilla, vaan ainoastaan 17 prosentilla.

40 Kantaja perustelee esittämäänsä laskentamenetelmää sillä, että asetuksen N:o 1765/92 nojalla pientuottajat nimenomaisesti vapautetaan kesannointivelvoitteesta. Siltä osin kuin komissio laskelmissaan lukee myös pientuottajien viljelemät alat kesannointivelvoitteen piiriin, se rikkoo Portugalin tasavallan näkemyksen mukaan neuvoston asetusta N:o 1765/92.

41 Tässä asetuksessa vahvistettu pientuottajien ja muiden tuottajien välinen ero liittyy kuitenkin vain - kuten olen jo todennut - korvauksen myöntämisessä käytättävien erilaisten järjestelmien määrittelyyn. Tämä ilmenee myös toisesta seikasta, joka sisältyy asetuksen N:o 1765/92 8 artiklan 1 kohtaan, jonka mukaan pientuottajat voivat hakea korvausta yksinkertaistetun järjestelmän perusteella.(30) Yhteisöjen tuomioistuin tulkitsee tämän säännöksen siten, että pientuottajat voivat korvausta hakiessaan myös valita yleisen järjestelmän.(31) Näin ollen pientuottajia ei välttämättä vapauteta kesannointivelvoitteesta. On kuitenkin tärkeää, että korvauksia sovelletaan sekä pientuottajiin että muihin tuottajiin. Asetuksessa säädetään lisäksi, että muiden tuottajien on kesannoitava tietty prosenttiosuus tilansa viljelyalasta. Tästä kesannoinnista ne saavat myös korvausta.(32) Kesannoinnin on perustuttava viljelykiertoon. Pientuottajat saavat tämän vuoksi vähemmän korvausta kuin muut tuottajat; nämä ovat kuitenkin velvolliset kesannoimaan kierron mukaan vaihtuvan osan tilansa viljelyalasta. Tältä osin muille tuottajille ei aseteta mitään lisävelvoitteita, joista korvausta ei myönnetä.

42 Blair House -sopimuksen mukaisesti tehtävän perusviljelyalan pienentämisen osalta kyseessä ei kuitenkaan ole edellä kuvailemaani järjestelmään perustuva kesannointi. Vain tämän pienennyksen määrä vastaa asetuksessa N:o 1765/92 vahvistettua kesannointimäärää. Kuten jo useaan kertaan olen todennut, Blair House -sopimuksessa määrätyn pienennyksen tarkoitus on tukien yleinen supistaminen, mikä toteutetaan pienentämällä perusviljelyalaa. Tämän vuoksi yhteisön myöntämiä tukia on kokonaisuudessaan pienennettävä. Näillä edellytyksillä on kuitenkin vaikea ymmärtää, miksi viljelyalan pienentäminen koskisi vain muita tuottajia. Tällaisessa tapauksessa seurauksena olisi myös, että pelkästään näille tuottajille myönnettyjä tukia supistetaan, kun taas pientuottajien saamat tuet pysyisivät yhtä suurina; tätä on sitäkin vaikeampi ymmärtää, koska - kuten edellä on ilmennyt - pientuottajia ei myöskään millään tavoin suosita asetuksen N:o 1765/92 nojalla.

43 Pientuottajia ei myöskään suljeta asetuksen N:o 1765/92 nojalla viljelyalaan kohdistuvien pienennysten ulkopuolelle. Tältä osin haluan muistuttaa jo todetusta pientuottajien mahdollisuudesta valita joko yleinen tai yksinkertaistettu järjestelmä. Lisäksi 2 artiklan 6 kohdassa(33) säädetään, että kun niiden yksittäisten viljelyalojen summa, joille tukea haetaan, ylittää alueellisen perusviljelyalan, viljelijää kohti hyväksyttyä viljelyalaa pienennetään samassa suhteessa. Tässä tapauksessa pientuottajan viljelyalaa pienennetään näin ollen myös vastaavasti.

44 Tässä yhteydessä ei näin ollen ole selvää, että komission asetuksella N:o 307/95 on rikottu neuvoston asetusta N:o 1765/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 232/94.

4. Taatun enimmäispinta-alan ylityksen laskemista koskeva lainvastaisuusväite

45 Sen varalta, että yhteisöjen tuomioistuin katsoo komission asetuksen olevan neuvoston asetusten mukainen, Portugalin tasavalta esittää perustamissopimuksen 184 artiklan nojalla väitteen asetusten N:o 1765/92 ja N:o 232/94 lainvastaisuudesta, koska niillä rikotaan Blair House -sopimusta ja liittymisasiakirjaa. Viimeksi mainittuun liittymisasiakirjan rikkomiseen Portugalin tasavalta on kuitenkin vedonnut vasta vastauskirjelmässään.

46 Neuvosto katsoo, että tässä on kyse uudesta perusteesta, johon ei saa vedota asian käsittelyn kuluessa yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 42 artiklan 2 kohdan nojalla. Neuvosto toteaa lisäksi, että Blair House -sopimuksen rikkomiseen ei voida vedota, koska tällä sopimuksella ei ole yhteisön oikeusjärjestyksessä välitöntä oikeusvaikutusta, vaan se on ensin asetuksella saatettava osaksi tätä oikeusjärjestystä.

47 Komission mielestä neuvoston asetusta ei missään tapauksessa voida riitauttaa, koska perustamissopimuksen 173 artiklan viidennen kohdan mukainen määräaika on päättynyt.

48 Lainvastaisuusväite on erityinen kanneperuste.(34) Kantajan tässä asiassa neuvoston asetuksia vastaan esittämän lainvastaisuusväitteen osalta ei voida pitää täysin mahdottomana, että kantaja vetoaa neuvoston asetusten lainvastaisuuteen tukeakseen asetuksesta N:o 307/95 nostamaansa kannetta. Toisaalta tällaisen lainvastaisuusväitteen hyväksyminen johtaisi esillä olevassa asiassa perustamissopimuksen 173 artiklan viidennen kohdan mukaisen kanteen nostamista koskevan määräajan kiertämiseen. Lisäksi neuvosto katsoo, ettei Blair House -sopimuksen rikkomiseen voida vedota tässä asiassa, koska sopimuksella ei ole välitöntä oikeusvaikutusta. Kantaja kiistää tämän näkemyksen. Sen mielestä sopimuksen välittömällä oikeusvaikutuksella ei ole ratkaisevaa merkitystä. Tässä on päinvastoin näytettävä toteen, onko yhteisön säädös kyseisen sopimuksen mukainen.

49 Tämän osalta voidaan kaiken edellä esitetyn perusteella kuitenkin todeta, että Blair House -sopimuksen rikkominen ei tule lainkaan kysymykseen. Kantajan toissijaisesti esittämiä oikeudellisia perusteita ja pääasiallisia perusteluja koskevat huomiot osoittavat lisäksi, että neuvoston asetukset ovat kaikilta osin Blair House -sopimuksen mukaiset. Kuten komissio perustellusti toteaa, on tältä osin myös tuotava esiin, että Blair House -sopimuksessa tai neuvoston asetuksessa N:o 232/94 ei tehdä eroa pientuottajien ja muiden tuottajien välillä. Kyseessä oleva 15 prosentin pienennys koskee päinvastoin 122 000 hehtaarin kokonaispinta-alaa. Tästäkään näkökulmasta ei näin ollen voida todeta, että Blair House -sopimusta olisi rikottu. Sama koskee myös liittymisasiakirjaa. Sen rikkomista koskeva peruste esitettiin vasta kantajan vastauskirjelmässä, mikä on kuitenkin yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 42 artiklan 2 kohdan mukaan mahdollista vain tiettyjen edellytysten täyttyessä, eli tällaisen perusteen on perustuttava kirjallisen käsittelyn aikana esille tulleisiin tosiseikkoihin tai oikeudelliseen perusteeseen. Mielestäni ei kuitenkaan tässä asiassa ole mitään perustelua sille, että kantaja olisi voinut vedota liittymisasiakirjan rikkomiseen vasta vastauskirjelmässään.

50 Tämän vuoksi katson, että neuvoston asetuksia, Blair House -sopimusta tai liittymisasiakirjaa ei ole rikottu taatun enimmäispinta-alan ylityksen laskemisen yhteydessä.

II Portugalin jättäminen sen mahdollisuuden ulkopuolelle, että taatun enimmäispinta-alan ylitys hyvitetään siirtämällä vapaita taattuja enimmäispinta-aloja

51 Väitettyjen laskuvirheiden lisäksi kantaja viittaa asetuksen N:o 1765/92 5 artiklan 1 kohdan f alakohdassa(35) säädettyyn menettelyyn. Tämän eri jäsenvaltioiden viitemääriin sovellettavia alennuksia koskevan säännöksen viimeisen virkkeen mukaan komissio vahvistaa sovellettavien alennusten laajuuden ja jakauman sekä takaa erityisesti, että koko yhteisössä sovellettavien alennusten painotettu keskiarvo vastaa taatun enimmäispinta-alan ylitysprosenttia. Miten tämä painotus on toteutettava ja mitkä sen perustelut ovat, ilmenee asetuksen N:o 307/95 kolmannesta perustelukappaleesta, jonka sanamuoto on seuraava:

"siltä osin kuin on kyse muuhun kuin Espanjassa ja Portugalissa tapahtuvaan auringonkukansiementen viljelyyn liittyvästä TEP:stä ja jos kansallisen viitepinta-alan prosentuaalinen ylitys on suuri mutta kyseinen kansallinen viitepinta-ala ja ylityksen hehtaarimäärä ovat pieniä, näihin jäsenvaltioihin sovellettava tuen vähennys ei saisi olla kohtuuton; osa kyseiseen TEP:hen sisältyvästä vapaasta pinta-alasta(36) voidaan siirtää väliaikaisesti kyseisten jäsenvaltioiden kansallisiin viitepinta-aloihin, jotta voidaan vähentää niiden osuuksia TEP:n kokonaisylitykseen".

52 Kuten edellä esitetty lainaus osoittaa, Espanja ja Portugali on suljettu tämän korvausjärjestelmän ulkopuolelle auringonkukansiementen tuotannon osalta. Asetuksen N:o 307/95 liitteessä I olevan II kohdan 3 alakohdan mukaan osa taattuun enimmäispinta-alaan sisältyvästä vapaasta viljelyalasta, joka liittyy kahdentoista jäsenvaltion yhteisön muuhun kuin Espanjan ja Portugalin auringonkukansiementen tuotantoon, on väliaikaisesti siirretty Espanjan ja Irlannin kansallisiin viitepinta-aloihin, jotta pienennetään näiden maiden osuutta taatun enimmäispinta-alan kokonaisylityksistä. Osa viljelyalasta on myös siirretty väliaikaisesti Yhdistyneelle kuningaskunnalle. Tämän perusteella esimerkiksi 554 hehtaaria on siirretty Irlannille ja 4 240 hehtaaria Yhdistyneelle kuningaskunnalle.

1. Portugalilaisten tuottajien syrjintä

53 Kantaja katsoo, että Portugali on väärin perustein jätetty kyseisen korvausjärjestelmän ulkopuolelle. Tämä loukkaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Jos Portugalia - tosin kantajan mukaan väärin perustein - ei kohdella eri tavalla kuin muita jäsenvaltioita viitemäärien pienennysten laskemisen osalta, ei ole myöskään mitään perustetta jättää Portugalia korvausjärjestelmän ulkopuolelle.

54 On totta, että markkinointivuoden 1994/1995 aikana Portugalia ei - kuten olen todennut - vielä kohdeltu samalla tavalla kuin muita jäsenvaltioita, koska sille vahvistettiin edelleen erityinen taattu enimmäispinta-ala. Ensi arvioilta ei ole kuitenkaan selvää, miksi Portugali, jolle vahvistettu viljelyala on pienempi kuin esimerkiksi Yhdistyneelle kuningaskunnalle vahvistettu kansallinen viitepinta-ala,(37) ei saisi käyttää hyväkseen korvausjärjestelmää; näin siitäkin syystä, että ylityslaskelma perustuu edelleen markkinointivuodelle 1994/1995 vahvistettujen eri viljelyalojen yhteenlaskettuun pinta-alaan. Lähtökohtana on aina ollut, että koko yhteisölle vahvistettua viljelyalaa käytetään viitepinta-alana, vaikka se jaetaan useaan pienempään viljelyalaan. Yksittäisten viljelyalojen tasaamisen osalta otetaan kuitenkin huomioon jokainen viljelyala erikseen.

55 Komissio perustelee tämän siten, että liittymisasiakirjan nojalla Espanjaan ja Portugaliin sovelletaan edelleen erityistä järjestelmää, jonka mukaan niille on vahvistettu omat erilliset viljelyalansa. Näiden erityisten järjestelmien tai näiden erityisten viljelyalojen ja jäsenvaltioille muuten vahvistettujen viljelyalojen erojen tasaamiseksi ei voida maksaa korvauksia.

56 Tämänkään perusteella ei ole täysin selvää, miksi muille jäsenvaltioille määrätyn viljelyalan vapaata osaa ei voida siirtää Portugalille. Tältä kannalta voidaan katsoa, että kyseessä on portugalilaisten tuottajien syrjintä. Syrjinnän edellytyksenä on kuitenkin, että samassa asemassa olevia tuottajia kohdellaan eri tavalla. Komissio kiistää, että portugalilaiset tuottajat tässä tapauksessa olisivat samassa asemassa kuin yhteisön muut tuottajat, sillä portugalilaisiin sovelletaan edelleen erityistä järjestelmää.

57 Todisteena tästä portugalilaisten ja muiden tuottajien erilaisesta asemasta komissio viittaa ennen asetuksen N:o 1765/92 antamista voimassa olleeseen järjestelmään. Silloisessa järjestelmässä vahvistettiin auringonkukansiemenille taatut enimmäismäärät, joiden ylityksestä seurasi tuen määrän tietynsuuruinen pienennys.(38) Tämä pienennys koski periaatteessa kaikkia jäsenvaltioita. Komissio toteaa kuitenkin, että pienennykset eivät koskeneet Portugalia, koska siihen sovellettiin liittymisasiakirjan nojalla erityistä järjestelmää. Siten muissa jäsenvaltioissa myönnettäviä tukia olisi pienennetty huomattavasti, kun taas Portugaliin ei olisi sovellettu mitään pienennyksiä.

58 Kantaja ei kiistä sitä, että Portugalille myönnettyjä tukia ei muista jäsenvaltioista poiketen pienennetty. Kantaja katsoo, että tämä perustui siihen, että kaikki muut jäsenvaltiot olivat ylittäneet enimmäismääränsä, kun taas Portugali osaltaan oli noudattanut sille vahvistettua enimmäismäärää.

59 Kuten komission perusteluista sekä asiaan liittyvistä asetuksista käy ilmi, kaikkien jäsenvaltioiden tuen määrää pienennettiin aina, kun yhteisön vahvistama enimmäismäärä ylitettiin. Tämä merkitsee sitä, että normaalitapauksessa Portugalille myönnettyjä tukia olisi pienennetty myös silloin, kun se olisi noudattanut sille määrättyjä enimmäismääriä. Portugalia koskevalle järjestelmälle ominaista oli juuri se, että sille vahvistettiin oma viljelyala, josta se vastasi itse. Näin ollen tuen pienennys koski Portugalia vain, jos se ylitti oman pinta-alansa. Portugali ei väitäkään muuta, toisin sanoen että tukia ei pienennetty, koska se ei ylittänyt sille vahvistettua enimmäismäärää. Juuri tästä johtui kuitenkin liittymisasiakirjan mukainen erilainen kohtelu, joka perustui siihen, että Portugalille vahvistettu enimmäismäärä otettiin huomioon muista enimmäismääristä erillisenä. Kun on otettu käyttöön tällainen pinta-alojen erottelu, jonka perusteella Portugali itse vastaa omasta viljelyalastaan, komission on myös noudatettava sitä johdonmukaisesti. Toisin sanoen tätä erottelua ei voida soveltaa vain silloin, kun se on Portugalille edullista. Portugalin on päinvastoin katsottava olevan täysin vastuussa viljelyalastaan myös silloin, kun se ylittää sen.

60 Edellä esitetystä seuraa, että Portugali ei ole samassa asemassa kuin yhteisön muut tuottajat, ja sen vuoksi erilaista kohtelua ei voida pitää syrjintänä.

2. Asetuksen N:o 1765/92 rikkominen

61 Kantaja väittää lisäksi, että asetuksella N:o 307/95 rikotaan asetuksen N:o 1765/92 5 artiklan 1 kohdan f alakohtaa, sellaisena kuin asetus on muutettuna asetuksella N:o 232/94. Tällaista rikkomista ei tässä tapauksessa kuitenkaan voida todeta, koska erityiset säännöt, jotka koskevat kansallisten viljelyalojen korvaamista yhteisön vapaalla viljelyalalla, määritellään ainoastaan asetuksessa N:o 307/95. Asetuksessa N:o 1765/92 käsitellään vain yleisesti alennusten painotettua keskiarvoa.

3. Portugalin jättämistä taatun enimmäispinta-alan ylityksestä annettavan korvauksen ulkopuolelle koskevien perustelujen yhteydessä esitetty lainvastaisuusväite

62 Sellaisen tapauksen varalta, että komission asetuksen katsotaan olevan neuvoston asetuksen N:o 1765/92 mukainen, kantaja esittää vastauskirjelmässään väitteen asetuksen N:o 1765/92 lainvastaisuudesta, sen perusteella että sillä rikotaan Blair House -sopimusta ja syrjintäkiellon periaatetta, ja tästä seuraa siten myös, että asetus N:o 307/95 on lainvastainen.

63 Neuvoston asetuksen lainvastaisuuteen vedotaan tässä tapauksessa erityisenä kanneperusteena. Kuitenkin lainvastaisuusväitteen hyväksyminen johtaisi myös tässä tapauksessa perustamissopimuksen 173 artiklan viidennen kohdan mukaisen kanteen nostamista koskevan määräajan kiertämiseen. Riippumatta siitä, voidaanko neuvoston asetusta ylipäätään riitauttaa 184 artiklan nojalla, on edelleen ratkaistava, voidaanko tällainen lainvastaisuusväite esittää vasta vastauskirjelmän yhteydessä. Jos lähtökohtana on, että tällainen väite on pelkästään erityinen kanneperuste, on kyseenalaista, voidaanko tämä peruste yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 42 artiklan 2 kohdan mukaan vielä esittää asian käsittelyn kuluessa. Tämän artiklan mukaan uuteen perusteeseen voidaan nimittäin vedota käsittelyn kuluessa vain tiettyjen edellytysten täyttyessä. Tässä asiassa ei kuitenkaan voida todeta, että kyseessä oleva peruste perustuisi vasta kirjallisen käsittelyn aikana esille tulleisiin tosiseikkoihin tai oikeudelliseen perusteeseen.

64 Lisäksi on todettava, että neuvoston asetuksilla ei loukata syrjintäkiellon periaatetta eikä niillä rikota Blair House -sopimusta. Kuten jo olen todennut, syrjintäkiellon periaatteen loukkaamista ei ole näytetty toteen. Siltä osin kuin on kyse pelkästään yhteisön kokonaispinta-alan ylityksestä, voidaan Blair House -sopimuksen perusteella tasata yksittäiset alueelliset viljelyalat keskenään. Tämän mahdollisuuden perusteella ei kuitenkaan voida päätellä, että hyvitys on toteutettava tietyllä tavalla. Tämän vuoksi ei voida myöskään katsoa, että Blair House -sopimusta olisi rikottu.

C Ratkaisuehdotus

65 Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin

a) hylkää kanteen ja b) velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) - EYVL L 36, s. 2.

(2) - EYVL 1985, L 302, s. 23.

(3) - EYVL L 181, s. 12.

(4) - GATT-sopimukseen liittyvästä Euroopan talousyhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisestä öljysiemeniä koskevasta yhteisymmärryspöytäkirjasta 8 päivänä kesäkuuta 1993 tehty neuvoston päätös 93/355/ETY (EYVL L 147, s. 25), ensimmäinen perustelukappale.

(5) - Tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien (öljysiemenet) viljelijöille annetun asetuksen (ETY) N:o 1765/92 muuttamisesta 24 päivänä tammikuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 232/94 (EYVL L 30, s. 7).

(6) - Asetuksen 5 artiklan 1 kohdan e alakohta, ks. edellä 11 kohta.

(7) - Asetuksen 5 artiklan 2 kohta, ks. edellä 6 kohta.

(8) - Ks. edellä 8 kohta.

(9) - Ks. edellä 10 kohta.

(10) - Ks. edellä 10 kohta.

(11) - Ks. edellä 12 kohta.

(12) - Ks. edellä 10 ja 12 kohta.

(13) - Ks. edellä 8 kohta.

(14) - Ks. edellä 2 kohta.

(15) - Ks. edellä 2 kohta.

(16) - Ks. edellä 2 kohdan kolmas ja neljäs kappale.

(17) - Ks. edellä 8 kohta.

(18) - Ks. edellä 10 kohta.

(19) - Ks. edellä 8 kohta.

(20) - Ks. edellä 11 kohta.

(21) - Öljysiemeniä koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan 5 kohdan toinen luetelmakohta ja asetuksen N:o 1765/92 5 artiklan 1 kohdan e alakohta, sellaisena kuin asetus on muutettuna asetuksella N:o 232/94.

(22) - EYVL L 181, s. 12.

(23) - Asetuksen 2 artiklan 5 kohta, ks. edellä 4 kohta.

(24) - Asetuksen 2 artiklan 5 kohdan toinen virke ja 7 artiklan 1 kohta (ks. edellä 4 ja 33 kohta).

(25) - Asetuksen 2 artiklan 5 kohdan toinen virke.

(26) - Ks. edellä 8 kohta.

(27) - Ks. edellä 8 kohta.

(28) - Ks. edellä 9 kohta.

(29) - Ks. edellä 11 kohta.

(30) - EYVL L 181, s. 12, kursivointi tässä.

(31) - Asia C-353/92, Kreikka v. neuvosto, tuomio 14.7.1994 (Kok. 1994, s. I-3411, 9 kohta).

(32) - Asetuksen N:o 1765/92 2 artiklan 5 kohta.

(33) - Ks. edellä 5 kohta.

(34) - Julkisasiamies Reischlin 24.1.1979 esittämä ratkaisuehdotus asiassa 92/78, Simmenthal v. komissio, tuomio 6.3.1979 (Kok. 1979, s. 777).

(35) - Ks. edellä 11 kohta.

(36) - Kursivointi tässä.

(37) - Asetuksen N:o 232/94 liite V.

(38) - Rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 136/66/ETY muuttamisesta 13 päivänä toukokuuta 1986 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1454/86 (EYVL L 133, s. 8) 1 artiklan 4 kohta sekä asetuksen N:o 136/66/ETY muuttamisesta 2.7.1987 annetun neuvoston asetuksen N:o 1915/87 1 artiklan 8 kohta (EYVL L 183, s. 7).