Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus Saggio 10 päivänä joulukuuta 1998. - J.M. Mulder, W.H. Brinkhoff, J.M.M. Muskens, T. Twijnstra ja Otto Heinemann vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio. - Maidon lisämaksu - Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Vahingon korvaus ja arviointi. - Yhdistetyt asiat C-104/89 ja C-37/90.



Oikeustapauskokoelma 2000 sivu I-00203



Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset

Asiaan liittyvät oikeussäännöt ja tosiseikat

Riidanalaiset asetukset

1 Maidon ja maitotuotteiden kaupan pitämisestä luopumista ja lypsykarjan tuotannon muuttamista koskevasta palkkiojärjestelmästä 17 päivänä toukokuuta 1977 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1078/77(1) otettiin käyttöön maitotuotteiden kaupan pitämisestä luopumista koskeva palkkiojärjestelmä viiden vuoden ajaksi (1 ja 2 artikla).

2 Maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 804/68 muuttamisesta 31 päivänä maaliskuuta 1984 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 856/84(2) otettiin käyttöön lisämaksu niille toimituille maitomäärille, jotka ylittivät määritettävän viitemäärän (ks. 1 artikla, jolla lisätään uusi säännös, 5 c artikla, vuoden 1968 perusasetukseen). Viitemäärä määritetään asetuksen N:o 804/68 5 c artiklassa tarkoitetun maksun soveltamista maito- ja maitotuotealalla koskevista yleisistä säännöistä samana päivänä annetun neuvoston asetuksen N:o 857/84(3) perusteella. Viitemäärä on pääsääntöisesti sama kuin kalenterivuonna 1981 toimitettu tai ostettu maitomäärä 1 prosentilla lisättynä (2 artiklan 1 kohta). Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää siitä, että niiden alueella viitemäärä on sama kuin kalenterivuonna 1982 tai kalenterivuonna 1983 toimitettu tai ostettu maidon tai sitä vastaavan maitotuotteen määrä, johon sovelletaan prosenttimäärää, joka määritetään siten, ettei ylitetä kullekin jäsenvaltiolle taattua kokonaismäärää, josta säädetään nimenomaisesti kyseisen 5 c artiklan 3 kohdassa (2 artiklan 2 kohta). Lisämaksun yksityiskohtaiset soveltamissäännöt vahvistetaan 16.5.1984 annetussa komission asetuksessa N:o 1371/84.(4)

3 Yhteisöjen tuomioistuin kumosi asioissa Mulder(5) ja Von Deetzen(6) 28.4.1988 antamissaan tuomioissa asetuksen N:o 857/84, sellaisena kuin se oli täydennettynä asetuksella N:o 1371/84, luottamuksensuojan periaatteen loukkaamisen vuoksi, "siltä osin kuin siinä ei säädetä viitemäärän myöntämisestä tuottajille, jotka neuvoston asetuksen N:o 1078/77 mukaisesti annettujen sitoumusten täytäntöönpanon takia eivät ole toimittaneet maitoa kyseisen jäsenvaltion valitseman viitevuoden aikana".(7)

4 Näiden tuomioiden antamisen jälkeen neuvosto antoi 20.3.1989 asetuksen N:o 764/89, jolla muutettiin asetusta N:o 857/84.(8) Tällä asetuksella asetukseen N:o 857/84 lisättiin uusi 3 a artikla, jossa säädettiin, että tuottajat, jotka asetuksen N:o 1078/77 mukaisesti annettujen sitoumusten takia eivät ole toimittaneet maitoa viitevuoden aikana, saavat tietyin edellytyksin 29.3.1989 lähtien erityisviitemäärän (3 a artiklan 1 kohta) "joka on 60 prosenttia siitä maitomäärästä, jonka tuottaja on toimittanut, tai sitä vastaavan maitotuotteen määrästä, jonka tuottaja on myynyt sitä kuukautta edeltävän 12 kalenterikuukauden ajanjakson aikana, jona kaupan pitämisestä luopumista koskevaa palkkiota tai tuotantosuunnan muuttamista koskevaa palkkiota koskeva hakemus esitetään" (3 a artiklan 2 kohta).

5 Asiassa Spagl 11.12.1990 antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin totesi pätemättömäksi myös asetuksen N:o 857/84 3 a artiklan 1 ja 2 kohdan siltä osin kuin 1 kohdassa toisaalta "säädetään, ettei erityisviitemäärää voida myöntää - - tuottajille, joiden 17.5.1977 annetun neuvoston asetuksen N:o 1078/77 mukaisesti annetun kaupan pitämisestä luopumista tai tuotantosuunnan muuttamista koskeva ajanjakso päättyy ennen 31.12.1983 tai tilanteen mukaan ennen 30.9.1983" ja toisaalta 2 kohdassa "rajoitetaan tämän säännöksen mukainen erityisviitemäärä 60 prosenttiin siitä maitomäärästä, jonka tuottaja on toimittanut, tai sitä vastaavan maitotuotteen määrästä, jonka tuottaja on myynyt sitä kuukautta edeltävän 12 kalenterikuukauden ajanjakson aikana, jona kaupan pitämisestä luopumista koskevaa palkkiota tai tuotantosuunnan muuttamista koskevaa palkkiota koskeva hakemus esitetään" edellä mainitun asetuksen N:o 1078/77 mukaisesti.(9)

Tosiseikat

6 Asian C-104/89 kantajat J. M. Mulder, W. H. Brinkhoff, J. M. M. Muskens ja Tj. Twijnstra olivat antaneet kaupan pitämisestä luopumista koskevan sitoumuksen (jäljempänä luopumissitoumus) asetuksen N:o 1078/77 perusteella eivätkä olleet tuottaneet maitoa eivätkä maitotuotteita niiden viiden vuoden aikana, joihin kuului kalenterivuosi 1983, jonka Alankomaat oli valinnut viiteajanjaksoksi asetuksissa N:o 856/84 ja N:o 857/84 tarkoitetun lisämaksujärjestelmän soveltamista varten, eivätkä he siis voineet käyttää hyväkseen vuonna 1984 käyttöön otettua kiintiöjärjestelmää. Mulder, Brinkhoff ja Twijnstra olivat aloittaneet maidontuotannon uudelleen edellä mainituissa asioissa Mulder ja Von Deetzen annettujen tuomioiden julistamisen jälkeen, kun asetus N:o 857/84 oli todettu niissä pätemättömäksi. Muskens oli sitä vastoin lykännyt tuotannon uudelleenaloittamista myöhemmäksi odottaessaan asetuksen N:o 764/89 mukaisen erityisviitemäärän myöntämistä.

7 Asian C-37/90 kantaja O. Heinemann on saksalainen maanviljelijä, joka oli antanut luopumissitoumuksen vuosiksi 1979-1984. Hän vaati 20.11.1984 ja 16.12.1985 viitemäärän myöntämistä asetusten N:o 856/84 ja N:o 857/84 perusteella. Nämä hakemukset hylättiin edellä mainittujen säännösten mukaisesti. Kun muutosasetus N:o 764/89 tuli voimaan, Heinemann sai kuitenkin väliaikaisen erityisviitemäärän ja aloitti tämän jälkeen 29.8.1989 maidon toimitukset.

8 EY:n perustamissopimuksen 178 artiklaan perustuvissa kanteissaan, jotka on toimitettu 31.3.1989 asiassa C-104/89 ja 7.2.1990 asiassa C-37/90, kaikki kantajat ovat vaatineet yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan yhteisön olevan vastuussa vahingosta, joka heille on aiheutunut edellä mainittujen, pätemättömiksi todettujen asetusten soveltamisesta, ja velvoittamaan neuvoston ja komission korvaamaan aiheutuneen vahingon.

9 Nämä kaksi asiaa yhdistettiin 9.7.1991 annetulla määräyksellä.

19.5.1992 annettu tuomio ja sen jälkeinen menettely

10 Kyseisissä kahdessa asiassa antamassaan välituomiossa, joka julistettiin 19.5.1992 (jäljempänä vuoden 1992 tuomio),(10) yhteisöjen tuomioistuin totesi yhteisön olevan vastuussa kantajille aiheutuneesta vahingosta ja velvoitti neuvoston ja komission suorittamaan heille vahingonkorvausta.

11 Tuomion tuomiolauselma kuuluu seuraavasti:

"1) Vastaajien on korvattava vahinko, joka kantajille on aiheutunut 31.3.1984 annetun neuvoston asetuksen N:o 857/84 soveltamisesta, sellaisena kuin asetus on täydennettynä komission asetuksella N:o 1371/84, sen takia, että näissä asetuksissa ei ole säädetty sellaisten tuottajien viitemäärästä, jotka eivät ole 17.5.1977 annetun neuvoston asetuksen N:o 1078/77 mukaisesti annettujen sitoumusten täytäntöönpanon takia toimittaneet maitoa kyseisen jäsenvaltion valitseman viitevuoden aikana.

2) Vahingonkorvauksen määrille on maksettava asiassa C-104/89 8 prosentin suuruista vuotuista korkoa ja asiassa C-37/90 7 prosentin suuruista vuotuista korkoa tämän tuomion julistamispäivästä alkaen.

3) Kanteet hylätään muilta osin.

4) Asianosaisten on ilmoitettava yhteisöjen tuomioistuimelle yhteisellä sopimuksella maksettaviksi vahvistamansa määrät 12 kuukauden kuluessa tuomion julistamispäivästä.

5) Mikäli sopimukseen ei päästä, asianosaisten on toimitettava yhteisöjen tuomioistuimelle samassa määräajassa omat vaatimuksensa lukuina ilmaistuina.

6) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin."

12 Korvauksen määrän laskemisesta yhteisöjen tuomioistuin toteaa tuomion 26 kohdassa, että menetetty voitto on niiden tulojen, joita kantajat olisivat saaneet normaalitilanteessa maidontoimituksesta, jotka he olisivat toteuttaneet, jos heillä olisi ollut käytettävissään "1.4.1984 eli asetuksen N:o 857/84 voimaantulopäivän ja 29.3.1989 eli asetuksen N:o 764/89 voimaantulopäivän välisenä aikana" viitemäärät, joihin he olivat oikeutettuja, ja toisaalta niiden tulojen, jotka he ovat todellisuudessa saaneet kyseisen ajanjakson aikana toteuttamistaan maidontoimituksista ja mahdollisista korvaavista toimenpiteistä, välinen erotus.

13 Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan on katsottava, että viitemäärät ovat maitomääriä, joita kantajat ovat toimittaneet "vastaavan ajanjakson aikana ennen kaupan pitämisestä luopumista koskevaa ajanjaksoa, kuten kaupan pitämisestä luopumista koskevan palkkion määrittämiseksi käytetty määrä" (28 kohta).

14 Yhteisöjen tuomioistuin toteaa lisäksi, että "määrää on korotettava 1 prosentilla asetuksen N:o 857/84 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti, jotta taattaisiin se, ettei kantajille aseteta mitään erityisiä rajoituksia niihin tuottajiin verrattuna, joiden viitemäärät on vahvistettu 2 artiklan mukaisesti". Viitemäärästä on tämän jälkeen tehtävä "vähennys, joka vastaa suuruudeltaan asetuksen N:o 857/84 2 artiklassa tarkoitettuihin tuottajiin sovellettavia vähennyksiä, jotta vältettäisiin se, että kantajille annetaan perusteetonta etua viimeksi mainittuihin tuottajiin verrattuna" (29 kohta).

15 Hypoteettisten tulojen laskemisesta yhteisöjen tuomioistuin täsmensi, että "laskentaperusteeksi on otettava kunkin kantajan tilaa vastaavaksi katsottavan tilan kannattavuus", jolloin voidaan ottaa huomioon myös tilan yleensä huono kannattavuus maidontuotannon käynnistämisvaiheessa (32 kohta).

16 Lopuksi yhteisöjen tuomioistuin totesi mahdollisesta korvaavasta toiminnasta saaduista tuloista, että tällaisina on pidettävä paitsi "niitä, joita kantajat ovat todellisuudessa saaneet korvaavasta toiminnasta, myös niitä tuloja, jotka he olisivat voineet hankkia, jos he olisivat järkevällä tavalla ryhtyneet tällaiseen toimintaan. - - Mahdolliset kantajille toiminnasta aiheutuneet tappiot - - eivät ole yhteisön vastuulla, koska nämä tappiot eivät johdu yhteisön lainsäädännön vaikutuksista" (33 kohta).

17 Tuomion julistamisen jälkeen asianosaiset eivät ole päässeet sopimukseen tuottajille maksettavista määristä, joten ne ovat aloittaneet menettelyn uudelleen ja esittäneet korvausvaatimuksensa ja -tarjouksensa.

18 Yhteisöjen tuomioistuin nimesi 12.7.1996 antamallaan määräyksellä asiantuntijan EY:n tuomioistuimen perussäännön 22 artiklan ja yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 49 artiklan 1 kohdan perusteella vahingon suuruuden määrittämiseksi.

19 Asiantuntija jätti asiantuntijalausuntonsa yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 27.2.1997.

Neuvoston asetus N:o 2187/93

20 Tämän tuomion julistamisen jälkeen neuvosto antoi 22.7.1993 asetuksen N:o 2187/93(11) tietyille maidon ja maitotuotteiden tuottajille, jotka eivät voineet tilapäisesti harjoittaa toimintaansa, tarjottavasta hyvityksestä.

21 Kyseisessä asetuksessa neuvosto vahvistaa tietyt perusteet, joilla hyvityksen määrä lasketaan, ja määrittää niiden tuottajien, joille hyvitys on tarkoitus maksaa, hypoteettiset ja todelliset tulot. Asetuksen 6 artiklassa neuvosto säätää, että hypoteettinen tulo on määritettävä sen vuosittaisen määrän mukaan, jonka perusteella asetuksen N:o 1078/77 mukaan myönnetty palkkio on laskettu, lisättynä 1 prosentilla ja siitä vähennettynä kussakin jäsenvaltiossa niiden tuottajien viitemääriin sovellettavia vähennyksiä vastaavalla prosentilla, jotka eivät ole voineet saada asetuksen N:o 856/84 mukaista lisämaksua. Lisäksi 9 artiklassa säädetään, että hyvitettävää määrää vähennetään asianomaiselta ajanjaksolta niillä toimitetuilla tai suoraan myydyillä määrillä, jotka ylittävät sen viitemäärän, joka tuottajalla oli käytettävissään ennen viitemäärän myöntämistä, asetuksen N:o 857/84 3 a artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuja määriä lukuun ottamatta.

22 Hyvityksen määrä lasketaan maitomäärän ja hyvitysajanjakson mukaan soveltamalla tiettyjä kutakin tuotantovuotta varten määritettyjä kiinteitä hyvityksiä (ks. asetuksen N:o 2187/93 11 artikla ja kyseisen asetuksen liite). Kyseisestä liitteestä, joka esitetään seuraavassa, ilmenee kultakin markkinointivuodelta tarjottava hyvitys tilan koon perusteella.

"LIITE

11 artiklan perusteella tarjottava korvaus (vihreinä ecuina 100 maitokilolta)

Vuosi

Tilan koko maidontuotannon perusteella

< 50 000 kg

< 120 000 kg

> 120 000 kg

1990/91

1989/90

1988/89

1987/88

1986/87

1985/86

1984/85

7,9

8,8

8,3

6,5

6,2

6,9

5,7

8,8

9,7

9,2

7,4

7,1

7,8

6,6

9,7

10,7

10,2

8,3

8,0

8,7

7,6"

Yksilöidyt vahingonkorvausvaatimukset

23 Asian C-104/89 kantajat olivat kannekirjelmissään vaatineet neuvoston ja komission velvoittamista maksamaan heille seuraavat määrät:

- Mulder 533 997 Alankomaiden guldenia (NLG) - Brinkhoff 288 473 NLG - Muskens 448 099 NLG - Twijnstra 787 366 NLG,

lisättyinä vahingonkorvausten maksamispäivään asti laskettavalla 8 prosentin laillisella vuotuisella korolla.

24 Vastauskirjelmässään kyseiset kantajat olivat vaatineet korvauksena seuraavia määriä:

- Mulder 841 734,60 NLG - Brinkhoff 578 957,20 NLG - Muskens 407 713,40 NLG - Twijnstra 916 084,40 NLG,

tai ainakin määrät, jotka yhteisöjen tuomioistuin katsoo kohtuullisiksi ja oikeudenmukaisiksi, lisättyinä 8 prosentin vuotuisella korolla 30.3.1989 alkaen maksupäivään asti.

25 Välituomion jälkeen esittämissään kirjelmissä kyseiset kantajat ovat vaatineet korvauksena seuraavia määriä:

- Mulder 1 159 000 NLG - Brinkhoff 1 166 000 NLG - Muskens 778 500 NLG - Twijnstra 1 069 000 NLG,

tai ainakin määrät, jotka yhteisöjen tuomioistuin katsoo kohtuullisiksi ja oikeudenmukaisiksi, lisättyinä 8 prosentin vuotuisella korolla asiassa annetun välituomion julistamispäivästä eli 19.5.1992 alkaen maksupäivään asti.

26 Kantajat vaativat 4.6.1997 päivätyllä kirjelmällä, jonka he jättivät 27.2.1997 annetun asiantuntijalausunnon jälkeen, vahingonkorvauksena seuraavia määriä:

- Mulder 703 090 NLG - Brinkhoff 570 020 NLG - Muskens 535 762 NLG - Twijnstra 751 141 NLG,

lisättyinä "Alankomaiden viranomaisten valtionlainoihin soveltaman koron" suuruisella korolla 19.5.1992 annetun välituomion julistamispäivään asti.

27 Neuvosto on välituomion jälkeen esittämissään huomautuksissa ilmoittanut olevansa valmis tarjoamaan hyvityksen asetuksessa N:o 2187/93 säädetyin edellytyksin.

28 Komissio on arvioinut kantajille mielestään kuuluvan korvauksen seuraavalla tavalla:

- Mulder 50 579,15 NLG - Brinkhoff 109 675,55 NLG - Muskens 120 090,83 NLG - Twijnstra 137 299,20 NLG.

29 Asian C-37/90 kantaja Heinemann oli vaatinut kannekirjelmässään neuvoston ja komission velvoittamista maksamaan hänelle vahingonkorvauksena 52 652 Saksan markkaa (DEM) kanteen nostamisesta lähtien laskettavine 7 prosentin laillisine vuotuisine korkoineen.

30 Välituomion julistamisen jälkeen 17.11.1993 jättämässään kirjelmässä Heinemann vaati 71 826 DEM:n suuruista vahingonkorvausta 19.5.1992 alkaen laskettavine 7 prosentin vuotuisine korkoineen sekä lisäksi 4 000 DEM:n korvausta häneltä tästä määrästä kannettavasta tuloverosta.

31 Neuvosto on välituomion jälkeen esittämissään huomautuksissa ilmoittanut olevansa valmis tarjoamaan hyvityksen asetuksessa N:o 2187/93 säädetyin edellytyksin.

32 Komissio on tarjoutunut korvaamaan 1 238 DEM:n suuruisen määrän.

Tutkittavaksi ottaminen

33 Asiassa C-104/89 komissio vetoaa korvausvaatimusten tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumiseen siltä osin kuin vaatimuksissa ylitetään kannekirjelmässä ilmoitettu määrä.

34 Asiassa C-37/90 neuvosto ja komissio katsovat, että vaatimusta, jonka kantaja on esittänyt ensimmäistä kertaa 28.6.1993 päivätyssä kirjelmässään ja joka koskee vuoden 1992 tuomion julistamista edeltävään aikaan liittyviä korkoja, ei voida ottaa tutkittavaksi. Vastaajina olevat toimielimet katsovat, että näitä vaatimuksia on pidettävä uusina, ja näin ollen niiden tutkittavaksi ottamisen perusteet puuttuvat työjärjestyksen 42 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

35 Tätä näkemystä vastaan kantajat vetoavat siihen, että yhteisöjen tuomioistuin on katsonut asiassa Kampffmeyer ym. vastaan komissio ja neuvosto,(12) että kannekirjelmässä vaadittuun määrään prosessin aikana tehdyt korjaukset tai lisäykset eivät olleet työjärjestyksen 42 artiklassa tarkoitettuja uusia perusteita.

36 Totean tältä osin ainoastaan, että vahingonkorvauksen määräämistä koskevan oikeudenkäynnin aikana kantajalla on yleensä oikeus muuttaa kannekirjelmän vaatimuksissa vaadittua kokonaismäärää. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan korvauksen määrän ilmoittaminen kanteen vireillepanon jälkeen on näet kannekirjelmään sisältyneiden vaatimusten kehittelyä, joten tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttyvät työjärjestyksen asiaa koskevien määräysten mukaisesti.(13)

Asiaratkaisu

Vahingonkorvauksen määrittämisen yleiset periaatteet

37 Prosessin tässä vaiheessa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan määrittämään sen korvauksen suuruus, joka yhteisö velvoitettiin maksamaan tietyille maidontuottajille vuoden 1992 tuomiolla. Kyseisessä tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin esitti melko täydellisesti yksityiskohtaiset säännöt, joita tätä määrää laskettaessa olisi noudatettava: menetetty voitto on niiden tulojen, joita asianosaiset kutsuvat hypoteettiseksi tuloksi ja joita maidontoimituksista olisi saatu - siinä tapauksessa, että myyntikiintiö olisi saatu - ja niiden tulojen, jotka on saatu tai jotka olisi voitu saada korvaamalla maidontuotanto muulla tuotannolla ja joita asianosaiset kutsuvat vaihtoehtoisiksi tuloiksi, välinen erotus.

38 Pääasiallinen vaikeus korvauksen suuruuden määrittämisessä johtuu siitä, että sitä on mahdotonta päätellä suoraan käytettävissä olevista tosiseikoista, joten on tarpeen tehdä oletuksia. Turvautuminen oletuksiin näytön saamiseksi johtuu lähinnä kahdesta syystä ja nimenomaan ensinnäkin siitä, että hypoteettisesta maidonmyynnistä saadun tulon laskemiseksi on välttämätöntä nojautua lähes kaikkien tulonlaskentaan liittyvien tekijöiden osalta siihen alueeseen liittyviin tilastollisiin keskiarvoihin, jossa tuottajan tila sijaitsee, siltä osin kuin kyseessä on se kaupan pitämisestä luopumista koskeva ajanjakso, jolta hänellä on oikeus korvaukseen; toiseksi se johtuu siitä, että asianosaisten esittämät tosiseikat ovat useimmissa tapauksissa ilmeisen riittämättömiä vaihtoehtoisen tulon laskemiseksi, joten myös tämän laskelman osalta sekä vahinkoa kärsineet että toimielimet käyttävät yleisiä tilastoarvoja, jotka ovat lähtökohtana näytön saamiseksi oletusten perusteella.

39 Oikeudenkäynnin aikana asianosaiset ovat päässeet periaatesopimukseen eri erien - tulojen ja kulujen - huomioon ottamisesta kyseistä laskelmaa tehtäessä. Erityisesti kantajat ovat täsmentäneet alkuperäisiä laskelmiaan noudattaen pääsääntöisesti neuvoston asetuksessa N:o 2187/93 esittämää menetelmää, jonka pääpiirteet on kuvattu edellä.

40 Tässä tilanteessa ei ole helppoa arvioida tällaisen menettelyn oikeellisuutta eli huomioon otettavien eri tekijöiden valinnan ja kunkin tekijän merkityksen arvioinnissa käytettyjen tilastotietojen perusteltavuutta. Tässä selvityksessä ovat kuitenkin tukena useat asiantuntijalausunnot, jotka poikkeavat yleiskuvasta vain hyvin vähän ja noudattavat siis samanlaista laskutapaa.

41 Mutta katsotaanpa konkreettisesti, millainen tämä laskutapa on. Hypoteettisen tulon määrittämiseksi asianosaiset ottavat huomioon kaksi tulolähdettä eli maidonmyynnin ja teuraslehmien (eli sellaisten lehmien, joita ei ole tarkoitettu maidontuotantoon) ja vasikoiden myynnin; ne vähentävät tämän jälkeen näistä tuloista vain muuttuvat kulut eli kulut, joita ei maidontuotannon päätyttyä enää ole, eikä kiinteitä kuluja, eli niitä kuluja, joita maidontuottajalle aiheutuu myös silloin, kun tuotanto keskeytetään. Vaihtoehtoisen tulon määrittäminen perustuu sitä vastoin kolmesta sellaisesta tuotannontekijästä saatujen tulojen laskelmaan, jotka vapautuvat maidontuotannon keskeytyksen vuoksi: pääoma, maa-alue ja työ. Oletuksiin perustuvan menetelmän valinta vaihtoehtoisten tulojen laskemiseksi on hieman hämmästyttävää, sillä koska nämä tulot ovat todellisia eivätkä hypoteettisia, niitä pitäisi lähtökohtaisesti arvioida suoraan niitä koskevien tosiseikkojen perusteella. Kuten olen jo todennut, asianosaiset eivät ole todellisuudessa esittäneet riittäviä todisteita, joten turvautuminen abstrakteihin tilastoarvoihin on ollut tarpeen. Vastaajina olevat toimielimet korostavat tältä osin, että abstraktin laskelman perusteella on joka tapauksessa mahdollista määrittää tulon vähimmäistaso ja siis selvittää, vastaako kunkin kantajan ilmoittama tulo sitä, mitä hän olisi voinut ansaita tarvittavaa huolellisuutta noudattaen.

42 Käsittelen siis seuraavaksi eri tuloeriä, joita asianosaiset ovat ilmoittaneet kummassakin käsiteltävistä yhdistetyistä asioista.

Asia C-104/89

43 Kuten edellä on jo todettu, hypoteettisen tulon laskemiseksi on välttämätöntä määrittää sekä maidonmyynnistä että vasikoiden ja teuraslehmien myynnistä saatu voitto siltä ajanjaksolta, jonka aikana kantajia on laittomasti estetty myymästä maitoa, ja vähentää näistä määristä tämän jälkeen muuttuvat kulut. Seuraavassa esityksessä käsittelen ensin vahinkoa arvioitaessa huomioon otettavan ajanjakson määrittämistä ja siirryn sen jälkeen analysoimaan hypoteettisen tulon ja vaihtoehtoisen tulon osatekijöitä.

Vahinkoa arvioitaessa huomioon otettavat ajanjaksot

44 Vuoden 1992 tuomion 26 kohdassa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että korvattavan vahingon laskemiseksi huomioon otettava ajanjakso on "1.4.1984 eli asetuksen N:o 857/84 voimaantulopäivän ja 29.3.1989 eli asetuksen N:o 764/89 voimaantulopäivän välinen aika". Kun otetaan huomioon asiassa Birra Wührer ym. vastaan neuvosto ja komissio annettu tuomio,(14) johon neuvosto on vedonnut, tähän on lisättävä, että vahingon määrittämiseksi tärkeä ajanjakso on se, joka alkaa kunkin kantajan asetuksen N:o 1078/77 perusteella antaman luopumissitoumuksen päättymishetkellä eli siis sinä päivänä, josta lähtien kantajia on lainvastaisesti estetty aloittamasta maidontuotantoa uudelleen, ja päättyy sinä päivänä, jona heille tarjottiin nimenomaisesti uutta tuotantokiintiötä, eli 29.3.1989, jolloin asetus N:o 764/89 tuli voimaan. Kyseisessä asetuksessa myönnettiin nimenomaisesti viitekiintiö tuottajille, jotka nyt käsiteltävien asioiden kantajien tapaan olivat antaneet luopumissitoumuksen asetuksen N:o 1078/77 perusteella.

45 Kantajien luopumissitoumuksen päättymispäivä on 1.10.1984 Mulderin osalta, 5.5.1984 Brinkhoffin osalta, 22.11.1984 Muskensin osalta ja 10.4.1985 Twijnstran osalta.

46 Kantajien esittämistä asiantuntijalausunnoista ilmenee, että Mulder aloitti maidontuotannon uudelleen 1.8.1988 ja Brinkhoff 31.12.1988. Muskens ilmoittaa aloittaneensa tuotannon uudelleen vuoden 1989 lopussa (kantajan vastauksen liitteen 35 s. 34). Twijnstra ilmoittaa korvauksen laskemiseksi huomioon otettaviksi kalenterivuosiksi vuodet 1984-1988 eli hän jättää niiden ulkopuolelle ne vuoden 1989 kolme kuukautta, jotka kuuluvat viimeiseen markkinointivuoteen, joka edelsi asetuksen N:o 764/89 mukaisen uuden maitokiintiön tarjoamista. Asiantuntijalausunnon mukaan Twijnstra on kuitenkin todellisuudessa aloittanut maidontuotannon jo 30.4.1988. Tätä päivämäärää eivät ole kiistäneet kantaja itse eivätkä yhteisön toimielimet. Vaikuttaa siis siltä, että kyseiset kolme kantajaa Mulder, Brinkhoff ja Twijnstra ovat aloittaneet maidontuotannon uudelleen ennen 29.3.1989. Tästä syystä on selvitettävä, onko näitä päivämääriä pidettävä korvausta laskettaessa huomioon otettavan ajanjakson päätepisteinä. Komissio väittää, että vuosi 1989 olisi jätettävä korvauslaskelman ulkopuolelle, koska kaikki kantajat ovat aloittaneet tuotannon uudelleen vuonna 1988.

47 Tämän kysymyksen osalta ei ole syytä poiketa siitä, mitä yhteisöjen tuomioistuin totesi vuonna 1992 antamassaan tuomiossa. Siitä seuraa, että koska oikeus korvaukseen on myönnetty vahingosta, joka on aiheutunut siitä, että asetuksessa N:o 857/84 säädettyä maidontuotantokiintiötä ei ole myönnetty, tilanne on korjaantunut siitä lähtien, kun tuotantokiintiö on jälleen annettu, eli siis vasta 29.3.1989, jolloin asetus N:o 764/89 tuli voimaan. Mahdollinen maidontuotannon uudelleenaloittaminen ennen tätä päivämäärää on tulolähde, joka on otettava huomioon korvausta arvioitaessa. Tästä seuraa, että jos saatu tulo ylittää sen, minkä kantajat olisivat saaneet, mikäli maitokiintiö olisi myönnetty, korvausta ei pidä määrätä, kun taas päinvastaisessa tapauksessa kantajilla on oikeus vain hypoteettisen tulon ja todellisen tulon erotukseen. Katson siis, että vahingon arvioimiseksi huomioon otettava ajanjakso alkaa siitä asianosaisten ilmoittamasta päivästä, jolloin luopumissitoumus päättyi, ja päättyy 29.3.1989.

48 Koska on joka tapauksessa vaikeaa laskea asianosaisten ja erityisesti kantajien esittämien tietojen perusteella vahingon tarkkaa määrää siltä ajanjaksolta, jonka aikana he ovat todellisuudessa aloittaneet maidontuotannon ja -myynnin uudelleen, on mielestäni järkevää ja kohtuullista jättää, kuten asiantuntijalausunnossakin on tehty, markkinointivuosi 1988/1989 korvauksen määrää koskevan yleislaskelman ulkopuolelle.

Hypoteettinen tulo

49 Hypoteettisen tulon laskemiseksi on aluksi tarpeen määrittää kantajien hypoteettiset tuotantokiintiöt asianomaisille markkinointivuosille ja siirtyä sen jälkeen tutkimaan maidontuotannolle ominaisia kahta tulolähdettä (maidon myynti ja teuraslehmien ja vasikoiden myynti) ja niihin liittyviä muuttuvia kuluja.

Hypoteettiseen maidontuotantoon liittyvät viitemäärät vuosille 1984-1989

50 Yhteisöjen tuomioistuin totesi vuoden 1992 tuomion 28 kohdassa, että niiden viitemäärien määrittämiseksi, joihin kantajalla olisi ollut oikeus vuosina 1984-1989, on otettava huomioon maitomäärät, joita kantajat ovat toimittaneet "vastaavan ajanjakson aikana ennen kaupan pitämisestä luopumista koskevaa ajanjaksoa, kuten kaupan pitämisestä luopumista koskevan palkkion määrittämiseksi käytetty määrä", josta säädettiin asetuksessa N:o 1078/77.

51 Kantajien osalta viitemäärät olivat seuraavat:

Mulder

463 566 kg

Brinkhoff

296 507 kg

Muskens

300 340 kg

Twijnstra

591 905 kg

52 Asianosaiset ovat yhtä mieltä siitä, että nämä määrät ovat markkinointivuosiin 1984-1989 liittyviä hypoteettisen tuotannon kiintiöitä.

53 Yhteisöjen tuomioistuin totesi edelleen vuoden 1992 tuomiossa (29 kohta), että tätä määrää "on korotettava 1 prosentilla asetuksen N:o 857/84 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti, jotta taattaisiin se, ettei kantajille aseteta mitään erityisiä rajoituksia niihin tuottajiin verrattuna, joiden viitemäärät on vahvistettu 2 artiklan mukaisesti", ja siitä on tehtävä "vähennys, joka vastaa suuruudeltaan asetuksen N:o 857/84 2 artiklassa tarkoitettuihin tuottajiin sovellettavia vähennyksiä, jotta vältettäisiin se, että kantajille annetaan perusteetonta etua viimeksi mainittuihin tuottajiin verrattuna". Jäsenvaltiot vahvistavat vähennykset siinä tapauksessa, että kansalliset viranomaiset päättävät valita maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68 (EYVL L 148, s. 13) 5 c artiklan 1 kohdassa tarkoitetun lisämaksun laskentaperusteeksi vuoden 1982 tai 1983 aikana toimitetun tai ostetun maidon kalenterivuoden 1981 asemesta. Tämän ansiosta kullekin jäsenvaltiolle taattua kokonaismäärää, joka on nimenomaisesti vahvistettu kyseisen 5 c artiklan 3 kohdassa, ei ylitetä.(15)

54 Oikeudenkäynnin aikana asianosaiset ovat päässeet sopimukseen siitä, että vähennys on se, jota Alankomaiden viranomaiset normaalisti soveltavat laskiessaan asetuksessa N:o 2187/93 tarkoitettuja hyvityksiä. Nämä vähennykset ovat seuraavat:

1984/85

2,05 %

1985/86

3,03 %

1986/87

3,03 %

1987/88

4,97 %

1988/89

7,34 %

1989/90

7,34 %

55 Voidaan siis katsoa, että eri markkinointivuosiin liittyvät tuotantomäärät ovat niitä, joista asianosaiset ovat sopineet, lukuun ottamatta mahdollisia vähennyksiä, jotka johtuvat siitä, että markkinointivuodesta otetaan huomioon vain osa eikä koko vuotta (esimerkiksi Mulderin osalta markkinointivuoden 1984/1985 viitemäärää vähennetään niiden kyseisen markkinointivuoden päivien lukumäärän mukaan, jotka on jätetty korvauslaskelman ulkopuolelle; tämän laskennan kannalta on siis otettava huomioon 122 päivää vuodelta 1984/1985, joten vastaava viitemäärä on 49 prosenttia kokonaismäärästä).

Maidonmyynnistä saatu hypoteettinen tulo

56 Kantajat eivät ole esittäneet erityisiä maidontuotantoonsa liittyviä tietoja, joiden perusteella voitaisiin määrittää hypoteettinen tulo huomioon otettavalta ajanjaksolta, vaan he ovat laskeneet eri markkinointivuosien aikana aiheutuneen taloudellisen menetyksen nojautuen erilaisiin tilastoihin, jotka koskevat heidän alallaan toimivien vastaavien tilojen tuloja. Neuvoston ja komission mielestä tältä pohjalta ei voida määrittää kantajien tilojen hypoteettisia tuloja, ja ne ovat ehdottaneet laskutavaksi neuvoston asetuksessa N:o 2187/93 esittämää menetelmää yhteisöjen tuomioistuimen tekemin "mahdollisin korjauksin". Kantajien mukaan 100 maitokiloon liittyvä hypoteettinen tulo, joka perustuu Alankomaiden hallintoviranomaisten käyttämään DELAR-menetelmään pohjautuviin tietoihin,(16) on seuraava:

Vuosi

Mulder

Brinkhoff

Muskens

Twijnstra

1984/85

62

59

68

-

1985/86

65

64

57

48

1986/87

65

75

58

50

1987/88

70

64

63

54

1988/89

77

67

68

61

1989/90

1990/91

Neuvosto ja komissio kiistävät näiden tietojen paikkansapitävyyden ja huomauttavat ensinnäkin, että kantajien ilmoittama keskimääräinen tulo 100 maitokilosta vastaa noin 62:ta NLG:ia eikä asetuksen N:o 2187/93 mukaista 45 NLG:ia; ja toiseksi nämä tiedot oli toimittanut kantajille yksityinen kaupallinen elin, joka määrittää tulon sellaisten tilastotietojen perusteella - DELAR-menetelmä - joiden ei missään tapauksessa voida katsoa edustavan Alankomaiden maataloustilojen tuotantoa. Näitä tietoja ei siis voida valvoa millään tavoin. Komissio esittää maidonmyynnistä markkinointivuosina 1984-1989 saadun tulon kansallisina keskiarvoina seuraavat määrät, jotka edelleen koskevat 100 maitokilon myyntiä:

Vuosi

Komissio

1984/85

39,83

1985/86

41,01

1986/87

44,96

1987/88

49,40

1988/89

53,43

1989/90

54,94

1990/91

49,81

57 Oikeudenkäynnin aikana asianosaiset ovat päässeet sopimukseen maidon hinnasta ja siis myös katteesta. Ne ovat ainakin sopineet siitä, etteivät ne nojaudu kansallisiin keskiarvoihin perustuviin yleisiin tilastoihin, vaan niiden meijerien soveltamiin todellisiin hintoihin, joihin maito yleensä toimitettiin. Asiantuntijaa on siten pyydetty määrittämään kunkin kantajan toimittaman maidon hinnat ja niihin perustuva nettovoitto. Asiantuntijalausunnon sivulla 18 esitetään, kuten jäljempänä olevat kaksi taulukkoa osoittavat, kunkin meijerin maksamat hinnat veroineen (taulukko A), sekä kunkin kantajan vuosina 1984-1989 myymästään maidosta saama tulo (taulukko B).

Taulukko A

Twee Provinciën

(alt) (1)

sentti/kg-hinta

Noord-Nederland (2)

sentti/kg-hinta

Nestlé Ned.

Friesland (3)

sentti/kg-hinta

Campina (4)

sentti/kg-hinta

De Goede

Verwachting (5)

sentti/kg-hinta

1984

77,87

77,39

77,94

76,73

79,58

1985

78,97

79,06

80,03

77,09

79,56

1986

78,77

78,34

80,06

78,63

79,78

1987

80,55

79,34

81,05

79,57

81,28

1988

85,63

84,90

87,11

82,12

85,83

1989

84,35

80,36

86,22

86,32

85,40

(1) Mulder (2) Brinkhoff (3) Brinkhoff (4) Muskens (5) Twijnstra

Taulukko B

Mulder

Brinkhoff

Muskens

Twijnstra

Yht.

/100kg

Yht.

/100kg

Yht.

/100kg

Yht.

/100 kg

1984/85

177 582 (1)

77,87

206 031 (3)

77,67

80 978 (5)

76,73

0 (7)

79,58

1985/86

358 536

78,97

230 997

79,55

226 762

77,09

449 845

79,56

1986/87

357 628

78,77

229 995

79,20

231 292

78,63

462 493

79,78

1987/88

358 393

80,55

228 226

80,20

229 374

79,57

461 762

81,28

1988/89

101 779 (2)

85,63

201 386 (4)

86,01

230 821 (6)

82,12

39 078 (8)

85,83

(1) 1/10/84 - (2) 9/7/88 (3) 5/5/84 - (4) 2/2/89 (5) 22/11/84 - (6) 31/3/89 (7) 10/4/85 - (8) 30/4/88

58 Kantajat myöntävät yleisellä tasolla asiantuntijalausunnossa ilmoitettujen hintojen oikeellisuuden. He väittävät kuitenkin LEI:n (Landbouw Economisch Instituut) tästä lausunnosta antamien huomautusten - jotka on esitetty heidän 4.6.1997 päivättyjen kirjelmiensä liitteenä - perusteella, että asiantuntija on itse asiassa alentanut korvauksen määrää noin 10 000 NLG:lla, kun hän on päättänyt ottaa huomioon kalenterivuodet eikä markkinointivuosia, jotka alkavat kunkin vuoden huhtikuun ensimmäisenä päivänä.

59 Tämä arvostelu ei heikennä asiantuntijan antamien tietojen luotettavuutta. Hän on joka tapauksessa esittänyt istunnossa eri markkinointivuosiin liittyvien maidon keskihintojen perusteella laskettuja tuloja koskevia tietoja. Näistä taulukoista ilmenee, että vuotuisten tulojen vaihtelu rajoittuu kokonaistulon suhteelliseen vähäiseen lisäykseen. Ei vaikuta myöskään perustellulta väittää, kuten komissio on tehnyt, että asiantuntija olisi tehnyt virheen käyttäessään kantajan Twijnstra osalta meijeri De Goede Verwachtingin soveltamaan vuotuiseen maidonhintaan liittyviä tietoja eikä meijeri Twee Provinciënin, jonka kantaja on ilmoittanut olevan meijeri, johon hän yleensä toimittaa maitoa, liittyviä tietoja. Tältä osin on vain todettava asiantuntijan täsmentäneen, että ensin mainittu meijeri, De Goede Verwachting, on ostanut jälkimmäisen, joten siitä on teoriassa tullut Twijnstran maidontoimitusten hypoteettinen kohde. Kun otetaan huomioon tähän mennessä esitetyt seikat, on siis mielestäni järkevää ja kohtuullista, että maidonmyynnistä saatua (hypoteettista) tuloa koskeva laskelma tehdään asiantuntijan ilmoittamien, edellä esitettyjen lukujen perusteella. Tämä ei kuitenkaan koske markkinointivuoteen 1988/1989 liittyvää tuloa, jonka, kuten edellä todettiin, asiantuntija on määrittänyt virheellisiksi osoittautuneiden tietojen perusteella.

Teuraslehmien ja vasikoiden myynnistä saatu hypoteettinen tulo

60 Hypoteettisen tulon laskemiseksi on tämän jälkeen otettava huomioon niin sanottujen teuraslehmien (eli teurastettaviksi tarkoitettujen nautojen) ja vasikoiden myynti. Komissio esitti erikseen tämän näkökohdan vuoden 1992 tuomion julistamisen jälkeen tehdyn hyvitystarjouksen laskelmassa, vaikka asianosaiset eivät olleet tehneet siitä erillistä erää tuomion julistamista edeltäneen kirjallisen käsittelyn aikana esitetyissä asiantuntijalausunnoissa. Kantajat ovat siis ottaneet huomioon teuraslehmien ja vasikoiden myynnistä saadut vuotuiset tulot. He ovat myös ilmoittaneet näiden tulojen määrät, jotka on saatu LEI:n tilastoista (ks. 22.12.1993 päivätyn kirjelmän liite 1, taulukko 1) ja jotka ilmenevät seuraavasta taulukosta.

1984

1985

1986

1987

1988

Liikevaihto ja lisäys/lehmä*

LEI

DELAR

Ero %:ina

710

745

+ 4,9 %

790

840

+ 6,3 %

685

760

+ 10,9 %

815

890

+ 9,2 %

940

990

+ 5,3 %

* Teuraslehmien ja vasikoiden myynnistä saatu viitetulo suhteutettuna 100 maitokiloon.

Komissio on puolestaan ilmoittanut vasikoiden ja lehmien hinnat (ks. seuraava taulukko), joiden sen mielestä on oltava korkeampia kuin ne hinnat, joihin kantajat ovat nojautuneet.

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

Vasikan hinta

385

395

418

440

465

Lypsylehmän jäännösarvo

1 600

1 650

1 700

1 750

1 800

Asianosaiset ovat päässeet sopimukseen komission esittämistä luvuista, jotka sisältyvät edelliseen taulukkoon, lehmien ja vasikoiden hintojen osalta.

61 Teuraslehmien ja vasikoiden myynnistä saadun hypoteettisen tulon määrittämisen osalta asiantuntija perustaa laskelmansa komission esittämiin yksikköhintoihin, mutta lähtee siitä olettamuksesta, että eläinten määrä on eri kuin asianosaisten huomioon ottama, koska siihen on sisällytettävä kaikki ne eläimet, jotka ovat tarpeen karjan uusiutumiseksi ja siis maidontuotannon vakaana pitämiseksi. Eläinten kokonaismäärä 100 lypsylehmää kohden on taulukossa A esitetty määrä. Tulot, joita kukin kantajista on saanut viiden asianomaisen markkinointivuoden aikana teuraslehmien ja vasikoiden myynnistä, on esitetty taulukossa B. On korostettava, että asiantuntija on pyöristänyt ylöspäin lehmien ja vasikoiden lukumäärän kaikissa niissä tapauksissa, joissa laskutoimitus päätyisi murtolukuun kokonaisluvun asemesta.

Taulukko A

Vuoden alku

Syntymät

Menetykset

Myynnit

Korvaavat hankinnat

- +

Vuoden loppu

Lypsylehmät

100

-

(1)

(25)

-

26

100

Hiehot yli 2 v.

12

-

-

-

(12)

12

12

Hiehot 1-2 v.

26

-

-

-

(26)

26

26

Hiehot 0-1 v.

27

-

(1)

-

(26)

27

27

Lehmävasikat

0

50

(6)

(17)

(27)

0

0

Sonnivasikat

50

(7)

(43)

-

0

0

Yhteensä

165

100

(15)

(85)

(91)

91

165

Taulukko B

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

Mulder

Tulot lehmistä ja vasikoista

29 024

62 840

62 606

52 012

49 498

Brinkhoff

Tulot lehmistä ja vasikoista

34 976

38 949

39 677

33 373

27 349

Muskens

Tulot lehmistä ja vasikoista

13 737

38 949

34 239

37 075

33 090

Twijnstra

Tulot lehmistä ja vasikoista

0

78 076

79 467

65 984

5 114

Sekä yhteisön toimielimet että kantajat kiistävät näiden laskelmien ja niistä saatujen tulosten oikeellisuuden ja väittävät yleisellä tasolla, että pyöristäminen ylempään lukuun muuttaa lopputulosta. Komissio esittää erityisesti LEI:n asiantuntijalausunnosta antamien huomautusten perusteella, että vaikka laskelmaan, joka tehdään tilalla lypsylehmien keskimääräisestä lukumäärästä, saattaa sisältyä eläinten kymmenesosia, jotka olisi otettava huomioon, pyöristäminen saattaa aiheuttaa sen, että otetaan huomioon 500-600 kg enemmän maitoa todelliseen vuotuiseen määrään nähden.

62 Tämän sinänsä hyvin vähäisen arvostelun lisäksi asianosaiset eivät ole kiistäneet karjan koostumukseen liittyviä yleisiä tietoja eivätkä ehdottaneet muita menetelmiä eläinten lukumäärän arvioimiseksi. Näin ollen on järkevää ja kohtuullista noudattaa asiantuntijan laskelmaa, jossa lisäksi otetaan huomioon teuraslehmien ja vasikoiden "keskimääräinen hinta", josta asianosaiset ovat päässeet sopimukseen.

Muuttuvat kulut

63 Maidontuotannon kuluja laskiessaan neuvosto ja komissio ottavat huomioon yksinomaan muuttuvat kulut eli ne kulut, joita ei enää ole maidontuotannon lakattua, eikä kiinteitä kuluja, eli niitä kuluja, joita kantajille on aiheutunut, vaikka he eivät ole tuottaneetkaan maitoa. Asetuksen N:o 2187/93 13. perustelukappaleessa viitataan muuttuviin kuluihin, kun siinä täsmennetään, että potentiaalinen tulo lasketaan vähentämällä "kulupuolella vain muuttuvat kulut, joiden kertyminen lakkaa välittömästi maidontuotannon päätyttyä, eikä kiinteitä kuluja, jotka liittyvät maa-alueeseen, työhön ja pääomaan". Vaikka neuvosto ei ole sisällyttänyt erää "työ" muuttuviin kuluihin, oikeudenkäynnin yhteydessä kyseinen toimielin ja komissio ovat pitäneet tarpeellisena ottaa huomioon muiden muuttuvien kulujen lisäksi (hypoteettiseen) ulkopuoliseen työvoimaan liittyvät kulut. Tästä syystä tästä erästä on tullut toisen kuluerän eli rehukulujen lisäksi keskeinen erimielisyyksien lähde muuttuvien kulujen laskennassa.

Komission toimittamat tiedot

Muuttuvat kulut

1984

1985

1986

1987

Muskens

- 18,10

- 35,63

- 35,30

- 34,72

Mulder

- 27,34

- 29,56

- 28,91

- 26,16

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

Brinkhoff

- 42,92

- 36,38

- 32,98

- 31,92

Twijnstra

-

- 42,41

- 40,21

- 39,31

Kantajien toimittamat tiedot

Muuttuvat kulut, erityisesti rehu

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

Mulder

52,65

53,37

48,58

42,55

40,92

Brinkhoff

49,07

49,74

45,28

39,66

38,14

Muskens

50,18

50,87

46,30

40,56

39,01

Twijnstra

38,27

38,79

35,31

30,93

29,75

64 Toisin kuin asianosaiset, asiantuntija on määritellyt eri kuluerien nimikkeet ja esittänyt tiedot, jotka sisältyvät jäljempänä esitettyihin taulukoihin. Ne koskevat kahta Alankomaiden aluetta. Kummankin osalta on otettu huomioon kaksi erillistä kuluryhmää.

Alankomaiden pohjoisosaa koskevat tiedot

Taulukko 1

Vuosi

Rehu

NLG/eläin

Muut muuttuvat kulut NLG/eläin

Muuttuvat kulut yhteensä NLG/eläin

Eläinten lkm/ha

Yht. NLG/ha

Yht. 2

NLG/ha

Yht. NLG/ha

1984/85

1 391

207

1 598

2,03

3 244

2 050

5 294

1985/86

1 398

217

1 615

2,02

3 262

2 093

5 355

1986/87

1 319

268

1 587

1,88

2 984

2 084

5 068

1987/88

1 129

304

1 433

1,79

2 565

1 955

4 520

1988/89

1 142

322

1 464

1,68

2 460

1 786

4 246

Taulukko 2

Vuosi

Energia

NLG/ha

Viljelykulut

NLG

Viljelyn tuotto ym.

Aliurakointi

Koneiden vuokraus ja kunnossapito

Rakennusten kunnossapito

Muiden eläinten ruokinta

Yht. 2

NLG/ha

1984/85

194

595

-196

298

1 083

87

-11

2050

1985/86

186

679

-292

290

1 149

88

-7

2093

1986/87

139

651

-360

272

1 285

104

-7

2084

1987/88

137

537

-546

357

1 357

121

-8

1955

1988/89

127

498

-608

304

1 339

135

-9

1786

Alankomaiden länsiosaa koskevat tiedot

Taulukko 1

Vuosi

Rehu

NLG/eläin

Muut muuttuvat kulut NLG/eläin

Muuttuvat kulut yht.

NLG/eläin

Kulut yht. Eläinten lkm/ha

Yht. muutos/ha

NLG/ha

Yht. 2

NLG/ha

Yht.

NLG/ha

1984/85

1 622

248

1 870

2,32

4 338

1 948

6 287

1985/86

1 589

226

1 815

2,2

3 993

2 017

6 010

1986/87

1 517

243

1 760

2,06

3 626

2 181

5 806

1987/88

1 286

303

1 589

1,87

2 971

1 907

4 879

1988/89

1 229

279

1 508

1,81

2 729

1 845

4 574

Taulukko 2

Vuosi

Energia

NLG/ha

Viljelykulut

NLG

Aliurakointi

NLG/ha

Koneiden vuokraus ja kunnossapito

Rakennusten kunnossapito

Muiden eläinten ruokinta

Yht. 2

NLG/ha

1984/85

194

477

240

1 149

116

-20

1 948

1985/86

186

535

262

1 159

103

-24

2 017

1986/87

139

521

240

1 361

124

-16

2 181

1987/88

137

401

345

1 357

123

-23

1 907

1988/89

127

386

319

1 342

138

-24

1 845

Kantajat ja vastaajina olevat toimielimet ovat kiistäneet näiden tietojen oikeellisuuden sekä eri kulunimikkeiden määrittelyn että niihin liittyvien määrien arvioinnin osalta. Kantajat, jotka viittaavat 4.6.1997 päivättyihin huomautuksiinsa liitettyyn LEI:n raporttiin, katsovat, että suurin osa asiantuntijalausunnon sivun 33 taulukkoon 2 sisältyvistä kuluista (energia, viljelykulut, muiden kuin maidontuotannossa olevien eläinten ruokinta, vuokrakulut ja erityisesti koneiden ja navetoiden kunnossapito, koska viimeksi mainitut kulut ovat määrältään suhteellisen merkittäviä) ei kuulu muuttuvien kulujen käsitteeseen, koska kyseessä ovat kulut, jotka liittyvät sellaisiin toimintoihin, joita harjoitetaan, vaikka maitoa ei tuotettaisikaan. LEI korostaa raportissaan erityisesti, että palkkakuluja, laitteiden ja rakennusten kunnossapitokuluja samoin kuin veden- ja sähkönkulutukseen liittyviä kuluja ei voida pitää muuttuvina kuluina, vaikka ne vaikuttavat maidontuotannosta yleisesti saatuun tuloon. LEI vähentää siis nämä kulut, mutta ei alenna tätä tuloa merkittävästi, koska se antaa näille kuluille hyvin alhaiset arvot. LEI huomauttaa myös, että siementen ja kasvinsuojeluaineiden kuluihin liittyvät nimikkeet on otettu huomioon kahteen kertaan, minkä osoittaa se, että ne sisältyvät toiseen sarakkeeseen sekä taulukossa 1 että taulukossa 2. Lopuksi se pitää komission päätöksessä 85/377/ETY(17) esittämää menetelmää kululaskentaan soveltuvana ja esittää kyseisessä päätöksessä esitettyjen eri nimikkeiden osalta kulut, jotka sisältyvät seuraavaan taulukkoon. Nämä tiedot koskevat 100 maitokilon vuotuista tuotantoa ja sisältävät sekä muuttuvat kulut (taulukko A) että tiivistetyssä muodossa kiinteät kulut (taulukko B):

Taulukko A

Tilivuosi

Muuttuvat kulut ilman lannoitteita (Ernst & Youngin raportin s. 33, taulukko 1), "muutos/ha yht." rehukuluja koskevan korjauksen jälkeen

Lannoitteet (maitokarja

1975-1995 op. 110, liite 1a)

Muuttuvat kulut yht./ha

1984/85

3 191

605

3 796

1985/86

3 192

680

3 872

1986/87

2 914

642

3 556

1987/88

2 471

529

3 000

1988/89

2 373

487

2 860

Taulukko B

Vähennettävät kiinteät kulut

Vuosi

Polttoaineet

Koneiden ym. vuokraus

Palkat

Vesi

Sähkö

Aineet

1984/85

110

78

297

62

157

129

1985/86

117

83

290

54

152

133

1986/87

89

82

273

64

104

144

1987/88

81

67

355

59

101

142

1988/89

79

64

304

55

93

151

Vähennettävät kiinteät kulut yhteensä

Yht.

Yht.

Vuosi

Yht.

Muuttuvat kulut

Vähennettävät kulut

1984/85

833

3 796

4 629

1985/86

829

3 872

4 701

1986/87

756

3 556

4 312

1987/88

805

3 000

3 805

1988/89

746

2 860

3 606

LEI laskee näiden tietojen perusteella kantajien (hypoteettisen) maidontuotannon kulut markkinointivuosina 1984-1989 seuraavalla tavalla:

Mulder

Brinkhoff

Muskens

Twijnstra

Vuosi

Yht.

/100 kg

Yht.

/100 kg

Yht.

/100 kg

Yht.

/100 kg

1984/85

96 382

42,26

113 422

42,76

38 975

36,93

0

0

1985/86

190 843

42,03

121 022

41,67

111 115

37,77

236 077

42,72

1986/87

174 300

38,39

112 377

38,70

102 577

34,87

222 462

38,37

1987/88

148 802

33,44

95 658

33,61

97 657

33,88

189 190

33,30

1988/89

39 984

33,64

79 685

34,03

91 654

32,61

15 346

33,71

65 Asiantuntija on korostanut suullisessa käsittelyssä, että todellisuudessa LEI on sisällyttänyt muuttuviin kuluihin koneiden vuokrauksen ja kunnossapidon, polttoaineen, sähkön ja veden ja myöntänyt ottaneensa huomioon myös sellaisia kululähteitä, jotka eivät sisälly asianosaisten laskelmiin mutta joita he ovat kuitenkin pitäneet vaihtoehtoisina tulolähteinä, joten ne on joka tapauksessa vähennetty hypoteettisen tulon kokonaismäärästä. Jos verrataan LEI:n ilmoittamia lukuja ja asiantuntijalausuntoon sisältyviä lukuja toisiinsa, päästään asiantuntijan mukaan suurin piirtein samaan lopputulokseen, ja ainoa ero johtuu koneiden kunnossapitoon liittyviä kuluja koskevaan arvioon (joka LEI:llä on alempi).

66 Asiantuntijan esittämä näkemys on hyvin yksityiskohtainen mutta epäselvä. Useita kululähteitä luetellaan, mutta ne eivät näytä liittyvän suoraan maidontuotantoon. Koska tällaisella näkemyksellä vain rangaistaan perusteettomasti jo vahinkoa kärsineitä tuottajia, katson, että hypoteettisesta tulosta vähennettäviä kuluja koskevassa laskelmassa on päinvastoin asianmukaista ottaa huomioon vain ne kulut, jotka liittyvät muutenkin kuin marginaalisesti maidontuotantoon. Asiantuntijan laatimiin kulutaulukoihin ei siis mielestäni voida täysin luottaa. Sitä vastoin LEI:n toimittamat tiedot, jotka sisältyvät kantajien esittämään asiakirjaan, eli niiden voidaan siis katsoa olevan heidän hyväksymiään, ja joiden oikeellisuutta komissiokaan ei ole kiistänyt, voivat olla luotettava viiteperusta. LEI nojautuu näet Alankomaiden viranomaisten virallisiin tietoihin ja noudattaa pääsääntöisesti määritelmää, jonka komissio on antanut muuttuville kuluille päätöksessä 85/377/ETY.

67 Kun tuotantokulujen osatekijöitä on tutkittu yleisesti, on tarkasteltava yksityiskohtaisemmin näiden kulujen kahta tärkeintä osatekijää eli rehuostoja ja ulkopuolisen työvoiman käyttöä.

Rehukulut

68 Rehukulujen määrittämiseen liittyy kaksi ongelmaa: ensimmäinen koskee niiden lehmien määrää, joita kukin kantaja tarvitsi vuosina 1984-1989 tuottamaan edellä ilmoitetut maitomäärät, toinen sitä vastoin koskee mahdollisuutta määrittää nämä kulut myös tilan koon perusteella.

69 1) Rehukulujen osalta kantajien ja komission ilmoittamat luvut poikkeavat merkittävästi toisistaan: kantajat korostavat, että luvut, joihin he ovat nojautuneet, vaihtelevat 26 ja 37 NLG:n välillä 100 maitokilolta (ks. 22.12.1993 päivättyyn kirjelmään liitetty LEI:n raportti), kun taas luvut, joihin komissio nojautuu, vaihtelevat 60 ja 70 NLG:n välillä, edelleen 100 maitokilolta. Tämä ero näyttää johtuvan siitä, että kunakin markkinointivuonna maidontuotantoa varten tarvittujen lehmien määrä on arvioitu eri tavalla. Komission ja neuvoston mukaan on syytä olettaa, että lehmien määrä on pysynyt muuttumattomana korvausta laskettaessa huomioon otettavien vuosien aikana, mikä merkitsee sitä, että huomioon otettavan lehmien määrän pitäisi olla se, joka kantajilla oli luopumisajanjakson alussa eli vuonna 1978. Kantajat sitä vastoin katsovat, että kun otetaan huomioon koko Euroopassa toteutunut maatilojen tuottavuuden nousu, jonka tilastot näyttävät toteen, perustiedoiksi olisi otettava Alankomaiden tilojen keskimääräistä tuotantoa koskevat tiedot ajanjaksolta 1984-1989. Komissio huomauttaa tässä yhteydessä, että ainakin kolmella neljästä kantajina olevasta tuottajasta tuottavuus oli keskiarvoon verrattuna alhainen jo luopumissitoumuksen antamista edeltäneenä ajanjaksona ja että näin ollen eri tilojen tuotantokapasiteetin merkitystä ei voida aliarvioida.

70 Asiantuntija kuten kantajatkin sitä vastoin kiistää sen, että rehukuluja laskettaessa voitaisiin jättää huomiotta maatilojen keskimääräinen tuottavuus, joka, kuten on osoitettu, on jatkuvassa nousussa. Hän tekee siitä sen ilmeisen päätelmän, että kantajien tuottavuus on määritettävä yleisten niitä alueita koskevien tietojen perusteella, joilla tilat sijaitsevat. Yleiset tuottavuutta Alankomaiden länsi- ja pohjoisosissa koskevat tilastotiedot ovat asiantuntijan mukaan seuraavat:

Vuosi

Pohjoinen

Länsi

1984/85

5 410 kg/vuosi

5 455 kg/vuosi

1985/86

5 600 kg/vuosi

5 660 kg/vuosi

1986/87

6 000 kg/vuosi

6 015 kg/vuosi

1987/88

6 390 kg/vuosi

6 120 kg/vuosi

1988/89

6 435 kg/vuosi

6 155 kg/vuosi

Näiden tietojen perusteella asiantuntija tekee sen päätelmän, että kunkin kantajan viitekiintiön tuotantoon vuosina 1984-1989 tarvitut lehmämäärät ovat seuraavat:

Lehmien lkm

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

Mulder

Viitemäärä

Tuottavuus

Lehmien lkm

458 604

5 410

85

454 015

5 600

82

454 015

6 000

76

444 932

6 390

70

433 836

6 435

68

Brinkhoff

Viitemäärä

Tuottavuus

Lehmien lkm

293 333

5 410

55

290 398

5 600

52

290 398

6 000

49

284 588

6 390

45

277 491

6 435

44

Muskens

Viitemäärä

Tuottavuus

Lehmien lkm

297 125

5 455

55

294 152

5 660

52

294 152

6 015

49

288 267

6 120

48

281 078

6 155

46

Twijnstra

Viitemäärä

Tuottavuus

Lehmien lkm

585 569

5 410

109

579 710

5 600

104

579 710

6 000

97

568 112

6 390

89

553 944

6 435

87

Edelleen asiantuntijan mukaan vuotuiset rehukulut lehmää kohden olivat pohjoisten ja läntisten alueiden osalta seuraavista kahdesta taulukosta ilmenevät:

Pohjoiset alueet

Rehu: NLG/eläin

1984/85

1 391

1985/86

1 398

1986/87

1 319

1987/88

1 129

1988/89

1 142

Läntiset alueet

Rehu: NLG/eläin

1984/85

1 622

1985/86

1 589

1986/87

1 517

1987/88

1 286

1988/89

1 229

71 Asiantuntijan näkemys voidaan hyväksyä. On todellakin järkevää ja kohtuullista, että kunkin tilan hypoteettisen kehityksen kuvaamiseksi nojaudutaan kansallisiin keskiarvoihin. Ei näet ole mahdollista kuvata tätä kehitystä yksinomaan kuhunkin tilaan liittyvien (hypoteettisten) tietojen perusteella, koska nämä tiedot vaihtelevat monien sisäisten ja ulkoisten tekijöiden mukaan, joiden vaikutusta tuotannon määrään on vaikea osoittaa olettamusten perusteella. Tämän ajattelutavan mukaan asiantuntijan selvitys lähtee tosin yksilökohtaisista tiedoista eli kunkin tuottajan viitemäärästä, joka varmasti kuvaa tilan kapasiteettia ja kokoa, mutta siinä käsitellään tämän jälkeen tätä suuretta siten, että otetaan huomioon tuottavuuden kehittymisen kansallinen keskiarvo, joka on ainoa viitearvo, jonka avulla tilan kehitystä voidaan kuvata.

72 2) Kun siirrytään tutkimaan rehukulujen määrittämisen toista ongelma-aluetta, on huomautettava, että komissio ottaa huomioon myös kunkin tilan pinta-alan. Se perustelee tätä valintaansa sekä LEI:n ilmoittamilla virallisilla laskutavoilla että tarpeella laskea tuottavuus kunkin tilan koon mukaan. Sen omaksuma menetelmä koostuu kunkin tilan hehtaarimäärän jakamisesta lehmien määrällä ja tuotettujen maitokilojen määrällä. Kantajat kiistävät komission laskelmien oikeellisuuden väittäen, etteivät tiedot, joihin ne perustuvat, ole missään tapauksessa realistisia, koska niissä ei oteta huomioon sitä, että maidontuotantoon liittyvät muuttuvat kulut vaihtelevat käänteisessä suhteessa tilan kokoon, eli mitä suurempi tila, sitä pienempi vaikutus niillä on kokonaistuotantokustannuksiin. Jos noudatettaisiin komission laskutapaa, kulut sitä vastoin kasvaisivat tilan koon kasvaessa.

73 Tältä osin on riittävää viitata asiantuntijan esittämiin kriittisiin huomautuksiin, joissa todetaan komission ottaneen huomioon kyseisessä laskelmassa myös sellaiset kulut (kuten ravinnon ja eläinlääkärin hoidot), jotka voivat koskea myös muita tilan eläimiä, kun se on sisällyttänyt tilan koon niihin osatekijöihin, joiden perusteella rehukulut määritetään. Tämä osoittaa sen, että komission ilmoittamia tietoja ei voida ottaa huomioon muuttuvia kuluja laskettaessa.

Palkkakulut

74 Kaikki kantajat ilmoittavat, etteivät he ole käyttäneet ulkopuolista työvoimaa maidontuotannon keskeyttämisen jälkeisenä ajanjaksona. Koska kyseessä on tässä tapauksessa hypoteettisen tulon laskeminen, on tästä huolimatta pohdittava, onko otettava huomioon myös tämä kuluerä laskettaessa kokonaistuotantokustannuksia ja sen perusteella tilan (hypoteettista) tuloa, eli onko viitemäärän (hypoteettiseen) tuotantoon sisällytettävä myös ulkopuolisen työvoiman (hypoteettiset) kulut.

Komissio on ottanut huomioon palkkakulut kaikkien kantajien osalta ja esittänyt tältä osin seuraavat luvut, jotka koskevat 100 maitokilon tuottamista:

Työvoimakulut

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

Mulder

21,87

22,15

22,16

22,41

23,11

Brinkhoff

12,80

12,97

12,97

13,11

13,53

Muskens

12,08

12,23

12,24

12,37

12,76

Twijnstra

19,23

19,47

19,48

19,69

20,31

Kantajat kiistävät tämän laskutavan perusteen oikeellisuuden väittäen, että palkkakuluja ei saa vähentää hypoteettisesta tulosta. He esittävät väitteensä tueksi, että LEI:n toimittamien tilastojen mukaan palkatun henkilöstön käyttö Alankomaiden maanviljelystiloilla ei normaalisti ylitä 4:ää prosenttia tiloilla työskentelevän työvoiman kokonaismäärästä. He huomauttavat lisäksi, että komissio ei ole ottanut päätöksessä 85/377/ETY ja maidon tai maitotuotteiden tuottajille tarjottavasta hyvityksestä annettua asetusta koskeneessa 21.4.1993 päivätyssä ehdotuksessaankaan(18) huomioon palkkakuluja hypoteettista tuloa laskiessaan. He kiistävät myös niiden palkkalaskelmien pohjana olevien tietojen oikeellisuuden, joihin komissio viittaa vastineessaan: komission väitteiden mukaan maidontuotanto vaatii 60 työtuntia vuodessa lehmää kohden, kun taas kantajien mukaan 35 tuntia vuodessa lehmää kohden riittää.

75 Asiantuntija arvioi, että maidontuotannossa on otettava huomioon kantajien ja komission huomioon ottaman tuottajan itsensä tekemän työn lisäksi myös hänen perheenjäsentensä tekemä työ. Hänen mukaansa tuottaja käyttää maidontuotantoon 2 496 tuntia vuodessa (eli 8 tuntia päivässä), minkä lisäksi voidaan olettaa, että hänen perheenjäsentensä tähän tarkoitukseen käyttämä aika (edellä mainittujen LEI:n tilastojen mukaan) on noin 80 prosenttia tuottajan työtunneista eli 1 996 tuntia vuodessa, joten tuottajan ja hänen perheenjäsentensä työtuntien yhteenlaskettu kokonaismäärä on 4 492 tuntia vuodessa. Kuluja laskettaessa otetaan huomioon vain se työaika, joka ylittää tuottajan ja hänen perheenjäsentensä työajan. Kun lopuksi lasketaan kantajien hypoteettisen tuotannon osalta ulkopuolisen työvoiman kustannukset, ne ovat asiantuntijan mukaan seuraavat:

Mulder

Brinkhoff

Muskens

Twijnstra

Vuosi

Yht.

/100 kg

Yht.

/100 kg

Yht.

/100 kg

Yht.

/100 kg

1984/85

-

-

-

-

-

-

-

-

1985/86

-

-

-

-

-

-

7 658

1,35

1986/87

-

-

-

-

-

-

-

-

1987/88

-

-

-

-

-

-

-

-

1988/89

-

-

-

-

-

-

-

-

76 Kuten edellä on jo todettu, tätä kuluerää tutkittaessa on ensin pohdittava sitä, onko se otettava mukaan hypoteettista tuloa laskettaessa. Vaikka tuottaja voikin aina turvautua ulkopuoliseen työvoimaan, ei mielestäni kuitenkaan voida yleisten tilastotietojen perusteella olettaa, että tämä olisi väistämätöntä. Tästä syystä on selvitettävä, onko hypoteettista tuloa koskevaan laskelmaan automaattisesti sisällytettävä tämä kuluerä siten, että nojaudutaan työtuntimäärään, joka on tarpeen kunkin maidontuotantomäärän varmistamiseksi, sekä tuottajan ja mahdollisesti myös hänen perheenjäsentensä oletettuihin työtunteihin - kuten asiantuntija katsoo - vai onko tutkittava kunkin tilan todellista tilannetta ja selvitettävä, onko tilalla normaalisti käytetty ulkopuolista työvoimaa tuotannon keskeyttämistä edeltäneenä ja sen jälkeisenä aikana. Jotta voitaisiin määrittää tämän kuluerän merkitys, ei todellisuudessa voida jättää huomiotta tilan todelliseen tilanteeseen perustuvaa selvitystä; tämä johtuu siitä, että ulkopuolisen työvoiman käyttö liittyy tuottajan hyvin henkilökohtaisiin valintoihin, kuten myös työnjako perheenjäsenten kesken. Tästä syystä tilastotietojen perusteella ei lähtökohtaisesti voida olettaa, että ulkopuolista työvoimaa olisi käytetty.

77 Koska tässä tapauksessa ei ole kiistetty sitä, että kantajat eivät ole käyttäneet - tai ainakin ovat käyttäneet vain satunnaisesti - ulkopuolista työvoimaa, eli ei ole esitetty näyttöä siitä, että kantajien tiloilla olisi jatkuvasti käytetty ulkopuolista työvoimaa, ei abstrakteista luvuista, jollaisina tilastollisia keskiarvoja on pidettävä, voida päätellä, että kantajien väitteitä - joita ei ole kumottu vastakkaisella näytöllä - ei pitäisi ottaa huomioon hypoteettisia kuluja koskevassa selvityksessä. Jos tällaisia ilmoituksia pidettäisiin perusteettomina, vaikka vastakkaista näyttöä ei ole esitetty, kantajille siirrettäisiin negatiivista tosiseikkaa (että he eivät ole käyttäneet ulkopuolista työvoimaa) koskeva todistustaakka, vaikka yleisten oikeusperiaatteiden mukaan negatiivista todistustaakkaa ei voida siirtää sille, joka on kantajana asiassa (negativa non sunt probanda). Tästä seuraa, että hypoteettista tuloa laskettaessa ei voida viitata ulkopuolisen työvoiman kustannuksiin, ellei asiassa ilmene, että niinä ajanjaksoina, joina maitoa on tuotettu, on yleensä käytetty ulkopuolista työvoimaa. Mikäli tämä tosiseikka kiistetään, on toimielinten tehtävänä osoittaa, että tilalla on ollut perheen ulkopuolista työvoimaa tai että on ollut täysin välttämätöntä käyttää sitä. Nyt käsiteltävissä asioissa tällaista näyttöä ei ole esitetty; kuten edellä on todettu, on päinvastoin asianosaisten kesken kiistatonta, että kantajien tiloilla ei ole yleensä käytetty ulkopuolista työvoimaa, minkä asiantuntijakin on vahvistanut. Katson siis, että tässä tapauksessa ei pidä sisällyttää tätä kuluerää kantajien muuttuviin kuluihin. Tähän on vielä lisättävä, että tämä päätelmä ei myöskään poikkea asiantuntijan tekemästä päätelmästä (lukuun ottamatta markkinointivuotta 1985/1986 Twijnstran osalta), jonka hän on tehnyt soveltaessaan yleisistä tilastoista saatuja abstrakteja lukuja.

78 Kaiken edellä esitetyn perusteella vaikuttaa järkevältä ja kohtuulliselta laskea tässä tapauksessa kulut LEI:n esittämällä tavalla. Tästä seuraa, että koneiden kunnossapidosta ja ulkopuolisen työvoiman käytöstä aiheutuvia kuluja ei pidä ottaa huomioon.(19) Jos nämä kaksi kohtaa jätetään huomiotta, LEI:n käyttämä laskutapa, jota ehdotan noudatettavaksi, on muutamia hyvin pieniä poikkeamia lukuun ottamatta asiantuntijan tekemän laskelman mukainen.

Vaihtoehtoiset tulot

79 Heti aluksi on korostettava, että vaikka hypoteettista tuloa laskettaessa osoittautui asianmukaiseksi käyttää (hypoteettisesta maidonmyynnistä saadun tulon laskemista lukuun ottamatta) kyseiseen ajanjaksoon liittyviin tilastoihin sisältyviä kansallisia keskiarvoja - sanotun vaikuttamatta varaumiin, joita juuri olen esittänyt työvoimakulujen vaikutuksen arvioinnista - vaihtoehtoisia tuloja eli maidontuotantoa korvaavasta toiminnasta saatuja nettotuottoa koskevaa laskelmaa tehtäessä ei ensi arviolta voida sivuuttaa niiden toimintojen tarkastelua, joita kantajien tiloilla todellisuudessa on harjoitettu. Tämä johtuu siitä, että kuten edellä on jo todettu, kantajat ovat maidontuotannon lopetettuaan harjoittaneet hyvin erilaisia korvaavia toimintoja.

80 Tämän jälkeen on yksilöitävä perusteet, joiden mukaan vaihtoehtoinen tulo on laskettava. Tässä yhteydessä on lähdettävä liikkeelle vuoden 1992 tuomiosta, jonka mukaan silloin, kun asianosaisten maidontuotannon korvaavasta toiminnasta saama tulo osoittautuu pienemmäksi kuin vähimmäistulo, jonka tila olisi todennäköisesti saanut maitoa tuottamalla, tulon vähentymisen vähimmäisarvojen alapuolelle on katsottava johtuvan vahinkoa kärsineen huolellisuuden puutteesta, ja korvauksena maksettavaa määrää on siis vastaavasti vähennettävä. Lienee tarpeetonta mainita, että vaikka kyse olisikin olettamasta (kuten nyt käsiteltävissä asioissa), todistustaakka tilanomistajan laiminlyönnistä kuuluu vastaajina oleville toimielimille, koska kyseessä on seikka, jonka perusteella korvausvelvollisuus puuttuu kokonaan tai osittain. Koska näyttöä ei ole esitetty, hypoteettista tuloa ei voida vähentää suuremmasta määrästä kuin se vaihtoehtoinen tulo, joka todellisuudessa on saatu kyseisen ajanjakson aikana.

81 Nyt käsiteltävissä asioissa Mulder ym. kantajat ovat tyytyneet ilmoittamaan todisteita esittämättä, että he ovat saaneet hyvin vähäisiä tuloja niiden vaikeuksien vuoksi, joita erityisesti Mulderilla ja Twijnstralla on ollut tilansa tuotantosuunnan muuttamisessa maidontuotannosta muuhun toimintaan. Mulder omistautui lampaiden, sonnien ja lypsylehmien kasvattamiseen sekä laiduntamiseen, kun taas Twijnstra ryhtyi viljelemään vihanneksia ja myymään eläinten rehua. Brinkhoffin tilanne on siinä mielessä erilainen, että hän on ollut palkkatyössä, ja Muskens puolestaan kykeni monipuolistamaan maa-alueidensa viljelyä.

82 Vastaajina olevat toimielimet väittävät, että asianosaiset eivät ole esittäneet riittävää näyttöä korvaavasta toiminnasta saadusta tulosta ja että he ovat joka tapauksessa ilmoittaneet korvaavat tulot liian alhaisina. Ne ehdottavat sellaisen abstraktin laskutavan noudattamista, joka on pääpiirteissään määritelty asetuksessa N:o 2187/93. Tässä menetelmässä ei oteta huomioon todellisia korvaavia tuloja, koska siinä nojaudutaan, kuten edellä on todettu, kustakin kolmesta tuotannontekijästä (pääoma, maa-alue ja työ), jotka vapautuvat maidontuotannon keskeytyksen vuoksi, saadun tulon määrittämiseen. Kun tätä menetelmää sovelletaan, päädytään toimielinten mukaan siihen päätelmään, että jos maatila osoittaa harjoittaneensa tuotantotoimintaa ja saaneensa tästä toiminnasta alemmat tulot kuin tämän laskutavan perusteella on määritetty, sen korvausvaatimus on hylättävä siltä osin kuin se koskee todellisen vaihtoehtoisen tulon ja abstraktilla menetelmällä määritetyn hypoteettisen vaihtoehtoisen tulon välistä eroa. Tässä tapauksessa on toimielinten mukaan otettava laskennan lähtökohdaksi se, että tila ei ole osoittanut toimineensa "tarvittavalla huolellisuudella" vahingon vähentämiseksi.

83 Asetuksen N:o 2187/93 antamisen jälkeen ja siis vuoden 1992 tuomion julistamisen jälkeen kantajat ovat hyväksyneet tällaisen laskutavan soveltamismahdollisuuden ja myös ilmoittaneet omat (hypoteettiset) vaihtoehtoiset tulonsa määrittämällä ne täsmällisesti tämän menetelmän mukaan (ks. erityisesti kantajien 22.12.1993 päivätty kirjelmä ja kyseiseen kirjelmään liitetty LEI:n asiantuntijalausunto). Kantajien ja komission toimittamat korvaavia tuloja koskevat tiedot ilmenevät seuraavasta taulukosta:

Korvaavan toiminnan tuotto *

Vuosi

Mulder

Brinkhoff

Muskens

Twijnstra

Komissio

1984/85

12

31

32

-

19,66

1985/86

13

32

16

12

19,39

1986/87

16

27

24

14

18,46

1987/88

13

11

12

10

18,41

1988/89

73**

15**

15

39**

18,73

* Kaikki luvut on ilmaistu NLG:issa ja koskevat 100 maitokiloa. ** Sisältää maidontuotannosta saadut tulot.

84 Näin ollen on helppoa todeta, että vaihtoehtoisen tulon määrittämiseen liittyvät erot eivät koske oikeudenkäynnin tässä vaiheessa niinkään mahdollisuutta ottaa tai olla ottamatta yleisesti huomioon kantajien todellisia tuloja, vaan niistä kolmesta vapautuneesta tuotannontekijästä saatujen hypoteettisten tulojen arviointia, joiden mukaan on laskettava vähimmäistulo, joka kunkin tilan olisi pitänyt saada "vaihtoehtoisesta toiminnasta". Koska on mahdotonta katsoa yleisesti, että todellisilla tuloilla ei olisi mitään merkitystä vaihtoehtoisen tulon laskennassa, on laskettava ensin hypoteettiset korvaavat tulot ja vasta toiseksi selvitettävä, ovatko ne korkeammat kuin todelliset tulot. Todelliset tulot otetaan siis huomioon ainoastaan siinä tapauksessa, että ne ylittävät hypoteettiset tulot.

85 Tästä syystä tutkin seuraavaksi eri tekijöitä, jotka vaihtelevassa määrin riippuvat siitä, mikä numeraalinen arvo korvaaville tuloille ja nimenomaan tuotannontekijöille pääoma, maa-alue ja työ annetaan.

Tuotannontekijä pääoma

86 Komissio arvioi, että pääomasta saatuja tuloja ei pitäisi laskea yksinomaan siitä pääomasta, joka on saatu tuotannon keskeyttämisen jälkeen myydyistä eläimistä, vaan myös pääomasta, joka on vapautunut tilan ja laitteiden (navetat, siilot ja maatalouskoneisto) kunnossapitokulujen vähentymisen vuoksi, ja että nämä kulut ovat vähentyneet noin 50 prosenttia siitä, mitä ne ovat silloin, kun yritys harjoittaa tuotantotoimintaansa. Komissio on arvioinut tämän pääoman kokonaisarvoksi keskimäärin 6 700 NLG/eläin, johon on lisättävä vuotuiset korot eli noin 5,5 prosenttia, joka vastaa 368,50 NLG:ia lehmää kohden.

87 Kantajat kiistävät näiden komission laskelmien oikeellisuuden monilta osin. Ne arvostelevat ensinnäkin tilan ja laitteiden kuten navetan ja lypsykoneiden kunnossapitoon liittyvien kulujen huomioon ottamista ja esittävät, että tiloilla on kaikesta huolimatta huollettava niitä muuta toimintaa varten. Ne lisäävät, että vaikka oletettaisiin, että nämä koneet on myyty, niiden markkina-arvo olisi ollut erittäin vähäinen ja siis alempi kuin se arvo, joka niillä olisi ollut samalle tuottajalle, jos niitä olisi käytetty jälleen maidontuotannon uudelleenaloittamisen jälkeen. Tässä yhteydessä komissio täsmentää ottaneensa huomioon mahdollisuuden käyttää koneita muuhun tarkoitukseen kuin maidontuotantoon ja sisällyttäneensä tästä syystä vaihtoehtoisiin tuloihin vain 50 prosenttia kunnossapitokuluista. Komissio pohtii lisäksi sitä, voidaanko näitä koneita edelleen käyttää uudelleen pitkän maidontuotannon keskeytyksen jälkeen, kuten kantajat väittävät.

88 Kantajat väittävät toiseksi, että komission tekemä laskelma myytyjen lehmien markkina-arvosta perustuu 1980-luvun puolivälissä sovellettuihin markkina-hintoihin, kun niitä vuosia, jotka pitäisi ottaa huomioon, ovat vuodet 1978 ja 1979, sillä lehmät myytiin todellisuudessa näinä vuosina ennen kuin luopumissitoumus annettiin. Hintaero on huomattava: lehmän keskimääräinen markkina-arvo oli vuosina 1978 ja 1979 3 100 NLG, kun komissio on ilmoittanut markkina-arvoksi 6 700 NLG. Komissio vastaa määrittäneensä hinnan 6 700 NLG siten, että se on ottanut huomioon lehmän arvon lisäksi myös yhteen lehmään kohdistuvat aineisiin ja maidontuotantoon käytettäviin koneisiin liittyvät kulut. Laskelmassa huomioon otettu lehmän arvo on todellisuudessa 1 800 NLG eikä 3 500 NLG, kuten kantajat ovat ilmoittaneet LEI:n antamien tietojen perusteella.

89 Kantajat pitävät lopuksi virheellisenä sitä, että pääomasta saatuja tuloja koskevassa laskelmassa on otettu huomioon korot, sillä niiden mukaan lehmien myynnistä mahdollisesti saatu pääoma on käytetty osittain tai kokonaan korvaavan toiminnan harjoittamiseen, eikä niiden mielestä laskelmaa tehtäessä voida missään tapauksessa ottaa huomioon sellaista pääomasta saatujen tulojen nimikettä, jota ei ole otettu huomioon hypoteettisen tulon lähteenä.

90 Komission esittämät tiedot ovat hieman hämmentäviä. On perusteltua pohtia, miten laitteiden kunnossapitokulujen vähentymistä voidaan pitää tuloa tuottavana pääomana. Vaikka ei ole epäilystäkään siitä, että maidontuotannon keskeyttäminen merkitsee näiden kulujen vähentymistä, tätä vähennystä ei ole kuitenkaan helppoa näyttää toteen ja esittää numeerisesti, koska, kuten edellä on jo todettu, maidontuotannon keskeyttämisen vaikutusta siihen, että näitä laitteita mahdollisesti käytetään tehostetummin muuhun toimintaan kuin maidontuotantoon, ei voida arvioida. Joka tapauksessa vuosien 1984-1989 väliseen (hypoteettiseen) maidontuotantoon liittyvät laitekulut on jo otettu huomioon hypoteettista tuloa koskevassa laskelmassa. Tästä seuraa, että jos laitteiden kunnossapitokulujen vähentyminen luettaisiin pääomasta saatujen tulojen lähteisiin, se otettaisiin todellisuudessa huomioon kahdesti: ensin kulueränä ja toiseksi vaihtoehtoisena tulona.

91 Kuten kantajat, myös asiantuntija katsoo, että pääoman korvaavaa tuloa koskevassa laskelmassa on otettava huomioon vain lypsylehmien myynnistä kertyvät tuotot. Koneet, kuten kylmälaitteet, olisi otettava huomioon vain muuttuvina kuluina. Hän esittää siis seuraavan mallilaskelman: perusarvoksi otetaan eläinten kaupallinen arvo tuotantotoiminnan hypoteettisella uudelleenaloittamishetkellä eli vuonna 1985; tähän määrään lisätään tämän jälkeen paikallisten säästöpankkien soveltamat korot, ja siitä vähennetään inflaation vaikutus, molemmissa tapauksissa asianomaisten vuosien osalta. Lehmän keskihinta niiden ajanjaksojen aikana, jotka ovat käsiteltävän asian kannalta merkityksellisiä, on asiantuntijan mukaan 2 358 NLG, mikä vastaa lehmien keskihintaa niiden maidontuotannon eri vaiheissa. Asiantuntija esittää siis yksinomaan kantajien osalta ja huomioon otettavilta eri ajanjaksoilta määrät, jotka ilmenevät jäljempänä esitetystä taulukosta.

Mulder

Brinkhoff

Muskens

Twijnstra

Pääoma (NLG)

200 430

129 690

129 690

245 232

1984/85

4 256

1,87

5 008

1,89

1 967

1,86

0

1,87

1985/86

8 478

1,87

5 486

1,89

5 486

1,86

10 118

1,79

1986/87

12 367

2,72

8 002

2,76

8 002

2,72

15 131

2,61

1987/88

13 108

2,95

8 482

2,98

8 482

2,94

16 038

2,82

1988/89

3 646

3,07

7 267

3,10

8 611

3,06

1 338

2,94

92 Komissio on eri mieltä tästä laskutavasta. Sen mielestä inflaatioprosenttia ei voida vähentää paikallisten säästöpankkien korkoprosentista, koska kantajat ovat joka tapauksessa saaneet pääomaa muista tuloista, mikä on korvannut kulutushintojen noususta johtuneet menetykset.

93 On mielestäni järkevää ja kohtuullista noudattaa tässä tapauksessa korvaavan pääomasta saadun tulon laskemiseksi asiantuntijan suosittelemaa menetelmää, joka perustuu, kuten edellä on todettu, karjan markkinahintaan sillä hetkellä, jona ne olisi pitänyt ostaa, eli maidontuotannon todennäköisellä uudelleenaloittamishetkellä. Kuten edellä on todettu, asiantuntija sisällyttää huomioon otettavien eläinten joukkoon maidontuotannon eri vaiheissa olevat hiehot ja lehmät; hän siis ottaa huomioon kaikki eläimet, jotka osallistuvat maidontuotantoon. Myös viimeksi mainittujen seikkojen sisällyttäminen tähän laskelmaan vaikuttaa asianmukaiselta.

94 Asiantuntijan suosittelema ratkaisu, jonka mukaan pääomaan sovellettava korkoprosentti on paikallisten säästöpankkien tarjoama korko, on hyväksyttävä, koska kyseessä on korkoprosentti, joka on järkevästi ajatellen lähimpänä sitä, joka kantajien voidaan todellisuudessa olettaa saaneen. Minusta ei sitä vastoin vaikuta siltä, että olisi otettava huomioon myös, kuten asiantuntija ehdottaa, inflaation vaikutukset pääoman tuottamaan (hypoteettiseen) tuloon ja että korkoprosentista olisi siis vähennettävä inflaatioprosenttia vastaava osuus. Tämä johtuu siitä, että jos inflaatioprosentti vähennetään paikallisten säästöpankkien perimästä korkoprosentista, rahan ostovoiman vaihtelu kohdistuu pääoman haltijaan ja rankaisee perusteettomasti kantajia, joilla on oikeus korvaukseen. Todellisuudessa pääomasta saatu tulo vähenee samassa suhteessa rahan ostovoiman vähentyessä, koska nimellisarvo on pysyy ennallaan ja kuluttajahinnat nousevat.

Tuotannontekijät maa-alue ja työ

95 a) Tuotannontekijästä maa-alue saatu tulo liittyy maa-alueeseen, jota ei käytetä karjankasvatukseen. Komission mukaan se on laskettava maa-alueen hehtaarikohtaisen keskimääräisen siinä maassa perittävän vuokrahinnan perusteella, jossa tila sijaitsee. Komission tältä osin antamat tiedot ovat seuraavat:

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

435

443

468

490

478

Kantajat eivät kiistä näitä tietoja. On korostettava, että komission ilmoittamat tiedot ovat lähes yhteneväiset LEI:n ilmoittamien kanssa, ja LEI on lähde, johon kantajat viittaavat perustellakseen vaatimuksensa. Asiantuntija sitä vastoin arvioi, että maidontuotannon keskeytyksen jälkeen vapautuneesta maa-alueesta saadun tulon määrittämiseksi on otettava huomioon maanviljelysmaiden vuokrauksesta saatujen tulojen lisäksi myös rakennusten vuokraamisesta saadut tulot. Vapautuneeseen maa-alueeseen ja sillä sijaitseviin rakennuksiin liittyvät tulot ovat kunkin kantajan osalta seuraavassa taulukossa ilmoitetut:

Mulder

42 ha

Brinkhoff

24 ha

Muskens

24 ha

Twijnstra

54 ha

Yht.

/100 kg

Yht.

/100 kg

Yht.

/100 kg

Yht.

/100 kg

1984/85

13 367

5,86

15 731

5,93

4 530

4,29

0

5,89

1985/86

26 508

5,84

16 764

5,79

13 153

4,48

32 701

5,80

1986/87

26 640

5,87

17 129

5,91

12 525

4,27

33 909

5,87

1987/88

27 335

6,14

17 525

6,17

13 542

4,71

34 660

6,12

1988/89

7 596

6,39

15 097

6,47

14 624

5,22

2 908

6,40

Yhteensä

101 446

82 246

60 374

104 178

96 Tämän vapautuneesta maa-alueesta saadun tulon laskutavan oikeellisuuden kiistävät sekä komissio, joka korostaa, ettei ole tiedossa, millä perusteella asiantuntija on määrittänyt maa-alueiden vuokrahinnat, että kantajat, jotka esittävät, että jos oletetaan, että maidontuotannon loppuessa myös rakennukset on annettu vuokralle, tämä merkitsisi melko epätodennäköisen seikan pitämistä annettuna tekijänä, eli että maanviljelijät olisivat muuttaneet muualle saadakseen navetoistaan vaihtoehtoista tuloa. Puhumattakaan siitä, että tällä tavoin menettelemällä ei otettaisi huomioon kuluja, joita aiheutuisi toisen asunnon hankkimisesta.

97 b) Tuotannontekijään työ liittyvä tulo vastaa työaikaa, joka vapautuu eläintenkasvatuksen keskeydyttyä. Tätä tuloa laskiessaan komissio pitää lähtökohtana tuntimäärää, joka olisi ollut tarpeen eläinten kasvattamiseksi sillä hetkellä, kun maidontuotanto keskeytettiin, ja päättelee tämän luvun perusteella sen työtuntimäärän, jonka tuottaja on käyttänyt kunkin lehmän hoitoon, eli 2 496 tuntia vuodessa. Tämä laskelma perustuu tuntimäärään, jonka tuottaja normaalisti käyttää eläintenhoitoon, ja maataloustyöntekijöiden tuntipalkkoihin kyseisenä ajanjaksona, jona ne vaihtelivat 14 ja 16 NLG:n välillä seuraavan taulukon mukaisesti:

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

14,80

15,14

15,46

15,62

15,88

Kantajat eivät kiistä näiden tietojen oikeellisuutta. Asiantuntija sitä vastoin arvioi, että työstä saatua tuloa koskevassa laskelmassa on otettava huomioon myös perheenjäsenten hypoteettisesti tekemä työ. Kun otetaan huomioon tämä seikka ja käytetään komission ilmoittaman työtuntimäärän keskiarvoa, asiantuntija laskee pääomasta saadun tulon seuraavasta taulukosta ilmenevällä tavalla:

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

Mulder

* Tuottaja

1 241

2 496

2 496

2 496

684

* Perhe

788

1 276

848

514

117

* Tulo (NLG)

30 027

57 108

51 698

47 016

12 721

* NLG/100kg

13,17

12,58

11,39

10,57

10,70

Brinkhoff

* Tuottaja

2 257

2 392

2 156

1 935

1 597

* Perhe

130

-

-

-

-

* Tulo (NLG)

35 336

36 215

33 332

30 225

25 353

* NLG/100kg

13,32

12,47

11,48

10,62

10,83

Muskens

* Tuottaja

887

2 496

2 496

2 352

2 162

* Perhe

286

364

101

0

0

* Tulo (NLG)

17 348

43 300

40 150

36 738

34 333

* NLG/100kg

16,44

14,72

13,65

12,74

12,21

Twijnstra

* Tuottaja

0

2 434

2 496

2 496

205

* Perhe

0

1 947

1 772

1 331

102

* Tulo (NLG)

0

66 332

65 983

59 778

4 883

* NLG/100kg

11,35

11,73

11,38

10,52

10,72

98 Komissio toteaa, että luvut, joihin asiantuntija on nojautunut määrittääkseen (hypoteettisen) työtulon, poikkeavat niistä, joista asianosaiset ovat sopineet. Kantajat puolestaan katsovat, että laskelmassa ei voida ottaa huomioon perheenjäsenten tekemää työtä. Ne väittävät asiantuntijan jättäneen virheellisesti ottamatta huomioon heidän perhetilanteensa eli sen, että Mulderin, Brinkhoffin ja Muskensin lapset olivat tuolloin liian nuoria kyetäkseen työskentelemään perhepiirin ulkopuolella ja että heidän puolisonsa osallistuivat tuotantotoimintaan ainoastaan työskentelemällä muutamia tunteja päivässä, joten heidän mielestään ei ole uskottavaa, että he olisivat voineet työskennellä tilan ulkopuolella ja saada omia tuloja; lisäksi Twijnstralla ei ollut huomioon otettavana ajanjaksona lainkaan perhettä.

99 Tuotannontekijöihin työ ja maa-alue liittyvää tuloa koskevaa komission laskelmaa vastaan asianosaiset eivät ole esittäneet huomautuksia, joten ei ole tarpeen eikä asianmukaista antaa ratkaisua näiden tulojen määrittämisestä. On siis vain toimittava komission näistä tuloista antamien yleistietojen perusteella (jotka koskevat maataloustyöntekijän keskimääräistä kuukausipalkkaa ja kyseiseen ajanjaksoon liittyvää vuokramaan hintaa). On joka tapauksessa mielestäni hyödyllistä esittää muutamia näkökohtia asiantuntijan noudattamasta menetelmästä. Ensinnäkin olen tuotannontekijän maa-alue osalta samaa mieltä asiantuntijan kanssa siitä, että vuokralle on katsottava annettavan maan lisäksi myös sille rakennetut tilan rakennukset. On nimittäin järkevää olettaa, että kantajat, kuten kuka tahansa muu yrittäjä heidän asemassaan, on käyttänyt näitä navettoja johonkin muuhun toimintaan. On siis kohtuullista sisällyttää tuotannontekijästä maa-alue saatuun tuloon maa-alueiden lisäksi myös sille rakennetut rakennukset. Työstä saadun tulon osalta asiantuntijan kanta ei sitä vastoin tunnu oikealta. Hän on sisällyttänyt laskelmaan ne tulot, joita tuottajan perheenjäsenet olisivat voineet saada työskentelemällä tilan ulkopuolella; menetellessään näin hän ei ole ottanut huomioon sitä, että tässä tapauksessa kantajien perhetilanteet, jotka on esitetty edellä, eivät olleet sellaisia, että niiden perusteella olisi voitu tilastotiedoista, jotka liittyvät tiettyihin todellisiin tilanteisiin, päättelemällä tehdä se olettamus, että perheenjäsenet työskentelivät tilan ulkopuolella.

Eriyttäminen eri kansallisten alueiden mukaan

100 Kantajat arvostelevat neuvostoa ja komissiota siitä, että ne eivät ole ottaneet huomioon hypoteettista tuloa koskevaa laskelmaa tehdessään sitä, että eri tuottajien tuottavuus ja samalla kannattavuus vaihtelevat sen jäsenvaltion mukaan, jossa tila sijaitsee, eivätkä tästä syystä ole eriyttäneet hyvitystarjoustaan eri kansallisten alueiden mukaan vaan nojautuneet yksinomaan tilan kokoon. He vetoavat siihen, että toimielinten valitsema laskutapa rankaisee erityisesti alankomaalaisia tuottajia, koska heidän tuottavuutensa on selvästi Euroopan keskiarvoa korkeampi. Neuvosto muistuttaa tältä osin, että yhteisöjen on vuonna 1992 antamassaan välituomiossa esittänyt, että korvauslaskelman on perustuttava vastaavan tilan kannattavuuteen, että tämä laskelma siis perustuu lähinnä yrityksen kokoon ja että joka tapauksessa jäsenvaltioiden väliset erot heijastuvat myös eri maiden sisällä, koska niissä on alueita, joiden tuottavuus on muiden alueiden tuottavuutta parempi.

101 Olen neuvoston kanssa samaa mieltä ja lisään vielä, että todellisuudessa tähän mennessä esitetyissä laskelmissa on tilanteen mukaan (ks. edellä selvitys maidon hinnasta ja muuttuvista kuluista) otettu huomioon sen alueen tuottavuuden vaikutus, jolla kantajien tila sijaitsee, ja näin ollen alueen vaikutus on seikka, joka on otettu huomioon kantajien tuloa laskettaessa.

Muita vahinkoja koskeva korvausvaatimus, jonka perusteena on a) kansallisen verotuksen progressiivisuus, b) rahan arvon aleneminen ja c) hyvitysluonteiset korot, jotka erääntyvät korvausta suoritettaessa

102 Vuoden 1992 välituomion jälkeen esittämissään kirjelmissä kantajat vaativat, että heille korvauksena kuuluvaa määrää olisi korotettava siten, että siinä otetaan huomioon a) vahinko, joka aiheutuu siitä, että korvauksen kokonaismäärästä kannettavan veron verokanta on korkeampi kuin se verokanta, jota olisi sovellettu, jos tuloa olisi saatu sääntöjenmukaisesti luopumisajanjakson aikana eli vuosina 1984-1989; b) taloudellinen menetys, joka johtuu guldenin arvon alenemisesta vuodesta 1984 lähtien, jonka aikana neuvoston asetuksella N:o 857/84 kantajia lainvastaisesti estettiin myymästä maitoa, ja lisäksi c) pääoman puuttumisesta johtuva vahinko.

103 Komissio katsoo, ettei tätä vaatimusta, jonka mukaan korvauksen suuruutta määritettäessä olisi otettava huomioon edellä a), b) ja c) kohdassa tarkoitetut tekijät, voida ottaa tutkittavaksi. Se vetoaa siihen, että tätä vaatimusta ei ollut nimenomaisesti esitetty kannekirjelmässä, joten se on uusi vaatimus ja sellaisena se on jätettävä tutkimatta, kuten työjärjestyksen 42 artiklan 2 kohdassa määrätään. Komissio ja neuvosto vetoavat myös toiseen perusteeseen, jonka vuoksi vaatimus olisi jätettävä tutkimatta ja jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuin oli vuoden 1992 tuomiossa jo tehnyt korkolaskelman tuomion julistamispäivän jälkeiseltä ajalta, joten muiden korkojen laskemista vahingon ja tuomion julistamisen väliseltä ajalta koskevaa vaatimusta on pidettävä vanhentuneena.

Tämä oikeudenkäyntiväite ei ole perusteltu. On päinvastoin katsottava, että toisin kuin toimielimet väittävät, kantajat olivat vaatineet asiassa C-104/89 jättämässään kannekirjelmässä "vahingonkorvausten maksamispäivään asti laskettavaa 8 prosentin laillista vuotuista korkoa", joten he viittasivat tuomion julistamista edeltäneeseen ja siis myös vahingon määrittämistä edeltäneeseen ajanjaksoon. Pidän perusteettomana myös sitä vastaajina olevien toimielinten esittämää oikeudenkäyntiväitettä, jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuin olisi vuoden 1992 tuomiossa jo hylännyt tämän vaatimuksen. Vuoden 1992 tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin on käsittääkseni antanut ratkaisun yksinomaan viivästyskoroista (viivästyskorot, joihin 35 kohdassa nimenomaisesti viitataan) ratkaisematta aikaisempaan ajanjaksoon liittyviä korkoja koskevaa vaatimusta, vaikka se oli esitetty. Ei siis ole mahdotonta määrätä muista laillisista koroista, jotka eivät liity niiden korvausten viivästyneeseen suorittamiseen, jotka yhteisö on velvoitettu maksamaan, vaan nimenomaan tarpeeseen palauttaa niiden määrien todellinen arvo, joihin kantajilla on oikeus.

104 Tutkin siis seuraavassa erikseen eri vaatimusten asiasisältöä. Ensimmäinen vaatimus a) koskee mahdollista korvauksen määrään sovellettavan verotuksen progressiivisuudesta johtuvaa vahinkoa sillä perusteella, että verokanta olisi korkeampi kuin se, jota olisi pitänyt soveltaa vuosiin 1984-1989 liittyviin (hypoteettisiin) tuloihin. Tämä ero johtuu siitä, että normaalitilanteessa eli siinä tilanteessa, että tulot olisivat jakautuneet ajallisesti tasaisesti, verotus - joka on progressiivinen - olisi pitänyt laskea eri ajanjaksoihin liittyvien tulon osien mukaan, kun taas siinä tilanteessa, että korvaus kattaa koko ajanjakson 1984-1989 ja maksetaan kertasuorituksena, verokanta lasketaan tästä suuremmasta määrästä, jolloin vero on määrältään suurempi kuin eri vuosiin liittyvien verojen summa olisi ollut. Tätä väitettä ei voida hyväksyä. Todellisuudessa menetyksiä, joita eri kansallisissa oikeusjärjestyksissä säädettyjen verojen kantamisesta saattaa aiheutua, ei voida ottaa huomioon laskettaessa EY:n perustamissopimuksen 215 artiklan toiseen kohtaan perustuvan vahingonkorvauksen määrää, koska niitä ei ole aiheuttanut toimielinten lainvastainen menettely vaan ne johtuvat kansallisten viranomaisten menettelystä.(20)

105 Vaatimukset b) ja c) koskevat rahan arvon alenemisen huomioon ottamista ja hyvitysluonteisia korkoja, ja siinä yhteydessä kantajat vaativat 5,5 prosentin koron soveltamista vuodesta 1984 lähtien. Tältä osin on heti aluksi todettava, että sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan vahinkoa kärsineellä on oikeus täyteen korvaukseen omaisuudestaan. Siinä tapauksessa, että korvauksen kokonaismäärä määritetään vahingon syntymispäivään nähden, kuten tässä tapauksessa, on otettava huomioon ajan kulumisen vaikutus vahinkoa kärsineelle maksettavaan määrään. On siis välttämätöntä, että korvauksen nimellismäärää korotetaan vahinkotapahtuman ja korvauksen suorittamisen välillä tapahtuneen rahan arvon mahdollisen alenemisen huomioon ottamiseksi.(21) Tämä korotus voidaan toteuttaa maksamalla vahinkoa kärsineille korvauksen perusmäärästä laskettavaa korkoa vahingon syntymispäivästä lähtien korvauksen määränneen tuomion julistamispäivään saakka. On muistettava, että tässä tapauksessa jo vuoden 1992 tuomiossa määrättiin kantajille maksettavista viivästyskoroista tuomion julistamispäivästä todelliseen maksupäivään saakka.

Jotta voitaisiin määrittää tässä tapauksessa korkokanta ja soveltaa sitä, todettakoon, että hintaindeksin keskimääräinen vaihtelu Alankomaissa oli vuosina 1984-1988 Eurostatin tietojen mukaan 1,85 prosenttia. Tästä syystä lienee järkevää ja kohtuullista, että koska korvauksen kokonaismäärä koskee taloudellisia menetyksiä, joita kantajille on aiheutunut vähitellen kaikkien niiden markkinointivuosien aikana, joiden osalta heille ei ole myönnetty maitokiintiötä, eli vähitellen vuosien 1984-1989 aikana, korot vahvistetaan keskiarvon alapuolella olevalle tasolle, jossa otetaan nimenomaisesti huomioon kantajille aiheutuneiden vahinkojen syntyminen vähitellen. Pidän siis kohtuullisena, että korvauksen perusmäärää korotetaan kiinteällä 1,3 prosentin korolla siitä päivästä lähtien, jona heiltä on lainvastaisesti evätty maidontuotantokiintiö ja joka on sama päivä kuin se, jona kantajien luopumissitoumus päättyi - eli 1.10.1984 Mulderin osalta, 1.5.1984 Brinkhoffin osalta, 1.1.1985 Muskensin osalta ja 1.1.1985 Twijnstran osalta - välituomion julistamispäivään 19.5.1992 saakka, josta lähtien maksettavaksi tulevat juoksevat viivästyskorot 8 prosentin korkokannalla yhteisöjen tuomioistuimen aikaisemman ratkaisun mukaisesti.

Tällä toimenpiteellä kohtuusnäkökohtien mukaisesti tyhjentävän näytön puuttuessa tehty korotus ei korvaa ainoastaan rahan arvon alenemisen vaikutuksia vaan myös pääoman puuttumisesta mahdollisesti aiheutuneet menetykset. Tästä syystä korotuksen on katsottava sisältävän ne hyvitysluonteiset korot, joita asianosaiset ovat nimenomaisesti vaatineet.

Mulderille maksettava korvaus

106 Mulder ilmoittaa 4.6.1997 päivätyssä kirjelmässään vaativansa 703 090 NLG:n suuruista vahingonkorvausta. Tämän ilmoituksen on katsottava kumoavan ja korvaavan aiemmat määriltään erisuuruiset vaatimukset.

107 Vuosina 1984-1988 maidontuotannon puuttuessa saatujen korvaavien tulojen osalta kantaja on ilmoittanut esittämänsä asiantuntijalausunnon tukemana (ks. 18.6.1993 esitettyjen huomautusten liite) myyneensä hyvin alhaiseen hintaan ennen vuotta 1984 kasvattamansa karjan ja omistautuneensa teuraseläinten ja nimenomaisesti lampaiden, lypsylehmien ja sonnien kasvatukseen, koska hänelle ei ollut myönnetty maitokiintiötä vuosille 1984-1988. Vuoden 1992 tuomion jälkeen esitetyissä kirjelmissä kantaja on ilmoittanut korvaaviin tuloihin liittyvinä yleistietoina seuraavasta taulukosta ilmenevät luvut:

Mulder

1984

1985

1986

1987

Toteutunut korvaava toiminta

Tulot

Kulut

22,21

- 10,04

24,38

- 11,00

36,04

- 11,43

22,03

- 9,18

Jäännös

12,17

13,38

16,40

12,85

108 Komission kantajalle Mulder tarjoaman korvauksen kokonaismäärä on 50 579,15 NLG. Se perustuu seuraaviin tietoihin:

Mulder

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

1. Maidontuotannosta saatu tulo

Tulot:

= maidon myynti meijeriin

= vasikoiden ja teuraslehmien myynti

Yhteensä

Vähennykset:

= muuttuvat kulut, mm. rehu

= työntekijöiden palkat (3 924 tuntia)

Bruttokate

73,47

18,11

91,58

52,65

21,87

17,06

73,98

18,63

92,61

53,37

22,15

17,09

74,36

19,46

93,82

48,58

22,16

23,08

76,69

20,27

96,96

42,55

22,41

32,00

79,93

21,12

101,05

40,92

23,11

37,02

2. Vaihtoehtoisesta toiminnasta saatu tulo, joka koostuu käytetyistä tuotannontekijöistä saadusta tulosta

= pääoma

= maa-alue

= työ

Tuotannontekijöistä saatu tulo yhteensä

8,51

4,41

7,86

20,78

8,51

4,49

8,15

21,15

8,51

4,74

8,32

21,57

8,51

4,97

8,41

21,89

8,51

4,85

8,55

21,91

3. Korvattava määrä sen jälkeen kun tuotannontekijöistä saatu tulo on vähennetty 1 kohdassa tarkoitetusta tuotannon bruttokatteesta

-

-

1,51

10,11

15,11

4. Neuvoston tarjoama hyvitys

19,16

21,63

18,93

19,34

23,90

Korvaus (+/-) 100 maitokilolta

+19,16

+21,63

+17,42

+9,23

+8,79

109 Asiantuntijan laskema Mulderille maksettavan korvauksen kokonaismäärä on 475 767 NLG. Se on laskettu seuraavien tietojen perusteella:

Mulder

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

Yhteensä

Maidon myynti

Lehmien ja vasikoiden myynti

Tulot

Muuttuvat kulut

Ulkopuolisesta työvoimasta aiheutuneet kulut

Maidontuotannosta saatu kate

Vaihtoehtoiset tulot

- Pääomasta saatu tulo

- Maa-alueesta saatu tulo

- Työstä saatu tulo

Vaihtoehtoiset tulot yhteensä

Menetetty voitto

177 582

29 024

-----

206 606

(110 228)

-

-----

96 378

(4 256)

(13 367)

(30 027)

-----

(47 650)

48 728

358 536

62 840

-----

421 376

(217 393)

-

----

203 983

(8 478)

(26 508)

(57 108)

----

(92 094)

111 889

357 628

62 606

-----

420 234

(204 859)

-

----

215 375

(12 367)

(26 640)

(51 698)

----

(90 705)

124 670

358 393

52 012

-----

410 405

(176 763)

-

----

233 642

(13 108)

(27 335)

(47 016)

----

(87 459)

146 183

101 779

13 561

-----

115 340

(47 080)

-

-----

68 260

(3 646)

(7 596)

(12 721)

----

(23 963)

44 297

817 638

(341 871)

475 767

110 Tähän mennessä esitettyjen huomautusten sekä hypoteettisen tulon ja (hypoteettisen) vaihtoehtoisen tulon eri tekijöiden osalta tehtyjen päätelmien perusteella(22) tulojen kokonaismäärä edellisenä ajanjaksona eli 1.10.1984-1.8.1988 oli 630 416 NLG, ja siinä on otettu huomioon seuraavassa taulukossa esitetyt tiedot:

Mulder

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89 2

Yhteensä

Maidon myynti

Lehmien ja vasikoiden myynti

Yhteensä

Muuttuvat kulut

Hypoteettinen tulo

Vaihtoehtoiset tulot

- Pääomasta saatu tulo

- Maa-alueesta saatu tulo

- Työstä saatu tulo

Vaihtoehtoiset tulot yhteensä

Menetetty voitto

178 2071

29 024

207 231

96 382

110 849

7 512

14 470

18 366

40 348

70 501

358 311 1

62 840

421 151

190 843

230 308

12 947

30 038

38 588

81 573

148 735

359 648 1

62 606

422 254

174 300

247 954

12 747

30 314

37 789

80 850

167 104

364 043 1

52 012

416 055

148 802

267 253

11 965

32 154

38 987

83 106

184 147

126 909 1

17 310

144 219

55 929

88 290

4 894

10 398

13 069

28 361

59 929

630 416

1) Määrää on muutettu asiantuntijan suullisessa käsittelyssä antamien tietojen mukaisesti (vuodelta 1988/1989 vähennys on kiinteämääräinen).

2) Asiantuntijan ilmoittamia määriä ja muuttuvien kulujen osalta LEI:n ilmoittamia määriä on korjattu niiden huomautusten mukaisesti, joita on esitetty tässä laskelmassa huomioon otetusta markkinointivuodesta 1988/1989, joka poikkeaa asiantuntijan ilmoittamasta ajanjaksosta, johon myös LEI:n laskelma perustuu.

Edellä esitetyn perusteella on katsottava, että koska määrä, jonka kantaja on ilmoittanut todellisiksi korvaaviksi tuloiksi, oli pienempi kuin hypoteettiset korvaavat tulot, sitä ei ole otettu huomioon korvauslaskelmassa. Tästä syystä sen kokonaismäärä, kun otetaan huomioon eri markkinointivuosiin liittyvien hypoteettisten ja vaihtoehtoisten tulojen välinen ero, on 630 416 NLG, johon lisätään 1,3 prosentin korko 1.10.1984 alkaen 19.5.1992 saakka, jolloin viivästyskorot alkavat juosta 8 prosentin vuotuisella korkokannalla todelliseen maksupäivään saakka.

Brinkhoffille maksettava korvaus

111 Brinkhoff ilmoittaa 4.6.1997 päivätyssä kirjelmässään vaativansa 570 020 NLG:n suuruista vahingonkorvausta. Tämän ilmoituksen on katsottava kumoavan ja korvaavan aiemmat määriltään erisuuruiset vaatimukset.

112 Brinkhoff ilmoitti vuoden 1992 tuomion julistamisen jälkeen esittämissään kirjelmissä harjoittaneensa useita erilaisia toimintoja korvauksen määrittämiseksi merkityksellisen ajanjakson aikana eli vuosina 1984-1989: hän otti hoitoonsa nuorta karjaa, myi tuorerehua, toimi kuorma-autonkuljettajana ja perusti yrityksen, joka määritellään yleisesti aliurakointiyritykseksi. Kaiken tämän työskentelyn ansiosta hän saavutti vuosina 1984, 1985 ja 1986 tulot, jotka ylittävät vastaajina olevien toimielinten esittämän menetelmän perusteella lasketun hypoteettisen tulon. Komissio katsoo näin ollen, että ensimmäisiltä kolmelta vuodelta on otettava huomioon todelliset vaihtoehtoiset tulot, kun taas markkinointivuosilta 1987/1988 ja 1988/1989 on sovellettava hypoteettisia vaihtoehtoisia tuloja koskevia tietoja. Kantaja väittää, että kahtena viimeisenä markkinointivuonna 1987 ja 1988 saavutettu suhteellisesti heikompi taso johtui useasta samaan aikaan vaikuttaneesta tekijästä ja erityisesti a) siitä, että viljelty maissi oli pilaantunut, mikä osoittaa sen, että hänen maitaan ei voitu enää käyttää viljelyyn vaan ainoastaan karjankasvatukseen; b) siitä, että lisämaksun käyttöönotto oli aiheuttanut karjan vähenemisen maidontuotantoon omistautuneilla tiloilla ja siis nuorten eläinten ja rehun kysynnän alenemisen; ja c) siitä, että aliurakointiyrityksen toimintaa varten olisi ensivaiheen jälkeen ollut tarpeen uusia käytettyjä ajoneuvoja ja lisätä niiden määrää, mitä hän ei ollut kyennyt tekemään, koska hänellä ei ollut ollut riittävästi käyttövaroja. Kantajan vuoden 1992 tuomion jälkeen esittämissään kirjelmissä antamien tietojen mukaan korvaavien tulojen kokonaismäärä vuosilta 1984-1987 ilmenee seuraavasta taulukosta:

Brinkhoff

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

Toteutunut korvaava toiminta

Tulot

Kulut

41,40

- 10,60

38,76

- 7,14

36,04

- 9,18

17,69

- 6,93

Jäännös

30,80

31,62

26,86

10,76

113 Komission kantajalle Brinkhoff tarjoaman korvauksen kokonaismäärä on 109 675,55 NLG. Se perustuu seuraaviin tietoihin:

Brinkhoff

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

1. Maidontuotannosta saatu tulo

Tulot:

= maidon myynti meijerille

= vasikoiden ja teuraslehmien myynti

Yhteensä

Vähennykset:

= muuttuvat kulut, mm. rehu

= työntekijöiden palkat

Bruttokate

73,47

16,15

89,62

49,07

12,80

27,75

73,98

16,60

90,58

49,74

12,97

27,87

74,36

17,34

91,70

45,28

12,97

33,45

76,69

18,06

94,75

39,66

13,11

41,98

79,93

18,82

98,75

38,14

13,53

47,08

2. Vaihtoehtoisesta toiminnasta saatu tulo, joka koostuu käytetyistä tuotannontekijöistä saadusta tulosta

= pääoma

= maa-alue

= työ

Tuotannontekijöistä saatu tulo yhteensä

7,58

4,11

12,29

23,98

7,58

4,18

12,74

24,50

7,58

4,42

13,01

25,01

7,58

4,63

13,15

25,36

7,58

4,51

13,37

25,46

3. Korvattava määrä sen jälkeen kun tuotannontekijöistä saatu tulo on vähennetty kohdassa 1 tarkoitetusta tuotannon bruttokatteesta

3,77

3,37

8,44

16,62

21,62

4. Neuvoston tarjoama hyvitys

19,16

21,63

18,93

19,34

23,90

Korvaus (+/-) 100 maitokilolta

+15,39

+18,26

+10,49

+ 2,72

+ 2,28

114 Asiantuntijan laskema Brinkhoffille maksettavan korvauksen kokonaismäärä on 386 891 NLG. Tämä perustuu seuraaviin tietoihin:

Brinkhoff

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

Yhteensä

Maidon myynti

Lehmien ja vasikoiden myynti

Tulot

Muuttuvat kulut

Ulkopuolisesta työvoimasta aiheutuneet kulut

Maidontuotannosta saatu kate

Vaihtoehtoiset tulot

- Pääomasta saatu tulo

- Maa-alueesta saatu tulo

- Työstä saatu tulo

Vaihtoehtoiset tulot yhteensä

Menetetty voitto

206 031

34 976

________

241 007

(129 716)

-

_______

111 291

(5 008)

(15 731)

(35 336)

_______

(56 075)

55 216

230 997

38 949

______

269 946

(137 859)

-

______

132 087

(5 486)

(16 764)

(36 215)

_______

(58 465)

73 622

229 995

39 677

______

269 672

(132 080)

-

_______

137 592

(8 002)

(17 129)

(33 332)

_______

(58 463)

79 129

228 226

33 373

_______

261 599

(113 633)

-

______

147 966

(8 482)

(17 525)

(30 225)

_______

(56 232)

91 734

201 386

27 349

______

228 735

(93 828)

-

______

134 907

(7 267)

(15 097)

(25 353)

______

(47 717)

87 190

663 843

(276 952)

386 891

115 Tähän mennessä esitettyjen huomautusten sekä hypoteettisen tulon ja (hypoteettisen) vaihtoehtoisen tulon eri tekijöiden osalta tehtyjen päätelmien perusteella(23) tulojen kokonaismäärä huomioon otettavana ajanjaksona eli 5.5.1984-31.12.1988 oli 363 908 NLG. Edellä esitetyn perusteella kantajan ilmoittama todellisten korvaavien tulojen määrä otetaan huomioon vain kolmelta ensimmäiseltä markkinointivuodelta eli vuosilta 1984-1987, koska nämä tulot ylittävät hypoteettiset korvaavat tulot, kun taas kahdelta viimeiseltä markkinointivuodelta on otettava huomioon hypoteettisesti lasketut vaihtoehtoiset tulot. Eri markkinointivuosiin liittyvät yleistiedot ilmenevät seuraavasta taulukosta:

Brinkhoff

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89 2

Yhteensä

Maidon myynti

Lehmien ja vasikoiden myynti

Yhteensä

Muuttuvat kulut

Hypoteettinen tulo

Vaihtoehtoiset tulot

- Pääomasta saatu tulo

- Maa-alueesta saatu tulo

- Työstä saatu tulo

Vaihtoehtoiset tulot yhteensä

Todelliset vaihtoehtoiset tulot

Menetetty voitto

207 279 1

34 976

242 255

113 422

128 833

8 928

15 600

33 403

57 931

82 237

46 596

230 699 1

38 949

269 648

121 022

148 626

8 377

17 631

36 214

62 222

92 927

55 699

230 718 1

39 677

270 395

112 377

158 018

8 248

17 793

33 331

59 372

76 548

81 470

232 360 1

33 373

265 733

95 658

170 075

7 742

18 873

30 224

56 839

113 236

160 994 1

20 505

181 499

64 212

117 287

6 525

18 495

25 360

50 380

66 907

363 908

1) Määrää on muutettu asiantuntijan suullisessa käsittelyssä antamien tietojen mukaisesti (vuodelta 1988/1989 vähennys on kiinteämääräinen).

2) Asiantuntijan ilmoittamia määriä ja muuttuvien kulujen osalta LEI:n ilmoittamia määriä on korjattu niiden huomautusten mukaisesti, joita on esitetty tässä laskelmassa huomioon otetusta markkinointivuodesta 1988/89, joka poikkeaa asiantuntijan ilmoittamasta ajanjaksosta, johon myös LEI:n laskelma perustuu.

Tästä syystä korvauksen kokonaismäärä, kun otetaan huomioon eri markkinointivuosiin liittyvien hypoteettisten ja vaihtoehtoisten tulojen välinen ero, on 363 908 NLG, johon lisätään 1,3 prosentin korko 5.5.1984 alkaen 19.5.1992 saakka, jolloin viivästyskorot alkavat juosta 8 prosentin vuotuisella korkokannalla todelliseen maksupäivään saakka.

Muskensille maksettava korvaus

116 Muskens ilmoittaa 4.6.1997 päivätyssä kirjelmässään vaativansa 535 762 NLG:n suuruista vahingonkorvausta. Tämän ilmoituksen on katsottava korvaavan aiemmat määriltään erisuuruiset ilmoitukset.

117 Muskens on käyttänyt maa-alueitaan erilaisiin viljelystarkoituksiin ja saanut vuosina 1984-1986 kuukausittain 8 000/9 000 NLG:n liikevaihdon. Komissio katsoo sen vuoksi, että vuodelta 1984 on otettava huomioon korvausta laskettaessa todellinen tulo eikä teoreettista tuloa, koska ensin mainittu on jälkimmäistä suurempi. Muskens kiistää tämän laskutavan oikeellisuuden ja korostaa, että huomioon otetut luvut kuvaavat huomioon otettujen kolmen vuoden liikevaihtoa eivätkä tuloa. Välituomion julistamisen jälkeen esitetyissä kirjelmissä hän ilmoittaa eri markkinointivuosiin liittyvät korvaavat tulot seuraavasta taulukosta ilmenevällä tavalla:

Muskens

1984

1985

1986

1987

Toteutunut korvaava toiminta

Tulot

Kulut

48,79

- 14,51

35,30

- 19,31

44,29

- 20,31

33,65

- 21,25

Jäännös

34,28

15,99

23,98

12,40

118 Komission kantajalle Muskens tarjoaman korvauksen kokonaismäärä on 120 090,83 NLG. Se perustuu seuraaviin tietoihin:

Muskens

1984/85

1985/86

1986/87

1987/88

1988/89

1. Maidontuotannosta saatu tulo

Tulot:

= maidon myynti meijerille

= vasikoiden ja teuraslehmien myynti

Yhteensä

Vähennykset:

= muuttuvat kulut, mm. rehu

= työntekijöiden palkat

Bruttokate

73,47

15,68

89,15

50,18

12,08

26,89

73,98

16,12

90,10

50,87

12,23

27,00

74,36

16,84

91,20

46,30