Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous – Yhtenäinen lainsäädäntö – Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suoja – Asetus N:o 2081/92 – Perinteisen muun kuin maantieteellisen nimityksen suoja alkuperänimityksenä – Tuotteen ominaisuuksien ja sen maantieteellisen alkuperän välisen yhteyden vaatimus – Alkuperäpaikka tai -alue – Paikan ja alueen määritteleminen sellaisten luonnollisten tekijöiden mukaan, jotka erottavat ne niihin rajoittuvista alueista

(Neuvoston asetuksen N:o 2081/92 2 artiklan 2 kohdan a alakohta ja 3 kohta)

2. Maatalous – Yhtenäinen lainsäädäntö – Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suoja – Asetus N:o 2081/92 – Nimitykset, joista on tullut yleisnimiä – Arviointiperusteet – Sen huomioon ottaminen, että tuotetta on pidetty kaupan jotakin nimitystä käyttäen joissakin jäsenvaltioissa, voidaan hyväksyä

(Neuvoston asetuksen N:o 2081/92 3 artiklan 1 kohta)

3. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Asetus, joka koskee nimityksen ”feta” kirjaamista suojattujen alkuperänimitysten rekisteriin

(EY 253 artikla ja komission asetus N:o 1829/2002)

Tiivistelmä

1. Jotta perinteinen muu kuin maantieteellinen nimitys voidaan suojata ”alkuperänimityksenä” maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun asetuksen N:o 2081/92 2 artiklan 3 kohdan nojalla, sen on muun muassa nimettävä tuote tai elintarvike, joka on ”alueen tai erityisen paikan alkuperätuote”. Lisäksi tässä säännöksessä edellytetään viittaamalla saman asetuksen 2 artiklan 2 kohdan a alakohdan toiseen luetelmakohtaan, että maataloustuotteen tai elintarvikkeen laatu tai ominaisuudet ovat olennaisesti tai yksinomaisesti maantieteellisen ympäristön, joka käsittää sen luonnon ja inhimilliset tekijät, ansiota ja että kyseisen tuotteen tai elintarvikkeen tuotanto, jalostus ja käsittely tapahtuvat rajatulla maantieteellisellä alueella.

Näistä kahdesta säännöksestä seuraa, kun niitä luetaan yhdessä, että mainitussa 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu paikka tai alue on määriteltävä maantieteellisenä ympäristönä, joka käsittää erityiset luonnon ja inhimilliset tekijät ja joka voi antaa maataloustuotteelle tai elintarvikkeelle sen erityiset ominaisuudet. Alueella, josta tuote on lähtöisin ja josta on kyse, on siten oltava sellaiset homogeeniset luonnolliset tekijät, jotka erottavat sen siihen rajoittuvista alueista.

(ks. 48–50 kohta)

2. Kun jotakin tuotetta on laillisesti pidetty kaupan jotakin nimitystä käyttämällä joissakin jäsenvaltioissa, tämä voi olla seikka, joka on otettava huomioon arvioitaessa, onko kyseisestä nimityksestä tullut maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun asetuksen N:o 2081/92 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yleisnimi.

(ks. 79 kohta)

3. EY 253 artiklassa edellytetyt perustelut määräytyvät kyseisen toimenpiteen luonteen mukaan, ja niistä on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä riidanalaisen toimenpiteen tehneen toimielimen päättely siten, että niille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt ja että yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia toimenpiteen laillisuuden. Tällaisen toimenpiteen tekijällä ei kuitenkaan ole velvollisuutta ottaa kantaa sellaisiin kysymyksiin, jotka ovat selvästi toissijaisia, tai ennakoida mahdollisia huomautuksia.

Komissio on asetuksen N:o 1829/2002, joka koskee nimityksen ”feta” kirjaamista suojattujen alkuperänimitysten rekisteriin, johdanto-osan 11–33 perustelukappaleessa selostanut ne olennaiset seikat, joiden perusteella se päätyi siihen johtopäätökseen, että nimitys ”feta” ei ollut maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun asetuksen N:o 2081/92 3 artiklassa tarkoitettu yleisnimi, ja tämä muodostaa riittävät perustelut EY 253 artiklaan nähden.

(ks. 106 ja 107 kohta)