177

Välityssopimuksessa määrättyjen toimitusehtojen kohtuullisuudesta välitystuomioistuin toteaa välitystuomion 184–207 kohdassa ennen kaikkea seuraavaa: – järjestelmän marginaalihintaan perustuvan tariffin, sellaisena kuin kantaja on sitä ehdottanut, soveltaminen väliintulijaan on ristiriidassa välityssopimuksen kanssa, koska kyseinen tariffi ei vastaa kantajan todellisia kustannuksia (185 ja 186 kohta) – tariffin A-150 soveltaminen väliintulijaan on ristiriidassa välityssopimuksen kanssa (187 kohta) – kaikista ehdotetuista hinnoittelumenetelmistä välityssopimuksen mukainen on ainoastaan menetelmä, jonka mukaisesti vahvistetaan yhtenäisen alueen kiinteä tariffi, joka jakautuu vuoden kaikille tunneille ja perustuu kantajan ruskohiilivoimaloiden kustannuksiin (188 kohta) – sopimusluonnos on saatettava ajan tasalle, sitä on muutettava ja se on mukautettava edellä esitetyn mukaisesti; tässä tarkoituksessa on määritettävä kyseiseen tariffiin perustuva hinta, joka vastaa väliintulijan kulutuksen erityispiirteitä ja kattaa vähintään kantajan kustannukset kyseessä olevana ajanjaksona (189 kohta) – kantaja ei ole esittänyt riittävästi tietoja ruskohiilivoimaloidensa todellisista kustannuksista kyseessä olevana ajanjaksona (191 kohta) – kivi- ja ruskohiilivoimaloiden, jotka olisi voitu rakentaa tai rakennetaan tulevaisuudessa, tuotantokustannuksista toimitettuja tietoja ei voida ottaa huomioon, koska ne eivät liity kyseessä olevana ajanjaksona olemassa olevien voimalaitosten kustannuksiin (193 kohta) – kantajan ruskohiilivoimaloiden kustannuksista kyseessä olevana ajanjaksona yksityiskohtaisia, kattavia ja luotettavia tietoja esittäneen B:n valaehtoisen vakuutuksen mukaisesti poltettavan ruskohiilen kustannukset vuonna 2009 olivat 24,5 euroa/MWh, kun taas ”energian” kustannukset eli kiinteät kustannukset lisättyinä muuttuvilla kustannuksilla, joita ei ole sidottu polttoaineen kustannuksiin, mukaan lukien arvonalennus ja tuotannon rahoituskustannukset, olivat 12,2 euroa/MWh, joten ruskohiilivoimaloiden kokonaiskustannus oli 36,46 euroa/MWh, jota on tarkistettu 37,34 euroon/MWh ottaen huomioon kohtuulliset louhinta- ja markkinointikustannukset (195 kohta) – väliintulijalta perittäviksi kantajan kiinteiksi kustannuksiksi yksikköä kohti saadaan välitystuomion 200 kohdassa esitetyn laskelman mukaan 12,1 euroa/MWh (201 kohta) – väliintulijan kulutusprofiilin erityispiirteitä vastaavan ja kantajan kustannukset kyseessä olevana ajanjaksona kattavan tariffin (netto)määräksi on vahvistettava 36,6 euroa/MWh (24,5 + 12,1) (202 kohta) – kun otetaan huomioon erityisesti, että tammikuun 2012 tariffin nojalla väliintulija maksaa kantajalle eri maksuina, palveluina ja kustannuksina 4,06 euroa/MWh ja että väliintulijan kulutus on käytännössä muuttumaton koko vuoden aikana eikä ole muuttunut kyseessä olevana ajanjaksona, tämä määrä on kohtuullinen arvio kyseessä olevalle ajanjaksolle ja kokonaistariffiksi vahvistetaan 40,66 euroa/MWh (36,6 + 4,06) (203 kohta) – 4710 tunnin osalta se kokonaishinta yksikköä kohti, jonka kantaja oli puitesopimuksessa sopinut perivänsä väliintulijalta, oli 40,70 euroa/MWh, mikä käsitti kaikki kyseisen puitesopimuksen 1.2 kohdassa ilmoitetut maksut, minkä vuoksi tämän hinnan on osoitettu kattavan sekä kantajan tuotantokustannukset että nämä maksut (204 ja 205 kohta) – tariffi, jonka kantaja oli sopinut perivänsä väliintulijalta sähköntoimituksesta puitesopimuksen nojalla 4710 tunnilta vuodessa, eli 40,7 euroa/MWh, jos sitä sovelletaan vuoden kaikkiin tunteihin, kattaa kantajan kokonaiskustannukset eli 36,6 euroa/MWh, mikä vastaa väliintulijan kulutuksen erityispiirteitä välityssopimuksessa tarkoitetulla tavalla, jos lisätään sovellettavat kustannukset (40,66 euroa/MWh) (206 kohta).