ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
130

Kantajan mukaan riidanalaisen asetuksen johdanto-osan 118 perustelukappaleessa annetulla toisella CCCMC:n esittämien tietojen hylkäämisperusteella, jonka mukaan tiedot olivat peräisin muusta kuin markkinatalousmaasta, ei voida perustella järjestelmällistä hylkäämistä. Kantaja väittää, että WTO:n valituselin on todennut 15.7.2011 antamassaan mietinnössä, joka koskee riita-asiaa ”European Communities – Definitive Anti-Dumping Measures on Certain Iron or Steel Fasteners from China” (WT/DS 397/AB/R, 289 kohta), ettei komissio voinut hylätä normaaliarvon oikaisemiseksi esitettyjä kiinalaisia todisteita pelkästään sillä perusteella, ettei Kiina ollut markkinatalousmaa. Kantaja lisää, että vaikka WTO:n valituselimen 15.7.2011 antamassa mietinnössä, joka koskee riita-asiaa ”European Communities – Definitive Anti-Dumping Measures on Certain Iron or Steel Fasteners from China” (WT/DS 397/AB/R, 289 kohta), oli kyseessä asetuksen N:o 1225/2009 2 artiklan 10 kohdassa (joka on korvattu asetuksen 2016/1036 2 artiklan 10 kohdalla) tarkoitettu tasapuolinen vertailu normaaliarvon ja vientihinnan välillä eikä normaaliarvon oikaisujen välillä, kyseiseen mietintöön sisältyviä päätelmiä voidaan soveltaa käsiteltävässä asiassa, sillä komissio jätti ottamatta CCCMC:n esittämät tiedot huomioon ainoastaan siitä syystä, että ne olivat peräisin muusta taloudesta kuin markkinataloudesta. Kantaja väittää lisäksi, että 1.6.2017 annetun tuomion Changmao Biochemical Engineering v. neuvosto (T-442/12, EU:T:2017:372) taustalla olleessa asiassa komissio oli käyttänyt kiinalaisia hintoja laskiessaan normaaliarvon yhdelle kyseessä olleelle tuotteelle, jota ei valmistettu vertailumaassa, kuten käsiteltävässä asiassa.
74

Romania väittää, että asetuksen N:o 211/2011 4 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa ei säännellä tyhjentävästi SEUT 296 artiklan toisessa kohdassa määrättyä perusteluvelvollisuutta. Kyseinen velvollisuus on kantajan mukaan olennainen menettelymääräys, jolla on tarkoitus taata Romanian puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen etuoikeutettuna kantajana ja edistää yleisempänä päämääränä olevaa unionin tuomioistuimien harjoittaman laillisuusvalvonnan turvaamista. Perustelujen on oltava kyseessä olevan toimenpiteen luonteen mukaisia, ja niistä on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä riidanalaisen toimenpiteen tehneen toimielimen päättely. Lisäksi oikeuskäytännön mukaan unionin toimielimen on nimenomaisesti selostettava päättelyään silloin, kun päätös poikkeaa huomattavasti aiemmista päätöksistä, kuten tässä tapauksessa, koska siinä on kyse edellä 2 kohdassa mainittuun päätökseen C(2013) 5969 final nähden perustavanlaatuisesta muutoksesta. Lisäksi perusteluvelvollisuus on ehdotetun eurooppalaisen kansalaisaloitteen rekisteröintitapauksessa erityisen tärkeä siksi, että asetuksen N:o 211/2011 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa asetetulla edellytyksellä on tarkoitus varmistaa annetun toimivallan perusperiaatteen kunnioittaminen. Lopuksi, koska komissiolla on laaja harkintavalta, kun se arvioi, ylittääkö ehdotettu eurooppalainen kansalaisaloite selvästi komission toimivallan tehdä ehdotus säädökseksi, perusteluvelvollisuuden noudattaminen on olennaisen tärkeää, jotta voidaan tarkastaa, ettei arviointivirhettä ole tapahtunut ja että toimivallan käytön edellytyksenä olevat tosiseikat ja oikeudelliset seikat ovat olemassa.
141

Kantaja vetoaa myös asetukseen 2017/1084, jolla muutettiin tiettyjen tukimuotojen toteamisesta sisämarkkinoille soveltuviksi perussopimuksen 107 ja 108 artiklan mukaisesti 17.6.2014 annettua komission asetusta (EU) N:o 651/2014 (EUVL 2014, L 187, s. 1) lisäämällä siihen muun muassa 56 b artikla ja 56 c artikla, joissa säädetään mahdollisuudesta soveltaa poikkeusta tiettyihin meri- ja sisävesisatamien hyväksi myönnettyihin tukiin. Asetus N:o 651/2014 on annettu SEUT 108 artiklan 4 kohdan sekä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin 7.5.1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 994/98 (EYVL 1998, L 142, s. 1) perusteella, ja sen tarkoituksena on antaa mahdollisuus jäsenvaltioiden vapauttamiseen tietyin edellytyksin niiden velvollisuudesta ilmoittaa tietyistä tuen muodoista. Kuten komissio tuo kuitenkin esille, kyseisessä asetuksessa ei säädetä muista sisämarkkinoille soveltuvuuden tilanteista kuin mistä määrätään perussopimuksessa. Koska komissio toteaa riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 95–104 perustelukappaleessa, ettei kyseisen toimenpiteen voitu katsoa soveltuvan sisämarkkinoille, tekemättä tältä osin ilmeistä arviointivirhettä (ks. edellä), komissio ei siis voinut sitä suuremmalla syyllä katsoa tuen soveltuvan sisämarkkinoille asetuksen N:o 651/2014 perusteella. Lisäksi asetuksen N:o 651/2014 56 b ja 56 c artiklassa säädetään tietyistä edellytyksistä, jotka koskevat muun muassa hyväksyttäviä kustannuksia, tuen intensiteettiä tai tuen välttämättömyyttä, mutta kantaja ei ole pyrkinyt osoittamaan, että nämä edellytykset täyttyisivät käsiteltävässä asiassa.
59

Kuten edellä 37 kohdassa on mainittu, komissio on kuitenkin 12.9.2013 päivätyllä kirjeellä ilmoittanut Portugalin viranomaisille, että näiden asetuksen N:o 65/2011 24 artiklan 2 kohdan d alakohdan, joka on korvannut asetuksen N:o 1975/2006 26 artiklan 2 kohdan d alakohdan, nojalla suorittamien tarkastusten perusteella ei ollut voitu arvioida asianmukaisesti kolmen kyseessä olevan tuensaajan esittämien kustannusten kohtuullisuutta. Vaikka on siten totta, ettei komissio ole kyseenalaistanut Portugalin viranomaisten tekemien tarkastusten lukumäärää tai toistuvuutta, ei voida väittää, etteikö komissio olisi epäillyt näiden tarkastusten asiakirjassa nro VI/5330/97 ja edellä 54 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitettua perusteellisuutta.
22

Kantaja esittää kannekirjelmässä riidanalaisen päätöksen kumoamisvaatimuksen tueksi neljä kanneperustetta. Ensinnäkin komissio on sen mukaan ottanut puutteellisesti huomioon sille määrätyn seuraamuksen perusteena olevat tosiseikat. Toiseksi se on arvioinut tosiseikaston lopulliseen tarkastuskertomukseen nähden ristiriitaisella tavalla. Kolmanneksi se on arvioinut tosiseikaston OLAFin kertomukseen nähden ristiriitaisella tavalla. Neljänneksi se on loukannut kantajan oikeutta tulla kuulluksi. Vastauskirjelmässä kantaja riitauttaa myös edellä mainitun seuraamuksen oikeasuhteisuuden.
22

EUIPO, jota väliintulija tukee, kiistää kantajan väitteet. Sen mielestä asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 3 kohdan tiukan sananmukainen tulkinta merkitsisi sitä, että kyseistä säännöstä voitaisiin soveltaa ainoastaan, jos merkit ovat samoja, minkä seurauksena säännöksestä tulisi tehoton. EUIPO katsookin, että tavaramerkin hakija voisi välttää säännöksen soveltamisen muuttamalla hieman aikaisempaa tavaramerkkiä ja että tällainen tilanne loukkaisi vakavasti aikaisemman tavaramerkin haltijan etuja. EUIPO katsoo, että jos kyseinen tavaramerkki rekisteröitäisiin kyseisten kahden merkin samankaltaisuudesta huolimatta, riidanalaisen tavaramerkin hakija pystyisi estämään sen, että alkuperäinen haltija voisi myöhemmin rekisteröidä aikaisemman tavaramerkin tai käyttää sitä jollain tavoin. EUIPO:n mielestä edellä mainitun säännöksen tarkoituksena on nimenomaan estää se, että tavaramerkin haltijan asiamies väärinkäyttäisi tavaramerkkiä ja voisi hyödyntää liikesuhteen aikana hankkimiaan tietoja ja asiantuntemusta ja näin käyttää epäoikeutetusti hyväkseen tavaramerkin haltijan tekemää työtä ja investointia. Kyseistä säännöstä on EUIPO:n mielestä tulkittava nyansoidusti, jotta tavaramerkin laillista haltijaa voidaan suojella tehokkaasti tämän edustajien sopimattomilta menettelyiltä, ulottamalla säännöksen soveltaminen merkin täsmällisen samanlaisuuden vaatimusta laajemmalle. Merkkien vertailu asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan (josta on tullut asetuksen N:o 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) nojalla sekä kyseisen asetuksen 8 artiklan 3 kohdan nojalla eivät EUIPO:n mielestä välttämättä ole sama asia. EUIPO katsoo, että merkkien vertailussa asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 3 kohdan nojalla pääpaino on aikaisemman tavaramerkin haltijan eduissa. Sen mielestä valituslautakunta ei ole käsiteltävässä tapauksessa soveltanut asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaan perustuvaa samankaltaisuuden kriteeriä, vaan se on tutkinut kyseisten merkkien erityisluonteen perusteella, voitaisiinko niitä pitää olennaisilta osiltaan samanlaisina, jolloin tavaramerkin haltijan laillisia etuja olisi loukattu ja hakija voisi epäoikeutetusti käyttää hyväkseen suhdettaan kyseisen tavaramerkin haltijaan. Kyseessä olevien merkkien erityisluonne edellyttääkin asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 3 kohdan soveltamista käsiteltävässä tapauksessa merkkien samanlaisuuden vaatimusta laajemmin.
49

On todettava, että riidanalaisesta edellytyksestä seuraa, että kilpailuilmoituksessa tarkoitetusta sisäisestä kilpailusta suljetaan pois tietyt virkamiehet tai toimihenkilöt, joilla on kilpailuilmoituksessa edellytettyä 42 kuukauden palvelusaikaa pitempi palvelusaika, pelkästään sen perusteella, etteivät he olleet komission palveluksessa yhtäjaksoisesti sähköistä rekisteröitymistä koskevan määräajan päättymispäivää edeltäneiden 12 kuukauden aikana esimerkiksi siksi, että he olivat – vaikkakin vain lyhytaikaisella – virkavapaalla henkilökohtaisista syistä. Tällaisessa tilanteessa on myös kantaja, jolla on 69 kuukauden palvelusaika mutta joka oli kaksi kuukautta henkilökohtaisista syistä myönnetyllä virkavapaalla sähköistä rekisteröitymistä koskevan määräajan päättymispäivää edeltäneiden 12 kuukauden aikana.
135

Yksikön työntekijöille 13.11.2012 lähettämässään sähköpostiviestissä yksikön päällikkö kuitenkin ilmoitti, että vaikka Z ei ollut valittanut asiasta, hän ja muut kollegat olivat todenneet, että hänen syyskuusta asti esittämäänsä pyyntöä toimia vuorotellen asianomaisen henkilön sijaisena ei ollut noudatettu, joten kyseinen henkilö ei ollut voinut pitää taukoa. Hän totesi seuraavaa: ”Lopulta puhuin juuri sen henkilön kanssa, joka on tähän asti hoitanut tiimin koordinointia, ja hän vastasi minulle provosoivaan ja erittäin ikävään sävyyn muistutettuani [häntä] siitä, että [Z] tarvitsee apua tänään, kun suuri määrä [’Friends of Cohesion’ ‑tapahtumaan] ja komission jäsenten kuulemistilaisuuteen osallistuvia työryhmiä saapuu paikalle. Vaikuttaa siltä, ettei viestiäni ole otettu huomioon työpäivänne ’prioriteeteissa’ – – Eilisen suunnittelukokouksen [aikana] käydyn keskustelumme perusteella tämä toimittajien vastaanotto [heidän] saapuessaan on tänään mielestäni tärkeysjärjestyksessä etusijalla, ja on täysin selvää, että haluan nyt sitovan työvuorolistan, johon merkitään jokaiselle päivälle yhden sellaisen sijaisen nimi, joka vastaa kollegamme sijaisuudesta ainakin lounastauolla ja aina silloin, kun hän haluaa esimerkiksi, kuten tekin teette, [pitää] taukoa. [Toivon], että tämä viesti [on] riittävän selvä kaikille – – Te olette osa tiimiämme, ja jos joku teistä ei löydä paikkaansa siinä, voitte vapaasti etsiä muualta paremmin toiveitanne vastaavaa työtä.”
68

Asetuksen N:o 207/2009 9 artiklan 1 kohdan (josta on tullut asetuksen 2017/1001 9 artiklan 1 kohta) mukaan väliintulijalla on riidanalaisen tavaramerkin haltijana yksinoikeus, jonka nojalla se voi muun muassa kieltää kolmansia käyttämästä sellaista merkkiä, joka aiheuttaa, koska se on samankaltainen kuin aiempi tavaramerkki ja koska kyseisten tavaramerkkien kattamat tavarat ovat samoja, sekaannusvaaran yleisön keskuudessa. EU-tavaramerkkiä koskevan oikeudellisen järjestelmän etuna on nimenomaan se, että aikaisemman tavaramerkin haltijat voivat vastustaa sellaisten myöhempien tavaramerkkien rekisteröintiä, joilla käytettäisiin epäoikeudenmukaisesti hyväksi aiemman tavaramerkin erottamiskykyä tai mainetta. Siten mainitussa järjestelmässä ei suinkaan anneta epäoikeudenmukaista ja perusteetonta monopolia aikaisemman tavaramerkin haltijoille, vaan mainitun järjestelmän perusteella näiden tavaramerkin haltijoiden on mahdollista suojata aikaisemman tavaramerkkinsä markkinoimiseen liittyneitä huomattavia sijoituksia ja hyödyntää niitä (tuomio 21.2.2006, Royal County of Berkshire Polo Club v. SMHV – Polo v. Lauren (ROYAL COUNTY OF BERKSHIRE POLO CLUB), T-214/04, EU:T:2006:58, 43 kohta).
2.

Maatalous – Rahoitus maataloustukirahastosta ja maaseuturahastosta – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen – Kieltäytyminen unionin säännöstön soveltamisen virheellisyyksistä johtuvien menojen maksamisesta – Rahoitusoikaisu – Kahden rahoitusoikaisun soveltaminen erillisten ja erilaisia tarkastuksia edellyttävien säännösten perusteella – Sallittavuus – Suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen – Ei ole (Neuvoston asetuksen N:o 1290/2005 17 artikla ja neuvoston asetuksen N:o 73/2009 8 artikla; komission asetuksen N:o 883/2006 9 artiklan 2 kohdan b alakohta) (ks. 57, 62, 63, 72 ja 73 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet – Kahden tavaramerkin samanaikainen käyttö markkinoilla – Vaikutus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 26, 27, 79 ja 80 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20 ja 21 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 74 ja 75 kohta)
Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun asetuksen N:o 966/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1929, 108 artiklan 8 kohdan c alakohdasta ilmenee, että ennen kuin 108 artiklan mukainen tutkintaelin antaa suosituksen, se antaa talouden toimijalle ja ilmoituksen saaneille hankintaviranomaisille mahdollisuuden esittää huomautuksia. Sovellettavassa säännöstössä ei kuitenkaan säädetä, minkä viestintäkanavan välityksellä 108 artiklan mukaisen tutkintaelimen on annettava talouden toimijan tiedoksi asianomaisten tosiseikkojen oikeudellinen luonnehdinta ja suunniteltu seuraamus.

Tämän osalta komission kirje, joka sisältää 108 artiklan mukaisen tutkintaelimen tekemän asianomaisten tosiseikkojen oikeudellisen luonnehdinnan ja jossa mainitaan sen suunnittelema seuraamus, annetaan asianmukaisesti tiedoksi, kun se toimitetaan adressaatilleen ja kun tälle annetaan tilaisuus tutustua siihen. Komission on näin ollen taattava se, että oikeus tulla kuuluksi on tehokas, minkä vuoksi sen on osoitettava, että se on antanut adressaatille tilaisuuden esittää asianmukaisesti näkemyksensä seikoista, joihin komissio aikoo perustaa päätöksensä. Tässä tilanteessa on niin, että koska kyseinen kirje lähetettiin sähköpostitse, komissio ei voi pätevästi tukeutua lukukuittaukseen näyttääkseen toteen, että kyseinen kirje on annettu asianmukaisesti adressaatin tiedoksi tai että tämä oli tietoinen tällaisen kirjeen olemassaolosta tai sen lähettämisestä. Lukukuittaus on nimittäin sähköposti, jonka adressaatin tietojenkäsittelyjärjestelmä luo ja lähettää automaattisesti adressaatin puuttumatta tähän manuaalisesti ja siis ilman, että tämä olisi välttämättä voinut saada tietää kyseisen sähköpostin olemassaolosta.

Vaikka tiedoksiantaminen kirjatulla kirjeellä vastaanottoilmoituksen kera ei olekaan ainoa tapa antaa tiedoksi hallinnollisia päätöksiä, on kuitenkin niin, että se on erityisen varma ratkaisu, koska se antaa erityiset takeet sekä asianomaiselle henkilölle että hallinnolle varsinkin, kun asianomainen henkilö on toimielinten ulkopuolella. Yksi näistä takeista on muun muassa varmuus siitä, että – adressaatin vastaanottoilmoituksen allekirjoittamisen ansiosta – adressaatti tietää, että hänelle on osoitettu kirje, joka edellyttää hänen huomiotaan. Kirjeen vastaanottoilmoituksesta poiketen sähköpostin lukukuittaus ei kuitenkaan anna tällaisia takeita. Toisin kuin se, että kirjeen adressaatti allekirjoittaa vastaanottoilmoituksen tai sähköpostin adressaatti laatii ja lähettää vahvistuksen sähköpostin vastaanottamisesta, sähköpostin lukukuittaus ei mahdollista sen osoittamista vailla epäilyksen häivää, että adressaatti on ollut tietoinen kirjeestä tai että hänelle on annettu tilaisuus tutustua siihen kyseisen kuittauksen lähettämispäivänä, koska adressaatin tietojenkäsittelyjärjestelmä on luonut ja lähettänyt sen automaattisesti.

(ks. 45–47 ja 60–62 kohta)
Vaikka valaehtoisella vakuutuksella voi olla todistusarvoa, arvioitaessa tätä todistusarvoa on tarkistettava tällaiseen vakuutukseen sisältyvien tietojen todennäköisyys ja oikeellisuus, jolloin on otettava huomioon erityisesti asiakirjan alkuperä, sen laatimisolosuhteet ja vastaanottaja, ja pohdittava, vaikuttaako asiakirja sisältönsä perusteella järkevältä ja luotettavalta.

Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun asetuksen N:o 966/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1929, 108 artiklan 11 kohdan mukaan unionin tuomioistuimilla on täysi harkintavalta sen päätöksen uudelleentarkastelun osalta, jolla harkintaviranomainen sulkee talouden toimijan menettelyn ulkopuolelle ja/tai määrää sille taloudellisen seuraamuksen, mukaan lukien poissulkemisen keston lyhentäminen tai pidentäminen ja/tai määrätyn taloudellisen seuraamuksen peruuttaminen, lieventäminen tai tiukentaminen.

Täyden harkintavallan käyttö ei kuitenkaan vastaa viran puolesta suoritettavaa valvontaa, ja menettely unionin tuomioistuimissa on kontradiktorista. Lukuun ottamatta oikeusjärjestyksen perusteisiin pohjautuvia perusteita – kuten riidanalaisen päätöksen perustelujen puuttuminen –, jotka unionin yleisen tuomioistuimen ja unionin tuomioistuimen on tutkittava viran puolesta, kantajan on esitettävä kyseistä päätöstä koskevat kanneperusteet ja todisteet niiden tueksi. Sillä, että riidanalaista päätöstä ei ole tutkittu viran puolesta kaikilta osin, ei loukata tehokkaan oikeussuojan periaatetta. Unionin tuomioistuinten, joiden on kyllä vastattava kaikkiin esitettyihin kanneperusteisiin ja harjoitettava valvontaa niin oikeuskysymysten kuin tosiseikkoja koskevien kysymysten osalta, ei tätä periaatetta noudattaakseen ole välttämätöntä tutkia viran puolesta asiakirja-aineistoa uudelleen.

(ks. 82 ja 83 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 29.11.2018 – Sata vastaan EUIPO – Zhejiang Auarita Pneumatic Tools (Maalipistooli)

(asia T-651/17)

(Yhteisömalli – Mitättömyysmenettely – Rekisteröity yhteisömalli, joka esittää maalipistoolia – Aiemmat yhteisömallit – Mitättömyysperuste – Asiantunteva käyttäjä – Mallin luoneen vapaus – Yksilöllinen luonne – Alan muotoilumahdollisuuksien loppuun käyminen – Asetuksen (EY) N:o 6/2002 6 artikla ja 25 artiklan 1 kohdan b alakohta – Suullisen käsittelyn tarpeellisuus – Asetuksen N:o 6/2002 64 artikla 1 kohta – Perusteluvelvollisuus – Asetuksen N:o 6/2002 62 artikla)

1. Yhteisömalli – Mitättömyysperusteet – Yksilöllisen luonteen puuttuminen – Malli, joka ei luo asiantuntevalle käyttäjälle erilaista yleisvaikutelmaa kuin aikaisempi malli – Asiantunteva käyttäjä – Käsite (Neuvoston asetuksen N:o 6/2002 6 artiklan 1 kohta ja 25 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19 ja 20 kohta)

2. Yhteisömalli – Menettelysäännökset – Päätösten perusteleminen – Asetuksen N:o 6/2002 62 artiklan ensimmäinen virke – Sama laajuus kuin SEUT 296 artiklalla – Valituslautakunnan implisiittisten perustelujen hyväksyttävyys – Edellytykset (SEUT 296 artikla; neuvoston asetuksen N:o 6/2002 62 artiklan ensimmäinen virke) (ks. 21, 22 ja 68 kohta)

3. Yhteisömalli – Mitättömyysperusteet – Yksilöllisen luonteen puuttuminen – Malli, joka ei luo asiantuntevalle käyttäjälle erilaista yleisvaikutelmaa kuin aikaisempi malli – Arviointiperusteet – Mallin luojan vapaus (Neuvoston asetuksen N:o 6/2002 6 artiklan 2 kohta ja 25 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 31 ja 32 kohta)

4. Yhteisömalli – Mitättömyysperusteet – Yksilöllisen luonteen puuttuminen – Malli, joka ei luo asiantuntevalle käyttäjälle erilaista yleisvaikutelmaa kuin aikaisempi malli – Aiemman mallin kaikkien osatekijöiden kokonaisarviointi (Neuvoston asetuksen N:o 6/2002 6 artiklan 1 kohta ja 25 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 39 kohta)

5. Yhteisömalli – Mitättömyysperusteet – Yksilöllisen luonteen puuttuminen – Malli, joka ei luo asiantuntevalle käyttäjälle erilaista yleisvaikutelmaa kuin aikaisempi malli – Malli, joka esittää maalipistoolia (Neuvoston asetuksen N:o 6/2002 6 artiklan 1 kohta ja 25 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 41, 42, 45, 47 ja 49 kohta)

6. Yhteisömalli – Mitättömyysperusteet – Yksilöllisen luonteen puuttuminen – Malli, joka ei luo asiantuntevalle käyttäjälle erilaista yleisvaikutelmaa kuin aikaisempi malli – Alan muotoilumahdollisuuksien loppuun käyminen – Merkityksellisyys (Neuvoston asetuksen N:o 6/2002 6 artikla) (ks. 54 kohta)

7. Yhteisömalli – Muutoksenhakumenettely – Suullisen käsittelyn järjestäminen – EUIPO:n harkintavalta (Neuvoston asetuksen N:o 6/2002 64 artiklan 1 kohta) (ks. 63 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 12.7.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 914/2016-3), joka koskee osapuolten Zhejiang Auarita Pneumatic Tools ja Sata välistä mitättömyysmenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.