280.

Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Tribunal d’arrondissement de Luxembourgin (piirituomioistuin, Luxemburg) asioissa C-37/20 ja C-602/20 esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti: 1) Rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY ja komission direktiivin 2006/70/EY kumoamisesta 20.5.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna 30.5.2018 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2018/843, 30 artiklan 5 kohdan toinen alakohta on pätemätön siltä osin kuin siinä säädetään suuren yleisön oikeudesta tutustua ”vähintään” mainittuihin tietoihin ja siten mahdollisuudesta tutustua muihin kuin samassa alakohdassa mainittuihin tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin. 2) Direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2018/843, 30 artiklan 5 kohdan kolmas alakohta on pätemätön. 3) Direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2018/843, 30 artiklan 5 a kohtaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan sekä 52 artiklan 1 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että jäsenvaltioiden on taattava, että tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien rekistereitä pitävät kansalliset organisaatiot tai viranomaiset tunnistavat kyseiseen rekisteriin tutustuvat henkilöt. 4) Direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2018/843, 30 artiklan 9 kohta, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan ja erityisesti sen 51 artiklan 1 kohdan kanssa ja tulkittuna siten, että jäsenvaltioilla ei ole ainoastaan mahdollisuus säätää poikkeuksista, joilla rajoitetaan suuren yleisön pääsyä yhtiöiden ja muiden oikeushenkilöiden tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien tietoihin, jotka sisältyvät tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien kansallisiin rekistereihin, vaan velvollisuus säätää niistä ja myöntää niitä, kun tietoihin pääsy saattaisi tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan poikkeustapauksissa alttiiksi kohtuuttomalle riskille siitä, että hänen perusoikeuskirjan mukaisia perusoikeuksiaan loukataan, on pätevä. 5) Asiassa C-601/20 esitetyn ensimmäisen kysymyksen ja toisen kysymyksen b kohdan tarkastelussa ei ole ilmennyt muita direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2018/843, 30 artiklan 5 ja 9 kohdan pätevyyteen vaikuttavia seikkoja. 6) Luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta 27.4.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/679 (yleinen tietosuoja-asetus) V luvun säännöksiä on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä rekisterille, joka on osittain yleisön jäsenten saatavilla siten, ettei heidän tarvitse osoittaa oikeutettua etua, ja riippumatta heidän sijainnistaan. Tästä rekisteristä voidaan kyseisen asetuksen 49 artiklan 1 kohdan g alakohdan mukaisesti kuitenkin tehdä siirtoja ainoastaan, jos laissa säädetyt rekisterin käytön edellytykset täyttyvät, ja kunhan käyttö ei koske rekisteriä kokonaisuudessaan. 7) Direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2018/843, 30 artiklan 9 kohtaa on tulkittava siten, että on jäsenvaltioiden tehtävänä määritellä kansallisessa lainsäädännössään tilanteet, jotka ovat tässä säännöksessä tarkoitettuja poikkeustapauksia. Koska direktiivi ei sisällä täydentävää säännöstä siitä, missä muodossa jäsenvaltioiden pitäisi määritellä tämä käsite, mikään ei estä niitä määrittelemästä poikkeustapauksia viittaamalla kyseisessä säännöksessä jo mainittuihin tilanteisiin, kunhan tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien perusoikeuksia kyetään suojelemaan kohtuuttomilta loukkauksilta, kun direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä. Kansallinen tuomioistuin voi tätä varten joutua itse konkreettisesti määrittelemään niiden poikkeustapausten luonteen ja ulottuvuuden, jotka oikeuttavat tekemään poikkeuksia suuren yleisön pääsyyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, vain siltä osin kuin tämä on tarpeen tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien perusoikeuksien täysimääräiseksi suojelemiseksi. Määrittelyssä on otettava huomioon ensinnäkin, että olosuhteiden poikkeuksellisuutta on arvioitava tapauskohtaisesti, ja toiseksi, että yleissäännöstä tehtävää poikkeusta koskevaa säännöstä on lähtökohtaisesti tulkittava suppeasti, ja kolmanneksi, että olosuhteiden, jotka voivat oikeuttaa poikkeuksen, on oltava epätavanomaisia ja niistä pitää aiheutua kohtuuton perusoikeuksien loukkaamisen riski. 8) Direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2018/843, 30 artiklan 9 kohtaa on tulkittava siten, että riskin kohtuuttomuutta koskeva vaatimus on edellytys, jota sovelletaan kyseisessä säännöksessä erikseen mainittuihin riskeihin, eli petoksen, sieppauksen, kiristyksen, häirinnän, väkivallan tai pelottelun riskiin, sekä kaikkiin tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan perusoikeuksien loukkauksiin, joiden vuoksi on perusteltua tehdä poikkeus suuren yleisön pääsystä häntä koskeviin tietoihin. Tällaisen riskin olemassaolo tai kohtuuttomuus voidaan tarvittaessa määrittää siten, että otetaan huomioon yhteydet, joita kyseisellä tosiasiallisella omistajalla ja edunsaajalla on tosiasiallisena omistajana ja edunsaajana yhtiöihin, muihin oikeushenkilöihin taikka sellaiseen trustiin tai oikeudelliseen järjestelyyn, jolla on vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla, jotka ovat muita yhtiöitä kuin se, jonka osalta pyydetään tekemään poikkeus suuren yleisön pääsystä häntä koskeviin tietoihin. On kuitenkin tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan taikka oikeushenkilön, joka hakee poikkeusta tietojen julkisuudesta, tehtävänä osoittaa, että nämä yhteydet ovat merkityksellisiä arvioitaessa kyseisen tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan perusoikeuksien loukkaamisen kohtuutonta riskiä. Kyseisessä 30 artiklan 9 kohdassa suljetaan implisiittisesti pois se mahdollisuus, että tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskevien tietojen julkisuudesta voitaisiin myöntää poikkeus, jos nämä tiedot ovat helposti kolmansien saatavilla muilla tiedonsaantikeinoilla. 9) On kyseisen tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan tehtävänä näyttää toteen sellaisten kohtuuttoman riskin ja poikkeustilanteen olemassaolo, jotka oikeuttavat tekemään direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2018/843, 30 artiklan 9 kohdan mukaisen poikkeuksen. Tätä varten tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan on osoitettava riittävällä todennäköisyydellä, että on olemassa kohtuuton riski hänen perusoikeuksiensa loukkaamisesta ja että kyse on poikkeustilanteesta, ja hänen on esitettävä konkreettisia, täsmällisiä ja merkittäviä todisteita perusoikeuksiensa loukkaamisen uhkista ja poikkeustilanteesta. 10) Arvioitaessa tosiasialliselle omistajalle ja edunsaajalle aiheutuvan sellaisen kohtuuttoman riskin olemassaoloa, jonka vuoksi on direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2018/843, 30 artiklan 9 kohdan mukaisesti perusteltua poiketa yleisön oikeudesta tutustua häntä koskeviin tietoihin, on otettava huomioon yhtäältä kyseisessä säännöksessä mainitut erityiset riskit sekä asianomaisen henkilön perusoikeudet, erityisesti perusoikeuskirjan 7 artiklassa suojattu oikeus yksityiselämän kunnioittamiseen ja perusoikeuskirjan 8 artiklassa suojattu oikeus henkilötietojen suojaan, ja toisaalta yleisön ja koko yhteiskunnan intressi siihen, että julkistamalla tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien henkilöllisyys voidaan estää rahoitusjärjestelmän käyttö rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen.