ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
200

Kolmanneksi asetuksen N:o 139/2004 4 artiklan 4 ja 5 kohtaan sekä 9 artiklaan sisältyvissä muissa siirtomekanismeissa säädetään kyseisen asetuksen 22 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan tavoin, että asianomaisten jäsenvaltioiden on 15 työpäivän kuluessa esitettävä kantansa asian käsittelyn siirtämisestä. Tämän määräajan alkaminen riippuu joko sellaisen ilmoitusjäljennöksen tai perustellun lausunnon toimittamisesta, jonka on yrityskeskittymien valvonnasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 täytäntöönpanosta 7.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 802/2004 (EUVL 2004, L 133, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 5.12.2013 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1269/2013 (EUVL 2013, L 336, s. 1), 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti sisällettävä vähimmäismäärä vastaavia tietoja, joiden perusteella kyseinen jäsenvaltio voi arvioida, täyttyvätkö siirtämisen edellytykset. Vaikka asetuksen N:o 139/2004 22 artiklan 1 kohdan soveltamisedellytykset eroavat muiden siirtomekanismien soveltamisedellytyksistä (ks. edellä 125–129 kohta), kyseisen asetuksen yhdenmukaistetun tulkinnan yhteydessä on johdonmukaista katsoa, että sen 22 artiklan 1 kohdan toiseen alakohtaan sisältyvällä ilmaisulla ”sai – – tiedon” tarkoitetaan sellaisten tietojen aktiivista toimittamista, joiden avulla voidaan arvioida näitä soveltamisedellytyksiä.
28

Kantaja väittää olennaisin osin, että valituslautakunta on asettanut suhteettoman suuren painoarvon kyseessä olevien merkkien alkuosalle ja ettei sillä seikalla, että niissä on sama määrä merkkejä, ole merkitystä. Niissä on kolme samaa merkkiä kuudesta, mutta haetussa tavaramerkissä on kirjain ”e”, kun taas aikaisemmassa sanamerkissä on kirjain ”y”, eivätkä yhdysmerkillä ja heittomerkillä liitetyt loppukonsonantit ”x” ja ”s” ole samat; näiden eroavuuksien merkitys on sitäkin suurempi lyhyissä merkeissä. Kantaja väittää lisäksi, että aikaisempi sanamerkki muodostuu yhdestä sanasta, kun taas haettu tavaramerkki sisältää kaksi sanaa. Kyseessä olevat merkit eivät siis ole kokonaisuutena tarkastellen ulkoasultaan samankaltaiset.
105

Kuten edellä 74 kohdassa on korostettu, tässä yhteydessä on tärkeää muistaa kantajan varojen jäädyttämisen luonne turvaamistoimena ja niiden tarkoitus, eli, kuten neuvosto kirjelmissään korostaa, auttaa Ukrainan viranomaisia toteamaan valtion varojen väärinkäyttö vireille pantujen oikeudenkäyntien päätteeksi ja turvata näille viranomaisille lopuksi mahdollisuus väärinkäytettyjen varojen takaisinperimiseen. Neuvoston on siis vältettävä sitä, että tämän toimenpiteen, jonka oikeutus perustuu nimenomaan sen tilapäisyyteen, voimassaoloa jatketaan tarpeettomasti kantajan oikeuksien ja vapauksien vastaisesti, joihin sillä on huomattava kielteinen vaikutus, pelkästään sen vuoksi, että oikeudenkäynti, johon toimenpide perustuu, pysyy rajattomasti ja ilman todellista perustetta avoinna (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 28.10.2020, Ben Ali v. neuvosto, T-151/18, EU:T:2020:514, 115 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
5.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 23, 33, 34, 82, 83 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Rekisteröimisen epääminen, vaikka suhteellinen hylkäysperuste on olemassa ainoastaan osassa unionia (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19 kohta)
5.

Euroopan unioni – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Kongon demokraattista tasavaltaa koskevat rajoittavat toimenpiteet – Valvonnan laajuus – Näyttö toimenpiteen perusteltavuudesta – Unionin toimivaltaisen viranomaisen velvollisuus osoittaa kyseessä olevien henkilöiden tai yhteisöjen osalta vahvistettujen perusteiden perusteltavuus siinä tapauksessa, että ne riitautetaan (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla; neuvoston päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä (YUTP) 2020/2033, liite II; neuvoston asetusten N:o 1183/2005 ja N:o 2020/2021 liite) (ks. 114–117 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Menettämisperusteet – Tavaramerkkiä ei ole käytetty tosiasiallisesti – Näyttö aikaisemman tavaramerkin käytöstä – Tosiasiallinen käyttö – Käsite – Arviointiperusteet – Konkreettisen ja objektiivisen näytön vaatimus (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 47 artiklan 2 kohta; neuvoston asetuksen N:o 40/94 76 artiklan 1 kohdan f alakohta ja neuvoston asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 22 sääntö ja 40 säännön 5 kohta) (ks. 21–25, 34–36, 41 ja 65 kohta)
6.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki ALLNUTRITION DESIGNED FOR MOTIVATION ja sanamerkit ALLMAX NUTRITION (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 66, 71, 75, 79 ja 87–89 kohta)
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sekaannusvaaran arvioiminen – Kohdeyleisön määrittäminen – Yleisön tarkkaavaisuuden taso – Terveystuotteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 28 kohta)
108

Lisäksi velvollisuus todistaa, että riskinä on kohde-eliöiden kasvu ja että käsittelemällä esine edustavalla biosidivalmisteella voidaan torjua näitä eliöitä, toistetaan biosidivalmisteasetuksesta toukokuussa 2014 annettujen, kalvojen säilytysaineita koskevien ECHAn siirtymävaiheen ohjeiden (Guidance on the biocidal products regulation, Transitional Guidance on Efficacy Assessment for Preservatives) 4.1 kohdassa ja 5 kohdan päätelmissä.
48

On täsmennettävä, että toisin kuin komissio väittää, kilpailuilmoituksen erityisissä työhönottoedellytyksissä oleva sääntö, jonka mukaan työkokemusta ei edellytetä – mikä on lisäksi ristiriidassa toisen säännön kanssa, jonka mukaan työkokemus on yksi kriteeri ”pätevyyteen” perustuvassa karsinnassa eli hakemuksissa ilmoitettujen tietojen perusteella toteutettavassa niin sanotussa Talent Screener ‑osiossa, jolla tarvittaessa rajoitetaan kokeisiin hyväksyttävien hakijoiden määrä 20-kertaiseksi verrattuna varallaololuetteloihin kirjattavien hakijoiden määrään – ei voi olla esteenä työkokemuksen huomioon ottamiselle, jotta voidaan tarkistaa oikeuskäytännössä omaksutun SEUT 45 artiklan tulkinnan mukaisesti, onko hakija, jolla ei ole mitään kilpailuilmoituksella edellytetyistä kansallisista tutkintotodistuksista ja joka voi vedota SEUT 45 artiklan määräyksiin, hankkinut kyseisillä tutkintotodistuksilla osoitettavan pätevyyden toisella tavalla.
170

Kaiken edellä esitetyn perusteella on yhtäältä hyväksyttävä kantajan väitteet, jotka koskevat sopimuksen päättämistä koskevan päätöksen tiedoksiannon, joka tehtiin 4.11.2019 päivätyllä kirjeellä, pätemättömyyttä ja vaikutuksettomuutta ja sopimuksen 17 artiklan 2 kohdan ja 18 artiklan 1 kohdan rikkomista. Näin ollen on todettava, että kantajalla on oikeus palkkaan 26.11.2019 ja 8.12.2019 väliseltä ajalta sekä siihen perustuvaan irtisanomisajan palkkaa vastaavaan korvaukseen. Kanne on siten hyväksyttävä ensimmäisen ja neljännen vaatimuksen osalta ja hylättävä muilta osin. Toisaalta EUCAP Somalian toissijaisesti esittämä vastakanteeseen perustuva vaatimus on hylättävä.
Henkilöstösääntöjen 21 a artiklan 1 kohdassa, jota kantaja on parlamentin mukaan jättänyt noudattamatta, säädetään seuraavaa:

”1. Jos virkamiehelle on annettu määräys, jonka kyseinen virkamies katsoo olevan sääntöjenvastainen tai jonka täytäntöönpanon hän arvioi aiheuttavan vakavaa haittaa, hänen on ilmoitettava tästä esimiehelleen, jonka, jos ilmoitus on tehty kirjallisesti, on myös vastattava kirjallisesti. Jos esimies vahvistaa määräyksen, mutta virkamies katsoo, ettei vahvistus ole kohtuullinen vastaus esitetyn sääntöjenvastaisuuden tai haitan perusteisiin, hänen on saatettava asia kirjallisesti lähinnä ylemmän esimiehen ratkaistavaksi, ellei 2 kohdan soveltamisesta muuta johdu. Jos tämä vahvistaa määräyksen kirjallisesti, virkamiehen on pantava se täytäntöön, paitsi jos määräys on selvästi laiton tai se ei täytä voimassa olevia turvallisuusnormeja.

2. Jos esimies katsoo, ettei määräyksen täytäntöönpanoa voida siirtää, virkamiehen on pantava se täytäntöön, paitsi jos määräys on selvästi laiton tai se ei täytä voimassa olevia turvallisuusnormeja. Esimiehen on virkamiehen pyynnöstä annettava tämänkaltainen määräys kirjallisesti.

3. Jos virkamies ilmoittaa esimiehelleen määräyksestä, jonka virkamies katsoo olevan sääntöjen vastainen tai jonka täytäntöönpanon hän arvioi aiheuttavan vakavaa haittaa, hänelle ei saa aiheuttaa tämän johdosta minkäänlaista haittaa.”
84

Käsiteltävänä olevassa asiassa on huomattava, että unionin tuomioistuin totesi muutoksenhaun johdosta annetun tuomion 69–71 kohdassa seuraavaa: ”EUIPO:ta ei kuitenkaan voida vaatia muun muassa riidanalaisen mallin uutuuden arvioinnissa yhdistelemään aikaisemman mallin eri osia [toisin sanoen poistokaivoa ja edellä 8 kohdassa esitettyä peitelaattaa], koska mitättömyysvaatimuksen tekijän on esitettävä täydellinen kuva tästä aikaisemmasta mallista. Kuten julkisasiamies totesi ratkaisuehdotuksensa 152 kohdassa, mahdolliseen osien yhdistelyyn sisältyy sitä paitsi epätarkkuuksia, koska yhdistely perustuu väistämättä likimääräisiin arvioihin. 70 Näin ollen – kuten EUIPO perustellusti väittää ja toisin kuin unionin yleinen tuomioistuin on todennut valituksenalaisen tuomion 78 kohdassa – se seikka, että riidanalainen malli koostuu pelkästään jo julkisiksi tulleiden sellaisten mallien yhdistelmästä, joita on todettu käytettävän yhdessä, ei ole merkityksellinen asetuksen N:o 6/2002 5 artiklassa tarkoitetun uutuuden tutkimisen kannalta, jos siitä mallista, jonka aiemmuuteen on vedottu, ei ole esitetty täydellisiä tietoja ja täydellistä kuvaa. 71 Tältä osin on lisättävä, että sillä unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 68 kohdassa mainitsemalla seikalla, että ESS, joka oli väliintulijana unionin yleisessä tuomioistuimessa, toimitti Blücher-nimisen yrityksen luettelosta otteita – jotka olivat eri otteita kuin Group Nivellesin mitättömyysvaatimuksessaan esittämät ja jotka sisälsivät kuvan sellaisesta peitelaatasta, joka esiintyy tämän tuomion 23 kohdassa olevan kuvan keskellä, asetettuna lattiakaivoon, jonka alapuolella on vesilukko – ei voida korvata sen aikaisemman mallin, johon Group Nivelles on vedonnut, täsmällisten tietojen ja kuvan puutetta. Vaikka EUIPO olisi voinut ottaa tällaisen seikan huomioon selvittääkseen asiaa asetuksen N:o 6/2002 65 artiklan 1 kohdan perusteella, sen velvollisuutena ei kuitenkaan ollut yhdistää yhden tai useamman sellaisen mallin eri osia, jotka ovat tulleet julkisiksi erikseen mitättömyysvaatimukseen liitettyjen luetteloiden eri otteissa, saadakseen rekonstruoitua sen aikaisemman mallin, johon on vedottu, täydellisen ulkomuodon. On nimittäin riittävää todeta, että unionin yleinen tuomioistuin ei totea valituksenalaisessa tuomiossa millään tavoin, että ESS:n toimittama kuva olisi täydellinen kuva aikaisemmasta täsmällisestä mallista, jonka aiemmuuteen Group Nivelles vetosi, eikä tässä yhteydessä ole tarpeen tutkia EUIPO:n väitettä, jonka mukaan valituksenalaisen tuomion 68 ja 76 kohdassa tosiseikat on otettu huomioon vääristyneellä tavalla.”
47

Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Käsiteltävässä asiassa EUIPO ja väliintulija ovat hävinneet asian ja kantaja on vaatinut ainoastaan EUIPO:n velvoittamista korvaamaan tästä oikeudenkäynnistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut. EUIPO on siten velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kaikki kantajalle tästä oikeudenkäynnistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut. Työjärjestyksen 138 artiklan 3 kohdan nojalla väliintulija puolestaan vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan tässä oikeudenkäynnissä.
119

Perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä koskevasta argumentista on muistutettava, että SEUT 296 artiklan mukainen perusteluvelvollisuus määräytyy kyseisen toimenpiteen luonteen mukaan, ja perusteluista on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä toimenpiteen toteuttaneen toimielimen päättely siten, että niille, joita toimenpide koskee, selviävät sen syyt ja että unionin tuomioistuimet voivat tutkia toimenpiteen laillisuuden. Perusteluissa ei tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevia yksityiskohtia, sillä tutkittaessa sitä, täyttävätkö toimenpiteen perustelut SEUT 296 artiklan mukaiset vaatimukset, on otettava huomioon toimenpiteen sanamuodon lisäksi myös asiayhteys ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt. Kun kyseessä on yleisesti sovellettavaksi tarkoitettu toimenpide, kuten nyt käsiteltävänä olevassa asiassa, riittää, kun perusteluissa osoitetaan yhtäältä kokonaistilanne, joka johti toimen antamiseen, ja toisaalta ne yleiset tavoitteet, joihin toimella pyritään (tuomio 7.9.2006, Espanja v. neuvosto, C-310/04, EU:C:2006:521, 57 ja 58 kohta).
30

Toiseksi on todettava, että komissio on huomauttanut riidanalaisen päätöksen 25 perustelukappaleessa, että DLH saattoi käyttää Lufthansa-päätöksen kohteena olevaa tukea muiden sellaisten Lufthansa-konsernin yhtiöiden tukemiseen, joilla ei ollut rahoitusvaikeuksia 31.12.2019 ja joihin myös AUA kuului. Komissio on lisäksi selittänyt riidanalaisen päätöksen 85 perustelukappaleessa, että se on tutkiessaan Lufthansa-päätöksen kohteena olevan tuen oikeasuhteisuutta ottanut huomioon 19.3.2020 annetun tiedonannon, jonka otsikko on ”Tilapäiset puitteet valtiontukitoimenpiteille talouden tukemiseksi tämänhetkisessä covid-19-epidemiassa” (EUVL 2020, C 91 I, s. 1), sellaisena kuin ne ovat muutettuina 3.4.2020 (EUVL 2020, C 112 I, s. 1), 13.5.2020 (EUVL 2020, C 164, s. 3) ja 29.6.2020 (EUVL 2020, C 218, s. 3) (jäljempänä tilapäiset puitteet), mukaisesti muut covid-19-pandemian yhteydessä toteutetut tai suunnitellut tukitoimenpiteet Lufthansa-konsernin yhtiöiden hyväksi. Komissio on huomauttanut tältä osin riidanalaisen päätöksen samassa perustelukappaleessa päätelleensä Lufthansa-päätöksessä, että kaikki edellä 8 kohdassa mainitut tukitoimenpiteet ja myös kyseessä oleva toimenpide ja AUA:n hyväksi Itävallan tukiohjelmasta toteutettu toimenpide oli rajattu vähimmäismäärään, joka tarvitaan Lufthansa-konsernin pääomarakenteen palauttamiseksi ja kyseisen konsernin elinkelpoisuuden varmistamiseksi.
18

Aluksi on todettava, että kun otetaan huomioon kyseessä olevan rekisteröintihakemuksen esittämispäivä, eli 18.2.2017, joka on ratkaiseva sovellettavan aineellisen oikeuden määräytymisen kannalta, nyt käsiteltävän asian tosiseikkoihin sovelletaan asetuksen N:o 207/2009 aineellisia säännöksiä (ks. vastaavasti tuomio 8.5.2014, Bimbo v. SMHV, C‑591/12 P, EU:C:2014:305, 12 kohta ja tuomio 18.6.2020, Primart v. EUIPO, C‑702/18 P, EU:C:2020:489, 2 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Lisäksi on todettava, että menettelysääntöjä sovelletaan alkaen siitä päivästä, jona ne tulevat voimaan (ks. tuomio 11.12.2012, komissio v. Espanja, C-610/10, EU:C:2012:781, 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Näin ollen nyt käsiteltävässä asiassa on aineellisten sääntöjen osalta katsottava, että viittaukset, jotka valituslautakunta riidanalaisessa päätöksessä ja kantaja ja EUIPO väitteissään ovat tehneet asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 ja 5 kohtaan, koskevat asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 ja 5 kohtaa, joiden sisältö on samanlainen. Menettelysääntöjen osalta on todettava, että koska väite tehtiin 17.5.2017, on katsottava, että viittaukset, jotka kantaja on tehnyt asetuksen 2017/1001 46 artiklan 1 kohdan a alakohtaan, joka koskee muun muassa väitteen tekemisen määräaikaa, koskevat asetuksen N:o 207/2009 41 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, joka on sisällöltään samanlainen ja joka oli voimassa, kun väite tehtiin.
10.

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Kongon demokraattista tasavaltaa koskevat rajoittavat toimenpiteet – Oikeusvaltiota loukkaavien tai vakavina ihmisoikeusloukkauksina pidettäviin tekoihin osallistuvien henkilöiden maahantulon ja kauttakulun kieltäminen ja varojen jäädyttäminen – Yksityis- ja perhe-elämän suojaa koskevan oikeuden rajoittaminen – Suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen – Ei ole (SEU 21 artiklan 2 kohdan b ja c alakohta ja SEU 29 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artikla ja 52 artiklan 1 kohta; neuvoston päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä (YUTP) 2019/2109, 4 artiklan 1, 2 ja 7 kohta ja liite II; neuvoston asetusten N:o 1183/2005 ja N:o 2019/2101 liite) (ks. 182–188 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17, 18, 22 ja 41 kohta)
7.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 102–104 ja 148 kohta)
3.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Jäsenvaltiossa yleisesti tunnetun rekisteröimättömän aikaisemman tavaramerkin haltijan tekemä väite – Yleisesti tunnettu tavaramerkki – Käsite – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 2 kohdan c alakohta; teollisoikeuden suojelemista koskevan Pariisin yleissopimuksen 6 a artikla; komission asetuksen N:o 2868/95 1 artiklan 19 säännön 2 kohdan b alakohta) (ks. 42–44 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 1.9.2021 – Sony Interactive Entertainment Europe vastaan EUIPO – Vieta Audio (Vita)

(asia T-561/20)

(EU-tavaramerkki – Menettämismenettely – EU-sanamerkki Vita – Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta) – Käyttö niiden tavaroiden yhteydessä, joita varten tavaramerkki on rekisteröity)

1. EU-tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Menettämisperusteet – Tavaramerkkiä ei ole käytetty tosiasiallisesti – Käyttönäyttö – Tosiasiallinen käyttö – Käsite – Arviointiperusteet – Konkreettisen ja objektiivisen näytön vaatimus (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohta ja 51 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 50–53 ja 59 kohta)

2. EU-tavaramerkki – Luopuminen, menettäminen ja mitättömyys – Menettämisperusteet – Tavaramerkkiä ei ole käytetty tosiasiallisesti – Sanamerkki Vita (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohta ja 51 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 58, 60-63, 69-71, 78, 79, 81, 88 ja 89 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 22.6.2020 tekemästä päätöksestä (asia R 425/2020-2), joka koskee Vieta Audion ja Sony Interactive Entertainment Europen välistä menettämismenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19–21, 28, 54, 56 ja 60 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin vaikutukset – Tavaramerkkiin perustuvat oikeudet – Oikeus kieltää tavaramerkin käyttö – Saman tai samankaltaisen merkin käyttö ilman perusteltua syytä silloin, kun mainittu käyttö merkitsee tavaramerkin erottamiskyvyn tai maineen epäoikeutettua hyväksi käyttämistä taikka on haitaksi tavaramerkin erottamiskyvylle tai maineelle (Neuvoston asetuksen N:o 6/2002 25 artiklan 1 kohdan e alakohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2017/1001 9 artiklan 2 artiklan c alakohta) (ks. 40 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 24.3.2021 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Sanolie (SANOLIE)

(asia T-175/20)

EU-tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin SANOLIE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Aikaisempi kansallinen sanamerkki SANODIN – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Sanamerkit SANOLIE ja SANODIN

(Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

(ks. 34, 43, 44, 53, 67, 75, 83, 89, 104 ja 105 kohta)

Aihe

Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 22.1.2020 tekemästä päätöksestä (asia R 2405/2018-4), joka koskee Laboratorios Ernin ja Sanolien välistä väitemenettelyä.

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
2.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 33, 34, 83, 118 ja 119 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 16, 17 ja 58 kohta)