Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Viini - Pöytäviinien pakollinen tislaaminen - Edeltäneen viinivuoden aikana tislaamatta jääneiden määrien siirtäminen tietyn viinivuoden kokonaismäärän laskemista varten - Italiassa tislatun määrän laskemista koskevat yksityiskohtaiset säännöt - Eri tuotantoalueiden kesken epäyhdenvertaisesti jaettu määrä - Syrjintäkiellon periaatetta ja luottamuksensuojan periaatetta ei ole loukattu

(Neuvoston asetuksen N:o 822/87 39 artikla; komission asetuksen N:o 343/94 1 artiklan 3 kohdan neljäs luetelmakohta)

2 Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Viini - Pöytäviinien pakollinen tislaaminen - Tislattavan määrän jakaminen tuotantoalueen eri tuottajien kesken - Hehtaarituotosperusteen soveltaminen - Suhteellisuusperiaatetta ei ole loukattu - Harkintaan eivät vaikuta myöhemmät arvioinnit

(Neuvoston asetuksen N:o 822/87 39 artiklan 4 kohta; komission asetus N:o 465/94)

3 Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Viini - Pöytäviinien pakollinen tislaaminen - Tislattavan määrän jakaminen eri tuotantoalueiden kesken - Tuotantoalueiden määrittäminen jäsenvaltioiden maantieteellisen alueen perusteella on sallittua

(Neuvoston asetuksen N:o 822/87 39 artikla; komission asetus N:o 441/88)

4 Ennakkoratkaisukysymykset - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta - Rajat - Ilmeisen merkityksettömät kysymykset - Yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa

(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla)

Tiivistelmä

1 Asetuksen N:o 822/87 39 artiklalla käyttöön otetun pöytäviinien pakollisen tislaamisjärjestelmän ja erityisesti asetuksessa N:o 343/94 säädetyn viinivuotta 1993/1994 koskevan pakollisen tislaamisjärjestelmän perusteella Italialle viimeksi mainitun asetuksen 1 artiklan 3 kohdan neljännellä luetelmakohdalla vahvistetun tislattavan kokonaismäärän laskemiseksi edeltävänä viinivuonna lainvastaisesti tislaamatta jääneiden ja näin ollen vielä markkinoilla olevien määrien huomioon ottaminen ei ole johtanut tislausvelvollisten viinintuottajien väliseen syrjintään. Sen laajan harkintavallan rajoissa, joka komissiolla on viinimarkkinoiden tervehdyttämiseksi, kaikkien yhteisön tuottajien on riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa he toimivat, vastattava yhteisvastuullisesti ja yhdenvertaisesti sellaisten päätösten seurauksista, joita yhteisöjen toimielimet tekevät reagoidakseen markkinoilla mahdollisesti ilmenevän tuotannon ja menekkimahdollisuuksien välisen epätasapainon vaaraan. Lisäksi on todettava, että Italian tislattavaksi tulevan määrän laskemista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä seuraisi, että Italian tasavaltaa kohdeltaisiin eri tavoin kuin muita jäsenvaltioita.

Viinivuoden 1992/1993 aikana tislausvelvollisuutta noudattaneiden italialaisten viinintuottajien luottamuksensuojaa ei loukkaa tislattavien määrien epäyhdenvertainen jakaminen eri tuotantoalueiden välillä sen enempää kuin kyseinen tislaamatta jääneiden määrien siirtäminenkään viinivuodelta toiselle, koska toisaalta taloudelliset toimijat eivät voi perustellusti luottaa siihen, etteivät markkinapolitiikasta tai rakennepolitiikasta johtuvat mahdolliset rajoitukset koske niitä, ja koska toisaalta yhteisö ei itse ole luonut etukäteen tilannetta, johon perusteltu luottamus saattaa perustua.

2 Asetuksen N:o 822/87 39 artiklalla käyttöön otetun pöytäviinien pakollisen tislaamisen järjestelmän yhteydessä suhteellisuusperiaatetta ei loukata sillä, että saman alueen viinintuottajien tislattaviksi tuleva määrä jaetaan hehtaarituotoksen mukaan tavalla, josta säädetään edellä mainitun säännöksen 4 kohdassa, sellaisena kuin se on pantu viinivuoden 1993/1994 osalta asetuksella N:o 465/94 täytäntöön. Tätä toimenpidettä, jonka tarkoituksena on kohdistaa pakollisen tislauksen velvoite lähinnä niihin tuottajiin, jotka ovat pääasiallisesti vastuussa pöytäviinien ylijäämästä markkinoilla rankaisematta niitä tuottajia, joiden tuotanto on vähäistä, ei siis voida pitää suhteettomana suhteessa tavoitteeseen poistaa pöytäviinin ylijäämä markkinoilta.

Koska hehtaarituotosperusteen huomioon ottaminen ei siitä säädettäessä ollut ilmeisen virheellistä, se seikka, että vastedes on harkittu käytettävän muita perusteita, ei merkitse alkuperäisen perusteen taannehtivaa lainvastaisuutta, koska yhteisön toimenpiteen pätevyys ei voi riippua sen tehokkuutta koskevista myöhemmistä arvioinneista.

3 Asetuksen N:o 822/87 39 artiklalla käyttöön otetun pöytäviinien pakollisen tislaamisjärjestelmän ja sen yksityiskohtien täsmentämiseksi asetuksella N:o 441/88 toteutettujen toimenpiteiden osalta komissiolla oli oikeus harkintavaltaansa käyttäessään rinnastaa yhteisön tuotantoalueet jäsenvaltioiden tuotantoalueisiin, erityisesti viininviljelyalue C Italian alueeseen. Euroopan yhteisön kaltaisessa, jäsenvaltioista muodostetussa kokonaisuudessa on hallinnollisista syistä järkevää ottaa lähtökohdaksi näiden jäsenvaltioiden alueet, vaikka maantieteelliset ja taloudelliset olosuhteet eivät olekaan samanlaisia kaikissa kansallisen alueen eri osissa, ja tätä lähtökohtaa voidaan käyttää ainakin silloin, kun tällainen valinta ei ole ilmeisen soveltumaton kyseessä olevan jäsenvaltion rakenteen kannalta.

4 Yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa vastata ennakkoratkaisukysymyksiin, jos ne eivät koske yhteisön oikeuden sellaista tulkintaongelmaa, johon vastaaminen olisi objektiivisesti tarpeen kansallisessa tuomioistuimessa tehtävää ratkaisua varten. Näin on silloin, kun säännös, jonka pätevyys on ennakkoratkaisukysymyksen kohteena, on ilmeisesti merkityksetön pääasian ratkaisemiseksi.