31

Neljänneksi virkamiestuomioistuin tarkasteli kantajien korvausvaatimuksia. Se hylkäsi ne valituksenalaisen tuomion 106–113 kohdassa seuraavin perustein: ”106 Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely eroaa vahingonkorvauskanteiden osalta sen mukaan, onko vahinko, jonka korvaamista vaaditaan, aiheutunut henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta asianomaista henkilöä koskevasta toimenpiteestä vai hallinnon menettelystä, joka ei ole luonteeltaan päätöksentekoa. Ensiksi mainitussa tapauksessa on henkilön, jota asia koskee, saatettava säädetyissä määräajoissa työsopimuksen tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi valitus, joka koskee kyseistä päätöstä. Toisessa tapauksessa sitä vastoin hallinnollinen menettely on aloitettava esittämällä henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaatimus vahingonkorvauksen saamiseksi, ja sen jälkeen on tarvittaessa tehtävä valitus vaatimuksen hylkäävästä päätöksestä (määräys 25.2.1992, Marcato v. komissio, T‑64/91, EU:T:1992:22, 32 ja 33 kohta; tuomio 6.11.1997, Liao v. neuvosto, T‑15/96, EU:T:1997:169, 57 kohta ja määräys 20.3.2014, Michel v. komissio, F‑44/13, EU:F:2014:40, 43 kohta). 107 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan virkamiehen kirjelmän katsominen tässä yhteydessä oikeudellisesti henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi ”vaatimukseksi” tai henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuksi ”valitukseksi” on yksin tuomioistuimen arvioitavissa eikä riipu asianosaisten tahdosta (tuomio 30.4.1998, Cordiale v. parlamentti, T‑205/95, EU:T:1998:76, 34 kohta; tuomio 15.2.2011, AH v. komissio, F‑76/09, EU:F:2011:12, 38 kohta ja määräys 16.12.2015, Bärwinkel v. neuvosto, F‑118/14, EU:F:2015:154, 61 kohta). 108 Käsiteltävässä asiassa on riidatonta, ettei työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen ottanut riidanalaisessa päätöksessä kantaa kullekin kantajalle erikseen tarkasteltuna aiheutuviin henkilöstösääntöjen mukaisiin taloudellisiin seurauksiin. Kyseisessä päätöksessä ei etenkään mainittu lainkaan Unkarille vahvistetun korjauskertoimen soveltamista Yhdistyneelle kuningaskunnalle vahvistetun korjauskertoimen sijasta. 109 Asiakirja-aineistosta ilmeneekin, että kuten CEPOL väittää, kantajat, jotka olivat tuolloin jo suostuneet aloittamaan työskentelyn Budapestissä, ovat vaatineet työsopimusten tekemiseen toimivaltaiselta viranomaiselta muodollisesti vain valitustensa yhteydessä, että työskentelyn aloittamiseen liitettäisiin toimenpiteitä, joilla on tarkoitus korvata kohtuullisesti heidän nettotulojensa pienentyminen, joka johtuu käsiteltävässä asiassa erityisesti Unkarille vahvistetun korjauskertoimen soveltamisesta. Virkamiestuomioistuin katsoo näin ollen, että tämä kantajien vaatimus kohtuullisen taloudellisen korvauksen saamisesta sen yhteydessä, kun he aloittavat työskentelynsä Budapestissä, on henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaatimus, jonka työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen on hylännyt valitusten hylkäämisestä tehtyjen päätösten yhteydessä. 110 Koska kantajat eivät siis ole tehneet ennen käsiteltävän kanteen nostamista henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaista valitusta siitä, että työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen kieltäytyi valitusten hylkäämisestä tehdyissä päätöksissä myöntämästä heille kohtuullista taloudellista korvausta, kantajien väitettyä aineellista vahinkoa koskevat korvausvaatimukset on hylättävä, koska ne on jätettävä tutkimatta siksi, ettei oikeudenkäyntiä edeltävään menettelyyn liittyviä vaatimuksia ole noudatettu. 111 Joka tapauksessa vaikka aineellista vahinkoa koskevien vahingonkorvausvaatimusten oletettaisiin voivan liittyä läheisesti riidanalaisen päätöksen ja valitusten hylkäämisestä tehtyjen päätösten kumoamista koskeviin vaatimuksiin, niissä annettavan ratkaisun olisi noudatettava kumoamisvaatimusten ratkaisua ja ne olisi näin ollen joka tapauksessa hylättävä (tuomio 15.12.2015, Bonazzi v. komissio, F‑88/15, EU:F:2015:150, 105 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). 112 Kuten tämän tuomion 84 kohdassa muistutetaan, siirrettäessä asianomaiset virkamiehet ja toimihenkilöt sen toimielimen tai viraston toiseen työskentelypaikkaan, jonka palveluksessa he työskentelevät, korvataan henkilökohtaiseen tilanteeseen ja perhetilanteeseen liittyvät hankaluudet, joita työskentely voi näissä olosuhteissa aiheuttaa, henkilöstösääntöjen mukaisilla taloudellisilla korvauksilla, joita ovat erityisesti ulkomaankorvaus, asettautumiskorvaus, päivärahat ja uuteen asemapaikkaan muuttamisesta aiheutuvien kulujen korvaus sekä lähtöpaikkakunnalle suuntautuvan matkan kulujen korvaus. 113 Kantajien vaatimukset, joka koskevat Yhdistyneessä kuningaskunnassa sovellettavan korjauskertoimen käytön jatkamista sen jälkeen, kun he ovat aloittaneet työnsä Budapestissä, on ehdottomasti hylättävä, kuten tämän tuomion 95–98 kohdassa todetaan.”