YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)

12 päivänä kesäkuuta 1997

Asia T-237/95

Fernando Carbajo Ferrerò

vastaan

Euroopan parlamentti

”Henkilöstö — Sisäinen kilpailu — Jaostopäällikön virkanimitys”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-429

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan yhtäältä sen päätöksen kumoamista, jolla Euroopan parlamentti on nimittänyt X:n Euroopan parlamentin Madridin tiedotustoimiston jaostopäällikön virkaan sisäisen kilpailun nro A/88 perusteella, ja toisaalta sen päätöksen kumoamista, jolla Euroopan parlamentti on jättänyt nimittämättä kantajan tähän virkaan.

Lopputulos:

Hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Kantaja hoitaa tilapäisesti palkkaluokkaan A 5 kuuluvaa virkaa Euroopan parlamentin (jäljempänä parlamentti) tiedotustoimistossa Madridissa (jäljempänä Madridin toimisto).

Parlamentti julkaisi 10.1.1994 avointa virkaa koskevan ilmoituksen palkkaluokkaan A 3 kuuluvan jaostopäällikön viran täyttämiseksi ylennyksellä tai sisäisellä siirrolla parlamentin tiedotuksesta ja suhdetoiminnasta vastaavaan pääosastoon (jäljempänä tiedotuksesta vastaava pääosasto) kuuluvassa Madridin toimistossa. Tämä menettely ei johtanut nimitykseen.

Sisäistä kilpailua nro A/88 koskeva ilmoitus julkaistiin 9.3.1994 edellä mainitun jaostopäällikön viran täyttämiseksi Madridin toimistossa.

Kantaja määrättiin 1.5.1994 hoitamaan tilapäisesti kyseistä jaostopäällikön virkaa siihen saakka, lain virka täytetään, tai enintään yhden vuoden ajan.

Kantajalle, joka oli osallistunut kilpailuun nro A/88, ilmoitettiin 13.12.1994, että kilpailun valintalautakunta oli päättänyt ottaa hänet soveltuvien hakijoiden luetteloon toiselle sijalle.

Tämän jälkeen kantaja sai tietää, että nimittävä viranomainen oli 21.2.1995 tehdyllä päätöksellään nimittänyt X:n täytettävään virkaan.

Kantaja valitti 29.5.1995 nimittävän viranomaisen päätöksestä, jolla tämä jätti kantajan nimittämättä kyseiseen virkaan, ja päätöksestä, jolla se nimitti siihen X:n. Tämä valitus hylättiin 6.10.1995 tehdyllä nimenomaisella päätöksellä.

Tutkittavaksi ottaminen

Kun nimittävä viranomainen päättää lopulta nimittää hakijan, joka on yhden ainoan viran täyttämiseksi laaditussa soveltuvien hakijoiden luettelossa, tästä nimityspäätöksestä seuraa väistämättä ja samanaikaisesti ainakin implisiittinen mutta välttämätön päätös jättää soveltuvien hakijoiden luettelossa oleva toinen hakija tai muut siinä olevat hakijat nimittämättä. Päätös virkamiehen nimittämättä jättämisestä vaikuttaa hänen oikeusasemaansa suoraan ja välittömästi sen vuoksi, että se merkitsee hänen lopullista syrjäyttämistään nimitysmenettelyssä, koska soveltuvien hakijoiden luettelon voimassaolo lakkaa samanaikaisesti (22 kohta).

Viittaukset: asia T-l/90, Pérez-Mínguez Casariego v. komissio, 20.3.1991 (Kok. 1991, s. II-143, 78 ja 81 kohta).

Pääasia

Kun nimittävällä viranomaisella on laaja harkintavalta esimerkiksi soveltuvien hakijoiden luettelossa olevien hakijoiden ansioiden vertailussa, yhteisöjen tuomioistuimet voivat tutkia ainoastaan sen, onko toimielin harkintansa perustana olleet seikat huomioon ottaen pysynyt kohtuuden rajoissa, onko sen menettely ollut virheetön ja onko se käyttänyt harkintavaltaansa ilmeisen väärin tai muihin kuin niihin tavoitteisiin pyrkimiseksi, joita varten harkintavalta on annettu (26 kohta).

Viittaukset: asia T-586/93, Kotzonisv. TSK, 22.3.1995 (Kok. 1995, s. II-665,81 kohta) ja asia T-158/94, Brunagel v. parlamentti, 19.9.1996 (Kok. H. 1996, s. II-1131, 69 kohta).

Harkintavallan väärinkäyttöä koskeva kanneperuste

Kantajan mukaan harkintavallan väärinkäyttö johtuu kilpailuilmoituksen tarkoitushakuisesta muuttamisesta avointa virkaa koskevaan ilmoitukseen nähden, itse kilpailuilmoituksen sisällöstä ja kantajan saattamisesta henkilönä huonoon valoon sekä hänen maineensa loukkaamisesta (29 kohta).

Tutkiessaan hakemuksen hylkäämistä koskevan päätöksen laillisuutta yhteisöjen tuomioistuimet voivat tutkia palvelukseenottomenettelyn eri toimenpiteiden johdonmukaisuuden turvaamiseksi, onko riidanalaiseen päätökseen läheisesti liittyvä valmistelutoimi, esimerkiksi kilpailuilmoitus, mahdollisesti lainvastainen (46 kohta).

Viittaukset: asia T-589/93, Ryan-Sheridan v. FEACVT, 15.2.1996 (Kok. H. 1996, s. II-77,23 ja 25 kohta).

Kilpailuilmoituksen olennainen tehtävä on ilmoittaa mahdollisille hakijoille min tarkasti kuin mahdollista kyseessä olevan viran hoitamiseksi vaadittavat edellytykset, jotta nämä pystyvät arvioimaan, kannattaako heidän hakea virkaa. Nimittävällä viranomaisella on laaja harkintavalta päättää täytettävien virkojen edellyttämistä kelpoisuusvaatimuksista, näiden vaatimusten sekä yksikön edun mukaisesti kilpailuehdoista ja kilpailun järjestämiseen liittyvistä yksityiskohdista (47 kohta).

Viittaukset: asia T-132/89, Gallone v. neuvosto, 16.10.1990(Kok. 1990, s. II-549, 27 kohta).

Valintakokeisiin pääsyn edellytykset voidaan laillisesti määritellä siten, että kilpailuilmoituksessa pelkästään toistetaan henkilöstösääntöjen 5 artiklan 1 kohtaa vastaava sanamuoto täsmentämättä täytettävään toimeen vaadittavan kokemuksen laajuutta, ja kilpailulautakunnalle jätetään tällä tavalla vastuu arvioida tapauskohtaisesti, vastaavatko kunkin hakijan esittämät asiakirjat ja tutkintotodistukset sekä ammattikokemus kilpailuilmoituksessa mainitun ura-alueen tehtävien suorittamiseksi henkilöstösäännöissä ja siten myös kilpailuilmoituksessa edellytettyä vaatimustasoa (48 kohta).

Viittaukset: asia 44/71, Marcato v. komissio, 14.6.1972 (Kok. 1972, s. 427, 14 kohta) ja asia 225/87, Belardinelli ym. v. yhteisöjen tuomioistuin, 12.7.1989 (Kok. 1989, s. 2353, 13 ja 14 kohta).

Jos nimittävä viranomainen päättää tietyn avoimen viran täyttämiseksi laajentaa yksikön edun vuoksi valintamahdollisuuksiaan ja siirtyä palvelukseenottomenettelyn yhdestä vaiheesta toiseen vaiheeseen, joka on henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdassa säädetyssä järjestyksessä myöhäisempi vaihe, sen on käytettävä tätä harkintavaltaansa niissä laillisuuden rajoissa, joihin se on itse sitoutunut avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa, ja taattava, että mainitussa ilmoituksessa asetetut edellytykset ja myöhempiin vaiheisiin liittyvissä ilmoituksissa, erityisesti kilpailuilmoituksessa, mainitut edellytykset vastaavat toisiaan. Jos nimittävä viranomainen voisi vapaasti muuttaa avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa asetettuja edellytyksiä virantäyttömenettelyn vaiheesta toiseen erityisesti näitä edellytyksiä lieventämällä, se voisi jäljestää ulkopuolisille tarkoitetun palvelukseenottomenettelyn tarvitsematta arvioida sisäisiä hakemuksia (50 kohta).

Viittaukset: yhdistetyt asiat 341/85, 251/86, 258/86, 259/86, 262/86 ja 266/86, 222/87 ja 232/87, Van der Stijl ym. v. komissio, 28.2.1989 (Kok. 1989, s. 511) ja asia T-140/94, Gutierrez de Quijano y Llorens v. parlamentti, 22.5.1996 (Kok. H. 1996, s. II-689,43 kohta).

Käsiteltävänä olevassa tapauksessa kilpailuilmoitusta ei ole muutettu siten, että avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa asetettujen edellytysten ja menettelyn myöhemmissä vaiheissa annetuissa ilmoituksissa mainittujen edellytysten välistä vastaavuutta koskevaa edellytystä ei olisi täytetty (52 kohta).

Kantaja ei myöskään ole osoittanut, että olisi olemassa sellaisia objektiivisia, relevantteja ja yhtäpitäviä seikkoja, joiden perusteella voitaisiin katsoa, että kilpailuilmoituksessa ei ole mainittu pääsyedellytyksenä täytettävään virkaan kuuluvien tehtävien luonteeseen liittyviä pätevyyttä ja kokemusta koskevia vaatimuksia sen vuoksi, että X:lle haluttiin antaa mahdollisuus osallistua kilpailuun (55 kohta).

Kilpailuilmoituksen noudattamatta jättämistä koskeva kanneperuste

Kantajan väitteet kielikokeen mahdollisesta lainvastaisuudesta ovat perusteettomia, eikä niillä osoiteta riittävällä tavalla, ettei valintalautakunta olisi tutkinut hänen taitojaan kaikissa niissä kielissä, joita hän oli hakemuksessaan maininnut osaavansa (72 kohta).

Virantäyttömenettelyn rikkomista koskeva kanneperuste

Henkilöstösääntöjen 30 artiklan sanamuodon mukaan nimittävä viranomainen ”valitsee” kilpailun päättyessä laaditusta soveltuvien hakijoiden luettelosta ne hakijat, jotka se nimittää avoimiin virkoihin. Kun se voi valintaa tehdessään olla noudattamatta kilpailussa menestyneiden hakijoiden tarkkaa sijalukujärjestystä, sillä on sitä suuremmalla syyllä oltava valintaa tehdessään oikeus olla noudattamatta sellaista neuvoa-antavan toimielimen ehdotusta, jota ei edellytetä voimassa olevassa lainsäädännössä ja joka on annettu soveltuvia hakijoita koskevan luettelon laatimisen jälkeen (77 kohta).

Viittaukset: asia 62/65, Serio v. komissio, 15.12.1966(Kok. 1966, s. 813 ja 826); asia 246/84, Kotsonis v. neuvosto, 18.12.1986 (Kok. 1986, s. 3989, 9 kohta) ja em. asia Brunagel v. parlamentti, 67 kohta.

Perusteluvelvollisuuden laiminlyönti

Henkilöstösääntöjen 25 artiklan toisessa kohdassa säädetyn perusteluvelvollisuuden tarkoituksena on yhtäältä antaa asianomaiselle henkilölle riittävästi perusteita, jotta hän voi arvioida, onko hänelle vastainen päätös asianmukainen ja onko hänen aiheellista nostaa kanne ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, ja toisaalta antaa tälle tuomioistuimelle mahdollisuus valvoa päätöksen laillisuutta. Perusteluvelvollisuuden laajuutta on arvioitava konkreettisten seikkojen perusteella kiinnittäen erityisesti huomiota päätöksen sisältöön, niiden perusteluiden luonteeseen, joihin on vedottu, ja päätöksen kohteena olevan henkilön tarpeeseen saada selvitystä asiassa (82 kohta).

Viittaukset: asia T-60/94, Pierrat v. yhteisöjen tuomioistuin, 26.1.1995 (Kok. H. 1995, s. II-77, 31 kohta) ja asia T-280/94, Lopes v. yhteisöjen tuomioistuin, 29.2.1996 (Kok. H. 1996, s. II-239, 148 kohta).

Nimittävällä viranomaisella ei ole pääsääntöisesti velvollisuutta perustella niille hakijoille, joita ei ole nimitetty ja jotka sijoittuvat ansioiden mukaan vahvistetussa soveltuvien hakijoiden luettelossa huonommalle sijalle kuin virkaan nimitetty henkilö, päätöstään jättää nämä hakijat nimittämättä, koska kilpailumenettelyn tarkoituksena on juuri välttää tämä perustelujen tarve. Nimittävällä viranomaisella on kuitenkin perusteluvelvollisuus ainakin siinä vaiheessa, kun se hylkää valituksen, jonka syrjäytetty hakija on tehnyt hakemuksensa hylkäämistä ja/tai toisen hakijan nimittämistä koskevasta päätöksestä (83 kohta).

Viittaukset: asia 16/64, Rauch v. komissio, 31.3.1965 (Kok. 1965, s. 179, 191); em. asia Pérez-Mínguez Casariego v. komissio, 76 kohta ja em. asia Pierrat v. yhteisöjen tuomioistuin, 30 kohta.

Riidanalaisten päätösten perustelut olivat sovellettavien oikeussääntöjen ja oikeuskäytännössä asetettujen vaatimusten mukaisia (89 kohta).

Hyvää hallintotapaa koskevan periaatteen loukkaamista, yksikön edun vastaista menettelyä ja ilmeistä arviointivirhettä koskevat kanneperusteet

Yksikön edun käsite liittyy yleisesti toimielimen asianmukaiseen toimintaan ja erityisesti täytettävän viran erityisiin vaatimuksiin. Kukin virka on täytettävä ensisijaisesti tämän edun perusteella. Ottaen huomioon se harkintavallan laajuus, joka toimielimellä on yksikön edun arvioinnissa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on tutkittava ainoastaan, onko toimielin ”toiminut asianmukaisesti käyttämättä harkintavaltaansa ilmeisen väärin” (99 kohta).

Viittaukset: em. asia Ryan-Sheridanv. FEACTV, 132 kohtaja asia T-13/95, Kyrpitsisv. TSK, 18.4.1996 (Kok. H. 1996, s. H-503, 51 kohta).

Kilpailun valintalautakunnalla on laaja harkintavalta arvioida kilpailun valintakokeiden tuloksia, ja sen vertailuun perustuvat arviot voidaan saattaa yhteisöjen tuomioistuinten käsiteltäviksi ainoastaan siinä tapauksessa, että valintalautakunta on ilmeisellä tavalla rikkonut sen työskentelyä koskevia sääntöjä. Valintalautakunnan on arvioidessaan hakijoiden ammattitaitoa sekä kykyjä ja motivaatiota perustettava käsityksensä yksinomaan hakijoiden suorituksiin, kuten kilpailuilmoituksessa on todettu (101 kohta).

Viittaukset: asia T-170/95, Carrer v. yhteisöjen tuomioistuin, 11.7.1996 (Kok. H. 1996, s. II-1071, 49 ja 50 kohta).

Ratkaisu:

Kanne hylätään.