ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Palvelujen tarjoamisen vapaus - Rajoitukset - Sallittavuus - Edellytykset

(EY:n perustamissopimuksen 59 artikla)

2 Palvelujen tarjoamisen vapaus - Velkomusasioiden hoitaminen tuomioistuimissa - Rajoitukset - Velvollisuus käyttää asianajajaa - Perusteleminen yleistä etua koskevilla syillä - Palvelujen vastaanottajien suojeleminen ja oikeudenhoidon asianmukaisuuden takaaminen - Sallittavuus

(EY:n perustamissopimuksen 59 artikla)

Tiivistelmä

3 Sellainen tietyn jäsenvaltion sääntely, jolla kielletään toisten jäsenvaltioiden kansalaisia tarjoamasta palveluja, on perustamissopimuksen 59 artiklan mukainen ainoastaan siinä tapauksessa, että seuraavat neljä edellytystä täyttyvät: sääntelyä sovelletaan ilman syrjintää, se voidaan perustella yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä, se on sovelias sillä tavoiteltavan päämäärän saavuttamiseksi, ja sillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen kyseisen päämäärän saavuttamiseksi; lisäksi rajoitukset, joita perustellaan yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä, ovat sallittuja ainoastaan sillä edellytyksellä, että yleistä etua ei ole jo turvattu säännöksillä, joita palvelujen tarjoajaan sovelletaan hänen kotivaltiossaan.

4 Perustamissopimuksen 59 artiklan vastaisena ei ole pidettävä sellaista kansallista sääntelyä, jonka mukaan ainoastaan asianajajat saavat ajaa toisten velkomusasioita ammattimaisesti tuomioistuimissa ja jolla siten kielletään sellaisia yrityksiä, joilla on kotipaikka toisessa jäsenvaltiossa, harjoittamasta tällaista toimintaa. Kyseinen kielto ei nimittäin ole syrjivä, koska sitä sovelletaan erotuksetta kotimaisiin ja muista jäsenvaltioista tuleviin palvelujen tarjoajiin; kiellolla on tarkoitus suojella kyseisten palvelujen vastaanottajia siltä vahingolta, joka niille voi aiheutua sellaisten henkilöiden antamista oikeudellisista neuvoista, joilla ei ole tarvittavaa ammatillista pätevyyttä tai ammattimoraalia, ja taata oikeudenhoidon asianmukaisuus; kielto on sellainen, että sillä voidaan saavuttaa tämä päämäärä, koska asianajajan käyttäminen takaa asiamiehen pätevyyden; kieltoa ei voida pitää suhteettomana, vaikka sitä ei olekaan muissa jäsenvaltioissa, koska jokaisen jäsenvaltion toimivaltaan kuuluu sen päättäminen, mitkä toiminnat varataan ainoastaan asianajajille.
EY:n perustamissopimuksen 177 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti silloin, kun kysymykset on esitetty epätäsmällisesti, yhteisöjen tuomioistuimen on poimittava kaikista kansallisen tuomioistuimen esittämistä seikoista ja pääasiaan liittyvistä asiakirjoista ne yhteisön oikeutta koskevat seikat, joita on syytä tulkita ottaen huomioon riidan kohde.
Asia C-32/95 P

Euroopan yhteisöjen komissio

vastaan

Lisrestal — Organização Gestão de Restaurantes Colectivos Ld. a ym.

”Euroopan sosiaalirahasto — Alun perin myönnetyn taloudellisen tuen määrän alentamista koskeva päätös — Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen — Asianosaisten oikeus tulla kuulluksi”

Julkisasiamies A. La Pergolán 6 päivänä kesäkuuta 1996 antama ratkaisuehdotus I-5375

Yhteisöjen tuomioistuimen (kuudes jaosto) 24 päivänä lokakuuta 1996 antama tuomio I-5387

Tuomion tiivistelmä

Sosiaalipolitiikka – Euroopan sosiaalirahasto – Tuki ammatillisen koulutuksen rahoitukseen – Alun perin myönnetyn tuen määrän alentamista koskeva päätös – Asianomaisten yritysten puolustautumisoikeuksien ulottuvuus

Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen missä tahansa menettelyssä, jota käydään tiettyä henkilöä vastaan ja joka on omiaan päättymään tälle vastaiseen päätökseen, on yhteisön oikeuden perustavanlaatuinen periaate, jota on noudatettava, vaikka tästä menettelystä ei olisi annettu mitään määräyksiä. Tämä periaate edellyttää, että jokaisella henkilöllä, jolle vastainen päätös mahdollisesti tehdään, on tilaisuus tehokkaasti ilmaista kantansa niistä seikoista, joista hänen riidanalaisen päätöksen perusteissa katsotaan olevan vastuussa.

Jäsenvaltiossa tapahtuvaa ammatillista koulutusta varten Euroopan sosiaalirahastosta myönnetyn tuen saajien osalta tilanne on tällainen, mikäli komissio aikoo alentaa alun perin myöntämäänsä tukea sen vuoksi, että tukea ei ole käytetty hyväksymispäätöksessä asetettujen edellytysten mukaisesti. Kyseisen jäsenvaltion keskeinen asema rahaston hallintojärjestelmässä ja mahdollisen alentamispäätöksen osoittaminen sille eivät näet estä suoran yhteyden pitämistä komission ja tuensaajan välillä; komission yksiköt valvovat tuensaajaa mahdollisten sääntöjenvastaisuuksien toteamiseksi ja tuensaaja kärsii välittömästi alentamisen taloudelliset seuraukset, koska se on ensisijaisesti vastuussa perusteettomasti maksettujen summien palauttamisesta.

Siten tuensaajan puolustautumisoikeuksia on loukattu alentamispäätöksellä silloin, kun komissio ei ole kuullut tuensaajaa ennen päätöksen tekemistä, ja puolustautumisoikeuksia on loukattu riippumatta niistä mahdollisista käytännön vaikeuksista, joita voi aiheutua siitä, että komissio kuulee tuensaajia välittömästi.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kuljetukset - Maantiekuljetukset - Sosiaalilainsäädäntö - Poikkeukset - Jätteiden keruuseen tarkoitettujen ajoneuvojen käsite

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 4 artiklan 6 kohta)

Tiivistelmä

Kun tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 4 artiklan 6 kohdassa "jätteiden keruuseen tarkoitetuilla ajoneuvoilla" suoritetut kuljetukset on mainittu niiden kuljetustyyppien joukossa, jotka eivät kuulu asetuksen soveltamisalaan, tämän säännöksen on tulkittava tarkoittavan ajoneuvoja, joita käytetään kaikenlaisten sellaisten jätteiden, joista ei ole erikseen säädetty, keruuseen ja kuljetukseen lähellä sijaitsevaan paikkaan, kun tämä tapahtuu yleishyödyllisenä palveluna, jonka suorittavat joko viranomaiset suoraan tai yksityiset yritykset viranomaisten valvonnassa.
22

Kansalliselle tuomioistuimelle on näin ollen vastattava, että kuudennen direktiivin 22 artiklan 8 kohtaa, sellaisena kuin se on voimassa siirtymäkautena, on tullattava siten, että kansallinen sääntö, jonka mukaan yksinomaan kyseisen jäsenvaltion sisällä kuljetettavien tavaroiden saatteena on oltava kuljetusasiakirja, ei ole ristiriidassa kyseisen säännöksen kanssa.
Neljänteen ennakkoratkaisukysymykseen on näin ollen vastattava, että kuudennen direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että saman direktiivin 6 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla palvelujen suorituksiin rinnastettavien liiketoimien arvonlisäveron perusteeseen on sisällytettävä ne kustannukset, jotka ovat aiheutuneet aikana, jona tavara on ollut verovelvollisen käytettävissä siten, että hän on voinut milloin tahansa tosiasiallisesti käyttää sitä yritykselle kuulumattomiin tarkoituksiin, ja jotka liittyvät tavaraan itseensä tai joiden perusteella verovelvolliselle on syntynyt oikeus arvonlisäveron vähennykseen. Veron perusteeseen sisällytettävän kustannusten osan on vastattava toisaalta tavaran tosiasiallisen kokonaiskäyttöajan ja toisaalta sen ajan, jona tavara on tosiasiallisesti ollut käytössä yritykselle kuulumattomiin tarkoituksiin, välistä suhdetta.
Asia C-327/94

Jürgen Dudda

vastaan

Finanzamt Bergisch Gladbach

Finanzgericht Kölnin esittämä ennakkoratkaisupyyntö

”Kuudes arvonlisäverodirektiivi — Direktiivin 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan tulkinta — Taide-ja viihdetapahtumien äänentoisto — Palvelujen suorituspaikka”

Julkisasiamies N. Fennellyn 25 päivänä huhtikuuta 1996 antama ratkaisuehdotus I-4597

Yhteisöjen tuomioistuimen (kuudes jaosto) 26 päivänä syyskuuta 1996 antama tuomio I-4618

Tuomion tiivistelmä

Verotus – Lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Palvelujen tarjoaminen – Verotuspaikan määrittäminen – Kulttuuri-ja taidetoiminta ja liitännäinen toiminta – Liitännäisen toiminnan käsite – Taidetapahtumien äänentoiston ja välttämättömien laitteiden sekä henkilökunnan toimittamisen kuuluminen käsitteen alaan

(Neuvoston direktiivin 77/388VETY 9 artiklan 2 kohdan c alakohta)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetään erityisestä järjestelmästä niitä verovelvollisten välillä suoritettavia palveluita varten, joiden hinta sisältyy tavaroiden hintaan, ja siinä säädetään tiettyjen palvelujen kuten taide-ja viihdepalvelujen sekä tässä tapauksessa kyseessä olevien näihin palveluihin liittyvien palvelujen suorituspaikaksi palvelujen tosiasiallinen suorituspaikka; tätä säännöstä on tulkittava siten, että taide-tai viihdetapahtumien äänentoistosta vastaavan yrittäjän toiminta, johon kuuluu vallitseviin akustisiin olosuhteisiin ja toivottuihin äänitehosteisiin sopivan laitteiston valinta ja käyttö sekä tarpeellisen laitteiston ja sitä käyttävän henkilökunnan toimittaminen, kuuluu säännöksen soveltamisalaan silloin, kun kyseisen yrittäjän palvelusuoritus on välttämätön pääasiallisen taide-tai viihdepalvelun toteuttamiseksi. Edellä mainitun säännöksen tulkintaan ei vaikuta se, että yrittäjä vastaa toteuttamiensa äänitehosteiden lisäksi niiden yhteensovittamisesta muiden yrittäjien toteuttamiin visuaalisiin tehosteisiin.

Yhteisön lainsäätäjä on näin katsonut, että silloin kun yrittäjä tarjoaa taide-ja viihdepalvelultaan yhdessä jäsenvaltiossa, jossa tilaisuuden järjestäjä suorittaa arvonlisäveron vyöryttääkseen verorasituksen loppukäyttäjälle, arvonlisävero, jonka määräytymisperusteena ovat kaikki ne palvelut, joiden hinta sisältyy loppukäyttäjän maksamaan palvelukokonaisuuden hintaan, on suoritettava tässä valtiossa eikä niissä jäsenvaltioissa, joissa tilaisuudessa toimivilla eri yrittäjillä on liiketoimintansa kotipaikka.
Asia C-288/94

Argos Distributors Ltd

vastaan

Commissioners of Customs and Excise

”Lontoon Value Added Tax Tribunalin esittämä ennakkoratkaisupyyntö) Arvonlisävero — Kuudes direktiivi — Veron peruste”

Julkisasiamies N. Fennellyn 27 päivänä kesäkuuta 1996 antama ratkaisuehdotus I-5313

Yhteisöjen tuomioistuimen (kuudes jaosto) 24 päivänä lokakuuta 1996 antama tuomio I-5327

Tuomion tiivistelmä

Verotus – Lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtovero – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Veron peruste – Myynti, jossa aikaisemmin hyvityksellä myyty ostoseteli hyväksytään nimellisarvostaan – Ostosetelin myynnistä tosiasiassa saatu summa veron perusteena

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohta)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön siten, että kun ostosetelin luovuttaja on myyyhdenmukaistamisesta annetun kuudennen nyt ostajalle ostosetelin hyvityksellä ja direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A koh- lupauksin hyväksyä ostoseteli myöhemmin dan 1 alakohdan a alakohtaa on tulkittava nimellisarvostaan kokonais- tai osittaissuori-tuksena tavarasta, jonka ostaja ei ole sama kuin ostosetelin ostaja eikä tavallisesti tiedä sitä todellista myyntihintaa, jolla ostoseteli on myyty, ostosetelin edustamana vastikkeena on pidettävä luovuttajan ostosetelin myynnistä tosiasiassa saamaa määrää. Siten veron perusteena on mainitun artiklan nojalla pidettävä tätä määrää eikä ostosetelin nimellisarvoa määrättäessä arvonlisävero sellaisesta myynnistä, jossa ostoseteli on hyväksytty maksuksi.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Yhtiöt - Direktiivi 78/660/ETY - Yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätökset - Oikean ja riittävän kuvan periaate - Velvollisuus ilmoittaa ainoastaan ne voitot, jotka ovat toteutuneet tilikauden loppuun mennessä - Erityistapaus

(Neuvoston direktiivin 78/660/ETY 31 artiklan 1 kohdan c alakohdan aa alakohta)

Tiivistelmä

Yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla annetussa neljännessä neuvoston direktiivissä 78/660/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna konsolidoiduista tilinpäätöksistä perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla annetulla seitsemännellä neuvoston direktiivillä 83/349/ETY, säädetään kyseisten tilinpäätösten sisällön yhteensovittamiseksi niin sanotusta oikean ja riittävän kuvan periaatteesta, jonka noudattaminen on direktiivin keskeinen tarkoitus. Tämän periaatteen soveltamisessa on noudatettava - mikäli mahdollista - neljännen direktiivin 31 artiklassa ja erityisesti sen 1 kohdan c alakohdan aa ja bb alakohdassa sekä d alakohdassa säädettyjä yleisiä periaatteita. Näistä säännöksistä ilmenee, että ainoastaan kaikkien kysymyksessä olevaa tilikautta koskevien seikkojen huomioon ottamisella taataan kyseisen periaatteen noudattaminen.

Jos

- yhtiö (emoyhtiö) on ainoa osakas toisessa yhtiössä (tytäryhtiö) ja jos emoyhtiöllä on määräämisvalta kyseisessä tytäryhtiössä,

- kansallisen oikeuden mukaan emoyhtiö ja tytäryhtiö muodostavat konsernin,

- molemmilla yhtiöillä on sama tilikausi,

- tytäryhtiön yhtiökokous on vahvistanut tytäryhtiön kyseisen tilikauden tilinpäätöksen ennen kuin emoyhtiön kyseisen vuoden tilinpäätös on tarkastettu,

- tytäryhtiön yhtiökokouksen vahvistamasta kyseisen tilikauden tilinpäätöksestä ilmenee, että tytäryhtiö oli jakanut voittoa emoyhtiölle tytäryhtiön tilinpäätöspäivänä eli tilikauden viimeisenä päivänä, ja

- kansallinen tuomioistuin on vakuuttunut siitä, että tytäryhtiön kyseisen tilikauden tilinpäätöksessä annetaan oikea ja riittävä kuva sen varoista ja vastuista, rahoitusasemasta sekä tuloksesta,

neljännen direktiivin 31 artiklan 1 kohdan c alakohdan aa alakohdan, jonka mukaan tilinpäätöksissä ilmoitettavat erät arvostetaan siten, että ainoastaan tilikauden loppuun mennessä toteutuneet voitot saadaan ilmoittaa tilinpäätöksessä, vastaista ei ole se, että kansallinen tuomioistuin katsoo, että kyseinen tytäryhtiön voitto on ilmoitettava emoyhtiön sen tilikauden tilinpäätöksessä, jonka aikana toteutuneen voiton tytäryhtiö on jakanut.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Vientituki - Vaihteleva tuki - Tuen myöntämisen edellytykset - Tuotteen vieminen määrämaahan - Tavaroiden vieminen ylivoimaisen esteen vuoksi maahan, johon suuntautuvaa vientiä varten myönnettävä tuki on pienempi tai johon tukea ei myönnetä ollenkaan - Vakuuden osittainen pidättäminen - Suhteellisuusperiaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen - Periaatteita ei ole loukattu

(Komission asetus (ETY) N:o 3665/87, 33 artiklan 5 kohta)

Tiivistelmä

Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 354/90, 33 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että koska tavaroita ei saatu kuljetettua perille määrämaahan ylivoimaisen esteen vuoksi vaan ne vietiin muuhun kolmanteen maahan, jonne suuntautuvaa vientiä varten myönnettävä vientituki on pienempi tai sitä ei myönnetä ollenkaan, pidätetty vakuus vastaa ennakolta maksetun tuen ja tosiasiallisen tuen erotusta.

Asetuksen tulkitseminen siten, että siinä kielletään tämänkaltaisissa olosuhteissa vakuuden pidättäminen, johtaisi siihen, että viejä saa korkeampaa vientitukea kuin siihen maahan sovellettavaa tukea, johon tavarat tosiasiallisesti vietiin; tätä ei selvästikään ole tarkoitettu asetuksen 33 artiklan 5 kohdassa.

Vaikka asetuksessa ei anneta mahdollisuutta vakuuden palauttamiseen kokonaisuudessaan ylivoimaisen esteen sattuessa, asetuksessa ei kuitenkaan loukata suhteellisuusperiaatetta tai luottamuksensuojan periaatetta.

Toisaalta ottaen huomioon vaihtuvan tukijärjestelmän tavoitteet on erittäin tärkeää, että vientitukea saavat tuotteet todellakin päätyvät määrämaan markkinoille ja että niitä pidetään siellä kaupan siten, että ennakolta maksetun vientituen ja tosiasiallisen tuen välistä erotusta vastaavan vakuuden osuuden pidättäminen ilman minkäänlaisia rangaistuksenluontoisia korotuksia, on oikeudenmukaisessa suhteessa lainsäädännössä asetettuihin tavoitteisiin. Toisaalta kyseisen asetuksen tätä koskevien säännösten selkeän sanamuodon perusteella voidaan perustellusti odottaa ainoastaan säädetyn suuruisen tukimäärän saamista.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Maito ja maitotuotteet - Maidon lisämaksu - Tuottajan toisen viitemäärän ylittäminen - Lisämaksun maksamisvelvollisuuden kiistäminen sillä perusteella, että ei ole olemassa kansallista ylituotantoa, mitä on arvioitu vertaamalla markkinoille saatettuja kokonaismääriä ja kyseiselle jäsenvaltiolle toisaalta toimituksia ja toisaalta suoramyyntiä varten myönnettyjen kahden viitemäärän summaa - Perustelu, jota ei voida hyväksyä

(Neuvoston asetuksen N:o 804/68 5 c artiklan 7 kohta, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 856/84, sitten asetuksella N:o 1298/85 ja asetuksen N:o 857/84 6 a artikla, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 590/85)

Tiivistelmä

Maidon lisämaksua koskevassa järjestelmässä jäsenvaltiolle toisaalta suoramyyntiä ja toisaalta toimituksia varten myönnetyt kokonaisviitemäärät ovat toisistaan riippumattomia. Tuottaja, joka on ylittänyt toisen yksilöllisistä viitemääristään, ei siis voi tästä ylittämisestä aiheutuvan lisämaksun maksamisvelvollisuuden väistääkseen vedota kansallisen ylituotannon puuttumiseen sillä perusteella, että tuotettu kokonaismäärä on jäänyt kyseisen jäsenvaltion molempien kokonaisviitemäärien summan alapuolelle.

Näiden kahden viitemäärälajin riippumattomuutta toisistaan ei ole kyseenalaistettu asetuksen N:o 804/68 5 c artiklan 7 kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 856/84 ja sitten asetuksella N:o 1298/85, jonka perusteella on tietyissä olosuhteissa mahdollista muuttaa suoramyyntiin ja toimituksiin liittyvien rakenteellisten muutosten huomioon ottamiseksi jäsenvaltiolle toimituksia varten myönnettyä kokonaisviitemäärää samalla kuitenkaan lisäämättä kyseisen jäsenvaltion viitemäärien summaa, eikä asetuksen N:o 857/84 6 a artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 590/85, jossa annetaan yksittäisille tuottajille, joilla on kaksi viitemäärää, oikeus markkinointitarpeiden muutoksiin sopeutumiseksi saada lisäys toiseen näistä määristä edellyttäen, että toista määrää vähennetään vastaavasti.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen tullitariffi - Tullinimikkeet - Alanimikkeen 2303 10 mukaiset "maissitärkkelyksen valmistuksen jätetuotteet" - Komissio on sisällyttänyt mainittuun alanimikkeeseen tuotteita, jotka sisältävät märkämenetelmässä käytettyjä maissin seulomisjätteitä enintään 15 painoprosenttia, sekä jätetuotteita, jotka syntyvät alkoholin tai muiden tärkkelyksestä johdettujen tuotteiden valmistuksessa käytetystä valeluvedestä - Tullinimikkeen muuttaminen - Asetuksen N:o 1641/94 lainvastaisuus

(Neuvoston asetuksen N:o 2658/87 9 artikla; komission asetuksen N:o 1641/94 1 artikla)

Tiivistelmä

Sisällyttäessään asetuksen N:o 1641/94 1 artiklalla alanimikkeen 2303 10 mukaisiin maissitärkkelyksen valmistuksen jätetuotteisiin märkämenetelmässä käytettyjä maissin seulomisjätteitä enintään 15 painoprosenttia sekä alkoholin tai muiden tärkkelyksestä johdettujen tuotteiden valmistuksessa käytetystä valeluvedestä syntyviä jätetuotteita komissio on muuttanut tätä alanimikettä. Se on siten ylittänyt asetuksen N:o 2658/87 9 artiklassa sille annetun toimivallan selventää tullinimikettä, ja siten sen antama asetus on tältä osin pätemätön.

Itse asiassa maissitärkkelyksen jätetuotteilla tarkoitetaan vain niitä tuotteita, jotka syntyvät suoraan erotettaessa tärkkelystä maissista, lukuun ottamatta tuotteita, kuten maissin seulomisjätteet, jotka sisältyivät jo raakamaissiin eikä niitä ole jalostettu tärkkelyksen erottamisen aikana, ja tuotteita, kuten alkoholin tai muiden tärkkelyksestä johdettujen tuotteiden valmistuksessa käytettävästä maissinvaleluvedestä syntyvät jätetuotteet, jotka ovat syntyneet myöhemmässä, tärkkelyksen erottamisesta erillisessä valmistusvaiheessa.
Asia C-302/93

Etienne Débouche

vastaan

Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen

Gerechtshof te's-Gravenhagen esittämä ennakkoratkaisupyyntö

”Arvonlisävero — Direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 2 kohdan ja 3 kohdan a alakohdan sekä direktiivin 79/1072/ETY 3 artiklan b kohdan ja 5 artiklan ensimmäisen kohdan tulkinta — Arvonlisäveron palautus maan alueelle sijoittumattomille verovelvollisille”

Julkisasiamies G. Tesauron 1 päivänä helmikuuta 1996 antama ratkaisuehdotus I-4497

Yhteisöjen tuomioistuimen (kuudes jaosto) 26 päivänä syyskuuta 1996 antama tuomio I-4507

Tuomion tiivistelmä

Verotus – Lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtoverot – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Veronpalautus maan alueelle sijoittumattomille verovelvollisille – Verovapautuksen sijoittautumisjäsenvaitiossaan saava asianajaja – Jäsenvaltiossa tarjottuihin sellaisiin palveluihin liittyvän veron palautus, joita kyseiselle henkilölle on tarjottu jäsenvaltiossa, jossa asianajajien tarjoamia palveluja ei ole vapautettu verosta – Veron palauttamista ei voida sallia

(Neuvoston direktiivin 79/1072/ETY 3 artiklan b kohta ja neuvoston direktiivin 77/388/ETY 28 artiklan 3 kohdan b alakohta ja liite F)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt — annetun kahdeksannen arvonlisäverodirektiivin 3 artiklan b kohtaa on tulkittava siten, että asianajajalla, johon sovelletaan kuudennen arvonlisäverodirektiivin 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja liitteen F mukaista verovapautusta siinä jäsenvaltiossa, johon hän on sijoittautunut, ei ole tämän nojalla oikeutta hakea kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta 3 artiklan b kohdassa tarkoitettua todistusta eikä hänellä näin ollen ole oikeutta sellaisiin palveluihin sisältyvän arvonlisäveron palautukseen, joita hänelle on tarjottu toisessa jäsenvaltiossa, johon hän ei ole sijoittautunut ja jossa asianajajien tarjoamia palveluja ei ole vapautettu arvonlisäverosta. Sekä kahdeksannen arvonlisäverodirektiivin 3 artiklan b kohdasta että kuudennella arvonlisäverodirektiivillä toteutetusta järjestelmästä käy ilmi, että verovelvollisella, johon sovelletaan verovapautusta ja jolla tämän vuoksi ei ole oikeutta vähentää maasta ostamiinsa palveluihin sisältyvää arvonlisäveroa, ei ole myöskään arvonlisäverodirektiivien järjestelmän tavoitteiden mukaisesti oikeutta toisessa jäsenvaltiossa maksetun arvonlisäveron palautukseen eikä myöskään 3 artiklan b kohdassa tarkoitetun todistuksen saamiseen.