FI Euroopan unionin virallinen lehti C 55/18

Valitus, jonka Usha Martin Ltd on tehnyt 24.11.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-119/06, Usha Martin Ltd v. Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio, 9.9.2010 antamasta tuomiosta

(Asia C-552/10 P)

2011/C 55/31

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Usha Martin Ltd (edustajat: Δικηγόρος V. Akritidis, asianajaja Y. Melin ja Δικηγόρος E. Petritsi)

Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio

Vaatimukset

Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

1) kumoaa edellä mainitun yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-119/06 9.9.2010 antaman tuomion kokonaisuudessaan,

2) antamalla asiassa lopullisen tuomion hyväksyy vaatimuksen seuraavien päätösten kumoamiseksi: a) muun muassa Intiasta peräisin olevien teräsvaijerien ja -kaapelien tuontia koskevien polkumyynnin vastaisten menettelyjen yhteydessä esitettyjen sitoumusten hyväksymisestä tehdyn päätöksen 1999/572/EY muuttamisesta 22.12.2005 tehty komission päätös (1) (jäljempänä riidanalainen päätös) siltä osin kuin se koskee valittajaa ja siltä osin kuin sillä peruutetaan sellaiselle sitoumukselle annettu hyväksyntä, joka koskee aiemmin voimassa olleita vähimmäishintoja, ja b) lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta muun muassa Intiasta peräisin olevien teräsköysien ja -kaapeleiden tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 1858/2005 muuttamisesta annettu neuvoston asetus (EY) N:o 121/2006 (2) (jäljempänä riidanalainen asetus) siltä osin kuin se koskee valittajaa ja siltä osin kuin sillä pannaan täytäntöön riidanalainen päätös, jolla peruutetaan sellaiselle sitoumukselle annettu hyväksyntä, joka koskee aiemmin voimassa olleita valittajaan sovellettuja vähimmäishintoja

tai toissijaisesti palauttaa asian yleiseen tuomioistuimeen.

3) velvoittaa neuvoston ja komission korvaamaan omien oikeudenkäyntikulujensa lisäksi kaikki valittajalle tästä oikeudenkäyntimenettelystä aiheutuvat ja yleisessä tuomioistuimessa käydystä oikeudenkäyntimenettelystä aiheutuneet kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että yleinen tuomioistuin on tehnyt riidanalaisen tuomion 44–56 kohdassa oikeudellisia virheitä erityisesti todetessaan, että sitoumukselle annetun hyväksynnän peruuttamista koskevan komission päätöksen laillisuutta ei sellaisenaan voida riitauttaa suhteellisuusperiaatteen perusteella, katsoen virheellisesti, että (i) suhteellisuusperiaatetta ei sovelleta sitoumuksen peruuttamista koskevaan päätökseen, koska tällainen päätös vastaa itsessään tullien käyttöön ottamista, ja että (ii) mikä tahansa rikkominen voi sellaisenaan johtaa hyväksynnän peruuttamiseen ilman, että tutkitaan, loukkaako tämä sitoumukselle annetun hyväksynnän peruuttaminen suhteellisuusperiaatetta.

Valittaja väittää myös, että yleinen tuomioistuin on arvioinut asiaan liittyvät tosiseikat virheellisesti ja vääristellyt niitä katsoessaan, että ”on ilmeistä, että kantaja on … jättänyt noudattamatta kyseistä sitoumusta”siltä osin kuin kyseisellä toteamuksella annetaan virheellisesti ymmärtää, että valittaja olisi myöntänyt rikkoneensa polkumyynnin vastaisista toimenpiteistä annetun perusasetuksen 8 artiklassa tarkoitettua sitoumusta, mikä ei pidä paikkaansa.

Valittaja väittää, että yleinen tuomioistuin on päätellyt virheellisesti, että sitoumukselle annetun hyväksynnän peruuttamisen laillisuutta ei voida riitauttaa suhteellisuusperiaatteen perusteella sillä perusteella, että mikä tahansa sitoumuksen rikkominen riittää antamaan oikeuden peruuttaa sitoumusta koskeva hyväksyntä, eikä myöskään sillä perusteella, että hyväksynnän peruuttamista koskeva toimenpide yhdistetään polkumyyntitullien käyttöön ottamiseen. Valittajan mukaan yleinen tuomioistuin on virheellisesti katsonut, että suhteellisuusperiaatetta ei koskaan sovelleta sitoumuksen peruuttamiseen, ja se on vastoin unionin tuomioistuinten vakiintunutta oikeuskäytäntöä ja riidanalaisen tuomion johdanto-osan perustelukappaleita sekä erityisesti sen 44–47 kohtaa jättänyt soveltamatta toimenpiteen ”ilmeistä soveltumattomuutta” koskevaa kriteeriä. Valittajan mukaan yleinen tuomioistuin on virheellisesti katsonut, että sitoumuksen peruuttamista sellaisenaan ei voida sen laillisuuden osalta riitauttaa yleisen suhteellisuusperiaatteen perusteella. Lisäksi todetessaan virheellisesti osapuolten olevan samaa mieltä siitä, että kyseistä sitoumusta ei ole noudatettu, ja antaen näin ymmärtää, että polkumyynnin vastaisista toimenpiteistä annetun perusasetuksen 8 artiklassa tarkoitettua sitoumusta on rikottu, yleinen tuomioistuin on selvästi vääristellyt valittajan esittämiä asian tosiseikkoja ja näin ollen tehnyt oikeudellisen virheen arvioimalla virheellisesti valittajan perusteluja.

(1) EUVL L 22, s. 54.

(2) EUVL L 22, s. 1.