ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
57

Tämän toteamuksen oikeellisuudesta on aluksi huomautettava, että arvioitaessa asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan f alakohdassa säädetyn ehdottoman hylkäysperusteen olemassaoloa kansalliseen oikeuteen perustuvia seikkoja, kuten seikkoja, joita valituslautakunta on tutkinut nyt käsiteltävässä asiassa, ei sovelleta niiden normatiivisen arvon takia, eivätkä ne siis ole SMHV:a sitovia sääntöjä. Kuten edellä 36 kohdassa nimittäin on muistutettu, yhteisön tavaramerkkijärjestelmä on itsenäinen järjestelmä, jota sovelletaan kaikista kansallisista järjestelmistä riippumatta.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.5.2011 – Flaco‑Geräte vastaan SMHV – Delgado Sánchez (FLACO)

(asia T-74/10)

Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin FLACO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisempi kansallinen sanamerkki FLACO – Suhteellinen hylkäysperuste – Tavaroiden samanlaisuus – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta – Näyttöä aikaisemman tavaramerkin tosiasiallisesta käytöstä on vaadittu ensimmäisen kerran valituslautakunnassa – Asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta ja asetuksen (EY) N:o 2868/95 22 sääntö

1. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tavaroita tai palveluja varten (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan a alakohta) (ks. 37 ja 48 kohta)

2. Yhteisön tavaramerkki – Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 37 ja 57 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 23.11.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 86/2009-2), joka koskee Jesús Delgado Sánchezin ja Flaco-Geräte GmbH:n välistä väitemenettelyä

Asian tiedot

Yhteisön tavaramerkin hakija: Flaco-Geräte GmbH Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki FLACO luokkiin 7, 8, 9 ja 11 kuuluvia tavaroita varten – rekisteröintihakemus nro 4108502 Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Jesús Delgado Sánchez Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Espanjalainen tavaramerkki FLACO luokkaan 7 kuuluvia tavaroita varten Väiteosaston ratkaisu: Yhteisön tavaramerkin rekisteröintiä koskevan hakemuksen hylkääminen osittain Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen





Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
(Neuvoston yhteinen kanta 2001/931; neuvoston päätös 2010/386/YUTP; neuvoston asetukset N:o 2580/2001 ja N:o 610/2010)

(Neuvoston yhteinen kanta 2001/931; neuvoston päätös 2010/386/YUTP; neuvoston asetukset N:o 2580/2001 ja N:o 610/2010)

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Tiettyjen sellaisten henkilöiden ja yhteisöjen, joiden epäillään syyllistyneen terroritoimintaan, osalta tehty varojen jäädytystä koskeva päätös – Vähimmäisvaatimukset

(SEUT 296 artikla; neuvoston yhteisen kannan 2001/931 1 artiklan 4 kohta; neuvoston päätökset 2011/430/YUTP, 2011/872/YUTP, 2012/333/YUTP, 2012/765/YUTP, 2013/395/YUTP ja 2014/72/YUTP; neuvoston asetukset N:o 687/2011, N:o 1375/2011, N:o 542/2012, N:o 1169/2012, N:o 714/2013 ja N:o 125/2014)
3.

Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Perustelut — Perusteluvelvollisuuden laajuus — Palveluja koskevan julkisen hankinnan tekomenettelyn yhteydessä tehty päätös tarjouksen hylkäämisestä — Arviointi niiden tietojen nojalla, jotka kantajalla on kanteen nostamishetkellä (SEUT 296 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 100 artiklan 2 kohta; komission asetuksen N:o 2342/2002 149 artiklan 3 kohta) (ks. 52 kohta)
SEUT 101 artiklan rikkomisen vuoksi määrättyjen sakkojen laskemisen osalta on todettava, että sen tavoitteena, että asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdassa on vahvistettu yläraja, joka on 10 prosenttia kunkin rikkomiseen osallistuneen yrityksen liikevaihdosta, on välttää se, että sakon määräämisellä ylitetään yrityksen maksukyky ajankohtana, jolloin sen katsotaan olevan vastuussa rikkomisesta ja sille määrätään rahamääräinen seuraamus. Edellä mainitun enimmäismäärän soveltaminen edellyttää yhtäältä, että komissiolla on tiedossaan päätöksen tekoajankohtaa edeltäneen tilikauden liikevaihto, ja toisaalta, että nämä tiedot koskevat normaalin taloudellisen toiminnan täyttä tilikautta 12 kuukauden ajalta.

Kun poikkeuksellisissa olosuhteissa on niin, että liikevaihto tilikautena, joka edeltää komission päätöksen, jolla määrätään sakkoja, tekemistä, ei täytä edellä mainittuja kriteerejä eikä näin ollen anna mitään hyödyllistä tietoa asianomaisen yrityksen todellisesta taloudellisesta tilanteesta, komission on sakon enimmäismäärän laskemiseksi otettava huomioon viimeisen normaalin taloudellisen toiminnan täysi tilikausi. Viittauksella ”normaalin taloudellisen toiminnan täyteen tilikauteen” pyritään nimittäin siihen, ettei huomioon oteta tilikautta, jonka aikana asianomaisen yrityksen käyttäytyminen markkinoilla ei vastannut tavanomaisin ehdoin taloudellista toimintaa harjoittavan yrityksen käyttäytymistä. Pelkästään se, että liikevaihto tai voitto tietyllä tilikaudella on huomattavasti alhaisempi tai suurempi kuin edellisillä tilikausilla, ei puolestaan merkitse sitä, ettei asianomainen tilikausi olisi normaalin taloudellisen toiminnan täysi tilikausi.

Kilpailijan liiketoiminnan uudelleen aloittaminen ja liikevaihdon kasvu eivät näin ollen ole poikkeuksellisia olosuhteita, joiden vuoksi komission olisi perusteltua ottaa huomioon aikaisempi tilikausi. Täsmällisemmin voidaan todeta, ettei ole välttämätöntä, että huomioon otettava liikevaihto kuvastaa asianomaisen yrityksen todellista taloudellista tilannetta aikana, jona rikkomiseen syyllistyttiin.

(ks. 92, 94, 95, 97, 102 ja 104 kohta)
12.

Euroopan unionin oikeus — Periaatteet — Kielto soveltaa rikoslainsäädäntöä taannehtivasti — Soveltamisala — Kilpailusääntöjen rikkomisen vuoksi määrättävät sakot kuuluvat tämän kiellon soveltamisalaan — Kiellon mahdollinen rikkominen sen vuoksi, että sakkojen laskennasta annettuja suuntaviivoja on sovellettu kilpailusääntöjen rikkomiseen, joka on tapahtunut ennen niiden antamista — Suuntaviivoissa tehtyjen muutosten ennakoitavuus — Kieltoa ei ole rikottu (SEUT 101 artiklan 1 kohta; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 49 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 ja 3 kohta; komission tiedonannot 98/C 9/03 ja 2006/C 210/02) (ks. 154–159 kohta)
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Kumoamiskanne – Kanneperusteet – Perustelujen puuttuminen tai puutteellisuus – Aineellista lainmukaisuutta koskevasta kanneperusteesta erillinen kanneperuste

(EY 230 ja EY 253 artikla)

2. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Perustelut ‐ Perusteluvelvollisuuden laajuus – Valtiontukia koskeva komission päätös

(EY 87 artiklan 1 kohta ja EY 253 artikla)

3. Valtiontuki – Sääntöjenvastaisen tuen takaisin periminen – EY 88 artiklassa määrättyjen menettelysääntöjen vastaisesti myönnetty tuki ‐ Tuensaajien mahdollinen perusteltu luottamus – Perustellun luottamuksen puuttuminen, jollei kyse ole poikkeuksellisista olosuhteista

(EY 87 artiklan 1 kohta ja EY 88 artikla)

4. Valtiontuki – Käsite – Edun myöntäminen tuensaajille – Arviointiperusteet – Aikaisemmassa päätöksessä vahvistettujen perusteiden soveltamatta jättäminen – Aikaisemman päätöksen tekemisen jälkeiset taloudelliset ja oikeudelliset muutokset

(EY 87 artiklan 1 kohta)

5. Valtiontuki – Sääntöjenvastaisen tuen takaisinperiminen – Takaisin perittävän määrän laskeminen – Komission toteama laskentatapa

(EY 88 artiklan 2 kohta)

6. Valtiontuki – Kielto – Poikkeukset – Tuet, joihin voidaan soveltaa EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta – Toimintatuki – Poikkeuksen soveltamisalan ulkopuolelle jääminen

(EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohta; komission tiedonanto 98/C 74/06)

7. Euroopan unionin oikeus – Periaatteet – Hyvän hallinnon periaate – Huolellisuusvelvoite – Hallinnollinen menettely

Tiivistelmä

1. Ks. tuomion teksti.

(ks. 43 ja 46 kohta)

2. Ks. tuomion teksti.

(ks. 47–55 kohta)

3. Ks. tuomion teksti.

(ks. 60, 61 ja 72 kohta)

4. Ks. tuomion teksti.

(ks. 81–84 kohta)

5. Valtiontukien alalla on niin, että yhdessäkään unionin oikeuden määräyksessä tai säännöksessä ei edellytetä, että kun komissio määrää yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun tuen palautettavaksi, sen on vahvistettava palautettavan tuen täsmällinen määrä. On riittävää, että komission päätös sisältää sellaiset tiedot, joiden nojalla sen adressaatti voi itse suuremmitta vaikeuksitta määrittää tuon summan. Nämä vaatimukset täytetään, kun täsmentämättä takaisin perittävän tuen nimenomaista määrää kyseisessä päätöksessä esitetään tapa, jonka mukaan kyseinen määrä on laskettava.

(ks. 88 ja 89 kohta)

6. Ks. tuomion teksti.

(ks. 92–98 kohta)

7. Ks. tuomion teksti.

(ks. 101 kohta)
1.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 15, 16 ja 27 kohta)
6.

Yhteinen kauppapolitiikka — Polkumyynniltä suojautuminen — Tarkastelu uuden viejän perusteella — Polkumyyntimarginaali — Normaaliarvon määrittäminen — Voittomarginaali — Myyntikustannusten, hallinnollisten kulujen ja muiden yleisten kustannusten laskeminen — Alkuperäisessä menettelyssä käytetyn menetelmän soveltaminen (Neuvoston asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 6 kohdan c alakohta ja 11 artiklan 9 kohta; neuvoston asetuksen N:o 1225/2009 2 artiklan 6 kohdan c alakohta) (ks. 111, 112, 115, 116 ja 121–123 kohta)
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 20.6.2012 – Kraft Foods Schweiz vastaan SMHV – Compañia Nacional de Chocolates (CORONA)

(asia T-357/10)

”Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin CORONA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat kansalliset sanamerkit KARUNA ja KARŪNA — Suhteelliset hylkäysperusteet — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta”

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä — Kuviomerkki CORONA — Sanamerkit KARUNA ja KARŪNA (ks. 23, 39 ja 43 kohta)

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 29.6.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 696/2009-4), joka koskee Kraft Foods Schweiz Holding GmbH:n ja Compañia Nacional de Chocolates, SA:n välistä väitemenettelyä

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.
On siis niin, että kun neuvosto aikoo tukeutua jäsenvaltion toimittamiin seikkoihin kohdistaakseen rajoittavia toimenpiteitä johonkin yhteisöön ydinaseiden levittämisen estämiseksi, sen on ennen kyseisten toimenpiteiden toteuttamista varmistuttava siitä, että kyseessä olevat seikat voidaan ilmoittaa asianomaiselle yhteisölle ajoissa, jotta tämä voi esittää niistä tehokkaasti näkemyksensä. On kuitenkin katsottava, että asiakirjan, johon neuvosto on tukeutunut johonkin yhteisöön kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden toteuttamiseksi tai pysyttämiseksi, myöhäinen tiedoksi antaminen merkitsee puolustautumisoikeuksien sellaista loukkausta, joka oikeuttaa aikaisemmin toteutettujen toimien kumoamisen, vain silloin, kun on osoitettu, ettei kyseisiä rajoittavia toimenpiteitä olisi voitu toteuttaa tai pysyttää perustellusti, jos myöhässä tiedoksi annettu asiakirja oli jätettävä huomiotta asianomaista vastaan puhuvana seikkana.

Jos yhteisön, jonka on todettu osallistuvan ydinaseiden levittämiseen, varat jäädytetään, on olemassa huomattava vaara siitä, että se ryhtyy sitä koskevista toimenpiteistä aiheutuvien vaikutusten kiertämiseksi painostamaan omistuksessaan tai määräysvallassaan olevia tai sille kuuluvia yhteisöjä. Niinpä näiden yhteisöjen varojen jäädyttäminen, johon neuvosto velvoitetaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan d alakohdassa, Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140 kumoamisesta annetun päätöksen 2010/413 20 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen N:o 423/2007 kumoamisesta annetun asetuksen N:o 961/2010 16 artiklan 2 kohdassa ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen N:o 961/2010 kumoamisesta annetun asetuksen N:o 267/2012 23 artiklan 2 kohdan a alakohdassa, on tarpeellista toteutettujen toimenpiteiden tehokkuuden varmistamiseksi ja sen takaamiseksi, ettei mainittuja toimenpiteitä kierretä, sekä tähän soveltuvaa. Samoin on niin, että kun asetuksen N:o 267/2012 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti yhteisö kuuluu sellaiselle yhteisölle, jonka katsotaan sekaantuneen ydinaseiden levittämiseen, päätöksen 2010/413 20 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja asetuksen N:o 961/2010 16 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu omistusta koskeva edellytys täyttyy.

On kuitenkin niin, että pelkästään sen, että yhteisön, jonka katsotaan sekaantuneen ydinaseiden levittämiseen, omistuksessa on 60 prosenttia toisesta yhteisöstä, perusteella ei voida katsoa, että asetuksen N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan d alakohdassa, päätöksen 2010/413 20 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, asetuksen N:o 961/2010 16 artiklan 2 kohdassa ja asetuksen N:o 267/2012 23 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädetty omistusta tai kuulumista koskeva edellytys täyttyy. Niinpä se, että yhteisön, jonka katsotaan sekaantuneen ydinaseiden levittämiseen, omistuksessa on 60 prosenttia toisesta yhteisöstä, ei yksinään oikeuta viimeksi mainittuun yhteisöön kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden toteuttamista ja pysyttämistä.

(ks. 103, 104, 118 ja 119 kohta)
Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan c alakohdan, luettuna yhdessä saman asetuksen 8 artiklan 4 kohdan kanssa, mukaan yhteisön tavaramerkki voidaan julistaa mitättömäksi muun merkin kuin tavaramerkin perusteella, jos se täyttää kumulatiivisesti neljä edellytystä: merkkiä on käytetty elinkeinotoiminnassa, sen vaikutusalue on laajempi kuin paikallinen, oikeus merkkiin on saatu sen jäsenvaltion oikeuden mukaisesti, jossa merkkiä on käytetty, ennen yhteisön tavaramerkin rekisteröintihakemuksen jättämispäivää ja merkin haltija voi tähän merkkiin liittyvän oikeuden perusteella kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttämisen. Nämä neljä edellytystä rajoittavat sellaisten muiden merkkien kuin tavaramerkkien määrää, joihin voidaan vedota yhteisön tavaramerkin pätevyyden kiistämiseksi koko unionin alueella asetuksen N:o 207/2009 1 artiklan 2 kohdan nojalla. Koska asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohdassa esitetyt edellytykset ovat kumulatiivisia, on riittävää, että vain yhtä niistä ei täytetä, jotta vaatimus yhteisön tavaramerkin julistamisesta mitättömäksi hylätään.

Kaksi ensimmäistä edellytystä eli ne, jotka liittyvät kyseisen merkin käyttöön ja vaikutusalueeseen, joka ei saa olla pelkästään paikallinen, seuraavat asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohdan sanamuodosta itsestään, ja niitä on näin ollen tulkittava unionin oikeuden valossa. Asetuksessa N:o 207/2009 näin ollen vahvistetaan yhtenäiset standardit, jotka koskevat merkkien käyttöä ja niiden vaikutusaluetta ja jotka ovat tällä asetuksella toimeenpannun järjestelmän perustana olevien periaatteiden mukaisia.

Sitä vastoin sanamuodosta ”jos ja siltä osin kuin tähän merkkiin sovellettavan jäsenvaltion oikeuden mukaan” seuraa, että kaksi muuta asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdassa mainittua edellytystä ovat sellaisia asetuksessa vahvistettuja edellytyksiä, joita edeltävistä poiketen arvioidaan kyseiseen merkkiin sovellettavassa oikeudessa vahvistettujen arviointiperusteiden mukaan. Tämä viittaus kyseiseen merkkiin sovellettavaan oikeuteen on oikeutettavissa sillä, että asetuksessa N:o 207/2009 annetaan mahdollisuus vedota yhteisön tavaramerkkijärjestelmään kuulumattomiin merkkeihin yhteisön tavaramerkkiä vastaan. Näin ollen vain kyseiseen merkkiin sovellettavassa oikeudessa voidaan vahvistaa, onko se aikaisempi kuin yhteisön tavaramerkki ja voidaanko sen perusteella kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttö.

(ks. 54–56 ja 70 kohta)
Avainsanat



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

–

Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 32

–

35 kohta)
2.

Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten — Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 48, 78 ja 79 kohta)
Avainsanat



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

–

Sekaannusvaara aikaisemman tavaramerkin kanssa (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 20 ja 48 kohta)
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

–

Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 64

–

66 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 17.8.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 542/2009-4), joka koskee Dorma GmbH & Co. KG:n ja Puertas Doorsa, SL:n välistä väitemenettelyä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Dorma GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

–

Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17 ja 54 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 29.7.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1175/2008-4), joka koskee Jesús Miguel Azpiroz Arrutin ja The Pukka Luggage Company Ltd:n välistä väitemenettelyä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) The Pukka Luggage Company Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Avainsanat

Oikeudenkäynnin kohde

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Yhteisön tavaramerkki

–

Yhteisön tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen

–

Suhteelliset hylkäysperusteet

–

Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten

–

Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 24, 46, 50, 51 ja 56 kohta)

Oikeudenkäynnin kohde

Aihe

Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 23.11.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 1558/2008‑2), joka koskee Procter & Gamble Manufacturing Cologne GmbH:n ja Natura Cosméticos, SA:n välistä väitemenettelyä

Päätöksen päätösosa

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Procter & Gamble Manufacturing Cologne GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Yhteisön tavaramerkki – Menettelysäännökset – Viraston päätökset – Oikaisu – Selvä erehdys – Käsite – Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen ei kuulu käsitteen piiriin

(Komission asetuksen N:o 2245/2002 39 artikla)

2. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Peruuttaminen – Lainvastaiset toimet – Edellytykset – Kohtuullisessa ajassa toimimisen ja luottamuksensuojan periaatteen noudattaminen

3. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet – Oikeusperustan valinta – Virhe – Toimen kumoaminen – Edellytykset

Tiivistelmä

1. Yhteisömallista annetun asetuksen N:o 6/2002 täytäntöönpanosta annetun asetuksen N:o 2245/2002 39 artiklan mukaan ainoastaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) päätöksissä olevia kieli- ja kirjoitusvirheitä ja selviä erehdyksiä voidaan korjata. Päätöksen tehnyt osasto tekee oikaisun omasta aloitteestaan tai asianomaisen osapuolen pyynnöstä.

Toimivaltaisen viranomaisen lopullisen päätöksen päätösosan sitovuuden merkityksen vuoksi ja oikeusvarmuuden periaatteen mukaisesti sääntöä, joka mahdollistaa poikkeuksellisesti tällaisen päätöksen myöhemmän oikaisemisen, on tulkittava suppeasti. Näin ollen käsite ”selvä erehdys” rajoittuu muodollisiin virheisiin, joiden virheellisyys ilmenee selvästi itse päätöksestä ja jotka eivät vaikuta sen ulottuvuuteen ja asiasisältöön, jotka ilmenevät päätösosasta ja perusteluista. Käsite ”selvä erehdys” ei sitä vastoin tarkoita virhettä, joka saattaa tehdä riidanalaisen päätöksen asiasisällöstä virheellisen.

Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen, joka seuraa sitä, että päätös on tehty ennen kantajalle huomautusten esittämistä varten asetetun määräajan päättymistä, ei ole asetuksen N:o 2245/2002 39 artiklassa tarkoitettu selvä erehdys. Tällainen loukkaaminen on nimittäin virhe, joka on vaikuttanut päätökseen johtaneeseen menettelyyn, ja se voi näin ollen tehdä päätöksen asiasisällöstä virheellisen.

(ks. 35 ja 37 kohta)

2. Sellaisten sääntöjenvastaisten hallintopäätösten, joilla on luotu subjektiivisia oikeuksia, peruuttaminen taannehtivin vaikutuksin on sallittu edellyttäen, että kyseisen päätöksen tehnyt toimielin ottaa huomioon edellytykset, jotka koskevat kohtuullisen ajan ja päätöksen sellaisen edunsaajan, joka on voinut luottaa kyseisen toimen lainmukaisuuteen, luottamuksen suojan kunnioittamista.

(ks. 40 kohta)

3. Vaikka muu oikeudellinen perusta olisi olemassa, virhe oikeudellisen perustan valinnassa johtaa kyseisen toimen kumoamiseen, kun se voisi vaikuttaa kumottavan päätöksen sisältöön, muun muassa, kun virhe on johtanut virheelliseen menettelyyn toimen antamisessa.

(ks. 41 kohta)