C 341/18

Kanne 10.7.2018 – JPMorgan Chase ym. v. komissio

(Asia T-420/18)

(2018/C 341/30)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: JPMorgan Chase & Co. (New York, New York, Yhdysvallat), JPMorgan Chase Bank, National Association (Columbus, Ohio, Yhdysvallat), J.P. Morgan Services LLP (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajinaan: M. Lester QC, Barristers D. Piccinin ja D. Heaton, Solicitors N. French, B. Tormey, N. Frey ja D. Das)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

— kumoamaan kokonaisuudessaan riidanalaisen päätöksen siten, ettei kilpailusääntöjen rikkomista koskevaa päätöstä voida julkaista ennen kuin unionin yleinen tuomioistuin on ratkaissut kanteen, jossa vaaditaan kilpailusääntöjen rikkomiseen liittyvän toteamuksen kumoamista;

— vaihtoehtoisesti kumoamaan osittain riidanalaisen päätöksen ja hyväksymään ne muutokset, jotka komissio kanneperusteissa 2–4 esitetyin tavoin hylkäsi;

— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan 27.4.2018 annetun komission päätöksen C(2018) 2745 final, joka koskee kantajien kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävästä ja toimivaltuuksista tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä 13.10.2011 annetun Euroopan komission puheenjohtajan päätöksen 2011/695/EU (EUVL 2011, L 275, s. 29) 8 artiklan perusteella esittämiä, tietojen julkaisemista koskevia vastalauseita (Asia AT.39914 – Euro Interest Rate Derivatives (EIRD).

Kantajat vetoavat kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen.

1. Ensimmäisen kanneperusteen mukaan komissio loukkasi syyttömyysolettaman periaatetta, kun se hylkäsi kantajien pyynnön siitä, että 7.12.2016 tehdyn päätöksen (jäljempänä riidanalainen päätös) (1) ei-luottamuksellinen version julkaisemista pitäisi lykätä niin kauan kuin kantajien nostama, riidanalaista päätöstä koskeva kumoamiskanne olisi vireillä unionin yleisessä tuomioistuimessa. Itse riidanalainen päätös oli annettu syyttömyysolettamaa rikkoen siten kuin asiassa Icap ym. v. komissio (T-180/15, EU:T:2017:795, 253–269 kohta) 10.11.2017 annetusta tuomiosta ilmenee. Näin ollen kantajat ovat samassa asemassa kuin ne, joille päätöstä ei osoitettu: ne eivät saa kaikkia niitä tavanmukaisia takeita, jotka myönnetään puolustautumisoikeuksien käyttämiseen sellaisessa normaalissa oikeudenkäynnissä, jossa ratkaistaan, onko kanne perusteltu. Kantajat väittävät, että tämä estää kilpailusääntöjen rikkomista koskevan päätöksen julkaisemisen siihen asti, kunnes unionin yleinen tuomioistuin on tarkastellut uudelleen komission toteamuksia.

2. Toisen kanneperusteen mukaan komissio ylitti kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan välityksellä päätöksen 2011/695/EU (2) 8 artiklan 2 kohtaan perustuvan toimivaltansa (”kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan toimivaltuudet”), kun se kumosi kilpailun pääosaston päätöksen, jonka mukaan kilpailusääntöjen rikkomista koskevan päätöksen osaa ei julkistettaisi (ja kun se käytti tätä sääntöjenvastaista päätöstä perustana sille, ettei se estänyt kilpailusääntöjen rikkomista koskevan päätöksen analogisten osien julkaisemista). Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan välityksellä toimivalla komissiolla ei ole toimivaltaa menetellä näin (ks. tuomio 15.6.2015, Pilkington Group Ltd v. komissio, T 462/12, EU:T:2015:508, 31 kohta).

3. Kolmannen kanneperusteen mukaan komissio teki virheellisen arvion, kun se tarkasteli kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan toimivaltuuksien 8 artiklan 2 kohtaan perustuvia kantajien väitteitä, ja näin se jätti kunnioittamatta liikesalaisuutta siten kuin kyseisessä säännöksessä, SEUT 339 artiklassa ja neuvoston asetuksessa (EY) N:01/2003 (3) vaaditaan. Komissio erehtyi todetessaan, etteivät riidanalaiset tiedot olleet niiden edellytysten mukaisia, joiden olisi pitänyt täyttyä, jotta niiden olisi voitu katsoa olevan liikesalaisuusvelvoitteen kattamia (ks. tuomio 30.5.2006, Bank Austria Creditansalt v. kommissio, T-198/03, EU:T:2006:136), ja muistakin syistä.

4. Neljännen kanneperusteen mukaan komissio loukkasi kantajayhtiöiden aikaisemman työntekijän ja niiden johdon alaisina olleiden henkilöiden Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklalla suojattua oikeutta nauttia yksityiselämän kunnioitusta ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artiklalla suojattua yksityiselämän suojaa. Kantajat väittävät komission ehdottaneen, että se julkaisisi tietoja, jotka paljastaisivat tai voisivat paljastaa aikaisemman työntekijän henkilöllisyyden ja sen väitetyn asenteen, joka kantajien työntekijöillä tuohon aikaan oli.

(1) Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 7.12.2016 annettu komission päätös C(2016) 8530 final.

(2) Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävästä ja toimivaltuuksista tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä 13.10.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös 2011/695/EU (EUVL 2011, L 275, s. 69).

(3) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EUVL 2003, L 1, s. 1).