ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 4 artiklassa tarkoitettu taloudellinen toiminta - Holdingyhtiön osallistuminen tytäryhtiöidensä hallintoon on 4 artiklassa tarkoitettua taloudellista toimintaa, jos siinä suoritetaan direktiivin 2 artiklan mukaisia arvonlisäveronalaisia liiketoimia

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2 artikla ja 4 artiklan 2 kohta)

2. Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Sekä verollisia että verottomia liiketoimia suorittava holdingyhtiö - Kulut, jotka ovat aiheutuneet palveluista, joihin on turvauduttu hankittaessa osuutta tytäryhtiöstä - Vähennysoikeus - Edellytykset

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 2, 3 ja 5 kohta)

3. Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Soveltamisala - Osinkojen saanti ei kuulu arvonlisäverodirektiivin soveltamisalaan

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2 artikla)

Tiivistelmä

1. Holdingyhtiön osallistuminen sellaisten yhtiöiden hallintoon, joista se on hankkinut osuuksia, on jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua taloudellista toimintaa, kun siihen sisältyy holdingyhtiön tytäryhtiöilleen suorittamien hallinto- ja talouspalvelujen sekä kaupallisten ja teknisten palvelujen kaltaisia, mainitun direktiivin 2 artiklan nojalla arvonlisäverotettavia liiketoimia.

( ks. 22 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta )

2. Holdingyhtiölle niistä eri palveluista, joihin se on turvautunut hankkiessaan osuutta tytäryhtiössään, aiheutuneet kulut ovat osa sen yleiskuluja, jolloin niillä on lähtökohtaisesti suora ja välitön yhteys koko sen taloudelliseen toimintaan. Tästä seuraa, että mikäli holdingyhtiö tekee sekä vähennykseen oikeuttavia että vähennykseen oikeuttamattomia liiketoimia, on sillä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 17 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan oikeus vähentää vain se arvonlisäveron osa, joka vastaa ensin mainittujen liiketoimien suhteellista osuutta.

( ks. 35 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta )

3. Koska osingot eivät ole vastiketta jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetussa kuudennessa direktiivissä (77/388/ETY) tarkoitetusta taloudellisesta toiminnasta, niiden saanti ei kuulu arvonlisäveron soveltamisalaan.

( ks. 41 ja 45 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Yhteisön säännöstö - Henkilöllinen soveltamisala - Työntekijän perheenjäsenet - Perheenjäsenellä ei ole oikeutta vedota tähän asemaan vaatiakseen työttömyysetuuksia koskevien yhteisön säännösten soveltamista häneen

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 2 artiklan 1 kohta ja 67-71 a artikla)

Tiivistelmä

$$Asiassa 40/76, Kermaschek, 23.11.1976 annetusta tuomiosta seuraa, silloinkin kun otetaan huomioon asiassa C-308/93, Cabanis-Issarte, 30.4.1996 annettu tuomio, että työntekijän perheenjäsen ei voi vedota tässä ominaisuudessaan asetuksen N:o 1408/71 67-71 a artiklaan eikä erityisesti rajatyöntekijöitä koskeviin 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan erityissäännöksiin, joissa nimetään asuinvaltio työttömyysetuuksien myöntämisessä toimivaltaiseksi valtioksi.

Yhteisön lainsäätäjä itse on nimittäin rajatessaan asetuksen N:o 1408/71 henkilöllistä soveltamisalaa vahvistanut sen 2 artiklan 1 kohdassa kaksi selvästi toisistaan erotettavissa olevaa henkilöryhmää, jotka ovat toisaalta työntekijät ja toisaalta heidän perheenjäsenensä ja jälkeensä jääneet. On selvää, että tämä erottelu määrittää asetuksen N:o 1408/71 monien säännösten henkilöllisen sovellettavuuden, ja tiettyjä näistä säännöksistä, kuten III osaston 6 lukuun, jonka otsikkona on "Työttömyysetuudet", kuuluvia säännöksiä, sovelletaan yksinomaan työntekijöihin.

Yhteisöjen tuomioistuimen asetuksen N:o 1408/71 2 artiklan 1 kohdasta omaksumalla tulkinnalla ei myöskään ole sellaisenaan vaikutusta työntekijän päätökseen käyttää tai olla käyttämättä oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen.

Yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa Kermaschek 23.11.1976 antamassa tuomiossa omaksumaa tulkintaa on sovellettava edelleen asetuksen N:o 1408/71 2 artiklan 1 kohtaan yhdessä asetuksen 67-71 a artiklan kanssa.

( ks. 21-24 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Perhe-etuudet - Useiden jäsenvaltioiden lainsäädännön perusteella eläkeoikeuden saavuttaneet henkilöt - Etuudet eläkeläisten huollettavina oleville lapsille ja orvoille - Oikeuden saamisedellytykset eivät täyty siinä jäsenvaltiossa, jossa henkilö asuu - Eläkkeensaajan oikeus ei ole syntynyt yksinomaan jonkin muun jäsenvaltion kuin henkilön asuinvaltion kansallisen lainsäädännön perusteella - Tämän jäsenvaltion toimivaltaisella laitoksella ei ole velvollisuutta myöntää etuuksia - Poikkeus - Ennen yhteisön oikeuden voimaan tuloa tehdyn sosiaaliturvasopimuksen perusteella saatu oikeus

(Neuvoston asetuksen N:o 1408/71 77 artiklan 2 kohdan b alakohta, 78 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 79 artiklan 1 kohta sekä neuvoston asetus N:o 2001/83)

Tiivistelmä

$$Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on asetuksella N:o 2001/83 muutettuna ja ajan tasalle saatettuna, 77 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ja 78 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava yhdessä asetuksen 79 artiklan 1 kohdan kanssa siten, että muun jäsenvaltion kuin sen valtion toimivaltainen laitos, jossa vanhuus- tai työkyvyttömyyseläkkeensaaja tai kuolleen työntekijän orvot asuvat, ei ole velvollinen myöntämään asianomaisille henkilöille etuuksia näiden huollettavana olevista lapsista tai orvoista silloin kun sen jäsenvaltion, jossa nämä asuvat, lainsäädännön mukaiset edellytykset tällaisten etuuksien saamiselle eivät täyty tai eivät enää täyty ja kun eläkkeensaajan tai kuolleen työntekijän orvon oikeutta etuuteen ei ole saatu toisessa jäsenvaltiossa yksinomaan tämän toisen jäsenvaltion lainsäädännön perusteella. Tällaisessa tilanteessa muun jäsenvaltion kuin asuinvaltion toimivaltaista laitosta voidaan kuitenkin pitää velvollisena myöntämään kyseessä olevat etuudet näiden kahden jäsenvaltion välillä tehdyn kahdenvälisen sosiaaliturvasopimuksen nojalla, joka on saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä ennen asetuksen voimaantuloa, silloin kun asianomaisilla henkilöillä on saavutettu oikeus siihen, että mainittua sopimusta sovelletaan edelleen asetuksen voimaantulon jälkeen.

( ks. 32 kohta ja tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Maito ja maitotuotteet - Maidon lisämaksu - Säännöt, jotka koskevat viitemäärien siirtämistä tilaa luovutettaessa - Jäsenvaltion oikeus periä takaisin osa viitemäärästä ja lisätä se kansalliseen varastoon, jos tila myydään tai vuokrataan - Edellytykset - Rajoitukset

(Neuvoston asetuksen N:o 3950/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1560/93, 7 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta)

2. Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Maito ja maitotuotteet - Maidon lisämaksu - Säännöt, jotka koskevat viitemäärien siirtämistä tilaa luovutettaessa - Kansallinen säännös, jossa toimivaltaiselle viranomaiselle annetaan toimivalta toteuttaa toimenpiteitä päätöksellä - Oikeusvarmuuden periaatetta ei ole loukattu - Vaatimus toimenpiteiden asianmukaisesta tiedottamisesta niille henkilöille, joita asia koskee - Käsite

(Neuvoston asetuksen N:o 3950/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1560/93, 7 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

1. Määrittäessään maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun asetuksen N:o 3950/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1560/93, 7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan perusteella niitä yksityiskohtaisia sääntöjä, joiden mukaisesti maitotiloihin liittyvät viitemäärät siirtyvät näiden tilojen mukana, kun tilat myydään tai vuokrataan toiselle, jäsenvaltiot voivat kyseisen säännöksen nojalla määrätä, että osaa näistä viitemääristä ei siirretä tilan mukana tilan tuotantotoimintaa jatkavalle tuottajalle vaan että se lisätään kansalliseen varastoon takaisinperintätoimenpiteellä (clawback). Tällainen toimenpide on toteutettava ja sitä on sovellettava:

- vaarantamatta yhteisellä maatalouspolitiikalla ja erityisesti maitoalan yhteisellä markkinajärjestelyllä tavoiteltujen päämäärien saavuttamista

- asiallisin perustein sekä

- yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden, kuten esimerkiksi oikeusvarmuuden periaatteen, luottamuksensuojan periaatteen, suhteellisuusperiaatteen, syrjintäkiellon periaatteen ja perusoikeuksien kunnioittamista koskevan periaatteen, mukaisesti.

( ks. 37 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta )

2. Yhteisön oikeuden yleisiin oikeusperiaatteisiin kuuluva oikeusvarmuuden periaate ei estä sitä, että jäsenvaltio päättää käyttää maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun neuvoston asetuksen N:o 3950/92, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna asetuksella N:o 1560/93, 7 artiklan 1 kohdan mukaisia kansallisia toimenpiteitä, jotka koskevat viitemäärien siirtämistä tilaa luovutettaessa, toteuttaessaan menettelyä, jonka mukaan toimivaltaiselle viranomaiselle, kuten ministerille, annetaan lailla toimivalta toteuttaa tällaisia toimenpiteitä päätöksellä. Näiden toimenpiteiden tiedoksiantamisen osalta kyseinen periaate edellyttää, että luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt, joita toimenpiteet koskevat, saavat tiedon toimenpiteisiin perustuvista oikeuksistaan ja velvollisuuksitaan. Kansallisen tuomioistuimen on arvioitava sen tiedossa olevien tosiseikkojen perusteella, onko näin tapahtunut pääasiassa.

( ks. 54 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia koskeva kuluttajansuoja - Direktiivi 85/577/ETY - Soveltamisala - Sopimus reaaliluotosta, jonka vakuutena on kiinteistövakuus, kuuluu direktiivin soveltamisalaan - Kuluttajan peruuttamisoikeus

(Neuvoston direktiivin 85/577/ETY 1 artikla, 3 artiklan 2 kohdan a alakohta ja 5 artikla)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia koskeva kuluttajansuoja - Direktiivi 85/577/ETY - Sopimuksen tekemisestä alkavaa määräaikaa, joka kuluttajalla on peruuttamisoikeutensa käyttämiseksi, ei voida hyväksyä, kun kuluttajalle ei ole annettu asiaa koskevaa ilmoitusta

(Neuvoston direktiivin 85/577/ETY 4 ja 5 artikla)

Tiivistelmä

1. Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia koskevasta kuluttajansuojasta annettua direktiiviä 85/577/ETY on tulkittava siten, että sitä sovelletaan sellaiseen kiinnitysluottosopimukseen, jonka vakuutena on kiinteistövakuus, joten kuluttajalla, joka on tehnyt tällaisen sopimuksen direktiivin 1 artiklassa tarkoitetussa tilanteessa, on direktiivin 5 artiklassa säädetty peruuttamisoikeus.

Tältä osin on todettava, että vaikka kiinnitysluottosopimus liittyykin kiinteää omaisuutta koskevaan oikeuteen niiltä osin kuin myönnetyn lainan vakuutena on oltava kiinteistö, tämä sopimukseen liittyvä seikka ei riitä sen toteamiseksi, että kyseinen sopimus koskisi direktiivin 85/577/ETY 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettua oikeutta kiinteään omaisuuteen. Sellaisen luottosopimuksen tarkoituksena on kuluttajien - joita direktiivillä 85/577/ETY on tarkoitus suojella - ja luotonantajien kannalta varojen luovuttaminen siten, että tähän liittyy vastavuoroinen velvollisuus maksaa määrä takaisin korkoineen. Se, että luottosopimuksen vakuutena on kiinteistö, ei tee vähemmän tarpeelliseksi sellaiselle kuluttajalle annettua suojaa, joka on tehnyt sopimuksen muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa.

Kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 87/102/ETY johdanto-osasta tai säädösosasta ei sitä paitsi mitenkään ilmene, että yhteisön lainsäätäjä olisi halunnut kyseisen direktiivin antamisella rajoittaa direktiivin 85/577/ETY soveltamisalaa siten, että direktiivissä annettua erityistä suojaa ei sovellettaisi kiinnitysluottosopimuksiin.

( ks. 32-34 ja 39-40 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta )

2. Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia koskevasta kuluttajansuojasta annetun direktiivin 85/577/ETY kanssa ristiriidassa on se, että kansallinen lainsäätäjä soveltaa direktiivin 5 artiklassa säädetyn peruuttamisoikeuden käyttämistä koskevaa vuoden pituista määräaikaa, joka alkaa kulua sopimuksen tekemisestä, silloin, kun kuluttajalle ei ole annettu mainitun direktiivin 4 artiklassa säädettyä ilmoitusta.

( ks. 48 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Lääkevalmisteet - Direktiivi 89/105/ETY - Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Kansallisen sairausvakuutusjärjestelmän mukainen automaattinen takaisinmaksu tai korvaaminen - Edellytykset

(Neuvoston direktiivin 89/105/ETY 1 ja 6 artikla)

2. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Lääkevalmisteet - Direktiivi 89/105/ETY - Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Päätös siitä, että lääkettä ei sisällytetä sairausvakuutusjärjestelmän korvaamien lääkkeiden luetteloon - Oikeus muutoksenhakuun - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan muutosta voidaan hakea ainoastaan riippumattomista asiantuntijoista koostuvilta elimiltä - Muutoksenhakuoikeuden riittämätön toteuttaminen

(Neuvoston direktiivin 89/105/ETY 6 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

1. Ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden hintojen sääntelytoimenpiteiden avoimuudesta ja niiden soveltamisesta kansallisissa sairausvakuutusjärjestelmissä annetun direktiivin 89/105/ETY 6 artiklan mukaan tätä säännöstä sovelletaan, jos lääkkeen sisällyttäminen luetteloon merkitsee sen automaattista takaisinmaksua tai korvaamista. Näin ollen se seikka, että jossakin jäsenvaltiossa on rekisteri eikä "korvattavien lääkkeiden luetteloa" ja että tässä valtiossa myös muiden kuin rekisteriin sisältymättömien lääkkeiden korvaaminen on sallittua edellyttäen, että tämä lääkärin määräämä lääke on tarpeellinen potilaan sairauden hoidossa, ei millään tavoin vaikuta asian kannalta ratkaisevaan seikkaan eli siihen, että lääkkeen sisällyttäminen kyseiseen rekisteriin aiheuttaa yleensä sen, että se korvataan automaattisesti.

Tätä tulkintaa tukee lisäksi direktiivin tavoite, joka sen 1 artiklan mukaan on se, että kaikki kansalliset toimenpiteet ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden hintojen valvomiseksi tai kansallisten sairausvakuutusjärjestelmien kattamien lääkevalikoimien rajoittamiseksi ovat tässä direktiivissä säädettyjen vaatimusten mukaisia.

( ks. 29-30 kohta )

2. Tuomioistuimen harjoittaman valvonnan vaatimus on yhteisön oikeuden perusperiaate, joka perustuu jäsenvaltioiden yhteiseen valtiosääntöperinteeseen ja joka on vahvistettu ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamisesta tehdyn Euroopan yleissopimuksen 6 ja 13 artiklassa.

Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään, että muutosta päätökseen olla sisällyttämättä lääkettä kansallisen sairausvakuutusjärjestelmän korvaamien lääkkeiden luetteloon on haettava riippumattomilta asiantuntijoilta, ei vastaa tätä vaatimusta eikä direktiivin 89/105/ETY 6 artiklan 2 kohdan säännöstä, jonka mukaan jokaisen hakijan käytettävissä on oltava tosiasiallisen oikeussuojan takaavat muutoksenhakumahdollisuudet tällaiseen päätökseen. Tällaisia valituksia on nimittäin pidettävä kyseiseen jäsenvaltioon kuuluville, asiantuntijoista koostuville valvontaelimille, eli hallintoviranomaisille, eikä varsinaisille tuomioistuimille tehtyinä valituksina. Koska nämä elimet voivat antaa vain pelkkiä suosituksia, niillä ei ole minkäänlaista omaa päätösvaltaa, joka kuuluu kyseiselle jäsenvaltiolle.

( ks. 42-45 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Sosiaalipolitiikka - Miespuoliset ja naispuoliset työntekijät - Samapalkkaisuus - Eläkekassat, joiden tehtäväksi on uskottu ammatilliseen eläkejärjestelmään kuuluvien etuuksien suorittaminen - Velvollisuus taata miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu - Ulottuvuus

(EY:n perustamissopimuksen 119 artikla (EY:n perustamissopimuksen 117-120 artikla on korvattu EY 136-143 artiklalla))

Tiivistelmä

$$Perustamissopimuksen 119 artiklaa (perustamissopimuksen 117-120 artikla on korvattu EY 136-EY 143 artiklalla) on tulkittava siten, että Saksan oikeuden mukaan perustettujen eläkekassojen (Pensionskassen) kaltaisten laitosten, joiden tehtäväksi on uskottu ammatilliseen eläkejärjestelmään kuuluvien etuuksien suorittaminen, on taattava miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu, vaikka sukupuoleen perustuvan syrjinnän kohteeksi joutuneilla työntekijöillä on etuuksista välittömästi vastuussa olevia tahoja eli työsopimuksen sopimuspuolina olevia työnantajiaan kohtaan maksukyvyttömyyden varalta suojattu oikeus, jonka osalta on suljettu pois syrjintämahdollisuus.

Erityisesti se seikka, että Saksan oikeuden mukaan perustettuun eläkekassaan sovelletaan vakuutuslaitoksena vakuutusoikeutta ja näin ollen tähän oikeuteen sisältyvää yhdenvertaisen kohtelun itsenäistä periaatetta, ja se, että jos eläkekassan vakuutuksia koskevat velvollisuudet kasvavat perustamissopimuksen 119 artiklan soveltamisen seurauksena, se saattaa ryhtyä toimiin tämän korotuksen kattamiseksi muun muassa korottamalla mahdollisesti myös kaikkien eläkekassan jäseninä olevien työntekijöiden vakuutusmaksuja, on kansallisen oikeuden perusteella ratkaistava kysymys. Tällaisella ongelmalla ei kuitenkaan ole vaikutusta Saksan oikeuden mukaan perustettujen eläkekassojen velvollisuuteen noudattaa 119 artiklassa vahvistettua samapalkkaisuuden periaatetta, ilman että asian kannalta olisi merkitystä sillä, että ne ovat oikeudellisesti itsenäisiä ja luonteeltaan vakuutuslaitoksia.

( ks. 25, 33 kohta sekä tuomiolauselma )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Liikenne - Lentoliikenne - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Rajoitukset - Kansallista lainsäädäntöä, jonka mukaan lentokenttämaksut kotimaanlennoille ja jäsenvaltioiden välisille lennoille ovat erisuuruiset, ei voida hyväksyä

(EY:n perustamissopimuksen 59 artikla (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla); neuvoston asetuksen N:o 2408/92 3 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

$$Perustamissopimuksen 59 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) sekä yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen lentoliikenteen reiteille annetun asetuksen N:o 2408/92, jonka tarkoituksena on antaa palvelujen tarjoamisen vapautta koskevan periaatteen soveltamista koskevat säännöt lentoliikenteen alalla, 3 artiklan 1 kohdassa kiellettynä palvelujen tarjoamisen vapautta koskevana rajoituksena on pidettävä sellaista kansallista lainsäädäntöä, jonka mukaan lentomatkustajien lentokenttämaksu on erisuuruinen sen perusteella, onko kyse kotimaanlennosta vai jäsenvaltioiden välisestä lennosta. Kaikkien sellaisten kansallisten säännöstöjen soveltaminen, joiden vaikutuksesta jäsenvaltioiden välinen palvelujen tarjoaminen muodostuu vaikeammaksi kuin puhtaasti jäsenvaltion sisäinen palvelujen tarjoaminen, on ristiriidassa perustamissopimuksen 59 artiklassa vahvistetun vapauden kanssa.

( ks. 11-12, 15 kohta )
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Maatalous - EMOTR - Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen - Yhteisön lainsäädännön soveltamisessa ilmenneistä sääntöjenvastaisuuksista johtuva kieltäytyminen ottaa menoja vastattavaksi - Asianomainen jäsenvaltio kiistää sääntöjenvastaisuudet - Todistustaakka

(Neuvoston asetus N:o 729/70)

2. Maatalous - EMOTR - Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen - Päätösten valmistelu - Yhteisörahoituksen ulkopuolelle jätettävien menojen arviointi - Arvioinnin käsite

(Komission asetuksen N:o 1663/95 8 artiklan 1 kohta)

3. Maatalous - EMOTR - Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen - Päätösten valmistelu - Yhdenvertaisen kohtelun periaate

Tiivistelmä

1. Vaikka komission on osoitettava, että maatalouden yhteistä markkinajärjestelyä koskevia sääntöjä on rikottu, jos se aikoo kieltäytyä jäsenvaltion ilmoittamien menojen vastattavaksi ottamisesta EMOTR:n tilien tarkastus- ja hyväksymismenettelyn yhteydessä, juuri jäsenvaltio voi parhaiten kerätä ja tarkistaa EMOTR:n tilien tarkastamista ja hyväksymistä varten tarvittavat tiedot.

( ks. 14 kohta )

2. Neuvoston asetuksen N:o 729/70 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta annetun asetuksen N:o 1663/95 8 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukaan silloin, kun komissio katsoo, että interventioita ei ole toteutettu yhteisön säännösten mukaisesti, sen on annettava kyseiselle jäsenvaltiolle "arvio" menoista, jotka se mahdollisesti ehdottaa jätettäviksi yhteisörahoituksen ulkopuolelle. Tätä termiä, kuten sen vastineita muissa kieliversioissa, on tulkittava siten, että ei ole välttämätöntä ilmoittaa kysymyksessä olevien menojen määrää koskevaa tarkkaa lukua ja että on riittävää ilmoittaa seikat, joiden perusteella määrä voidaan laskea vähintään likimääräisesti.

( ks. 16 kohta )

3. Kun EMOTR:n tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen liittyviä päätöksiä valmistellaan, jokaisen jäsenvaltion tapausta on lähtökohtaisesti tarkasteltava erikseen sen toteamiseksi, onko asianomainen valtio EMOTR:sta rahoitettavia liiketoimia toteutettaessa toiminut yhteisön oikeudesta johtuvien vaatimusten mukaisesti, vai onko se jättänyt noudattamatta näitä vaatimuksia ja miltä osin se on mahdollisesti menetellyt näin. Jäsenvaltio voi vedota yhdenvertaisuusperiaatteen loukkaamiseen vain siltä osin kuin tapaukset, joihin vedotaan, ovat vähintäänkin rinnastettavissa toisiinsa, kun tarkastellaan tapauksille ominaisia seikkoja, joihin kuuluvat muun muassa ajanjakso, jonka kuluessa menot on suoritettu, sekä kysymyksessä olevat alat ja niiden sääntöjenvastaisuuksien laatu, joista jäsenvaltioita moititaan. Kiellettyä syrjintää voi nimittäin olla vain tilanteissa, joissa toisiinsa rinnastettavia tapauksia kohdellaan eri tavalla, ellei tällaista eroa voida objektiivisesti perustella.

( ks. 26-28 kohta )