JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA

10 päivänä syyskuuta 2020 ( 1 )

Yhdistetyt asiat C-407/19 ja C-471/19

Katoen Natie Bulk Terminals NV ja

General Services Antwerp NV

vastaan

Belgian valtio

Ennakkoratkaisupyyntö – Raad van State (ylin hallintotuomioistuin, Belgia)

ja

Middlegate Europe NV

vastaan

Ministerraad,

sekä muina osapuolina

Katoen Natie Bulk Terminals NV,

General Services Antwerp NV,

Koninklijk Verbond der Beheerders van Goederenstromen (KVBG) CVBA ja

MVH Logistics en Stuwadoring BV

Ennakkoratkaisupyyntö – Grondwettelijk Hof (perustuslakituomioistuin, Belgia)

Ennakkoratkaisupyyntö – SEUT 49 artikla – Sijoittautumisvapaus – Satamatoiminnan harjoittaminen – Satamatyöntekijät (ahtaajat) – Ammattiinpääsy ja palvelukseenotto – Ahtaajien tunnustamista koskevat edellytykset – Kiintiöön (pooliin) kuuluvat satamatyöntekijät – Ahtaajien suora palvelukseenotto – Työsopimuksen keston rajoittaminen – Ahtaajien liikkuminen satama-alueiden välillä – Logistiikkatyöntekijät – Unionin oikeuden vastaisen kansallisen oikeussäännöksen tilapäinen soveltaminen

1. Ahtaajat huolehtivat alusten lastaamisesta ja lastien purkamisesta ja tekevät työtään pätkittäin ja vaativissa oloissa. Ahtaajien taistelu työolojen parantamiseksi järjestäytyneiden ammattiyhdistysten tuella on saanut monet valtiot sääntelemään heidän työsuhteitaan erityissäännöksin.

2. Valtioiden antamat erilaiset oikeusnormit ovat olleet yhteneväisiä siten, että niissä varataan kyseiset työt yksinomaan ahtaajille, jotka kuuluvat rajalliseen kiintiöön eli pooliin (käsiteltävässä asiassa heitä nimitetään ”tunnustetuiksi” ahtaajiksi). Satamapalveluita tarjoavien yritysten on ollut pakko käyttää näitä tunnustettuja ahtaajia.

3. Ahtaaminen ja muut satamatyötehtävät ovat muuttuneet teknisen kehityksen myötä, mutta sääntelyä, jolla tunnustettujen ahtaajien ”monopolia” pönkitetään monin tavoin, on jossain määrin edelleen olemassa muutamissa jäsenvaltioissa. ( 2 )

4. Unionin tuomioistuin katsoi vuonna 2014, ( 3 ) että alan perinteisten toimintamallien mukainen satamien ahtaustoimintaa koskeva Espanjan työlainsäädäntö on vastoin SEUT 49 artiklassa vahvistettua sijoittautumisvapautta.

5. Komission yrityksistä huolimatta unionin lainsäätäjä ei ole onnistunut ennen tuota tuomiota eikä sen jälkeen yhdenmukaistamaan sitä satamapalvelujen tarjoamista koskevan lainsäädännön osaa, joka koskee satamatyöntekijöiden työsuhteita ja sosiaalisia oloja. ( 4 )

6. Unionin tuomioistuin pääsee näiden kahden ennakkoratkaisupyynnön ansiosta ratkaisemaan, ovatko Belgian oikeussäännökset (joilla on pidetty voimassa ahtaajien työhönottoa koskeva erityinen työjärjestelmä) yhteensopivia sijoittautumisvapauden kanssa. Aikanaan annettavassa tuomiossa voidaan samalla asettaa lisäperusteita sen selkiyttämiseksi, miten unionin oikeudesta ja erityisesti sijoittautumisvapaudesta johtuvia vaatimuksia on sovellettava satamatyöntekijöitä koskevaan järjestelmään. Satamat eivät voi jäädä lain ulkopuolelle. ( 5 )

I Asiaa koskevat oikeussäännöt

A Unionin oikeus

7. SEUT 49 artiklassa määrätään seuraavaa: ”Jäljempänä olevien määräysten mukaisesti kielletään rajoitukset, jotka koskevat jäsenvaltion kansalaisen vapautta sijoittautua toisen jäsenvaltion alueelle. Myös kielletään rajoitukset, jotka estävät jäsenvaltion alueelle sijoittautuneita jäsenvaltion kansalaisia perustamasta kauppaedustajan liikkeitä, sivuliikkeitä ja tytäryhtiöitä. Jollei pääomia koskevan luvun määräyksistä muuta johdu, sijoittautumisvapauteen kuuluu oikeus ryhtyä harjoittamaan ja harjoittaa itsenäistä ammattia sekä oikeus perustaa ja johtaa yrityksiä, erityisesti 54 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettuja yhtiöitä, niillä edellytyksillä, jotka sijoittautumisvaltion lainsäädännön mukaan koskevat sen kansalaisia.”

B Belgian oikeus

1. Satamatyöstä annettu laki ( 6 )

8. Satamatyöstä annettua lakia on muutettu useita kertoja, ja nyt käsiteltävän asian kannalta merkityksellisiä ovat sen seuraavat pykälät: ”1 § Satama-alueilla suoritettavien satamatöiden teettäminen muilla kuin tunnustetuilla satamatyöntekijöillä on kielletty. 2 § Tätä lakia sovellettaessa noudatetaan satama-alueiden ja satamatyön rajausta, jonka kuningas on vahvistanut työehtosopimuksista ja pariteettikomiteoista 5.12.1968 annetun lain 35 ja 37 §:n mukaisesti. 3 § Kuningas vahvistaa satamatyöntekijöiden tunnustamista koskevat edellytykset ja menettelyt asianomaisen satama-alueen osalta toimivaltaisen pariteettikomitean antaman lausunnon saatuaan. – – 3bis § Asianomaisen satama-alueen osalta toimivaltaisen pariteettikomitean lausunnon saatuaan kuningas voi velvoittaa kyseisellä alueella satamatyöntekijöitä käyttävät työnantajat liittymään hyväksyttyyn työnantajajärjestöön, jonka on täytettävä valtuutetun toimijan ominaisuudessa kaikki työnantajille kuuluvat velvoitteet, jotka johtuvat yksilöllistä ja kollektiivista työtä koskevan lainsäädännön sekä sosiaalilainsäädännön nojalla satamatyöntekijöiden palvelukseen ottamisesta. Edellisessä momentissa tarkoitetun työnantajajärjestön hyväksyminen edellyttää, että sen jäsenenä on enemmistö asianomaisista työnantajista.”

2. Satama-alan pariteettikomitean perustamisesta, nimestä ja toimivallasta 12.1.1973 annettu kuninkaan päätös ( 7 )

9. Kuninkaan päätöksen 1 §:ssä säädetään seuraavaa: ”Perustetaan pariteettikomitea, jota nimitetään ’satama-alan pariteettikomiteaksi’ (toimivaltainen yleisesti työntekijöiden ja heidän työnantajiensa osalta), kaikille työntekijöille ja heidän työnantajilleen, jotka satama-alueilla: A. suorittavat pää- tai sivutoimisesti satamatöitä eli kaikkea sellaisten tavaroiden käsittelyä, jotka kuljetetaan meriteitse, sisävesitse, rautateitse tai maanteitse, ja niitä koskevia liitännäispalveluja, riippumatta siitä, suoritetaanko nämä satama-altaissa, vesiteillä, satamalaitureilla tai laitoksissa, joissa huolehditaan tavaroiden tuonnista, viennistä ja kauttakulusta, sekä kaikkea sellaisten meriteitse tai sisävesitse kuljetettavien tavaroiden käsittelyä, jotka ovat matkalla teollisuuslaitosten lastauslaitureille tai tulossa niiltä. Tässä päätöksessä tarkoitetaan 1. Tavaroiden käsittelyn osalta a) tavaroilla: kaikkia tavaroita, kontteja ja kuljetusvälineitä, lukuun ottamatta – irtolastina kuljetettua öljyä, öljystä jalostettuja (nestemäisiä) tuotteita sekä jalostamoihin, kemianteollisuuteen ja öljylaitosten varastointiin ja käsittelyyn tarkoitettuja nestemäisiä raaka-aineita – kalastusalusten kuljettamaa kalaa – paineistettua ja irtolastina kuljetettua nestekaasua b) käsittelyllä: kuormaamista, kuorman purkamista, lastaamista, lastin purkamista, lastin siirtoa, irtolastin purkamista, käyttöönottoa, luokittelua, valikointia, kalibrointia, pinoamista, pinon purkamista sekä yhtenäislastien yhdistämistä ja purkamista. 2. Tavaroita koskevilla liitännäispalveluilla: merkitsemistä, punnitsemista, mittaamista, tilavuuden mittaamista, tarkistamista, vastaanottoa, suojaamista (lukuun ottamatta suojauspalveluja, joita suojaus- ja/tai vartiointipalveluista vastaavan paritettikomitean toimivaltaan kuuluvat yritykset tarjoavat satama-alan paritettikomitean toimivaltaan kuuluvien yritysten lukuun), luovuttamista, näytteenottoa ja sinetöintiä, kiinnittämistä ja kiinnitysten purkamista. – –”

3. Satamatyöstä 8.6.1972 annetun lain soveltamisalaan kuuluvilla satama-alueilla työskentelevien satamatyöntekijöiden tunnustamisesta 5.7.2004 annettu kuninkaan päätös ( 8 )

10. Kyseisessä kuninkaan päätöksessä säädettiin alun perin velvollisuudesta tunnustaa kaikki ahtaajat, jotka tekivät vuoden 1973 kuninkaan päätöksessä tarkoitettuja satamatöitä. Tunnustamisen perusteella ahtaajat luokiteltiin joko yleiseen kiintiöön eli yleiseen pooliin tai logistiikan alan pooliin.

11. Tätä 5.7.2004 annettua kuninkaan päätöstä muutettiin 10.7.2016 annetulla kuninkaan päätöksellä, ( 9 ) joka hyväksyttiin sen jälkeen, kun komissio oli antanut Belgialle virallisen huomautuksen 28.3.2014.

12. Tämän muutoksen johdosta 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen uudessa versiossa säädetään seuraavaa: ”1 § 1. Pariteettikomitea, jäljempänä ’hallintokomitea’, joka on perustettu asianomaisella satama-alueella toimivaltaisen pariteettikomitean alakomitean alaisuuteen, tunnustaa satamatyöntekijät kullakin satama-alueella. Hallintokomitean kokoonpanoon kuuluvat 1. puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja 2. neljä varsinaista jäsentä ja neljä varajäsentä, jotka pariteettikomitean alakomiteassa edustettuina olevat työnantajajärjestöt nimeävät 3. neljä varsinaista jäsentä ja neljä varajäsentä, jotka pariteettikomitean alakomiteassa edustettuina olevat työntekijäjärjestöt nimeävät 4. yksi tai useampi sihteeri. Hallintokomitean toiminnassa sovelletaan pariteettikomiteoiden ja niiden alakomiteoiden toimintaa koskevista yleisistä säännöistä 6.11.1969 annetun kuninkaan päätöksen säännöksiä sekä tämän kuninkaan päätöksen 10 §:n erityissäännöksiä. 2. Tunnustamista on haettava kirjallisesti toimivaltaiselta pariteettikomitean alakomitealta tähän tarkoitettua mallia käyttäen. Hakemuksessa on ilmoitettava, hakeeko töitä poolissa vai poolin ulkopuolella. 3. Edellä 1 momentin 1 kohdassa säädetystä poiketen niiden työntekijöiden kohdalla, jotka tekevät [12.1.1973 annetun kuninkaan päätöksen] 1 §:ssä tarkoitettua työtä paikassa, jossa tavara muuntuu valmisteltaessa sen jakelua tai myöhempää lähettämistä siten, että välillisesti syntyy osoitettavissa oleva lisäarvo, ja joilla on ’logistiikkatyöntekijän’ turvallisuustodistus, katsotaan tämän turvallisuustodistuksen vastaavan [vuoden 1972 laissa] tarkoitettua tunnustusta. Työnantajan, joka on tehnyt työsopimuksen työntekijän kanssa edellisessä kohdassa tarkoitettujen toimintojen suorittamiseksi, on haettava turvallisuustodistusta, ja todistuksen myöntäminen edellyttää henkilötodistuksen ja työsopimuksen esittämistä. Tätä menettelyä koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan työehtosopimuksessa. 2 § 1. Kun 1 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitetut satamatyöntekijät on tunnustettu, heidät liitetään satamatyöntekijöiden pooliin tai jätetään sen ulkopuolelle. Työvoiman tarve otetaan huomioon myönnettäessä tunnustus pooliin liittymistä varten. 2. Pooliin liitetyille satamatyöntekijöille annettava tunnustus on määräaikainen tai toistaiseksi voimassa oleva. Tunnustuksen voimassaoloa koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan työehtosopimuksessa. 3. Satamatyöntekijät, jotka eivät kuulu pooliin, otetaan palvelukseen työsopimuksella työsopimuksista 3.7.1978 annetun lain mukaisesti. Tunnustus on voimassa niin kauan kuin kyseinen työsopimus on voimassa. – – 4 § 1. Edellä 1 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitettu satamatyöntekijäksi tunnustaminen edellyttää seuraavaa: – – 2. ulkopuolinen työsuojeluelin, johon [vuoden 1972 lain] 3bis §:n mukaisesti valtuutettu työnantajajärjestö kuuluu, on todennut hakijan terveytensä puolesta satamatyöhön soveltuvaksi 3. hakija on läpäissyt [vuoden 1972 lain] 3bis §:n mukaisesti valtuutetun työnantajajärjestön nimeämän elimen tekemät psykologiset testit, joiden tarkoituksena on tutkia, sopiiko satamatyöntekijäksi hakeva älykkyytensä, persoonansa ja motivaationsa puolesta hoitamaan koulutuksen suoritettuaan satamatyöntekijän tehtäviä – – 6. hakija on osallistunut kolmen viikon ajan ammattipätevyyden antavaan koulutukseen, joka antaa valmiudet turvalliseen työskentelyyn, ja läpäissyt asiaankuuluvan loppukokeen. Toimivaltainen viranomainen voi määrittää laatuvaatimukset, jotka vapaasti annettavan koulutuksen on täytettävä 7. hakijalta ei ole poistettu satamatyöntekijän tunnustusta viiden edellisen vuoden aikana tämän päätöksen 7 §:n 1 momentin 1 tai 3 kohdan perusteella – – 8. edellä 2 §:n 3 momentissa tarkoitetun satamatyöntekijän tunnustamisen yhteydessä vaaditaan lisäksi työsopimus. 2. Satamatyöntekijän tunnustus on voimassa kullakin satama-alueella, sellaisena kuin kuningas on nämä alueet rajannut työehtosopimuksista ja pariteettikomiteoista 5.12.1968 annetun lain 35 ja 37 §:n nojalla. Tarkemmat ehdot ja säännöt, joiden mukaisesti satamatyöntekijä voi työskennellä muulla satama-alueella kuin sillä, jota tunnustus koskee, vahvistetaan työehtosopimuksessa. [Vuoden 1972 lain] 3bis §:n mukaisesti valtuutettu työnantajajärjestö jatkaa valtuutettuna myös siinä tapauksessa, että satamatyöntekijä työskentelee sen satama-alueen ulkopuolella, jota tunnustus koskee. 3. Kyseiset edellytykset eivät koske tätä kuninkaan päätöstä sovellettaessa satamatyöntekijöitä, jotka voivat osoittaa täyttävänsä vastaavat satamatyötä koskevat edellytykset toisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa. 4. Tunnustusta ja tunnustuksen uusimista koskevat hakemukset jätetään hallintokomitealle, joka käsittelee ne. – – 13/1 § 1. Edellä 2 §:n 3 momentin 2 kohdassa tarkoitettu työsopimus on tehtävä toistaiseksi voimassa olevana 2. edellä 2 §:n 3 momentin 2 kohdassa tarkoitettu työsopimus on tehtävä vähintään kahdeksi vuodeksi 3. edellä 2 §:n 3 momentin 2 kohdassa tarkoitettu työsopimus on tehtävä vähintään yhdeksi vuodeksi 4. edellä 2 §:n 3 momentin 2 kohdassa tarkoitettu työsopimus on tehtävä vähintään kuudeksi kuukaudeksi. – – 15/1 § Tätä kuninkaan päätöstä sovellettaessa 1. aiemman 2 §:n 2 momentin nojalla tunnustetut satamatyöntekijät tunnustetaan ilman eri toimenpiteitä pooliin kuuluviksi satamatyöntekijöiksi 2 §:n 1 momentin mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän kuninkaan päätöksen 5–9 §:n soveltamista; 2. aiemman 2 §:n 3 momentin nojalla tunnustetut satamatyöntekijät rinnastetaan ilman eri toimenpiteitä 1 §:n 3 momentissa tarkoitettuihin logistiikkatyöntekijöihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän kuninkaan päätöksen 5–9 §:n soveltamista. – –”

II Riita-asiat ja ennakkoratkaisukysymykset

A Asia C-407/16

13. Katoen Natie Bulk Terminals NV (jäljempänä Katoen) ( 10 ) ja General Services Antwerp NV (jäljempänä General Services) ( 11 ) ovat kaksi Belgiaan sijoittautunutta yhtiötä, joiden liiketoimintaan kuuluu satamapalvelutoimintoja Belgiassa ja ulkomailla.

14. Nämä kaksi yritystä nostivat 5.9.2016 Raad van Statessa (ylin hallintotuomioistuin, Belgia) kanteen, joka koski 10.7.2016 annettua kuninkaan päätöstä. Ne vaativat päätöksen kumoamista sillä perusteella, että se loukkasi niiden näkemyksen mukaan unionin sisämarkkinoiden perusvapauksia sekä vapaan kilpailun alalla annettuja oikeussäännöksiä; ( 12 ) vaikka päätöksellä pyrittiin näennäisesti vapauttamaan työmarkkinat, todellisuudessa sillä vahvistettiin tai otettiin käyttöön peräti seitsemän tarpeetonta ja suhteetonta satamatyötä koskevan lainsäädännön rajoitusta.

15. Ne toivat esiin seuraavat rajoitukset: – Vaatimus, jonka mukaan työnantajajärjestöjen ja ammattiyhdistysten edustajista koostuvan hallintokomitean on tunnustettava kaikki satamatyöntekijät, jotka eivät harjoita logistisia toimintoja, johtaa työmarkkinoiden sulkeutumiseen (closed shop). – Kunkin alueen paikalliset työnantajajärjestöt ja ammattiyhdistykset käyttävät määräysvaltaa elimissä, jotka päättävät ahtaajaksi hakevien soveltuvuudesta työhön terveyden puolesta, psykologisista testeistä ja ammatillisesta koulutuksesta. – Pooliin kuulumattomien työntekijöiden (jotka työnantaja ottaa palvelukseensa suoraan) pääsy satamatyömarkkinoille on puhtaasti teoreettista, sillä näiden työntekijöiden tunnustus on voimassa vain heidän työsopimuksensa voimassaolon ajan ja tunnustusta on haettava uudelleen jokaisen uuden työsopimuksen osalta.

16. Kantajat lisäävät, että nämä rajoitukset ylittävät sen, mikä on tarpeen tavoiteltujen yleisen edun mukaisten päämäärien saavuttamiseksi, eivätkä ne ole oikeutettuja. Se, että Euroopan komissio on poliittisista syistä lopettanut jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn pidättäen oikeuden tilanteen seuraamiseen, ei tee päätöksestä vähemmän yhteensopimatonta unionin oikeuden kanssa.

17. Belgian hallitus kiistää, että 10.7.2016 annetulla kuninkaan päätöksellä loukattaisiin sijoittautumisvapautta tai muita vapauksia. Komission virallisessa huomautuksessa tai kantajina olevien yritysten mainitsemassa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä ei ole riittäviä viitteitä minkäänlaisesta loukkaamisesta. Komissio ei lopettanut jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä poliittisista syistä vaan siksi, että sen ilmaisemiin epäkohtiin puututtiin.

18. Belgian hallituksen mukaan kyseessä ei ole välitön tai välillinen syrjintä, sillä samat säännöt koskevat kaikkia yrityksiä niiden sijoittautumispaikasta riippumatta. Muiden jäsenvaltioiden yrityksiä kohdellaan samalla tavalla kuin kotimaisia.

19. Lopuksi Belgian hallitus väittää, että vaikka esille otetut rajoitukset olisivat olemassa (minkä se kiistää), satamatyötä koskeva lainsäädäntö, johon 10.7.2016 annettu kuninkaan päätös kuuluu, on tarpeellinen, oikeasuhteinen ja riittävän perusteltu, koska – sillä taataan satamatyöntekijöille korkea turvallisuustaso – sillä varmistetaan riittävä joustavuus ottamalla kyseisten työntekijöiden palvelukseenoton yhteydessä huomioon työtarjonnan jatkuva muuttuminen – sillä taataan satamatöiden laatu ja turvallisuus.

20. Tässä tilanteessa Raad van State on esittänyt unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko SEUT 49, SEUT 56, SEUT 45, SEUT 34, SEUT 35, SEUT 101 tai SEUT 102 artiklaa, joko yksinään tai luettuna yhdessä SEUT 106 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä sääntelylle, joka sisältyy – – [10.7.2016] annetun kuninkaan päätöksen 1 §:ään luettuna yhdessä – – 5.7.2004 annetun [kuninkaan] päätöksen 2 §:n kanssa, nimittäin sääntelylle, jonka mukaan edellä mainitun 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen 1 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitetut satamatyöntekijät joko otetaan tai jätetään ottamatta satamatyöntekijöiden pooliin, kun hallintokomitea, joka koostuu tasaedustusperiaatteella yhtäältä pariteettikomitean asianomaisessa alakomiteassa edustettujen työnantajajärjestöjen nimeämistä jäsenistä ja toisaalta pariteettikomitean asianomaisessa alakomiteassa edustettujen työntekijäjärjestöjen nimeämistä jäsenistä, päättää heidän tunnustamisestaan ottaen siinä yhteydessä huomioon työvoiman tarpeen, kun huomioon otetaan myös, että hallintokomitean päätöksenteolle ei ole säädetty määräaikaa ja että sen tekemiin tunnustamispäätöksiin voidaan hakea muutosta vain nostamalla kanne tuomioistuimessa? 2) Onko SEUT 49, SEUT 56, SEUT 45, SEUT 34, SEUT 35, SEUT 101 tai SEUT 102 artiklaa, joko yksinään tai luettuna yhdessä SEUT 106 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä sääntelylle, joka otettiin käyttöön 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen 4 §:n 1 momentin 2, 3, 6 ja 8 kohdalla, jotka korvattiin ja joita täydennettiin riidanalaisen 10.7.2016 annetun kuninkaan päätöksen 4 §:n 2, 3, 4 ja 6 kohdalla, nimittäin sääntelylle, jonka mukaan satamatyöntekijäksi tunnustamiselle säädetään edellytykseksi, että a) ulkoinen työsuojeluelin, johon – – 8.6.1972 annetun lain 3bis §:n mukainen hyväksytty työnantajajärjestö kuuluu, todistaa työntekijän terveydeltään soveltuvaksi, b) työntekijä on läpäissyt saman 8.6.1972 annetun lain 3bis §:n mukaisen hyväksytyn työnantajajärjestön osoittaman elimen järjestämät psykologiset testit, c) työntekijä on osallistunut kolmen viikon työturvallisuus- ja ammattitaitokurssiin ja läpäissyt loppukokeen ja d) työntekijällä on oltava jo työsopimus, jos kyse on satamatyöntekijästä, jota ei oteta pooliin, mukaan lukien, luettuna yhdessä 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen 4 §:n 3 momentin kanssa, että ulkomaalaisten satamatyöntekijöiden on voitava osoittaa, että he täyttävät vastaavanlaiset edellytykset toisessa jäsenvaltiossa, jotta heiltä ei riidanalaista sääntelyä sovellettaessa vaadittaisi enää edellytysten täyttämistä? 3) Onko SEUT 49, SEUT 56, SEUT 45, SEUT 34, SEUT 35, SEUT 101 tai SEUT 102 artiklaa, joko yksinään tai luettuna yhdessä SEUT 106 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen 2 §:n 3 momentilla käyttöön otetulle sääntelylle, sellaisena kuin se on korvattuna riidanalaisen 10.7.2016 annetun kuninkaan päätöksen 2 §:llä, nimittäin sääntelylle, jonka mukaan työnantaja tekee niiden satamatyöntekijöiden kanssa, joita ei oteta pooliin, suoraan työsopimuksista 3.7.1978 annetun lain mukaisen työsopimuksen ja heidän tunnustamisensa kesto rajoittuu kyseisen työsopimuksen kestoon, minkä seurauksena tunnustamismenettely on aina aloitettava uudelleen? 4) Onko SEUT 49, SEUT 56, SEUT 45, SEUT 34, SEUT 35, SEUT 101 tai SEUT 102 artiklaa, joko yksinään tai luettuna yhdessä SEUT 106 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen 13/1 §:llä käyttöön otetulle sääntelylle, sellaisena kuin se lisättiin 10.7.2016 annetun kuninkaan päätöksen 17 §:llä, nimittäin siirtymätoimenpiteelle, jonka mukaan kolmannessa ennakkoratkaisukysymyksessä tarkoitettu työsopimus on ensiksi tehtävä toistaiseksi voimassa olevaksi, 1.7.2017 alkaen vähintään kahdeksi vuodeksi, 1.7.2018 alkaen vähintään yhdeksi vuodeksi, 1.7.2019 alkaen vähintään kuudeksi kuukaudeksi ja 1.7.2020 alkaen sen kesto voidaan valita vapaasti? 5) Onko SEUT 49, SEUT 56, SEUT 45, SEUT 34, SEUT 35, SEUT 101 tai SEUT 102 artiklaa, joko yksinään tai luettuna yhdessä SEUT 106 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen 15/1 §:ään sisältyvälle sääntelylle, sellaisena kuin se lisättiin 10.7.2016 annetun kuninkaan päätöksen 18 §:llä, nimittäin (siirtymä)toimenpiteelle, jonka mukaan vanhan järjestelmän puitteissa tunnustetut satamatyöntekijät tunnustetaan ilman eri toimenpiteitä poolissa oleviksi satamatyöntekijöiksi, jolloin mahdollisuus, että työnantaja tekee suoraan heidän kanssaan (toistaiseksi voimassa olevan) työsopimuksen, estyy ja työnantajat eivät voi sitouttaa hyviä työntekijöitä tekemällä suoraan heidän kanssaan vakituisen työsopimuksen ja tarjoamalla heille yleisen työoikeuden mukaisen työsuhdeturvan? 6) Onko SEUT 49, SEUT 56, SEUT 45, SEUT 34, SEUT 35, SEUT 101 tai SEUT 102 artiklaa, joko yksinään tai luettuna yhdessä SEUT 106 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen 4 §:n 2 momentilla käyttöön otetulle sääntelylle, sellaisena kuin se on korvattuna 10.7.2016 annetun kuninkaan päätöksen 4 §:n 7 kohdalla, nimittäin sääntelylle, jonka mukaan työehtosopimuksessa määrätään ehdot ja menettelysäännöt, joita soveltaen satamatyöntekijä voidaan siirtää muulle satama-alueelle kuin sille, jota tunnustus koskee, minkä johdosta työntekijöiden liikkuvuus satama-alueiden välillä rajoittuu, eikä lainsäätäjä itse ole selventänyt, millaisia nämä ehdot ja menettelysäännöt voivat olla? 7) Onko SEUT 49, SEUT 56, SEUT 45, SEUT 34, SEUT 35, SEUT 101 tai SEUT 102 artiklaa, joko yksinään tai luettuna yhdessä SEUT 106 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen 1 §:n 3 momentilla käyttöön otetulle sääntelylle, sellaisena kuin se on korvattuna 10.7.2016 annetun kuninkaan päätöksen 1 §:n 2 kohdalla, nimittäin sääntelylle, jonka mukaan (logistiikka)työntekijöillä, jotka suorittavat satama-alan pariteettikomitean perustamisesta, nimestä ja toimivallasta 12.1.1973 annetun kuninkaan päätöksen 1 §:ssä tarkoitettuja työtehtäviä paikoissa, joissa tavaroita muunnetaan jatkojakelun tai lähetyksen valmistelua varten tavalla, joka epäsuorasti johtaa osoitettavissa olevaan lisäarvoon, on oltava turvallisuustodistus, joka katsotaan satamatyöstä 8.6.1972 annetussa laissa tarkoitetuksi tunnustukseksi, kun otetaan huomioon, että kyseistä todistusta hakee työnantaja, joka on tehnyt työntekijän kanssa tarkoitettujen työtehtävien suorittamista koskevan työsopimuksen, ja todistuksen antaminen edellyttää työntekijän työsopimuksen ja henkilötodistuksen esittämistä, missä yhteydessä noudatettavan menettelyn säännöt vahvistetaan työehtosopimuksessa ilman että lainsäätäjä on selventänyt tätä kohtaa?”

B Asia C-471/19

21. Middlegate Europe on Zeebruggeen (Belgia) sijoittautunut kuljetusyritys, joka toimii koko Euroopassa. Kansainvälisen maantiekuljetuksen yhteydessä sen työntekijät siirtävät Zeebruggen satamalaiturilla vetotrukin avulla muun muassa perävaunuja laivattaviksi Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Irlantiin.

22. Poliisi laati 12.1.2011 suoritetun tarkastuksen perusteella pöytäkirjan, jonka mukaan Middlegate Europe oli rikkonut vuoden 1972 lain 1 §:ää (teettänyt satamatöitä satamatyöntekijällä, jota ei ollut tunnustettu). Sille määrättiin 17.1.2013 tehdyllä päätöksellä 100 euron sakko.

23. Middlegate Europe riitautti seuraamuksen arbeidsrechtbank te Gent, afdeling Bruggessa (Gentin työoikeudellisten asioiden alioikeus, Bruggen osasto, Belgia), joka totesi kanteen perusteettomaksi. Arbeidshof te Gent (Gentin työoikeudellisten asioiden ylioikeus, Belgia) hylkäsi niin ikään ensimmäisessä oikeusasteessa annetusta tuomiosta tehdyn valituksen.

24. Middlegate Europe on tehnyt kassaatiovalituksen Hof van Cassatieen (ylin tuomioistuin, Belgia); se väittää, että vuoden 1972 lain 1 ja 2 §:llä rikotaan Belgian perustuslain 10, 11 ja 23 §:ää (yhdenvertaisuusperiaate sekä kaupan ja elinkeinon vapaus).

25. Tuossa menettelyssä Hof van Cassatie on esittänyt perustuslain mukaisuutta koskevan kysymyksen Grondwettelijk Hofille (perustuslakituomioistuin, Belgia). Viimeksi mainitun mukaan kysymyksen ratkaiseminen edellyttää unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisua, koska valittajan ja vastapuolen oikeudelliset perusteet koskevat kansallisen lainsäädännön yhteensopivuutta unionin oikeuden kanssa.

26. Se esittää varsinaisesti seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: ”1) Onko SEUT 49 artiklaa, joko yksinään tai luettuna yhdessä saman sopimuksen 56 artiklan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 15 ja 16 artiklan sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle sääntelylle, jossa henkilöille tai yrityksille, jotka haluavat harjoittaa Belgiassa sijaitsevalla satama-alueella [vuoden 1972 laissa] tarkoitettuja satamatyötoimintoja – mukaan lukien toiminnot, jotka eivät kuulu laivojen lastaukseen ja lastin purkamiseen suppeassa merkityksessä – säädetään velvoite käyttää ainoastaan tunnustettuja satamatyöntekijöitä? 2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voiko Grondwettelijk Hof pysyttää [vuoden 1972 lain] kyseessä olevien 1 ja 2 §:n seuraukset toistaiseksi voimassa estääkseen oikeudellisen epävarmuuden ja sosiaalisen tyytymättömyyden ja antaakseen lainsäätäjälle tilaisuuden saattaa säännökset Euroopan unionin oikeudesta johtuvien velvoitteiden mukaisiksi?”

III Asian käsittely unionin tuomioistuimessa

27. Asiat C-407/19 ja C-471/19 päätettiin yhdistää sen jälkeen, kun kirjallisia huomautuksia olivat esittäneet Katoen, Belgian hallitus ja komissio.

28. Istunto, joka oli määrä pitää 23.4.2020, korvattiin unionin tuomioistuimen esittämillä kysymyksillä, joihin osapuolet vastasivat kirjallisesti.

IV Alustavat toteamukset

A Onko kyseessä täysin jäsenvaltion sisäinen tilanne?

29. Koska käsiteltävien ennakkoratkaisupyyntöjen taustalla olevat riita-asiat koskevat tilanteita, joihin ei liity rajat ylittäviä osatekijöitä, voi olla aiheellista pohtia (kuten Raad van State tekee), ( 13 ) onko unionin tuomioistuin toimivaltainen ratkaisemaan ennakkoratkaisukysymykset.

30. Lähtökohtaisesti EUT-sopimuksen liikkumisvapauksia koskevia määräyksiä tai niiden täytäntöönpanemiseksi annettuja säädöksiä ei voida soveltaa tilanteisiin, jonka kaikki osatekijät rajoittuvat yhden ainoan jäsenvaltion sisälle. ( 14 )

31. Poikkeuksena tästä säännöstä unionin tuomioistuin on todennut, että kun ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kääntyy sen puoleen sellaisten säännösten, joita sovelletaan kyseisen valtion kansalaisten lisäksi myös muiden jäsenvaltioiden kansalaisiin, kumoamista koskevan menettelyn yhteydessä, ratkaisu, jonka ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin antaa unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisutuomion jälkeen, vaikuttaa myös viimeksi mainittuihin kansalaisiin, mikä oikeuttaa sen, että unionin tuomioistuin vastaa sille esitettyihin kysymyksiin, jotka liittyvät perusvapauksia koskeviin EUT-sopimuksen määräyksiin, huolimatta siitä, että pääasian oikeusriidan kaikki osatekijät rajoittuvat yhden ainoan jäsenvaltion sisälle. ( 15 )

32. Näissä tapauksissa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on perusteltava unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisuna esittämän tulkinnan välttämättömyys. ( 16 ) Raad van State on täyttänyt tämän velvoitteen tuomalla esiin seuraavaa: – Riidanalaista Belgian lainsäädäntöä sovelletaan kansallisuudesta riippumatta erotuksetta kaikkiin toimijoihin, jotka aikovat harjoittaa satamiin liittyvää taloudellista toimintaa. – Lainsäädäntö koskee Antwerpenin ja Zeebruggen satama-alueita Belgiassa, nämä satama-alueet ovat avoimia kansainvälisille kuljetuksille ja kilpailu on hyvin kiivasta lähellä toisiaan sijaitsevien muiden Hampurin ja Haagin väliseen ”satamaketjuun” kuuluvien satamien kesken. – Näillä satama-alueilla on selvästi rajat ylittävä intressi: niillä tapahtuu runsaasti tavaroiden tuontia ja vientiä, jota harjoittavat kansainväliset toimijat ovat halukkaita käyttämään muiden jäsenvaltioiden satamatyöntekijöitä omissa tehtävissään.

33. Edellä esitetyn perusteella katson, että Raad van State on perustellut riittävällä tavalla, että vaikka kyseessä on täysin jäsenvaltion sisäinen tilanne, riita-asialla voi olla riittävä rajat ylittävä ulottuvuus, jonka vuoksi unionin tuomioistuimelta on aiheellista pyytää yhteistyötä ennakkoratkaisumenettelyssä.

B Unionin oikeuden sovellettavuus

34. Raad van State esittää asiassa C-407/19 peräti seitsemän kysymystä, jotka liittyvät SEUT 49, SEUT 56, SEUT 45, SEUT 34, SEUT 35, SEUT 101 ja SEUT 102 artiklaan, joko yksin tai luettuna yhdessä SEUT 106 artiklan 1 kohdan kanssa. Näiden artiklojen mainitsemisen tarkoitus on varmistaa, ovatko riidanalaiset Belgian oikeussäännökset niiden mukaisia.

35. Ennakkoratkaisupyynnössä ei kuitenkaan perustella, miksi näiden kaikkien unionin primaarioikeuden määräysten tulkinta olisi välttämätöntä.

36. Tämä koskee varsinaisesti tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja vähemmässä määrin palvelujen tarjoamisen vapautta ja työntekijöiden vapaata liikkuvuutta (näihin kahteen viimeksi mainittuun viitataan ennakkoratkaisupyynnössä pari kertaa). Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin keskittyy päättelyssään sijoittautumisvapauteen, mikä on loogista, sillä riita-asia koskee rajoituksia, joita Belgiassa käytetystä ahtaajien työhönottojärjestelmästä aiheutuu muiden jäsenvaltioiden yrityksille, jotka haluavat sijoittautua Belgian satamiin ja tarjota niissä palveluja. ( 17 )

37. Ennakkoratkaisupyynnössä ei anneta myöskään riittäviä selityksiä, jotta unionin tuomioistuin voisi tulkita yrityksiin sovellettavia kilpailusääntöjä (SEUT 101 ja SEUT 102 artikla) tai julkisiin yrityksiin tai yrityksiin, joille on myönnetty erityis- tai yksinoikeuksia, sovellettavia kilpailusääntöjä (SEUT 106 artiklan 1 kohta) ja selvittää, onko riidanalainen kansallinen lainsäädäntö yhteensopiva niiden kanssa. ( 18 )

38. Minun on lisättävä tässä yhteydessä, että tuomiossa Becu ym. ( 19 ) on jo tarkasteltu satamatyöntekijöitä koskevaa Belgian lainsäädäntöä SEUT 106 artiklan 1 kohdan valossa, luettuna yhdessä SEUT 101 artiklan ja SEUT 102 artiklan kanssa. Mainitussa tuomiossa todettiin, ettei kyseisillä määräyksillä anneta yksityisille oikeutta riitauttaa jäsenvaltion sellaisen lainsäädännön soveltamista, jolla ne velvoitetaan ottamaan palvelukseen yksinomaan vuoden 1972 laissa tarkoitettuja tunnustettuja satamatyöntekijöitä ja maksamaan näille palkka, joka on huomattavasti suurempi kuin niiden omille tai muille työntekijöille maksettu palkka. ( 20 )

39. Ennakkoratkaisupyyntöjen sisällön perusteella tulkittavaksi tulee lähinnä SEUT 49 artikla, ja on selvitettävä, rikkooko edellä kuvatun kaltainen kansallinen lainsäädäntö sitä. Lisäksi on otettava huomioon SEUT 45 artikla, joka koskee työntekijöiden vapaata liikkuvuutta.

C Primaarioikeus vai yhdenmukaistamissäännöt?

40. Unionin lainsäätäjä yhdenmukaisti satamapalveluiden tarjoamisen vasta antamalla asetuksen 2017/352. ( 21 ) Aiemmat yritykset (vuosina 2004 ja 2007) antaa alaa koskevia direktiivejä kariutuivat lopulta, mikä johtui suurelta osin siitä, että ahtaajien ammattiyhdistykset vastustivat ”omahuolinnan” (self-handling) käyttöönottoa. ( 22 )

41. Komission ehdotuksessa tarkasteltiin tätä satamissa käytettävää lastaus- ja purkutoiminnan muotoa, jossa näistä toiminnoista huolehtivat aluksen omat työntekijät (joita ei siis ollut tunnustettu vaan jotka olivat varustajien tai satamapalveluja tarjoavien yritysten suoraan palkkaamia). ( 23 )

42. Kuten olen jo todennut, ( 24 ) satamapalveluihin liittyvien työoikeudellisten kysymysten ydin jätettiin asetuksen 2017/352 soveltamisalan ulkopuolelle: sen 9 artiklan 1 kohdassa säädetään, että asetus ”ei vaikuta jäsenvaltioiden sosiaali- ja työalan sääntöjen soveltamiseen”. ( 25 ) Se ei siis vaikuta ahtaajia koskevan säännöstön keskeisiin näkökohtiin. ( 26 ) Tämän vuoksi aiheesta annettuja kansallisia oikeussäännöksiä on verrattava suoraan unionin primaarioikeuteen.

43. Ammattipätevyyden tunnustamisesta annetun direktiivin 2005/36/EY ( 27 ) tulkinta saattaa osoittautua merkitykselliseksi, vaikkei sitä mainitakaan ennakkoratkaisupyynnöissä.

D Kahden ennakkoratkaisupyynnön välinen yhteys

44. Kyseiset ennakkoratkaisupyynnöt (C-407/19 ja C-471/19) liittyvät läheisesti toisiinsa, joten ne yhdistettiin. Niiden näkökulmat poikkeavat kuitenkin toisistaan: Grondwettelijk Hof tarkastelee lakien yhteensopivuutta Belgian perustuslain kanssa, kun taas Raad van State valvoo lakia alemman tasoisten oikeussäännösten lainmukaisuutta.

45. Asia C-471/19 koskee vuoden 1972 lain kahden pykälän yhteensopivuutta SEUT 49 artiklan kanssa vuonna 2011 tapahtuneiden tosiseikkojen osalta, jolloin 5.7.2004 annettu kuninkaan päätös oli voimassa ilman vuonna 2016 tehtyjä muutoksia.

46. Grondwettelijk Hof tiedustelee nimittäin vuoden 1972 lain 1 ja 2 §:n yhteensopivuudesta SEUT 49 artiklan (ja perusoikeuskirjan 15 ja 16 artiklan) kanssa sellaisenaan, ottamatta huomioon niihin lainsäädännöllä tehtyjä muutoksia. ( 28 )

47. Asiassa C-407/19 tätä yhteensopivuutta tarkastellaan 10.7.2016 annetulla kuninkaan päätöksellä lisättyjen säännösten osalta.

V Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys asiassa C-471/19

48. Aion tarkastella ensinnäkin, onko kansallinen laki, jolla rajataan mahdollisuus tulla palkatuksi satamatyöhön koskemaan pelkästään ”tunnustettuja” työntekijöitä, yhteensopiva SEUT 49 artiklan kanssa. Viittaa jäljempänä perusoikeuskirjan 15 ja 16 artiklaan. Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen soveltaminen sisältyy SEUT 49 artiklaan, joten sitä ei tarvitse käsitellä erikseen.

A Satamatyöntekijöiden työhönoton rajoittaminen sijoittautumisoikeuden rajoittamisena

49. Kyseessä on siis niiden yritysten sijoittautumisoikeuden (SEUT 49 artikla) käyttäminen, jotka haluavat harjoittaa toimintaa Belgian satamissa ja käyttää tähän työhön muita työntekijöitä kuin tunnustettuja ahtaajia. Kuten edellä on todettu, viimeksi mainitut ovat ainoita, joilla on lupa tehdä satamatöitä.

50. Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 49 artiklassa tarkoitettuna rajoituksena on pidettävä sellaisia kansallisia toimenpiteitä, joilla kielletään unionin kansalaista käyttämästä EUT-sopimuksessa taattua sijoittautumisvapautta, haitataan sitä tai tehdään siitä vähemmän houkuttelevaa, vaikka kyseisiä toimenpiteitä sovellettaisiinkin ilman kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää. ( 29 )

51. Belgian lainsäädäntö ei ole suoraan kansalaisuuden perusteella syrjivää, koska sitä sovelletaan samalla tavalla belgialaisiin yrityksiin ja muiden jäsenvaltioiden yrityksiin, jotka haluavat sijoittautua satama-alueille ja tarjota niillä palvelujaan. Kaikkien niiden on kuitenkin otettava palvelukseensa tunnustettuja työntekijöitä voidakseen harjoittaa toimintaansa, eikä niillä ole mahdollisuutta käyttää omia työntekijöitään (tai muita työntekijöitä, joita ei ole tunnustettu).

52. Tällä säännöllä on siten kielteisiä seurauksia muista jäsenvaltioista tuleville yrityksille, jotka haluavat sijoittautua Belgian satama-alueille, koska ne eivät voi palkata vapaasti ja muilla keinoilla työntekijöitä työtehtäviinsä. Näin se estää kyseisiä yrityksiä sijoittautumasta Belgian satamiin harjoittaakseen ammattitoimintaa tai voi saada ne luopumaan tästä. ( 30 )

53. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin yhtyy tähän ajatukseen, ja minäkin olen samaa mieltä. Se myöntää, että velvollisuus palkata ahtaajat pooliin kuuluvien satamatyöntekijöiden joukosta sellaisin ehdoin, joihin satamayritykset eivät voi vaikuttaa, sekä velvollisuus kuulua työnantajia edustavaan järjestöön estävät muiden jäsenvaltioiden yrityksiä sijoittautumasta Belgian satama-alueille tai voivat saada nämä luopumaan siitä. ( 31 )

54. Tuomiosta komissio v. Espanja ilmenee yksiselitteisesti, että tämäntyyppiset toimenpiteet rajoittavat sijoittautumisvapautta. ( 32 ) Tätä seikkaa ei siis ole tarpeen tarkastella enää enempää.

B Rajoituksen oikeuttaminen

55. Sijoittautumisvapauden rajoitukset, joita sovelletaan ilman kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää, voivat olla oikeutettuja yleistä etua koskevasta pakottavasta syystä, jos niillä voidaan taata tavoitellun päämäärän toteutuminen eikä niillä ylitetä sitä, mikä on tarpeen kyseisen päämärän saavuttamiseksi. ( 33 )

56. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin mainitsee ennakkoratkaisupyynnössään samat yleistä etua koskevat pakottavat syyt, jotka Belgian hallitus on ottanut esille huomautuksissaan. ( 34 ) Näitä ovat – tarve taata satamien turvallisuus ja ehkäistä työtapaturmat – tarve saada käyttöön tuottavia, osaavia ja kilpailukykyisiä erikoistyöntekijöitä työvoiman tarpeen vaihdellessa satama-alueilla – yhdenvertaisen kohtelun takaaminen satamatyöntekijöiden sosiaalisten olojen kannalta.

57. Unionin tuomioistuin on hyväksynyt satamien turvallisuuden yleisen edun mukaiseksi pakottavaksi vaatimukseksi. ( 35 ) Satamien turvallisuuteen vetoaminen yhdistetään käsiteltävässä asiassa tapaturmien ennaltaehkäisyyn, sillä kyseessä katsotaan olevan huomattavan riskialtis toiminta.

58. Belgian hallitus ja kantajina olevat yritykset väittävät satamatöiden vaarallisuudesta seuraavaa: – Belgian hallituksen mukaan tapaturmariski on olemassa paitsi lastattaessa aluksia ja purettaessa alusten lasteja näiden toimintojen suppeassa merkityksessä, myös näihin toimintoihin väistämättä liittyvien erilaisten toimintojen yhteydessä. ( 36 ) – Kantajina olevat yritykset väittävät puolestaan, että satamatöiden vaarallisuus on vähentynyt huomattavasti tekniikan kehittymisen myötä. ( 37 ) Niistä vaikuttaa siltä, että Belgian viranomaiset rinnastavat ahtauksen, joka on hyvin monimuotoista toimintaa, muihin vähemmän riskialttiisiin toimintoihin (kuten satamaan saapuvien rekkojen ja junien lastaukseen ja lastien purkuun tai varastointiin ja tavaroiden pinoamiseen varastossa), joista tavalliset työntekijät, joilta ei vaadita etukäteen myönnettyä tunnustusta, huolehtivat satama-alueiden ulkopuolella. Kantajina olevien yritysten mielestä satamassa suoritettavien eri toimintojen tekeminen limittäin ei tee niistä vaarallisempia.

59. Näiden väitteiden lopullinen ratkaiseminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä, mutta pidän mahdollisena, että satamatöiden nykyinenkin riskitaso riittää oikeuttamaan sen, että jäsenvaltion viranomaiset päättävät antaa oikeussääntöjä, joilla taataan turvallisuus satama-alueilla.

60. Kansainvälinen työjärjestö (jäljempänä ILO) on laatinut suosituksia, joista satamatöiden vaarallisuus ilmenee. ( 38 ) Vaikka ILO myöntää, että tilanne on parantunut, sen mukaan ”edelleen katsotaan, että satamatyöhön liittyy hyvin suuri tapaturmariski”. ( 39 )

61. Satamien turvallisuutta, jolla tähdätään tapaturmien ehkäisemiseen, voidaan pitää yleisen edun mukaisena pakottavana vaatimuksena. Sillä voitaisiin siten perustella satamatyöhön pääsyä koskevia rajoituksia, myös rajoituksia, jotka koskevat kyseistä työtä tekevien henkilöiden työhönottoehtoja.

62. Unionin tuomioistuin on myöntänyt yleisesti myös työntekijöiden suojelun olevan yksi yleistä etua koskevista pakottavista syistä, joilla sijoittautumisvapauden rajoituksia voidaan perustella. ( 40 )

63. Belgian hallitus esittää syyksi pooliin jo kuuluvien tunnustettujen satamatyöntekijöiden työolojen suojelemisen verrattuna niihin työntekijöihin, joita ei ole tunnustettu ja jotka eivät kuulu pooliin. Tämä argumentti ei mielestäni ole riittävä, jotta kyseisten työntekijöiden suojelemisen voitaisiin hyväksyä oikeuttavan ahtaajien työhönoton rajoittamisen, jolla suositaan osaa työntekijöistä vuoden 1972 laissa säädetyllä tavalla.

64. Tällaiselle toimenpiteelle voisi löytyä kaikupohjaa Kansainvälisen työjärjestön yleisen konferenssin yhteydessä Genevessä 25.6.1973 tehdystä satamatyöhön liittyvästä yleissopimuksesta (n:o 137) (jäljempänä yleissopimus (n:o 137)), ( 41 ) jonka 3 artiklan 2 kohdassa määrätään rekisterissä olevien satamatyöntekijöiden etusijasta satamatyöhön. Kyseisessä yleissopimuksessa on tällaisia rekisteröityjä ahtaajia suojaavia määräyksiä.

65. Yleissopimus (n:o 137) on kuitenkin ILO:n tekninen sopimus, jonka asema on väliaikainen, sillä se on ratifioitu vain 25 valtiossa (tosiasiassa 24:ssä, sillä Alankomaat perui ratifiointinsa vuonna 2006), ja näistä 11 on Euroopan unionin jäsenvaltioita; Belgia ei kuitenkaan kuulu tähän joukkoon. ( 42 ) Yleissopimusta ei myöskään saateta enää ajan tasalle satamatyön teknologisen kehittymisen vuoksi, ja siinä vahvistettua satamatyöntekijöiden rekisteröintijärjestelmää on käytetty toisinaan vain yhtä työntekijäryhmää suosivana työntekijäreservinä tai ammatillisena monopolina. ( 43 )

66. Euroopan unioni ei ole yleissopimuksen (n:o 137) sopimuspuoli, eikä unionin tuomioistuin ole ottanut tuomiossa komissio v. Espanja kantaa siihen, miten yleissopimus vaikuttaa unionin oikeuteen, ( 44 ) vaikka Espanjan kuningaskunta vetosi siihen perustellakseen ahtaajien työhönotossa soveltamaansa kansallista järjestelmää, jonka todettiin lopulta olevan vastoin SEUT 49 artiklaa. Yleissopimuksen (n:o 137) väliaikaisuus selittää sen, että muista ILO:n yleissopimuksista poiketen ( 45 ) sen sisältöä ei ole myöskään toistettu työmarkkinaosapuolten välillä tehdyissä kansainvälisissä sopimuksissa, niin että se voitaisiin sisällyttää sitten unionin direktiiveihin.

67. Edellä esitetyn perusteella päättelen, että ahtaajien työhönoton rajoittaminen tunnustusta edellyttämällä voitaisiin oikeuttaa ainoastaan satamien turvallisuuden suojelemisella eli satama-alueella tapahtuvien tapaturmien ehkäisemisellä kyseisen työhön liittyvän riskitason vuoksi.

68. Vaikka satamatöiden suorittamiseen käytettävän työvoiman varmistamisen tarve hyväksyttäisiin pakottavaksi vaatimukseksi, ei tämä edellyttäisi välttämättä nyt tarkasteltavan kaltaista suljettua kiintiöjärjestelmää. Kyseinen tarve voitaisiin tyydyttää pysyvällä tavalla satamatyökeskusten, tilapäistyövoimaa välittävien yritysten tai muiden kyseistä järjestelmää joustavampien mallien avulla.

C Rajoituksen oikeasuhteisuus

69. Sijoittautumisoikeutta rajoittava kansallinen toimenpide, joka on oikeutettavissa pakottavalla vaatimuksella, voidaan hyväksyä vain, jos täyttyy se lisäedellytys, että toimenpide on suhteellisuusperiaatteen mukainen. Tästä näkökulmasta tarkastellen rajoituksen sisällön on oltava välttämätön satamien turvallisuutta koskevan tavoitteen saavuttamisen takaamiseksi, eikä samaan lopputulokseen voida päästä yhtä tehokkailla vähemmän rajoittavilla oikeussäännöillä. ( 46 )

70. Vuoden 1972 lain 1 ja 2 §:ssä otetaan ainoastaan käyttöön tunnustusjärjestelmä, joka on keino valvoa ja rajoittaa ahtaajien työhönottoa. Niissä ei kuitenkaan täsmennetä järjestelmän toteuttamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä.

71. Mielestäni voitaisiin katsoa, että molemmat säännökset täyttävät erikseen tarkasteltuina oikeasuhteisuutta koskevan arviointiperusteen. Pelkkä ahtaajille etukäteen myönnetty tunnustus työhönoton edellytyksenä voisi olla asianmukainen keino suojata satamatyöntekijöiden turvallisuus. ( 47 )

72. Kaikki riippuu kuitenkin tunnustuksen soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen sisällöstä. Hyväksyttäviä ovat sellaiset säännöt, jotka perustuvat objektiivisiin arviointiperusteisiin, jotka eivät ole syrjiviä, jotka ovat etukäteen tiedossa ja joiden avulla muiden jäsenvaltioiden ahtaajat voivat osoittaa täyttävänsä alkuperävaltiossaan vastaavat vaatimukset kuin joita sovelletaan kotimaisiin satamatyöntekijöihin. ( 48 )

73. Ahtaajille myönnettävä tunnustus, jonka perusteella heidät voidaan ottaa työhön Belgian satamissa, voitaisiin ulottaa koskemaan kaikkia niitä, joilla on alkuperävaltiossaan aiemmin hankittu vastaava ammatillinen koulutus, ( 49 ) joka on esimerkiksi ILO:n antamien ohjeiden mukainen. ( 50 ) Tuollaisen koulutuksen päätteeksi saisi satamatöiden suorittamiseen pätevyyden antavan ammattinimikkeen. ( 51 )

74. Unionin tuomioistuin on katsonut tuomiossa komissio v. Espanja, ( 52 ) että kansallisessa lainsäädännössä asetetuille toimenpiteille ( 53 ), kuten velvollisuudelle ottaa työhön ensisijaisesti tietyn osakeyhtiön käyttöön antamia työntekijöitä, oli olemassa sijoittamisvapautta vähemmän rajoittavia vaihtoehtoja.

75. Unionin tuomioistuin piti komission ehdottamia vaihtoehtoja satamatyöntekijöiden turvallisuuden suojelemiseksi tuolloin vähemmän rajoittavina: ”– – ahtaajayritysten, jotka voisivat palkata vapaasti pysyviä tai tilapäisiä työntekijöitä, olisi hoidettava itse työnvälitystoimistoja, joista niille toimitettaisiin työvoimaa, ja ne järjestäisivät itse näiden työntekijöiden koulutuksen, tai olisi mahdollisuus perustaa tilapäisinä työnvälittäjinä toimivien yksityisten yritysten hallinnoima työvoimareservi, josta työntekijöitä annettaisiin ahtaajayritysten käyttöön”. ( 54 )

76. Satamien turvallisuuden takaamiseksi kyseisiin vaihtoehtoihin voitaisiin lisätä, että työhönoton kannalta soveltuvaksi tunnustaminen voisi edellyttää satamatyöntekijöiltä riittävää ammatillista koulutusta, josta olisi annettu tarvittaessa ammattipätevyyden osoittava todistus.

77. Vuoden 1972 lain 1 ja 2 § eivät kuitenkaan läpäise oikeasuhteisuuden arviointia, jos niiden täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt johtavat siihen, että ahtaajien tunnustaminen työhönoton edellytyksenä muodostaa monopolin, jossa määräysvaltaa käyttävät satama-alueiden ammattiyhdistykset ja työnantajajärjestöt.

78. Näin on ollut vuoden 1972 lain täytäntöönpanosta annetuissa Belgian säännöstössä, jonka komissio katsoi olevan yhteensopimaton unionin oikeuden kanssa, minkä perusteella se käynnisti jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn. ( 55 ) Kyseisen säännöstön (erityisesti 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen) mukainen ahtaajien tunnustusjärjestelmä ei ollut suhteellisuusperiaatteen mukainen. Se ei varsinaisesti ollut välttämätön satamien turvallisuuden parantamiseksi, sillä tämä tavoite voitiin saavuttaa sijoittautumisoikeutta vähemmän rajoittavilla toimenpiteillä.

79. En arvioi asiaa tyhjentävästi ( 56 ) vaan korostan ainoastaan kyseisen järjestelmän erilaisia osatekijöitä, jotka rajoittavat suhteettomasti sijoittautumisoikeutta ja ovat vastoin SEUT 49 artiklaa.

80. Kyseessä oli ensinnäkin suljettu ahtaajien työhönottojärjestelmä (closed shop), jossa ammattiyhdistyksillä oli etuoikeusasema. Kussakin satamassa toimiva hallintokomitea, johon kuului yhtä suuri määrä ammattiyhdistysten edustajia ja paikallisen työnantajaryhmittymän edustajia, myönsi ahtaajille tunnustuksen, jonka perusteella heidät liitettiin joko yleiseen pooliin tai logistiikkapooliin.

81. Käytännössä ( 57 ) vaikuttaa siltä, että ammattiyhdistykset käyttivät täyttä määräysvaltaa uusien ahtaajien tunnustusjärjestelmässä ja jopa nimesivät hakijat tai hakijoiden oli liityttävä ammattiyhdistyksiin, jos he olivat työnantajajärjestön esittämiä. ( 58 )

82. Toiseksi mallin korporatiivisuutta vahvisti vuoden 1972 lain 3bis §:ssä paikallisille työnantajajärjestöille annettu yksinoikeus palkata ahtaajia. ( 59 ) Jokaisessa satamassa oli yksi ainoa työnantajajärjestö, johon enemmistö työnantajista kuului ja johon kuulumisesta tuli tosiasiallisesti lähes pakollista.

83. Yritykset eivät tämän vuoksi voineet ottaa tarvitsemiaan satamatyöntekijöitä suoraan palvelukseensa. Muodostettiin kolmikantasuhde, jossa paikallinen työnantajajärjestö takasi voimassa olevan työlainsäädännön soveltamisen asianomaisessa satamassa.

84. Kolmanneksi suljettua työhönottojärjestelmää vahvistivat kussakin satamassa ammattiyhdistysten ja paikallisen työnantajaryhmittymän välillä neuvotellut työehtosopimukset. Näiden kollektiivisten neuvottelujen tuloksena syntyivät säännöstöt, jotka hyväksyttiin kussakin satamassa ja jotka pönkittivät ahtaajien työhönottojärjestelmässä käytettyä määräysvaltaa. Tämä haittasi ahtaajien liikkumista myös Belgian eri satamien välillä, sillä tunnustus myönnettiin vain yhdessä ainoassa satamassa työskentelyä varten.

85. Neljänneksi ammattiyhdistykset ja ‑järjestöt järjestivät yksinoikeudella vaaditut koulutukset tunnustusta hakeville ahtaajille. Tätä satamatyöntekijän perehdytyskoulutusta tarjosivat samat organisaatiot, jotka käyttivät määräysvaltaa tunnustuspäätöksissä. ( 60 )

86. Vuoden 1972 lain täytäntöön panemiseksi annetulla 12.1.1973 annetulla kuninkaan päätöksellä satama-alueille tehtiin vielä suhteeton aineellinen ja maantieteellinen rajaus: – Aineelliselta kannalta satamatyöksi luokiteltiin työtehtävät, joita kaikki työntekijät ja työnantajat harjoittivat satama-alueilla pää- tai sivutoimisesti, ( 61 ) sekä muut tavaroita koskevat liitännäispalvelut, kuten merkinnät tai punnitus. Moniin näistä toiminnoista liittyi vähäisempi riski kuin varsinaiseen aluksen lastaukseen ja lastien purkamiseen, ja rajaus vaikeutti muiden jäsenvaltioiden yritysten sijoittautumista Belgian satamiin tällaisten palvelujen tarjoamiseksi. – Maantieteelliseltä kannalta satama-alueet rajattiin hyvin laajoiksi, ja niihin laskettiin kuuluvan mukaan myös laiturialueiden viereiset maa-alueet, joilla sijaitsi varastoja ja teollisuuslaitoksia – ja jopa asuinalueita. ( 62 )

87. Tämän satamatöiden laajamittaisen aineellisen ja maantieteellisen rajaamisen rajoittava vaikutus lisäsi vuoden 1972 lain 1 ja 2 §:ssä säädetyn toimenpiteen rajoittavaa vaikutusta.

88. Yhteenvetona voidaan todeta, että jos näitä kahta pykälää tarkastellaan niiden laajemmassa normatiivisessa asiayhteydessä (johon kuuluvat 5.7.2004 annettu kuninkaan päätös ja sitä edeltävät säädökset), sellaisena kuin se on kuvattu edellä, ahtaajien tunnustamista keinona valvoa ja rajoittaa heidän työhönottoaan ei voida pitää yhteensopivana SEUT 49 artiklan kanssa. Näin on siksi, että suljettu työhönottojärjestelmä, jossa määräysvalta on kunkin sataman ammattiyhdistyksillä ja työnantajajärjestöillä, rajoittaa suhteettomasti muista jäsenvaltioista peräisin olevien yritysten sijoittautumisvapautta.

89. Kuten olen tuonut esille, tunnustusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt voidaan sen sijaan hyväksyä, jos ne perustuvat objektiivisiin arviointiperusteisiin, jotka eivät ole syrjiviä, jotka ovat etukäteen tiedossa ja joiden avulla muiden jäsenvaltioiden ahtaajat voivat osoittaa täyttävänsä alkuperävaltiossaan vastaavat vaatimukset kuin joita sovelletaan kotimaisiin ahtaajiin.

D Yhteensopivuus perusoikeuskirjan 15 ja 16 artiklan kanssa

90. SEUT 49 artiklassa tarkoitettu rajoitus vaikuttaa johdannaisesti vapauksiin, jotka on vahvistettu perusoikeuskirjan 15 artiklan 2 kohdassa (sijoittautumisvapaus) ja 16 artiklassa (elinkeinovapaus). Molemmat määräykset viittaavat erityisesti SEUT 49 artiklaan. ( 63 )

91. Ahtaajien työhönottoa rajoittavan Belgian lainsäädännön yhteensopivuutta perusoikeuskirjan 15 artiklan 2 kohdan ja 16 artiklan kanssa koskeva arviointi olisi siis sama kuin edellä SEUT 49 artiklan osalta esittämäni arviointi.

VI Toinen ennakkoratkaisukysymys asiassa C-471/19

92. Jos ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi, Grondwettelijk Hof haluaa tietää, voiko se pystyttää vuoden 1972 lain 1 ja 2 §:n vaikutukset voimassa oikeudellisen epävarmuuden ja sosiaalisen tyytymättömyyden välttämiseksi, sillä välin kun Belgian lainsäätäjä muuttaa lainsäädäntönsä unionin oikeuden mukaiseksi.

93. Kuten olen jo todennut, vuoden 1972 lain 1 ja 2 § eivät sellaisenaan tarkasteltuina muodosta SEUT 49 artiklan ja perusoikeuskirjan 15 artiklan 2 kohdan ja 16 artiklan vastaista rajoitusta. Tällöin toisen ennakkoratkaisukysymyksen käsittely ei olisi tarpeen.

94. Tilanne on toinen, jos huomioon otetaan kyseisistä pykälistä ja niiden täytäntöön panemiseksi annetuista säännöksistä (5.7.2004 annettu kuninkaan päätös) muodostuva normatiivinen kokonaisuus, jonka katson olevan ristiriidassa unionin oikeuden kanssa. Tämä normatiivinen kokonaisuus ei kuitenkaan ole enää voimassa, sillä Belgian valtio muutti sitä 10.7.2016 annetulla päätöksellä komission vaatimusten täyttämiseksi.

95. Kysymys voitaisiin muotoilla uudelleen rajaamalla se koskemaan vain vuoden 1972 lain 1 ja 2 §:stä ja 10.7.2016 annettuun kuninkaan päätökseen sisältyvistä, näiden pykälien soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä muodostuvan normatiivisen kokonaisuuden vaikutusten väliaikaista voimassa pysyttämistä. Tällöin olisi lähdettävä siitä, että kyseiset uudet säännöt, kuten vuoden 2004 kuninkaan päätökseen sisältyvät, olisivat niin ikään vastoin SEUT 49 artiklaa, mitä tarkastelen jäljempänä.

96. Unionin tuomioistuin voi poikkeustapauksissa ja oikeusvarmuutta koskevista pakottavista syistä lykätä tilapäisesti unionin oikeuden säännön syrjäyttävää vaikutusta sen kanssa ristiriidassa olevaan kansallisen oikeuden sääntöön. ( 64 )

97. Unionin tuomioistuin on tuonut esille, että sen lisäksi, että kyseessä on yksin unionin tuomioistuimelle kuuluva erioikeus, kansalliset tuomioistuimet voivat sen perusteella keskeyttää väliaikaisesti unionin oikeuden ensisijaisuutta koskevan periaatteen noudattamisen ja pysyttää unionin oikeuden vastaisen kansallisen oikeussäännön vaikutukset voimassa tapauksen olosuhteiden mukaan. Edellytyksenä on, että on olemassa yleiseen etuun perustuva pakottava vaatimus, jolla kyseinen keskeyttäminen ja tiukkojen edellytysten noudattaminen voidaan perustella. ( 65 )

98. Useissa tuomioissa sallitaan unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteeseen erottamattomasti kuuluvan soveltamatta jättämisen vaikutusten lykkääminen ja menettelyä (varsinaisesti ympäristövaikutusten arvioinnin toteuttamisvelvollisuutta) koskevan unionin ympäristölainsäädännön vastaisten kansallisten oikeussääntöjen väliaikaisen vaikutuksen pysyttäminen voimassa. ( 66 )

99. Tuomiossa Winner Wetten ( 67 ) (jossa oli kyseessä urheiluvedonlyöntimonopolia koskeva Saksan lainsäädäntö) unionin oikeuden rikkominen oli päinvastoin aineellista. Tämä seikka ei estänyt unionin tuomioistuinta mahdollistamasta implisiittisesti ( 68 ) sitä, että sen antaman tuomion vaikutuksia lykätään, viittaamalla analogisesti kumotun tai pätemättömäksi todetun unionin säädöksen vaikutusten voimassa pysyttämistä koskevaan oikeuskäytäntöön (vaikka yhteiskuntajärjestyksen suojeleminen ja kansalaisten suojaaminen rahapeleihin liittyviltä vaaroilta eivät riittäneet perustelemaan Saksan lainsäädännön väliaikaista voimassa pitämistä). ( 69 )

100. Katson komission tavoin, että myöskään nyt käsiteltävässä asiassa ei ole riittäviä perusteita pysyttää Belgian oikeuteen kuuluvan normatiivisen kokonaisuuden vaikutuksia väliaikaisesti voimassa. Tätä ei voida oikeuttaa väitetyllä oikeudellisella epävarmuudella eikä mahdollisella sosiaalisella tyytymättömyydellä, jotka ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin mainitsee.

101. Belgian hallitus vetoaa myös oikeuskäytäntöön, joka koskee aiempiin oikeudellisiin tilanteisiin liittyvien unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisumenettelyssä antamien tuomioiden vaikutusten ajallista rajoittamista.

102. Kyseistä oikeuskäytäntöä (johon ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei viittaa) ei voida soveltaa tässä, sillä sen kaksi olennaista edellytystä, asianomaisten vilpitön mieli ja vakavien vaikeuksien vaara, eivät täyty. ( 70 )

103. Vilpittömään mieleen ei voida vedota silloin, kun satamatyötä koskevaan Belgian lainsäädäntöön on kohdistunut komission valvonta ja jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely, jonka komissio myöntää lopettaneensa poliittisista syistä. ( 71 ) Sitä paitsi kyseisen lainsäädännön yhteensopivuus SEUT 49 artiklan kanssa on ollut tuomion komissio v. Espanja perusteella hyvin kyseenalaista.

104. Myöskään vakavien vaikeuksien vaaraa ei ole, sillä tunnustettujen ahtaajien tyytymättömyys niihin välttämättömiin muutoksiin, joita on tehtävä heitä hyödyttävään mutta unionin oikeuden vastaiseen työhönottojärjestelmään, ei ole tällainen vaara (vaikka se voisi johtaa lakkoihin, minkä Belgian hallitus ottaa esille).

VII Asia C-407/19

A Yleisiä huomautuksia uudesta 10.7.2016 annetulla kuninkaan päätöksellä hyväksytystä normatiivisesta kehyksestä SEUT 49 ja SEUT 45 artiklan kannalta

105. Raad van State pyytää seitsemällä ennakkoratkaisukysymyksellään unionin tuomioistuimelta tulkintaa muun muassa siitä, ovatko SEUT 45 ja SEUT 49 artikla ( 72 ) esteenä vuoden 1972 lain täytäntöön panemiseksi 10.7.2016 annetulle kuninkaan päätökselle tai sen eräille osille.

106. Kuten olen jo todennut, komissio aloitti 28.3.2014 jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn Belgiaa vastaan, koska satamatyön organisointia koskeva kansallinen järjestelmä oli sen mukaan muutamilta keskeisiltä osiltaan vastoin unionin oikeutta ja erityisesti sijoittautumisvapautta.

107. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan vuoden 1972 lakia tai sen keskeisiä periaatteita ei ole muutettu komission esittämän virallisen huomautuksen johdosta. Belgia vastasi kuitenkin komission esittämiin huomautuksiin antamalla 10.7.2016 kuninkaan päätöksen, ja komissio päätti poliittisista syistä ( 73 ) lopettaa menettelyn 17.5.2017.

108. Ahtaajien uuden työhönottojärjestelmän keskeiset osatekijät ( 74 ) ovat seuraavat: – Kunkin Belgian satama-alueen osalta toimivaltaisen pariteettikomitean alakomitean alaisuuteen perustetun hallintokomitean on tunnustettava edelleen kaikki satamatyöntekijät, jotka eivät suorita logistiikkatoimintoja. Kyseiseen hallintokomiteaan kuuluu yhtä monta hyväksyttyjen paikallisten työnantajajärjestöjen edustajaa ja asianomaisen sataman ammattiyhdistysten edustajaa. – Logistiikkatoimintoja suorittavien uusien satamatyöntekijöiden työhönoton yhteydessä ei ole enää vaatimusta pooliin kuulumisesta, ja edellytykseksi on asetettu turvallisuustodistuksen esittäminen. Aiempaan pooliin kuuluneet logistiikkatyöntekijät jatkavat tunnustettuina työntekijöinä. – Muissa työtehtävissä kuin logistiikkatehtävissä toimivien satamatyöntekijöiden kohdalla yleinen pooli ja tunnustamisvaatimus ovat edelleen olemassa. Tunnustusta voidaan hakea pooliin pääsemiseksi tai suoraan työnantajan palvelukseen tulemiseksi poolin ulkopuolelta. ( 75 ) – Tunnustusta koskevia edellytyksiä, myös koulutus- ja pätevyysvaatimuksia sekä lääkärintarkastuksen ja psykologisten testien läpäisemistä koskevia edellytyksiä, säännellään. – Hallintokomitea hyväksyy pooliin uusia työntekijöitä työvoiman tarpeen perusteella. Pooliin kuuluneet työntekijät jatkavat poolissa tunnustettuina työntekijöinä.

109. Tällä satamatyöntekijöiden työhönottomenetelmällä rajoitetaan edelleen SEUT 49 artiklassa vahvistettua sijoittautumisvapautta. Siihen voidaan soveltaa kaikilta osin näkemyksiä, jotka olen esittänyt asian C-471/19 ensimmäistä ennakkoratkaisukysymystä tarkastellessani.

110. Unionin tuomioistuimen tuomiossa AGET Iraklis ( 76 ) (jossa oli kyseessä satama-alan yritysten joukkovähentämisiin liittynyt julkinen toimenpide) esitettyjä perusteluja voidaan soveltaa soveltuvin osin 10.7.2016 annetun kuninkaan päätöksen toimenpiteisiin, vaikka ne on esitetty toisessa asiayhteydessä.

111. Myös kyseiset toimenpiteet merkitsevät ”olennaista puuttumista tiettyihin talouden toimijoille lähtökohtaisesti kuuluviin vapauksiin – – tehdä sopimuksia työntekijöiden kanssa voidakseen harjoittaa toimintaansa, kuten myös niiden [vapauteen] lopettaa liikkeensä toiminta itse määrittelemistään syistä”. ( 77 )

112. Niihin voidaan soveltaa myös tuomiota komissio v. Espanja siltä osin kuin kyseessä ovat toimenpiteet, jotka ”– – pakottavat ulkomaiset ahtausyritykset tekemään sopeutuksia, joilla voi olla taloudellisia seurauksia ja jotka voivat häiritä niiden toimintaa jopa niin paljon, että muiden jäsenvaltioiden yritykset luopuvat sijoittautumasta – – satamiin”. ( 78 )

113. Yksi tämän normatiivisen järjestelmän osatekijä voi rajoittaa lisäksi muiden jäsenvaltioiden satamatyöntekijöiden, jotka haluavat tulla töihin Belgian satamiin, vapaata liikkuvuutta, mikä on vastoin SEUT 45 artiklaa. Tätä vapautta koskevassa oikeuskäytännössä on tarkasteltu rajoittavien kansallisten toimenpiteiden unionin oikeuden mukaisuutta samalla tavalla kuin sijoittautumisvapauteen liittyvässä oikeuskäytännössä.

114. Unionin tuomioistuimen mukaan henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevien kaikkien EUT-sopimuksen määräysten tarkoituksena on helpottaa jäsenvaltioiden kansalaisten kaikenlaisen ansiotyön tekemistä unionin alueella. Nämä määräykset ovat esteenä toimenpiteille, joilla voi olla epäsuotuisa vaikutus näihin kansalaisiin, kun nämä haluavat harjoittaa taloudellista toimintaa toisen jäsenvaltion alueella. ( 79 )

115. Säännösten, joilla estetään jäsenvaltion kansalaista lähtemästä kotimaastaan ja käyttämästä oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen tai joilla voidaan saada hänet luopumaan näistä oikeuksista, on siten katsottava rajoittavan tätä vapautta, vaikka näitä säännöksiä sovellettaisiin kyseisten työntekijöiden kansalaisuudesta riippumatta. ( 80 )

116. SEUT 45 artiklaan otetulla yhdenvertaisen kohtelun periaatteella ei kielletä ainoastaan kansalaisuuteen perustuvaa ilmeistä syrjintää vaan myös kaikki sellaiset peitellyn syrjinnän muodot, joissa tosiasiallisesti päädytään samaan lopputulokseen muita erotteluperusteita soveltamalla. Kansallisen oikeuden säännöstä, jollei se ole objektiivisesti perusteltu ja oikeassa suhteessa tavoiteltuun päämäärään, on – vaikka sitä sovellettaisiin kansalaisuudesta riippumatta – pidettävä välillisesti syrjivänä, jos sen vaikutukset kohdistuvat sen ominaislaadun vuoksi enemmän siirtotyöläisiin kuin kotimaisiin työntekijöihin ja jos säännöksellä saatetaan sen vuoksi kohdella ensiksi mainittuja huonommin. ( 81 )

117. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen seitsemässä kysymyksessään erittelemät toimenpiteet (viidennessä kysymyksessä tarkoitettua toimenpidettä lukuun ottamatta) voivat estää muiden maiden satamatyöntekijöitä käyttämästä unionin sisäistä liikkumisvapautta tai tehdä sen käyttämisestä vähemmän houkuttelevaa, vaikka ne eivät ole suoraan syrjiviä kansalaisuuden perusteella.

118. Yleistä etua koskevat pakottavat vaatimukset, joilla Belgia pyrkii oikeuttamaan nämä Belgiassa sovelletusta yleisestä työjärjestelmästä poikkeavat toimenpiteet, ovat satamien turvallisuus ja satamatyöntekijöiden oikeuksien suojaaminen. ( 82 )

119. Kuten olen jo tuonut esille, nämä molemmat intressit on hyväksytty unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä pakottaviksi vaatimuksiksi, mutta on selvitettävä, onko 10.7.2016 annetun kuninkaan päätöksen mukainen järjestelmä suhteellisuusperiaatteen mukainen eli onko se tarpeen näiden yleisen edun mukaisten perusteiden toteutumiseksi ja voisivatko nämä toteutua vähemmän rajoittavilla vaihtoehdoilla.

120. Tarkastelen seuraavaksi jokaista Raad van Staten esille ottamaa toimenpidettä Raad van Staten esittämien tietojen perusteella. Jos nämä tiedot ovat riittämättömiä, esitän ainoastaan vähimmäisohjeet, jotta Raad van State voi arvioida oikeasuhteisuutta, koska sillä on käytettävissään kaikki tiedot tyhjentävän ratkaisun antamiseksi.

B Ahtaajien tunnustaminen hallintokomitean päätöksellä (ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys)

121. Kyseisen 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna 10.7.2016 annetulla kuninkaan päätöksellä, 1 §:n mukaan hallintokomitean, johon kuuluu yhtä monta kyseisen alueen työnantajajärjestön ja ammattiyhdistysten edustajaa, on tunnustettava satamatyöntekijät kullakin satama-alueella.

122. Näiden hallintokomiteoiden toiminnan keskeiset ominaispiirteet ovat seuraavat: – Tunnustamista haetaan kirjallisesti lomakkeella, jossa on ilmoitettava, esitetäänkö hakemus poolissa vai poolin ulkopuolella tapahtuvaa työhönottoa varten. – Satamatyöntekijät tunnustetaan tai jätetään tunnustamatta pooliin ”työvoiman tarpeen” perusteella. Tunnustus on voimassa määräajan tai toistaiseksi, ja voimassaolon kestoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan työehtosopimuksella.

123. Kantajina olevat yritykset väittävät, että tähän järjestelmään sisältyy useita osatekijöitä, jotka ovat vastoin unionin oikeutta, siltä osin kuin on kyse sellaisten satamatyöntekijöiden tunnustamisesta, jotka eivät harjoita logistiikkatoimintoja: – Hallintokomitean kokoonpano antaa hyväksytyille paikallisille työnantajajärjestöille ja satamaan sijoittautuneille ammattiyhdistyksille mahdollisuuden käyttää täyttä määräysvaltaa ahtaajien työhönpääsyssä (closed shop). Tämä voi johtaa monopoliasemassa olevien toimijoiden toteuttamaan satamatyömarkkinoiden keinotekoiseen eristämiseen. – Uusien työntekijöiden pääseminen pooliin ratkaistaan taloudellista perustetta (työvoiman tarve) käyttäen. – Menettelystä puuttuvat olennaiset menettelylliset takeet, sillä hallintokomitealle ei ole asetettu määräaikaa, jonka kuluessa ratkaisu on tehtävä, sen on tehtävä ratkaisunsa yksimielisesti eikä tehtyihin päätöksiin tai laiminlyönteihin liittyviä muutoksenhakukeinoja ole lainkaan tai ne ovat riittämättömiä.

124. Hallintokomitea, joka myöntää kussakin satamassa tunnustuksen ahtaajille sekä poolin sisällä että ulkopuolella, antaa todellisuudessa luvan taloudellisen toiminnan harjoittamiseen eli satamatyöntekijänä toimimiseen.

125. SEUT 49 artiklassa ei edellytetä erityisiä takeita ammattitoiminnan harjoittamista koskevia päätöksiä tekevän komitean perustamisen ja toiminnan osalta. Koska kyseinen lupa rajoittaa itsessään sijoittautumisvapautta, se on suhteellisuusperiaatteen mukainen vain, jos komitean harkintavalta perustuu läpinäkyviin ja objektiivisiin arviointiperusteisiin, jotta vältetään mielivaltainen tehtävienhoito. ( 83 )

126. Tällaisia lupia (tunnustuksia) myöntävän komitean on lisäksi säilytettävä puolueettomuutensa, joka voi kyseenalaistua, jos komiteassa on mukana asianomaisten markkinoiden toimijoita tai niiden edustajia, joiden ääni ratkaisee. ( 84 ) Kyseisen komitean riippumattomuus suhteessa mainittuihin toimijoihin on tae päätöksentekohetkellä ilmeneviä eturistiriitoja vastaan. ( 85 )

127. Satamatyöntekijöiden tunnustamista koskevista hakemuksista päättävien hallintokomiteoiden kokoonpanossa ja toiminnassa käyttävät määräysvaltaa, kuten edellä on selitetty, satamissa jo olevat toimijat, joita ammattiyhdistykset ja paikallinen työnantajajärjestö edustavat.

128. Kokoonpanon ollessa tällainen on epätodennäköistä, ettei hallintokomitean jäsenillä olisi eturistiriitoja ja että he pystyisivät tekemään uusien ahtaajien tunnustamista koskevia hakemuksia koskevat ratkaisunsa objektiivisesti ja puolueettomasti eivätkä lainkaan mielivaltaisesti.

129. Vaikka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen, jolla on kaikki tiedot, on tehtävä lopullinen arviointi asiasta, on pariteettikomiteoiden tällaista toimintaa ahtaajien tunnustamista koskevien hakemusten ratkaisemisessa vaikeaa pitää suhteellisuusperiaatteen mukaisena.

130. Hallintokomiteajärjestelmässä on lisäksi muitakin piirteitä, jotka vahvistavat tällaisen arvioinnin.

131. Päätöksentekoa koskeva yksimielisyysvaatimus ( 86 ) vahvistaa satamassa jo olevien toimijoiden, erityisesti ammattiyhdistysten, määräysvaltaa, sillä näin niillä on veto-oikeus uusia ahtaajia hyväksyttäessä. Kantajina olevien yritysten mukaan tämä veto-oikeus ulottuu tunnustuksen peruuttamiseen, mistä seuraa ammattiyhdistykseen kuuluville ahtaajille (käytännössä siis lähes kaikille) käytännöllisesti katsoen elinikäinen työ.

132. Saman näkemyksen vahvistaa se, että uusien työntekijöiden päästäminen pooliin tapahtuu luonteeltaan puhtaasti taloudellisin perustein: se tehdään työvoiman tarpeen mukaan. Kuten jäljempänä esitän, tätä tekijää ei voida hyväksyä yleistä etua koskevaksi pakottavaksi vaatimukseksi, joka oikeuttaisi sijoittautumisvapauden rajoittamisen.

133. Belgian hallitus väittää kuitenkin, että hallintokomiteoiden on sovellettava työvoiman tarvetta koskevaa arviointiperustetta, jotta poolijärjestelmä olisi taloudellisesti kestävä, ja se lisää, että yrityksillä on ollut 10.7.2016 annetusta kuninkaan päätöksestä lähtien mahdollisuus palkata tunnustettuja työntekijöitä poolin ulkopuolelta.

134. Katson kuitenkin seuraavaa: – Taloudellisiin syihin perustuva poolijärjestelmän kestävyys ei ole syy, joka soveltuisi oikeuttamaan palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittamisen. ( 87 ) – Työvoiman tarpeen perusteella myönnettävä tunnustus voi johtaa siihen, että suojataan ensisijaisesti pooliin jo kuuluvia työntekijöitä ja säilytetään heidän etunsa suhteessa uusiin satamatyöntekijöihin, jotka pyrkivät pääsemään pooliin. – Tunnustettujen mutta poolin ulkopuolella olevien työntekijöiden työhönottomahdollisuutta säännellään erittäin tiukoin rajoituksin: tunnustus on voimassa ainoastaan sopimuksen voimassaolon ajan, ja työntekijän on saatava uusi tunnustus jokaisen uuden sopimuksen osalta. Koska satamatöiden tilanne vaihtelee hyvin paljon, yritykset pyrkivät tekemään usein lyhytkestoisia sopimuksia, joissa pooliin kuuluvien työntekijöiden käyttäminen on lähestulkoon ainoa vaihtoehto.

135. Viimeinen seikka, jota voidaan käyttää apuna tarkasteltaessa hallintokomiteajärjestelmän suhteettomuutta, ovat siinä sovellettu menettely ja komitean toimia tai laiminlyöntejä koskevat muutoksenhakukeinot. Perusoikeuskirjan 47 artiklassa edellytetyn tehokkaan tuomioistuinvalvonnan on oltava mahdollista, ja tällä on olennainen merkitys selvitettäessä, onko sijoittautumisvapauden rajoitus oikeasuhteinen. ( 88 )

136. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan kyseisille hallintokomiteoille ei ole asetettu määräaikaa, jonka kuluessa hakemukset on ratkaistava. Ne tekevät päätöksensä noudattaen menettelyä, jossa ei ole määräaikoja, erityisiä menettelyllisiä takeita eikä selkeää perusteluvelvollisuutta, ( 89 ) mikä aiheuttaa hakijoille huomattavaa epävarmuutta. ( 90 )

137. Lisäksi niiden tunnustuspäätöksiin voi hakea muutosta ainoastaan nostamalla kanteen työoikeudellisten asioiden alioikeudessa (tribunal du travail). ( 91 ) Raad van Staten on selvitettävä, voidaanko näihin päätöksiin kohdistaa tehokasta tuomioistuinvalvontaa, kun huomioon otetaan kansallinen oikeus kokonaisuudessaan.

138. Kaikkien edellä esitettyjen arviointiin vaikuttavien seikkojen perusteella päädyn ehdottamaan, että ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi.

C Ahtaajien tunnustamista koskevat terveydelliset, psykologiset ja koulutusta koskevat vaatimukset (toinen ennakkoratkaisukysymys)

139. Satamatyöntekijäksi tunnustaminen edellyttää 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna tai tapauksen mukaan täydennettynä 10.7.2016 annetulla kuninkaan päätöksellä, 4 §:n 1 momentin 2, 3, 6 ja 8 kohdan mukaan, että työntekijä – saa ulkopuoliselta työsuojeluelimeltä, johon kyseinen valtuutetuksi nimetty työnantajajärjestö kuuluu, todistuksen siitä, että hän soveltuu terveytensä puolesta kyseiseen työhön – on läpäissyt hyväksytyn työnantajajärjestön nimeämän elimen tekemät psykologiset testit – on osallistunut työturvallisuuskoulutukseen ja saanut ammattipätevyyden sekä läpäissyt loppukokeen – on tehnyt työsopimuksen, jos kyseessä on poolin ulkopuolinen satamatyöntekijä. ( 92 )

140. Raad van State kysyy, voidaanko nämä vaatimukset perustella satamien turvallisuuden suojelua koskevalla tavoitteella. Olen komission kanssa samaa mieltä siitä, että terveyden puolesta työhön soveltumista, psykologisten testien läpäisemistä ja aiempaa ammatillista koulutusta koskevat vaatimukset ovat lähtökohtaisesti asianmukaisia satamien turvallisuuden varmistamiseksi.

141. Jotta näitä vaatimuksia voitaisiin pitää SEUT 49 artiklan mukaisina, niitä on arvioitava läpinäkyvyyden, objektiivisuuden ja puolueettomuuden kannalta. Kantajina olevat yritykset korostavat tältä osin, että 10.7.2016 annetussa kuninkaan päätöksessä annetaan hyväksytylle työnantajajärjestölle (ja ammattiyhdistyksille) vuoden 1972 lain 3bis §:n mukaisesti määräysvalta ulkopuolisessa työsuojeluelimessä, joka todistaa hakijoiden soveltumisen työhön terveytensä puolesta, sekä elimessä, joka tekee psykologiset testit.

142. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen, jolla on tiedossaan kaikki arviointiin vaikuttavat seikat, on selvitettävä, johtaako määräysvalta, jota hyväksytyt työnantajajärjestöt ja ammattiyhdistykset käyttävät elimissä, jotka myöntävät terveyden puolesta työhön soveltumista koskevat todistukset ja tekevät psykologiset testit, objektiivisuuden ja läpinäkyvyyden puutteeseen. ( 93 )

143. Tätä arviointia tehtäessä voi olla merkityksellistä, että vapailla työmarkkinoilla tunnustuksen myöntämistä hakevat voisivat kääntyä minkä tahansa tällaisten lääkärintodistusten antamiseen ja psykologisten testien tekemiseen valtuutetun yrityksen puoleen.

144. Olen jo todennut, että ammatillinen koulutus tunnustuksen saamisen edellytyksenä soveltuu erinomaisen hyvin satamien turvallisuuden takaamiseen.

145. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä kuitenkin, onko – kuten kantajina olevat yritykset väittävät – myös ahtaajaksi hakevilta tunnustamista varten edellytettävä ammatillinen koulutus satama-alueiden työnantajajärjestöjen ja ammattiyhdistysten määräysvallassa niin, ettei se ole avoinna kaikille mahdollisille työntekijöille objektiivisin ja yhdenvertaisin edellytyksin. Jos näin on, voisivat kyseeseen tulla samat riskit (puolueettomuuden puuttuminen ja eturistiriidat), jotka olen ottanut esille ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen ehdottamassani vastauksessa.

146. Kyseisen 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2016 kuninkaan päätöksellä, 4 §:n 1 momentin 6 kohdan mukaan satamatyöntekijän ammattitoiminnan harjoittaminen edellyttää tiettyä ammattipätevyyttä. Belgian ahtaajat vaikuttavat siis muodostavan direktiivin 2005/36 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja kyseisen direktiivin kansallisessa täytäntöönpanosäädöksessä tarkoitetun ”säännellyn ammatin”. ( 94 ) Belgian tulisi tunnustaa muissa jäsenvaltioissa, joissa tätä ammattitoimintaa on harjoitettu, saadut satamatyöntekijän pätevyydet kyseisessä direktiivissä ( 95 ) säädettyjä menettelyjä ja erityisiä rajoituksia noudattaen.

147. Tämän 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna 10.7.2016 annetulla kuninkaan päätöksellä, 4 §:n 3 momentissa säädetään, että muiden jäsenvaltioiden satamatyöntekijöiltä, jotka täyttävät vastaavat vaatimukset kotimaassaan, ei pidä edellyttää Belgian lainsäädännön mukaisia vaatimuksia tunnustamisen saamiseksi.

148. Tietojen puuttuminen (sekä ennakkoratkaisupyynnöstä että Belgian hallituksen huomautuksista ja vastauksista) vaikeuttaa sen selvittämistä, onko tämä menettely, jolla toisessa jäsenvaltiossa hankitun ahtaajan ammattipätevyyden vastaavuutta arvioidaan, unionin oikeuden mukainen. Komission mukaan Belgian hallitus ei ole ilmoittanut sille satamatyöntekijän ammattia sisällytettäväksi säänneltyjä ammatteja koskevaan (komission) tietokantaan direktiivin 2005/36 soveltamista varten.

149. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on nämä seikat selvitettyään otettava huomioon, että muiden jäsenvaltioiden satamatyöntekijöille myönnettävän tunnustuksen on oltava joka tapauksessa voimassa kaikilla Belgian satama-alueilla eikä tunnustuksen uusimista saa edellyttää jokaisen uuden työsopimuksen osalta.

D Pooliin kuulumattomien ahtaajien tunnustaminen (kolmas ja neljäs ennakkoratkaisukysymys)

150. Pooliin kuulumattomalle satamatyöntekijälle myönnetty tunnustus on 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna 10.7.2016 annetulla kuninkaan päätöksellä, 2 §:n 3 momentin mukaan voimassa vain työsopimuksen voimassaoloajan.

151. Tällainen säännös rajoittaa vakavalla tavalla satamatyöntekijöiden työhönottoa, ja sillä on ehkäisevä vaikutus. Pooliin kuulumattomana työntekijänä tunnustamista on haettava joka kerta, kun tekee sopimuksen saman tai toisen yrityksen kanssa. Tällaisena kyseinen toimenpide rajoittaa merkittävästi sekä sijoittautumisvapautta että työntekijöiden vapaata liikkuvuutta.

152. Valtaosa satamatöistä on lyhytkestoisia, joten vaatimus tunnustuksen uusimisesta kerta toisensa jälkeen aina uuden sopimuksen osalta johtaa väistämättä siihen, että työntekijät hakevat mieluummin pooliin pääsyä. Näin taataan ammattiyhdistysten ja valtuutetun työnantajajärjestön määräysvallassa olevan suljetun työhönottojärjestelmän (closed shop) jatkuvuus ja samalla vaikeutetaan muiden jäsenvaltioiden uusien yritysten sijoittautumista Belgian satama-alueille. ( 96 )

153. Belgian hallituksen huomautusten mukaan pooliin kuulumattomien työntekijöiden tunnustaminen tapahtuu nopeasti silloin, kun työntekijällä on aiempi tunnustus, ja perusteilla on sähköinen tietokanta (nimeltään ”Portunus”) tämän prosessin nopeuttamiseksi ja viivästysten välttämiseksi. ( 97 )

154. Minusta vaikuttaa joka tapauksessa edelleenkin suhteettomalta yhdistää tunnustuksen myöntäminen työsopimuksen kestoon yksinomaan pooliin kuulumattomien työntekijöiden kohdalla, kun näin ei tehdä pooliin kuuluvien työntekijöiden kohdalla. Tarve varmistaa, että ensin mainitut täyttävät edelleen tunnustamisen edellytykset (minkä Belgian hallitus esittää perusteeksi), olisi ulotettavissa koskemaan myös pooliin kuuluvia työntekijöitä, jotka saattaisivat samalla tavalla menettää soveltuvuutensa työtehtäviin terveytensä tai psykologisten seikkojen perusteella.

155. Minusta 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna 10.7.2016 annetulla kuninkaan päätöksellä, 13/1 §:ssä säädetty siirtymäjärjestelmä, jota sovelletaan pooliin kuulumattomien ja yrityksen kanssa sopimuksen tehneiden ahtaajien tunnustamiseen, on niin ikään suhteeton.

156. Kyseisten siirtymäsäännösten mukaisesti työsopimukset on tehtävä ensin toistaiseksi voimassa oleviksi, 1.7.2017 lähtien vähintään kaksivuotisiksi, 1.7.2018 lähtien vähintään yksivuotisiksi, 1.7.2019 lähtien vähintään kuuden kuukauden pituisiksi ja 1.7.2020 lähtien voimassaolon kesto voidaan päättää vapaasti.

157. Koska satamatyöt ovat valtaosin lyhytkestoista työtä, tällä siirtymäjärjestelmällä on varmistettu lähes täysin pooliin kuuluvien ahtaajien työhönotto ja vaikeutettu satamatyöntekijöiden suoraa työhönottoa.

158. Belgian hallitus ja komissio katsovat, että näiden siirtymäsäännösten tavoitteena on avata suljettua työhönottojärjestelmää asteittain sen taloudellisen elinkelpoisuuden varmistamiseksi. Kuten olen kuitenkin tuonut esille, poolin kautta tapahtuvaan työhönottoon perustuvan järjestelmän taloudellisen elinkelpoisuuden säilyttämistä ei voida hyväksyä yleisen edun mukaiseksi pakottavaksi vaatimukseksi.

159. Siirtymäjärjestelmällä pystyttäisiin tosin kuitenkin teoriassa suojaamaan pooliin kuuluvien ahtaajien suotuisia sosiaalisia ja taloudellisia oloja, ja samalla vältettäisiin se vaara, että järjestelmän äkillinen poistaminen järkyttäisi sosiaaliturvajärjestelmän tasapainoa vakavalla tavalla. ( 98 ) Belgian hallitus ei ole kuitenkaan käyttänyt tätä argumenttia eikä vaikuta myöskään todennäköiseltä, että riidanalaisen järjestelmän äkillinen poistaminen vaikuttaisi merkittävällä tavalla Belgian sosiaaliturvajärjestelmän rahoitukseen.

E Aiemman lainsäädännön mukaiseen yleiseen kiintiöön kuuluvien työntekijöiden automaattinen tunnustaminen pooliin kuuluviksi (viides ennakkoratkaisukysymys)

160. 10.7.2016 annetulla kuninkaan päätöksellä lisätyn 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen 15/1 §:n mukaan ”[aiemman lainsäädännön] nojalla tunnustetut satamatyöntekijät tunnustetaan ilman eri toimenpiteitä pooliin kuuluviksi satamatyöntekijöiksi – –”.

161. Kantajina olevat yritykset katsovat, että tämä automaattinen tunnustaminen vaikeuttaa mahdollisuutta satamatyöntekijöiden suoraan työhönottoon (toistaiseksi voimassa olevalla työsopimuksella). Ne lisäävät, että työnantajia estetään siten käyttämästä päteviä työntekijöitä, tekemästä heidän kanssaan suoraan toistaiseksi voimassa olevia työsopimuksia ja tarjoamasta heille yleisten työoikeudellisten sääntöjen mukaista työsuhdeturvaa.

162. Olen kuitenkin komission kanssa samaa mieltä siitä, että yleiseen kiintiöön kuuluvien aiempien työntekijöiden automaattinen tunnustaminen pooliin kuuluviksi työntekijöiksi suojaa näiden työntekijöiden oikeuksia rajoittamatta samanaikaisesti suhteettomalla tavalla sijoittautumisvapautta ja työntekijöiden vapaata liikkuvuutta.

163. Kuten Belgian hallitus tuo esille, tämä automaattinen mekanismi vapauttaa työssä olevat ahtaajat velvollisuudesta hakea tunnustusta 10.7.2016 annetun kuninkaan päätöksen mukaisesti.

164. Toimenpide on looginen, sillä kyseisillä työntekijöillä on jo kokemusta satamatöistä, mikä osoittaa heidän soveltuvan näihin töihin ja pystyvän suorittamaan työt riittävän ammattitaitoisesti ja turvallisesti. Sillä ei myöskään estetä yrityksiä ottamasta heitä työhön suoraan, joskin poolin työehdot ovat käytännössä edullisemmat, joten tällainen tilanne olisi hyvin harvinainen.

F Työehtosopimuksista johtuva tunnustettujen työntekijöiden liikkumisen rajoittaminen (kuudes kysymys)

165. 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna 10.7.2016 annetulla kuninkaan päätöksellä, 4 §:n 2 momentissa säädetään seuraavaa: – Satamatyöntekijän tunnustus on voimassa kullakin satama-alueella. – ”Ehdot ja säännöt, joiden mukaisesti satamatyöntekijä voi työskennellä muulla satama-alueella kuin sillä, jota tunnustus koskee, vahvistetaan työehtosopimuksessa.” – ”[Vuoden 1972 lain] 3bis §:n mukaisesti valtuutettu työnantajajärjestö jatkaa valtuutettuna myös siinä tapauksessa, että satamatyöntekijä työskentelee sen satama-alueen ulkopuolella, jota tunnustus koskee.” ( 99 )

166. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että ahtaajien liikkuvuuden edellytysten vahvistaminen työehtosopimuksella saattaa rajoittaa heidän liikkuvuuttaan Belgian satama-alueiden välillä vastoin SEUT 45 ja SEUT 49 artiklaa, sillä lainsäätäjä ei ole asettanut liikkuvuutta koskevia vaatimuksia tai sääntöjä.

167. SEUT 45 ja SEUT 49 artiklaa sovelletaan viranomaisten toimenpiteiden lisäksi myös työehtosopimuksiin. ( 100 ) Vaikka lähtökohtaisesti ei ole vastoin kyseisiä artikloja, että lainsäätäjä antaa tunnustettujen ahtaajien liikkuvuuden sääntelyn tehtäväksi työehtosopimuksilla, tämän tehtävänannon on katsottava olevan pätevä, jos työehtosopimuksia ei käytetä korporatiivisella tavalla asettamaan esteitä työntekijöiden vapaalle liikkumiselle ja sijoittautumisvapaudelle. ( 101 )

168. Kantajina olevat yritykset ilmoittavat, että olemassa on työehtosopimus, jolla kielletään täysin tunnustettujen ahtaajien liikkuminen Belgian satamien välillä. Belgian hallituksen mukaan kyseisessä sopimuksessa sallitaan jonkinlainen liikkuminen, mutta työntekijöiden siirtäminen poolista toiseen on monimutkaista, sillä siirto riippuu vastaanottavan poolin työvoiman tarpeesta. Lisäksi se väittää, että pooliin kuuluva tunnustettu työntekijä ei voi työskennellä toisella satama-alueella, mutta pooliin kuulumattomat yhdellä satama-alueella tunnustetut työntekijät voidaan sen sijaan ottaa työhön toiselle satama-alueelle, jolla he ovat niin ikään poolin ulkopuolella.

169. Koska enempää tietoja ei ole, on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tutkittava, rajoitetaanko Belgian satamien työehtosopimuksilla työntekijöiden siirtymistä poolista toiseen. Tässä tarkastelussa on otettava huomioon, että kussakin satamassa ammattiyhdistysten ja hyväksytyn työnantajajärjestön välillä käytäviä työehtosopimusneuvotteluja voidaan käyttää sisämarkkinoilla sovellettavia vapauksia koskevien rajoitusten säilyttämiseen ja kyseisten työehtosopimusten laatijoiden etujen suojaamiseen, jos nämä sopimukset vaikuttavat satamatoiminnan aloittamiseen ja ahtaajien työhönottoon.

170. Joka tapauksessa vaikuttaa siltä, että muiden jäsenvaltioiden ahtaajien tunnustaminen taataan kansallisessa lainsäädännössä, mutta tunnustuksen pitäisi olla voimassa kaikilla Belgian satama-alueilla. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan velvollisuus hakea hallinnollista lupaa toiminnan harjoittamista varten rajoittaa sijoittautumisvapautta erityisesti silloin, kun toisen jäsenvaltion yrityksen on hankittava useita lupia useilta valtion viranomaisilta. ( 102 ) Näin on silloin, jos tunnustusta on haettava peräkkäin (tai samanaikaisesti) Belgian eri satamien hallintokomiteoilta.

G Logistiikkatyöntekijöitä koskeva turvallisuustodistusvaatimus (seitsemäs kysymys)

171. 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna 10.7.2016 annetulla kuninkaan päätöksellä, 1 §:n 3 momentissa säädetään seuraavaa: – Kun (logistiikka)työntekijät ”tekevät – – työtä paikassa, jossa tavara muuntuu valmisteltaessa sen jakelua tai myöhempää lähettämistä siten, että välillisesti syntyy osoitettavissa oleva lisäarvo, ja [heillä] on – – turvallisuustodistus, katsotaan tämän turvallisuustodistuksen vastaavan [vuoden 1972 laissa] tarkoitettua tunnustusta”. – ”Työnantajan, joka on tehnyt työsopimuksen työntekijän kanssa edellisessä kohdassa tarkoitettujen toimintojen suorittamiseksi, on haettava turvallisuustodistusta, ja todistuksen myöntäminen edellyttää henkilöllisyystodistuksen ja työsopimuksen esittämistä. Tätä menettelyä koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan työehtosopimuksessa.”

172. Tunnustusta vastaava turvallisuustodistus on siis korvannut vuoden 2016 kuninkaan päätöksen voimaantulosta lähtien logistiikkatyöntekijöiden aiemman poolin.

173. Katson ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen, komission ja Belgian hallituksen tavoin, että tämä logistiikkatyöntekijöiltä edellytettävä todistus voidaan lähtökohtaisesti oikeuttaa satamien turvallisuuteen liittyvillä syillä.

174. Tämä toimenpide on kuitenkin oikeasuhteinen vain, jos sen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ovat asianmukaiset. Belgian hallituksen mukaan näistä yksityiskohtaisista säännöistä on sovittu 28.9.2016 tehdyllä työehtosopimuksella. Ennakkoratkaisupyynnössä on tästä vain niukasti tietoa, joten oikeasuhteisuuden arviointi tulee Raad van Staten tehtäväksi.

175. Tuossa arvioinnissa on otettava huomioon seuraavaa: – On tutkittava, onko suhteetonta velvoittaa työnantaja hankkimaan turvallisuustodistus jokaisen logistiikkatyöntekijän sopimuksen osalta. Koska monet satamatyösopimukset ovat kestoltaan päivien tai viikkojen pituisia, voi hallinnollinen rasite osoittautua liialliseksi. ( 103 ) – Belgian hallituksen ja kantajina olevien yritysten tietojen mukaan turvallisuustodistus tarkoittaa käytännössä niin kutsutun Alfapass-kortin hankkimista; Alfapass-kortteja myöntää yksityinen yritys, jossa määräysvaltaa käyttää Antwerpenin sataman työnantajajärjestö. ( 104 ) Kantajina olevat yritykset pitävät käsittämättömänä sitä, että logistiikkatyöntekijän turvallisuustodistuksen kaltainen hallinnollinen lupa on hankittava maksamalla markkinahinta kortista, jonka myöntää yksityinen yritys, jolta ei edellytetä toimilupaa ja jonka toiminnalle ei ole asetettu ehtoja. – Alfapass-kortti otettiin aikanaan käyttöön satamien suojelemiseksi terrorismilta, mutta se ei sovellu välttämättä sen selvittämiseen, pystyvätkö logistiikkatyöntekijät suorittamaan työtehtävänsä turvallisesti. Kortin automaattinen myöntäminen ei ole asianmukainen keino kortilla teoriassa tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi.

VIII Ratkaisuehdotus

176. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa asiassa C-407/19 ja asiassa C-471/19 esitettyihin ennakkoratkaisupyyntöihin seuraavasti: Asia C-471/19 1) SEUT 49 artikla ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 15 artiklan 2 kohta ja 16 artikla eivät ole lähtökohtaisesti esteenä satamatyöntekijöiden tunnustusjärjestelmälle, jonka tavoitteena on suojella satama-alueiden turvallisuutta, jos sen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt perustuvat läpinäkyviin ja objektiivisiin arviointiperusteisiin, jotka eivät ole syrjiviä ja jotka ovat etukäteen tiedossa, ja jos muiden jäsenvaltioiden ahtaajat pystyvät näiden sääntöjen mukaisesti osoittamaan täyttävänsä alkuperävaltiossaan vastaavat vaatimukset kuin joita sovelletaan kotimaisiin satamatyöntekijöihin. Tunnustusjärjestelmän soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ovat ristiriidassa edellä mainittujen unionin oikeuden määräysten kanssa, jos niistä muodostuu suljettu työhönottojärjestelmä, jossa määräysvaltaa käyttävät kunkin sataman ammattiyhdistykset ja työnantajajärjestöt, ja jos niillä rajoitetaan suhteettomasti muiden jäsenvaltioiden yritysten sijoittautumisvapautta ja muista jäsenvaltioista peräisin olevien työntekijöiden vapaata liikkuvuutta. 2) Oikeudellinen epävarmuus ja sosiaalisen tyytymättömyyden riski eivät ole pakottavia syitä, joiden perusteella edellisessä kohdassa kuvatun kaltainen unionin oikeuden vastainen satamatyöntekijöiden tunnustusjärjestelmä voitaisiin pysyttää tilapäisesti voimassa. Asia C-407/19 SEUT 49 ja SEUT 45 artikla ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa vaaditaan työntekijöiden tunnustamista etukäteen satamatyöhön pääsyä varten, jos sen soveltamista koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin sisältyy jokin seuraavista: – Hallintokomiteoita, joiden kokoonpanossa on yhtä monta paikallisen työnantajajärjestön ja kunkin satama-alueen ammattiyhdistysten edustajaa, käytetään hakemusten ratkaisemiseen, ja tämä antaa satama-alueella jo oleville toimijoille mahdollisuuden määrätä uusien työntekijöiden pääsystä menettelyllä, johon ei sisälly asianmukaisia menettelyllisiä takeita. – Terveyden puolesta työhön soveltumista, psykologisia testejä ja ammatillista koulutusta koskevien vaatimusten täyttämistä edellytetään, ja kunkin sataman työnantajajärjestö ja ammattiyhdistykset käyttävät määräysvaltaa näitä koskevat todistukset myöntävissä elimissä. – Kiintiöön (pooliin) kuulumattomille työntekijöille annettava tunnustus on voimassa ainoastaan heidän työsopimustensa voimassaolon ajan, ja tähän sovelletaan näiden sopimusten voimassaoloa rajoittavaa siirtymäjärjestelyä. – Työntekijöiden liikkuvuutta jäsenvaltion eri satama-alueiden välillä rajoitetaan työehtosopimuksilla. – Logistiikkatyöntekijöiltä edellytetään turvallisuustodistusta, joka on uusittava jokaisen työsopimuksen osalta ja joka on käytännössä yksityisen yrityksen myöntämä kortti.

( 1 ) Alkuperäinen kieli: espanja.

( 2 ) Van Hooydonk, E., Port labour in the EU. Labour Market, Qualifications & Training Health & Safety. Volume I – The EU Perspective, Study commissioned by the European Commission, Bryssel, 2014, https://ec.europa.eu/transport/sites/transport/files/modes/maritime/ports/doc/2014-ec-port-labour-study-vol-1-update-5-12-2014.pdf

( 3 ) Tuomio 11.12.2014, komissio v. Espanja (C-576/13, EU:C:2014:2430; jäljempänä tuomio komissio v. Espanja).

( 4 ) Näiden sääntely ei kuulu satamapalvelujen tarjoamisen puitteista ja satamien rahoituksen läpinäkyvyyttä koskevista yhteisistä säännöistä 15.2.2017 annetun uuden Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/352 (EUVL 2017, L 57, s. 1) soveltamisalaan. Asetuksen 9 artiklassa säilytetään jäsenvaltioiden toimivalta säätää tästä riitaherkästä aiheesta.

( 5 ) Van Hooydonk, E., The law ends where the port area begins. On the anomalies of port law, Inaugural lecture at the launch of Portius – International and EU Port Law Centre, Antwerpen/Apeldoorn, Maklu, 2010, s. 47.

( 6 ) Wet van 8 juni 1972 betreffende de havenarbeid (jäljempänä vuoden 1972 laki).

( 7 ) Koninklijk besluit van 12 januari 1973 tot oprichting en vaststelling van de benaming en van de bevoegdheid van het Paritair Comité voor het Havenbedrijf.

( 8 ) Koninklijk besluit van 5 juli 2004 betreffende de erkenning van havenarbeiders in de havengebieden die onder het toepassingsgebied vallen van de wet van 8 juni 1972 betreffende de havenarbeid (jäljempänä 5.7.2004 annettu kuninkaan päätös).

( 9 ) Satamatyöstä 8.6.1972 annetun lain soveltamisalaan kuuluvilla satama-alueilla työskentelevien satamatyöntekijöiden tunnustamisesta 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen muuttamisesta 10.7.2016 annettu kuninkaan päätös (koninklijk besluit tot wijziging van het koninklijk besluit van 5 juli 2004 betreffende de erkenning van havenarbeiders in de havengebieden die onder het toepassingsgebied vallen van de wet van 8 juni 1972 betreffende de havenarbeid; Belgisch Staatsblad 13.7.2016; jäljempänä 10.7.2016 annettu kuninkaan päätös). Kyseistä 5.7.2004 annettua kuninkaan päätöstä on muutettu äskettäin satamatyöstä 8.6.1972 annetun lain soveltamisalaan kuuluvilla satama-alueilla työskentelevien satamatyöntekijöiden tunnustamisesta 5.7.2004 annetun kuninkaan päätöksen muuttamisesta 26.6.2020 annetulla kuninkaan päätöksellä (Koninklijk besluit van 26 juni 2020 tot wijziging van het koninklijk besluit van 5 juli 2004 betreffende de erkenning van havenarbeiders in de havengebieden die onder het toepassingsgebied vallen van de wet van 8 juni 1972 betreffende de havenarbeid), joka tuli voimaan 1.7.2020 ja jota ei voida ajallisesti soveltaa käsiteltävissä asioissa.

( 10 ) Katoen toimii tavaroiden käsittelyn alalla käsitteen laajassa merkityksessä. Se harjoittaa toimintaa satamissa kaikkialla maailmassa ja huolehtii esimerkiksi muihin jäsenvaltioihin lähtevien alusten lastaamisesta ja muista jäsenvaltioista tulevien alusten lastien purkamisesta; tuotteiden ja tavaroiden varastoinnista, punnituksesta ja pakkaamisesta; logistiikkapalveluiden ja ‑tuen tarjoamisesta sekä kansainvälisistä ja kansallisista tavarakuljetuksista.

( 11 ) General Services huolehtii Belgiassa ja ulkomailla henkilöiden palkkaamisesta ja perehdytyksestä työhön monenlaisissa toiminnoissa, joita ovat esimerkiksi logistiikkatehtävät, tavaroiden käsittely käsitteen laajassa merkityksessä sekä kansalliset ja kansainväliset tavarakuljetukset.

( 12 ) Niiden näkemyksen mukaan riidanalainen kuninkaan päätös rikkoo SEUT 106 artiklan 1 kohtaa.

( 13 ) Ennakkoratkaisupyynnön 35 ja 36 kohta.

( 14 ) Tuomio 15.11.2016, Ullens de Schooten (C-268/15, EU:C:2016:874, 47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).

( 15 ) Ibidem, tuomion 51 kohta.

( 16 ) Ibidem, tuomion 55 kohta, jonka mukaan ”ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on ilmoitettava unionin tuomioistuimelle unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklassa vaaditulla tavalla, miltä osin ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa vireillä olevalla oikeusriidalla sen puhtaasti sisäisestä luonteesta huolimatta on sellainen liittymä perusvapauksia koskeviin unionin oikeuden määräyksiin, joka tekee pyydetyn tulkinnan välttämättömäksi oikeusriidan ratkaisemiselle”.

( 17 ) Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan on niin, että kun kansallinen toimenpide rajoittaa useita liikkumisvapauksia, toimenpiteen unionin oikeuden mukaisuus tutkitaan vain yhden vapauden osalta, jos osoittautuu, että kyseisessä tilanteessa toinen näistä vapauksista on täysin toissijainen toiseen nähden ja voidaan liittää siihen (tuomio 14.10.2004, Omega, C-36/02, EU:C:2004:614, 26 kohta ja tuomio 26.5.2005, Burmanjer ym., C-20/03, EU:C:2005:307, 34 kohta).

( 18 ) Vaikka kantajina olevien yritysten huomautuksissa viitataan kilpailuongelmiin, ennakkoratkaisupyynnössä ei yksilöidä näitä täsmällisesti.

( 19 ) Tuomio 16.5.1999 (C-22/98, EU:C:1999:419, 26–30 kohta ja 37 kohta).

( 20 ) Yhteisöjen tuomioistuin totesi, että koska satamatyöntekijät kuuluvat työsuhteensa ajan yrityksiin ja muodostavat näin taloudellisen kokonaisuuden kunkin yrityksen kanssa, he eivät itse ole unionin kilpailuoikeudessa tarkoitettuja ”yrityksiä”. Tietyllä satama-alueella tunnustettuja ahtaajia ei voida pitää kollektiivisestikaan tarkasteltuina yrityksenä.

( 21 ) Ks. Van Hooydonk, E., The EU Seaports Regulation. A commentary on Regulation (EU) 2017/352 of the European Parliament and of the Council of 15 February 2017 establishing a framework for the provision of port services and common rules on the financial transparency of ports, Portius Publishing, Antwerpen, 2019.

( 22 ) Notteboom, T. E., ”The impact of changing market requirements on dock labour employment systems in Northwest European seaports”, International Journal Shipping and Transport Logistics, 2018, nro 4, s. 443, ja Verhoeven, P., ”Dock Labor Schemes in the Context of EU Law and Policy”, European Research Studies, 2011, nro 2, s. 155–.

( 23 ) Direktiiviehdotuksen 3 artiklan 9 alakohdan mukaan ”omahuolinnalla” tarkoitetaan ”tilannetta, jossa yritys – –, joka voisi yleensä ostaa satamapalveluja, tuottaa itselleen yhden tai useamman luokan satamapalveluja käyttäen omaa maahenkilöstöään – – ja omaa kalustoaan tässä direktiivissä asetettujen vaatimusten mukaisesti” (asiakirja KOM(2004) 654 lopullinen, 13.10.2004, Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi pääsystä satamapalvelujen markkinoille).

( 24 ) Alaviite 4.

( 25 ) Asetuksen 9 artiklan 2 kohdassa säädetään, että sataman hallinnointielimen tai toimivaltaisen viranomaisen on edellytettävä nimettyä satamapalvelujen tarjoajaa järjestämään henkilöstölle sosiaali- ja työoikeuden sovellettavien velvollisuuksien mukaiset työolot ja noudattamaan unionin oikeuden, kansallisen oikeuden tai työehtosopimusten mukaisia sosiaalisia standardeja. Asetuksen 9 artiklan 3 ja 4 kohta koskevat työntekijöiden oikeuksien säilyttämistä satamapalvelujen tarjoajan vaihtuessa.

( 26 ) Mainitsen, että asetuksen 2017/352 14 artikla koskee henkilöstön koulutusta, ja sen mukaan ”satamapalvelujen tarjoajien on varmistettava, että työntekijät saavat tarvittavan koulutuksen hankkiakseen työnsä kannalta olennaiset tiedot, painottaen erityisesti terveys- ja turvallisuusnäkökohtia, ja että koulutusvaatimukset saatetaan säännöllisesti ajan tasalle teknologisen innovoinnin haasteisiin vastaamiseksi”.

( 27 ) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi, annettu 7.9.2005 (EUVL 2005, L 255, s. 22).

( 28 ) Tämä vaikuttaa ilmenevän ennakkoratkaisupyynnön B.8.2 ja B.8.3 kohdasta: Belgian hallituksen mukaan kysymystä ei voida ottaa tutkittavaksi, koska satamatyö on määritelty vuoden 1972 lain muuttamisesta annetuissa kuninkaan päätöksissä. Grondwettelijk Hof vastaa tähän väitteeseen, että vaikka kuninkaan päätöksissä määritellään satamatyön käsite, juuri kyseisen lain 1 ja 2 §:ssä otetaan käyttöön riidanalainen suljettu työhönottojärjestelmä satama-alueilla ja aiheutetaan näin kyseenalaistettu erilainen kohtelu.

( 29 ) Tuomio komissio v. Espanja, 36 kohta; tuomio 14.11.2018, Memoria ja Dall’Antonia (C‑342/17, EU:C:2018:906, 48 kohta); tuomio 8.5.2019, PI (C-230/18, EU:C:2019:383, 59 kohta) ja tuomio 19.12.2019, Comune di Bernareggio (C-465/18, EU:C:2019:1125, 39 kohta).

( 30 ) Ks. analogisesti tuomio 5.11.2014, Somova (C-103/13, EU:C:2014:2334, 41–45 kohta) ja tuomio 8.5.2019, PI (C-230/18, EU:C:2019:383, 60 kohta).

( 31 ) Ennakkoratkaisupyynnön B.14 ja B.15 kohta.

( 32 ) Unionin tuomioistuin toteaa kyseisen tuomion 37 kohdassa, että sekä velvollisuus osallistua ahtaajien hallinnointiosakeyhtiöön (Sociedad Anónima de Gestion de Estibadores Portuarios) ja mahdollisesti ostaa sen osakkeita että velvollisuus palkata ensisijaisesti tämän yhtiön tarjoamia työntekijöitä, joista tietty vähimmäismäärä on palkattava pysyvästi, pakottavat ulkomaiset ahtausyritykset tekemään sopeutuksia, joilla voi olla taloudellisia seurauksia ja jotka voivat häiritä niiden toimintaa jopa niin paljon, että muiden jäsenvaltioiden yritykset luopuvat sijoittautumas