ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 48/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.12.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Trieste – Italia) – Florin Lazar v. Allianz SpA

(Asia C-350/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 864/2007 - 4 artiklan 1 kohta - Käsitteet maa, jossa vahinko aiheutuu, vahinko ja vahingonkorvausvastuun perustavan tapahtuman välilliset seuraukset - Liikenneonnettomuudessa menehtyneen henkilön perheenjäsenen henkilökohtaisesti kärsimät vahingot - Sovellettava laki))

(2016/C 048/03)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale di Trieste

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Florin Lazar

Vastaaja: Allianz SpA

Tuomiolauselma

Sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 11.7.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 864/2007 (Rooma II) 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava sen selvittämiseksi, mitä lakia on sovellettava sopimukseen perustumattomaan liikenneonnettomuudesta johtuvaan velvoitteeseen, siten, että tällaisessa tuomioistuimen jäsenvaltiossa tapahtuneessa onnettomuudessa menehtyneen henkilön kuolemaan liittyviä hänen toisessa jäsenvaltiossa asuvien omaistensa kärsimiä vahinkoja on pidettävä mainitussa säännöksessä tarkoitettuina onnettomuuden ”välillisinä seurauksina”.

(1) EUVL C 351, 6.10.2014.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 414/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Handelsgericht Wien – Itävalta) – Thomas Cook Belgium NV v. Thurner Hotel GmbH

(Asia C-245/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Asetus (EY) N:o 1896/2006 - Eurooppalainen maksamismääräysmenettely - Liian myöhään annettu vastine - 20 artiklan 2 kohta - Eurooppalaisen maksamismääräyksen uudelleen tutkimista koskeva vaatimus - Määräyksen antaneen tuomioistuimen toimivallan puuttumista koskeva väite - Asetuksessa asetettujen edellytysten valossa virheellisesti annettu eurooppalainen maksamismääräys - ”Selvyyden” puuttuminen - ”Poikkeuksellisten” olosuhteiden puuttuminen))

(2015/C 414/07)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Handelsgericht Wien

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Thomas Cook Belgium NV

Vastaaja: Thurner Hotel GmbH

Tuomiolauselma

Eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1896/2006, sellaisena kuin se on muutettuna 4.10.2012 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 936/2012, 20 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että se muodostaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa esteen sille, että vastapuoli, jolle eurooppalainen maksamismääräys on annettu tiedoksi tämän asetuksen mukaisesti, voisi perustellusti vaatia tämän maksamismääräyksen tutkimista uudelleen väittäen, että määräyksen antanut tuomioistuin on virheellisesti katsonut olevansa toimivaltainen hakijan tämän maksamismääräyksen hakemuslomakkeessa antamien väitteen mukaan virheellisten tietojen perusteella.

(1) EUVL C 303, 8.9.2014.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 429/4

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 29.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – B & S Global Transit Center BV v. Staatssecretaris van Financiën

(Asia C-319/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteisön tullikoodeksi - Asetus (ETY) N:o 2913/92 - 203 ja 204 artikla - Yhteisön ulkoinen passitusmenettely - Asetus (ETY) N:o 2454/93 - 365, 366 ja 859 artikla - Tullivelan syntyminen - Kysymys siitä, onko tavarat siirretty pois tullivalvonnasta vai ei - Velvollisuuden täyttämättä jättäminen - Passitusmenettelyn päättämisen laiminlyönti - Tavaroiden vienti Euroopan unionin tullialueen ulkopuolelle))

(2015/C 429/05)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hoge Raad der Nederlanden

Pääasian asianosaiset

Valittaja: B & S Global Transit Center BV

Vastapuoli: Staatssecretaris van Financiën

Tuomiolauselma

Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1791/2006, 203 ja 204 artiklaa on tulkittava siten, että jos velvollisuutta esittää yhteisön ulkoiseen passitusmenettelyyn asetettu tavara määrätoimipaikassa ei noudateta, tästä laiminlyönnistä syntyy tullivelka, joka ei perustu asetuksen N:o 2913/92 204 artiklaan, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1791/2006, vaan se perustuu asetuksen N:o 2913/92 203 artiklaan, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1791/2006, kun kyseinen tavara on viety Euroopan unionin tullialueen ulkopuolelle ja kun kyseisen menettelyn haltija ei pysty toimittamaan tietyistä asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 365 artiklan, sellaisena kuin se on muutettuna 4.5.2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 993/2001, 3 kohdan tai asetuksen N:o 2454/93 366 artiklan, sellaisena kuin se on muutettuna 17.11.2008 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1192/2008, 2 ja 3 kohdan mukaisia asiakirjoja.

(1) EUVL C 315, 15.9.2014.
1)

Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 1 artiklan 2 kohtaa ja 3 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen rikkominen on havaittu vasta vahingon tapahtumisen jälkeen, vanhentumisaika alkaa kulua siitä hetkestä, jona sekä unionin oikeuden rikkomista merkitsevä taloudellisen toimijan teko tai laiminlyönti että unionin talousarviolle tai sen hoidossa oleville talousarvioille aiheutunut vahinko ovat tapahtuneet.
1)

Bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta ja neuvoston direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta 13.10.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/70/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003, 4 artiklan 1 kohtaa ja 5 artiklaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että jäsenvaltio säätää kansallisessa oikeudessaan dieselpolttoaineen markkinoille saattamiseksi pääasiassa kyseessä olevan kaltaisista syttymispistettä koskevista laadullisista vaatimuksista, jotka ovat tähän direktiiviin sisältyviin vaatimuksiin nähden ylimääräisiä, koska kyseessä ei ole dieselpolttoainetta koskeva tekninen laatuvaatimus, joka liittyy terveyteen ja ympäristönäkökohtiin mainitussa direktiivissä tarkoitetulla tavalla.
3)

Direktiivin 2006/123 10 artiklan 2 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle toimenpiteelle, jonka mukaan luvan myöntäminen asiassa C-341/14 kyseessä olevan kaltaisen toiminnan, joka koostuu ikkunaprostituutioyrityksen pitämisestä vuokraamalla huoneita osapäiväisesti, harjoittamiseksi edellyttää sitä, että näiden palveluiden tarjoaja kykenee kommunikoimaan palveluiden vastaanottajien – eli käsiteltävässä asiassa prostituoitujen – ymmärtämällä kielellä, koska tällä edellytyksellä voidaan taata tavoitellun yleiseen etuun liittyvän tavoitteen, joka on prostituutioon liittyvien rikosten ehkäisy, saavuttaminen ja koska sillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi, mistä varmistuminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 389/11

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 6.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Family Division – Yhdistynyt kuningaskunta) – A v. B

(Asia C-489/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa - Asetus (EY) N:o 2201/2003 - Vireilläolovaikutus - 16 artikla ja 19 artiklan 1 ja 3 kohta - Asumuseromenettely ensimmäisessä jäsenvaltiossa ja avioeromenettely toisessa jäsenvaltiossa - Tuomioistuimen, jossa asia on ensin pantu vireille, toimivalta - ”Ratkaistun” toimivallan käsite - Ensimmäisen menettelyn raukeaminen ja uuden avioeromenettelyn aloittaminen ensimmäisessä jäsenvaltiossa - Seuraukset - Jäsenvaltioiden välinen aikaero - Vaikutukset menettelyyn asian vireille panemiseksi tuomioistuimissa))

(2015/C 389/12)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court of Justice (England & Wales), Family Division

Pääasian asianosaiset

Hakija: A

Vastapuoli: B

Tuomiolauselma

Siltä osin kuin kyse on samojen asianosaisten välillä avioeroa ja asumuseroa koskevista menettelyistä kahden jäsenvaltion tuomioistuimissa, tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 19 artiklan 1 ja 3 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa menettely tuomioistuimessa, jossa asia on ensin pantu vireille ensimmäisessä jäsenvaltiossa, on rauennut sen jälkeen, kun asia on pantu vireille toisessa tuomioistuimessa toisessa jäsenvaltiossa, vireilläolovaikutuksen kriteerit eivät enää täyty, ja näin ollen on katsottava, että tuomioistuimen, jossa asia on ensin pantu vireille, toimivaltaisuutta ei ole pidettävä ratkaistuna.

(1) EUVL C 26, 26.1.2015.
1)

Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006, sellaisena kuin se on muutettuna 14.4.2011 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 366/2011, 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että tämän säännöksen soveltamiseksi tuottajan on määritettävä, onko kyseisen asetuksen 59 artiklan 1 kohdan, sellaisena kuin se on muutettuna, mukaisesti tunnistetun erityistä huolta aiheuttavan aineen pitoisuus tämän tuottamissa esineissä enemmän kuin 0,1 painoprosenttia (p/p), ja useammasta esineestä koostuvan tuotteen maahantuojan on määritettävä kunkin esineen osalta, onko tällaisen aineen pitoisuus kyseisessä esineessä enemmän kuin 0,1 painoprosenttia (p/p).
2)

Direktiivin 2002/22, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/136, 20 artiklaa ja direktiivin 1999/5 8 artiklaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että hallituksen asettaman lupamaksun kaltaisen maksun soveltamiseksi yleisvaltuutukseen tai radioasemalupaan rinnastetaan matkapuhelinpalvelun tilaussopimus, jossa on lisäksi täsmennettävä asianomaisen päätelaitteen tyyppi ja vastaava tyyppihyväksyntä.
1)

Koska Slovenian tasavalta — on sallinut louhitun maa-aineksen sijoittamisen Teharjen (Bukovžlak) kunnan kiinteistöllä nro 115/1 varmistamatta, ettei kyseiselle alueelle ole sijoitettu aikaisemmin tai sijoiteta samanaikaisesti muita jätteitä, ja koska se ei ole toteuttanut toimenpiteitä sellaisen jätteen poistamiseksi kyseiseltä alueelta, jota aluetta koskeva lupa ei kata, kyseistä aluetta on pidettävä laittomana kaatopaikkana, jolla ei noudateta edellytyksiä ja vaatimuksia, joista säädetään yhtäältä jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta 19.11.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY 13 artiklassa ja 36 artiklan 1 kohdassa ja toisaalta kaatopaikoista 26.4.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY 5 artiklan 3 kohdan e alakohdassa, 6 artiklassa – tarkasteltuna yhdessä direktiivin 1999/31/EY 16 artiklan ja liitteen II mukaisista perusteista ja menettelyistä jätteen hyväksymiseksi kaatopaikoille 19.12.2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2003/33/EY kanssa –, 7, 8, 9, 11 ja 12 artiklassa sekä direktiivin 1999/31/EY liitteissä I, II ja III, ja — ei ole huhtikuusta 2009 lähtien toteuttanut riittäviä toimenpiteitä estääkseen louhitun maa-aineksen, joka kuuluu jätteiden luokittelusta annettuun nimikkeeseen 17 05 06 (muut kuin nimikkeessä 17 05 05 mainitut ruoppausmassat) ja nimikkeeseen 17 05 05 (ruoppausmassat, jotka sisältävät vaarallisia aineita), sijoittamisen Gaberje-sudin liikealueen kunnallistekniikan rakennusalueella ja sittemmin poistaakseen sen, kyseistä aluetta on myös pidettävä laittomana kaatopaikkana, jolla ei noudateta direktiivien 1999/31 ja 2008/98 edellä mainittuja säännöksiä eikä viimeksi mainitun direktiivin 12, 15 ja 17 artiklaa, minkä vuoksi Slovenian tasavalta ei ole noudattanut edellä mainittujen säännösten mukaisia velvoitteitaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 354/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 3.9.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Judecătoria Oradea – Romania) – Horațiu Ovidiu Costea v. SC Volksbank România SA

(Asia C-110/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 93/13/ETY - 2 artiklan b alakohta - Kuluttajan käsite - Asianajajan ammattia harjoittavan luonnollisen henkilön tekemä luottosopimus - Sellaisen luoton takaisin maksaminen, jonka vakuutena on luotonottajan asianajotoimiston omistama kiinteistö - Luotonottaja, jolla on tarpeelliset tiedot sopimusehdon kohtuuttomuuden arvioimiseksi ennen sopimuksen allekirjoittamista))

(2015/C 354/06)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Judecătoria Oradea

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Horațiu Ovidiu Costea

Vastaaja: SC Volksbank România SA

Tuomiolauselma

Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 2 artiklan b alakohtaa on tulkittava siten, että asianajajan ammattia harjoittavaa luonnollista henkilöä, joka tekee pankin kanssa luottosopimuksen ilman, että kyseisessä luottosopimuksessa yksilöidään luoton tarkoitus, voidaan pitää tuossa säännöksessä tarkoitettuna kuluttajana, kun mainittu sopimus ei liity asianajajan ammatti- tai liiketoimintaan. Sillä seikalla, että samaan sopimukseen perustuvan saatavan vakuutena on kiinnitysvakuus, jonka kyseinen henkilö on ottanut asianajotoimistonsa edustajana ja joka koskee mainitun henkilön ammatti- tai liiketoiminnan harjoittamiseen tarkoitettua omaisuutta, kuten kyseisen asianajotoimiston omistamaa kiinteistöä, ei ole tässä yhteydessä merkitystä.

(1) EUVL C 175, 10.6.2014.
1)

Sokerialan varastointikustannusten korvausjärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 18.8.1978 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1998/78, sellaisena kuin se on muutettuna 13.6.1988 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1714/88, 14 artiklan 3 kohtaa ja kiintiötä suuremman tuotannon soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä sokerialalla 14.9.1981 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2670/81, sellaisena kuin se on muutettuna 14.12.1988 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 3892/88, 2 artiklan 2 kohtaa, kun niitä luetaan yhdessä, on tulkittava siten, että kun kyse on pääasiassa kyseessä olevan kaltaisesta tilanteesta, jossa valmistaja haluaa korvata vientiä varten C-sokerimäärän vastaavalla määrällä toisen valmistajan tuottamaa kiintiösokeria, varastointikustannusten korvausta myönnettäessä on otettava huomioon tässä viimeksi mainitussa säännöksessä asetetut edellytykset. Näihin edellytyksiin sisältyy muun muassa vaatimus, jonka mukaan korvaavan sokerin on oltava saman jäsenvaltion alueelle sijoittautuneen toisen valmistajan tuottamaa. Ennakkoratkaisukysymyksiä tutkittaessa esille ei ole tullut sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat mainitun säännöksen pätevyyteen.
3)

Direktiivin 92/49, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/44, 15 b artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se lähtökohtaisesti estä toimivaltaista kansallista viranomaista asettamasta yrityksen hallinnointiin ja ohjaukseen liittyvää vaatimusta, joka kohdistuu, kuten pääasiassa, niiden vakuutusyritysten hallintoneuvostojen kokoonpanoon, joista suunnitellussa hankinnassa on kyse. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on ottamalla huomioon kaikki pääasian olosuhteet arvioitava, onko vaatimus tarpeen, jotta pääasiassa kyseessä olevat hankinnat voivat täyttää tässä säännöksessä mainitut perusteet.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 205/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 23.4.2015 – Valittajina LG Display Co. Ltd ja LG Display Taiwan Co., Ltd sekä muuna osapuolena Euroopan komissio

(Asia C-227/14 P) (1)

((Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - SEUT 101 artikla ja ETA-sopimuksen 53 artikla - Nestekidenäyttöjen (LCD) maailmanlaajuiset markkinat - Hintojen vahvistaminen - Sakot - Sakkojen laskennasta annetut suuntaviivat (2006) - 13 kohta - Myyntiarvon määritys - Yhteisyritys - Emoyhtiöille suoritettujen myyntien huomioon ottaminen - Sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annettu tiedonanto (2002) - 23 kohdan b alakohdan viimeinen alakohta - Osittainen sakoista vapauttaminen - Todisteet komissiolle aikaisemmin tuntemattomista tosiseikoista))

(2015/C 205/17)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittajat: LG Display Co. Ltd (Soul, Etelä-Korea) ja LG Display Taiwan Co. Ltd (Taipei, Taiwan) (edustajat: avocat A. Winckler ja avocat F.-C. Laprévote)

Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Ronkes Agerbeek ja P. Van Nuffel)

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) LG Display Co. Ltd ja LG Display Taiwan Co. Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

(1) EUVL C 303, 8.9.2014.
2)

Kyseisen yleissopimuksen 54 artiklaa on tulkittava siten, että pelkän sakon, joka on määrätty henkilölle, joka on samalla toisen jäsenvaltion tuomioistuimen ratkaisulla tuomittu vielä täytäntöön panematta olevaan vapausrangaistukseen, maksamisen perusteella ei voida katsoa, että henkilö on suorittanut rangaistuksensa tai parhaillaan suorittaa sitä mainitussa määräyksessä tarkoitetulla tavalla.
1)

Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 404/93 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä banaanien tuontia yhteisöön koskevan järjestelmän osalta 28.10.1998 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2362/98, sellaisena kuin se on muutettuna 25.7.2000 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1632/2000, 7 artiklan a alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 11 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että edellytyksen, jonka mukaan talouden toimijan on harjoitettava kaupallista tuontia ”omaan lukuunsa” ja ”itsenäisenä yksikkönä”, on täytyttävä, jotta kyseinen toimija voitaisiin rekisteröidä kyseisessä säännöksessä tarkoitetuksi ”uudeksi toimijaksi”, mutta myös jotta toimija voisi säilyttää tällaisen aseman banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä 13.2.1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 404/93, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1257/1999, säädettyjen tariffikiintiöiden mukaista banaanintuontia varten.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.12.2007 annetulla neuvoston direktiivillä 2007/75/EY, 168 artiklaa on tulkittava siten, että kun kansallisessa oikeudessa säädetty arvonlisäverovapautus on direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/75, vastainen, verovelvollinen ei voi kyseisen direktiivin 168 artiklan nojalla sekä saada kyseistä verovapautusta että vedota vähennysoikeuteen.
1)

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 ja sellaisena kuin se on muutettuna 8.2.1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 307/1999, on tulkittava siten, että palkattu työntekijä, joka on L. Kikin tavoin sen jäsenvaltion kansalainen, jossa hän asuu ja jossa hänen tuloistaan kannetaan veroa, ja joka työskentelee kolmannen valtion lipun alla eri puolilla maailmaa, kuten muun muassa tietyille jäsenvaltioille kuuluvilla mannerjalustavyöhykkeillä, purjehtivalla putkenlaskualuksella ja joka oli aikaisemmin hänen asuinjäsenvaltioonsa sijoittautuneen yrityksen palveluksessa, vaihtoi työnantajaa ja on nykyisin Sveitsiin sijoittautuneen yrityksen palveluksessa mutta asuu yhä samassa jäsenvaltiossa ja purjehtii yhä samalla aluksella, kuuluu asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97 ja sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 307/1999, henkilölliseen soveltamisalaan.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 118/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.2.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Raytek GmbH ja Fluke Europe BV v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Asia C-134/13) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Tariffiluokittelu - Yhdistetty nimikkeistö - Infrapunalämpökamerat))

(2015/C 118/03)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Raytek GmbH ja Fluke Europe BV

Vastaaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Tuomiolauselma

Ennakkoratkaisukysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esiin seikkoja, jotka vaikuttaisivat tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 30.3.2011 annetun komission asetuksen (EU) N:o 314/2011 pätevyyteen.

(1) EUVL C 141, 18.5.2013.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 138/16

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 26.2.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Ministre de l’Économie et des Finances v. Gérard de Ruyter

(Asia C-623/13) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaaliturva - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - 4 artikla - Asiallinen soveltamisala - Pääomatuloista perittävät maksut - Yleinen sosiaalimaksu (CSG) - Sosiaaliturvavelan lyhentämiseksi pidätettävä maksu (CRDS) - Sosiaalimaksu - Sosiaalimaksun lisämaksu - Pakollisten sosiaaliturvajärjestelmien rahoittamiseen osallistuminen - Suora ja riittävän merkityksellinen yhteys tiettyihin sosiaaliturvan aloihin))

(2015/C 138/20)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Ministre de l’Économie et des Finances

Vastaaja: Gérard de Ruyter

Tuomiolauselma

Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 29.6.1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1606/98, on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisilla pääomatuloista pidätettävillä maksuilla on silloin, kun niillä rahoitetaan pakollisia sosiaaliturvajärjestelmiä, suora ja merkityksellinen yhteys tiettyihin asetuksen N:o 1408/71 4 artiklassa lueteltuihin sosiaaliturvan aloihin, ja ne kuuluvat näin tämän asetuksen soveltamisalaan, vaikka maksujen määräytymisperusteena ovat verovelvollisten pääomatulot, riippumatta siitä, tekevätkö nämä työtä.

(1) EUVL C 31, 1.2.2014.