ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 9.7.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – ”Unipack” АD v. Direktor na Teritorialna direktsiya ”Dunavska” kam Agentsiya ”Mitnitsi”, Prokuror ot Varhovna administrativna prokuratura na Republika Bulgaria

(Asia C-391/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Tulliliitto - Unionin tullikoodeksi - Delegoitu asetus (EU) 2015/2446 - 172 artiklan 2 kohta - Lupa käyttää tietyn käyttötarkoituksen menettelyä - Taannehtiva vaikutus - Poikkeuksellisten olosuhteiden käsite - Muutos tariffiluokitteluun - Sitovaa tariffitietoa koskevan päätöksen voimassaolon lakkaaminen)

(2020/C 287/20)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Varhoven administrativen sad

Pääasian asianosaiset

Valittaja:”Unipack” АD

Vastapuolet: Direktor na Teritorialna direktsiya ”Dunavska” kam Agentsiya ”Mitnitsi” ja Prokuror ot Varhovna administrativna prokuratura na Republika Bulgaria

Tuomiolauselma

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 täydentämisestä tiettyjä unionin tullikoodeksin säännöksiä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta 28.7.2015 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/2446 172 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitettuina ”poikkeuksellisina olosuhteina”, joiden perusteella voidaan unionin tullikoodeksista 9.10.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 254 artiklan nojalla myöntää takautuva lupa käyttää tietyn käyttötarkoituksen menettelyä, sellaisena kuin siitä on tässä säännöksessä säädetty, ei voida pitää sen kaltaisia seikkoja, kuten se, että sitovaa tariffitietoa koskevan päätöksen voimassaolo on päättynyt ennenaikaisesti yhdistetyn nimikkeistön muuttamisen vuoksi, että tulliviranomaiset eivät ole reagoineet virheellistä tariffikoodia käyttäen tapahtuneeseen tuontiin tai että tavara on käytetty polkumyyntitullista vapautettuun tarkoitukseen.

(1) EUVL C 280, 19.8.2019.
1)

Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa, luettuna yhdessä sen 14 perustelukappaleen kanssa, on tulkittava siten, että matkustajan häiritsevä käyttäytyminen, joka oikeuttaa sen, että ilma-aluksen päällikkö poikkeaa kyseisen lennon reitiltä muulle kuin saapumiskentälle poistaakseen kyseisen matkustajan ja tämän matkatavarat koneesta, kuuluu kyseisessä säännöksessä tarkoitetun poikkeuksellisten olosuhteiden käsitteen soveltamisalaan, paitsi jos lennosta vastaava lentoliikenteen harjoittaja on edesauttanut tätä käyttäytymistä tai on jättänyt ryhtymättä asianmukaisiin toimenpiteisiin tällaisen käyttäytymisen ennakkomerkkien perusteella, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
C 279/12

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 2.7.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Wien – Itävalta) – IE v. Magistrat der Stadt Wien

(Asia C-477/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu - Direktiivi 92/43/ETY - 12 artiklan 1 kohta - Eläinlajeja koskeva tiukka suojelujärjestelmä - Liite IV - Cricetus cricetus (eurooppalainen hamsteri) - Levähdys- ja lisääntymispaikat - Heikentäminen tai hävittäminen - Hylätyt paikat)

(2020/C 279/17)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Verwaltungsgericht Wien

Pääasian asianosaiset

Kantaja: IE

Vastaaja: Magistrat der Stadt Wien

Tuomiolauselma

Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 12 artiklan 1 kohdan d alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitettu levähdyspaikkojen käsite kattaa myös levähdyspaikat, joilla jokin kyseisen direktiivin liitteessä IV olevassa a alakohdassa mainittu suojeltu eläinlaji, kuten Cricetus cricetus (eurooppalainen hamsteri), ei enää elä, jos on riittävän todennäköistä, että kyseinen laji palaa näille levähdyspaikoille, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

(1) EUVL C 328, 30.9.2019.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 4.6.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Okręgowy w Poznaniu – Puola) – Kancelaria Medius SA z siedzibą w Krakowie v. RN

(Asia C-495/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajansuoja - Direktiivi 93/13/ETY - 7 artiklan 1 kohta - Kulutusluotto - Sopimusehtojen kohtuuttomuuden valvonta - Kuluttaja ei ole saapunut vastaamaan asiassa - Tuomioistuimen viran puolesta suorittaman tutkinnan laajuus)

(2020/C 262/13)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Okręgowy w Poznaniu

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Kancelaria Medius SA z siedzibą w Krakowie

Vastaaja: RN

Tuomiolauselma

Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansallisen oikeussäännön tulkinnalle, joka estäisi tuomioistuinta, jonka käsiteltäväksi elinkeinonharjoittaja on saattanut kuluttajaa vastaa nostamansa direktiivin soveltamisalaan kuuluvan kanteen ja joka ratkaisee asian yksipuolisella tuomiolla, kun kuluttaja ei ole saapunut vastaamaan asiassa toimitettuun istuntoon, johon hänet oli haastettu, ryhtymästä tarvittaviin asian selvittämistoimiin tutkiakseen viran puolesta sellaisten sopimusehtojen kohtuuttomuuden, joihin elinkeinonharjoittaja on perustanut vaatimuksensa, silloin kun tuomioistuin epäilee näiden sopimusehtojen olevan tässä direktiivissä tarkoitetulla tavalla kohtuuttomia.

(1) EUVL, C 337, 7.10.2019.
Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 23.4.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Ryanair Ltd ja Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Ryanair Ltd ja Ryanair DAC

(Asia C-28/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Liikenne - Lentoliikennepalvelut - Asetus (EY) N:o 1008/2008 - 23 artiklan 1 kohta - Lopullisen hinnan ilmoittaminen - Matkustajien internetlähtöselvitysmaksut - Arvonlisävero - Muulla kuin lentoliikenteen harjoittajan hyväksymällä luottokortilla suoritettuja ostoja koskevat hallinnolliset maksut - Maksettavan lopullisen hinnan pakolliset ja ennakoitavat osatekijät - Valinnaiset lisämaksut - Käsite)

(2020/C 230/12)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Ryanair Ltd ja Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust

Vastapuolet: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Ryanair Ltd ja Ryanair DAC

Tuomiolauselma

Lentoliikenteen harjoittamisen yhteisistä säännöistä yhteisössä 24.9.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1008/2008 23 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että matkustajien lähtöselvitysmaksut, joiden maksamiselta ei voida välttyä, koska vaihtoehtoista maksutonta lähtöselvitystapaa ei ole, maan sisäisiin lentoihin liittyviin hintoihin sovellettava arvonlisävero sekä muulla kuin lentoliikenteen harjoittajan hyväksymällä luottokortilla suoritettuja ostoja koskevat hallinnolliset maksut ovat kyseisen säännöksen toisessa virkkeessä tarkoitettuja pakollisia ja ennakoitavia hinnanosia. Sen sijaan kyseistä säännöstä on tulkittava siten, että matkustajien lähtöselvitysmaksut, joiden maksamiselta on mahdollista välttyä käyttämällä maksutonta lähtöselvitystapaa, sekä maan sisäisiin lentoihin liittyviin valittavissa oleviin lisämaksuihin sovellettava arvonlisävero ovat saman säännöksen neljännessä virkkeessä tarkoitettuja valinnaisia lisämaksuja.

(1) EUVL C 164, 13.5.2019.
1)

Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 11.12.2007 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/66/EY, 2 e artiklan 2 kohtaa, vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjä koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 25.2.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/13/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/66, 2 e artiklan 2 kohtaa, direktiivin 2007/66 johdanto-osan 19–21 perustelukappaletta ja vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankinnoista ja direktiivin 2004/17/EY kumoamisesta 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/25/EU johdanto-osan 12, 113, 115 ja 117 perustelukappaletta, 1 artiklan 2 kohtaa ja 89 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka perusteella valvontaviranomaisen viran puolesta vireille panemassa muutoksenhakumenettelyssä on mahdollista lukea rikkomus hankintaviranomaisen lisäksi myös sopimuspuoleksi valitun syyksi ja määrätä sakko näille molemmille tilanteessa, jossa julkisia hankintoja koskevia sääntöjä on lainvastaisesti jätetty noudattamatta muutettaessa sopimusta sen toteutuksen aikana. Jos tällaisesta mahdollisuudesta säädetään kansallisessa säännöstössä, muutoksenhakumenettelyn on kuitenkin oltava unionin oikeuden ja myös sen yleisten periaatteiden mukainen siltä osin kuin asianomainen hankintasopimus itsessään kuuluu julkisia hankintoja koskevien direktiivien aineelliseen soveltamisalaan joko alun perin tai sen lainvastaisen muuttamisen jälkeen.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 22.1.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberster Gerichtshof – Itävalta) – AT v. Pensionsversicherungsanstalt

(asia C-32/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Unionin kansalaisuus - Vapaata liikkumista ja oleskelua jäsenvaltioiden alueella koskeva oikeus - Direktiivi 2004/38/EY - 17 artiklan 1 kohdan a alakohta - Pysyvä oleskeluoikeus - Saaminen ennen viiden vuoden yhtäjaksoisen ajanjakson kulumista - Työntekijä, joka lopettaessaan työskentelynsä on saavuttanut vanhuuseläkkeeseen oikeuttavan iän)

(2020/C 77/09)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberster Gerichtshof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: AT

Vastaaja: Pensionsversicherungsanstalt

Tuomiolauselma

Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 17 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että kun kyse on pysyvän oleskeluoikeuden saamisesta vastaanottavassa jäsenvaltiossa ennen viiden vuoden yhtäjaksoista oleskelua, edellytyksiä, jotka koskevat sitä, että työntekijä on työskennellyt siellä vähintään viimeksi kuluneet 12 kuukautta sekä asunut siellä yhtäjaksoisesti yli kolme vuotta, on sovellettava työntekijään, joka lopettaessaan työskentelynsä on saavuttanut kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä säädetyn vanhuuseläkkeeseen oikeuttavan iän.

(1) EUVL C 131, 8.4.2019.
C 215/18

Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 11.3.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte suprema di cassazione – Italia) – San Domenico Vetraria SpA v. Agenzia delle Entrate

(Asia C-94/19) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Kuudes direktiivi 77/388/ETY - 2 ja 6 artikla - Soveltamisala - Verolliset liiketoimet - Vastikkeellinen palvelujen suoritus - Emoyhtiön tytäryhtiölleen lähettämä henkilöstö - Tytäryhtiö maksaman korvauksen rajoittuminen kulukorvauksiin)

(2020/C 215/21)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Valittaja: San Domenico Vetraria SpA

Vastapuoli: Agenzia delle Entrate

Muu osapuoli: Ministero dell’Economia e delle Finanze

Tuomiolauselma

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2 artiklan 1 alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan se, että emoyhtiö lainaa tai lähettää työntekijöitä tytäryhtiölle siten, että ainoana vastikkeena on kulukorvaus, ei ole arvonlisäverotuksen kannalta merkityksellistä, jos yhtäältä tytäryhtiön emoyhtiölleen maksamat määrät ja toisaalta kyseinen lainaaminen tai lähettäminen ovat toistensa edellytyksiä.

(1) EUVL C 182, 27.5.2019.
3)

SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että jäsenvaltiot asettavat velvollisuuden ilmaiseksi suoritettavasta televisiokanavan siirtämisestä sellaisille yrityksille, jotka lähettävät kolmansien osapuolten omistamien satelliittiverkkojen kautta edelleen ehdollisen käyttöoikeuden järjestelmän suojaamia televisio-ohjelmia ja tarjoavat asiakkailleen televisio-ohjelmapaketteja, mikäli yhtäältä kyseisellä siirtovelvollisuudella mahdollistetaan, että merkittävä määrä tai prosenttiosuus televisio-ohjelmien välittämiseen tarkoitettujen välineiden loppukäyttäjistä pystyy katselemaan kanavaa, jota tällainen velvollisuus koskee, ja toisaalta huomioon otetaan se, miten sen toimijan, jolle tällainen siirtovelvollisuus on asetettu, tarjoamien palveluiden loppukäyttäjät ovat jakaantuneet maantieteellisesti, se, että kyseinen toimija lähettää tätä kanavaa edelleen salaamattomana, ja se, että tämä kanava on saatavilla ilmaiseksi internetin ja maanpäällisen televisiolähetysverkon välityksellä, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
C 44/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 8.12.2020 – Unkari v. Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto

(Asia C-620/18) (1)

(Kumoamiskanne - Direktiivi (EU) 2018/957 - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Työntekijöiden lähettäminen - Työehdot ja olot - Palkka - Työkomennuksen pituus - Oikeusperustan määrittäminen - SEUT 53 ja SEUT 62 artikla - Olemassa olevan direktiivin muuttaminen - SEUT 9 artikla - Harkintavallan väärinkäyttö - Syrjintäkiellon periaate - Tarpeellisuus - Suhteellisuusperiaate - Palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen ulottuvuus - Tieliikenne - SEUT 58 artikla - Asetus (EY) N:o 593/2008 - Soveltamisala - Oikeusvarmuuden periaate ja oikeussääntöjen selkeyttä koskeva vaatimus)

(2021/C 44/03)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Asianosaiset

Kantaja: Unkari (asiamiehinään: M. Z. Fehér, G. Tornyai ja M. M. Tátrai)

Vastaajat: Euroopan parlamentti (asiamiehinään: M. Martínez Iglesias, L. Visaggio ja A. Tamás), Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään: aluksi A. Norberg, M. Bencze ja E. Ambrosini, sittemmin A. Norberg, E. Ambrosini, A. Sikora-Kalėda ja Zs. Bodnár,

Väliintulijat, jotka tukevat Euroopan parlamentin vaatimuksia: Saksan liittotasavalta (asiamiehinään: J. Möller ja S. Eisenberg), Ranskan tasavalta (asiamiehinään: E. de Moustier, A.-L. Desjonquères, C. Mosser ja R. Coesme), Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehinään: M. K. Bulterman, C. Schillemans ja J. Langer), Euroopan komissio (asiamiehinään: L. Havas, M. Kellerbauer, B.-R. Killmann ja A. Szmytkowska)

Väliintulijat, jotka tukevat Euroopan unionin neuvoston vaatimuksia: Saksan liittotasavalta (asiamiehinään: J. Möller ja S. Eisenberg), Ranskan tasavalta (asiamiehinään: E. de Moustier, A.-L. Desjonquères, C. Mosser ja R. Coesme), Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehinään: M. K. Bulterman, C. Schillemans ja J. Langer), Ruotsin kuningaskunta (asiamiehinään: C. Meyer-Seitz, H. Shev ja H. Eklinder), Euroopan komissio (asiamiehinään: L. Havas, M. Kellerbauer, B.-R. Killmann ja A. Szmytkowska)

Tuomiolauselma

1) Kanne hylätään.

2) Unkari vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan parlamentille ja Euroopan unionin neuvostolle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

3) Saksan liittotasavalta, Ranskan tasavalta, Alankomaiden kuningaskunta, Ruotsin kuningaskunta ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 427, 26.11.2018.
Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 24.9.2020 – Valittajina Prysmian SpA ja Prysmian Cavi e Sistemi Srl sekä muina osapuolina Euroopan komissio, The Goldman Sachs Group Inc. ja Pirelli & C. SpA

(Asia C-601/18 P) (1)

(Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Maanalaisten ja merenalaisten voimakaapeleiden eurooppalaiset markkinat - Markkinoiden jakaminen hankkeiden yhteydessä - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen - Oikeudellisten yksiköiden seuraanto - Kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutuminen - Yhdenvertaisen kohtelun periaate - Selvitysaineiston ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla - Asetus (EY) N:o 1/2003 - 20 artikla - Euroopan komission tarkastustoimivalta kartellien tai muiden yhteistoimintajärjestelyiden yhteydessä - Toimivalta kopioida tietoja ilman aiempaa tutkintaa ja tutkia niitä tämän jälkeen komission toimitiloissa - Sakot)

(2020/C 399/09)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittajat: Prysmian SpA ja Prysmian Cavi e Sistemi Srl (edustajat: aluksi C. Tesauro ja L. Armati, avvocati, sitten C. Firth ja C. Griesenbach, solicitors)

Muut osapuolet: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castilla Contreras, C. Sjödin, T. Vecchi ja P. Rossi), The Goldman Sachs Group Inc. (edustajat J. Koponen, advokat, ja A. Mangiaracina, avvocatessa) ja Pirelli & C. SpA (edustajat: G. Rizza ja M. Siragusa, avvocati)

Tuomiolauselma

1) Valitus hylätään.

2) Prysmian SpA ja Prysmian Cavi e Sistemi Srl velvoitetaan korvaamaan omien oikeudenkäyntikulujensa lisäksi Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

3) Pirelli & C. SpA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

(1) EUVL C 427, 26.11.2018.
4)

Direktiivin 1999/70 liitteenä olevan 18.3.1999 tehdyn määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa ei säädetä sellaisesta rauhantuomareiden oikeudesta saada 30 päivää palkallista vuosilomaa, josta on säädetty ammattituomareiden osalta, siinä tilanteessa, että kyseinen rauhantuomari kuuluisi puitesopimuksen 2 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitetun määräaikaisen työntekijän käsitteen alaan ja että hän olisi varsinaisen tuomarin tilanteeseen rinnastettavassa olevassa tilanteessa, jollei tällaista erilaista kohtelua voida oikeuttaa eroavaisuuksilla pätevyysvaatimuksissa ja niiden tehtävien luonteella, joista varsinaisten tuomarien on vastattava, mikä seikka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.
C 390/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.9.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunalul București – Romania) – Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE) v. Societatea de Producere a Energiei Electrice în Hidrocentrale Hidroelectrica SA

(Asia C-648/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Sähkön sisämarkkinat - Tavaroiden vapaa liikkuvuus - SEUT 35 artikla - Viennin määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Kansallinen toimenpide, jolla sähköntuottajat velvoitetaan tarjoamaan koko myynnissä oleva sähkö yksinomaan asianomaisen jäsenvaltion kilpailulle avoimilla ja keskitetyillä markkinoilla)

(2020/C 390/04)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunalul București

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)

Vastapuoli: Societatea de Producere a Energiei Electrice în Hidrocentrale Hidroelectrica SA

Tuomiolauselma

SEUT 35 ja SEUT 36 artiklaa on tulkittava siten, että kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan – sellaisena kuin sitä soveltava viranomainen on sitä tulkinnut – kotimaisten sähköntuottajien on tarjottava koko myytävänä oleva sähkö yhden ainoan kotimaan sähkömarkkinoiden kaupankäyntipalvelujen osalta nimetyn operaattorin ylläpitämillä alustoilla, merkitsee viennin määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaavaa toimenpidettä, jota ei voida oikeuttaa energian toimitusvarmuuteen liittyvillä yleistä turvallisuutta koskevilla syillä, koska tällainen lainsäädäntö ei ole oikeasuhteinen tavoiteltuun päämäärään nähden.

(1) EUVL C 25, 21.1.2019.
C 271/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 11.6.2020 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Rejonowy w Słupsku – Puola) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on JI

(Asia C-634/18) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Puitepäätös 2004/757/YOS - Laittoman huumausainekaupan rikostunnusmerkistöjä ja seuraamuksia koskevat vähimmäissäännöt - 2 artiklan 1 kohdan c alakohta - 4 artiklan 2 kohdan a alakohta - Suurten huumausainemäärien käsite - Euroopan unionin perusoikeuskirja - Yhdenvertainen kohtelu - 20 ja 21 kohta - Nullum crimen, nulla poena sine lege -periaate - 49 artikla)

(2020/C 271/06)

Oikeudenkäyntikieli:

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sąd Rejonowy w Słupsku

Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

JI

Muu osapuoli: Prokuratura Rejonowa w Słupsku

Tuomiolauselma

Laittoman huumausainekaupan rikostunnusmerkistöjä ja seuraamuksia koskevien vähimmäissääntöjen vahvistamisesta 25.10.2004 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2004/757/YOS 4 artiklan 2 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä sen 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan kanssa, sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20, 21 ja 49 artiklaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että jäsenvaltio määrittelee rikokseksi huumausaineiden tai psykotrooppisten aineiden merkittävän määrän hallussapidon sekä henkilökohtaiseen käyttöön että laittomaan huumausainekauppaan ja jättää huumausaineiden tai psykotrooppisten aineiden merkittävän määrän käsitteen tulkinnan kansallisten tuomioistuinten arvioitavaksi tapauskohtaisesti, kunhan kyseinen tulkinta on kohtuullisesti ennakoitavissa.

(1) EUVL C 65, 18.2.2019.
2)

Direktiivin 2006/112 184–186 artiklaa, tarkasteltuna verotuksen neutraalisuuden periaatteen ja tehokkuus- ja suhteellisuusperiaatteiden valossa, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka nojalla verovelvolliselta evätään sen jälkeen, kun lopullinen suhdeluku on kyseisen direktiivin 175 artiklan 3 kohdan nojalla vahvistettu, mahdollisuus oikaista sekä vähennykseen oikeuttaviin että vähennykseen oikeuttamattomiin tavaroiden ja palvelujen ostoihin sisältyneen arvonlisäveron vähennykset, jotka se on tehnyt liikevaihtoon perustuvalla menetelmällä, käyttäen käyttötarkoitukseen perustuvaa menetelmää, tilanteessa, jossa — asianomainen jäsenvaltio oikeuttaa mainitun direktiivin 173 artiklan 2 kohdan c alakohdan nojalla verovelvolliset tekemään vähennyksen kaikkien sellaisten tavaroiden ja palvelujen, joita käytetään sekä vähennykseen oikeuttaviin liiketoimiin että vähennykseen oikeuttamattomiin liiketoimiin, tai niiden osan käytön perusteella — verovelvollinen oli valitessaan vähennysmenetelmän vilpittömässä mielessä uskoessaan, ettei liiketoimi, jota se piti verosta vapautettuna, todellisuudessa ollut vapautettu — yleinen preklusiivinen määräaika, josta kansallisessa lainsäädännössä säädetään vähennysten oikaisemiseksi, ei ole vielä päättynyt — vähennysmenetelmän vaihtaminen mahdollistaa sen, että arvonlisäveron se osa, joka liittyy vähennykseen oikeuttaviin liiketoimiin, kyetään määrittämään tarkemmin.