182

Aamupäivällä 25.2.2022 kantajan lähetykseen etäyhteyden välityksellä osallistunut vieras, joka esiteltiin serbialaisen lehden päätoimittajaksi, totesi, että Ukrainan tilanteen ja Serbiassa 30 vuotta sitten vallinneen tilanteen välillä oli samankaltaisuuksia. Hän mainitsi ”250000 serbin karkottamisen Kroatiasta”, sen, että ”silloinen Serbian presidentti Milosevic julistettiin uudeksi Hitleriksi”, ja ”kansanmurhan – – jota kiovalainen hallitus valmisteli Yhdysvaltojen ja jopa Brysselin tuella”. Edelleenkin samana aamupäivänä osallistuja, joka esiteltiin Moskovan valtionyliopiston vierailevaksi professoriksi, jälleen kerran kuvasi Venäjän hyökkäystä Ukrainaan puolustusoperaatioksi, joka oli luonteeltaan ennaltaehkäisevä. Hän sanoi seuraavaa: ”[Tämän hyökkäyksen tavoitteena on] Ukrainan demilitarisointi, koska NATO-maat ovat viime aikoina ’ylimilitarisoineet’ Ukrainan, vaikka se ei ole edes NATOn jäsen, ja Ukrainan tyhjentäminen natseista, koska uusnatsiryhmät ovat soluttautuneet kaikkiin Ukrainan rakenteisiin vuoden 2014 ’maidanin’ jälkeen – – maa, joka on ennennäkemättömän korruptoitunut ja jota johdetaan ulkomailta, olisi äärimmäisen vaarallista jättää tuohon tilaan, se olisi vaarallista sen väestölle ja Euroopalle eikä ainoastaan Venäjälle – – suorana tavoitteena on siis demilitarisoida maa ja antaa maassa asuvan väestön, kuten on sanottu, valita itse suuntansa eikä – – pakottaa sitä suuntaan, joka niiden puolesta on valittu vuodesta 2004 alkaen pidetyillä ’maidaneilla’.” Tämä vieras väitti seuraavaa: ”Ukrainan virallisen hallituksen hallintokulttuuri ja ideologinen suuntautuminen on jo sinänsä ongelmallinen – – he ovat julistaneet sotasankareiksi ihmisiä, jotka olivat natseja – – kun valtio ihailee natsisankareita, jotka osallistuivat siviiliväestön teurastamiseen ja toimivat tuolloin osana Saksan armeijaa, on kuitenkin kyse hyvin vakavasta uhasta kansainväliselle turvallisuudelle, joka tulee esiin, koska Ukraina kuitenkin sijaitsee aivan unionin rajalla.” Tämä vieras väitti myös seuraavaa: ”On tärkeää pitää poliittiset ja oikeudelliset seikat toisistaan erillään; poliittisesti asioista voidaan käytännössä aina kiistellä, koska politiikassa pelisäännöt sanelee vahvin osapuoli, kansainvälinen yhteisö piti täysin hyväksyttävänä lähteä pommittamaan entisen Jugoslavian alueita – – kun taas – – sitä, että Venäjä haluaa vapauttaa väestöt, jotka kärsivät ekstremistihallinnosta, ei pidetä [hyväksyttävänä] – – jos kansainvälinen yhteisö päättää puolustaa natsihallintoa omilla rajoillaan, se on sen epämoraalinen ja epähumaani valinta – –; oikeudellisesti kysymys on siitä, missä määrin Donetskin alueilla on oikeus itsenäisyyteen[;] tältä osin on otettava huomioon, että itse asiassa yhtäältä valtiolla on oikeus puolustautua ja suojata alueellista koskemattomuuttaan, mutta tämä edellyttää sitä, että valtio on olemassa; valtio on oikeudellisesti olemassa, kun sen lainsäädäntöä – – sovelletaan kattavasti, yleisesti ja tehokkaasti koko valtion alueella; voidaanko todella katsoa, että Ukrainan valtio on olemassa? Jos ajatellaan kansainvälinen yhteisön ainakin teoriassa tunnustamaa ja edellyttämää demokraattista oikeusvaltiota, niin tällaista Ukrainan valtiota ei ole olemassa. Tästä lähtökohdasta on täysin normaalia, että Donetsk ja Luhansk pyytävät suojelua – – on normaalia, että Venäjä puuttuu asiaan oikeudellisesti, jotta kyseiset väestöt voivat nimenomaan taas olla osa valtiota.” Tämä vieras lisäsi seuraavaa: ”Alueellisesta koskemattomuudesta voidaan puhua vain sikäli kuin on olemassa valtio, heti, kun valtiota ei ole olemassa, kansoilla on itsemääräämisoikeus, kyse on joko/tai-tilanteesta; Ukrainan valtio tuhoutui ensimmäisen kerran, tilanne siellä alkoi huonontua vuonna 2004 – – sittemmin vuonna 2014 prosessi saavutti päätepisteensä – –; eli vuodesta 2014 alkaen ei ole ollut olemassa Ukrainan valtiota ja siitä lähtien sillä ei ole voinut olla alueellista koskemattomuutta.”