Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Komissio - Juoksevien asioiden hoito - Rajaaminen - Valtiontukialan valvontatehtävän hoitaminen - Kuuluminen juoksevien asioiden hoitoon

(EY 87 artiklan 1 kohta ja EY 211 artikla)

2. Valtiontuki - Hallinnollinen menettely - Komission velvollisuus antaa asianomaisille tilaisuus esittää huomautuksensa - Asianomaisten ei anneta käyttää puolustautumisoikeuksiaan

(EY 88 artiklan 2 kohta ja EY 253 artikla)

3. Kumoamiskanne - Kanneperusteet - Olennaisten menettelymääräysten rikkominen - Kanne komission päätöksestä todeta valtiontuki yhteismarkkinoille soveltumattomaksi - Tuensaajan ja sille tukea myöntäneen yksikön oikeus vedota siihen, että kyseessä olevan jäsenvaltion oikeutta tulla kuulluksi on loukattu

(EY 88 artiklan 2 kohta ja EY 230 artiklan 2 kohta)

4. Oikeudenkäyntimenettely - Väliintulo - Väliintulohakemus, jolla pyritään tukemaan toista asianosaista kanteesta poikkeavilla perusteilla - Tutkittavaksi ottaminen

(Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 40 artiklan 4 kohta)

5. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Perustelut - Päätöksen muutoin riittävissä perusteluissa oleva tosiseikkoja koskeva virhe - Virheellä ei ole vaikutusta päätöksen lainmukaisuuteen

(EY 253 artikla)

6. Yhteisön oikeus - Yleiset oikeusperiaatteet - Hyvää hallintotapaa koskeva oikeus - Asioiden huolellinen ja puolueeton käsittely

7. Valtiontuki - Käsite - Valtion varoista myönnetty etu

(EY 87 artiklan 1 kohta)

8. Kilpailu - Kilpailusääntöjen soveltaminen - Julkisten yritysten ja yksityisten yritysten yhdenvertainen kohtelu - Sillä, että kyseessä on julkista omaisuutta koskeva järjestelmä, ei ole vaikutusta - Poikkeusluvan myöntämismahdollisuus yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottaville yrityksille tai fiskaalisille monopoleille

(EY 86 artiklan 1 ja 2 kohta, EY 87 artiklan 1 kohta ja EY 295 artikla)

9. Valtiontuki - Käsite - Yksityinen sijoittaja -arviointiperusteen mukainen arviointi - Kannattaville yrityksille myönnettäviin tukiin sovellettava arviointiperuste

(EY 87 artiklan 1 kohta)

10. Valtiontuki - Käsite - Viranomaisten yritykselle myöntämä rahoitustuki - Arviointiperuste - Yksityisen sijoittajan kiinnostuneisuus tehdä samankaltainen sijoitus samoin edellytyksin

(EY 87 artiklan 1 kohta)

11. Valtiontuki - Käsite - Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste - Arviointi kyseisellä alalla sijoitetun pääoman keskimääräisen tuoton valossa - Hyväksyttävyys - Rajat

(EY 87 artiklan 1 kohta)

12. Valtiontuki - Käsite - Asiantunteva yksityinen sijoittaja -arviointiperusteen soveltaminen julkisen sektorin sijoittajiin - Yhdenvertaisuusperiaatetta ei ole loukattu

(EY 87 artiklan 1 kohta)

13. Valtiontuki - Käsite - Yksityinen sijoittaja -arviointiperusteen käyttäminen - Komission harkintavalta - Tuomioistuinvalvonnan rajat

(EY 87 artiklan 1 kohta)

14. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Perustelut - Perusteluvelvollisuuden laajuus - Valtiontukia koskeva komission päätös - Kilpailua rajoittavan vaikutuksen ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistuvan vaikutuksen luonnehdinta

(EY 87 artiklan 1 kohta ja EY 253 artikla)

15. Valtiontuki - Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan - Kilpailua rajoittava vaikutus - Arviointiperusteet

(EY 87 artiklan 1 kohta)

16. Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Perustelut - Perusteluvelvollisuuden laajuus - Perustuoton arvon valinta yksityisen sijoittajan periaatetta sovellettaessa

(EY 253 artikla)

Tiivistelmä

1. Komission päätös, jossa lausutaan valtiontuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille soveltamalla markkinataloudessa toimivaa sijoittajaa koskevaa periaatetta, kuuluu komissiolle EY 211 artiklalla määrättyyn valvontatehtävään ja erityisesti sen velvollisuuteen valvoa EY 87 artiklan 1 kohdan soveltamista siten, että taataan se, että jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki ei vääristä tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä. Tämän vuoksi, vaikka päätöksessä sovelletaan kyseistä periaatetta elinkelpoiseen yritykseen, se ei ole uusi poliittinen aloite, joka olisi muuta kuin juoksevien asioiden hoitamista.

( ks. 96, 98 ja 100 kohta )

2. Valtiontukia koskeva hallinnollinen menettely aloitetaan kuitenkin ainoastaan kyseistä jäsenvaltiota vastaan. Tuensaajana olevaa yritystä ja tukia myöntäviä alueellisia yksiköitä sekä tuensaajien kilpailijoita pidetään tässä menettelyssä ainoastaan henkilöinä, joita asia koskee.

Komission on EY 88 artiklan 2 kohdan mukaisessa tutkimisvaiheessa varattava niille, joita asia koskee, tilaisuus esittää huomautuksensa.

Tältä osin ilmoituksen julkaiseminen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä on asianmukainen keino ilmoittaa menettelyn aloittamisesta kaikille niille, joita asia koskee. Tiedonannolla pyritään ainoastaan saamaan niiltä, joita asia koskee, kaikki sellaiset tiedot, jotka voivat auttaa komissiota sen tulevassa tehtävässä.

Niiden, joita asia koskee, tehtävänä on pääasiallisesti toimia komission tiedonlähteenä tällaisessa hallinnollisessa menettelyssä. Näin ollen niillä, joita asia koskee, on ainoastaan oikeus osallistua hallinnolliseen menettelyyn siinä määrin kuin yksittäistapaukseen liittyvissä olosuhteissa on tarkoituksenmukaista, eivätkä ne suinkaan voi vaatia sellaisia puolustautumisoikeuksia, jotka on myönnetty niille henkilöille, joita vastaan menettelyä käydään.

( ks. 122-125 kohta )

3. Valtiontukien tutkintaa koskeva hallinnollinen menettely aloitetaan ainoastaan kyseistä jäsenvaltiota vastaan. Komission tämän menettelyn päätteeksi tekemät päätökset osoitetaan ainoastaan kyseiselle jäsenvaltiolle. Lisäksi EY 88 artiklan 2 kohdan mukaan kyseinen jäsenvaltio vastaa sellaisen mahdollisen komission päätöksen täytäntöönpanosta, joka koskee kyseisen valtiontuen poistamista tai muuttamista.

Näin ollen ja kun otetaan huomioon kyseessä olevan jäsenvaltion keskeinen rooli tässä menettelyssä, tämän jäsenvaltion kuuleminen tässä menettelyssä on olennainen menettelymääräys, jonka noudattamatta jättäminen aiheuttaa sellaisen komission päätöksen pätemättömyyden, jossa määrätään tuen poistamisesta tai muuttamisesta.

Tämän vuoksi tuensaajana olevalla yrityksellä samoin kuin tuen myöntäneellä alueellisella yksiköllä on laillinen intressi vedota tällaiseen komission päätöstä rasittavaan virheeseen, koska jäsenvaltion kuulemisoikeuden mahdollisella loukkaamisella on voinut olla vaikutusta riidanalaisen päätöksen pätevyyteen.

( ks. 140-142 kohta )

4. Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 40 artiklan neljännen kohdan vastaista ei ole se, että väliintulija esittää tukemansa asianosaisen väitteistä poikkeavia perusteluja, kunhan niillä pyritään tukemaan tämän asianosaisen vaatimuksia.

( ks. 145 kohta )

5. Vaikka riidanalaisen toimenpiteen jossakin perustelukappaleessa olisikin virheellinen tosiseikkaa koskeva maininta, tämä muotovirhe ei kuitenkaan voi johtaa kyseisen toimenpiteen kumoamiseen, mikäli muut perustelukappaleet sisältävät sinänsä riittävät perustelut.

( ks. 162 kohta )

6. Komissiolle on erityisesti EY 88 artiklan yhteydessä asetettu velvollisuus käsitellä asia huolellisesti ja puolueettomasti. Tämä velvollisuus perustuu hyvää hallintotapaa koskevaan oikeuteen, joka on osa jäsenvaltioiden perustuslaillisille perinteille yhteisiä oikeusvaltion yleisiä periaatteita.

( ks. 167 kohta )

7. Jotta etuja voidaan pitää EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena, niiden on oltava suoraan tai välillisesti valtion varoista myönnettyjä etuja ja niiden on oltava seurausta valtion toiminnasta.

Tässä määräyksessä ei kuitenkaan tehdä eroa valtioiden toimenpiteiden syiden tai tavoitteiden perusteella vaan niiden vaikutusten perusteella. Tuen käsite on näin ollen objektiivinen, ja sen kannalta merkittävää on ainoastaan se, annetaanko valtion toimenpiteellä jokin etu yhdelle tai useammalle yritykselle.

Valtion varat eivät lakkaa olemasta valtion varoja pelkästään siksi, että niitä käytetään samalla tavalla kuin yksityinen sijoittaja käyttäisi niitä. Se, käyttäytyikö valtio kuin yrittäjä, liittyy valtiontuen olemassaolon määrittämiseen eikä kyseessä olevien varojen julkisen tai muun luonteen tutkimiseen.

( ks. 179-181 kohta )

8. Vaikka kukin jäsenvaltio määrittää edelleen omistusoikeusjärjestelmänsä EY 295 artiklan nojalla, kyseinen määräys ei merkitse sitä, että jäsenvaltioissa vallitsevia omistusoikeusjärjestelmiä eivät koskisi perustamissopimuksen perustavanlaatuiset säännöt. Näin ollen EY 86 artiklan 1 kohdan mukaan perustamissopimuksen kilpailusääntöjä, jotka ovat perustavanlaatuisia sääntöjä, sovelletaan erotuksetta julkisiin ja yksityisiin yrityksiin. Näin ollen ei ole katsottava, että EY 295 artiklalla rajoitetaan EY 87 artiklan 1 kohdan mukaisen valtiontuen käsitteen alaa.

Siitä, että kilpailusääntöjä sovelletaan yrityksiin riippumatta niihin sovellettavasta omistusoikeusjärjestelmästä, ei seuraa EY 295 artiklan suojan alan rajoittaminen tai se, ettei jäsenvaltiolla olisi käytännössä enää liikkumavaraa niiden hallinnoidessa julkisia yrityksiä, säilyttäessä omistusosuuksiaan näissä yrityksissä tai ottaessaan huomioon muita kuin puhtaasti tuotontavoittelua koskevia arviointiperusteita. Jos oletetaan, että tällaiset intressit voisivat estää kilpailusääntöjen soveltamisen, ne on otettu huomioon EY 86 artiklan 2 kohdassa, jossa määrätään, että yrityksiin, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, sekä fiskaalisiin monopoleihin voidaan jättää soveltamatta kilpailusääntöjä, jos ne oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estävät yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä.

( ks. 192-196 kohta )

9. Markkinataloudessa toimiva yksityinen sijoittaja -arviointiperusteen käyttäminen sen arvioimiseksi, onko valtion toimenpide tukea, ei rajoitu ainoastaan kannattamattomiin tai uudelleenjärjesteltäviin yrityksiin; sitä voidaan käyttää myös kannattavien yritysten osalta.

( ks. 209 ja 210 kohta )

10. Sen arvioimiseksi, ovatko julkisviranomaisten muodossa tai toisessa tekemät sijoitukset yrityksiin valtiontukea, on arvioitava, olisiko normaaleissa markkinaolosuhteissa toimiva yksityinen sijoittaja, joka on kooltaan verrattavissa julkisen sektorin toimintaa ohjaaviin elimiin, samankaltaisissa olosuhteissa voinut tehdä tämänsuuruisen pääomansijoituksen. Erityisesti on pohdittava, olisiko yksityinen sijoittaja toteuttanut kyseisen järjestelyn samoin edellytyksin, ja jos vastaus on kieltävä, on tutkittava, millä edellytyksillä se olisi voinut sen toteuttaa. Julkisen sektorin sijoittajan ja yksityisen sijoittajan käyttäytymistä on vertailtava ottaen huomioon se tapa, jolla yksityinen sijoittaja olisi kyseessä olevan toimenpiteen toteuttamisajankohtana suhtautunut asiaan, kun otetaan huomioon tuolloin käytettävissä olleet tiedot ja ennakoitavissa olleet kehityssuuntaukset.

( ks. 244-246 kohta )

11. Käytettäessä yksityinen sijoittaja -arviointiperustetta kyseessä olevan alan sijoitetun pääoman keskimääräinen tuotto on yksi analyyttinen keino, mutta vain keino, muiden keinojen joukossa, joiden perusteella voidaan määrittää, saako valtion toimenpiteen edunsaajana oleva yritys taloudellista etua, jota se ei olisi saanut normaaleissa markkinaolosuhteissa.

Koska markkinataloudessa toimivan yksityisen sijoittajan käyttäytymistä ohjaavat tuottonäkymät, keskimääräisen tuoton käyttäminen vastaa ajatusta, jonka mukaan asiantunteva yksityinen sijoittaja eli sijoittaja, joka pyrkii maksimoimaan voittonsa ottamatta liikaa riskejä muihin markkinatoimijoihin nähden, edellyttäisi sijoitukselta odottamaansa korvausta koskevissa laskelmissaan periaatteessa vähimmäistuottoa, joka on kyseisen alan keskimääräisen tuoton suuruinen.

Lisäksi koska komission on edelleen tutkittava kaikki riidanalaisen toimenpiteen merkitykselliset piirteet ja sen asiayhteys, sen on otettava huomioon se, olisiko asiantunteva yksityinen sijoittaja rahoitusta sijoituksen muodossa antaneen julkisen sektorin sijoittajan asemassa hyväksynyt muilla kuin tuoton maksimointia koskevilla taloudellisilla perusteilla kohtuullisena korvauksena tuoton, joka on kyseisen alan keskimääräistä tuottoa pienempi.

( ks. 254, 255 ja 270 kohta )

12. Yhdenvertaisuusperiaatteen mukaan toisiinsa verrattavia tapauksia ei saa kohdella eri tavoilla siten, että siitä aiheutuu joillekin toimijoille haittaa muihin toimijoihin verrattuna, ellei tätä erilaista kohtelua voida perustella tiettyä merkitystä omaavien objektiivisten eroavuuksien olemassaololla. Julkisen sektorin sijoittaja ei ole kuitenkaan samassa tilanteessa kuin yksityinen sijoittaja. Viimeksi mainittu voi luottaa sijoitustensa rahoittamiseksi ainoastaan omiin varoihinsa ja vastaa näin ollen valintojensa seurauksista omalla omaisuudellaan, kun taas julkisen sektorin sijoittaja voi käyttää julkisen vallan käyttämisestä saamiaan varoja, erityisesti verovaroja. Koska näiden erityyppisten sijoittajien tilanteet eivät ole samanlaiset, asiantuntevan yksityisen sijoittajan käyttäytymisen huomioon ottaminen arvioitaessa julkisen sektorin sijoittajan käyttäytymistä, kun taas minkään yksityisen sijoittajan käyttäytymistä ei rajoiteta tällä tavoin, ei voi olla julkisen sektorin sijoittajaa syrjivää.

( ks. 271 ja 272 kohta )

13. Kun komissio arvioi sitä, onko sijoitus yksityisen sijoittajan toimintaan perustuvan arviointiperusteen mukainen, kyseessä on monitahoinen taloudellinen arviointi. Komissiolla on antaessaan toimea, joka sisältää näin monitahoista taloudellista arviointia, laaja harkintavalta, ja vaikka kyseisen toimen tuomioistuinvalvonta on lähtökohtaisesti kokonaisvaltaista sen osalta, kuuluuko tietty toimenpide EY 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, tämä valvonta kohdistuu ainoastaan siihen, että menettelyä ja perustelemista koskevia sääntöjä on noudatettu, että riidanalaisen ratkaisun perustana olevat tosiseikat pitävät asiallisestikin paikkansa, että tällaisten seikkojen arvioinnissa ei ole tapahtunut ilmeistä arviointivirhettä ja että harkintavaltaa ei ole käytetty väärin. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä ei missään tapauksessa ole korvata päätöksen tekijän taloudellista arviointia omalla arvioinnillaan.

( ks. 282 kohta )

14. Vaikka valtiontuen myöntämiseen liittyvistä seikoista ilmenisi, että tuki voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää tai uhata vääristää kilpailua, komission on joka tapauksessa mainittava nämä seikat päätöksensä perusteluissa.

Komission ei tarvinnut näyttää toteen todellisia vaikutuksia, joita laittomilla tuilla on kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Tällaisen näytön esittämistä koskevan vaatimuksen asettaminen komissiolle johtaisi näet niiden jäsenvaltioiden suosimiseen, jotka maksavat tukia noudattamatta EY 88 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua ilmoitusvelvollisuutta, niiden kustannuksella, jotka ilmoittavat tuesta suunnitteluvaiheessa.

( ks. 292 ja 296 kohta )

15. Suhteellisen vähäinenkin valtiontuki voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, jos kilpailu sillä alalla, jolla tuensaajayritys toimii, on kovaa.

Kun valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty taloudellinen tuki vahvistaa yrityksen asemaa jäsenvaltioiden välisessä kaupassa muihin, kilpaileviin yrityksiin verrattuna, tuen on katsottava vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

Tuet, joiden tarkoituksena on vapauttaa tuensaajana oleva yritys kokonaan tai osittain sellaisista menoista, joista se olisi normaalisti vastannut juoksevassa hallinnossaan tai tavanomaisessa toiminnassaan, vääristävät lähtökohtaisesti kilpailua.

( ks. 298-300 kohta )

16. Kun komissio käyttää yksityinen sijoittaja -arviointiperustetta arvioidessaan, onko yritykselle myönnetty tuki EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, tällaisen sijoittajan saaman perustuoton arvon määrittäminen on keskeinen tekijä laskettaessa riidanalaisesta toimenpiteestä maksettavaa kohtuullista korvausta. Tätä koskevalla perusteluvelvollisuudella on tämän vuoksi perustavanlaatuinen merkitys.

Tätä velvollisuutta ei noudateta, kun komissio ainoastaan luettelee valintansa perusteena olleet tietolähteet, muttei toista niiden sisältöä selvittäen niiden käyttöä. Sitä ei myöskään noudateta, kun komissio viittaa yleisesti ristiriitaisiin asiakirjoihin, joista asianomaisille ei ole annettu tiedoksi sitä, joka sisältää lopullista valintaa eniten koskevia seikkoja, eikä kun se viittaa alalta saamiinsa kokemuksiin ja tukiasioissa tehtyihin aiempiin päätöksiin, joista ainoan, johon päätöksessä viitataan nimenomaisesti, merkitystä ei ole selvitetty nimenomaisesti.

Tätä perustelujen puutteellisuutta eli sitä, ettei komissio ole esittänyt olennaisia seikkoja, joiden perusteella se valitsi tietyn normaalin tuoton arvon, ei poista se, että asianomaiset ovat osallistuneet päätöksen tekemistä edeltäneeseen hallinnolliseen menettelyyn tai että tuensaaja on kyseisen alan taloudellinen toimija.

Perustelujen on katsottava olevan puutteelliset myös sen komission määrittämän korotuksen arvon osalta, joka tehdään normaaliin tuoton arvoon vaikuttavien riskien vuoksi, koska päätöksen alaviitteissä viitataan ainoastaan komission tilaamaan asiantuntijalausuntoon ja sen käytäntöä koskevaan kirjeeseen, johon asianomaiset eivät ole voineet tutustua.

( ks. 395-405 ja 414-419 kohta )