ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 418/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.9.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court – Irlanti) – SRS ja AA v. Minister for Justice and Equality

(Asia C-22/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2004/38/EY - Unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella - 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohta - Käsite ”unionin kansalaise[n], joka on ensisijainen oleskeluoikeuden haltija, [muut perheenjäsenet, jotka asuvat] samassa taloudessa tämän kanssa” - Arviointiperusteet)

(2022/C 418/08)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Supreme Court

Pääasian asianosaiset

Valittajat: SRS ja AA

Vastapuoli: Minister for Justice and Equality

Tuomiolauselma

Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohtaa

on tulkittava siten, että

tässä säännöksessä mainitulla käsitteellä ”unionin kansalaise[n], joka on ensisijainen oleskeluoikeuden haltija, [muut perheenjäsenet, jotka asuvat] samassa taloudessa tämän kanssa” tarkoitetaan henkilöitä, joilla on kyseiseen unionin kansalaiseen riippuvuussuhde sellaisten kiinteiden ja vakaiden henkilökohtaisten siteiden perusteella, jotka ovat muodostuneet saman kodin piirissä sellaisen yhteisen kotielämän yhteydessä, jossa on kyseessä enemmän kuin pelkkä tilapäinen puhtaista käytännön syistä määräytyvä yhdessä asuminen.

(1) EUVL C 138, 19.4.2021.
C 284/10

Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 2.6.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Liettua) – Get Fresh Cosmetics Limited v. Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

(Asia C-122/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 87/357/ETY - 1 artiklan 2 kohta - Soveltamisala - Tuotteet, jotka eivät ole elintarvikkeita mutta joita voidaan erehtyä pitämään elintarvikkeina - Käsite - Tukehtumisen tai myrkytyksen taikka ruoansulatuskanavan puhkeamisen tai tukkeutumisen vaara - Vaarallisuusolettaman puuttuminen - Näyttö)

(2022/C 284/09)

Oikeudenkäyntikieli: liettua

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Get Fresh Cosmetics Limited

Vastaaja: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

Muu osapuoli: V. U.

Tuomiolauselma

Sellaisia tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, jotka näyttäessään muulta kuin ovat vaarantavat kuluttajien terveyttä tai turvallisuutta, 25.6.1987 annetun neuvoston direktiivin 87/357/ETY 1 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että ei ole tarpeen osoittaa objektiivisilla ja perustelluilla tiedoilla, että se, että suuhun pannaan, imeskellään taikka niellään tai vedetään henkeen sellaisia tuotteita, jotka eivät ole elintarvikkeita mutta joiden muoto, tuoksu, väri, ulkonäkö, pakkaus, päällysmerkinnät, tilavuus tai koko helposti erehdyttää kuluttajat, varsinkin lapset, pitämään niitä elintarvikkeina ja sen vuoksi panemaan suuhunsa, imeskelemään taikka nielemään tai vetämään henkeensä niitä, saattaa aiheuttaa esimerkiksi tukehtumisen tai myrkytyksen taikka ruoansulatuskanavan puhkeamisen tai tukkeutumisen kaltaisen vaaran. Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on kuitenkin tapauskohtaisesti arvioitava, täyttääkö tuote tässä säännöksessä luetellut edellytykset, ja perusteltava, miksi näin on.

(1) EUVL C 182, 10.5.2021.
1)

Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15.3.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 561/2006, sellaisena kuin se on muutettuna 15.7.2020 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 2020/1054, 13 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu käsite ”enintään 100 kilometrin etäisyydellä [tai säteellä] yrityksen sijaintipaikasta” on ymmärrettävä siten, että sillä tarkoitetaan kartalle kyseisestä sijaintipaikasta lähtien piirrettyä korkeintaan 100:aa kilometriä vastaavaa suoraa viivaa, joka yhdistää kyseisen sijaintipaikan sitä ympäröivän ympyränmuotoisen maantieteellisen alueen mihin tahansa pisteeseen.
2)

Tiettyjen maa- ja metsätalousalan ja maaseutualueiden tukimuotojen toteamisesta sisämarkkinoille soveltuviksi [SEUT 107 ja SEUT 108] artiklan mukaisesti 25.6.2014 annettua komission asetusta (EU) N:o 702/2014 on tulkittava siten, että kyseisen asetuksen 2 artiklan 14 alakohdassa tarkoitetulla tavalla vaikeuksissa olevan yrityksen asetuksen N:o 1305/2013 nojalla hakemaa tukea direktiivin 2009/147 tavoitteiden toteuttamiseksi metsään perustetulle pienelle luonnonsuojelualueelle ei voida todeta asetuksen N:o 702/2014 nojalla sisämarkkinoille soveltuvaksi.
Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 24.2.2022 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Cour d’appel de Liège – Belgia) – Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL v. Belgian valtio (C-52/21) ja Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL v. Belgian valtio (C-53/21)

(Yhdistetyt asiat C-52/21 ja C-53/21) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Palvelujen tarjoamisen vapaus - SEUT 56 artikla - Rajoitukset - Verolainsäädäntö - Yhteisövero - Palvelujen ostajien velvollisuus laatia ja toimittaa verohallinnolle todentavat asiakirjat toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden palvelujen tarjoajien laskuttamista määristä - Tällaista velvollisuutta ei ole, kun palveluja tarjotaan pelkästään jäsenvaltion sisällä - Oikeuttaminen - Verovalvonnan tehokkuus - Oikeasuhteisuus)

(2022/C 165/23)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour d’appel de Liège

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL (C-52/21) ja Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL (C-53/21)

Vastapuoli: Belgian valtio (C-52/21 ja C-53/21)

Tuomiolauselma

SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan kaikkien tämän jäsenvaltion alueelle sijoittautuneiden yhtiöiden on toimitettava verohallinnolle yhteenvedot maksuista, jotka on suoritettu korvauksena sellaiseen toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneilta palvelujen tarjoajilta ostetuista palveluista, jossa viimeksi mainittuja sitoo yritysten kirjanpitoa koskeva lainsäädäntö ja velvollisuus laatia laskut arvonlisäverolainsäädännön mukaisesti, sillä uhalla, että yhteisöveroa korotetaan 50 tai 100 prosenttia palvelujen arvosta, vaikka ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa ei hallintokäytännön mukaan ole vastaavaa velvollisuutta silloin, kun kyseisiä palveluja tarjoavat sen alueelle sijoittautuneet palveluntarjoajat.

(1) EUVL C 128, 12.4.2021.
2)

Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY 12 artiklan b alakohtaa ja 14 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohtaa ja asetuksen 2016/679 17 artiklan 3 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että yhtäältä perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa tarkoitettujen oikeuksien ja toisaalta perusoikeuskirjan 11 artiklassa tarkoitettujen oikeuksien välisessä punninnassa, joka on tehtävä tutkittaessa hakukoneen ylläpitäjälle esitettyä hakutulosten luettelosta poistamista koskevaa pyyntöä, jolla pyritään saamaan poistetuksi luonnollisen henkilön nimellä tehdyn kuvahaun tulosten luettelosta pikkukuvina näytettävät kyseistä henkilöä esittävät valokuvat, on otettava huomioon kyseisten valokuvien informaatioarvo siitä riippumatta, mikä on niiden julkaisemisen asiayhteys internetsivulla, jolta ne on poimittu, mutta ottaen huomioon tekstielementit, joita on välittömästi hakutulosten luettelossa olevien valokuvien yhteydessä ja jotka ovat omiaan selkeyttämään niiden informaatioarvoa.
2)

Direktiivin 2016/343 8 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jonka mukaan oikeudenkäynti voidaan pitää epäillyn tai syytetyn poissa ollessa, kun kyseinen henkilö on kyseisen jäsenvaltion ulkopuolella ja hänen pääsynsä jäsenvaltion alueelle on mahdotonta kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten hänelle asettaman maahantulokiellon vuoksi.
1)

Euroopan unionin tuomioistuimella, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu SEUT 267 artiklan nojalla, on toimivalta tulkita 9.5.1980 tehdyn kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Vilnassa 3.6.1999 tehdyllä pöytäkirjalla, liitteessä E, jonka otsikko on ”Yhtenäiset säännöt infrastruktuurin käytöstä kansainvälisessä rautatieliikenteessä (CUI)”, olevaa 4 artiklaa, 8 artiklan 1 §:n b kohtaa ja 19 artiklan 1 §:ää.
1)

Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisessä noudatettavien perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 20 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että sitä ei voida soveltaa analogisesti tilanteessa, jossa alaikäinen ja hänen vanhempansa jättävät kansainvälistä suojelua koskevat hakemukset jäsenvaltiossa, jossa kyseinen alaikäinen on syntynyt, vaikka hänen vanhempansa saavat jo kansainvälistä suojelua toisessa jäsenvaltiossa.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.6.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Audiencia Provincial – León – Espanja) – AB Volvo ja DAF TRUCKS NV v. RM

(Asia C-267/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - SEUT 101 artikla - Direktiivi 2014/104/EU - 10, 17 ja 22 artikla - Euroopan unionin kilpailuoikeuden säännösten rikkomisen johdosta nostetut vahingonkorvauskanteet - Vanhentumisaika - Kumottavissa oleva olettama vahingosta - Aiheutuneen vahingon määrittäminen - Direktiivin myöhäinen täytäntöönpano - Ajallinen soveltaminen - Aineelliset säännökset ja menettelysäännökset)

(2022/C 303/02)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Audiencia Provincial – León

Pääasian asianosaiset

Kantajat: AB Volvo ja DAF TRUCKS NV

Vastaaja: RM

Tuomiolauselma

Tietyistä säännöistä, joita sovelletaan jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin kilpailuoikeuden säännösten rikkomisen johdosta kansallisen lainsäädännön nojalla nostettuihin vahingonkorvauskanteisiin, 26.11.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/104/EU 10 artiklaa on tulkittava siten, että se on kyseisen direktiivin 22 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu aineellinen säännös ja että sen ajalliseen soveltamisalaan kuuluu sellainen kilpailuoikeuden rikkomiseen perustuva vahingonkorvauskanne, joka koskee tosin ennen mainitun direktiivin voimaantuloa päättynyttä kilpailuoikeuden rikkomista mutta joka on nostettu niiden säännösten voimaantulon jälkeen, joilla kyseinen direktiivi on saatettu osaksi kansallista oikeutta, jos tähän kanteeseen aikaisempien sääntöjen nojalla sovellettu vanhentumisaika ei ollut umpeutunut ennen saman direktiivin täytäntöönpanolle varatun määräajan päättymisajankohtaa.

Direktiivin 2014/104 17 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on kyseisen direktiivin 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettelysäännös ja että sen ajalliseen soveltamisalaan kuuluu vahingonkorvauskanne, joka koskee tosin ennen mainitun direktiivin voimaantuloa päättynyttä kilpailuoikeuden rikkomista mutta joka on nostettu 26.12.2014 jälkeen ja sen jälkeen, kun kansalliset säännökset, joilla kyseinen direktiivi on saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä, tulivat voimaan.

Direktiivin 2014/104 17 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että se on kyseisen direktiivin 22 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu aineellinen säännös ja että sen ajalliseen soveltamisalaan ei kuulu vahingonkorvauskanne, joka on tosin nostettu niiden kansallisten säännösten voimaantulon jälkeen, joilla mainittu direktiivi on myöhässä saatettu osaksi kansallista oikeutta, mutta joka koskee kilpailuoikeuden rikkomista, joka on lakannut ennen kyseisen direktiivin täytäntöönpanolle varatun määräajan päättymisajankohtaa.

(1) EUVL C 320, 28.9.2020.
1)

Rikoksentekovälineiden ja rikoshyödyn jäädyttämisestä ja menetetyksi tuomitsemisesta Euroopan unionissa 3.4.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/42/EU 8 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan silloin, kun omaisuutta on takavarikoitu oletettuina rikoksentekovälineinä tai oletettuna rikoshyötynä, tällaisen omaisuuden omistajalla, joka on vilpittömässä mielessä oleva kolmas osapuoli, ei ole rikosoikeudellisen menettelyn oikeudenkäyntivaiheen aikana oikeutta saattaa mainitun omaisuuden palauttamista koskevaa vaatimusta toimivaltaisen tuomioistuimen käsiteltäväksi.
1)

Unionin tullikoodeksista 9.10.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 124 artiklan 1 kohdan e alakohtaa on tulkittava siten, että tullivelka lakkaa, jos tavarat takavarikoidaan ja julistetaan myöhemmin valtiolle menetetyiksi sen jälkeen, kun ne on jo tuotu sääntöjenvastaisesti Euroopan unionin tullialueelle.
1)

Jäsenvaltion verolainsäädäntöön kuuluvaa säännöstä, jonka mukaan välittäjillä on velvollisuus – kun kyse on kyseisen jäsenvaltion tietyllä alueella sijaitsevista majoitusliikkeistä, joiden nimissä ne toimivat välittäjinä tai myynninedistäjinä – antaa alueellisille veroviranomaisille näiden kirjallisesta pyynnöstä toiminnanharjoittajaa koskevat tiedot ja matkailijoita majoittavien liikkeiden yhteystiedot sekä tiedot yöpymisvuorokausien ja toiminnassa olleiden majoitusyksikköjen lukumäärästä edellisen vuoden ajalta, on pidettävä luonteeltaan erottamattomana osana lainsäädäntöä, johon se kuuluu, ja näin ollen kyseinen säännös koskee ”verotuksen alaa”, joka on nimenomaisesti jätetty tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) soveltamisalan ulkopuolelle.
Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 24.3.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Kúria – Unkari) – Somogy Megyei Kormányhivatal v. Upfield Hungary Kft.

(Asia C-533/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajansuoja - Asetus (EU) N:o 1169/2011 - Elintarviketietojen antaminen kuluttajille - Merkinnät - Pakolliset tiedot - Ainesosaluettelo - Näiden ainesosien yksilöllinen nimi - Vitamiinin lisääminen elintarvikkeeseen - Velvollisuus mainita kyseisen vitamiinin yksilöllinen nimi - Velvollisuutta mainita käytetty vitamiiniformulaatio ei ole)

(2022/C 198/08)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Kúria

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Somogy Megyei Kormányhivatal

Vastapuoli: Upfield Hungary Kft.

Tuomiolauselma

Elintarviketietojen antamisesta kuluttajille, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1924/2006 ja (EY) N:o 1925/2006 muuttamisesta sekä komission direktiivin 87/250/ETY, neuvoston direktiivin 90/496/ETY, komission direktiivin 1999/10/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY, komission direktiivien 2002/67/EY ja 2008/5/EY sekä komission asetuksen (EY) N:o 608/2004 kumoamisesta 25.10.2011 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 1169/2011 on – kun otetaan huomioon erityisesti sen 18 artiklan 2 kohta – tulkittava siten, että jos elintarvikkeeseen on lisätty vitamiinia, kyseisen elintarvikkeen ainesosaluettelossa ei kyseisen vitamiinin nimen lisäksi tarvitse mainita käytettyä vitamiiniformulaatiota.

(1) EUVL C 28, 25.1.2021.
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 7.4.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Bucureşti – Romania) – Berlin Chemie A. Menarini SRL v. Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii Bucureşti – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti

(Asia C-333/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 44 artikla - Palvelujen suorituspaikka - Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 282/2011 - 11 artiklan 1 kohta - Palvelujen suoritus - Verotuksellinen liittymäkohta - Kiinteän toimipaikan käsite - Jäsenvaltiossa sijaitseva yhtiö, joka on etuyhteydessä toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan yhtiöön - Henkilöstöresurssien ja teknisten resurssien osalta soveltuva rakenne - Kyky vastaanottaa ja käyttää palveluja kiinteän toimipaikan omiin tarpeisiin - Etuyhteydessä olevan yhtiön vastaanottajana olevalle yhtiölle tarjoamat markkinointipalvelut, oikeudelliset palvelut sekä mainonta- ja edustuspalvelut)

(2022/C 213/08)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Bucureşti

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Berlin Chemie A. Menarini SRL

Vastaaja: Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii Bucureşti – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti

Asian käsittelyyn osallistuja: Berlin Chemie AG

Tuomiolauselma

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 12.2.2008 annetulla neuvoston direktiivillä 2008/8/EY, 44 artiklaa ja direktiivin 2006/112 täytäntöönpanotoimenpiteistä 15.3.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 282/2011 11 artiklaa on tulkittava siten, ettei yhtiöllä, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa, ole kiinteää toimipaikkaa toisessa jäsenvaltiossa sillä perusteella, että kyseisellä yhtiöllä on siellä tytäryhtiö, joka antaa sen käyttöön henkilöstöresursseja ja teknisiä resursseja sopimuksilla, joilla tytäryhtiö tarjoaa sille yksinoikeudella markkinointipalveluja, oikeudellisia palveluja sekä mainonta- ja edustuspalveluja, jotka voivat vaikuttaa suoraan sen myyntimääriin.

(1) EUVL C 339, 12.10.2020.
1)

Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY 16 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että vankilalaitoksen erityistä yksikköä, joka yhtäältä – vaikka sillä onkin oma johtajansa – on kyseisen laitoksen johdon alaisuudessa ja vankilalaitoksista vastaavan ministerin alaisuudessa ja jossa toisaalta pidetään säilössä kolmannen maan kansalaisia maastapoistamista varten tämän yksikön erityisissä rakennuksissa, joissa on omat tilansa ja jotka ovat erillään muista tämän yksikön rakennuksista, joissa pidetään tuomittuja rikoksentekijöitä, voidaan pitää tässä säännöksessä tarkoitettuna erityisenä säilöönottolaitoksena, jos näihin kansalaisiin sovellettavilla säilöönoton edellytyksillä vältetään mahdollisuuksien mukaan se, että tämä säilöönotto rinnastuu vankilaympäristöön sulkemiseen, ja jos ne on suunniteltu sellaisiksi, että Euroopan unionin perusoikeuskirjassa taattuja perusoikeuksia sekä kyseisen direktiivin 16 artiklan 2–5 kohdan ja 17 artiklan mukaisia oikeuksia kunnioitetaan.
C 165/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 24.2.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – PJ v. Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana ja Ministero dell’Economia e delle Finanze

(Asia C-452/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Direktiivi 2014/40/EU - 23 artiklan 3 kohta - Maailman terveysjärjestön tupakoinnin torjuntaa koskeva puitesopimus - Tupakkatuotteiden alaikäisille myyntiä koskeva kielto - Seuraamusjärjestelmä - Tehokkaat, oikeasuhteiset ja varoittavat seuraamukset - Tupakkatuotteiden myyjien velvollisuus varmistua ostajan iästä näitä tuotteita myydessään - Seuraamusmaksu - Tupakkakauppatoiminnan harjoittaminen - Toimiluvan keskeyttäminen 15 päiväksi - Suhteellisuusperiaate - Varovaisuusperiaate)

(2022/C 165/14)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Consiglio di Stato

Pääasian asianosaiset

Valittaja: PJ

Vastapuolet: Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana ja Ministero dell'Economia ja delle Finanze

Tuomiolauselma

Suhteellisuusperiaatetta on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa siinä tapauksessa, että tupakkatuotteiden myyntiä alaikäisille koskevaa kieltoa rikotaan ensimmäistä kertaa, säädetään hallinnollisen seuraamusmaksun määräämisen lisäksi talouden toimijan, joka on loukannut tätä kieltoa, näiden tuotteiden myyntiä koskevan toimiluvan keskeyttämisestä 15 päiväksi, kunhan tämä lainsäädäntö ei ylitä rajoja, jotka johtuvat siitä, mikä on asianmukaista ja tarpeen ihmisten terveyden suojelua ja erityisesti tupakoinnin vähentämistä nuorison keskuudessa koskevan päämäärän saavuttamiseksi.

(1) EUVL C 423, 7.12.2020.
2)

Euroopan aluekehitysrahastosta ja Investoinnit kasvuun ja työpaikkoihin tavoitetta koskevista erityissäännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1080/2006 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1301/2013 3 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että toimivaltaisen hallintoviranomaisen on sen määrittämiseksi, onko katsottava, että hakija ei ole vaikeuksissa asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdassa tarkoitetulla tavalla, otettava huomioon ainoastaan hankkeiden valintamenettelyä laadittaessa vahvistettujen vaatimusten mukainen näyttö, kunhan nämä vaatimukset ovat tehokkuus- ja vastaavuusperiaatteiden sekä unionin yleisten oikeusperiaatteiden, kuten muun muassa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, avoimuuden periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen, mukaisia.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 10.2.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberster Gerichtshof – Itävalta) – UE v. ShareWood Switzerland AG ja VF

(Asia C-595/20) (1)

(Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Sopimusvelvoitteisiin sovellettava laki - Asetus (EY) N:o 593/2008 (Rooma I) - Kuluttajasopimukset - Lainvalinta - 6 artiklan 4 kohdan c alakohta - Sopimusten, joiden kohteena on oikeus kiinteään omaisuuteen tai kiinteän omaisuuden vuokraaminen, jääminen soveltamisalan ulkopuolelle - Kauppasopimus, johon sisältyy vuokrasopimus ja palvelusopimus ja joka koskee puita, jotka on istutettu yksinomaan niiden korjuuta varten voiton tavoittelemiseksi)

(2022/C 148/09)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberster Gerichtshof

Pääasian asianosaiset

Valittaja: UE

Vastapuoli: ShareWood Switzerland AG ja VF

Tuomiolauselma

Sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17.6.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 (Rooma I) 6 artiklan 4 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että kauppasopimukset, joihin sisältyy vuokrasopimus ja palvelusopimus ja jotka koskevat puita, jotka on istutettu vuokratulle maa-alueelle yksinomaan niiden korjuuta varten voiton tavoittelemiseksi, eivät ole kyseisessä säännöksessä tarkoitettuja ”sopimuksia, joiden kohteena on oikeus kiinteään omaisuuteen tai kiinteän omaisuuden vuokraaminen”.

(1) EUVL C 35, 1.2.2021.