ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 296/8

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 8.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Düsseldorf – Saksa) – Sabine Hünnebeck v. Finanzamt Krefeld

(Asia C-479/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Pääomien vapaa liikkuvuus - SEUT 63 ja SEUT 65 artikla - Lahjavero - Jäsenvaltion alueella sijaitsevan kiinteistön lahjoitus - Jäsenvaltion kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan kyseisessä jäsenvaltiossa asuvilla on oikeus suurempaan verovähennykseen kuin ulkomailla asuvilla - Sellaisen vaihtoehtoisen järjestelmän olemassaolo, jonka mukaan kaikki unionin jäsenvaltiossa asuvat voivat saada oikeuden suurempaan verovähennykseen))

(2016/C 296/11)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Düsseldorf

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Sabine Hünnebeck

Vastaaja: Finanzamt Krefeld

Tuomiolauselma

SEUT 63 ja SEUT 65 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään ulkomailla asuvien henkilöiden välisten lahjoitusten osalta, että jos lahjansaaja ei ole esittänyt erityistä hakemusta, lahjavero lasketaan siten, että sovelletaan pienempää verovähennystä. Lisäksi nämä artiklat ovat joka tapauksessa esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään, että jos tällainen lahjansaaja esittää erityisen hakemuksen, lahjavero lasketaan siten, että sovelletaan sellaista suurempaa verovähennystä, joka koskee lahjoituksia, joiden osalta ainakin yksi osapuoli asuu kyseisessä jäsenvaltiossa, ja tällöin siitä, että ulkomailla asuva lahjansaaja on hakenut tällaista mahdollisuutta, seuraa, että laskettaessa kyseisestä lahjoituksesta kannettavaa lahjaveroa otetaan huomioon kaikki lahjoitukset, jotka kyseinen lahjansaaja on saanut samalta henkilöltä kymmenenä vuotena ennen lahjoitushetkeä ja kymmenenä vuotena sen jälkeen.

(1) EUVL C 34, 2.2.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 305/6

Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 16.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Bologna – Italia) – Pebros Servizi Srl v. Aston Martin Lagonda

(Asia C-511/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Oikeudellinen yhteistyö siviilioikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 805/2004 - Riitauttamattomia vaatimuksia koskeva eurooppalainen täytäntöönpanoperuste - 3 artiklan 1 kohdan b alakohta - Vahvistamisen edellytykset - Yksipuolinen tuomio - Riitauttamattoman vaatimuksen käsite - Asianosaisen toiminta menettelyssä tavalla, jota voidaan pitää vaatimuksen riitauttamatta jättämisenä))

(2016/C 305/08)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunale di Bologna

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Pebros Servizi Srl

Vastaaja: Aston Martin Lagonda Ltd

Tuomiolauselma

Silloin, kun asiassa annetaan yksipuolinen tuomio, edellytykset, joiden mukaisesti vaatimusta on pidettävä riitauttamattomia vaatimuksia koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanoperusteen käyttöönotosta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 805/2004 3 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla ”riitauttamattomana”, on määritettävä itsenäisesti mainitun asetuksen perusteella.

(1) EUVL C 34, 2.2.2015.
2)

Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY 14 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä direktiivin 2008/118 7 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että kansalliset viranomaiset kieltäytyvät vapauttamasta valmisteverosta energiatuotteita, jotka valtuutettu varastonpitäjä on ensin myynyt ensimmäiselle ostajalle ja jotka tämä ostaja myy sitten edelleen loppukäyttäjälle, joka täyttää kaikki kansallisessa oikeudessa valmisteverosta vapautumiselle asetetut edellytykset ja jolle edellä mainittu valtuutettu varastonpitäjä toimittaa kyseiset tuotteet suoraan verottomasta varastostaan, sillä ainoalla perusteella, että ensimmäisellä ostajalla, jonka kyseinen varastonpitäjä on ilmoittanut tuotteiden vastaanottajaksi, ei ole sellaisen loppukäyttäjän asemaa, joka kansallisen oikeuden mukaan saa vastaanottaa valmisteverosta vapautettuja energiatuotteita.
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 7.4.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Hamburg – Saksa) – ADM Hamburg AG v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt

(Asia C-294/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Tulliliitto ja yhteinen tullitariffi - Yhteisön tullikoodeksi - Tullietuudet - Asetus (ETY) N:o 2454/93 - 74 artiklan 1 kohta - Edunsaajamaasta viedyt alkuperätuotteet - Kuljetus - Lähetys, joka koostuu sekoituksesta raakaa palmuydinöljyä, joka on peräisin samaan tullietuusjärjestelmään kuuluvista eri vientimaista))

(2016/C 211/07)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: ADM Hamburg AG

Vastaaja: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

Tuomiolauselma

Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 18.11.2010 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 1063/2010, 74 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa on esitetty pätevät alkuperätodistukset, erillä raakaa palmuydinöljyä voidaan katsoa olevan yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisesta 1 päivästä tammikuuta 2009 alkaen 31 päivään joulukuuta 2011 sekä asetusten (EY) N:o 552/97 ja (EY) N:o 1933/2006 ja komission asetusten (EY) N:o 1100/2006 ja (EY) N:o 964/2007 muuttamisesta 22.7.2008 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 732/2008 luodun yleisen tullietuusjärjestelmän mukainen tullietuuskohteluun oikeuttava alkuperä myös silloin, kun nämä tavarat on kuljetettu Euroopan unioniin aluksen tankissa sekoitettuina, olosuhteissa, joissa voidaan sulkea pois se, että tähän tankkiin olisi lisätty muita tuotteita, erityisesti sellaisia, jotka eivät kuulu tullietuusjärjestelmään.

(1) EUVL C 315, 15.9.2014.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 98/8

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.1.2016 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Vilniaus miesto apylinkės teismas ja Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Liettua) – ERGO Insurance SE, edustajanaan ERGO Insurance SE Lietuvis filialas v. If P&C Insurance AS, edustajanaan If P&C Insurance AS filialas (asia C-359/14) sekä Gjensidige Baltic AAS, edustajanaan Gjensidige Baltic AAS Lietuvos filialas v. PZU Lietuva UAB DK (asia C-475/14)

(Yhdistetyt asiat C-359/14 ja C-475/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Sovellettavan lain valinta - Asetukset (EY) N:o 864/2007 ja (EY) N:o 593/2008 - Direktiivi 2009/103/EY - Vetoauton ja siihen kytketyn perävaunun aiheuttama onnettomuus, kun kummankin ajoneuvon liikennevakuutus on otettu eri vakuutusyhtiöstä - Onnettomuus, joka on sattunut muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa vakuutussopimukset on tehty - Vakuutuksenantajien välinen takautumiskanne - Sovellettava laki - Sopimusvelvoitteen ja sopimukseen perustumattoman velvoitteen käsitteet))

(2016/C 098/09)

Oikeudenkäyntikieli: liettua

Ennakkoratkaisuja pyytäneet tuomioistuimet

Vilniaus miesto apylinkės teismas ja Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

Pääasian asianosaiset

Kantajat: ERGO Insurance SE, edustajanaan ERGO Insurance SE Lietuvis filialas (C-359/14) ja Gjensidige Baltic AAS, edustajanaan Gjensidige Baltic AAS Lietuvos filialas (C-475/14)

Vastaajat: If P&C Insurance AS, edustajanaan If P&C Insurance AS filialas (C-359/14) ja PZU Lietuva UAB DK (C-475/14)

Tuomiolauselma

Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavasta vakuutuksesta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamisesta 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/103/EY 14 artiklan b alakohtaa on tulkittava siten, ettei tähän säännökseen sisälly erityistä lainvalintasääntöä, jonka perusteella olisi määritettävä vakuutuksenantajien väliseen takautumiskanteeseen sovellettava laki pääasioissa kyseessä olevien kaltaisissa tilanteissa.

Sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17.6.2008 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 593/2008 (Rooma I) ja sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 11.7.2007 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 864/2007 (Rooma II) on tulkittava siten, että vetoauton vakuutuksenantajan, joka on korvannut kyseisen ajoneuvon kuljettajan aiheuttamasta onnettomuudesta johtuneet vahingot vahingonkärsijöille, nostamaan takautumiskanteeseen onnettomuustilanteessa vedetyn perävaunun vakuutuksenantajaa vastaan sovellettava laki määräytyy asetuksen N:o 593/2008 7 artiklan mukaisesti, jos tähän onnettomuuteen asetuksen N:o 864/2007 4 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen nojalla sovellettavissa sopimukseen perustumatonta korvausvastuuta koskevissa säännöksissä säädetään vahingonkorvausvelvollisuuden jakautumisesta.

(1) EUVL C 329, 22.9.2014.

EUVL C 7, 12.1.2015.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 68/13

Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.12.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Hamburg – Saksa) – APEX GmbH Internationale Spedition v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt

(Asia C-371/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Kauppapolitiikka - Polkumyynti - Sytytinkivelliset kaasukäyttöiset kertatäyttöiset taskusytyttimet - Asetus (EY) N:o 1225/2009 - 11 artiklan 2 kohta - Voimassaolon päättyminen - 13 artikla - Kiertäminen - Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 260/2013 - Pätevyys - Polkumyyntitullin laajentaminen päivänä, jona asetus, jolla se on otettu käyttöön, ei ole enää voimassa - Muutos kaupan rakenteessa))

(2016/C 068/16)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Hamburg

Pääasian asianosaiset

Kantaja: APEX GmbH Internationale Spedition

Vastaaja: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

Tuomiolauselma

Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuonnissa asetuksella (EY) N:o 1458/2007 käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin laajentamisesta koskemaan Vietnamin sosialistisesta tasavallasta lähetettyjen sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuontia, riippumatta siitä, onko niiden alkuperämaaksi ilmoitettu Vietnamin sosialistinen tasavalta, 18.3.2013 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 260/2013 on pätemätön.

(1) EUVL C 372, 20.10.2014.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 48/3

Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 10.12.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Augstākā tiesa– Latvia) – Valsts ieņēmumu dienests v. ”Veloserviss” SIA

(Asia C-427/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteisön tullikoodeksi - Tulli-ilmoitusten jälkitarkastus - Luottamuksensuojan periaate - Jälkitarkastuksen tulosten uudelleentutkinnan rajoittaminen kansallisessa oikeudessa - Mahdollisuus - Ensimmäistä jälkitarkastusta koskeva päätös - Virheellisten tai puutteellisten tietojen antaminen, josta ei tiedetty päätöksen tekemisajankohtana))

(2016/C 048/04)

Oikeudenkäyntikieli: latvia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Augstākā tiesa

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Valsts ieņēmumu dienests

Muu osapuoli:”Veloserviss” SIA

Tuomiolauselma

Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 16.11.2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 2700/2000, 78 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa rajoitetaan tulliviranomaisten mahdollisuutta toistaa uudelleentutkinta tai jälkitarkastus ja vahvistaa sen seurauksena uusi tullivelka, sikäli kuin kyseinen rajoitus koskee alkuperäisen tullivelan syntymisestä laskettavaa kolmen vuoden ajanjaksoa, minkä tarkistaminen kuuluu kansalliselle tuomioistuimelle.

(1) EUVL C 421, 24.11.2014.
1)

Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava niin, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisia liiketoimia, jotka koostuvat perinteisten valuuttojen vaihdosta virtuaalisen bitcoin-valuutan yksiköihin ja toisinpäin ja jotka suoritetaan sellaista maksua vastaan, joka muodostuu tämän toimijan kyseisestä valuutasta maksaman ostohinnan ja sen asiakkailleen tarjoaman myyntihinnan välistä marginaalia vastaavasta määrästä, on pidettävä tässä säännöksessä tarkoitettuina vastikkeellisina palvelujen suorituksina.
1)

Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE), julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) ja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY) tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta 15.12.1997 annetun neuvoston direktiivin 97/81/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 7.4.1998 annetulla neuvoston direktiivillä 98/23/EY, liitteenä olevan, 6.6.1997 tehdyn osa-aikatyötä koskevan puitesopimuksen 4 lausekkeen 2 kohtaa ja tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 7 artiklaa on tulkittava siten, että jos työntekijän tekemien työtuntien määrä lisääntyy, jäsenvaltioilla ei ole velvollisuutta säätää, että jo ansaitut ja mahdollisesti käytetyt palkallista vuosilomaa koskevat oikeudet lasketaan uudelleen taannehtivasti mainitun työntekijän uuden työrytmin mukaan. Uusi laskenta on kuitenkin suoritettava sen ajanjakson osalta, jolloin työaika on pidentynyt.
1)

Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003, 25 artiklan 6 kohtaa, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7, 8 ja 47 artiklan valossa, on tulkittava siten, että kyseiseen säännökseen perustuva direktiivin 95/46 mukaisesti yksityisyyden suojaa koskevien safe harbor -periaatteiden antaman suojan riittävyydestä ja niihin liittyvistä Yhdysvaltojen kauppaministeriön julkaisemista tavallisimmista kysymyksistä 26.7.2000 tehdyn komission päätöksen 2000/520/EY kaltainen päätös, jolla Euroopan komissio toteaa kolmannen maan takaavan tietosuojan riittävän tason, ei ole esteenä sille, että direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna, 28 artiklassa tarkoitettu jäsenvaltion valvontaviranomainen tutkii vaatimuksen, jonka henkilö on esittänyt oikeuksiensa ja vapauksiensa suojasta jäsenvaltiosta kyseiseen kolmanteen maahan siirrettyjen henkilötietojensa käsittelyssä, kun henkilön mukaan kyseisessä maassa voimassa olevat oikeussäännöt ja käytännöt eivät takaa tietosuojan riittävää tasoa.
2)

Siltä varalta, että 1 kohdassa todettu jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen jatkuu vielä tämän tuomion julistamispäivänä, Helleenien tasavalta velvoitetaan suorittamaan Euroopan komissiolle ”Euroopan unionin omat varat” -tilille 3 6 40 000 euron suuruinen uhkasakko kultakin puolivuotiskaudelta, jonka tuomion komissio v. Kreikka (C-440/06, EU:C:2007:642) noudattamisen edellyttämien toimenpiteiden täytäntöönpano viivästyy, nyt annettavan tuomion julistamispäivästä lukien ja siihen asti, kunnes tuomio komissio v. Kreikka (C-440/06, EU:C:2007:642) on pantu täysimääräisesti täytäntöön, ja sen tosiasiallinen määrä on laskettava kunkin kuuden kuukauden ajanjakson päättyessä siten, että tällaisia ajanjaksoja koskevasta kokonaismäärästä vähennetään prosenttiosuus, joka vastaa sellaisten taajamien, joissa yhdyskuntajätevesien keräily- ja käsittelyjärjestelmät on saatettu tuomion komissio v. Kreikka (E-440/06, EU:C:2007:642) mukaisiksi kyseisen ajanjakson päättymiseen mennessä, asukasvastinelukujen määrän suhdetta sellaisten taajamien, joissa tällaisia järjestelmiä ei ole tämän tuomion julistamispäivänä, asukasvastinelukujen määrään.
3)

EY 82 artiklaa on tulkittava siten, että jotta pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen määräävässä asemassa olevan yrityksen soveltaman alennusjärjestelmän kilpailua rajoittava vaikutus kuuluu tämän artiklan soveltamisalaan, vaikutuksen on oltava todennäköinen, eikä ole tarpeen osoittaa, että se on vakava tai merkittävä.
4)

Direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että — kyseinen säännös on esteenä kansalliselle säännökselle, jossa säädetään, että jotta kyseessä on rotuun tai etniseen alkuperään perustuva välillinen syrjintä, erityisen epäedulliseen asemaan saattamisen on täytynyt aiheutua rotuun tai etniseen alkuperään liittyvistä syistä — kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla käsitteellä ”näennäisesti puolueeton” säännös, peruste tai käytäntö tarkoitetaan säännöstä, perustetta tai käytäntöä, joka vaikuttaa neutraalisti muotoillulta tai joka vaikuttaa neutraalisti sovelletulta eli sellaisten seikkojen perusteella muotoillulta tai sovelletulta, jotka eroavat suojellusta ominaisuudesta ja jotka eivät ole rinnastettavissa suojeltuun ominaisuuteen — samassa säännöksessä tarkoitetulla käsitteellä ”erityisen epäedulliseen asemaan saattaminen” ei tarkoiteta vakavaa, ilmeistä tai erityisen huomattavaa erilaisen kohtelun tapausta vaan se merkitsee sitä, että erityisesti tiettyä rotua tai etnistä alkuperää olevat henkilöt joutuvat kyseisen säännöksen, perusteen tai käytännön takia epäedulliseen asemaan — jos tämän tuomiolauselman 1 kohdassa kuvatun kaltainen toimenpide ei merkitse kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettua välitöntä syrjintää, tällainen toimenpide voi tällöin lähtökohtaisesti merkitä kyseisen 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua näennäisesti puolueetonta käytäntöä, joka saattaa henkilöt, joilla on tietty etninen alkuperä, erityisen epäedulliseen asemaan muihin henkilöihin nähden — tällainen toimenpide voi olla puolueettomasti perusteltavissa tahdolla varmistaa sähköverkon turvallisuus ja sähkönkulutuksen asianmukaisella mittaamisella ainoastaan siinä tapauksessa, että kyseinen toimenpide ei ylitä sitä, mikä on asianmukaista ja tarpeen näiden oikeutettujen tavoitteiden saavuttamiseksi, ja että aiheutuvat haitat eivät ole suhteettomia näin tavoiteltuihin päämääriin nähden. Asia ei ole näin, jos todetaan – mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on tarkastaa – joko, että on olemassa muita asianmukaisia ja vähemmän rajoittavia keinoja, jotka mahdollistavat näiden tavoitteiden saavuttamisen, tai – jos tällaisia muita keinoja ei ole olemassa –, että kyseinen toimenpide heikentää suhteettomasti kyseisessä kaupunginosassa, jossa asuu pääosin asukkaita, jotka ovat alkuperältään romaneja, asuvien sähkön loppukäyttäjien oikeutettua etua siihen, että heillä on mahdollisuus saada sähköä olosuhteissa, jotka eivät ole luonteeltaan loukkaavia tai leimaavia ja jotka mahdollistavat sen, että he voivat tarkastaa sähkönkulutuksensa säännöllisesti.
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 354/5

Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 3.9.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte suprema di cassazione – Italia) – A2A SpA v. Agenzia delle Entrate

(Asia C-89/14) (1)

((Ennakkoratkaisupyyntö - Valtiontuet - Sellaisten korkojen laskemisen määrittely, jotka liittyvät yhteismarkkinoille soveltumattomien tukien takaisin perimiseen - Yksinkertaiset korot tai koronkorot - Kansallinen lainsäädäntö, jossa viitataan korkojen laskemisen osalta asetuksen (EY) N:o 794/2004 säännöksiin - Ennen tämän asetuksen voimaantuloa tiedoksi annettu takaisinperimispäätös))

(2015/C 354/05)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte suprema di cassazione

Pääasian asianosaiset

Valittaja: A2A SpA

Vastapuoli: Agenzia delle Entrate

Tuomiolauselma

Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artikla ja asetuksen N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 11 ja 13 artikla eivät ole esteenä kotitalouksien, työn, työllisyyden ja yritysten tueksi toteutettavista kiireellisistä toimenpiteistä ja kansallisten strategisten puitteiden muuttamisesta kriisitoimenpiteillä 29.11.2008 annetun asetuksen nro 185/2008, joka on muutettuna muutettu laiksi 28.1.2009 annetulla lailla nro 2, 24 §:n 4 momentin kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään asetukseen N:o 794/2004 viitaten korkoa korolle -menetelmän soveltamisesta valtiontuen takaisin perimiseen, vaikka päätös, jolla tämä tuki on todettu yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja jossa määrätään sen takaisin perimisestä, on tehty ja annettu tiedoksi asianomaiselle jäsenvaltiolle ennen kyseisen kansallisen asetuksen voimaantuloa.

(1) EUVL C 142, 12.5.2014.
1)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 24.7.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/69/EY, 17 artiklan 2 ja 5 kohtaa on tulkittava niin, että — holding-yhtiölle. joka osallistuu tytäryhtiöidensä hallinnointiin ja joka harjoittaa tähän liittyvää taloudellista toimintaa, tytäryhtiöiden osuuksien hankinnasta aiheutuneiden kulujen on katsottava olevan osa kyseisen yhtiön yleiskustannuksia, jolloin näistä kuluista maksetun arvonlisäveron on lähtökohtaisesti katsottava olevan täysimääräisesti vähennyskelpoisen, ellei tiettyjä myöhemmässä vaihdannan vaiheessa suoritettuja liiketoimia ole kuudennen direktiivin mukaan vapautettu arvonlisäverosta, missä tapauksessa vähennysoikeus on olemassa vain mainitun direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2006/69, 17 artiklan 5 kohdassa säädettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan — holding-yhtiölle. joka osallistuu vain joidenkin tytäryhtiöidensä hallinnointiin ja joka sitä vastoin ei harjoita muihin tytäryhtiöihinsä liittyvää taloudellista toimintaa, tytäryhtiöiden osuuksien hankinnasta aiheutuneiden kulujen on katsottava olevan vain osittain kyseisen yhtiön yleiskustannuksia, jolloin näistä kuluista maksettu arvonlisävero voidaan vähentää vain siltä osin kuin kyseiset kulut kuuluvat – jäsenvaltioiden määrittelemien jakoperusteiden mukaan – taloudellisen toiminnan piiriin, ja jäsenvaltioiden on mainittua toimivaltaansa käyttäessään otettava huomioon kuudennen direktiivin tarkoitus ja systematiikka ja siis säädettävä sellaisesta laskentatavasta, joka kuvastaa objektiivisesti osuutta, joka aikaisemmassa vaihdannan vaiheessa aiheutuneista kustannuksista tosiasiallisesti kohdistuu toisaalta taloudelliseen toimintaan ja toisaalta muuhun kuin taloudelliseen toimintaan – minkä tarkastaminen on kansallisten tuomioistuinten tehtävä.
2)

Asetuksen N:o 2988/95 3 artiklan 1 kohdan kolmatta alakohtaa on tulkittava siten, että väärinkäytöksen tutkimista tai väärinkäytökseen liittyvää seuraamusmenettelyä koskevat toimet on annettu tiedoksi tässä säännöksessä tarkoitetulle ”asianomaiselle henkilölle”, kun kaikkien tosiseikkojen perusteella voidaan päätellä, että kyseessä olevat tutkimusta tai seuraamusmenettelyä koskevat toimet on tosiasiallisesti annettu tiedoksi asianomaiselle henkilölle. Kun on kyse oikeushenkilöstä, tämä edellytys täyttyy, mikäli kyseessä oleva toimi on tosiasiassa annettu tiedoksi sellaiselle henkilölle, jonka voidaan kansallisen oikeuden nojalla katsoa toimivan oikeushenkilön lukuun, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.