On totta, että tällä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen määräyksellä ilmaistaan periaate, jonka mukaan perusoikeudet ovat erottamaton osa yleisiä oikeusperiaatteita, joiden noudattamista unionin tuomioistuin valvoo. Määräyksellä ei kuitenkaan säännellä Euroopan ihmisoikeussopimuksen ja jäsenvaltioiden oikeusjärjestysten välistä suhdetta eikä määrätä myöskään siitä, millä tavoin kansallisen tuomioistuimen on toimittava silloin, kun on kyse ristiriidasta tässä yleissopimuksessa taattujen oikeuksien ja kansallisen oikeussäännön välillä.

SEU 6 artiklan 3 kohdan viittaus Euroopan ihmisoikeussopimukseen ei velvoita kansallista tuomioistuinta silloin, kun kansallinen oikeussääntö on ristiriidassa tämän yleissopimuksen kanssa, soveltamaan suoraan yleissopimuksen määräyksiä ja olemaan soveltamatta sen kanssa ristiriitaista kansallista oikeussääntöä.

Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta annetun direktiivin 2003/109 11 artiklan 1 kohdan d alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle tai alueelliselle lainsäädännölle, jonka mukaan kolmansien maiden kansalaisia, joilla on kyseisen direktiivin säännösten mukaisesti myönnetty pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asema, kohdellaan asumisen tukien myöntämisen osalta eri tavalla kuin samassa maakunnassa tai samalla alueella asuvia kyseisen jäsenvaltion kansalaisia tukeen tarkoitettuja varoja jaettaessa, kunhan kyseinen tuki kuuluu johonkin tässä säännöksessä mainituista kolmesta ryhmästä eikä artiklan 4 kohtaa ole sovellettava.

Pysyvästi jäsenvaltioihin asettautuneiden kolmansien maiden kansalaisten kotouttaminen ja heidän oikeutensa yhdenvertaiseen kohteluun direktiivin 2003/109 11 artiklan 1 kohdassa mainituilla aloilla on pääsääntö, minkä vuoksi artiklan 4 kohdassa säädettyä poikkeusta on tulkittava suppeasti. Viranomainen, olipa kyse sitten valtion, alueen tai paikallisviranomaisesta, voi vedota direktiivin 2003/109 11 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun poikkeukseen vain jos kyseisen direktiivin kansallisesta täytäntöönpanosta vastaavat toimielimet ovat selvästi ilmaisseet tarkoittaneensa nojautua tähän poikkeukseen.

Direktiivin 2003/109 11 artiklan 4 kohdassa käytetyn perusetuuksien käsitteen sisältö ja ulottuvuus on määriteltävä ottamalla huomioon asiayhteys, johon tämä artikla kuuluu, ja direktiivillä tavoiteltu päämäärä, eli laillisesti ja pysyvästi jäsenvaltioissa oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten kotouttaminen. Mainittu säännös on ymmärrettävä siten, että se antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden rajoittaa yhdenvertaista kohtelua, johon kyseisellä direktiivillä myönnetyn aseman haltijoilla on oikeus, niitä sosiaaliavun tai sosiaalisen suojelun piiriin kuuluvia etuuksia lukuun ottamatta, joita viranomaiset myöntävät valtion, alueen tai paikallisella tasolla ja joiden avulla yksilö kykenee huolehtimaan perustarpeistaan.

Koska asumisen tuki on Euroopan unionin perusoikeuskirjan 34 artiklassa ilmaistun sen päämäärän mukainen, jonka mukaan ihmisarvoinen elämä turvataan jokaiselle, jolla ei ole riittävästi varoja, tuen ei voida unionin oikeudessa katsoa jäävän direktiivin 2003/109 11 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen perusetuuksien ulkopuolelle. Kansallisen tuomioistuimen on tehtävä tarvittavat toteamukset ottamalla huomioon päämäärä, jota riidanalaisella tuella tavoitellaan, tuen määrä, sen myöntämisedellytykset ja kyseisen tuen paikka kansallisessa sosiaalihuoltojärjestelmässä.

(ks. 86, 87 ja 90–93 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta)