ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugali) on esittänyt 31.5.2022 – NM v. Autoridade Tributária e Aduaneira

(Asia C-349/22)

(2022/C 359/27)

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: NM

Vastapuoli: Autoridade Tributária e Aduaneira

Ennakkoratkaisukysymys

Onko SEUT 110 artikla esteenä sen kaltaiselle kansallisen oikeuden säännökselle kuin ajoneuvoverokoodeksin (código do imposto sobre veículos, CISV) 8 §:n 1 momentin d kohta, jonka mukaan tietyt ympäristöedellytykset täyttävistä kevyistä henkilöajoneuvoista perittävää, moottoriajoneuvojen kulutukseen luovuttamiseen perustuvaa veroa (ISV) huojennetaan 25 prosenttiin, kun tämän 1.1.2021 voimaan tulleen ja siitä alkaen sovelletun säännöksen mukainen kohtelu on aiemmin voimassa ollutta säännöstä rajoittavampi ja kun sitä sovelletaan sekä uusiin portugalilaisiin ajoneuvoihin että muista unionin jäsenvaltioista peräisin oleviin, kyseisestä päivämäärästä alkaen ensirekisteröitäviin käytettyihin ajoneuvoihin ja kun kyseisen kaltaisten ajoneuvojen kohtelu on yhdenvertaista mutta johtaa mahdollisesti yhtä pitkään käytössä olleiden ja aiemmin voimassa olleet lievemmät ympäristövaatimukset täyttävien muttei uuden säännöksen vaatimuksia täyttävien käytettyjen ajoneuvojen erilaiseen kohteluun sen mukaan, a) onko ajoneuvot saatettu markkinoille ja rekisteröity alun perin Portugalissa ennen uuden säännöksen voimaantuloa, jolloin niiden kyseistä veroa on huojennettu 25 prosenttiin, minkä voidaan olettaa vaikuttavan niiden markkinahintaan käytettynä, vai b) onko ajoneuvot rekisteröity unionin toisessa jäsenvaltiossa aiemman säännöksen voimassaoloaikana ja luovutettu kulutukseen Portugalissa uuden säännöksen voimaantulon jälkeen, jolloin niistä on peritty 100-prosenttinen vero?
1)

Onko olosuhteissa, joissa jäsenvaltion lainsäädännön nojalla korot sille vähennyskelpoisen arvonlisäveron ylijäämän määrälle (jäljempänä arvonlisäveron korot), jota ei ole voitu saada takaisin ”maksettuja hankintoja” koskevan edellytyksen vuoksi, lasketaan soveltamalla korkokantaa, joka kattaa kiistatta rahamarkkinoiden lyhyet korot ja joka vahvistetaan keskuspankin peruskoroksi korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä arvonlisäveron ilmoituskaudelta siten, että kyseiset korot kertyvät sen arvonlisäveroilmoituslomakkeen, jolla verovelvollinen on ilmoittanut arvonlisäveron ylijäämän, joka siirtyisi seuraavalle ilmoituskaudelle ”maksettuja hankintoja” koskevan edellytyksen vuoksi, jättämistä seuraavasta päivästä seuraavan arvonlisäveroilmoituslomakkeen viimeiseen jättämispäivään saakka, unionin oikeutta, erityisesti yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) (jäljempänä arvonlisäverodirektiivi) 183 artiklaa, tehokkuusperiaatetta, vastaavuusperiaatteita, välitöntä oikeusvaikutusta koskevaa periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta sekä 23.4.2020 annettua unionin tuomioistuimen tuomiota yhdistetyissä asioissa Sole-Mizo ja Dalmandi Mezőgazdasági (C-13/18 ja C-126/18) (jäljempänä tuomio Sole-Mizo ja Dalmandi Mezőgazdasági) tulkittava siten, että sen kanssa on ristiriidassa jäsenvaltion nyt käsiteltävän asian kohteena olevan kaltainen käytäntö, jossa ei sallita sitä, että arvonlisäverokorkojen lisäksi maksetaan korkoja, joilla pyritään korvaamaan verovelvolliselle kyseisen rahamäärän arvon aleneminen, joka aiheutuu siitä, että edellä mainitusta ilmoituskaudesta on kulunut aikaa korkojen tosiasialliseen maksamiseen?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 20.6.2022 – Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance v. Bricolage Investissement France SA

(Asia C-408/22)

(2022/C 340/27)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Conseil d’État

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance

Vastapuoli: Bricolage Investissement France SA

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko SEUT 49 artikla esteenä keskitetyn verotuksen järjestelmää koskevalle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla keskitettyä verotusta soveltavalle emoyhtiölle annetaan mahdollisuus neutralisoida kulujen ja maksujen osuuden tulouttaminen sellaisten osinkojen osalta, jotka emoyhtiö on saanut kotimaisilta keskitettyyn verotukseen kuuluvilta yhtiöiltä tai – Euroopan unionin tuomioistuimen 2.9.2015 antaman tuomion Groupe Steria SCA (C-386/14) huomioon ottamiseksi – jotka emoyhtiö on saanut toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneilta tytäryhtiöiltä, jotka olisivat objektiivisesti voineet osallistua valintansa mukaisesti keskitettyyn järjestelmään, jos ne olisivat asuneet kyseisessä jäsenvaltiossa, mutta jonka nojalla tällaista neutralisointimahdollisuutta ei myönnetä kotimaiselle emoyhtiölle, joka ei ole päättänyt muodostaa keskitettyä verotuksellista konsernia siitä huolimatta, että sillä on toisiin kotimaisiin yhteisöihin pääomayhteyksiä, joiden perusteella se olisi voinut muodostaa tällaisen konsernin, sellaisten osinkojen osalta, jotka se on saanut joko kotimaisilta tytäryhtiöiltään tai toisiin jäsenvaltioihin sijoittautuneilta tytäryhtiöiltä, jotka täyttävät muut keskitetyn verotuksellisen konsernin muodostamisedellytykset kuin asuinpaikkaa koskevan edellytyksen?
2)

Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko [sekä] Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kohdan tavoitteet että unionin oikeuteen perustuvien oikeuksien tehokkaan oikeussuojan tavoite huomioon ottaen Århusin yleissopimuksen 9 artiklan 3 kohtaa ja [perusoikeuskirjan] 47 artiklan [ensimmäistä ja toista kohtaa], luettuna yhdessä SEU 19 artiklan [1 kohdan toisen alakohdan] kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaiselle kansallisen oikeuden säännökselle, jolla tällaisen asianajotoimiston muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeuden edellytykseksi säädetään, että kyseisen toimiston on voitava osoittaa, että asiassa on kyse omasta edusta tai siitä, että kanteen tarkoituksena on turvata oikeudellinen tilanne, jolla on suora yhteys päämäärään, jota varten kyseinen organisaatiomuoto – nyt tarkasteltavassa asiassa asianajotoimisto – on perustettu?
3)

Onko SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, 2 artiklaa, 4 artiklan 3 kohtaa ja 6 artiklan 3 kohtaa, luettuina yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan ja SEUT 267 artiklan kanssa, tulkittava siten, että unionin oikeuden tuomioistuimelle asettamat vaatimukset täyttävää yleistä tuomioistuinta ei sido ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen – jonka kokoonpanoon kuuluu henkilöitä, jotka on nimitetty tuomariksi rikkomalla ilmeisellä tavalla Sąd Najwyższyn (ylin tuomioistuin, Puola) tuomareiden nimittämistä koskevaa kansallista lainsäädäntöä, minkä seurauksena tuomioistuin ei täytä riippumattoman, puolueettoman, aiemmin lailla perustetun ja tehokkaan oikeussuojan tarjoavan tuomioistuimen vaatimusta – tuomio, joka on annettu ylimääräisen muutoksenhaun (ylimääräisen valituksen) seurauksena ja jolla on kumottu lainvoimainen ratkaisu ja palautettu asia yleiseen tuomioistuimeen uudelleentarkastelua varten?
Kanne 16.5.2022 – Euroopan komissio v. Slovenian tasavalta

(Asia C-328/22)

(2022/C 257/37)

Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Rous Demiri ja E. Sanfrutos Cano)

Vastaaja: Slovenian tasavalta

Vaatimukset

Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin

1. toteaa, ettei Slovenian tasavalta ole noudattanut yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY (1) 4, 5 ja 15 artiklan sekä sen liitteessä I olevien B ja D kohdan mukaisia velvollisuuksiaan, koska se ei ole asentanut asianmukaisia viemärijärjestelmiä yhdyskuntajätevesille — Kočevjen, Trbovljen, Lokan ja Ljubljanan taajamiin direktiivin 91/271/ETY 4 artiklan mukaisesti — Kočevjen, Trbovljen ja Lokan taajamiin direktiivin 91/271/ETY 5 artiklan mukaisesti ja — Ljubljanan ja Ptujin taajamiin direktiivin 91/271/ETY 15 artiklan sekä sen liitteessä I olevien B ja D kohtien mukaisesti.

2. velvoittaa Slovenian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Esillä oleva asia koskee yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY täytäntöönpanoa Sloveniassa. Asian taustalla on pitkäkestoinen ja laaja menettely unionin oikeuden mukaisten velvoitteiden laiminlyönnin toteamiseksi, ja tämä menettely on jatkunut vuodesta 2014 lähtien, minkä yhteydessä komissio on todennut useita rikkomuksia.

Rikkomukset koskevat sitä, etteivät taajamien yhdyskuntajätevedet ole direktiivin mukaisia eikä kuntien jätevedenpuhdistamojen purkupaikkoja seurata asianmukaisesti. Direktiivin kanssa yhteensopimattomien taajamien lukumäärä on muuttunut menettelyn aikana, sillä vaikka joitakin rikkomuksia on korjattu tänä aikana, osa taajamista on kuitenkin edelleen direktiivin vastaisia, mikä on perusteena esillä olevalle kanteelle.

(1) Yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annettu neuvoston direktiivi 91/271/ETY (EYVL 1991, L 135, s. 40).
1)

Voidaanko maatalouden metsitystoimenpiteitä koskevasta yhteisön tukijärjestelmästä 30.6.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2080/92 (1) 3 artiklan b ja c alakohdan mukaisia hoitokustannuksia ja tulonmenetyspalkkioita pitää oikeutettuina, jos edunsaaja osoittaa [– –] kansallisen tukiohjelman mukaisten metsitysedellytysten jääneen täyttymättä edunsaajasta riippumattomista syistä, vaikka edunsaaja on tehnyt kaikkensa saavuttaakseen vaaditun tuloksen?
—

Valituksenalaisessa tuomiossa on otettu asiakirja-aineisto huomioon vääristyneellä tavalla, kun viides kanneperuste on kumottu, unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 85 artiklaa on sovellettu virheellisesti ja tosiseikkoja on arvioitu virheellisesti. Unionin yleinen tuomioistuin ei ole vastannut kaikkiin esitettyihin väitteisiin ja on laiminlyönyt perusteluvelvollisuuttaan.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court (Irlanti) on esittänyt 8.4.2022 – Z.K. ja M.S. v. The Minister for Justice and Equality

(Asia C-248/22)

(2022/C 237/51)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

High Court (Irlanti)

Pääasian asianosaiset

Valittajat: Z.K. ja M.S.

Vastapuoli: The Minister for Justice and Equality

Ennakkoratkaisukysymykset

Kielletäänkö neuvoston direktiivissä 2004/38/EY (1) johdettujen oleskeluoikeuksien samanaikainen antaminen [Euroopan] unionin kansalaisen, joka käyttää lainmukaisesti direktiivin mukaista työntekijälle kuuluvaa oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, asumuserossa elävälle aviopuolisolle ja de facto pysyvälle kumppanille?

(1) Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2004, L 158, s. 77).
2)

Jotta voitaisiin varmistua siitä, että asetuksen (EU) N:o 1308/2013 153 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädettyä sitä periaatetta, jonka mukaan tuottajaorganisaation tuottajajäsenillä on oltava demokraattinen määräysvalta organisaatiossaan ja sen päätöksenteossa, on noudatettu, — onko organisaation jäsenten riippumattomuutta arvioitaessa huomioon otettava yksinomaan, onko niiden pääoma yhden ja saman luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön hallussa, vai onko tätä arvioitaessa huomioon otettava myös muita kytköksiä, kuten muiden kuin tuottajajäsenten osalta jäsenyys samassa edunvalvontajärjestössä tai tuottajajäsenten osalta johtotehtävien hoitaminen tällaisessa järjestössä? — riittääkö tuottajajäsenten tuottajaorganisaatiossa tosiasiallisesti käyttämän määräysvallan toteamiseen se, että niillä on äänten enemmistö, vai onko tutkittava, onko yhden tai useamman muun kuin tuottajajäsenen äänimäärä, kun otetaan huomioon äänten jakautuminen aidosti riippumattomien jäsenten kesken, sellainen, että se voi tai ne voivat ilman enemmistöäkin valvoa tuottajaorganisaation päätöksentekoa?
1)

Onko 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 604/2013 (1) 4 ja 5 artiklaa, kun otetaan huomioon myös tämän asetuksen 27 artiklassa säädetty oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, tulkittava siten, että valittajalla, joka on takaisinottopyynnön esittäneen valtion tuomioistuimessa riitauttanut siirtopäätöksen, jonka tämän valtion Dublin-yksikkö on tehnyt asetuksen 18 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa takaisinottomenettelyssä, on oikeus vedota siihen, että pyynnön saanut valtio on laiminlyönyt asetuksen 4 artiklassa säädetyn tiedottamisvelvollisuuden tai 5 artiklassa tarkoitetun velvollisuuden suorittaa hakijan henkilökohtainen puhuttelu, ja jos tähän vastataan myöntävästi, mikä merkitys tällaisella laiminlyönnillä on oltava.
a

. Ilmeneekö yleisen tietosuoja-asetuksen (1) 6 artiklan 1 kohdan b ja f alakohdan tulkinnasta, että kun kyseessä on julkinen henkilöyhtiö, riittää jo se, että asianomaisella on osuus yhtiöstä yhtiömiehenä, jonka vastuu ei ole henkilökohtainen ja jonka vastuu on vain vähäinen, eikä tämä toimi liikkeenjohtajana, jotta kyseessä on ”oikeutettu etu” siihen, että hän saa tietoja kaikista välillisesti omaisuudenhoitajan kautta osuuksia omistavista yhtiömiehistä, heidän yhteystiedoistaan ja osuuksistaan julkisesta henkilöyhtiöstä ja että yhtiösopimuksessa on oletettava olevan vastaava sopimusvelvoite,
4)

Ovatko käsitteet peruspatentin ”keksinnön ydin”, ”keskeinen keksinnöllinen kohde” ja/tai ”keksinnön kohde” merkityksellisiä lisäsuojatodistusasetuksen 3 artiklan c alakohdan tulkinnan osalta sekä edelleen, jos joku tai kaikki kyseisistä käsitteistä ovat merkityksellisiä, niin miten nämä käsitteet tulee ymmärtää lisäsuojatodistusasetuksen 3 artiklan c alakohdan tulkinnan osalta? Onko ja jos on niin millä tavoin jotain eroa mainittujen käsitteiden soveltamisen kannalta sillä, onko asiassa kyse tuotteesta, joka koostuu yhdestä vaikuttavasta aineesta (ns. monotuote), vai onko kyse tuotteesta, joka koostuu vaikuttavien aineiden yhdistelmästä (ns. yhdistelmätuote). Miten viimeksi mainittua kysymystä on arvioitava tilanteessa, jossa peruspatentti sisältää yhtäältä monotuotetta koskevan patenttivaatimuksen ja toisaalta yhdistelmätuotetta koskevan patenttivaatimuksen, joka viimeksi mainittu patenttivaatimus koskee vaikuttavien aineiden yhdistelmää, joka koostuu monotuotetta koskevasta vaikuttavasta aineesta ja sen lisäksi yhdestä tai useammasta tunnetun tekniikan tasoon kuuluvasta vaikuttavasta aineesta?
1)

Onko yhdistetyn nimikkeistön nimikettä 9403 tulkittava siten, että eri materiaaleista valmistetut kissoille tarkoitettu raapimistolpat, jotka on tarkoitettu asetettaviksi (asuin)tilojen lattioille pysyvästi siten, että kissat voivat kiipeillä ja istua niissä ja raapia niitä, eivät kuulu tähän nimikkeeseen, koska ne ovat 28.11.2013 annetussa komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 1229/2013 (1) ja 3.4.2014 annetussa komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 350/2014 (2) tarkoitetulla tavalla eriluonteisia? Jos kyseessä on eriluonteisuus, joka on esteenä luokittelulle yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 9403, mistä tämä luonne ilmenee?
2)

Onko valtiontukia koskevia unionin sääntöjä, mukaan lukien erityisesti komission tiedonannon ”Suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle ja energia-alalle vuosina 2014–2020” 19 kohdan 44 alakohdassa olevan ”töiden alkamisen” määritelmän ensimmäistä vaihtoehtoa ”investointiin liittyvien rakennustöiden alkaminen” tulkittava niin, että tilanteessa, jossa jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on todennut investointiin liittyvien rakennustöiden alkaneen, jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on luottamuksensuojan periaatteen mukaisesti lisäksi arvioitava sitä, mihin kehitysvaiheeseen investointihanke on edennyt ja kuinka suurella todennäköisyydellä investointihanke saatetaan valmiiksi?
1)

Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että täyttä palauttamista koskeva velvollisuus on täytetty palauttamalla pelkästään kohtuuttoman ehdon perusteella aiheettomasti maksetut summat? Vai onko katsottava, että tämä velvollisuus on täytetty, kun näihin määriin lisätään kansallisessa lainsäädännössä säädetyt lailliset korot, jotka kustakin aiheettomasti maksetusta summasta on kertynyt sen maksamisesta lähtien?
2)

Onko kontin käsitettä yhteisen tullitariffin yhdistetyn nimikkeistön, sellaisena kuin se sisältyy tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 4.10.2013 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1001/2013 liitteeseen I, alanimikkeessä 8609 00 9000 tulkittava siten, että siihen kuuluu seuraavan kaltainen tavara: useista putkien kiinnittämiseen käytettävistä alumiinisista putkenkannattimista sekä kahdesta teräksisestä tukitangosta ja kahdesta M20-pultista kutakin putkenkannatinta kohden koostuva putkien kuljetusjärjestelmä, jossa putket asetetaan putkenkannatinten päälle, putkien päälle asetetaan seuraavat putkenkannattimet ja sen jälkeen putkia putkenkannatinten päälle ja niin edelleen, kunnes tarvittava määrä putkia on pakattu, siten, että ylimpänä on aina kerros putkenkannattimia, ja kun putket on pakattu putkenkannattimiin, jokaisessa neljässä kulmassa oleviin tukitankoihin kiinnitetään (tukitankojen lenkkien avulla) teräsketjut, minkä jälkeen tavaran voi kuormata nosturilla tai maakuljetuksen yhteydessä siirtää trukilla?
3)

a) Jos täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen toteaa, että myöhempään tuomioon ja täytäntöönpanopäätökseen johtaneessa menettelyssä ei ole noudatettu ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklaa ja että erityisesti etsityn henkilön poissaolon takia on loukattu puolustautumisoikeuksia ja/tai etsityn henkilön oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, onko täytäntöönpanosta vastaavalla oikeusviranomaisella edellä 1 kysymyksen yhteydessä kuvatussa tilanteessa oikeus ja/tai velvollisuus a) kieltäytyä luovuttamasta etsittyä henkilöä sillä perusteella, että luovuttaminen olisi vastoin edellä mainitun yleissopimuksen 6 artiklaa ja/tai Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa ja 48 artiklan 2 kohtaa, ja/tai b) edellyttää luovutuksen ehtona, että pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen takaa, että etsityllä henkilöllä on luovutuksen jälkeen täytäntöönpanopäätöksen antamiseen johtaneen tuomion osalta oikeus uudelleenkäsittelyyn tai muutoksenhakuun, johon hänellä on oikeus osallistua ja joka antaa mahdollisuuden asian aineelliseen uudelleentutkimiseen, mukaan lukien uudet todisteet, ja joka voi johtaa alkuperäisen ratkaisun kumoamiseen? b) Onko edellä 3 kysymyksen a kohdan tilanteessa arviointiperusteena se, loukkaako etsityn henkilön luovutus edellä mainitun yleissopimuksen 6 artiklan ja/tai perusoikeuskirjan 47 artiklan ja 48 artiklan 2 kohdan mukaisten perusoikeuksien keskeistä sisältöä, ja jos on, onko se, että myöhempään tuomioon ja täytäntöönpanopäätökseen johtanut menettely on käyty vastaajan poissa ollessa ja että etsityllä henkilöllä ei ole, jos hänet luovutetaan, oikeutta uudelleenkäsittelyyn tai muutoksenhakuun, riittävää peruste sille, että täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi todeta luovutuksen rikkovan kyseisten oikeuksien keskeistä sisältöä?
3.

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi ja toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Onko direktiivin 2008/48 14 artiklan 3 kohta esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan kuluttajalla, joka on käyttänyt tehokkaasti direktiivin 2008/48 14 artiklan 1 kohtaan perustuvaa peruuttamisoikeuttaan, on oikeus vaatia luotonantajaa palauttamaan hyöty, jonka luotonantaja on saanut maksuista, jotka kuluttaja on peruuttamiseen saakka suorittanut luotonantajalle?
4)

Onko jälkimmäisessä tapauksessa katsottava, että asetuksen (EY) N:o 44/2001 33 artiklan 1 kohta, jonka mukaisesti on katsottu, että tuomioistuinratkaisun on voitava siirtyä muihin jäsenvaltioihin ulottuvuudeltaan ja vaikutuksiltaan samanlaisena kuin se on siinä jäsenvaltiossa, jossa se on annettu, velvoittaa tukeutumaan sen valtion lakiin, jonka tuomioistuin on antanut ratkaisun, vai salliiko se, kun kyse on tähän liittyvistä prosessuaalisista seurauksista, että sovelletaan sen tuomioistuimen valtion lakia, jolta tunnustamista on haettu?
1)

Onko SEU 4 artiklan 3 kohtaa ja SEU 19 artiklan 1 kohtaa, ottaen huomioon unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä vahvistettu vastaavuusperiaate, tulkittava siten, että SEUT 267 artiklan 1 kohdan perusteella annettu unionin tuomioistuimen tuomio, joka koskee unionin oikeuden tulkintaa, on peruste aloittaa uudelleen siviiliasiassa aiemmin lainvoimaiseksi tulleella tuomiolla päätökseen saatettu menettely, jos siviiliprosessilain 4011 §:n kaltaisessa kansallisen oikeuden säännöksessä sallitaan aloittaa uudelleen menettely lainvoimaisen tuomion tapauksessa silloin, kun tuomio on annettu sellaisen säännöksen perusteella, jonka on todettu Trybunał Konstytucyjnyn (perustuslakituomioistuin, Puola) antaman tuomion perusteella olevan ristiriidassa ylemmäntasoisen säädöksen kanssa?
—

yleisestä tuoteturvallisuudesta 3.12.2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2001/95/EY, (1) sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 765/2008 (2) ja asetuksella (EY) N:o 596/2009, (3) erityisesti sen 12 artiklaa ja liitettä II,
1)

Onko asetuksen (EU) N:o 650/2012 (1) 13 artiklaa, luettuna yhdessä oikeusvarmuuden periaatteen kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä sille, että sen jälkeen, kun yksi perillisistä on jo rekisteröinyt asuinpaikkavaltionsa tuomioistuimessa sellaisen perittävän perinnön vastaanottamista tai siitä luopumista koskevan ilmoituksen, jonka asuinpaikka oli kuolinhetkellä toisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa, viimeksi mainitussa valtiossa voidaan hakea perinnön vastaanottamista tai siitä luopumista koskevan ilmoituksen uudelleen rekisteröintiä?