ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 24/21

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 28.10.2009 — Vasileios Alexandrou Giankoulis v. Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

(Asia C-425/09)

2010/C 24/38

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Symvoulio tis Epikrateias

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Vasileios Alexandrou Giankoulis

Vastaaja: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

Ennakkoratkaisukysymys

Vastaako vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annetun direktiivin 89/48/ETY (EYVL L 19) 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, sellaisena kuin se oli muutettuna direktiivin 2001/19/EY (EYVL L 206) 1 artiklan 3 kohdalla ja ennen kuin kyseinen direktiivi kumottiin direktiivin 2005/36/EY (EUVL L 255) 62 artiklalla, käytetty termi ”ammattikokemus” termiä ”ammattikokemus”, jonka määritelmä annetaan tämän saman direktiivin 1 artiklan e alakohdassa, ja voidaanko sellaisena pitää kokemusta, jolla on samanaikaisesti seuraavat ominaispiirteet: a) asianomainen henkilö on hankkinut kyseisen kokemuksen sen jälkeen, kun hän on saanut tutkintotodistuksen, joka varmistaa hänelle pääsyn tiettyyn säänneltyyn ammattiin lähtöjäsenvaltiossa, b) kokemus on saatu harjoitettaessa tätä ammattia, jota varten tehdään direktiivin 89/48/ETY nojalla hakemus (ks. termit ”the profession concerned”, ”la profession concernée” ja ”der betreffende Beruf”, joita käytetään direktiivin englannin-, ranskan- ja saksankielisissä toisinnoissa), ja c) kyseistä ammattitoimintaa on harjoitettu luvallisesti eli sen jäsenvaltion, jossa toimintaa on harjoitettu, asiaa koskevassa lainsäädännössä asetettuja rajoituksia ja edellytyksiä noudattaen, joten ei voida ottaa huomioon sellaista kokemusta, joka on hankittu tietyssä ammatissa vastaanottavassa jäsenvaltiossa ennen hakemuksen hyväksymistä, jos vastaanottavassa jäsenvaltiossa ei voida harjoittaa tiettyä ammattia luvallisesti ennen hakemuksen hyväksymistä (jollei muuta johdu tietenkään siitä, että sovelletaan direktiivin 5 artiklaa, jossa tiettyjen edellytysten täyttyessä sallitaan — ammatissa vaadittavan koulutuksen ja harjoittelun, jota ei ole suoritettu lähtöjäsenvaltiossa, suorittamiseksi — ammatin harjoittaminen vastaanottavassa jäsenvaltiossa pätevän ammatinharjoittajan avustuksella)?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 24/26

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 9.11.2009 — Attila Belkiran v. Oberbürgermeister der Stadt Krefeld — Muu osapuoli: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

(Asia C-436/09)

2010/C 24/47

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Bundesverwaltungsgericht

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Attila Belkiran

Vastapuoli: Oberbürgermeister der Stadt Krefeld

Muu osapuoli: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

Ennakkoratkaisukysymys

Koskeeko assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu suoja karkottamista vastaan Turkin kansalaista, jolla on assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklassa tarkoitettu oikeusasema ja joka on oleskellut 10 viime vuoden ajan jäsenvaltiossa, johon nähden tämä oikeusasema on voimassa, direktiivin 2004/38/EY (1) 28 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaan siten, että karkottaminen sallitaan vain jäsenvaltioiden määrittämien yleistä turvallisuutta koskevien pakottavien syiden perusteella?

(1) Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 24/22

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 28.10.2009 — Ioannis Georgiou Askoksilakis v. Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

(Asia C-426/09)

2010/C 24/39

Oikeudenkäyntikieli: kreikka

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Symvoulio tis Epikrateias

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Ioannis Georgiou Askoksilakis

Vastaaja: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

Ennakkoratkaisukysymys

Vastaako vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annetun direktiivin 89/48/ETY (EYVL L 19) 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, sellaisena kuin se oli muutettuna direktiivin 2001/19/EY (EYVL L 206) 1 artiklan 3 kohdalla ja ennen kuin kyseinen direktiivi kumottiin direktiivin 2005/36/EY (EUVL L 255) 62 artiklalla, käytetty termi ’ammattikokemus’ termiä ’ammattikokemus’, jonka määritelmä annetaan tämän saman direktiivin 1 artiklan e alakohdassa, ja voidaanko sellaisena pitää kokemusta, jolla on samanaikaisesti seuraavat ominaispiirteet: a) asianomainen henkilö on hankkinut kyseisen kokemuksen sen jälkeen, kun hän on saanut tutkintotodistuksen, joka varmistaa hänelle pääsyn tiettyyn säänneltyyn ammattiin lähtöjäsenvaltiossa, b) kokemus on saatu harjoitettaessa tätä ammattia, jota varten tehdään direktiivin 89/48/ETY nojalla hakemus (ks. termit ”the profession concerned”, ”la profession concernée” ja ”der betreffende Beruf”, joita käytetään direktiivin englannin-, ranskan- ja saksankielisissä toisinnoissa), ja c) kyseistä ammattitoimintaa on harjoitettu luvallisesti eli sen jäsenvaltion, jossa toimintaa on harjoitettu, asiaa koskevassa lainsäädännössä asetettuja rajoituksia ja edellytyksiä noudattaen, joten ei voida ottaa huomioon sellaista kokemusta, joka on hankittu tietyssä ammatissa vastaanottavassa jäsenvaltiossa ennen hakemuksen hyväksymistä, jos vastaanottavassa jäsenvaltiossa ei voida harjoittaa tiettyä ammattia luvallisesti ennen hakemuksen hyväksymistä (jollei muuta johdu tietenkään siitä, että sovelletaan direktiivin 5 artiklaa, jossa tiettyjen edellytysten täyttyessä sallitaan — ammatissa vaadittavan koulutuksen ja harjoittelun, jota ei ole suoritettu lähtöjäsenvaltiossa, suorittamiseksi — ammatin harjoittaminen vastaanottavassa jäsenvaltiossa pätevän ammatinharjoittajan avustuksella)?
—

on todettava, että Puolan tasavalta ei ole noudattanut EY 249 artiklan neljännen kohdan ja valtiontuesta C 23/06 (ex NN 35/06), jonka Puola on myöntänyt Technologie Buczek Group -teräksentuottajalle, 23.10.2007 tehdyn komission päätöksen (tiedoksiannettu numerolla K(2007) 5087) (EUVL 2008, L 116, s. 26) 3, 4 ja 5 artiklan mukaisia velvoitteitaan tai se ei joka tapauksessa ole ilmoittanut komissiolle näiden velvoitteiden täyttämisestä
1)

Voidaanko neuvoston direktiiviä 89/48/ETY (1) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 98/5/EY (2) tulkita siten, että saksalaisella muutoksenhakijalla, jolla on saksalainen asianajajan tutkinto, joka on Saksassa asianajajaliiton jäsen ja jolla on oleskelu- ja työlupa Unkarissa, voi käyttää ilman unkarilaisen asianajajayhteisön jäsenyyttä Unkarin valtion virallisen kielen mukaista ammattinimikettä ”ügyvéd” (asianajaja) tuomioistuin- ja viranomaismenettelyissä saksankielisen ”Rechtsanwalt”-nimikkeen ja unkarinkielisen ”európai közösségi jogász” -nimikkeen (yhteisölakimies) rinnalla ilman minkäänlaista lupaa?
2)

Onko sellainen kansainvälinen tarkastukseen ja valvontaan erikoistunut laitos, jonka vienti-ilmoituksen hyväksynyt jäsenvaltio eli esillä olevassa asiassa Belgia hyväksyy, ja joka on antanut asetuksen N:o 3665/87 (2) 18 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun virheellisen purkamistodistuksen, asetuksen N:o 2988/95 1 artiklassa tarkoitettu taloudellinen toimija tai edellä mainitun asetuksen 7 artiklassa tarkoitettu väärinkäytösten toteuttamiseen osallistunut henkilö, henkilö, joka on vastuussa väärinkäytöksestä tai henkilö, jonka on huolehdittava sen ehkäisystä.
2)

Toisella perusteella valittaja väittää toissijaisesti, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut EY 88 artiklaa ja laiminlyönyt perusteluvelvollisuutensa, ja vaatii tässä yhteydessä, että tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä luokitellaan kolmivuotinen vapautus yhteisöverosta ”uudeksi tueksi”. Valittaja väittää erityisesti, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tyytynyt toistamaan komission väitteet ja on todennut, että kunnallisten yhtiöiden, jotka on muutettu osakeyhtiöiksi, hyväksi toteutettujen kolmivuotista vapautusta koskevien toimenpiteiden ei voida katsoa olevan ”olemassa olevia tukia”. Päinvastaiseen tulokseen päädytään sitä vastoin, jos katsotaan, että kyseistä verovapautusjärjestelmää sovellettiin myös kunnallisiin yhtiöihin, jotka, kuten myös komissio on myöntänyt, muodostavat saman taloudellisen yksikön kuin lain nro 142/90 mukaiset yhtiöt.
1)

Kun vaaditaan erilliset luvat yhtäältä sellaisen lentokentän, jonka nousu- ja laskukiitorata on vähintään 2 100 metriä pitkä, infrastruktuuria koskevia töitä varten ja toisaalta kyseisen lentokentän toiminnan harjoittamista varten, ja viimeksi mainittu lupa, ympäristölupa, myönnetään ainoastaan rajoitetuksi ajaksi, onko tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna 3.3.1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY, liitteessä I olevan 7 kohdan a alakohdassa mainittu käsite ”rakentaminen” käsitettävä siten, että ympäristövaikutusten arviointiselvitys on laadittava sekä infrastruktuuria koskevien töiden suorittamiseksi että myös lentokentän toiminnan harjoittamista varten?
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko henkilöä, joka on työsopimuksen perusteella julkiseen sektoriin kuuluvan työnantajan palveluksessa ja johon kansallisen sosiaaliturvajärjestelmän perusteella sovelletaan työntekijöitä koskevaa yleistä sosiaaliturvajärjestelmää joidenkin asetuksen N:o 1408/71 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen alojen osalta, mutta johon sovelletaan joidenkin toisten 4 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen sosiaaliturvan alojen osalta virkamiehiä koskevia erityissääntöjä, pidettävä asetuksen N:o 1408/71 13 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitettuna virkamiehenä tai sellaisena pidettävänä henkilönä?
—

On todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 15.1.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/1/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se on sallinut Vallonian hallintoalueella olemassa olevien laitosten toiminnan kyseisen direktiivin 5 artiklan 1 kohdan vastaisesti, sillä direktiivin 3, 7, 9, 10 ja 13 artiklan, 14 artiklan a ja b alakohdan ja 15 artiklan 2 kohdan vaatimuksia ei ole noudatettu ja tällainen toiminta on jatkunut määräajaksi asetetun 30.10.2007 jälkeen
3)

Rikkooko 9.4.2008 annetun asetuksen nro 81 90 §:n 11 momentilla käyttöön otettu säännös siltä osin kuin siinä säädetään, että toteutuksen yhteensovittamisesta vastaavan henkilön on laadittava turvallisuussuunnitelma, kun kyse on yksityishenkilöiden urakoista, jotka eivät edellytä rakennuslupaa, vain silloin, kun hankkeen toteutukseen osallistuu hankkeen kuluessa ensimmäisen yrityksen, jolle urakka on alun perin annettu, lisäksi muita yrityksiä, 24.6.1992 annetun direktiivin 92/57/ETY 3 artiklaa, jossa säädetään velvollisuudesta nimetä toteutuksen yhteensovittamisesta vastaava henkilö kaikissa tapauksissa töiden tyypistä riippumatta ja jolla ei anneta mahdollisuutta poiketa velvollisuudesta laatia turvallisuutta ja terveyttä koskeva suunnitelma, kun kyse on töistä, joihin liittyy direktiivin liitteessä II lueteltujen kaltaisia erityisiä vaaroja?
3)

Onko puitepäätöksen 2001/220/YOS 10 artiklan 1 kohdassa käytettyä ilmaisua ”kunkin jäsenvaltion on pyrittävä edistämään rikosasioiden sovittelua” tulkittava siten, että rikoksentekijän ja uhrin välisen sovittelun olosuhteiden luominen on mahdollista ainakin ennen kuin ensimmäinen oikeusaste tekee päätöksensä ja että vaatimus tosiseikkojen tunnustamisesta oikeuskäsittelyssä tutkimuksen loppuunsaattamisen jälkeen on yhdenmukainen sovittelun edistämistä koskevan velvollisuuden kanssa, kun muut vaaditut edellytykset täyttyvät?
1.

Sisältyykö velvoitteeseen direktiivin mukaisesta tulkinnasta se, että ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annetussa direktiivissä 96/61/EY (1) (nykyisin ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annettu direktiivi 2008/1/EY (2)) säädettyjä velvoitteita, jotka on pantu täytäntöön ympäristöhallintolailla (Wet Milieubeheer), voidaan tulkita ja niitä on tulkittava siten, että päätettäessä ympäristölupahakemuksesta tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista rajoista annetussa direktiivissä 2001/81/EY (3) (jäljempänä päästökattodirektiivi) säädetyt rikkidioksidin typen oksidien kansalliset päästörajat on otettava täysimääräisesti huomioon, erityisesti siltä osin kuin kyse on direktiivin 96/61/EY (nykyisin direktiivi 2008/1/EY) 9 artiklan 4 kohdassa säädetyistä velvoitteista?
1)

Onko 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen N:o 1408/71 (1) 22 artiklan 2 kohdan toista alakohtaa [– –] tulkittava siten, että jos konkreettista hoitoa, jota varten E 112 -lomaketta haetaan, ei voida saada bulgarialaisesta terveydenhoitolaitoksesta, on oletettava, että tätä hoitoa ei rahoiteta kansallisen sairausvakuutuskassan (NZOK) tai terveysministeriön budjetista, ja päinvastoin, jos tämä hoito rahoitetaan NZOK:n tai terveysministeriön budjetista, on oletettava, että sitä voidaan antaa bulgarialaisessa terveydenhoitolaitoksessa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 180/27

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de commerce de Bourges (Ranska) on esittänyt 8.5.2009 — Lidl SNC v. Vierzon Distribution SA

(Asia C-159/09)

2009/C 180/46

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal de commerce de Bourges

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Lidl SNC

Vastaaja: Vierzon Distribution SA

Ennakkoratkaisukysymys

Onko direktiivin 84/450, (1) sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55, (2) 3 a artiklaa tulkittava siten, että samoja tarpeita tyydyttävien tai samaan tarkoitukseen aiottujen tavaroiden — toisin sanoen tavaroiden, jotka ovat riittävässä määrin korvattavissa toisillaan — hintoja vertaileva mainonta on kiellettyä pelkästään siksi, että elintarvikkeiden osalta kunkin asianomaisen tuotteen käyttöarvo tai ainakin niiden nauttimiseen liittyvä mielihyvä on äärimmäisen vaihteleva riippuen niiden valmistusolosuhteista ja -paikoista, käytetyistä raaka-aineista ja valmistajan kokemuksesta?

(1) Harhaanjohtavaa mainontaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 10.9.1984 annettu neuvoston direktiivi 84/450/ETY (EYVL L 250, s. 17).

(2) Harhaanjohtavaa mainontaa koskevan direktiivin 84/450/ETY muuttamisesta sisällyttämällä siihen vertaileva mainonta 6.10.1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/55/EY (EYVL L 290, s. 18).
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 153/29

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 8.5.2009 — Secretary of State for Work and Pensions v. Taous Lassal

(Asia C-162/09)

2009/C 153/55

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Secretary of State for Work and Pensions

Vastapuoli: Taous Lassal

Ennakkoratkaisukysymykset
4.

EY 87 artiklan 1 kohdan rikkominen, koska tuomiossa ei oteta huomioon edellytystä, jonka mukaan tuki on ”valtion toimenpide tai valtion varoista toteutettu toimenpide”. Koska Gibraltar on EY 299 artiklan 4 kohdan perusteella alue, joka ei kuulu jäsenvaltioon, se tuomiossa tehty toteamus, jonka mukaan viitekehys EY 87 artiklan 1 kohdan soveltamisen kannalta on määritettävä yksinomaan Gibraltarin alueen maantieteellisten rajojen perusteella, merkitsee Gibraltarin katsomista jäsenvaltioksi, koska muutoin ei olisi milloinkaan mahdollista täyttää edellytystä, jonka mukaan tuki on ”valtion toimenpide tai valtion varoista toteutettu toimenpide”.
2)

a) Ovatko direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 97/11/EY (2) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/35/EY, (3) 1, 5, 6, 7, 8 ja 10 a artikla esteenä sellaiselle oikeudelliselle sääntelylle, jonka mukaan oikeus toteuttaa ympäristövaikutusten arviointia edellyttävä hanke myönnetään lainsäädäntötoimella, jota ei voida saattaa tuomioistuimen tai muun laillisesti perustetun riippumattoman ja puolueettoman elimen tutkittavaksi niin, että voitaisiin riitauttaa asiasisällön tai noudatetun menettelyn osalta päätös, jolla oikeus hankkeen toteuttamiseen on myönnetty? b) Onko tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan, 25.6.1998 tehdyn Århusin yleissopimuksen, jonka Euroopan yhteisö on hyväksynyt 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY, (4) 9 artiklaa tulkittava siten, että sopimuspuolina olevat jäsenvaltiot velvoitetaan säätämään mahdollisuudesta saattaa tuomioistuimessa tai muussa laillisesti perustetussa riippumattomassa ja puolueettomassa elimessä uudelleen tutkittavaksi 6 artiklan määräysten soveltamisalaan kuuluvien päätösten, toimien tai laiminlyöntien laillisuus ympäristövaikutusten arviointia edellyttävien hankkeiden hyväksymistä koskevien sekä aineellisten säännösten että menettelysäännösten alaisuuteen kuuluvien, asiasisältöä tai menettelyä koskevien kysymysten osalta? c) Onko direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35/EY, 10 a artiklaa tulkittava tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan, 25.6.1998 tehdyn Århusin yleissopimuksen, joka Euroopan yhteisö on hyväksynyt 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY, kannalta arvioiden niin, että sopimuspuolina olevat jäsenvaltiot velvoitetaan säätämään mahdollisuudesta saattaa tuomioistuimessa tai muussa laillisesti perustetussa riippumattomassa ja puolueettomassa elimessä uudelleen tutkittavaksi päätösten, toimien tai laiminlyöntien laillisuus ympäristövaikutusten arviointia edellyttävien hankkeiden hyväksymistä koskevien sekä aineellisten säännösten että menettelytapasäännösten alaisuuteen kuuluvien, asiasisältöä tai menettelyä koskevien kysymysten osalta?
—

Neljännessä perusteessa on kyse oikeudellisesta virheestä sekä valituksenalaisen tuomion perustelujen riittämättömyydestä ja ristiriitaisuudesta, kun on arvioitu perusteluvelvollisuuden loukkaamista sen oikeudellisen merkityksen valossa, joka ilmenee riidanalaisessa päätöksessä kilpailuun ja kauppaan kohdistuvia vaikutuksia ja kyseessä olevia sosiaaliturvamaksujen alennuksia koskevien edellytysten tutkintaa koskevista, 29.8.2001 ja 29.10.2001 päivätyistä komission kirjeistä. Perustamissopimuksessa säädetyn valtiontukien valvontajärjestelmän taustalla olevien säännösten ja periaatteiden valossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tulkinta on virheellinen ja perusteeton, koska i) se on katsonut, että riidanalaisen päätöksen perustelut olivat riittävät sen sallimiseksi, että Italian viranomaiset voivat määritellä ne yritykset, jotka ovat velvollisia palauttamaan saamansa tuet riidanalaista päätöstä täytäntöön pantaessa; ii) se on supistanut komission Italian viranomaisille 29.8.2001 ja 29.10.2001 päivätyissä kirjeissä ilmoittamien tietojen ja lisäetuuksien oikeudellisen merkityksen mahdollisimman pieneksi määrittelemällä kyseiset kirjeet komission ja jäsenvaltioiden viranomaisten välisen lojaalin yhteistyön piiriin kuuluviksi asiakirjoiksi.
1)

Millä tavalla tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta 20.12.1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 (1) 1 artiklan 5 kohdan sekä tieliikenteen valvontalaitteista 20.12.1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3821/85 (2) 15 artiklan perusteella on tulkittava käsitettä ”toimipaikka”, joka mainitaan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-297/99, (3) Skills Motor Coaches ym., 18.1.2001 antaman tuomion 21 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa?
FI Euroopan unionin virallinen lehti C 102/12

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 18.2.2009 – Établissements Rimbaud SA v. Directeur général des impôts ja Directeur des services fiscaux d’Aix-en-Provence

(Asia C-72/09)

2009/C 102/18

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour de cassation

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Établissements Rimbaud SA

Vastaajat: Directeur général des impôts ja Directeur des services fiscaux d’Aix-en-Provence

Ennakkoratkaisukysymys

Onko yleisen verolain (code général des impôts) 990 D §:n ja sitä seuraavien pykälien kaltainen lainsäädäntö, sellaisena kuin se oli tuolloin voimassa, ristiriidassa Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 40 artiklan kanssa, kun tässä lainsäädännössä vapautetaan Ranskassa sijaitsevien kiinteistöjen myyntiarvosta kannettavasta 3 prosentin suuruisesta verosta yhtiöt, joiden kotipaikka on Ranskassa, ja edellytetään tämän verovapauden saamiseksi yhtiöltä, jonka kotipaikka on Euroopan talousalueeseen kuluvassa maassa, joka ei ole Euroopan unionin jäsenvaltio, että Ranskan ja kyseisen valtion välillä on tehty sopimus hallinnollisesta avunannosta veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi tai että kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää koskevan kieltolausekkeen sisältävän sopimuksen mukaan näitä oikeushenkilöitä ei saa verottaa ankarammin kuin Ranskaan sijoittautuneita yhtiöitä?
4)

Onko edellytyksenä sille, että ensimmäisessä kysymyksessä kuvatun kaltaista menettelyä voidaan pitää väärinkäyttönä, se, että menettelyllä on kilpailua rajoittava vaikutus, ja jos näin on, millä tavoin tämä vaikutus on tarkemmin määriteltävä?
1)

Onko sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) 76 artiklan 2 kohdassa olevaa sääntöä sovellettava soveltuvin osin asetuksen N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21.3.1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 (2) 10 artiklan [1 kohdan] a alakohtaan tilanteissa, joissa etuuteen oikeutettu vanhempi ei hae perhe-etuutta, johon hänellä työskentelyvaltiossaan on oikeus?
—

arvioidaan kaikki Transportes Evaristo Molina, S.A.:n ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämät vaatimukset: 12.4.2006 annetun komission päätöksen (1) kumoaminen sillä perusteella, että se on asetuksen N:o 1/2003 (2) 9 artiklan vastainen sekä valituskirjelmässä mainittujen yhteisön oikeusperiaatteiden vastainen, EY 81 artiklan ja sen 3 kohdassa tarkoitettuja ryhmäpoikkeuksia koskevien asetuksen (ETY) N:o 1984/83 (3) ja asetuksen (EY) N:o 2790/99 (4) vastainen.