Asia C-221/15

Rikosasia,

jossa vastaajana on

Etablissements Fr. Colruyt NV

(Hof van beroep te Brusselin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)

”Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2011/64/EU — 15 artiklan 1 kohta — Valmistajien ja maahantuojien oikeus määrittää vapaasti valmistetun tupakan tuotteiden vähittäiskaupassa noudatettavat enimmäismyyntihinnat — Kansallinen lainsäädäntö, jolla kielletään vähittäiskauppiaita myymästä tällaisia tuotteita hinnoilla, jotka alittavat veromerkissä ilmoitetut hinnat — Tavaroiden vapaa liikkuvuus — SEUT 34 artikla — Myyntijärjestelyt — SEUT 101 artikla, luettuna yhdessä SEU 4 artiklan 3 kohdan kanssa”

Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 21.9.2016

Ks. tuomion teksti. (ks. 14 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 15 kohta)

Valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteesta ja verokannoista annetun direktiivin 2011/64 15 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa vähittäiskauppiaita kielletään myymästä tupakkatuotteita yksikköhinnalla, joka alittaa hinnan, jonka valmistaja tai maahantuoja on ilmoittanut kyseisiin tuotteisiin kiinnitetyssä veromerkissä, kunhan valmistaja tai maahantuoja on vapaasti vahvistanut kyseisen hinnan. Direktiivin 2011/64 15 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan tarkoituksena on nimittäin varmistaa, että tupakkatuotteiden valmisteveroja koskevien sääntöjen soveltaminen ei haittaa kilpailun asettamia vaatimuksia, joihin kuuluu – kuten kyseisen direktiivin kymmenennestä perustelukappaleesta ilmenee – järjestelmä, jossa valmistajat tai maahantuojat vahvistavat vapaasti hinnat kaikille valmistetun tupakan ryhmille. Koska kyseisen kansallisen lainsäädännön tarkoituksena ei ole säännellä sen hinnan vahvistamista, jonka valmistaja tai maahantuoja ilmoittaa veromerkissä, eikä se myöskään koske muulla tavalla tupakkatuotteiden valmisteveron soveltamista, se ei myöskään koske direktiivin 2011/64 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tilannetta. Niinpä direktiivin kyseinen säännös ei ole esteenä mainitulle kansalliselle lainsäädännölle. (ks. 26, 28, 29 ja 31 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)

SEUT 34 artiklaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa vähittäiskauppiaita kielletään myymästä tupakkatuotteita yksikköhinnalla, joka alittaa hinnan, jonka valmistaja tai maahantuoja on ilmoittanut kyseisiin tuotteisiin kiinnitetyssä veromerkissä, kunhan maahantuoja on vapaasti vahvistanut kyseisen hinnan. Tällaisen lainsäädännön on nimittäin katsottava koskevan myyntijärjestelyjä. Yhtäältä mainittua lainsäädäntöä sovelletaan kaikkiin kyseisen jäsenvaltion alueella toimiviin asianomaisiin toimijoihin. Koska kyseinen lainsäädäntö toisaalta ei koske sitä, miten muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden maahantuojat määrittävät kyseisessä merkissä ilmoitetun hinnan, ja koska kyseiset maahantuojat ovat vapaita määrittämään mainitun hinnan, mainittu lainsäädäntö ei ole omiaan estämään muista jäsenvaltioista peräisin olevien tupakkatuotteiden pääsyä jäsenvaltion markkinoille eikä rajoittamaan sitä enempää kuin kotimaisten tupakkatuotteiden markkinoille pääsyä. (ks. 37–39 ja 41 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)

Ks. tuomion teksti. (ks. 43 ja 44 kohta)