JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

ANTONIO TIZZANO

24 päivänä helmikuuta 2005 ( )

Asia C-199/03

Irlanti

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Euroopan sosiaalirahasto – Kumoamiskanne – Yhteisön rahoitustuen määrän pienentäminen – Tosiseikkojen virheellinen arviointi – Suhteellisuus – Oikeusvarmuus – Luottamuksensuoja





I Johdanto

1. Irlanti on 13.5.2003 EY 230 artiklan nojalla nostamallaan kanteella vaatinut yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan 27.2.2003 tehdyn komission päätöksen K(2003) 99, jolla vähennetään Euroopan sosiaalirahastosta (jäljempänä ESR) kolmelle toimintaohjelmalle eli henkilöstöresurssien kehittämistä, matkailua ja teollista kehitystä koskevalle toimintaohjelmalle myönnettyä tukea (jäljempänä riidanalainen päätös).

II Asiaa koskevat oikeussäännöt

2. Rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa 24 päivänä kesäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2052/88,( ) sellaisena kuin se on 20.7.1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2081/93( ) muutettuna (jäljempänä asetus N:o 2052/88), 4 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Yhteisön toiminta täydentää vastaavaa kansallista toimintaa tai myötävaikuttaa siihen. Se perustuu kiinteisiin neuvotteluihin komission, asianomaisen jäsenvaltion ja tämän kansallisella tasolla nimeämien toimivaltaisten kansallisten, alueellisten, paikallis- tai muiden viranomaisten ja toimielinten välillä – mukaan lukien kullekin jäsenvaltiolle tyypillisten toimielimiä koskevien sääntöjen ja olemassa olevan käytännön mukaisesti talouselämän osapuolet ja työmarkkinaosapuolet – jolloin kaikki osapuolet pyrkivät yhteistyössä samaan päämäärään. Näitä neuvotteluja kutsutaan jäljempänä ”yhteistyöhön osallistumiseksi”. Yhteistyöhön osallistumiseen kuuluvat valmistelu, rahoitus sekä toiminnan ennakkoarviointi, seuranta ja jälkiarviointi.

Yhteistyöhön osallistuttaessa kunnioitetaan sen kaikkien osapuolien institutionaalista, oikeudellista sekä varainhoitoon liittyvää toimivaltaa.”

3. Tämän asetuksen 13 artiklan 3 kohdassa vahvistetaan yhteisön eri rakennerahastoista suoritettavien avustusten osuuden ylärajaksi 75 prosenttia kokonaiskustannuksista ja pääsääntöisesti vähintään 50 prosenttia julkisista menoista, kun kyseessä on toiminta, joka kohdistuu alueisiin, joita tavoite 1 koskee.( ) Vuosia 1994–1999 koskevan ohjelmakauden osalta Irlannilla oli oikeus saada tämän tyyppistä tukea.

4. Asiassa on otettava huomioon lisäksi 19.12.1988 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4253/88,( ) sellaisena kuin se on 20.7.1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2082/93( ) muutettuna (jäljempänä asetus N:o 4253/88), jossa annetaan säännökset asetuksen N:o 2052/88 soveltamisesta rakennerahastojen toiminnan yhteensovittamisen osalta toisaalta keskenään ja toisaalta Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa.

5. Asetuksen N:o 4253/88 17 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:

”Rahastojen osallistumisosuudet lasketaan joko suhteessa kaikkiin kustannuksiin, jotka voivat saada tukea, tai suhteessa kaikkiin julkisiin tai niihin verrattaviin menoihin (kansallisiin, alueellisiin tai paikallisiin ja yhteisön menoihin), jotka liittyvät kuhunkin toimenpiteeseen (toim[inta]ohjelmaan, tukiohjelmaan, yleiskattavaan tukeen, hankkeeseen, tekniseen apuun tai tutkimukseen).”

6. Tämän asetuksen osastossa VI (Rahoitusta koskevia määräyksiä) vahvistetaan varainhoidon valvontaa koskevat säännöt (23 artikla) ja tuen vähentämistä, [keskeyttämistä] ja peruuttamista koskevat säännöt (24 artikla).

7. Asetuksen 23 artiklassa säädetään seuraavaa:

”1. Julkisten tai yksityisten hankkeenedistäjien toteuttamien toimien menestyksellisyyden takaamiseksi jäsenvaltioiden on toimia täytäntöönpantaessa toteutettava tarpeelliset toimenpiteet:

– voidakseen säännöllisesti todentaa, että yhteisön rahoittamat toimenpiteet toteutetaan oikein,

– ehkäistäkseen epäkohtia ja ryhtyäkseen toimenpiteisiin niitä vastaan,

– periäkseen takaisin varat, jotka on menetetty väärinkäytön tai laiminlyönnin vuoksi. Jäsenvaltio on toissijaisesti vastuussa aiheettomasti maksettujen varojen takaisinmaksusta, jollei jäsenvaltio ja/tai välittäjä ja/tai hankkeenedistäjä voi osoittaa, ettei kyse ole niiden syyksi luettavasta väärinkäytöksestä tai laiminlyönnistä.

Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tiedot tätä varten toteuttamistaan toimenpiteistä sekä erityisesti kuvaus toiminnan tehokkuuden takaamiseksi vahvistetuista valvonta- ja hallintojärjestelmistä. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle määräajoin tietoja hallinnollisista ja oikeudellisista seuraamuksista. Jäsenvaltioiden on annettava komission käyttöön kaikki aiheelliset kansalliset valvontaa koskevat kertomukset, jotka liittyvät asianomaisiin ohjelmiin tai asianomaiseen toimintaan sisältyviin toimenpiteisiin.

– –

2. Komission virkamiehet tai muut sen henkilökuntaan kuuluvat voivat valvoa paikalla, erityisesti pistokokein, rakennerahastojen rahoittamaa toimintaa sekä hallinto- ja valvontajärjestelmiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti suorittamia tarkastuksia ja rajoittamatta perustamissopimuksen 206 artiklan määräysten soveltamista ja muita perustamissopimuksen 209 artiklan c kohdan mukaisesti suoritettuja tarkastuksia.

Ennen kuin komissio suorittaa tarkastuksen paikalla, se ilmoittaa siitä asianomaiselle jäsenvaltiolle saadakseen kaiken tarpeellisen tuen. Komission mahdollisesti ilman ennakkoilmoitusta paikalla suorittamista tarkastuksista määrätään osana yhteistyöhön osallistumista varainhoitoasetuksen säännösten mukaisesti saavutetussa yhteisymmärryksessä. Jäsenvaltion virkamiehet tai muut sen henkilökuntaan kuuluvat voivat osallistua tarkastuksiin.

Komissio voi pyytää asianomaista jäsenvaltiota suorittamaan paikalla tarkastuksen tarkistaakseen maksupyynnön asianmukaisuuden. Komission virkamiehet voivat osallistua tarkastuksiin, ja heidän on tehtävä niin, jos asianomainen jäsenvaltio pyytää sitä.

Komissio huolehtii suorittamiensa tarkastusten toteuttamisesta yhteensovitetusti siten, että samaa tarkoitusta varten ja samana ajanjaksona toistuvia tarkastuksia vältetään. Asianomainen jäsenvaltio ja komissio toimittavat toisilleen viipymättä kaikki aiheelliset tiedot suoritettujen tarkastusten tuloksista.

3. Vastuullisen toimielimen ja vastuullisten viranomaisten on toimitettava komissiolle kaikki toimintaan liittyviä menoja ja tarkastuksia koskevat tositteet kolmen vuoden kuluessa siitä, kun viimeinen toimintaan liittyvä maksu on suoritettu.”

8. Asetuksen 24 artiklassa säädetään edelleen seuraavaa:

”1. Jos toiminnan tai toimenpiteen toteuttaminen ei ilmeisesti oikeuta siihen myönnettyyn rahalliseen tukeen tai osaan siitä, komissio tekee tapauksesta aiheellisen tutkimuksen yhteistyöhön osallistumista noudattaen, pyytäen erityisesti asianomaista jäsenvaltiota tai muita tämän toiminnan täytäntöönpanoa varten nimeämiä viranomaisia esittämään havaintonsa määräajassa.

2. Tämän tutkimuksen perusteella komissio voi vähentää asianomaiseen toimintaan tai toimenpiteeseen annettua tukea tai pidättää sen, jos tutkimus paljastaa epäsäännöllisyyksiä tai sellaisen huomattavan muutoksen, jolle ei ole pyydetty komission hyväksyntää ja joka vaikuttaa toiminnan tai toimenpiteen laatuun tai niihin olosuhteisiin, joissa ne pannaan täytäntöön.

3. Jokainen aiheettomasti vastaanotettu rahasumma on palautettava komissiolle.

– – ”

9. Asiassa on viitattava myös yksityiskohtaisista järjestelyistä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4253/88 soveltamiseksi jäsenvaltioiden suorittaman rakennerahastojen yhteisrahoittamien toimien varainhoidon valvonnan osalta 15 päivänä lokakuuta 1997 annettuun komission asetukseen (EY) N:o 2064/97 (jäljempänä asetus N:o 2064/97).( )

10. Tämän asetuksen 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmien on ”varmistettava riittävä jäljitysketju”, eli selvä ja täsmällinen polku, jonka avulla voidaan seurata hallinto- ja valvontajärjestelmän tapahtumia siitä hetkestä kun ne on otettu järjestelmään siihen asti kun ne poistuvat siitä.( )

11. Tämän asetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaan tavoitteiden saavuttamiseksi riittävä jäljitysketju mahdollistaa

”a) sen tarkistamisen, että komissiolle vahvistetut kokonaismäärät vastaavat yksittäisiä kulutositteita ja selventäviä asiakirjoja eri hallinnon ja lopullisten tuensaajien tasoilla, ja

b) avustusmäärän sekä käytettyjen yhteisön ja kansallisten varojen siirtojen todentamisen”.

12. Lopuksi mainittakoon vielä ecun käyttöön liittyvistä yksityiskohtaisista säännöistä talousarvion toteuttamisessa rakennerahastojen osalta 2 päivänä heinäkuuta 1990 annettu komission asetus (ETY) N:o 1866/90( ) (jäljempänä asetus N:o 1866/90). Esillä olevassa asiassa merkitystä on sen 5 artiklan 2 kohdalla, jossa säädetään seuraavaa:

”Jäsenvaltioiden, jotka esittävät menoilmoituksensa ecuina, on muunnettava kansallisena valuuttana suoritettujen menojen määrät ecuiksi käyttäen sen kuukauden kurssia, jonka aikana kyseiset menot on viety toimintamuotojen varainhoidosta vastaavien toimielinten kirjanpitoon. Komissio ilmoittaa tätä varten kuukausittain jäsenvaltioille sovellettavan kurssin.”

III Tosiseikat ja oikeudenkäynti

13. Komissio määritteli 13.7.1994 tekemällään päätöksellä 94/626/EY( ) yhteisön tukikehyksen niille Irlannin alueille myönnettäville rakennetuille, joita tavoite 1 koskee, eli koko Irlannin alueelle 1.1.1994–31.12.1999 välisellä ohjelmakaudella.

14. Tämän ja kolmen muun päätöksen mukaisesti komissio myönsi vuonna 1994 ESR:n rahoitustukea yhteensä 1 897 206 226 euroa henkilöstöresurssien kehittämistä koskevalle,( ) matkailua koskevalle( ) ja teollista kehitystä koskevalle( ) toimintaohjelmalle.

15. Irlanti nimesi näiden osittain ESR:n rahoittamien hankkeiden toteuttamista valvovaksi viranomaiseksi Department of Enterprise, Trade and Employmentin (jäljempänä DETE).

16. Komissio suoritti 6.11.–10.11.2000 ja 4.12.–6.12.2000 asetuksen N:o 4353/88 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tarkastukset paikan päällä ja selvitykset toimenpiteistä, joiden rahoitukseen ESR oli osallistunut vuosina 1994–1998. Tarkastukset kohdistuivat etenkin National Training and Development Instituten (jäljempänä NTDI) ja Central Remedial Clinicin toteuttamiin hankkeisiin. Nämä elimet toimivat kumpikin National Rehabilitation Boardin alaisina. Komission tarkastuksissa tarkasteltiin muun muassa DETEn toimittamaa ”jäljitysketjua” sen selvittämiseksi, vastasivatko komission suorittamat summat ja ne summat toisiaan, joita kyseessä oleviin ohjelmiin osallistuvat eri tuensaajat olivat vaatineet.

17. Komissio havaitsi selvityksissään jonkin verran sääntöjenvastaisuuksia rahoitushakemuksissa näiden kolmen ESR:n tukea saavan toimintaohjelman osalta.

18. Komissio totesi päätöksissään seuraavaa:

a) NTDI ei ollut ilmoittanut – henkilöstöresurssien kehittämistä koskevassa toimintaohjelmassa – kaikkia todellisuudessa käytettävissä olleita kansallisia varoja, vaan ainoastaan 25 prosenttia rahoituksen kokonaiskustannuksista eli sen kansallista rahoitusta koskevan vähimmäismäärän, jota ESR:n yhteisrahoituksen saaminen edellyttää tavoite 1:n alaan kuuluvissa järjestelyissä. Tämän sääntöjenvastaisuuden johdosta hankkeelle vaadittu yhteisön tuen osuus oli liian suuri.

b) DETE oli soveltanut asianmukaisesti asetuksen N:o 1866/90 5 artiklan 2 kohdassa vahvistettua muuntomekanismia ja korjannut näin saatuja euromääräisiä summia siirtämällä osan julkisesta rahoituksesta, johon ei liittynyt yhteisön tukea, tämän yhteisrahoituksen piiriin. Tällä tavoin se oli maksimoinut alun perin näille kolmelle toimintaohjelmalle suunnitellun ESR:n osuuden esittämällä liiallisia yhteisrahoitusta koskevia hakemuksia.

c) edellä tarkoitetut sääntöjenvastaisuudet johtivat NTDIn ja DETEn toimien johdosta jäljitysketjun muuttumiseen siten, ettei sen avulla enää voitu valvoa suoritettujen kulujen ja rahoitushakemusten vastaavuutta.

19. Näiden toteamusten perusteella komissio laati tarkastuskertomuksen, josta se lähetti jäljennöksen Irlannin viranomaisille 13.2.2001, ja vaati DETEä antamaan lausunnon siitä.

20. DETE vastasi 20.12.2001 komission esittämiin väitteisiin tehtyään selvityksen kertomuksessa esitetyistä sääntöjenvastaisuuksista.

21. Komissio katsoi, etteivät nämä selvitykset olleet tuoneet esiin mitään uutta, ja aloitti asetuksen N:o 4253/88 24 artiklassa tarkoitetun menettelyn antamalla 28.2.2002 päivätyllä kirjeellään päätöksensä tiedoksi Irlannin viranomaisille ja kehottamalla niitä esittämään huomautuksensa.

22. DETE totesi 18.6.2002 päivätyssä kirjeessään, joka oli liitetty 25.6.2002 päivättyyn kirjeeseen, että

a) NTDIn ESR:lle alun perin esittämät yhteisrahoitusta koskevat hakemukset eivät olleet ESR:n toimintaperiaatteiden mukaisia ja tästä syystä ne oli muotoiltu uudelleen ainakin vuosien 1998 ja 1997 osalta suoritettujen huolellisten selvitysten jälkeen. Tällaisia tarkastuksia ei kuitenkaan ollut voitu suorittaa yhtä yksityiskohtaisesti vuotta 1997 edeltävien vuosien osalta ennen kaikkea siksi, että NTDIn varainhoidossa käytetty tietotekninen järjestelmä oli muuttunut, minkä vuoksi suuri määrä tapahtumia oli kadonnut. Irlanti oli tämän vuoksi turvautunut vuosien 1994–1996 varainhoitotilanteen selvittämiseksi ekstrapolaatiomenetelmään, jonka avulla oli kuitenkin ollut mahdollista tarkastaa myönnetyn rahoituksen sääntöjenmukaisuus.

b) vaikka DETE olisikin mukauttanut ESR:lle esitettyjä rahoitushakemuksia epäasianmukaisesti, ei tämä kuitenkaan ollut johtanut aiheettomaan tai liialliseen yhteisön rahoitukseen

c) Irlannin viranomaisten suorittamat tarkastukset olivat osoittaneet, että kaikki rahoitushakemukset vastasivat tukikelpoisia kuluja, mikä riittää korjaamaan ne jäljitysketjuun tahattomasti tulleet muutokset, jotka komissio oli havainnut.

23. Tutkittuaan Irlannin viranomaisten vastauksen komissio teki 27.2.2003 riidanalaisen päätöksen, jolla se laski 15 614 261 eurolla ESR:n tuen kokonaismäärää kyseisille kolmelle toimintaohjelmalle niiden sääntöjenvastaisuuksien perusteella, jotka oli havaittu kyseisten hankkeiden toteutuksessa ja niihin liittyvissä rahoitushakemuksissa.

24. Irlanti on 13.5.2003 nostamallaan kanteella vaatinut riidanalaisen päätöksen kumoamista ja komission velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Komissio on vastustanut vaatimuksia ja vaatinut puolestaan kanteen hylkäämistä täysin perusteettomana ja kantajan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

25. Kirjallisessa menettelyssä kantaja ja vastaaja ovat lisäksi esittäneet vastauskirjelmänsä. Kirjallisen menettelyn päätyttyä asianosaisia kuultiin 13.1.2005 pidetyssä istunnossa.

IV Oikeudellinen arviointi

1) Ilmeinen arviointivirhe

26. Irlannin hallituksen ensimmäinen kanneperuste koskee sitä, että tekemällä esillä olevassa asiassa kyseessä olevan rahoituskorjauksen komissio on syyllistynyt tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevaan ilmeiseen arviointivirheeseen.

27. Irlannin hallitus vetoaa siihen, että sääntöjenvastaisuudet, jotka komissio on havainnut, ovat todellisuudessa teknisiä tai menettelyllisiä virheitä, joilla ei ole ollut olennaista vaikutusta yhteisön talousarvioon. Toisin sanoen kyseessä olevia ”laiminlyöntejä” ei pitäisi rinnastaa todellisiin ja varsinaisiin sääntöjenvastaisuuksiin, joiden perusteella yhteisön tukea voidaan vähentää.

28. Irlannin viranomaiset toteavat lisäksi, että komissio on perusteettomasti kieltäytynyt ottamasta huomioon niiden esittämiä selityksiä ja korjauslaskelmia, joiden avulla ne ovat yrittäneet esittää näyttöä siitä, etteivät riidanalaiset sääntöjenvastaisuudet ole johtaneet liiallisen tai aiheettoman tuen saamiseen ESR:ltä.

29. Irlannin hallituksen väitteisiin ei ole syytä yhtyä.

30. Komissio teki päätöksensä ESR:n rahoitustuen vähentämisestä, kuten edellä on todettu, sellaisen tarkastuskertomuksen perusteella,( ) jossa tehtiin selkoa kolmen tyyppisistä sääntöjenvastaisuuksista toimintaohjelmien toteutuksessa (ks. edellä 17 kohta). Irlannin viranomaiset eivät ole hallinnollisessa menettelyssä taikka asiassa vireille saatetussa oikeudenkäynnissä kiistäneet näiden sääntöjenvastaisuuksien olemassaoloa tai sitä, että ne ovat olleet systemaattisia, vaan pyrkineet ainoastaan osoittamaan, että niiden taloudelliset vaikutukset ovat olleet vähäisiä.

31. Voidaan siis katsoa, että kantajana oleva hallitus on hyväksynyt komission suorittamien tarkastusten tulokset. Varmaa on se, että komissio ei ole tehnyt virhettä todetessaan kyseisten ohjelmien toteutuksessa tapahtuneet systemaattiset laiminlyönnit, koska Irlannin viranomaiset ovat ne nimenomaisesti tunnustaneet.

32. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on useita kertoja todennut, silloin kun komissio on havainnut jäsenvaltion syyllistyneen sääntöjenvastaiseen menettelyyn yhteisön varojen hoidossa, komissio on velvollinen korjaamaan kyseisen jäsenvaltion esittämät tilit.( ) Tätä edellytetään nimenomaisesti myös EY 274 artiklassa vahvistetun moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaan sekä erityisesti tukien vähentämistä ja poistamista koskevan asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan mukaan silloin kun on kyse sääntöjenvastaisuudesta.

33. Irlannin hallitus on perustanut puolustuksensa kyseisten laiminlyöntien luonteeseen puhtaasti teknisinä. Se väittää, että koska laiminlyönneistä ei ole aiheutunut taloudellisia vahinkoja, ei niitä voida pitää asetuksen N:o 4253/88 24 artiklassa tarkoitettuina sääntöjenvastaisuuksina.

34. Ilman, että olisi tarpeen tutkia Irlannin väitteitä siitä, että sen laiminlyönnit ovat olleet vaikutuksiltaan rajallisia, mitä muutenkin on pidettävä pelkästään tosiseikkoja koskevina arvioina, riittää kun todetaan, että tällaiselle 24 artiklan tulkinnalle ei saada tukea sen sanamuodosta eikä sen tavoitteista.

35. Kyseessä olevassa säännöksessä säädetään, että komissio voi vähentää, keskeyttää tai poistaa yhteisön rahoituksen, silloin kun kyseessä on sääntöjenvastaisuus tai sellainen huomattava muutos, jolle ei ole pyydetty komission hyväksyntää ja joka vaikuttaa toiminnan tai toimenpiteen laatuun tai niihin olosuhteisiin, joissa ne pannaan täytäntöön. Artiklassa ei millään tavoin erotella toisistaan tilanteita kulloinkin kyseessä olevan sääntöjenvastaisuuden tai muutoksen taloudellisen arvon mukaan.

36. On yleisesti tunnettua ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä laajalti vakiintunutta,( ) että (esim. varojen hoitoa ja valvontaa koskevissa menettelyissä) tapahtuneet laiminlyönnit taikka epäasianmukaiset menettelyt, joilla ei ole täsmällistä taloudellista vaikutusta, voivat kuitenkin vakavasti vahingoittaa Euroopan unionin taloudellisia intressejä ja olla yhteisön oikeuden vastaisia. Tämän tyyppisten sääntöjenvastaisuuksien voidaan siis katsoa soveltuvan perusteeksi sille, että komissio tekee rahoituskorjaukset. Näin erityisesti silloin, kuten esillä olevassa asiassa, kun on kyse sovellettavien sääntöjen systemaattisesta rikkomisesta, kuten virheellisistä ilmoituksista ja yhteisrahoituksen piiriin kelpuutettavien ja kelpaamattomien kulujen järjestämisestä jälkikäteen, minkä voidaan sellaisenaan katsoa olevan omiaan vaarantamaan rahavirtojen avoimuuden ja toimenpiteiden laillisuuden, eli näin koko järjestelmän rahoituksen virheettömyyden.

37. Kantajana oleva hallitus vetoaa lopuksi siihen, että komissio on virheellisesti kieltäytynyt ottamasta huomioon korjauksia, jotka Irlannin viranomaiset olivat tehneet vuonna 2001 tarkastuskertomuksessa esitettyjen moitteiden johdosta niihin rahoitushakemuksiin, jotka ne olivat esittäneet kyseisiä kolmea toimintaohjelmaa varten. Korjauksilla pyrittiin ensisijaisesti osoittamaan, että komission havaitsemat sääntöjenvastaisuudet eivät olleet perusteena aiheettomille tai liiallisille rahoitushakemuksille, koska niiden määrä ei ollut ylittänyt ESR:n rahoitusosuuden ylärajaa (tässä tapauksessa 75 prosenttia).

38. Riippumatta siitä, voidaanko Irlannin viranomaisten suorittamia laskelmia pitää luotettavina,( ) komissio on täysin perustellusti vastannut, että tällaisia korjauksia ei enää voitu ottaa huomioon, koska ne oli tehty määräaikojen päättymisen jälkeen. Koska korjauksissa oli esitetty kuluja ja/tai yhteisrahoitukseen käytettäviä kansallisia varoja, joita ei ollut aikaisemmin ilmoitettu, korjaukset merkitsivät välttämättä ESR:n maksusitoumusten uudelleenarviointia, koska ne oli vahvistettu Irlannin viranomaisten ohjelmakaudella 1994–1999 tekemien vuotuisten ilmoitusten perusteella. Kuten asiaa koskevista säännöksistä voidaan havaita,( ) rahoitussuunnitelmia ei kuitenkaan voitu enää 31.12.1999 jälkeen millään tavalla muuttaa, koska kyseisten kolmen toimintaohjelman rahoitus oli käytettävä viimeistään tähän mennessä. Toisin sanoen, tämän päivämäärän jälkeen rahoitussuunnitelmat oli lopullisesti päätetty eikä niitä voitu muuttaa Irlannin esittämien korjausten huomioon ottamiseksi.

39. Edellä esitettyjen huomioiden perusteella voidaan todeta, että komissio ei ole syyllistynyt ilmeiseen arviointivirheeseen vähentäessään kyseessä olevaa ESR:n rahoitustukea ja että ensimmäinen kanneperuste voidaan näin ollen hylätä.

2) Perustamissopimuksen soveltamista koskevien oikeussääntöjen rikkominen

40. Irlannin hallitus väittää toisessa kanneperusteessaan, että asiassa on rikottu kolmea rakennerahastoja koskevaa johdetun oikeuden oikeussääntöä.

41. a) Se väittää, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan 1 kohtaa

– koska komissio on tämän säännöksen vastaisesti jättänyt antamatta ennen tämän asetuksen voimaantuloa (3.8.1993) ja vasta huhtikuussa 1997 varainhoidon valvonnan edellyttämät täytäntöönpanosäännökset asetuksella N:o 2064/97

– koska riidanalaisessa päätöksessä on sovellettu taannehtivasti ESR:n yhteisrahoitukseen kuuluviin hankkeisiin vuosien 1994–1997 osalta asetusta N:o 2064/97 ja sen 2 artiklassa käytettyä ”jäljitysketjun” käsitettä, vaikka tosiseikkojen tapahtumahetkellä tällaista käsitettä ei ollut vielä selvästi muotoiltu (ks. edellä 10 kohta).

42. Tämän ensimmäisen kohdan osalta on oltava samaa mieltä komission kanssa siitä, että asetuksen N:o 4253/88 täytäntöönpanosäännösten viivästyminen voidaan riitauttaa ainoastaan EY 232 artiklassa tarkoitetulla toimielimen laiminlyönnin toteamiseksi nostettavalla kanteella tai EY 230 artiklassa tarkoitetulla kumoamiskanteella kahden kuukauden määräajassa asetuksen N:o 2064/97 antamisesta. Kyseessä olevaan viivästymiseen ei voida vedota sellaisen kanteen yhteydessä, jolla pyritään, kuten nyt käsiteltävänä olevassa asiassa yhteisön rahoitustuen vähentämisestä tehdyn päätöksen kumoamiseen.

43. Sen väitteen osalta, että asetusta N:o 2064/97 on sovellettu taannehtivasti, todettakoon, että kanteen kohteena olevassa päätöksessä ei viitata yhteenkään tämän asetuksen säännöksistä.

44. ”Riittävän jäljitysketjun” käsitteen osalta todettakoon, että vaikka se olisi sitovasti muotoiltu vasta vuonna 1997, ei se merkitse sitä, että tätä ennen jäsenvaltiolla oli oikeus toteuttaa rakennerahaston yhteisrahoituksen piiriin kuuluvat ohjelmat ilman että sen olisi tarvinnut esittää selvästi ja yksityiskohtaisesti tapahtumaketjua, jonka avulla voidaan seurata varainhoito- ja valvontajärjestelmän tapahtumia siitä hetkestä, kun ne on otettu järjestelmään, siihen asti, kun ne poistuvat siitä( ) ja arvioida kyseessä olevien ohjelmien varainhoidon asianmukaisuutta. Kuten kanteen kohteena olevan päätöksen 16 kohdasta käy ilmi, jo ennen huhtikuuta 1997 mikä tahansa mekanismi, jonka avulla ei kyetty selvittämään komissiolle esitettyjen kulukoosteiden ja yksittäisten kulutositteiden välistä vastaavuutta taikka valvomaan yhteisön tuen maksamiseen liittyviä rahavirtoja, katsottiin asetuksen N:o 2052/88 4 artiklan 1 kohdan ja 13 artiklan 3 kohdan sekä asetuksen N:o 4253/88 17 artiklan 2 kohdan vastaiseksi.

45. Toisin sanoen kaikki nämä ennen vuotta 1997 voimassa olleet säännökset yhdessä edellyttivät, että jäsenvaltio varmistaa sen, että rakennerahastojen yhteisrahoituksen piiriin kuuluvissa hankkeissa todellisuudessa syntyneet kulut vastasivat täsmällisesti niitä koskevia rahoitushakemuksia. Pelkästään niiden perusteella olisi mahdollista sanktioida Irlannin viranomaisten tekemät sääntöjenvastaisuudet.

46. b) Irlannin hallituksen käsityksen mukaan komissio on tämän lisäksi rikkonut asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 1 ja 2 kohtaa

– koska se ei ole asianmukaisesti tutkinut kaikkia asiassa esitettyjä asiakirjoja eikä tämän vuoksi ottanut huomioon yhteisön rahoitushakemuksiin tehtyjä muutoksia

– koska havaitut sääntöjenvastaisuudet eivät ole niin vakavia, että niiden perusteella olisi aiheellista vähentää tuen määrää.

47. Tämä väite on ainoastaan sen toistoa, mitä kantajana oleva hallitus esitti ensimmäisen kanneperusteensa yhteydessä niistä sääntöjenvastaisuuksista, joista sitä syytetään. Tämän vuoksi tässä viitataan edellä esitettyyn (ks. 29–32 kohta).

48. c) Irlanti väittää lopuksi, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 2052/88 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua yhteistyöhön osallistumisen periaatetta.

49. Kantaja ei kuitenkaan millään tavoin perustele väitettään. Komission tavoin voidaan siis katsoa, että väite on jätettävä tutkimatta, koska se on yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ja yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 40 artiklan vastainen. Näiden määräysten mukaan kanteessa on nimittäin mainittava yhteenveto kanteen oikeudellisista perusteista, jotta osapuolilla on mahdollisuus puolustaa oikeuksiaan ja yhteisöjen tuomioistuimella mahdollisuus harjoittaa valvontaansa.( )

50. Tässä todetun perusteella voidaan siis todeta, että toinen kanneperuste on osin perusteeton ja osin se on jätettävä tutkimatta.

3) Suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen

51. Irlanti väittää kolmannessa kanneperusteessaan, että komissio on loukannut suhteellisuusperiaatetta, koska se on vähentänyt ESR:n tukea, vaikka sen olisi pitänyt tyytyä valitsemaan lievempi toimintatapa ja ottaa huomioon Irlannin viranomaisten esittämät selitykset ja korjaukset, joilla Irlannin viranomaiset olivat pyrkineet osoittamaan kyseessä olevien laiminlyöntien puhtaasti teknisen luonteen ja sen, että niiden vaikutukset olivat olleet vain erittäin vähäisiä. Komission olisi pitänyt ottaa huomioon tuensaajien luonne, se, että NTDI on yleishyödyllinen yhteisö, ja se, että kyseisiä kolmea toimintaohjelmaa oli aina hoidettu tehokkaasti ja kaikkia yhteisön aineellisoikeudellisia säännöksiä noudattaen.

52. Tässäkin yhteydessä kantajana oleva hallitus vain toistaa sen, mitä se esitti ensimmäisen kanneperusteensa yhteydessä ohjelmien hallinnossa ja toteutuksessa tekemiensä ”virheiden” osalta. Tästä on tässä ratkaisuehdotuksessa jo lausuttu (ks. edellä 28–32 kohta).

53. Suhteellisuusperiaatteen noudattamisen kannalta on muistettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tämän periaatteen mukaisia ovat sellaiset tuen määrän vähennykset, jotka ”liittyvät suoraan todettuihin sääntöjenvastaisuuksiin, ja niiden tarkoituksena on estää ainoastaan lainvastaisten tai tarpeettomien kulujen korvaaminen”.( )

54. Kanteen kohteena olevasta päätöksestä nähdään selvästi, että esillä olevassa tapauksessa tuen vähentäminen vastaa täsmälleen niitä yhteisön rahoitusosuuksia, joihin komission havaitsemat sääntöjenvastaisuudet olivat vaikuttaneet ja joita, todettakoon tämä nyt vielä kerran, kantajana oleva hallitus ei ole kiistänyt.

55. Näin ollen myös kolmas kanneperuste on hylättävä.

4) Luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteiden loukkaaminen

56. Neljännessä ja viimeisessä kanneperusteessaan kantajana oleva hallitus vetoaa siihen, että komission suorittamien tarkastusten jälkeen tapahtuneiden yhteydenottojen aikana vuosina 2001 ja 2002 komissio oli vaatinut Irlannin viranomaisia tarkistamaan rahoitushakemukset, joihin komission tarkastukset olivat kohdistuneet. Irlannin hallituksen mukaan tässä yhteydessä niille on syntynyt oikeus perustellun luottamuksen suojaan, koska komissio oli ottanut vastaan vaatimansa selvitykset ja korjauslaskelmat eikä se ollut laskenut ESR:n tuen määrää. Perustellun luottamuksen syntymistä tukee sekin, että komissio oli omaksunut erilaisen ja lievemmän lähestymistavan suhteessa valvontaan, joka oli suoritettu Irlannissa ESR:n rahoittamien ohjelmien toteutuksen osalta.

57. Pettämällä nämä odotukset komissio on Irlannin hallituksen mukaan loukannut myös oikeusvarmuuden periaatetta. Tätä periaatetta on loukattu lisäksi sen vuoksi, että riidanalaisessa päätöksessä on sovellettu sellaisia säännöksiä, joita ei ollut säädetty tosiseikkojen tapahtumahetkellä, kuten se, että ESR:n tilit oli lopullisesti päätetty 31.12.1999 ja että tämän jälkeen ei minkäänlaisia korjauksia tai muutoksia enää voitu tehdä.

58. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan luottamuksensuojan periaatteeseen voi vedota se, joka on ”sellaisessa tilanteessa, josta ilmenee, että sille on täsmällisiä vakuutuksia antaneen yhteisön toimielimen toiminnan vuoksi syntynyt perusteltuja odotuksia”.( )

59. Irlannin hallituksen toimittamista asiakirjoista ei käy ilmi minkäänlaisia vakuutuksia, joita komissio olisi antanut kyseisen varainhoidon- ja kirjanpitokäytännön ja/tai yhteisön tuen vähentämättä jättämisen osalta. Edellä mainitussa tarkastuskertomuksessa komissio on päinvastoin katsonut täysin yksiselitteisesti, että havaitut sääntöjenvastaisuudet olivat johtaneet liiallisiin ESR:n yhteisrahoitushakemuksiin, joiden osalta olisi pitänyt suorittaa rahoituskorjaus.

60. Perusteltua luottamusta ei voida siten mitenkään perustaa sille, että komission virkamiehet eivät olisi Irlannissa aiemmin suorittamiensa tarkastusten yhteydessä havainneet ESR:n tuen hallintoon liittyviä sääntöjenvastaisuuksia, vaikka Irlannin hallitus näin väittääkin. Yhteisöjen tuomioistuin on useita kertoja oikeuskäytännössään todennut, että vaikka komissio on suvainnut sääntöjenvastaisuuksia kohtuussyistä, asianomaisella jäsenvaltiolla ei ole oikeusvarmuuden tai luottamuksensuojan periaatteen perusteella oikeutta vaatia samanlaista suhtautumista sellaisten sääntöjenvastaisuuksien osalta, jotka tapahtuvat seuraavan varainhoitovuoden aikana.( ) Näin on sitäkin suuremmalla syyllä oltava siinä tapauksessa, ettei komissio ollut havainnut kyseessä olevan kaltaisia sääntöjenvastaisuuksia aikaisempien varainhoitovuosien aikana.( )

61. Komission ei siis voida katsoa loukanneen luottamuksensuojan periaatetta.

62. Oikeusvarmuuden periaatteen soveltaminen edellyttää, ”että [sovellettavat] oikeussäännöt ovat selviä ja täsmällisiä, ja sen tarkoituksena on taata niiden tilanteiden ja oikeudellisten suhteiden ennakoitavuus, joihin yhteisön oikeutta sovelletaan”.( ) On vaikea ajatella, millä tavoin tätä periaatetta olisi voitu esillä olevassa asiassa loukata, koska kuten edellä on todettu, voimassa olevassa lainsäädännössä säädettiin selvästi mahdollisuudesta vähentää tuen määrää sellaisten sääntöjenvastaisuuksien vuoksi, joita komissio oli tässä tapauksessa havainnut rakennerahaston varojen hoidossa (ks. edellä 30–36, 44 ja 45 kohta), ja ettei rahoitussuunnitelmia enää voitu muuttaa 31.12.1999 jälkeen, koska suunnitelmat olivat tulleet lopullisiksi.

63. Voidaan siis katsoa, että neljäskin kanneperuste on perusteeton ja että kanne on näin kokonaan hylättävä.

V Oikeudenkäyntikulut

64. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on tätä vaatinut ja kun otetaan huomioon, mitä on juuri todettu kanteesta, tämä vaatimus on hyväksyttävä.

VI Ratkaisuehdotus

Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin hylkää kanteen ja velvoittaa Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.