FI Euroopan unionin virallinen lehti C 179/13

Valitus, jonka Formula One Licensing BV on tehnyt 27.4.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-10/09, Formula One Licensing BV v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Global Sports Media Ltd, 17.2.2011 antamasta tuomiosta

(Asia C-196/11 P)

2011/C 179/25

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: Formula One Licensing BV (edustajat: Rechtsanwältin K. Sandberg ja Rechtsanwältin B. Klingberg)

Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Global Sports Media Ltd

Vaatimukset

— Valituksenalainen tuomio on kumottava

— valittajan vaatimus SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 16.10.2008 asiassa R 7/2008-1 tekemän päätöksen kumoamisesta on hyväksyttävä tai vaihtoehtoisesti asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen, ja

— SMHV ja väliintulija on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että valitusmenettelyssä.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittaja väittää, että unionin oikeutta on rikottu, koska asetuksen N:o 40/94 (1) (nykyisin asetus N:o 207/09) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 8 artiklan 5 kohtaa on sovellettu virheellisesti seuraavilla perusteilla:

1) Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa seuraavasti: 1.1 Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se arvioi merkin ”F 1” erottamiskykyä. Ensiksi unionin yleinen tuomioistuin loukkasi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaista sääntöä siitä, että tavaramerkin erottamiskykyä on arvioitava tavaramerkin kattamiin konkreettisiin tavaroihin ja palveluihin nähden. Toiseksi toteamukset perustuivat tosiseikkojen vääristelyyn. Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin ei soveltanut vakiintuneen oikeuskäytännön mukaista sääntöä siitä, että tavaramerkin erottamiskyky voidaan saavuttaa myös sen tuloksena, että sitä käytetään toisen rekisteröidyn tavaramerkin osana. Neljänneksi valittaja väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset tältä osin johtivat todellisuudessa sen tavanomaisessa kirjoitusasussa rekisteröityjen tavaramerkkien ”F 1” lainvastaiseen mitätöimiseen. 1.2 Unionin yleinen tuomioistuin katsoi valittajan mukaan oikeudellisesti virheellisesti, ettei ole olemassa asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua sekaannusvaaraa väitteentekijän tavaramerkkiin ”F 1”, tavanomaisessa kirjoitusasussa, tai väitteentekijän logoon ”F 1 Formula 1” nähden. Ensiksi se ei ottanut huomioon sitä relevanttia seikkaa, että tavarat ja palvelut ovat samoja tai hyvin samankaltaisia, vaikka se itse totesi, että merkit ovat huomattavan samankaltaisia. Toiseksi se keskittyi tarkastelemaan osan ”F 1” erottamiskykyä ja jätti ottamatta huomioon vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisia muita relevantteja seikkoja. Kolmanneksi se ei ottanut merkkien samankaltaisuutta arvioidessaan huomioon niiden yhdenmukaisuuden astetta.

2) Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 5 kohtaa seuraavasti: 2.1 Unionin yleinen tuomioistuin jätti virheellisesti ottamatta huomioon valittajan tavaramerkkien ”F 1”, tavanomaisessa kirjoitusasussa, laajan tunnettuuden. 2.2 Unionin yleinen tuomioistuin arvioi lisäksi oikeudellisesti virheellisesti merkkien samankaltaisuutta väitteentekijän logon ”F1 Formula 1” osalta, koska se katsoi virheellisesti, ettei osa ”F 1” ole erottamiskykyinen.

(1) Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1).