ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 19, 20 ja 53 kohta)
2

Luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15.10.2013 annettuun neuvoston asetukseen (EU) N:o 1024/2013 (EUVL 2013, L 287, s. 63) sisältyy III luku, jonka otsikko on ”EKP:n valtuudet”. Kyseisen luvun 1 jaksoon, jonka otsikko on ”Tutkintavaltuudet”, sisältyy 12 artikla, jonka otsikko on ”Paikalla tehtävät tarkastukset” ja jonka sanamuoto on seuraava: ”1. EKP voi tällä asetuksella sille annettujen tehtävien hoitamiseksi ja asiaankuuluvassa unionin lainsäädännössä säädettyjä muita edellytyksiä noudattaen suorittaa 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen oikeushenkilöiden liiketiloissa ja muissa yrityksissä, jotka kuuluvat konsolidoituun valvontaan, jossa EKP on konsolidointiryhmän valvoja 4 artiklan 1 kohdan g alakohdan mukaisesti, kaikki tarpeelliset paikalla tehtävät tarkastukset 13 artiklan mukaisesti edellyttäen, että asianomaiselle kansalliselle toimivaltaiselle viranomaiselle ilmoitetaan tästä ennakkoon. Jos tarkastusten moitteeton ja tehokas suorittaminen sitä edellyttää, EKP voi suorittaa kyseisten oikeushenkilöiden paikalla tehtävän tarkastuksen ilman ennakkoilmoitusta. 2. EKP:n virkamiehillä ja muilla henkilöillä, jotka EKP on valtuuttanut suorittamaan paikalla tehtävän tarkastuksen, on valtuudet päästä tutkimuksen kohteena olevien oikeushenkilöiden liiketiloihin ja maa-alueille EKP:n antaman tutkintapäätöksen mukaisesti, ja heillä on kaikki 11 artiklan 1 kohdassa säädetyt valtuudet. 3. Edellä 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut oikeushenkilöt ovat EKP:n päätöksen perusteella paikalla tehtävien tarkastusten kohteena. 4. Sen jäsenvaltion kansallisen toimivaltaisen viranomaisen, jossa tarkastus on määrä suorittaa, valtuuttamien tai nimeämien virkamiesten ja muiden mukana olevien henkilöiden on, EKP:n valvonnassa ja sen koordinoidessa toimintaa, aktiivisesti avustettava EKP:n virkamiehiä ja muita EKP:n valtuuttamia henkilöitä. Tätä varten heillä on 2 kohdassa säädetyt valtuudet. Kyseisen osallistuvan jäsenvaltion kansallisen toimivaltaisen viranomaisen virkamiehillä on myös oikeus osallistua paikalla tehtäviin tarkastuksiin. 5. Jos EKP:n virkamiehet ja muut mukana olevat henkilöt, jotka EKP on valtuuttanut tai nimennyt, toteavat, että henkilö vastustaa tämän artiklan nojalla määrättyä tarkastusta, on kyseisen osallistuvan jäsenvaltion kansallisen toimivaltaisen viranomaisen annettava heille tarvittavaa apua kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Tähän apuun kuuluu myös kaikkien liiketilojen ja kirjanpitoaineiston sinetöinti siltä osin, kuin on tarpeen tarkastuksen suorittamiseksi. Jos kyseisellä kansallisella toimivaltaisella viranomaisella ei ole tällaisia valtuuksia, se käyttää valtuuksiaan pyytääkseen tarvittavan avun muilta kansallisilta viranomaisilta.”
297

Ensinnäkin on tuotava esille, että riidanalaisen päätöksen 2 artikla koski yksittäisiä valtiontukia, ”jotka Gibraltarin hallitus on myöntänyt [viidellä veropäätöksellä] niiden viiden gibraltarilaisen rojaltituloja ja passiivisia korkotuloja saavan yrityksen hyväksi, joilla on omistusosuuksia alankomaalaisessa kommandiittiyhtiössä”. Lisäksi kyseisen päätöksen 12 jaksossa, jonka otsikko on ”Päätelmä”, ja tarkemmin sanottuna kyseisen päätöksen johdanto-osan 246 perustelukappaleessa täsmennettiin, että yksittäiset tuet muodostuivat verokohtelusta, ”jonka Gibraltarin hallitus on toteuttanut [viidellä veropäätöksellä] niiden viiden gibraltarilaisen rojaltituloja ja passiivisia korkotuloja saavan yrityksen hyväksi, joilla on omistusosuuksia alankomaalaisissa kommandiittiyhtiöissä”.
65

On kuitenkin todettava, että tätä nimenomaista seikkaa koskevien perustelujen puuttumisesta huolimatta riidanalainen päätös on kokonaisuudessaan riittävästi perusteltu, jotta kantaja on voinut ymmärtää sitä koskevan toimenpiteen perustelut ja jotta unionin tuomioistuimet voivat edellä 63 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti valvoa kyseisen päätöksen laillisuutta.
100

Tältä osin on yhtäältä todettava, että kuten vuoden 2008 suuntaviivojen 3.2 jaksosta (tuen kannustava vaikutus ja välttämättömyys), johon komissio on nojautunut riidanalaisen päätöksensä 81–86 perustelukappaleessa, ja myös mainituista perustelukappaleista ilmenee, se, että tuki on välttämätön kyseessä olevien hankkeiden kaltaisten hankkeiden, joiden tarkoituksena on ympäristönsuojelu, toteuttamiseksi ja hyödyntämiseksi, on nimenomaan yksi tukien sisämarkkinoille soveltuvuuden edellytys. Erityisesti vuoden 2008 suuntaviivojen 146 kohdan c alakohdan mukaan tuen kannustavan vaikutuksen osoittamiseksi asianomaisen jäsenvaltion on osoitettava, että investointi ei olisi riittävän kannattava ilman tukea. Tästä seuraa, että jos katsottaisiin kantajien esittämän mukaisesti, että se, että riidanalaiset tuet voivat konkreettisesti vaikuttaa heidän elinkeinotoimintaansa, on näytetty toteen jo pelkästään sillä perusteella, että tuki on välttämätön kyseisten hankkeiden toteuttamiseksi, olisi asianomaisiksi osapuoliksi tulkittava potentiaalisesti kaikki yritykset tai yksityiset, joiden intresseihin kyseiset hankkeet voivat vaikuttaa, mitä ei – kuten edellä 89 kohdassa todettiin – voida hyväksyä. Lisäksi on todettava, että jos asianomaisen osapuolen käsitettä tulkittaisiin tällä tavalla, käytännössä tällaiset yritykset tai yksityiset voisivat järjestelmällisesti riitauttaa ympäristönsuojelutukia koskevat vastustamatta jättämistä koskevat päätökset, koska siitä, että tuet ovat välttämättömiä, seuraisi automaattisesti, että olisi esitetty näyttö siitä, että tuki voi vaikuttaa konkreettisesti mainittujen tahojen asemaan.
22

Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan, jota sovelletaan väliaikaisiin toimihenkilöihin palvelussuhteen ehtojen 46 artiklan nojalla, mukaan valitukset on tehtävä kolmen kuukauden kuluessa päivästä, ”jolloin päätös on ilmoitettu asianomaiselle, ja joka tapauksessa viimeistään sinä päivänä, jolloin se, jota asia koskee, on saanut tiedon siitä, jos kyse on yksilöön kohdistuvasta toimenpiteestä”, kuten nyt käsiteltävässä tapauksessa.
128

Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska EKP on hävinnyt asian ja kantaja on vaatinut oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, EKP on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.
81

Käsiteltävässä asiassa on todettava, että riidanalaisen päätöksen perustelu, joka koskee asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädetyn poikkeuksen soveltamista, perustuu kansainvälisiä suhteita koskevan yleisen edun suojaan siinä tapauksessa, että pyydetyt asiakirjat luovutetaan vaikka Meksikon viranomaiset ovat vastustaneet sitä kahteen otteeseen. Tältä osin kantaja, joka ei sinänsä kyseenalaista kansainvälisiä suhteita koskevan yleisen edun suojaan liittyvän poikkeuksen soveltamismahdollisuutta, kun otetaan huomioon kyseisten asiakirjojen sisältö, väittää, että mainitun edun vahingoittumisriskin arviointi riippuu käsiteltävässä asiassa siitä, sisältävätkö kyseiset asiakirjat asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja liikesalaisuuksia. Kuten ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisen osan tarkastelusta ilmenee, tämä väite on perusteeton. Unionin yleinen tuomioistuin kykenee konkreettisesti arvioimaan, saattoiko kyseinen toimielin pätevästi evätä oikeuden tutustua kyseiseen asiakirjaan poikkeuksen, johon on vedottu, perusteella ja näin ollen arvioimaan sen päätöksen laillisuutta, jolla tutustumisoikeus kyseiseen asiakirjaan on evätty (ks. vastaavasti tuomio 28.11.2013, Jurašinović v. neuvosto, C‑576/12 P, EU:C:2013:777, 26–30 kohta ja tuomio 2.10.2014, Strack v. komissio, C‑127/13 P, EU:C:2014:2250, 73 kohta).
84

Seuraavaksi on todettava, että unionin yleinen tuomioistuin on jo katsonut, että asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan g alakohtaa sovelletaan silloinkin, kun kyseessä olevan tavaramerkin sellainen käyttö, joka ei ole harhaanjohtavaa, on mahdollista (ks. vastaavasti tuomio 27.10.2016, Caffè Nero Group v. EUIPO (CAFFÈ NERO), T‑29/16, ei julkaistu, EU:T:2016:635, 48 ja 49 kohta).
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 23.2.2022 – Govern d’Andorra vastaan EUIPO (Andorra)

(asia T-806/19) ( 1 )

(Euroopan unionin tavaramerkki – Hakemus kuviomerkin Andorra rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Ehdoton hylkäysperuste – Kuvailevuus – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

1. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia – Tavaramerkin kuvailevuuden arvioiminen – Maantieteelliset nimet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 15–22 ja 32 kohta)

2. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia – Käsitys, jonka kohdeyleisö saa merkistä (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 28–30 kohta)

3. EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Ehdottomat hylkäysperusteet – Tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää osoittamaan tavaran tai palvelun ominaisuuksia – Kuviomerkki Andorra (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) (ks. 39, 47, 51–53, 60, 61, 69, 70, 79, 90 ja 91 kohta)

4. EU-tavaramerkki – Muutoksenhakumenettely – Valituslautakuntien käsiteltäväksi saatettu valitus – Valituslautakuntien toimivalta – Asiakysymyksen tutkiminen uudelleen kokonaan (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohta) (ks. 49 kohta)

5. EU-tavaramerkki – Viraston päätökset – Laillisuus – Viraston aikaisempi päätöskäytäntö (Neuvoston asetus N:o 207/2009) (ks. 103 kohta)

Ratkaisu

1) Kanne hylätään.

2) Govern d’Andorra velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

( 1 ) EUVL C 27, 27.1.2020.
5.

Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Aineiden ja seosten luokitus, merkinnät ja pakkaaminen – Asetus N:o 1272/2008 – Kasvinsuojeluaineisiin sisältyviin aineisiin liittyvien vaarojen luokitus ei kuulu Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) toimivaltaan – EFSA:n tutkimasta aineistosta tehdyn analyysin huomioon ottaminen asetuksen N:o 1107/2009 mukaisessa arvioinnissa (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1272/2008 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1107/2009 liite II) (ks. 115–117 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaaran arvioiminen (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 25 ja 26 kohta)
10.

Euroopan unioni – Toimielinten toimien laillisuuden tuomioistuinvalvonta – Kongon demokraattista tasavaltaa koskevat rajoittavat toimenpiteet – Valvonnan laajuus – Rajoitettu valvonta yleisten sääntöjen osalta – Rajoittavien toimenpiteiden toteuttamisperusteet – Osallistuminen vakavina ihmisoikeusloukkauksina pidettävien tekojen suunnitteluun, johtamiseen tai toteuttamiseen – Ulottuvuus – Oikeusvarmuuden periaatteen, joka edellyttää oikeussääntöjen vaikutusten selkeyttä, täsmällisyyttä ja ennakoitavuutta, noudattaminen (SEU 3 artiklan 5 kohta ja SEU 21 artiklan 2 kohdan b ja c alakohta; SEUT 275 artiklan toinen kohta; neuvoston päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä (YUTP) 2018/1940, 3 artiklan 2 kohdan b alakohta ja neuvoston päätöksen (YUTP) 2016/2231 johdanto-osan kolmas ja neljäs perustelukappale; neuvoston asetus N:o 1183/2005) (ks. 175, 176 ja 178–185 kohta)
4.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki BE EDGY BERLIN ja sanamerkki EDJI (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 32, 37, 47, 54, 56, 66 ja 72 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 17, 18 ja 63 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus 2015/2424) (ks. 22, 23 ja 64 kohta)
3.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Arviointiperusteet (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 28–31, 77, 83 ja 86 kohta)
1.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki Freude an Farbe, jossa on keltaista, oranssia, punaista, vaaleanpunaista, violettia, sinistä, turkoosia, tummanvihreää, vaaleanvihreää ja antrasiitin väriä ja kuviomerkki Glemadur Freude an Farbe (Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 27–31, 46, 51, 52, 60–67 ja 71 kohta)
5.

EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Väite, jonka on tehnyt sellaisen aikaisemman tavaramerkin haltija, joka on sama tai samankaltainen kuin haettu tavaramerkki ja joka on rekisteröity samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten – Sekaannusvaara haetun tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä – Kuviomerkki, joka esittää vaakunaa, jossa on ihmishahmoa esittävä kuvio – Kuviomerkki, joka esittää ihmishahmoa (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) (ks. 29–33, 35, 41 ja 47 kohta)
332

Yhtäältä on riittävää todeta, että se, ettei kyseisten henkilöiden tehtävistä ollut yksityiskohtaisempia tietoja, ei sulje pois sitä, nämä henkilöt ovat silti voineet toimia kaikkiin kyseessä oleviin tuotteisiin liittyvissä tehtävissä, mitä kantaja ei muuten kiistä. Toisaalta se, että kyseiset henkilöt eivät yleensä vastanneet Eurooppaan suuntautuneesta myynnistä, ei estä sitä, että he ovat kuitenkin satunnaisesti saattaneet vastata siitä. Joka tapauksessa on muistutettava, että kyseisessä luettelossa mainitut henkilöt olivat kartellin osallistujien edustajia, joten he ovat väistämättä hoitaneet tehtäviä, joilla on yhteys kyseisiin tuotteisiin. Tämä perustelu on siten hylättävä.
51

On todettava, että koska kantajat ovat asetuksen 2015/1589 1 artiklan h alakohdassa tarkoitettuja asianomaisia osapuolia, niillä on intressi saada kumottua riidanalainen päätös, jonka sisältö ei ole erotettavissa Italian viranomaisten BMPS:n rakenneuudistussuunnitelmaan liittyvistä sitoumuksista, mukaan luettuna vastuunjakoa koskevat toimenpiteet (ks. edellä 37–41 kohta). Kyseinen oikeussuojan tarve seuraa erityisesti siitä seikasta, että tällaisen kumoamisen seurauksena komission olisi aloitettava muodollinen tutkintamenettely, jossa kantajat voisivat käyttää SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaisia menettelyllisiä oikeuksiaan vaikuttaakseen komission arviointiin SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla ja näin ollen komission päätöksen sisältöön. Kantajat nimittäin vetoavat viidennessä kanneperusteessaan siihen, että on loukattu kyseisiä menettelyllisiä takeita, joiden noudattamista ne voivat vaatia ainoastaan siinä tapauksessa, että heillä on mahdollisuus riitauttaa kanteen kohteena oleva päätös unionin tuomioistuimissa (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 24.5.2011, komissio v. Kronoply ja Kronotex, C‑83/09 P, EU:C:2011:341, 47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 20.6.2019, a&o hostel and hotel Berlin v. komissio, T-578/17, ei julkaistu, EU:T:2019:437, 41 kohta). Asia on näin erityisesti siksi, että nyt käsiteltävänä olevassa asiassa komissio tyytyi suorittamaan alustavan tutkinnan, joka tapahtui pitkän tiedoksiantoa edeltäneen ajanjakson, johon sisältyi useita viestinvaihtoja Italian viranomaisten kanssa, ja kyseessä olevien toimenpiteiden 28.6.2017 tapahtuneen tiedoksiannon jälkeen, kuudessa päivässä ennen kuin se teki riidanalaisen päätöksen 4.7.2017 ilman, että asianomaiset osapuolet saivat tilaisuuden esittää huomautuksia.
78

Kantaja vetoaa siihen, että hänelle on aiheutunut aineetonta vahinkoa sekä työpaikallaan että henkilökohtaisessa elämässään, koska valituksen hylkäämisestä tehty päätös perustui siihen, että nimittävä viranomainen oli soveltanut henkilöstösääntöjä virheellisesti, ja henkilöstösäännöissä sallittua pitemmälle menevään harkintavallan käyttöön. Mainittu vahinko on kantajan mukaan vaikuttanut erityisesti hänen kirjalliseen toimintaansa. Kantaja väittää kärsineensä myös aineellista vahinkoa yhtäältä siksi, että häneltä on jäänyt saamatta ylennys, ja toisaalta siksi, että häntä kohtaan saatetaan ryhtyä kurinpitomenettelyihin 4.1.2018 annetun päätöksen johdosta. Kantaja vaatii sen vuoksi, että parlamentti velvoitetaan maksamaan hänelle unionin yleisen tuomioistuimen harkitsema rahamäärä korvaukseksi hänelle aiheutuneeksi väitetystä aiheutuneesta aineettomasta vahingosta. Kantaja täsmentää lisäksi, että parlamentin päätös, jossa parlamentti on katsonut, ettei hänen ennakkoilmoitustaan riidanalaisen teoksen toisesta painoksesta voitu ottaa tutkittavaksi, on vaikuttanut sen julkaisemista estävästi.
106

Kolmanneksi kantajan argumentti, jonka mukaan EFSA ei voi enää kyseenalaistaa hakijan toimittamien tietojen täydellisyyttä siltä osin kuin esittelevä jäsenvaltio on todennut, että tehoaineen hyväksynnän uusimista koskeva hakemus voidaan ottaa käsiteltäväksi täytäntöönpanoasetuksen N:o 844/2012 8 artiklan mukaisesti, on perusteeton. Se, että asiakirja-aineisto sisältää muodollisesti kaikki kyseisen asetuksen 7 artiklassa tarkoitetut seikat, ei nimittäin yksinään vaikuta tieteelliseltä kannalta kyseisten seikkojen laatuun, joka voi edellyttää perusteellista tutkimusta ja jonka osalta esittelevä jäsenvaltio ja EFSA voivat esittää toisistaan poikkeavat arvioinnit siitä, ovatko kyseiset seikat riittäviä vai eivät uusimista koskevan hakemuksen hyväksymiseksi. Tältä osin on huomattava, että täytäntöönpanoasetuksen N:o 844/2012 7 artiklassa edellytetään ainoastaan sen säännöksissä tarkoitettujen asiakirjojen toimittamista niin sanotun täydentävän asiakirja-aineiston muodostamiseksi. Kyse on saman asetuksen 8 artiklan mukaisesti hakemuksen käsiteltäväksi ottamisen edellytyksestä ja näin ollen muotovaatimuksesta, joka täyttyessään käynnistää kyseisen asetuksen 2 luvussa tarkoitetun asiakirja-aineiston aineellisen arvioinnin. On todettava, että se, että hakemuksen on muodollisesti todettu täyttävän asetuksen N:o 844/2012 8 artiklassa tarkoitetut käsiteltäväksi ottamisen edellytykset, ei sulje pois sitä, että jäsenvaltio vaatii lisätietoja mainitun asetuksen 11 artiklan 5 kohdan mukaisesti, eikä sitä, että EFSA vaatii lisätietoja saman asetuksen 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Näin sitä paitsi tapahtui nyt esillä olevassa asiassa, koska kantaja sai 13.7.2016 päivätyllä tiedonannolla EFSAn kirjeen, jossa vaadittiin oksasulfuronia koskevia lisätietoja. [– –]
68

Nyt käsiteltävässä asiassa Portugalin tasavalta väittää, että Portugalin oikeudessa asetettu menettely, jonka tarkoituksena on periä takaisin maataloustukirahastosta ja maaseuturahastosta perusteettomasti maksetut määrät, on pakottava ja tehokas, joten kahdeksan vuoden määräaika on perusteltu. On kuitenkin korostettava, että asetuksen N:o 1290/2005 32 artiklan 5 kohdalla ja 33 artiklan 8 kohdalla, joista on pääasiallisesti tullut asetuksen N:o 1306/2013 54 artiklan 2 kohta, käyttöön otetun järjestelmän systematiikka perustuu toiseen kysymykseen eli siihen, käsitelläänkö takaisinperintää ”kansallisessa tuomioistuimessa” unionin lainsäädännössä tarkoitetulla tavalla. Se, että kansallisessa tuomioistuimessa on saatettu vireille oikeusriita, on ratkaiseva kriteeri, jonka toteutuminen voidaan tarkistaa objektiivisesti.
2

Komissio esitti Tšekin tasavallalle yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549, oikaisu EUVL 2016, L 130, s. 13) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 soveltamissäännöistä yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän, maaseudun kehittämistoimenpiteiden ja täydentävien ehtojen osalta 17.7.2014 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 809/2014 (EUVL 2014, L 227, s. 69), sellaisena kuin se on muutettuna, mukaisesti huomautuksensa vuonna 2015 suoritetusta tutkinnasta 16.2.2016 päivätyllä kirjeellä, jossa komissio korosti muun muassa, että jäsenvaltion eri viranomaisten saman tuensaajan luona paikalla tekemät tarkastukset pitäisi sovittaa yhteen siten, että saman tuensaajan luona paikalla tehtyjen eri käyntien välistä aikaa lyhennetään ja ettei kyseinen aika missään tapauksessa ylitä 14 päivää, mikä aika lyhenee 48 tuntiin, kun kyse on muun muassa paikalla tehtävistä tarkastuksista, jotka koskevat eläintukihakemuksia tai eläimiin liittyviin tukitoimenpiteisiin liittyviä maksuvaatimuksia (jäljempänä eläintukihakemukset), kuten neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteitä koskevien tarkastusmenettelyjen ja täydentävien ehtojen täytäntöönpanon osalta 27.1.2011 annetun komission asetuksen (EU) N:o 65/2011 (EUVL 2011, L 25, s. 8) 4 artiklan 7 kohdassa, joka tuolloin oli voimassa, on säädetty. Tšekin tasavalta vastasi siihen 14.4.2016, minkä jälkeen komissio toimitti uudelleen huomautuksensa Tšekin tasavallalle 18.5.2016.