SEUT 63 ja SEUT 65 artiklaa on tulkittava niin, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan kyseisen jäsenvaltion kansalainen, joka asuu muussa kolmannessa valtiossa kuin Euroopan talousalueen (ETA) jäsenvaltiossa tai Sveitsin valaliitossa ja joka kuuluu kyseisessä kolmannessa valtiossa sosiaaliturvajärjestelmään, on mainitussa jäsenvaltiossa velvollinen maksamaan kyseisen jäsenvaltion käyttöön ottamaa sosiaaliturvamaksua, joka kannetaan pääomatuloista, kun taas unionin kansalainen, joka kuuluu jonkin toisen jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmään, on vapautettu kyseisestä maksusta yhden ainoan lainsäädännön soveltamista sosiaaliturvaan koskevan periaatteen nojalla, sellaisena kuin siitä säädetään sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 11 artiklassa.

Tällä vain yhden sosiaaliturvan alalla sovellettavan lainsäädännön periaatteella pyritään unionin alueella liikkuvien unionin kansalaisten osalta välttämään vaikeudet, joita voi aiheutua useamman kansallisen lainsäädännön soveltamisesta samaan aikaan, ja poistamaan erilainen kohtelu, johon sovellettavien lainsäädäntöjen osittainen tai täydellinen päällekkäisyys saattaisi johtaa (ks. vastaavasti tuomio 26.2.2015, de Ruyter, C-623/13, EU:C:2015:123, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).

Edellä esitetystä seuraa, että yhtäältä kyseisen jäsenvaltion kansalaisen, joka asuu muussa kolmannessa valtiossa kuin ETA:n jäsenvaltiossa tai Sveitsin valaliitossa ja kuuluu kyseisessä kolmannessa valtiossa sosiaaliturvajärjestelmään, ja toisaalta unionin kansalaisen, joka kuuluu jonkin toisen jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmään, tilanteiden välillä on objektiivinen ero, koska viimeksi mainittuun henkilöön sovelletaan yhden ainoan lainsäädännön soveltamista sosiaaliturvaan koskevaa periaatetta, sellaisena kuin siitä säädetään asetuksen N:o 883/2004 11 artiklassa, sen vuoksi, että viimeksi mainittu henkilö on liikkunut unionin alueella.

Tästä seuraa, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kansallinen lainsäädäntö voidaan oikeuttaa suhteessa SEUT 65 artiklan 1 kohdan a alakohtaan sillä, että sellaisen luonnollisen henkilön, joka on jäsenvaltion kansalainen mutta asuu muussa kolmannessa valtiossa kuin ETA:n jäsenvaltiossa tai Sveitsin valaliitossa ja kuuluu kyseisessä kolmannessa valtiossa sosiaaliturvajärjestelmään, tilanne on objektiivisesti erilainen kuin sellaisen unionin kansalaisen tilanne, joka asuu jossakin toisessa jäsenvaltiossa ja kuuluu siellä sosiaaliturvajärjestelmään.

Koska EUT-sopimuksessa ei kuitenkaan ole mitään määräystä, jolla ulotettaisiin työntekijöiden vapaa liikkuvuus henkilöihin, jotka muuttavat kolmanteen maahan, on vältettävä tulkitsemasta SEUT 63 artiklan 1 kohtaa muiden kolmansien maiden kuin ETA:n jäsenvaltioiden ja Sveitsin valaliiton kanssa vallitsevien suhteiden osalta siten, että henkilöt, jotka eivät kuulu työntekijöiden vapaan liikkuvuuden alueellisen soveltamisalan piiriin, voisivat hyötyä siitä (ks. vastaavasti tuomio 13.11.2012, Test Claimants in the FII Group Litigation, C-35/11, EU:C:2012:707, 100 kohta).

(ks. 41, 42, 44, 46 ja 47 kohta sekä tuomiolauselma)