FI Euroopan unionin virallinen lehti C 38/20

Kanne 20.12.2016 – Euroopan komissio v. Euroopan unionin neuvosto

(Asia C-659/16)

(2017/C 038/26)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouquet, E. Paasivirta ja Ch. Hermes)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

— Euroopan unionin kannan vahvistamisesta Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä käsittelevän toimikunnan (CCAMLR) 35. vuosikokousta (Hobart, Australia, 17.–28.10.2016) varten 10.10.2016 ilmoituksella ”I/A-kohta” annettu neuvoston päätös on kumottava siltä osin kuin kyse on kolmen merellisen suojelualueen perustamisesta ja tieteelliseen tutkimukseen tarkoitettujen erityisalueiden perustamisesta (asiakirjat 12523/16 ja 12445/16)

— Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Komissio vaatii unionin tuomioistuinta kumoamaan 10.10.2016 annetun neuvoston päätöksen siltä osin kuin neuvosto on vaatinut, että Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä käsittelevälle toimikunnalle annettavat ehdotukset, joiden tarkoituksena on perustaa kolme merellistä suojelualuetta Weddellinmerelle, Rossinmerelle ja itäiselle Etelämantereelle ja tieteelliseen tutkimukseen tarkoitettujen erityisalueiden järjestelmä, toimitetaan tai niitä kannatetaan unionin ja sen jäsenvaltioiden nimissä eikä pelkästään unionin nimissä.

Komissio väittää, että kun riidanalaisessa päätöksessä katsotaan, että alalla on jaettu toimivalta ja että siksi keskusteluasiakirjasta olisi päätettävä yksimielisesti ja se olisi toimitettava unionin ja sen jäsenvaltioiden nimissä, kyseinen päätös on lainvastainen siltä osin kuin se estää täten komissiota toimittamasta kyseistä asiakirjaa pelkästään unionin nimissä, mikä on vastoin unionin yksinomaista toimivaltaa alalla (ja komission oikeutta edustaa unionia).

Komissio esittää riidanalaisen päätöksen kumoamista koskevan kanteensa tueksi kaksi kanneperustetta.

Komissio väittää ensiksi, että antaessaan riidanalaisen toimen neuvosto on loukannut SEUT 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa määrättyä unionin yksinomaista toimivaltaa meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisen alalla (ensimmäinen kanneperuste). Ensinnäkin komissio katsoo, ettei neuvosto ole ottanut huomioon toimenpiteen, jota riidanalainen toimi koskee, oikeudellista asiayhteyttä niin Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevan yleissopimuksen kuin unioninkin yhteydessä. Toisaalta komissio katsoo, ettei neuvosto ole ottanut huomioon kyseisen toimenpiteen tarkoitusta ja sisältöä.

Komissio väittää toiseksi (toissijaisesti), että vaikkei toimenpidettä olisi pidettävä SEUT 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuna meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistoimenpiteenä, neuvosto on riidanalaisen toimen antaessaan joka tapauksessa loukannut unionin yksinomaista toimivaltaa siltä osin kuin unionilla on yksinomainen ulkoinen toimivalta alalla, koska suunniteltu toimenpide voi vaikuttaa unionin sääntöihin tai muuttaa niiden ulottuvuutta SEUT 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuin tavoin (toinen kanneperuste). Ensinnäkin komissio katsoo, ettei neuvosto ole ottanut huomioon, että suunniteltu toimenpide voi vaikuttaa kahteen, johdettuun oikeuteen kuuluvaan asetukseen (asetukset (EY) N:o 600/2004 ja (EY) N:o 601/2004) tai muuttaa niitä. Toisaalta komissio katsoo, ettei neuvosto ole ottanut huomioon vaikutusta unionin kesäkuussa 2014 antamaan puitelausumaan tai tämän lausuman muuttamista.