YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (ensimmäinen jaosto)

21 päivänä syyskuuta 1998

Asia T-237/97

Nicolaos Progoulis

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-1569

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa 13.5.1997 tehdyn komission päätöksen, jolla hylätään kantajan palkkaluokan uudelleenluokittelua koskevan vaatimuksen hylkäämisestä tehty valitus.

Lopputulos:

Tutkimatta jättäminen.

Määräyksen lyhennelmä

Kantaja on nimitetty palkkaluokkaan B 3, palkkatasolle 2, kuuluvaksi koeajalla olevaksi komission virkamieheksi 9.3.1983 tehdyllä päätöksellä, joka on hillut voimaan 1.3.1983. Kantaja teki 10.3.1983 Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (henkilöstösäännöt) 90 artiklan 1 kohdan nojalla hakemuksen palkkaluokkansa tarkistamisesta. Nimittävä viranomainen vahvisti päätöksensä 13.7.1983. Kantaja teki 10.10.1983 valituksen nimittävän viranomaisen päätöksestä sillä perusteella, että tämä ei ollut ottanut huomioon kantajan pakollista varusmiespalvelusta.

Kantaja vakinaistettiin 18.11.1983 tehdyllä päätöksellä, joka tuli voimaan 1.12.1983. Kantajan 10.10.1983 tekemän valituksen johdosta nimittävä viranomainen kumosi 9.3.1983 tehdyn nimityspäätöksen 20.1.1984 tekemällään päätöksellä, joka tuli voimaan 1.3.1983, ja määritti kantajan palkkaluokan B 3 palkkatasolle 3.

Kantaja teki 5.12.1991 palkkaluokkaan nimittämiseen ja palkkatason määrittämiseen palvelukseen ottamisen yhteydessä sovellettavista perusteista 6.6.1973 tehdyn päätöksen liitteessä II olevan 1 kohdan b alakohdan viimeisen luetelmakohdan nojalla hakemuksen siitä, että hänet luokiteltaisiin uudelleen palkkaluokkaan B 2, ja jos siitä kieltäydytään, palkkaluokkaan B 1, ottaen huomioon sen, että kantajan mukaan oli olemassa ennakkotapaus uralta toiselle uudelleenluokittelusta; hakemus hylättiin 6.4.1992. Kantaja teki tästä päätöksestä 2.7.1992 valituksen, joka hylättiin 6.10.1992 sillä perusteella, että siinä pyrittiin kyseenalaistamaan 20.1.1984 tehty luokittelupäätös ja valitus on näin ollen tehty liian myöhään. Tästä päätöksestä kantaja ei ole nostanut kannetta.

Kantaja teki 6.5.1994 uuden hakemuksen uudelleenluokittelusta, mutta hakemus hylättiin 12.7.1994. Kantaja teki 10.10.1994 valituksen tästä päätöksestä ja vaati, että hänet luokiteltaisiin palkkaluokkaan B 1, palkkatasolle 2, taannehtivasti 1.3.1983 lähtien. Nimittävä viranomainen hylkäsi tämän valituksen 20.3.1995.

Kantaja nosti 19.6.1995 kanteen 10.10.1994 tehdystä päätöksestä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti 15.12.1995 jättää tämän kanteen tutkimatta.

Komissio muutti 7.2.1996 tekemällään päätöksellä palkkaluokkaan nimittämiseen ja palkkatason määrittämiseen palvelukseen ottamisen yhteydessä sovellettavista perusteista 1.9.1983 tekemäänsä päätöstä. Tämän päätöksen 2 artiklan ensimmäisessä kohdassa todetaan muutoksen jälkeen seuraavaa:

”[Nimittävä viranomainen] nimittää koeajalla olevan virkamiehen sen viran peruspalkkaluokkaan, johon hänet on otettu palvelukseen. Nimittävä viranomainen voi kuitenkin tästä periaatteesta poiketen päättää nimittää koeajalla olevan virkamiehen viran ylempään palkkaluokkaan, jos on yksikön edun mukaista ottaa palvelukseen erityisen pätevä tai jos palvelukseen otettu henkilö on poikkeuksellisen pätevä. ”

Kantaja teki 24.6.1996 hakemuksen siitä, että hänelle komission palvelukseen tulon yhteydessä määritetty palkkaluokka tarkistettaisiin. Hän pyysi nimittävää viranomaista ottamaan huomioon 27 kuukautta kestäneen varusmiespalveluksensa ja vahvistamaan hänen palkkaluokakseen B 1, palkkatason 2, taannehtivasti 1.3.1983 lähtien. Tämä vaatimus hylättiin 8.8.1996 tehdyllä päätöksellä, koska se oli esitetty yli kolme kuukautta alkuperäisen luokittelupäätöksen jälkeen. Kantaja teki 6.11.1996 tästä päätöksestä valituksen, joka hylättiin 13.5.1997.

Sovellettavat oikeussäännöt

Jos kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat tai kanne on selvästi täysin perusteeton, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi työjärjestyksen 111 artiklan mukaan jatkamatta asian käsittelyä ratkaista asian perustellulla määräyksellä. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo saaneensa asiasta riittävästi tietoa asiakirja-aineiston perusteella ja päättää, että asian käsittelyä ei ole tarpeen jatkaa (32 kohta).

Vahvistavista toimenpiteistä ei voida nostaa kannetta, koska ne eivät ole asianomaiselle virkamiehelle vastaisia toimenpiteitä (34 kohta).

Viittaukset: asia 79/70, Müller v. talous-ja sosiaalikomitea, 7.7.1971 (Kok. 1971, s. 689, 20 kohta); asia T-14/91, Weyrich v. komissio, 7.6.1991 (Kok. 1991, s. v-235, 42 kohta); asia T-38/91, Coussios v. komissio, 1.10.1991 (Kok. 1991, s. v-763, 29 kohta) ja asia T-131/91, Progoulisv. komissio, 15.12.1995(Kok. H. 1995, s. II-907).

Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa vahvistetut valitusta ja kannetta koskevat määräajat ovat ehdottomia prosessinedellytyksiä, eivätkä asianosaiset tai tuomioistuin voi niistä sopia, koska ne on säädetty oikeussuhteiden selkeyden ja varmuuden takaamiseksi. Mahdollisia poikkeuksia näistä maarajoista on tulkittava suppeasti (35 kohta).

Viittaukset: asia T-16/97, Chauvin v. komissio, 11.7.1997 (Kok. H. 1997, s. II-681, 32 kohta).

Riidanalaisella päätöksellä ainoastaan vahvistetaan alkuperäinen 2.3.1984 tehty luokittelupäätös, joka on tehty 6.6.1973 tehdyn päätöksen nojalla. Kantaja ei ole riitauttanut tätä päätöstä henkilöstösääntöjen mukaisessa määräajassa.

Kantajan tarkoituksena on 24.6.1996 tekemällään vaatimuksella kyseenalaistaa palvelukseen ottamistaan koskevat alkuperäiset edellytykset. Näin nyt käsiteltävänä olevalla kanteella pyritään kyseenalaistamaan luokittelupäätös, jota kantaja on sen tekemisestä vuonna 1984 lähtien turhaan vastustanut useissa oikeudenkäyntiä edeltävissä hallinnollisissa menettelyissä ja oikeudenkäyntimenettelyissä (37 kohta).

Virkamies ei voi riitauttaa alkuperäisiä palvelukseenottamisehtqjaan sen jälkeen, kun palvelukseen ottaminen on tullut lopulliseksi. Sellaisen päätöksen, jota ei ole riitautettu henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa säädetyissä määräajoissa, uudelleentarkastelua voidaan perustella vain uusilla olennaisilla tosiseikoilla. Näin ollen on tutkittava, onko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-17/95, Alexopoulou vastaan komissio, 5.10.1995 antama tuomio (Kok. H. 1995, s. II-683) uusi ja olennainen tosiseikka, jonka perusteella kanteen nostamista koskeva määräaika voi alkaa kulua uudelleen, kuten kantaja väittää (38 kohta).

Viittaukset: asia 190/82, Blomefield v. komissio, 1.12.1983 (Kok. 1983, s. 3981, 10 kohta) ja em. asia Chauvin v. komissio (37 kohta).

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut edellä mainitussa asiassa Chauvin vastaan komissio antamassaan määräyksessä (39-45 kohta), että edellä mainitussa asiassa Alexopoulou vastaan komissio annettu tuomio ei ole tällainen uusi tosiseikka (39 kohta).

Näin ollen kantaja ei ole esittänyt sellaisia uusia seikkoja, joiden perusteella henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa mainitut määräajat voisivat alkaa kulua uudelleen (40 kohta).

Tästä seuraa, että kanne on jätettävä tutkimatta ilman, että olisi tarpeen kuulla ensin komission huomautukset, koska kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat (41 kohta).

Ratkaisu:

Kanne jätetään tutkimatta, koske tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.