YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)

21 päivänä maaliskuuta 1996

Asia T-376/94

Georgette Otten

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Henkilöstö — Työkyvyttömyyslautakunta — Kokoonpano — Työkyvyttömyyden takia eläkkeelle siirtämisestä tehty päätös”

Täydellinen teksti ranskankielellä II-401

Aihe:

Kanne, jossa vaaditaan toisaalta komission 13.1.1994 tekemän, kantajan Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 78 artiklan 3 kohdan säännösten mukaiselle työkyvyttömyyseläkkeelle siirtämistä koskevan päätöksen kumoamista ja toisaalta komission velvoittamista maksamaan yhden ecun suuruinen symbolinen korvaus kantajalle riidanalaisen päätöksen johdosta väitetysti aiheutuneesta aineettomasta vahingosta.

Lopputulos:

Kumoaminen ja muilta osin hylkääminen.

Tuomion lyhennelmä

Henkilöstö ja hallinto — pääosaston (DG IX) oikeudet ja velvoitteet — osaston osastopäällikkö ilmoitti 23.6.1993 päivätyllä kirjeellä kantajalle, että kantajan usein toistuvien, lääketieteellisistä syistä johtuvien poissaolojen vuoksi hän on päättänyt saattaa asian työkyvyttömyyslautakunnan käsiteltäväksi, ja pyysi kantajaa ilmoittamaan mahdollisimman nopeasti sen lääkärin nimen, jonka kantaja on valinnut edustamaan itseään työkyvyttömyyslautakunnassa.

Koska kantaja ei vastannut kirjeeseen, henkilökohtaisten oikeuksien hallinto— yksikön päällikkö toisti 8.9.1993 päivätyssä kirjeessään kantajalle pyynnön ilmoittaa sen lääkärin henkilöllisyys, jonka hän valitsee edustamaan itseään työkyvyttömyyslautakunnassaja täsmensi, että kantajan laiminlyödessä ilmoittamisen hän pyytäisi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidenttiä määräämään viran puolesta lääkärin Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (henkilöstösäännöt) liitteen II 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

Kantaja lähetti 29.9.1993 kirjeen DG IX:lle, jossa hän nimenomaisesti ilmoitti, että vasta saatuaan postinsa hän osallistuu työkyvyttömyyseläkkeelle siirtämistä koskevaan hankkeeseen nimeämällä valitsemansa lääkärin.

Henkilökohtaisten oikeuksien hallinto — yksikön päällikkö ilmoitti 24.11.1993 lääkäri N:lle, että kantaja oli valinnut lääkäri N:n edustamaan itseään työkyvyttömyyslautakunnassa.

Lääkäreiden M, T ja N muodostama työkyvyttömyyslautakunta totesi 13.12.1993 pitämänsä kokouksen päätteeksi, että kantaja on “pysyvästi työkyvytön ja että työkyvyttömyyden on katsottava olevan täydellistä”.

Nimittävä viranomainen teki 13.1.1994 työkyvyttömyyslautakunnan lausunnon perusteella päätöksen, jolla kantaja toisaalta siirrettiin eläkkeelle 1.2.1994 alkaen ja jolla hänelle toisaalta myönnettiin samasta päivämäärästä lähtien oikeus työkyvyttömyyseläkkeeseen henkilöstösääntöjen 78 artiklan 3 kohdan perusteella.

Kantaja teki 18.4.1994 valituksen, joka on kirjattu komissiossa 20.4.1994, päätöksestä, jolla hänet siirrettiin eläkkeelle ja jolla hänelle myönnettiin henkilöstösääntöjen 78 artiklan 3 kohdan mukaisesti työkyvyttömyyseläke. Tämä valitus hylättiin.

Kumoamisvaatimukset

Henkilöstösääntöjen liitteen II 7 artiklan rikkomista koskeva kanneperuste

Tutkittavaksi ottaminen

Vaikka kanteessa esitetyt vaatimukset voivat sisältää vain sellaisia “riitauttamisperusteita”, jotka perustuvat samaan syyhyn, johon valituksessa on vedottu, näitä riitauttamisperusteita voidaan kuitenkin yhteisöjen tuomioistuimissa kehittää esittämällä perusteita ja väitteitä, jotka eivät välttämättä sisälly valitukseen, mutta jotka liittyvät siihen kiinteästi. Hallintoviranomaisen on lisäksi oikeudenkäyntiä edeltävässä vaiheessa pidättäydyttävä tulkitsemasta valituksia suppeasti, vaan sen on päinvastoin tulkittava niitä mahdollisimman laajasti.

Viittaukset: asia 242/85, Geist v. komissio, yhteisöjen tuomioistuin 20.5.1987 (Kok. 1987, s. 2181, 9 kohta); asia 133/88, Del Arno Martinez v. parlamentti, yhteisöjen tuomioistuin 14.3.1989 (Kok. 1989, s. 689); asia T-496/93, Allo v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 8.6.1995 (Kok. H. 1995, s. II-405).

Kantaja ei ole komissioon 20.4.1994 saapuneeksi kirjatussa valituskirjeessään esittänyt vain kahta väitettä, vaan hän on myös nimenomaisesti viitannut kolmessa aikaisemmassa kirjeessään, muun muassa 29.9.1993 päivätyssä kirjeessään esittämiinsä väitteisiin. Tässä kirjeessä kantaja ilmoitti selkeästi, ettei hän ollut vielä nimennyt sitä lääkäriä, jonka hän valitsee edustamaan itseään ja että hän tekisi tämän valinnan vasta sitten kun hän on saanut vastaukset kysymyksiinsä. Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että tämän viittauksen takia valitusta on tulkittava siten, että siihen sisältyy myös peruste, joka koskee sitä, ettei kantaja ole nimennyt valitsemaansa lääkäriä.

Pääasia

Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan lääketieteellisen lautakunnan esittämien varsinaisten lääketieteellisten arvioiden on katsottava olevan lopullisia silloin, kun ne on annettu säännönmukaisissa olosuhteissa; yhteisöjen tuomioistuinten harjoittaman valvonnan on rajoituttava vain tällaisen lautakunnan kokoonpanon, toiminnan sekä sen esittämän lausunnon säännönmukaisuuden tarkistamiseen. Siten on tärkeätä, että yhteisöjen tuomioistuimet valvovat tarkasti työkyvyttömyyslautakuntien kokoonpanoa ja säännönmukaista toimintaa koskevien oikeussääntöjen noudattamista. Näiden oikeussääntöjen eturiviin kuuluu henkilöstösääntöjen liitteen II 7 artiklan säännös, jolla virkamiehelle taataan, että hänen oikeuksiaan ja etujaan puolustaa työkyvyttömyyslautakunnassa lääkäri, johon hän luottaa.

Viittaukset: asia T-64/94, Dimitrios Benecos v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 23.11.1995 (Kok. H. 1995, s. II-769, 42 kohta); asia T-47/93, C v. komissio, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 27.10.1994 (Kok. H. 1994, s. II-743, 47 kohta).

Sen tarkka valvonta, että virkamiehen oikeutta nimetä itseään työkyvyttömyyslautakunnassa edustava lääkäri noudatetaan, merkitsee sitä, että asian ollessa riidanalainen asianomaisen toimielimen on kyettävä esittämään kirjallista tai muutoin varmaa näyttöä asianomaisen virkamiehen tekemästä valinnasta. Tältä osin on syytä todeta, että henkilöstösääntöjen liitteen II 7 artiklan 2 kohdassa annetaan toimielimelle oikeus pyytää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidenttiä määräämään lääkäri viran puolesta, jos asianomainen virkamies ei ole lääkäriä nimennyt.

Korvausvaatimukset

Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan virkamiehen kanteen kohteena olevan toimen kumoaminen on itsessään tarkoituksenmukainen ja periaatteessa riittävä korvaus kaikesta vahingosta, jota virkamies on voinut kärsiä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että esillä olevissa olosuhteissa kanteen kohteena olevan päätöksen kumoaminen riittää varmistamaan kantajalle mahdollisesti aiheutuneen vahingon korvaamisen kokonaisuudessaan.

Viittaukset: asia T-52/90, Volger v. parlamentti, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin 12.2.1992 (Kok. 1992, s. II-121,46 kohta).

Ratkaisu:

Komission 13.1.1994 tekemä päätös, joka koskee kantajan siirtämistä työkyvyttömyyseläkkeelle, kumotaan.

Muilta osin kanne hylätään.