Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16 päivänä marraskuuta 1995. - Openbaar Ministerie vastaan Geert Van Buynder. - Ennakkoratkaisupyyntö: Rechtbank van eerste aanleg Gent - Belgia. - Sijoittautumisvapaus - Eläinlääkärit - Yksinomaan jäsenvaltion sisäinen tilanne. - Asia C-152/94.



Oikeustapauskokoelma 1995 sivu I-03981



Tiivistelmä

Asianosaiset

Tuomion perustelut

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Päätöksen päätösosa



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Perustamissopimuksen määräykset - Määräyksiä ei voida soveltaa yksinomaan jäsenvaltion sisäiseen tilanteeseen

(EY:n perustamissopimuksen 52 artikla)

Tiivistelmä

Perustamissopimuksen 52 artiklaa ei sovelleta yksinomaan jäsenvaltion sisäiseen tilanteeseen kuten siihen, että jäsenvaltion kansalainen toimii tämän jäsenvaltion alueella itsenäisenä ammatinharjoittajana eikä voi tätä varten vedota toisessa jäsenvaltiossa aiemmin saamaansa koulutukseen.

Asianosaiset

Asiassa C-152/94,

jonka Rechtbank van eerste aanleg te Gent (Belgia) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa rikosasiassa, jossa vastaajana on

Geert van Buynder,

ennakkoratkaisun ETY:n, nykyään EY:n, perustamissopimuksen 52 artiklan tulkinnasta,

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN

(toinen jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja G. Hirsch, tuomarit G. F. Mancini ja F. A. Schockweiler (esittelevä tuomari),

julkisasiamies: M. B. Elmer,

kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein,

ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet

- Openbaar Ministerie, edustajanaan virallisen syyttäjän sijainen C. Sorgeloose,

- Van Buynder, edustajanaan asianajaja G. Schoeters, Gent,

- Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, asiamiehenään S. Braviner, Treasury Solicitor's Department, ja barrister R. Thompson,

- Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellisen yksikön virkamiehet B. J. Drijber ja W. Wils,

ottaen huomioon käsittelyä varten laaditun kertomuksen,

kuultuaan Van Buynderin ja komission esittämät suulliset huomautukset 14.9.1995 pidetyssä käsittelyssä,

kuultuaan julkisasiamiehen 5.10.1995 pidetyssä suullisessa käsittelyssä esittämän ratkaisuehdotuksen,

on antanut seuraavan

tuomion

Tuomion perustelut

1 Rechtbank van eerste aanleg te Gent on 2.6.1994 tekemällään ja yhteisöjen tuomioistuimeen 10.6.1994 saapuneella päätöksellään esittänyt EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla ennakkoratkaisukysymyksen ETY:n, nykyään EY:n, perustamissopimuksen 52 artiklan tulkinnasta.

2 Tämä kysymys liittyy rikosoikeudenkäyntiin Belgian kansalaista Van Buynderia vastaan, jota syytetään siitä, että hän on Belgiassa tehnyt eläinlääketieteellisiä toimenpiteitä ilman lupaa ja tarkemmin tehnyt eläimille leikkauksia ja niiden hampaille hoitotoimenpiteitä, vaikka hän ei täyttänyt eläinlääkärin toiminnan harjoittamiselle 22.8.1991 annetussa Belgian laissa säädettyjä edellytyksiä (Moniteur belge 15.10.1991, s. 22981).

3 Tämän lain 3 pykälän 1 kohdassa luetellaan ne toimenpiteet, joiden katsotaan kuuluvan eläinlääkärin ammatin harjoittamiseen. Näitä ovat "eläimille tehtävät leikkaukset ja niiden hampaiden hoitotoimenpiteet" (6 alakohta). Lain 4 pykälässä säädetään eläinlääkärin toiminnan harjoittamiselle asetetut edellytykset, joita ovat laillistetun eläinlääkärin tutkintotodistus ja kirjoittautuminen eläinlääkäreiden rekisteriin.

4 Esitutkinnassa Van Buynder on ilmoittanut tehneensä joitakin hevosten hampaiden hoitotoimenpiteitä, erityisesti hioneensa hampaita, kun luonnollinen kuluminen on aiheuttanut epätasaisuuksia ja teräviä reunoja. Tällä tavalla hän on ehkäissyt sen, että kieleen tulee haavoja tai että ruoansulatus on ongelmallista. On selvää, että näissä toimenpiteissä Van Buynder ei käyttänyt anestesiaa eikä lääkkeitä.

5 Puolustuksekseen Van Buynder on väittänyt, että hänen näin tekemiään toimenpiteitä voidaan tehdä vapaasti Belgian naapurivaltioissa. Hän on esittänyt luettelon alankomaalaisista, ranskalaisista, saksalaisista jne. henkilöistä, jotka tekevät samoja toimenpiteitä samankaltaisissa olosuhteissa.

6 Koska Van Buynder on todennut, että "jos jotakin ammattia voidaan harjoittaa muualla Euroopan yhteisössä, sitä voidaan harjoittaa myös Belgiassa", Rechtbank van eerste aanleg te Gent on arvioinut olevan aiheellista ennen syytetyn syyllisyydestä päättämistä lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraava ennakkoratkaisukysymys:

"Taataanko ETY:n perustamissopimuksen 52 artiklassa määrätyllä sijoittautumisoikeudella jokaiselle oikeus tehdä hevosten hampaiden hoitotoimenpiteitä ilman lääkkeitä ja anestesiaa, vaikka kyseinen henkilö ei olisi eläinlääkäri?"

7 Van Buynder väittää, että tämä ennakkoratkaisukysymys ei ole asiaankuuluva ja että se on siten jätettävä tutkimatta, koska vastaus kysymykseen siitä, voiko hän tehdä toimenpiteitä, joista häntä syytetään, löytyy ainoastaan Belgian lainsäädännöstä. Hän toteaa, ettei hän tee belgialaisen lain 3 pykälän 1 momentin 6 alamomentissa tarkoitettuja hevosten hampaiden hoitotoimenpiteitä vaan pelkästään lain soveltamisalaan kuulumattomalla tavalla hoitaa hevosten hampaita.

8 Tätä väitettä ei voida hyväksyä.

9 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä ei ole perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla tulkita kansallisia lakeja tai asetuksia eikä arvioida kansallisen tuomioistuimen esittämien ennakkoratkaisukysymysten asiaankuuluvuutta (asia C-347/89, Eurim-Pharm, tuomio 16.4.1991, Kok. 1991, s. I-1747, 16 kohta). Kuten julkisasiamies totesi ratkaisuehdotuksensa 8 kohdassa, kansallisen tuomioistuimen asiana on arvioida, onko sellainen väite perusteltu, jonka mukaan ennakkoratkaisukysymys on asiaankuulumaton kansallisen lainsäädännön virheellisen tulkinnan takia.

10 Esitetyn ennakkoratkaisukysymyksen aineellisesta sisällöstä on todettava, että samoin vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perustamissopimuksen sijoittautumisvapautta koskevia määräyksiä ei sovelleta yksinomaan jäsenvaltion sisäiseen tilanteeseen kuten siihen, että jäsenvaltion kansalaiset toimivat tämän jäsenvaltion alueella itsenäisinä ammatinharjoittajina eivätkä voi vedota toisessa jäsenvaltiossa aiemmin saamaansa koulutukseen tai kokemukseen (yhdistetyt asiat C-54/88, C-91/88 ja C-14/89, Nino ym., tuomio 3.10.1990, Kok. 1990, s. I-3537).

11 Ennakkoratkaisua koskevasta pyynnöstä sekä asianosaisten huomautuksista ilmenee, että pääasian oikeudenkäynti koskee Belgiassa asuvaa belgialaista, joka haluaa toimia itsenäisenä ammatinharjoittajana Belgiassa ja joka ei väitä saaneensa toisessa jäsenvaltiossa tätä varten vaadittavaa ammatillista pätevyyttä.

12 Tässä tilanteessa ei siis ole mitään yhtymäkohtaa mihinkään yhteisön oikeudessa tarkoitettuun tilanteeseen, joten siihen ei voida soveltaa perustamissopimuksen sijoittautumisvapautta koskevia määräyksiä.

13 Ennakkoratkaisukysymykseen on siis vastattava, että perustamissopimuksen 52 artiklaa ei sovelleta yksinomaan jäsenvaltion sisäiseen tilanteeseen kuten siihen, että jäsenvaltion kansalainen toimii tämän jäsenvaltion alueella itsenäisenä ammatinharjoittajana eikä voi tätä varten vedota toisessa jäsenvaltiossa aiemmin saamaansa koulutukseen.

Päätökset oikeudenkäyntikuluista

Oikeudenkäyntikulut

14 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle ja Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.

Päätöksen päätösosa

Näillä perusteilla

YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN

(toinen jaosto)

on ratkaissut Rechtbank van eerste aanleg te Gentin 2.6.1994 esittämän kysymyksen seuraavasti:

Perustamissopimuksen 52 artiklaa ei sovelleta yksinomaan jäsenvaltion sisäiseen tilanteeseen kuten siihen, että jäsenvaltion kansalainen toimii tämän jäsenvaltion alueella itsenäisenä ammatinharjoittajana eikä voi tätä varten vedota toisessa jäsenvaltiossa aiemmin saamaansa koulutukseen.