FI Euroopan unionin virallinen lehti C 37/27

Kanne 29.11.2007 — Ryanair v. komissio

(Asia T-441/07)

(2008/C 37/43)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Ryanair Ltd (Dublin, Irlanti) (edustaja: asianajaja E. Vahida)

Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

Vaatimukset

— On todettava EY 232 artiklan mukaisesti, että komissio on laiminlyönyt ratkaisun tekemisen EY:n perustamissopimukseen perustuvien velvollisuuksiensa mukaisesti, kun se ei ole määritellyt kantaansa kantajan komissiolle 3.11.2005 tekemästä kantelusta, jota seurasi 2.8.2007 päivätty toimimisvaatimus.

— Komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, myös kantajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ja myös siinä tapauksessa, että komissio kanteen nostamisen jälkeen ryhtyy toimeen, jonka yhteisöjen tuomioistuin katsoo poistavan tarpeen päätöksen tekemiseen, ja myös siinä tapauksessa, että yhteisöjen tuomioistuin jättää kanteen tutkimatta.

— On ryhdyttävä yhteisöjen tuomioistuimen tarkoituksenmukaisiksi katsomiin toimiin.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Pääasiallisesti väitetään, että komissio on laiminlyönyt tutkia viipymättä ja puolueettomasti kantajan tekemän kantelun, jossa väitettiin, että Italian valtio oli myöntänyt laitonta tukea, koska se oli antanut Volarelle etuuksia poistamalla Volaren noin 20 miljoonan euron suuruisen velan, joka Volaren olisi ollut maksettava Italian lentokentille, ja antamalla alennuksia lentokenttämaksuista ja polttoainekustannuksista. Kantaja esittää toissijaisesti, että komissio ei määritellyt kantaansa kantajan kanteluun, joka koski kilpailun vastaista syrjintää ja näin ollen EY 82 artiklan rikkomista.

Kantaja väittää, että sen kantelun kohteena olevat toimenpiteet ovat valtiontukea ja täyttävät kaikki EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset. Kantaja toteaa lisäksi, että vaikka yhteisöjen tuomioistuin katsoisi, että valtio ei ole vastuussa joistakin Volarelle annetuista etuuksista sen vuoksi, että Italian lentokentät ovat voineet määrätä maksuistaan itsenäisesti, kantaja toteaa, että tällaiset edut merkitsevät kilpailun vastaista syrjintää, joka ei ole objektiivisesti perusteltavissa ja joka on näin ollen EY 82 artiklan vastaista.

Kantaja toteaa edelleen, että komissiolla oli neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (1) ja komission asetuksen (EY) N:o 773/2004 (2) mukaisesti velvollisuus tutkia huolellisesti kantajan sen tietoon tuomat tosiseikat ja oikeudelliset seikat ja ratkaista kohtuullisessa ajassa, oliko sen aloitettava menettely rikkomisen toteamiseksi vai hylättävä kantelu. Komissio ei kantelun saatuaan tehnyt mitään päätöstä, jossa olisi vahvistettu rikkominen tai hylätty kantelu sen jälkeen, kun kantajalle olisi ilmoitettu perustelut asetuksen (EY) N:o 773/2004 7 artiklan mukaisesti, tai tehnyt perusteltua päätöstä olla jatkamatta kantelun käsittelyä yhteisön edun puuttumisen vuoksi.

Kantaja väittää näin ollen, että kilpailulainsäädäntöä on prima facie rikottu ja että komission olisi pitänyt kyetä päättelemään tämä 21 kuukautta lyhyemmässä ajassa ja siis aloittaa sitä koskeva menettely. Komissio on siis laiminlyönyt ratkaisun tekemisen kohtuuttoman pitkän ajan.

(1) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).

(2) EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan mukaisten komission menettelyjen kulusta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) 7.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 773/2004 (EUVL L 123, s. 18).