Väliaikainen versio

JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS

JULIANE KOKOTT

14 päivänä heinäkuuta 2022 ( )

Asia C‑201/19 P

Servier SAS,

Servier Laboratories Ltd ja

Les Laboratoires Servier SAS

vastaan

Euroopan komissio

Muutoksenhaku – Kilpailu – Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt – Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen markkinat – Patentinhaltijana olevan alkuperäislääkkeiden valmistajan ja rinnakkaisvalmisteiden tuottajien väliset patenttiriitoja koskevat sopimukset – Potentiaalinen kilpailu – Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus – Kilpailusääntöjen rikkomisen kesto – Yhtenä kokonaisuutena pidettävän kilpailusääntöjen rikkomisen käsite – Sakot









Sisällys





I Johdanto

II Asian tausta

A Tosiseikat

1. Tässä asiassa kyseessä olevat toimijat

2. Kyseessä olevat tuotteet ja patentit

3. Perindopriilia koskevat patenttiriidat ja perindopriilin rinnakkaisversioiden markkinoille tuominen

a) Riita-asiat EPO:ssa

b) Riita-asiat kansallisissa tuomioistuimissa

4. Tässä asiassa kyseessä olevat patenttiriitoja koskevat sovintosopimukset, jotka Servier on tehnyt rinnakkaisvalmisteiden tuottajien kanssa

a) Nichen/Unichemin ja Matrixin kanssa tehdyt sopimukset

b) Tevan kanssa tehty sopimus

c) Lupinin kanssa tehty sopimus

B Riidanalainen päätös

C Valituksenalainen tuomio

III Asian käsittely unionin tuomioistuimessa ja asianosaisten vaatimukset

IV Asian arviointi

A Kilpailusääntöjen rikkomista koskeva toteamus

1. Servierin väitteiden rakenne ja tutkittavaksi ottaminen

2. Potentiaalinen kilpailu (toinen valitusperuste ja kolmannen, neljännen ja viidennen valitusperusteen ensimmäinen osa)

a) Patenttien sisältö potentiaalista kilpailua arvioitaessa

b) Rinnakkaisvalmisteiden tuottajien tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet päästä markkinoille esteistä huolimatta

1) Sopimus, jolla potentiaaliset tulijat suljetaan markkinoilta

2) Rinnakkaisvalmisteiden tuottajien toteuttamat valmistelutoimenpiteet ja niiden aikomus voittaa esteet

3) Lukuisten esteiden ilmeneminen

c) Todistustaakan jako

d) Muut väitteet, jotka koskevat kutakin mukana ollutta rinnakkaisvalmisteiden tuottajaa

1) Niche/Unichem ja Matrix

2) Teva

3) Lupin

e) Johtopäätös

3. Sopimusten luonnehdinta tarkoitukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi (ensimmäinen valitusperuste ja kolmannen, neljännen ja viidennen valitusperusteen toinen osa)

a) Kokemus ja se, onko kilpailunrajoitus ”helposti havaittavissa”

b) Maksut ja sopimusten väitetysti ”positiiviset” tai ”kaksijakoiset” vaikutukset

1) Maksut

2) Sopimusten väitetysti ”positiiviset” tai ”kaksijakoiset” vaikutukset

c) Kyseessä olevien sopimusten kilpailua rajoittavan tarkoituksen tarkastelu

1) Niche/Unichem- ja Matrix-sopimukset

2) Teva-sopimus

i) Teva-sopimuksen tavoitteet ja väitetysti kaksijaksoiset vaikutukset

– Väitetysti ”kaksijakoiset” tai ”kilpailua edistävät” vaikutukset

– Teva-sopimuksen ehtojen väitetty vahingollisuuden puuttuminen

ii) Maksut

3) Lupin-sopimus

i) Maksu

ii) Lupin-sopimuksen ehdot

d) Johtopäätös

4. Lupin-sopimuksen muodostaman kilpailusääntöjen rikkomisen päättymispäivä (viidennen valitusperusteen kolmas osa)

5. Niche-sopimuksen ja Matrix-sopimuksen luonnehdinta erillisiksi kilpailusääntöjen rikkomisiksi (kuudes valitusperuste)

B Sakot

1. Sakkoja koskevat oikeudelliset virheet, joihin Servier vetoaa (seitsemäs valitusperuste)

a) Nullum crimen, nulla poena sine lege periaate

b) Suhteellisuusperiaate ja kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden arviointi

2. Servierille Lupin-sopimuksen perusteella määrätty sakko (viidennen valitusperusteen kolmas osa)

3. Sakkoja koskeva johtopäätös

C Välipäätelmä

V Oikeudenkäyntikulut

VI Ratkaisuehdotus





I Johdanto

1. Asioiden Generics (UK) ym.( ) ja Lundbeck v. komissio( )jälkeen nyt käsiteltävässä asiassa, joka kuuluu unionin yleisen tuomioistuimen kahdeksasta tuomiosta tehtyjen yhdeksän valituksen ryhmään,( ) on jälleen arvioitava unionin kilpailuoikeuden kannalta alkuperäislääkkeiden valmistajan, tässä tapauksessa Servierin, ja rinnakkaisvalmisteiden tuottajien välisiä useita patenttiriitoja koskevia sovintosopimuksia.

2. Kuten asioissa Generics (UK) ym. ja Lundbeck v. komissio, nämä sopimukset on tehty tilanteessa, jossa kyseessä olevan lääkkeen vaikuttavaa ainetta, tässä tapauksessa perindopriilia, koskeva patentti oli jo tullut vapaasti käytettäväksi, vaikka Servierillä oli vielä tämän lääkkeen tiettyjä valmistusmenetelmiä koskevia niin sanottuja toissijaisia patentteja.

3. Riidanalaisissa sopimuksissa varmistettiin, että rinnakkaisvalmisteiden tuottajat, jotka halusivat tuoda markkinoille kyseisen lääkkeen rinnakkaisversioita, sitoutuivat lykkäämään markkinoilletuloaan Servierin tekemiä varojen siirtoja vastaan.

4. Komissio katsoi riidanalaisessa päätöksessä,( ) että kyseessä olevat sopimukset, jotka Servier oli tehnyt Nichen/Unichemin, Matrixin, Tevan, Krkan ja Lupinin kanssa, olivat tarkoitukseen ja vaikutukseen perustuvia kilpailunrajoituksia ja merkitsivät siten SEUT 101 artiklan rikkomista.

5. Komissio katsoi myös, että näiden sopimusten tekeminen yhdessä muiden toimien, kuten perindopriilin vaikuttavan aineen teknologioiden hankkimisen, kanssa muodosti Servierin strategian, jolla se pyrki viivästyttämään perindopriilin rinnakkaisvalmisteiden tuottajien tuloa tämän lääkkeen markkinoille, joilla Servierillä oli määräävä asema. Komissio piti tätä toimintaa SEUT 102 artiklan nojalla määräävän markkina-aseman väärinkäyttönä ja määräsi siitä seuraamuksia.

6. Unionin yleinen tuomioistuin vahvisti valituksenalaisessa tuomiossa ja muissa tähän ryhmään kuuluvissa asioissa antamissaan tuomioissa komission arvioinnin siitä, että Servierin tekemät sopimukset Nichen/Unichemin, Matrixin, Tevan ja Lupinin kanssa olivat tarkoitukseen perustuvia kilpailunrajoituksia. Servier on riitauttanut nämä unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset nyt käsiteltävällä valituksella tässä pilottitapauksessa, ja nämä rinnakkaisvalmisteiden tuottajat ovat riitauttaneet ne valituksissaan, jotka ne ovat tehneet itseään koskevista unionin yleisen tuomioistuimen tuomioista.

7. Unionin yleinen tuomioistuin kumosi riidanalaisen päätöksen sen sijaan siltä osin kuin Servierin Krkan kanssa tekemiä sopimuksia luonnehditaan tarkoitukseen ja vaikutukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi ja siltä osin kuin Servierin todetaan käyttäneen väärin määräävää markkina-asemaansa, sillä se katsoi komission tehneen virheitä merkityksellisiä markkinoita määritellessään.

8. Komissio on valittanut näistä unionin yleisen tuomioistuimen kumoamisratkaisuista asiassa komissio v. Servier ym. (C‑176/19 P), jossa myös esitän tänään ratkaisuehdotukseni, sekä asiassa komissio v. Krka (C‑151/19 P). Näihin asioihin liittyy uusia kysymyksiä, jotka koskevat patenttiriitaa koskevan sovintosopimuksen kanssa samanaikaisesti tehdyn lisenssisopimuksen luonnehdintaa tarkoitukseen perustuvaksi kilpailurajoitukseksi, tällaisen sopimuksen luonnehdintaa vaikutukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi ja merkityksellisten markkinoiden määrittelyä lääkealalla.

9. Tässä asiassa tulee sen sijaan esille lähinnä vain kysymyksiä, jotka on jo käsitelty asioissa Generics (UK) ym. ja Lundbeck v. komissio, joissa vahvistettuja periaatteita on näin ollen sovellettava tämän asian yhteydessä.

II Asian tausta

A Tosiseikat

10. Unionin yleinen tuomioistuin viittaa asian taustaan valituksenalaisen tuomion 1–73 kohdassa, jotka voidaan tätä valitusmenettelyä varten esittää tiivistäen seuraavasti.

1. Tässä asiassa kyseessä olevat toimijat

11. Servier-konserniin, joka muodostuu muun muassa sen Ranskaan sijoittautuneesta emoyhtiöstä Servier SAS:stä, Les Laboratoires Servier SAS:stä ja Servier Laboratories Ltd:stä (jäljempänä yhdessä Servier tai valittajat), kuuluu lääkeyhtiöitä ympäri maailmaa. Les Laboratoires Servier on ranskalainen lääkeyhtiö, joka on erikoistunut muun muassa sydän- ja verisuonitautien hoitoon käytettävien alkuperäislääkkeiden kehittämiseen.( ) Biogaran on Les Laboratoires Servierin kokonaan omistama tytäryhtiö, joka vastaa rinnakkaisvalmisteista.( )

12. Niche Generics Ltd (jäljempänä Niche) tuo markkinoille ja toimittaa rinnakkaisvalmisteita, ja siitä omisti aluksi 60 prosenttia ja sen on vuodesta 2006 omistanut kokonaan intialainen lääkeyhtiö Unichem Laboratories Ltd (jäljempänä Unichem), joka harjoittaa tutkimusta ja vaikuttavien aineiden ja lopputuotteiden valmistusta (jäljempänä yhdessä Niche/Unichem).( )

13. Matrix Laboratories Ltd (jäljempänä Matrix) on pääasiallisesti rinnakkaisvalmisteiden tuottajille tarkoitettuja vaikuttavia aineita kehittävä, tuottava ja markkinoiva intialainen yhtiö. Useiden pääomaosuuksien hankintojen seurauksena Mylan Inc. on vuodesta 2011 omistanut 97–98 prosenttia Matrixista, jonka toiminimenä on 5.10.2011 lähtien ollut Mylan Laboratories Ltd.( )

14. Teva Pharmaceutical Industries Ltd on monikansallinen lääkeyhtiö, joka kehittää, tuottaa ja markkinoi rinnakkaislääkkeitä ja vaikuttavia aineita omaan farmaseuttisten tuotteiden tuotantoonsa sekä muille yhtiöille. Teva UK Ltd on Teva Pharmaceuticals Europe BV:n – joka taas on Teva Pharmaceutical Industriesin kokonaan omistama tytäryhtiö – kokonaan omistama tytäryhtiö (jäljempänä yhdessä Teva). Teva on yksi maailman suurimmista rinnakkaislääkkeiden alalla toimivista lääkekonserneista. Tevaja Ivax Europe (jäljempänä Ivax), joka on rinnakkaislääkkeitä valmistava monikansallinen lääkeyhtiö, sulautuivat 26.1.2006, ja Ivaxista tuli Tevan kokonaan omistama tytäryhtiö.( )

15. Lupin Ltd on Lupin-konsernin Intiassa rekisteröity emoyhtiö, ja siihen kuuluu muun muassa Lupin (Europe) Limited, joka pääasiallisesti myy Lupinin vaikuttavaa ainetta ja lopputuotteita mutta myöntää myös lisenssejä Lupinin tuotteiden myyntilupahakemuksia varten ja myy suoraan Yhdistyneessä kuningaskunnassa pieniä määriä Lupinin lopputuotteita (jäljempänä yhdessä Lupin).( )

2. Kyseessä olevat tuotteet ja patentit

16. Servier kehitti perindopriilin, joka on sydän- ja verisuonitautien hoitoon soveltuva lääke ja joka on ensisijaisesti tarkoitettu verenpainetaudin ja sydämen vajaatoiminnan torjuntaan. Perindopriilin vaikuttava aine on suolan muodossa. Alun perin käytetty suola oli erbumiini (tai tert-butyyliamiini), jonka muoto on kiteinen Servierin sen synteesiin käyttämän prosessin vuoksi.( )

17. Perindopriilin molekyyliä koskeva patenttihakemus EP0049658 jätettiin Euroopan patenttivirastolle (EPO) 29.9.1981. Tämän patentin voimassaolon oli määrä päättyä 29.9.2001, mutta sen suojaa jatkettiin useissa Euroopan unionin jäsenvaltiossa – muun muassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa – 22.6.2003 saakka.( ) Ranskassa kyseisen patentin suojaa jatkettiin 22.3.2005 saakka ja Italiassa 13.2.2009 saakka.( ) Verenpainetaudin hoitoon käytettäville perindopriilierbumiinitableteille (2 ja 4 mg) annettiin Euroopassa myyntilupa vuosina 1988 ja 1989.( )

18. Molekyyliä koskevan patenttihakemuksen jättämisen jälkeen Servier jätti EPO:lle useita patenttihakemuksia, jotka koskivat perindopriilin valmistusmenetelmiä. Tämän oikeudenkäynnin kannalta merkityksellisiä ovat erityisesti patentit EP0308339, EP0308340 ja patentti EP0308341 (jäljempänä tässä järjestyksessä patentti 339, patentti 340 ja patentti 341), joita koskevat hakemukset jätettiin vuonna 1988 ja joiden voimassaolon oli määrä päättyä vuonna 2008, sekä erityisesti patentti EP1296947 (jota kutsutaan nimellä alfa-patentti, jäljempänä patentti 947), jota koskeva hakemus jätettiin vuonna 2001. Patentti 947 koski perindopriilierbumiinin alfakristalliinimuotoa ja sen valmistusmenetelmiä, ja se myönnettiin 4.2.2004.( )

19. Servier teki myös kansallisia patenttihakemuksia useissa unionin jäsenvaltioissa, esimerkiksi Bulgariassa, Tšekissä, Virossa, Unkarissa, Puolassa ja Slovakiassa. Nämä patentit myönnettiin 16.5.2006 Bulgariassa, 17.8.2006 Unkarissa, 23.1.2007 Tšekissä, 23.4.2007 Slovakiassa ja 24.3.2010 Puolassa. Nämä patentit vastasivat olennaisesti EPO:lle jätettyjä patenttihakemuksia.( )

20. Servier alkoi kehittää vuodesta 2002 lähtien toisen sukupolven perindopriilia, jota valmistettiin uudesta suolasta eli arginiinisuolasta ja jota varten se teki 17.2.2003 uuden patenttihakemuksen (EP1354873B). Tämä patentti myönnettiin 17.7.2004, ja sen voimassaolo vahvistettiin päättyväksi 17.2.2023. Perindopriiliarginiinia alettiin tuoda unionin markkinoille vuonna 2006. Tämä tuote on ensimmäisen sukupolven tuotteen biologisesti samanarvoinen rinnakkaisversio mutta sitä myydään eri annoksina uuden suolan eri molekyylipainon vuoksi.( ) Perindopriiliarginiini sai Ranskassa myyntiluvan vuonna 2004 ja on sen jälkeen hyväksytty muissa jäsenvaltioissa vastavuoroisen tunnustamisen menettelyssä.( )

3. Perindopriilia koskevat patenttiriidat ja perindopriilin rinnakkaisversioiden markkinoille tuominen

21. Vuosien 2003 ja 2009 välillä Servier oli asianosaisena useissa perindopriilia koskevissa riita-asioissa sekä EPO:ssa että kansallisissa tuomioistuimissa. Kyse oli lähinnä eri jäsenvaltioissa vireille pannuista patenttia 947 koskevista kieltomääräyshakemuksista ja menettelyistä, joissa Servierin vastapuolina oli useita perindopriilin rinnakkaisversion markkinoilletuloa valmistelevia rinnakkaisvalmisteiden tuottajia.( )

a) Riita-asiat EPO:ssa

22. Kymmenen rinnakkaisvalmisteiden tuottajaa, mukaan lukien Niche, Teva ja Lupin, teki patenttia 947 koskevan väitteen EPO:ssa vuonna 2004, jotta kyseinen patentti kumottaisiin kokonaisuudessaan, ja ne vetosivat perusteisiin, jotka koskivat sitä, että kyseinen patentti ei ollut uusi eikä keksinnöllinen ja että keksinnön kuvaus oli puutteellinen.( )

23. EPO:n väiteosasto vahvisti 27.7.2006 patentin 947 pätevyyden Servierin alkuperäisten vaatimusten vähäisten muutosten jälkeen (jäljempänä EPO:n 27.7.2006 tekemä päätös). Yhdeksän yhtiötä valitti kyseisestä päätöksestä mutta Krka ja Lupin ilmoittivat peruuttavansa valituksensa, Krka 11.1.2007 ja Lupin 5.2.2007, tehtyään sopimukset Servierin kanssa. EPO:n tekninen valituslautakunta kumosi 6.5.2009 tekemällään päätöksellä EPO:n 27.7.2006 tekemän päätöksen ja kumosi patentin 947 (jäljempänä EPO:n 6.5.2009 tekemä päätös). Servierin kyseisestä päätöksestä tekemä oikaisuvaatimus hylättiin 19.3.2010.( )

b) Riita-asiat kansallisissa tuomioistuimissa

24. Rinnakkaisvalmisteiden tuottajat riitauttivat patentin 947 pätevyyden myös tiettyjen jäsenvaltioiden tuomioistuimissa, ja Servier jätti väliaikaisia kieltomääräyksiä koskevia hakemuksia, jotka toisinaan menestyivät.( ) Useimmat näistä menettelyistä kuitenkin päättyivät ennen kuin patentin 947 pätevyydestä annettiin lopullinen päätös Servierin ja rinnakkaisvalmisteiden tuottajien välisten sovintosopimusten vuoksi.

25. Tässä yhteydessä on kuitenkin tuotava esille Servierin ja Apotexin – joka on ainoa Yhdistyneessä kuningaskunnassa Servieriä vastaan käydyn riidan asianosaisena oleva rinnakkaisvalmisteiden tuottaja, jonka kanssa Servier ei ole tehnyt sovintosopimusta – väliset kaksi riita-asiaa. Näiden riita-asioiden, joista toinen oli vireillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja toinen Alankomaissa, käsittelyä ei siis keskeytetty sovintosopimuksen tekemisen vuoksi, ja ne johtivat patentin 947 mitätöintiin.

26. Servier nosti 1.8.2006 High Court of Justice (England & Wales), Chancery Divisionissa (patents court) (Englannin ja Walesin alioikeus, Chancery-osasto (patenttijaosto)) Apotexiä vastaan patenttia 947 koskevan loukkauskanteen, koska Apotex oli tuonut Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoille ”riskillä” perindopriilin rinnakkaisversion, ja se sai väliaikaisen kieltomääräyksen 8.8.2006. Apotexin nostettua kyseisen patentin kumoamista koskevan vastakanteen patentti 947 mitätöitiin 6.7.2007, kieltomääräys kumottiin ja Apotex toi markkinoille geneerisen perindopriilin, mikä avasi markkinat rinnakkaisvalmisteille Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Patentin 947 mitätöintiä koskeva ratkaisu pysytettiin muutoksenhakuasteessa 9.5.2008.( )

27. Apotexin tytäryhtiö Katwijk Farma nosti 13.11.2007 alankomaalaisessa tuomioistuimessa patentin 947 Alankomaita koskevan osan kumoamista koskevan kanteen ja toi 13.12.2007 markkinoille geneerisen perindopriilinsa, kun taas Servierin väliaikaista kieltomääräystä koskeva hakemus hylättiin. Alankomaalainen tuomioistuin kumosi 11.6.2008 patentin 947 Alankomaiden osalta Tevan tytäryhtiön Pharmachemien samanaikaisesti nostaman kanteen perusteella.( )

28. Toukokuusta 2008 lähtien toinen rinnakkaisvalmisteiden tuottaja Sandoz toi geneerisen perindopriilinsa useiden jäsenvaltioiden markkinoille.( )

4. Tässä asiassa kyseessä olevat patenttiriitoja koskevat sovintosopimukset, jotka Servier on tehnyt rinnakkaisvalmisteiden tuottajien kanssa

29. Servier teki vuosien 2005 ja 2007 välillä sovintosopimuksia rinnakkaisvalmisteiden tuottajien Nichen/Unichemin, Matrixin, Tevan, Krkan ja Lupinin kanssa. Tässä valituksessa on kyse Servierin Nichen/Unichemin, Matrixin, Tevan ja Lupinin kanssa tekemistä sopimuksista.

a) Nichen/Unichemin ja Matrixin kanssa tehdyt sopimukset

30. Niche/Unichem ja Matrix tekivät yhteistyötä tuodakseen markkinoille perindopriilin rinnakkaisversion. Matrixin tehtävänä oli toimittaa vaikuttavaa ainetta ja Niche/Unichem oli vastuussa myyntilupien saamisesta ja lopputuotteen jakelusta.( )

31. Nichen EPO:ssa tekemän väitteen( ) lisäksi Servier ja Niche riitelivät 25.6.2004 lähtien High Court of Justice (England & Wales), Chancery Divisionissa (patents court) patenteista 339, 340, 341 ja 947. Tässä asiassa oli määrä pitää istunto 7. ja 8.2.2005. Matrix oli mukana tässä menettelyssä esittämällä lausumia mutta sillä ei ollut oikeudenkäyntiä vireillä Servieriä vastaan.( )

32. Servier teki 8.2.2005 kaksi sovintosopimusta, toisen Nichen/Unichemin kanssa (jäljempänä Niche-sopimus) ja toisen Matrixin kanssa (jäljempänä Matrix-sopimus). Samana päivänä Niche teki lisenssi- ja toimitussopimuksen Les Laboratoires Servierien kokonaan omistaman tytäryhtiön Biogaranin kanssa.

33. Servierin Nichen/Unichemin ja Matrixin kanssa tekemät sopimukset kattoivat kaikki maat, joissa patentit 339, 340, 341 ja 947 olivat voimassa lukuun ottamatta yhtä Euroopan talousalueen (ETA) ulkopuolista valtiota Matrix-sopimuksen osalta. Tiivistäen niissä määrättiin,( ) että Niche/Unichem ja Matrix pidättyvät valmistamasta tai toimittamasta perindopriilia, jonka Servier katsoi loukkaavan patenttejaan, ja riitauttamasta Servierin patentteja.

34. Vastikkeeksi Servier sitoutui olemaan nostamatta loukkauskannetta Nicheä/Unichemia ja Matrixia vastaan ja maksamaan 11,8 miljoonaa Englannin puntaa (GBP) Nichelle/Unichemille ja 11,8 miljoonaa puntaa Matrixille. Lisäksi Niche sitoutui Biogaranin kanssa tekemänsä sopimuksen perusteella luovuttamaan Biogaranille kolmen lääkkeen osalta asiakirjat, joita myyntilupien saaminen edellytti, sekä yhden niistä osalta sen ranskalaisen myyntiluvan. Vastikkeeksi Biogaranin oli määrä maksaa Nichelle 2,5 miljoonan punnan summa, jota ei ollut palautettava edes siinä tapauksessa, että Biogaran ei saa myyntilupia.

b) Tevan kanssa tehty sopimus

35. Tevan EPO:ssa tekemän väitteen( ) lisäksi Servier ja Ivax riitelivät 9.8.2005 lähtien Yhdistyneessä kuningaskunnassa patentista 947, mutta ne olivat kuitenkin päättäneet keskeyttää menettelyn siihen saakka, kunnes EPO:n väitemenettelyssä olisi tehty lopullinen päätös. Tevan tytäryhtiö Pharmachemie esitti 15.8.2007 patentin 947, sellaisena kuin se oli vahvistettu Alankomaissa, kumoamisvaatimuksen, joka hyväksyttiin 11.6.2008.( )

36. Servier ja Teva tekivät 13.6.2006 sovintosopimuksen, joka kattoi yksinomaan Yhdistyneen kuningaskunnan (jäljempänä Teva-sopimus). Sopimus tehtiin kolmeksi vuodeksi, ja sitä voitiin jatkaa vielä kahdella vuodella.

37. Kyseisen sopimuksen mukaan Teva sitoutui kolmeksi vuodeksi hankkimaan yksinomaan Servieriltä erbumiiniperindopriilin, joka oli tarkoitettu jakeluun Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Vastikkeeksi Servierin maksamasta 5 miljoonan punnan summasta Teva sitoutui olemaan myymättä (muuta kuin Servierin toimittamaa) geneeristä perindopriilia ja olemaan riitauttamatta Servierin patentteja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, mutta sitä ei ollut kielletty jatkamasta EPO:ssa väitemenettelyä riidanalaisia patentteja vastaan. Lisäksi Servier ja Teva sopivat kiinteämääräisestä korvauksesta Tevalle, jos perindopriilia ei toimitettaisi 1.8.2006 alkaen, eikä Tevalla ollut siinä tapauksessa oikeutta irtisanoa sovintosopimusta. EPO:n tehtyä 27.7.2006 päätöksen patentin 947 vahvistamisesta ja High Court of Justice (England & Wales), Chancery Divisionin (patents court) annettua 8.8.2006 kieltomääräyksen Apotexia vastaan( ) Servier vetosi kiinteämääräistä korvausta koskevaan ehtoon ja Teva sai siten 11 kuukauden ajalta 5,5 miljoonan punnan summan Servieriltä vastikkeena perindopriilin toimittamatta jättämisestä. Servier maksoi siis yhteensä 10,5 miljoonaa puntaa Tevalle tämän sovintosopimuksen perusteella.( )

38. Servier ja Teva tekivät 23.2.2007 Teva-sopimuksen lisäsopimuksen, jossa vahvistettiin yksinostovelvoitteen tosiasiallinen täytäntöönpano määräämällä päivä, jona Teva voi aloittaa Servierin toimittaman geneerisen perindopriilin jakelun. Tämä päivä oli joko Servierin yksipuolisesti vahvistama päivä tai sen oli vastattava patentin 947 kumoamis- tai päättymispäivää taikka päivää, jona Apotex aloittaa geneerisen perindopriilin jakelun Yhdistyneessä kuningaskunnassa sen ja Servierin välisen riidan ratkaisemisen seurauksena.( ) Lopulta Teva toi Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoille Servierin toimittamaa geneeristä perindopriilia, kun patentti 947 oli mitätöity Yhdistyneessä kuningaskunnassa 6.7.2007 menettelyssä Apotexin välillä.( )

c) Lupinin kanssa tehty sopimus

39. EPO:ssa tekemänsä väitteen lisäksi( ) Lupin nosti 18.10.2006 Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimessa patenttia 947, sellaisena kuin se on vahvistettu Yhdistyneessä kuningaskunnassa, koskevan mitättömyyskanteen ja vahvistuskanteen sen toteamiseksi, että perindopriilin rinnakkaisversiolla, jota se aikoi myydä tässä maassa, ei loukata kyseistä patenttia.( )

40. Servier ja Lupin tekivät 30.1.2007 patentteja koskevan sovintosopimuksen, joka kattoi kaikki maat yhtä ETA:n ulkopuolista maata lukuun ottamatta (jäljempänä Lupin-sopimus).

41. Tämän sopimuksen mukaan Lupin sitoutui olemaan myymättä geneeristä perindopriilia (siihen asti, kunnes Servier tai kolmannet osapuolet ovat tuoneet markkinoille geneeristä perindopriilia tai kunnes Servierin patentit ovat päättyneet tai ne on mitätöity) ja olemaan riitauttamatta useita Servierin hallussa olevia patentteja. Sopimuksessa määrättiin myös, että sopimuspuolet käyttävät ”kaikki kohtuulliset keinot” tehdäkseen jakelusopimuksen, jonka nojalla Servier alkaisi toimittaa perindopriilia Lupinille sen jälkeen, kun Servier tai kolmannet osapuolet ovat tuoneet markkinoille geneeristä perindopriilia. Tällaista sopimusta ei lopulta allekirjoitettu, eikä Lupin tullut koskaan perindopriilin markkinoille.

42. Servier ja Lupin tekivät myös Lupin-sopimuksen yhteydessä immateriaalioikeuksien siirtosopimuksen ja lisenssisopimuksen. Näiden sopimusten perusteella Servier maksoi Lupinille 40 miljoonaa euroa Lupinin perindopriilia koskevien patenttihakemusten hankinnasta ja Lupinille myönnettiin lisenssi hankittujen hakemusten osalta.( )

B Riidanalainen päätös

43. Komissio antoi 9.7.2014 riidanalaisen päätöksen.( )

44. Tämän muutoksenhakumenettelyn kannalta merkityksellistä on se, että komissio katsoi Servierin Nichen/Unichemin, Matrixin, Tevan ja Lupinin kanssa tekemät sopimukset tarkoitukseen ja vaikutukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi.

45. Komissio katsoi myös, että Servierin Krkan kanssa tekemät sopimukset merkitsivät tarkoitukseen ja vaikutukseen perustuvaa kilpailunrajoitusta ja että Servier oli rikkonut SEUT 102 artiklaa, kun se oli kehittänyt ja pannut täytäntöön muun muassa teknologiaa hankkimalla ja sovintosopimuksilla markkinoilta sulkevan strategian, joka kattoi perindopriilin formulaatioiden markkinat Ranskassa, Alankomaissa, Puolassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa sekä perindopriilin vaikuttavan aineen teknologian markkinat.

46. Komissio totesi näin ollen, että Servier oli rikkonut SEUT 101 ja SEUT 102 artiklaa, ja määräsi sille sakkoja näistä rikkomisista.

C Valituksenalainen tuomio

47. Servier nosti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 21.9.2014 toimittamallaan kannekirjelmällä kanteen riidanalaisesta päätöksestä. Unionin yleisessä tuomioistuimessa Servierin vaatimuksia tuki European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA).

48. Valituksenalaisella tuomiolla unionin yleinen tuomioistuin, joka ratkaisi asian laajennetussa jaostossa, ensinnäkin kumosi 1) riidanalaisen päätöksen 4 artiklan (jossa todetaan Servierin rikkoneen SEUT 101 artiklaa Krkan kanssa tehtyjen sopimusten perusteella); 2) riidanalaisen päätöksen 6 artiklan (jossa todetaan Servierin rikkoneen SEUT 102 artiklaa) ja 3) riidanalaisen päätöksen 7 artiklan 4 kohdan b alakohdan ja 6 kohdan (jossa määrätään Servierille sakot näistä kahdesta rikkomisesta).

49. Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin 4) alensi Servierille riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa tarkoitetun, Matrixin kanssa tehdyn sopimuksen perusteella määrätyn sakon määrää, joka ilmenee kyseisen päätöksen 7 artiklan 2 kohdan b alakohdasta. Kolmanneksi se 5) hylkäsi kanteen muilta osin ja neljänneksi 6) ja 7) määräsi, että Servierin, komission ja EFPIA:n on vastattava omista oikeudenkäyntikuluistaan.

III Asian käsittely unionin tuomioistuimessa ja asianosaisten vaatimukset

50. Servier valitti valituksenalaisesta tuomiosta 28.2.2019 toimittamallaan kirjelmällä, ja EFPIA tuki edelleen sen vaatimuksia.

51. Samanaikaisesti myös muut riidanalaisen päätöksen adressaatit, jotka olivat hävinneet asian unionin yleisessä tuomioistuimessa, valittivat unionin yleisen tuomioistuimen tuomioista, joilla oli hylätty niiden tästä päätöksestä nostamat kanteet, kun taas komissio valitti siitä, että unionin yleinen tuomioistuin oli kumonnut Krkan kanssa tehtyjä sopimuksia ja SEUT 102 artiklaa koskevia riidanalaisen päätöksen osia.( )

52. Yhdistynyt kuningaskunta pyysi 22.5.2019 toimittamallaan hakemuksella saada osallistua tähän oikeudenkäyntiin tukeakseen komission vaatimuksia. Väliintulohakemus hyväksyttiin unionin tuomioistuimen presidentin 16.6.2019 tekemällä päätöksellä.

53. Servier vaatii, että unionin tuomioistuin

– ensisijaisesti, kun otetaan huomioon ensimmäinen, toinen, kolmas, neljäs ja viides valitusperuste, joilla kiistetään SEUT 101 artiklan rikkominen,

– kumoaa valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 4, 5 ja 6 kohdan

– kumoaa riidanalaisen päätöksen 1 artiklan b alakohdan, 2 artiklan b alakohdan, 3 artiklan b alakohdan ja 5 artiklan b alakohdan ja näin ollen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan, 2 kohdan b alakohdan, 3 kohdan b alakohdan ja 5 kohdan b alakohdan tai muussa tapauksessa palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä lausuisi kyseisten sopimusten vaikutuksista

– toissijaisesti, kun otetaan huomioon kuudes valitusperuste,

– kumoaa valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 4 ja 5 kohdan siltä osin kuin niissä vahvistetaan komission toteamukset erillisistä kilpailusääntöjen rikkomisista ja kumulatiivisista sakoista Niche- ja Matrix-sopimusten osalta ja näin ollen kumoaa riidanalaisen päätöksen 1 artiklan b alakohdan, 2 artiklan b alakohdan, 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 2 kohdan b alakohdan

– edelleen toissijaisesti

– kumoaa valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 4 ja 5 kohdan sekä riidanalaisen päätöksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan, 2 kohdan b alakohdan, 3 kohdan b alakohdan ja 5 kohdan b alakohdan, kun otetaan huomioon seitsemännen valitusperusteen ensimmäinen ja toinen osa, joilla kiistetään kaikkien sakkojen peruste ja määrä

– kumoaa valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 5 kohdan sekä riidanalaisen päätöksen 5 artiklan b alakohdan ja 7 artiklan 5 kohdan b alakohdan, kun otetaan huomioon viidennen valitusperusteen neljäs osa, joka koskee väitetyn kilpailusääntöjen rikkomisen kestoa ja Servierin ja Lupinin välistä sopimusta koskevan sakon laskemista, ja vahvistaa näin ollen sakon täyttä harkintavaltaansa käyttäen

– ja joka tapauksessa

– velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

54. EFPIA vaatii, että unionin tuomioistuin

– kumoaa valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 4, 5 ja 6 kohdan

– kumoaa riidanalaisen päätöksen 1 artiklan b alakohdan, 2 artiklan b alakohdan, 3 artiklan b alakohdan ja 5 artiklan b alakohdan ja näin ollen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan, 2 kohdan b alakohdan, 3 kohdan b alakohdan ja 5 kohdan b alakohdan tai muussa tapauksessa palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä lausuisi kyseisten sopimusten vaikutuksista, ja

– velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut tässä menettelyssä ja ensimmäisessä oikeusasteessa.

55. Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin

– hylkää valituksen ja

– velvoittaa valittajat korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa että unionin tuomioistuimessa.

56. Yhdistynyt kuningaskunta tukee näitä komission vaatimuksia.

57. Unionin tuomioistuin kehotti 13.9.2021 asianosaisia esittämään huomautuksensa tuomiosta Generics (UK) ym. sekä ryhmään Lundbeck v. komissio kuuluvista tuomioista.( )

58. Unionin yleisen tuomioistuimen riidanalaisesta päätöksestä antamista kahdeksasta tuomiosta tehtyjen yhdeksän valituksen asianosaisten huomautukset ja niiden vastaukset unionin tuomioistuimen kysymyksiin kuultiin 20. ja 21.10.2021 pidetyssä yhteisessä istunnossa.

IV Asian arviointi

59. Servier väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti vahvistanut komission toteamuksen, jonka mukaan Nichen/Unichemin, Matrixin, Tevan ja Lupinin kanssa tehdyt sopimukset merkitsivät SEUT 101 artiklan rikkomista, ja sen, että se saattoi määrätä Servierille sakkoja tästä rikkomisesta.

60. Servier esittää väitteensä seitsemän valitusperusteen yhteydessä, ja niistä kuusi ensimmäistä koskevat toteamusta kilpailusääntöjen rikkomisesta (A), kun taas seitsemäs koskee sakkoja (B).

A Kilpailusääntöjen rikkomista koskeva toteamus

1. Servierin väitteiden rakenne ja tutkittavaksi ottaminen

61. Kahdella ensimmäisellä valitusperusteellaan Servier väittää yleisellä tasolla, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisia virheitä arvioidessaan sopimusten kilpailunvastaista tarkoitusta (ensimmäinen valitusperuste) sekä osapuolten välistä potentiaalista kilpailua (toinen valitusperuste).

62. Kolmannella, neljännellä ja viidennellä valitusperusteellaan Servier vetoaa tällaisiin virheisiin kunkin kyseessä olevan sopimuksen osalta eli siltä osin kuin kyse on Niche- ja Matrix-sopimuksista (kolmas valitusperuste), Teva-sopimuksesta (neljäs valitusperuste) ja Lupin-sopimuksesta (viides valitusperuste). Viidennen valitusperusteensa kolmannessa osassa Servier väittää lisäksi, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt virheitä määrittäessään Lupin-sopimuksen muodostaman kilpailusääntöjen rikkomisen päättymispäivän.

63. Kuudennella valitusperusteellaan Servier vetoaa toissijaisesti unionin yleisen tuomioistuimen tekemiin oikeudellisiin virheisiin, jotka koskevat Niche- ja Matrix-sopimusten luonnehtimista erillisiksi kilpailusääntöjen rikkomisiksi.

64. Komissio väittää aluksi, että ensimmäinen ja toinen valitusperuste on jätettävä siltä osin tutkimatta kuin Servier kritisoi teoreettisesti ja abstraktisti unionin yleisen tuomioistuimen väitetysti tekemiä virheitä viittaamatta valituksenalaisen tuomion täsmällisiin kohtiin. Lisäksi Servier toistaa komission mukaan jo unionin yleisessä tuomioistuimessa esitettyjä ja tämän hylkäämiä väitteitä selittämättä, minkä virheen unionin yleinen tuomioistuin olisi tehnyt ne hylätessään.

65. Tämä kritiikki on perusteltua siltä osin kuin kyse on osasta Servierin esittämiä väitteitä paitsi sen ensimmäisen ja toisen valitusperusteen myös kolmannen, neljännen ja viidennen valitusperusteen yhteydessä. Osassa lausumiaan Servier esittää yleisiä perusteluja ja luettelee useita virheellisinä pitämiään valituksenalaisen tuomion kohtia esittämättä, mistä unionin yleisen tuomioistuimen näissä kohdissa väitetysti tekemät virheet konkreettisesti muodostuisivat. Vastaavasti Servier tyytyy useissa valituskirjelmänsä kohdissa toistamaan unionin yleisessä tuomioistuimessa jo esittämiään väitteitä ja viittaamaan sille toimittamiinsa kirjelmiin lukuisine liitteineen.

66. Kuten komissio itsekin myöntää, lukuun ottamatta näitä perusteluja, jotka on jätettävä tutkimatta, Servierin eri valitusperusteidensa yhteydessä esittämät lausumat yhdessä luettuina osoittavat, että Servier kytkee yleiset väitteensä, jotka koskevat unionin yleisen tuomioistuimen suorittamaa tarkastelua potentiaalisesta kilpailusta ja sopimusten kilpailunvastaisesta tarkoituksesta, siihen, miten se on tarkastellut sen kyseessä oleviin rinnakkaisvalmisteiden tuottajiin ylläpitämiin suhteisiin liittyviä eri seikkoja ja sen niiden kanssa tekemiä erityisiä sopimuksia. Tässä yhteydessä Servier yksilöi tuomion perustelut ja näissä perusteluissa väitetysti tehdyt virheet.

67. Näiden väitteiden tutkimista vaikeuttaa tosin se, että nämä väitteet on esitetty valituksen eri kohdissa. Potentiaalisen kilpailun osalta on luettava toinen valitusperuste ja kolmannen, neljännen ja viidennen valitusperusteen ensimmäinen osa yhdessä. Vastaavasti sopimusten kilpailunvastaisen tarkoituksen osalta on viitattava ensimmäiseen valitusperusteeseen ja kolmannen, neljännen ja viidennen valitusperusteen toiseen osaan. Niitä tällä tavoin luettaessa on kuitenkin mahdollista yksilöidä Servierin valituksenalaiseen tuomioon kohdistamat konkreettiset väitteet, ja siinä mielessä Servierin väitteiden on katsottava täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset. Näin ollen jäljempänä Servierin eri valitusperusteita tarkasteltaessa tutkitaan sen väitteiden se osa, joka voidaan ottaa tutkittavaksi, mutta on täsmennettävä, että nämä väitteet sijoittuvat usein oikeudellisen luonnehdinnan ja tosiseikkojen arvioinnin väliselle harmaalle alueelle.

68. Näiden täsmennysten jälkeen on ensin tutkittava Servierin väitteet, jotka koskevat potentiaalista kilpailua (2), minkä jälkeen tarkastellaan sen väitteitä, jotka koskevat sopimusten kilpailunvastaista tarkoitusta (3), Lupin-sopimuksen muodostaman kilpailusääntöjen rikkomisen päättymispäivää (4) ja lopuksi Niche-sopimuksen ja Matrix-sopimuksen luonnehdintaa erillisiksi kilpailusääntöjen rikkomisiksi (5).

2. Potentiaalinen kilpailu (toinen valitusperuste ja kolmannen, neljännen ja viidennen valitusperusteen ensimmäinen osa)

69. Servier väittää aluksi, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt kolme virhettä tutkiessaan sitä, olivatko Servier ja rinnakkaisvalmisteiden tuottajat potentiaalisia kilpailijoita sopimusten tekoajankohtana. Unionin yleinen tuomioistuin ei sen mukaan ole ottanut asianmukaisesti huomioon patenttien sisältöä (a), se on päätellyt virheellisesti, että rinnakkaisvalmisteiden tuottajien valmistelutoimenpiteet olivat osoitus todellisesta kyvystä päästä markkinoille (b), ja se on kääntänyt todistustaakan (c). Tämän jälkeen Servier pyrkii luettelemaan nämä virheet siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin on arvioinut sen kilpailusuhdetta kuhunkin kyseessä olevaan rinnakkaisvalmisteiden tuottajaan (d).

a) Patenttien sisältö potentiaalista kilpailua arvioitaessa

70. Servier väittää aluksi, että unionin yleinen tuomioistuin on ymmärtänyt väärin patenttien sisällön, kun se on jättänyt huomiotta patentteihin liittyvät esteet arvioidessaan rinnakkaisvalmisteiden tuottajien kykyä tulla nopeasti markkinoille. Jopa ennen päätöstä patentin pätevyydestä ja siitä, loukkaako rinnakkaislääke patenttia, vahvana pidetty patentti samoin kuin väliaikaiset kieltomääräykset, joilla rinnakkaisvalmisteiden tuottajia kielletään tulemasta markkinoille, voivat vaikuttaa tällaisten tuottajien kykyyn tulla markkinoille.

71. Tältä osin on muistettava, että sen selvittämiseksi, onko sopimuksen osapuolena oleva yritys potentiaalinen kilpailija tietyillä markkinoilla, on tarkistettava, liittyykö markkinoilletuloon ylitsepääsemättömiä esteitä( ) ja olisiko kyseessä olevalla yrityksillä ollut tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet päästä kyseisille markkinoille ja kilpailla niillä vakiintuneesti toimivien yritysten kanssa ilman kyseistä sopimusta. Tämä tarkistus on suoritettava kyseisen sopimuksen konkreettisen taloudellisen ja oikeudellisen asiayhteyden perusteella.( )

72. Tarkasteltaessa vapaasti käytettäväksi tulleen vaikuttavan aineen valmistusmenetelmää suojaavan patentin haltijan ja sellaisten yhtiöiden, jotka haluavat tuoda markkinoille tätä vaikuttavaa ainetta sisältäviä rinnakkaislääkkeitä, välistä potentiaalista kilpailua tilanteessa, jossa nämä ovat tehneet nyt esillä olevan kaltaisia sopimuksia, ei varmasti ole mahdollista jättää huomiotta kyseisiä patentteja, jotka kuuluvat kiistattomasti kyseiseen taloudelliseen ja oikeudelliseen asiayhteyteen.( )

73. Tässä asiayhteydessä on kuitenkin otettava myös huomioon, että lääkkeen valmistusmenetelmää koskevan patentin pätevyysolettama ei vastaa olettamaa, jonka mukaan kyseisen lääkkeen rinnakkaisvalmisteet olisivat lainvastaisia, kun tämän lääkkeen patentinhaltija katsoo niiden loukkaavan patenttia. Riidat, jotka koskevat sekä menetelmäpatenttien pätevyyttä että sitä, loukkaavatko rinnakkaislääkkeet patenttia, eli onko ne valmistettu edelleen patenteilla suojattujen menetelmien mukaisesti, ovat päinvastoin yleisiä ja jopa osoitus siitä, että osapuolten välillä on potentiaalista kilpailua koskeva suhde.( )

74. Tästä seuraa, että tällaisessa tilanteessa sellaisen patentin olemassaoloa, jolla suojataan vapaasti käytettäväksi tulleen vaikuttavan aineen valmistusmenetelmää, ei voida sellaisenaan pitää ylitsepääsemättömänä esteenä tätä vaikuttavaa ainetta sisältävien rinnakkaislääkkeiden markkinoilletulolle.( )

75. Tarkastelun potentiaalisesta kilpailusta tällaisen patentin haltijan ja sellaisten yhtiöiden välillä, jotka haluavat tuoda markkinoille rinnakkaisvalmisteita, kun nämä ovat tehneet nyt esillä olevan kaltaisia sopimuksia, on kohdistuttava juuri siihen, oliko näillä yhtiöillä kyseisten patenttioikeuksien olemassaolosta huolimatta tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet päästä markkinoille sopimusten tekoajankohtana. Tällaisten mahdollisuuksien olemassaolo voidaan näyttää toteen useilla yhtäpitävillä seikoilla, muun muassa rinnakkaisvalmisteiden tuottajien toteuttamilla valmistelutoimenpiteillä sekä niiden samoin kuin patentinhaltijan käsityksellä tilanteesta.( )

76. Toisin kuin Servier väittää, unionin yleinen tuomioistuin on tässä tapauksessa suorittanut asianmukaisesti tällaisen tarkastelun valituksenalaisen tuomion 432 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa (Nichen/Unichemin osalta), 579 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa (Tevan osalta) ja 718 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa (Lupinin osalta). Unionin yleinen tuomioistuin on tutkinut huolellisesti, oliko näillä yhtiöillä tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet päästä markkinoille huolimatta paitsi Servierin patenttien muodostamista esteistä myös teknisistä esteistä, jotka koskevat niiden tuotteiden kehittämistä, ja sääntelyyn liittyvistä esteistä, jotka koskevat myyntilupien saamista näille tuotteille.

b) Rinnakkaisvalmisteiden tuottajien tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet päästä markkinoille esteistä huolimatta

77. Edellä esitetystä seuraa, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole Servierin väittämällä tavalla tyytynyt soveltamaan arviointiperustetta, joka koskee pelkkää teoreettista aikomusta tulla markkinoille määrittelemättömällä aikajänteellä. Unionin yleinen tuomioistuin ei suinkaan ole pitäytynyt tarkastelemaan puhtaasti hypoteettisia, asiayhteydestään irrotettuja mahdollisuuksia päästä markkinoille, vaan se on päinvastoin nimenomaan tutkinut, ilmensivätkö rinnakkaisvalmisteiden tuottajien toteuttamat konkreettiset toimenpiteet niiden tosiasiallisia ja konkreettisia mahdollisuuksia päästä markkinoille Servierin patenteista huolimatta. Tässä tarkastelussaan unionin yleinen tuomioistuin tukeutuu objektiivisiin seikkoihin, joiden paikkansapitävyyttä Servier ei ole kiistänyt, kuten jo tehtyihin investointeihin, toimenpiteisiin myyntiluvan saamiseksi ja liikekumppanien kanssa tehtyihin sopimuksiin.

78. Servierin tältä osin esittämä kritiikki ei osoita unionin yleisen tuomioistuimen tehneen virheitä tässä tarkastelussaan.

1) Sopimus, jolla potentiaaliset tulijat suljetaan markkinoilta

79. Toisin kuin Servier väittää, unionin tuomioistuin on nimenomaisesti katsonut, että kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa se, että toimijat tekevät sopimuksen, jonka tarkoituksena on pitää toinen niistä pois markkinoilta, on vahva indisio kilpailusuhteen olemassaolosta niiden välillä, minkä lisäksi sillä on myös ”eniten näyttöarvoa”. Tällainen indisio on myös se, että alkuperäislääkkeiden valmistaja siirtää varoja rinnakkaisvalmisteiden tuottajalle vastikkeena tämän markkinoilletulon lykkäämisestä. Tämä tahto nimittäin ilmentää käsitystä, joka alkuperäislääkkeiden valmistajalla on kyseisen rinnakkaisvalmisteiden tuottajan sen kaupallisille eduille aiheuttamasta riskistä ja jolla on merkitystä arvioitaessa potentiaalisen kilpailun olemassaoloa.( )

80. Tämä on vain johdonmukaista, sillä nämä seikat tukevat juuri sitä, että kyseessä olevalla rinnakkaisvalmisteiden tuottajalla on tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet päästä markkinoille ja ettei siihen liity ylitsepääsemättömiä esteitä. Ei ole uskottavaa, että tilanteessa, jossa rinnakkaisvalmisteiden tuottaja ei pääsisi markkinoille eikä siis merkitsisi uhkaa alkuperäislääkkeiden valmistajalle, tämä valmistaja tekisi sen kanssa sopimuksen, jonka tarkoituksena on pitää se pois markkinoilta maksua vastaan. Arvioitaessa talouden toimijoiden välistä potentiaalista kilpailua nämä seikat on otettava huomioon samassa tutkinnan vaiheessa ja samalla perusteella kuin rinnakkaisvalmisteiden tuottajien tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet päästä markkinoille ilman ylitsepääsemättömiä esteitä. Kaikki nämä seikat muodostavat yhdessä niiden seikkojen kokonaisuuden, joihin komissio voi tukeutua osoittaakseen potentiaalisen kilpailun sellaisten toimijoiden välillä, joista yksi jo toimii markkinoilla, joille muut pyrkivät pääsemään.

81. Näin ollen unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 450 kohdassa esittämä toteamus, jonka mukaan se, että Servier teki riidanalaiset sopimukset rinnakkaisvalmisteiden tuottajien kanssa, oli merkityksellinen seikka arvioitaessa näiden toimijoiden välistä potentiaalista kilpailua, ei ole virheellinen.

2) Rinnakkaisvalmisteiden tuottajien toteuttamat valmistelutoimenpiteet ja niiden aikomus voittaa esteet

82. Toisin kuin Servier väittää, osoituksena tosiasiallisista ja konkreettisista mahdollisuuksista päästä markkinoille on se, että rinnakkaisvalmisteiden tuottajat olivat toteuttaneet sopimusten tekoajankohtana riittäviä valmistelutoimenpiteitä, jotta ne saattoivat päästä markkinoille sellaisessa ajassa, joka voi aiheuttaa kilpailupainetta alkuperäislääkkeiden valmistajalle. Tällaisten toimenpiteiden perusteella voidaan todeta se, että tällaiset rinnakkaisvalmisteiden tuottajat ovat vakaasti päättäneet päästä sellaisen lääkkeen markkinoille, joka sisältää vapaasti käytettäväksi tullutta vaikuttavaa ainetta, ja että ne ovat kykeneviä itse tekemään niin silloinkin, kun alkuperäislääkkeiden valmistajan hallussa on menetelmäpatentteja.( )

83. Kuten unionin yleinen tuomioistuin toteaa aivan oikein valituksenalaisen tuomion 384, 444, 458 ja 728 kohdassa, tässä yhteydessä toimijan aikomus tulla markkinoille on seikka, joka voi tukea toteamusta sen kyvystä tulla markkinoille.( ) Servier ei näin ollen voi väittää, että unionin yleinen tuomioistuin olisi tehnyt virheitä arvioidessaan rinnakkaisvalmisteiden tuottajien käsitystä patentteihin liittyvistä riskeistä. Lisäksi näistä kohdista sekä valituksenalaisen tuomion 445 kohdasta ja sitä seuraavista kohdista ja 729 kohdasta ja sitä seuraavista kohdista ilmenee unionin yleisen tuomioistuimen todenneen, että vaikka komission esittämät seikat sen osoittamiseksi, että rinnakkaisvalmisteiden tuottajat luottivat patenttioikeudenkäyntien suotuisaan lopputulokseen, oli jätettävä huomiotta, näiden yhtiöiden toteuttamat tekniset ja oikeudenkäynteihin liittyvät toimenpiteet kuitenkin osoittivat, että niillä oli aikomus tulla markkinoille.

84. Toisin kuin Servier väittää, unionin yleinen tuomioistuin on perustellusti katsonut näiden toimenpiteiden osoittavan, että markkinoilletuloa ei ollut tehty näiden yhtiöiden kannalta vähemmän houkuttelevaksi erilaisilla patentteihin tai sääntelyyn liittyvillä esteillä tai teknisillä esteillä ja että ne olivat päinvastoin vakaasti päättäneet voittaa nämä esteet.

3) Lukuisten esteiden ilmeneminen

85. Servier väittää kuitenkin, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen tutkiessaan rinnakkaisvalmisteiden tuottajien, erityisesti Nichen ja Matrixin, kohtaamia patentteihin liittyviä, teknisiä, sääntelyyn liittyviä ja taloudellisia vaikeuksia erikseen eikä yhtenä kokonaisuutena. Vaikka kukin vaikeus ei erikseen ollut ylitsepääsemätön, tämä ei Servierin mukaan tarkoittanut, että nämä yhtiöt olisivat kyenneet voittamaan kaikki nämä vaikeudet.

86. Komission mukaan tätä väitettä ei ole esitetty ensimmäisessä oikeusasteessa, minkä vuoksi se on jätettävä tutkimatta. Koska kyseisellä väitteellä kuitenkin laajennetaan unionin yleisessä tuomioistuimessa esitettyä kanneperustetta ja kritisoidaan sitä, miten unionin yleinen tuomioistuin on soveltanut SEUT 101 artiklaa, Servier voi vedota siihen muutoksenhakuasteessa.( )

87. Aineellisesti tämä väite ei kuitenkaan voi menestyä.

88. Unionin yleinen tuomioistuin tarkastelee huolellisesti ja yksityiskohtaisesti valituksenalaisen tuomion 442 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa (Nichen/Unichemin osalta), 589 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa (Tevan osalta) ja 726 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa (Lupinin osalta) erilaisia patentteihin liittyviä, teknisiä, sääntelyyn liittyviä ja rahoituksellisia esteitä, joita nämä yhtiöt olivat Servierin mukaan kohdanneet valmistellessaan tuotteidensa tuomista markkinoille. Tässä tarkastelussa unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että kyseisten yhtiöiden näiden vaikeuksien voittamiseksi toteuttamat jatkuvat toimenpiteet osoittavat, ettei kyse ollut ylitsepääsemättömistä esteistä, joiden vuoksi tällainen markkinoilletulo olisi ollut mahdotonta.

89. Unionin yleinen tuomioistuin on näin ollen tukeutunut suureen määrään tosiseikkoja, joita Servier ei ole riitauttanut.

90. Tässä tilanteessa Servier ei voi kritisoida unionin yleistä tuomioistuinta siitä, ettei se ole tutkinut eri esteitä kokonaisuudessaan.

91. Kuten komissio väittää perustellusti, Servier ei ole selittänyt, miksi tai miten nämä esteet kokonaisuutena tarkasteltuina olisivat voineet osoittautua ylitsepääsemättömiksi, kun taas unionin yleinen tuomioistuin on arvioinut oikeudellista virhettä tekemättä, että rinnakkaisvalmisteiden tuottajat olivat valmiita voittamaan ne erikseen tarkasteltuina. Servier ei ole liioin selittänyt, mitä tällaisen tarkastelun olisi konkreettisesti pitänyt käsittää ja miten se olisi poikennut unionin yleisen tuomioistuimen suorittamasta tarkastelusta.

92. Komissio on myös oikeassa väittäessään, että sen lähestymistapa on nimenomaan ollut kokonaisvaltainen, kun se on osoittanut, miten rinnakkaisvalmisteiden tuottajat ja muun muassa Niche olivat toteuttaneet sekä patentteja koskevia toimenpiteitä (kanteiden nostaminen) että teknisiä toimenpiteitä (teknisten esteiden ratkaiseminen), sääntelyyn liittyviä toimenpiteitä (yhteydenpito kansallisiin viranomaisiin myyntilupien saamiseksi) tai rahoituksellisia toimenpiteitä (yhteydenotot emoyhtiöön tuen saamiseksi). Unionin yleinen tuomioistuin ei ole pelkästään tarkistanut komission näin esittämien seikkojen paikkansapitävyyttä vaan se on lisäksi arvioinut keskinäisiä yhteyksiä eri tasoilla esimerkiksi hylätessään valituksenalaisen tuomion 494 kohdassa Servierin väitteet, joiden mukaan Nichen taloudelliset vaikeudet olisivat estäneet sitä varautumasta patenttioikeudenkäynteihin liittyviin oikeudenkäyntikulu- ja vahingonkorvausriskeihin.

93. Väite, jonka mukaan rinnakkaisvalmisteiden tuottajien markkinoillepääsyn esteitä ei ole arvioitu kokonaisuutena, on siis niin ikään hylättävä.

c) Todistustaakan jako

94. Servier väittää, että tukeutuessaan pelkästään toimenpiteiden olemassaoloon osoittaakseen rinnakkaisvalmisteiden tuottajien tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet tulla markkinoille unionin yleinen tuomioistuin on edellyttänyt, että Servier esittää tämän toteamuksen kumoamiseksi näyttöä siitä, että näiden yhtiöiden markkinoilletulolle oli asetettu ylitsepääsemättömiä esteitä. Tämä muistuttaa Servierin mukaan negatiivisen näytön edellyttämistä (ylivoimainen näyttövelvollisuus, probatio diabolica). Tällä tavoin unionin yleinen tuomioistuin on Servierin mukaan kääntänyt todistustaakan ja loukannut periaatetta, jonka mukaan todistustaakka rinnakkaisvalmisteiden tuottajien tosiasiallisista ja konkreettisista mahdollisuuksista päästä markkinoille kuuluu komissiolle.

95. Nämä väitteet ovat täysin perusteettomia.

96. Kuten unionin yleinen tuomioistuin katsoo perustellusti valituksenalaisen tuomion 386 kohdassa, pitää toki paikkansa, että todistustaakka kilpailijan tosiasiallisista ja konkreettisista mahdollisuuksista päästä markkinoille kuuluu komissiolle. Kuten unionin yleinen tuomioistuin niin ikään katsoo perustellusti kyseisessä kohdassa, jos kuitenkin komissio on esittänyt useita yhtäpitäviä seikkoja, jotka ovat osoitus kyseisen tuotteen tuotantoon ja markkinointiin tähtäävistä järjestelyistä riittävän lyhyessä ajassa, jotta ne kohdistuisivat markkinoilla olevaan toimijaan, se on teknisiä, sääntelyyn liittyviä, kaupallisia tai rahoituksellisia vaikeuksia koskevien vastakkaisten todisteiden puuttuessa näyttänyt riittävästi toteen tällaisten mahdollisuuksien olemassaolon asian olosuhteissa.

97. Servierin näkemyksestä poiketen tämä todistustaakan jako vastaa täysin unionin kilpailusääntöjen rikkomista koskevassa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä vakiintuneita periaatteita. Näiden periaatteiden mukaan komission on näytettävä toteamansa rikkominen toteen ja sen on esitettävä oikeudellisesti riittävä näyttö siitä, että tämän rikkomisen perustana olevat tosiseikat ovat olemassa.( ) Sen tehtävänä on tässä tarkoituksessa hankkia riittävän täsmällistä ja yhtäpitävää näyttöä, jonka perusteella voidaan vakuuttua siitä, että väitetty rikkominen on tapahtunut.( ) Kuitenkin silloin, kun komissio hankkii tällaista näyttöä, asianomaisten toimijoiden on vedottava siihen, että komission esittämät todisteet ovat riittämättömiä rikkomisen perusteena olevien seikkojen toteen näyttämiseksi.( )

98. Vaikka lakiin perustuva todistustaakka kuuluu näiden periaatteiden mukaan joko komissiolle tai asianomaiselle yritykselle, tosiseikat, joihin osapuoli vetoaa, voivat siten olla sellaisia, että ne velvoittavat toisen osapuolen esittämään selityksen tai perustelun, jonka puuttuessa voidaan päätellä, että todistustaakka on täytetty.( )

99. Tässä tapauksessa juuri Servierin väitteiden tarkastelusta tämän ratkaisuehdotuksen 70–93 ja 108–177 kohdassa seuraa, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole tehnyt virhettä vahvistaessaan, että komissio oli osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla, että rinnakkaisvalmisteiden tuottajilla oli sopimusten tekoajankohtana tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet päästä markkinoille. Unionin yleinen tuomioistuin on siten niin ikään perustellusti vahvistanut, että tässä tilanteessa Servierin oli esitettävä todisteet, joilla tämä toteamus voidaan osoittaa virheelliseksi.( )

100. Lähemmin tarkasteltuna Servierin tässä tapauksessa esittämät väitteet perustuvat ennen kaikkea tosiasiallisen ja potentiaalisen kilpailun käsitteiden sekoittamiseen. Servier on ymmärtänyt väärin sen, että näyttääkseen toteen potentiaalisen kilpailun olemassaolon komission on ainoastaan osoitettava, että rinnakkaisvalmisteiden tuottajilla oli tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet päästä markkinoille sellaisessa ajassa, joka voi aiheuttaa kilpailupainetta alkuperäislääkkeiden valmistajalle. Sitä vastoin ei edellytetä, että komissio osoittaa myös varmasti, että rinnakkaisvalmisteiden tuottajien toteuttamat toimenpiteet tosiasiallisesti menestyvät ja että nämä yhtiöt tosiasiallisesti tulevat kyseisille markkinoille.( )

101. Toisin kuin Servier väittää, komission ei myöskään ole osoitettava, että rinnakkaisvalmisteiden tuottajan markkinoilletuloa varten toteuttamat toimenpiteet johtaisivat välttämättä markkinoilletuloon ”lyhyessä ajassa”. Merkitystä on sillä, että nämä toimenpiteet ilmentävät mahdollisuutta päästä markkinoille sellaisessa ajassa, joka voi aiheuttaa kilpailupainetta. Niin kauan kuin tällaiset toimenpiteet jatkuvat, esimerkiksi pidettäessä yhteyttä sääntelyviranomaiseen myyntiluvan saamiseksi tai ponnisteltaessa rinnakkaisvalmisteeseen liittyvien teknisten vaikeuksien voittamiseksi, ne ovat osoitus mahdollisuudesta päästä markkinoille sellaisessa ajassa, joka voi aiheuttaa kilpailupainetta. Tämä pitää vielä suuremmalla syyllä paikkansa, jos tällaisten toimenpiteiden tilanteessa potentiaalista kilpailua ilmentäviä useita eri seikkoja tarkasteltaessa on näyttöä siitä, että alkuperäislääkkeiden valmistaja käsittää rinnakkaisvalmisteiden tuottajat uhaksi, kuten näyttöä siitä, että se pyrkii tekemään rinnakkaisvalmisteiden tuottajien kanssa sopimuksia viivästyttääkseen niiden markkinoilletuloa.( )

102. Servier ei näin ollen voi väittää, että unionin yleinen tuomioistuin olisi tehnyt virheen vahvistaessaan valituksenalaisen tuomion 481 kohdassa sen, että komissio kieltäytyi hyväksymästä Servierin pyyntöä Nichen tai sen kumppanien ja asianomaisten kansallisten sääntelyviranomaisten välisen kirjeenvaihdon toimittamisesta. On nimittäin virheellistä väittää, että komission olisi pitänyt arvioida Nichen mahdollisuuksia voittaa myyntiluvan saamisen sääntelyyn liittyvät esteet näiltä viranomaisilta tietoja pyytämällä.

103. Komission ei nimittäin ole arvioitava rinnakkaisvalmisteiden tuottajan menestymismahdollisuuksia sen kansallisissa viranomaisissa vireille saattamassa myyntilupamenettelyssä tai sen todennäköistä lopputulosta. Riittää, että komissio vetoaa tällaisen yhtiön myyntiluvan saamiseksi toteuttamiin konkreettisiin toimenpiteisiin (myyntilupahakemuksen jättäminen, kirjeenvaihto asianomaisen sääntelyviranomaisen kanssa) sellaisessa ajassa, että se voi aiheuttaa kilpailupainetta alkuperäislääkkeen valmistajalle.( ) Viivästys myyntiluvan saamisessa ei tältä osin osoita mitenkään, että rinnakkaisvalmisteiden tuottaja ei olisi enää potentiaalisen kilpailun lähde, erityisesti jos kyseinen yhtiö toteuttaa – tässä kyseessä olevien yhtiöiden tavoin – toimenpiteitä voittaakseen viivästyksen aiheuttaneet vaikeudet (ks. tämän ratkaisuehdotuksen 109 kohta).

104. Tässä yhteydessä väite, jonka mukaan rinnakkaisvalmisteiden tuottajilla – ei Servierillä – on parhaat edellytykset vedota mahdollisesti kohtaamiinsa vaikeuksiin, muun muassa myyntilupahakemustensa yhteydessä, ei myöskään osoita todistustaakan kääntämistä Servierin vahingoksi. Myös tällainen väite perustuu virheelliseen olettamaan, jonka mukaan potentiaalisen kilpailun toteen näyttämiseksi pitäisi osoittaa varmasti, että rinnakkaisvalmisteiden tuottajien toteuttamat toimenpiteet olisivat menestyneet, ja jonka mukaan potentiaalista kilpailua koskevan toteamuksen vääräksi osoittamiseen riittäisi, että vedotaan vaikeuksiin tai viivästyksiin tässä yhteydessä.

105. Kuten edellä on osoitettu ja toisin kuin Servier väittää, niin kauan kuin rinnakkaisvalmisteiden tuottajat toteuttavat edelleen toimenpiteitään sääntelyviranomaisissa eivätkä luovu niistä mahdollisten vaikeuksien vuoksi, ne osoittavat edelleen vakaasti päättäneensä tulla markkinoille ja kykenevänsä itse tekemään niin. Rinnakkaisvalmisteiden tuottajien ja sääntelyviranomaisten välisellä kirjeenvaihdolla, vaikka siinä oletettaisiinkin vedottavan vaikeuksiin, ei voida osoittaa vääräksi toteamusta potentiaalisesta kilpailusta.

106. Valituksenalaisen tuomion 481 kohdasta ilmenee joka tapauksessa, että Servierillä oli käytössään komission hallinnollisen menettelyn aikana Nichen toimittama taulukko, jossa esitettiin yhteenveto tästä kirjeenvaihdosta ja josta ilmeni, että kansallisten sääntelyviranomaisten toteamat ongelmat eivät estäneet Nicheä löytämästä niihin ratkaisuja eikä myöskään myyntilupamenettelyä jatkumasta.

107. Näin ollen myös väitteet todistustaakan kääntämisestä sekä hyvää hallintoa koskevan oikeuden loukkaamisesta on hylättävä.

d) Muut väitteet, jotka koskevat kutakin mukana ollutta rinnakkaisvalmisteiden tuottajaa

108. Edellä esitetyn perusteella muut Servierin esittämät väitteet, jotka koskevat kunkin mukana olleen rinnakkaisvalmisteiden tuottajan asemaa potentiaalisena kilpailijana, eivät liioin osoita, että unionin yleinen tuomioistuin olisi päätellyt virheellisesti, että rinnakkaisvalmisteiden tuottajat olivat toteuttaneet sopimuksen tekoajankohtana riittäviä valmistelutoimenpiteitä, jotta ne saattoivat päästä markkinoille sellaisessa ajassa, joka voi aiheuttaa kilpailupainetta Servierille.

1) Niche/Unichem ja Matrix

109. Toisin kuin Servier väittää, unionin yleinen tuomioistuin toteaa perustellusti, että Nichen ja Matrixin teknisten vaikeuksien voittamiseksi toteuttamat toimenpiteet, jotka muodostuivat Matrixin tuotteen menetelmän ja muodon muuttamisesta ja joihin viitataan valituksenalaisen 446 ja 447 kohdassa, eivät suinkaan osoita, että Servierin patentit olivat ylitsepääsemättömiä esteitä, vaan ne päinvastoin ilmentävät sitä, että Niche ja Matrix olivat vakaasti päättäneet päästä markkinoille näistä patenteista huolimatta ja kykenivät itse tekemään niin. Sama pätee ponnisteluihin rinnakkaislääkkeen kehittämisen edistyneessä vaiheessa ja aktiiviseen osallistumiseen myyntilupamenettelyyn (valituksenalaisen tuomion 459–480 kohta). Tässä yhteydessä viivästykset myyntilupamenettelyssä eivät mitenkään osoita, että Niche ja Matrix eivät olisi potentiaalisen kilpailijan asemassa, sillä kuten tämän ratkaisuehdotuksen 100–103 kohdassa on jo todettu, tällaisia toimenpiteitä toteuttavien yhtiöiden pitäminen potentiaalisina kilpailijoina ei edellytä, että toimenpiteet myyntiluvan saamiseksi on saatettu ajoissa päätökseen tai että ne ovat onnistuneet.

110. Toisin kuin Servier väittää, unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 446 kohdassa esittämistä perusteluista ei ilmene minkäänlaista vääristyneellä tavalla huomioon ottamista. Tässä kohdassa mainitut Nichen toteuttamat toimenpiteet, joita Servier ei ole riitauttanut, osoittavat, että Niche oli päättänyt voittaa Servierin patentteihin liittyvät vaikeudet ja ”raivata tietä” markkinoilletulolle vahvistuskanteilla sen toteamiseksi, että patenttia 947 ei ole loukattu, tai vaatimalla sen kumoamista tai mitätöintiä. Toisin kuin Servier väittää, unionin yleinen tuomioistuin ei ole tässä kohdassa käsitellyt sitä, oliko Niche vilpittömässä mielessä. Unionin yleinen tuomioistuin ei ole myöskään käsitellyt Servierin tältä osin esittämiä seikkoja (Nichen kieltäytyminen toimittamasta yksityiskohtaista kuvausta sen valmistusmenetelmästä, sallimasta tarkastusta tehtailleen tai toimittamasta näytettä tuotteestaan). Riippumatta siitä, että tällaisia seikkoja ei voida tutkia ensimmäistä kertaa muutoksenhakuvaiheessa, on joka tapauksessa todettava, että niillä ei kyseenalaisteta unionin yleisen tuomioistuimen kyseisessä kohdassa esittämiä toteamuksia eikä tuoda esiin minkäänlaista vääristyneellä tavalla huomioon ottamista.

2) Teva

111. Servierin väitettä, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 589 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa virheellisesti asettanut sille todistustaakan siitä, että Tevan markkinoilletulolle oli ylitsepääsemättömiä esteitä, ei voida hyväksyä. Samoin kuin muiden rinnakkaisvalmisteiden tuottajien osalta, unionin yleinen tuomioistuin on nimittäin todennut tutkittuaan yksityiskohtaisesti Servierin esittämät seikat, että nämä seikat eivät olleet omiaan kyseenalaistamaan komission toteamusta, jonka mukaan Tevan toteuttamat toimenpiteet olivat osoitus siitä, että se oli päättänyt tulla ja kykeni tulemaan markkinoille.

112. Unionin yleinen tuomioistuin ei ole myöskään tehnyt Servierin väittämällä tavalla virhettä todetessaan valituksenalaisen tuomion 590 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa, että riski väliaikaisesta kieltomääräyksestä ei ollut vaikuttanut Tevan tosiasiallisiin ja konkreettisiin mahdollisuuksiin päästä markkinoille, sillä se on tuonut esille seikkoja, jotka osoittavat Tevan halunneen ottaa tämän riskin. Servier tyytyy myös viittaamaan yleisellä tasolla unionin yleisessä tuomioistuimessa tältä osin esittämiinsä väitteisiin osoittamatta, että unionin yleinen tuomioistuin olisi tehnyt virhettä. Kuten unionin tuomioistuin on katsonut, annetut kieltomääräykset eivät sulje mitenkään pois potentiaalista kilpailua, sillä kyse on välitoimista, jotka eivät millään tavoin vaikuta patentinloukkauskanteen perusteltavuuteen.( )

113. Toisin kuin Servier väittää, vastaavasti valituksenalaisen tuomion 601–603 kohdassa esitettyyn unionin yleisen tuomioistuimen päättelyyn, jonka mukaan viivästykset myyntilupamenettelyissä eivät voineet riittää sulkemaan pois Tevan asemaa potentiaalisena kilpailijana, kun se ponnisteli voittaakseen kohtaamansa vaikeudet, ei sisälly virheitä tämän ratkaisuehdotuksen 100–103 ja 109 kohdassa jo esitetyistä syistä. Servier tyytyy viittaamaan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämäänsä kannekirjelmään ja sen liitteisiin väittäessään, että sen unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämät todisteet olisivat osoittaneet, että nämä vaikeudet vaikuttivat Tevan tosiasiallisiin ja konkreettisiin mahdollisuuksiin päästä markkinoille, esittämättä selityksiä näistä todisteista tai osoittamatta unionin yleisen tuomioistuimen tekemää virhettä niiden arvioinnissa.

114. Siltä osin kuin unionin yleisen tuomioistuimen väitetään ottaneen todisteita vääristyneellä tavalla huomioon tarkastellessaan Tevan tuotteen kohtaamia teknisiä ongelmia, tällainen vääristyneellä tavalla huomioon ottaminen ei käy ilmi Servierin väitteiden tai niissä mainittujen tuomion kohtien perusteella. Servier väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 586 ja 609–612 kohdassa ottanut vääristyneellä tavalla huomioon todisteet, jotka osoittavat, että Tevalla ei ollut kestävää perindopriilin varastoa, viittaamatta yhteenkään todisteeseen, joka olisi otettu huomioon vääristyneellä tavalla. Servier väittää myös, että unionin yleinen tuomioistuin on ottanut vääristyneellä tavalla huomioon Tevan 15.10.2007 eli Teva-sopimuksen tekemisen jälkeen Heterolle lähettämän sähköpostiviestin, jossa Teva ilmoittaa luopuvansa tuotteensa markkinoille tuomisesta. Tässä sopimuksessa määrätään juuri tästä luopumisesta.( ) Näin ollen unionin yleisen tuomioistuimen arvioinnissa, jonka mukaan kyseisellä sähköpostiviestillä oli tarkoitus panna kyseinen sopimus täytäntöön, ei oteta todisteita huomioon vääristyneellä tavalla.

115. Toisin kuin Servier väittää, valituksenalaisen tuomion 610 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin ei ole jättänyt ottamatta huomioon todisteita, jotka ovat sopimusta myöhemmältä ajalta, vaan se on ainoastaan todennut – perustellusti –, että yhteydenpito, joka kuvastaa Tevan käsitystä kilpailutilanteesta sopimuksen tekemisen jälkeen, ei voi osoittaa, että Teva olisi luopunut tuotteensa markkinoille saattamisesta sopimuksen tekoajankohtana.( )

3) Lupin

116. Siltä osin kuin kyse on sen arvioimisesta, onko Lupin potentiaalisen kilpailijan asemassa, Servier tyytyy lähinnä viittaamaan potentiaalisesta kilpailusta esittämiinsä yleisiin väitteisiin, joita on jo tarkasteltu tämän ratkaisuehdotuksen 70–84 kohdassa.

117. Lisäksi Servier väittää unionin yleisen tuomioistuimen katsoneen virheellisesti, että Lupinilla oli tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet saattaa tuotteensa markkinoille koko unionissa, vaikka se toimi vain Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja vaikka kumppanuussuhteiden luominen oli teoreettista ja spekulatiivista. Unionin yleinen tuomioistuin viittaa tältä osin Lupinin ja mahdollisten liikekumppanien välisiin neuvotteluihin, jotka olivat konkreettisia toimenpiteitä, jotka ilmensivät Lupinin päättäneen tulla ja kykenevän tulemaan markkinoille.( ) Tässä yhteydessä valituksenalaisen tuomion 745 kohdasta ei ilmene, että asiassa olisi otettu huomioon vääristyneellä tavalla Servierin väitteet, joiden mukaan Lupin olisi kohdannut ylitsepääsemättömiä kaupallisia esteitä, sillä juuri siihen Servier vetoaa edelleen tässä valituksessa ja juuri nämä väitteet unionin yleinen tuomioistuin on tutkinut ja hylännyt valituksenalaisen tuomion 745 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa.

e) Johtopäätös

118. Edellä esitetystä seuraa, että Servierin toisessa valitusperusteessaan ja kolmannen, neljännen ja viidennen valitusperusteensa ensimmäisessä osassa esittämät väitteet, jotka koskevat potentiaalista kilpailua, on hylättävä kokonaisuudessaan.

3. Sopimusten luonnehdinta tarkoitukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi (ensimmäinen valitusperuste ja kolmannen, neljännen ja viidennen valitusperusteen toinen osa)

119. Servier väittää ensimmäisessä valitusperusteessaan sekä kolmannen, neljännen ja viidennen valitusperusteensa toisessa osassa, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt virheitä vahvistaessaan komission toteamuksen, jonka mukaan riidanalaiset päätökset olivat tarkoitukseen perustuvia kilpailunrajoituksia.

120. Tältä osin se väittää ensinnäkin, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole ottanut asianmukaisesti huomioon sitä, ettei kyseessä olevan kaltaisista sopimuksista ollut kokemusta, ja sitä, että tästä syystä kilpailunrajoitus ei ollut helposti havaittavissa (a). Toiseksi on mahdotonta päätellä, että sopimuksilla oli kilpailunvastainen tarkoitus, kun otetaan huomioon niiden positiiviset tai vähintäänkin kaksijakoiset vaikutukset (b). Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt virheen keskittyessään liikaa maksuihin tai muihin Servierin rinnakkaisvalmisteiden tuottajille kannustimina myöntämiin etuihin (c).

a) Kokemus ja se, onko kilpailunrajoitus ”helposti havaittavissa”

121. Aluksi Servier väittää erityisesti julkisasiamies Wahlin ratkaisuehdotukseen CB v. komissio( )viitaten, että valituksenalaisessa tuomiossa on tehty ensimmäiset virheet siltä osin kuin siinä hyväksytään riidanalaisten sopimusten luonnehdinta tarkoitukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi huolimatta siitä, ettei asiasta ollut kokemusta ja taloudellista tutkimusta, ja siitä, ettei väitetty kilpailunrajoitus ollut helposti havaittavissa.

122. Servierin mukaan lukuisat seikat osoittavat, että sovintosopimuksiin liittyvät kysymykset ovat uusia, muun muassa ennakkoratkaisupyyntö asiassa Generics (UK) ym. Lisäksi siitä, että sovintosopimuksilla toteutettu kilpailunrajoitus on vaikeaa havaita, on osoituksena muun muassa se, että komissio tarvitsi useita satoja sivuja perustelujensa esittämiseen. Unionin yleinen tuomioistuin katsoo itsekin valituksenalaisen tuomion 1666 kohdassa, että kyseisten sopimusten kilpailunvastaisuus ei välttämättä ollut ilmeinen komission tai erikoistuneen juristin kaltaiselle ulkopuoliselle tarkkailijalle.

123. Nämä väitteet eivät kuitenkaan voi menestyä, sillä kuten unionin tuomioistuin on jo nimenomaisesti todennut, edellytyksenä ei ole, että komissio olisi jo aiemmin todennut samantyyppiset sopimukset lainvastaisiksi, jotta niitä voitaisiin pitää tarkoitukseen perustuvina kilpailunrajoituksina, vaikka ne tapahtuisivat immateriaalioikeuksien kaltaisessa erityisessä asiayhteydessä.( ) Oikeuskäytännössä ei edellytetä, että sopimusta olisi pidettävä kilpailun kannalta riittävän vahingollisena ensi arviolta tai ilman mitään epäilystä taikka ilman sen lausekkeiden sisällön, sen tavoitteiden sekä sen taloudellisen ja oikeudellisen asiayhteyden perusteellista tarkastelua, jotta sitä voitaisiin pitää SEUT 101 artiklassa tarkoitettuna tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena.( )

b) Maksut ja sopimusten väitetysti ”positiiviset” tai ”kaksijakoiset” vaikutukset

124. Seuraavissa väitteissään Servier esittää, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt virheen luonnehtiessaan riidanalaiset sopimukset tarkoitukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi, vaikka näillä sopimuksilla oli positiivisia tai vähintäänkin kaksijakoisia vaikutuksia kilpailuun.

125. Servier väittää unionin yleisen tuomioistuimen päätelleen virheellisesti, että kyseiset sopimukset olivat tällaisia tarkoitukseen perustuvia rajoituksia, koska niissä määrättiin maksuista tai muista kannustimina myönnetyistä eduista rinnakkaisvalmisteiden tuottajille vastikkeena Servierin patenttien riitauttamatta jättämistä ja näiden yhtiöiden tuotteiden kaupan pitämisestä luopumista koskevista ehdoista. Unionin yleinen tuomioistuin on tällä tavoin sivuuttanut sopimusten patentteja koskevan asiayhteyden ja sekoittanut kaupallisen rajoituksen ja kilpailunrajoituksen käsitteet toisiinsa.

126. On muistettava tuomiosta Generics (UK) ym.( ) ja tuomiosta Lundbeck v. komissio( ) ilmenevän, että nyt kyseessä olevan kaltaiset sovintosopimukset ovat tarkoitukseen perustuvia kilpailunrajoituksia

– jos kaikista käytettävissä olevista tiedoista ilmenee, että alkuperäislääkkeiden valmistajan rinnakkaisvalmisteiden tuottajalle suorittamien varojen siirtojen positiivinen saldo selittyy yksinomaan sopimuspuolten kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailemaan hyödykkeiden laadulla,

– ellei kyseisellä sovintosopimuksella ole toteennäytettyjä kilpailua edistäviä vaikutuksia, joiden perusteella voidaan kohtuudella epäillä sen riittävää vahingollisuutta kilpailulle.

127. Näiden periaatteiden valossa Servierin väitteet, jotka koskevat maksuja (1) sekä riidanalaisten sopimusten väitetysti ”positiivisia” tai ”kaksijakoisia” vaikutuksia (2), eivät voi menestyä.

1) Maksut

128. Tästä seuraa, että asiassa on hylättävä Servierin väite, jonka mukaan patenttiriitaa koskevan sovintosopimuksen yhteydessä suoritetulla varojen siirrolla alkuperäislääkkeiden valmistajalta rinnakkaisvalmisteiden tuottajalle ei voi olla ratkaisevaa merkitystä luonnehdittaessa tällaista sopimusta tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.

129. Tällaisten sopimusten tausta ja se, että patenttiriitojen ratkaiseminen oikeudenkäyntien ulkopuolella on yleisen edun mukaista, eivät muuta sitä, että nämä sopimukset ovat kilpailunvastaisia, jos varojen siirto alkuperäislääkkeiden valmistajalta rinnakkaisvalmisteiden tuottajalle selittyy yksinomaan näiden toimijoiden kaupallisella intressillä olla kilpailematta keskenään. Tässä yhteydessä ei edellytetä Servierin väittämällä tavalla, että näiden varojen siirtojen määrä vastaisi rinnakkaisvalmisteiden tuottajien odotettuja voittoja.( )

130. Toisin kuin Servier väittää, unionin yleinen tuomioistuin on siis tässä tapauksessa soveltanut oikeaa arviointiperustetta määrittääkseen, oliko riidanalaisilla sopimuksilla kilpailunvastainen tarkoitus. Unionin yleinen tuomioistuin selittää valituksenalaisen tuomion 263–273 kohdassa ja erityisesti 265 ja 272 kohdassa, että on katsottava, että rinnakkaisvalmisteiden tuottajaa on kannustettu maksulla noudattamaan patenttien riitauttamatta jättämistä koskevia ehtoja ja tuotteiden kaupan pitämisestä luopumista koskevia ehtoja, jos tämän saamaa maksua ei voida perustella muulla vastikkeella kuin sillä, että se pidättäytyy kilpailemasta patentinhaltijan kanssa.

131. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tästä viimeksi mainitusta seikasta valituksenalaisen tuomion 277–280 kohdassa, että niin sanottua käänteistä maksua alkuperäislääkkeiden valmistajalta rinnakkaisvalmisteiden tuottajalle voitaisiin pitää perusteltuna, jos se kattaa riidan sovintoon erottamattomasti liittyvät kustannukset, esimerkiksi rinnakkaisvalmisteiden tuottajalle patenttiriidasta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, edellyttäen että osapuolet ovat vahvistaneet näiden kulujen määrän ja etteivät ne ole kohtuuttomia.

132. Unionin yleinen tuomioistuin arvioi myös valituksenalaisen tuomion 798–810 kohdassa ja erityisesti 804 ja 806 kohdassa tapausta, jossa patenttiriitaa koskeva sovintosopimus, joka sisältää tuotteiden kaupan pitämisestä luopumista ja patenttien riitauttamatta jättämistä koskevia ehtoja, liitetään kauppasopimukseen, joka käsittää taloudellista arvoa edustavan hyödykkeen siirron rinnakkaisvalmisteiden tuottajalta alkuperäislääkkeiden valmistajalle. Tässä tapauksessa Lupin-sopimus on tehty tällaisen liittämisen muodossa.( )

133. Unionin yleinen tuomioistuin selittää, että tällaisen sopimusrakenteen tapauksessa on tutkittava, ylittääkö alkuperäislääkkeiden valmistajan rinnakkaisvalmisteiden tuottajalle suorittama maksu vaihdetun hyödykkeen normaalin taloudellisen arvon eli arvon, joka tällä hyödykkeellä olisi ollut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa suoritetun liiketoimen yhteydessä. Unionin yleisen tuomioistuimen mukaan voidaan katsoa, että rinnakkaisvalmisteiden tuottajalle on suoritettu perusteeton maksu, jos alkuperäislääkkeiden valmistajan tälle suorittama maksu ylittää vaihdetun hyödykkeen normaalin taloudellisen arvon. Tällaista maksua voidaan pitää kannustimena kauppasopimukseen liitettyyn sovintosopimukseen perustuvan kilpailukieltovelvoitteen noudattamiselle, jos maksun perusteeton osa on riittävän merkittävä muodostaakseen kannustimen.

134. Unionin yleisen tuomioistuimen näin vahvistama arviointimalli soveltuu siten täysin nyt kyseessä olevan kaltaisten sopimusten arvioimiseen. Tämä arviointimalli vastaa mallia, jonka unionin tuomioistuin vahvisti tuomiossa Generics (UK) ym. ja tuomiossa Lundbeck v. komissio. Unionin tuomioistuin totesi niissä myös, että sen arvioimiseksi, voivatko kyseessä olevan kaltaiseen sovintosopimukseen sisältyvät varojen siirrot selittyä yksinomaan kyseisen sopimuksen sopimuspuolten kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailemaan, on otettava huomioon kaikki osapuolten väliset varojen siirrot riippumatta siitä, ovatko ne rahamääräisiä vai eivät. Unionin tuomioistuimen mukaan tällöin on arvioitava, voidaanko alkuperäislääkkeiden valmistajan rinnakkaisvalmisteiden tuottajalle suorittamien varojen siirtojen positiivinen saldo oikeuttaa tämän rinnakkaisvalmisteiden tuottajan mahdollisilla vastikkeilla.( )

135. Tästä seuraa, että väite, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin olisi arvioinut maksuja virheellisesti, on hylättävä.

2) Sopimusten väitetysti ”positiiviset” tai ”kaksijakoiset” vaikutukset

136. Sopimusten positiivisista tai kaksijakoisista vaikutuksista Servier väittää, että niin kutsuttujen ”pay for delay” ‑sopimusten vahingollisuus liittyy markkinoilletulon viivästymiseen. Tässä tapauksessa markkinoilletulo ei ole viivästynyt sen jälkeen, kun EPO mitätöi patentin 947.

137. Koska patentin 947 riitauttamismenettelyä EPO:ssa jatkoivat sopimuksista huolimatta ne vastapuolet, jotka eivät olleet tehneet Servierin kanssa sopimusta, jossa tämän menettelyn jatkaminen kiellettäisiin, tällaisia sopimuksia tehneiden rinnakkaisvalmisteiden tuottajien vetäytymisen tarkoituksena ei olisi voinut olla patentin riitauttamisen estäminen tai viivyttäminen.

138. Kuten unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa aivan oikein muun muassa valituksenalaisen tuomion 644 kohdassa, nämä väitteet perustuvat hypoteettisiin olosuhteisiin, jotka eivät olleet ennustettavissa sopimusten tekohetkellä ja joita ei voida ottaa huomioon arvioitaessa kilpailua rajoittavaa vaikutusta.

139. Kuten komissio huomauttaa perustellusti, kyseiset väitteet eivät voi menestyä myöskään siksi, että niissä sekoitetaan maksua vastaan tehtyyn markkinoilta sulkemista koskevaan sopimukseen erottamattomasti liittyvä vahingollisuus siihen mahdollisuuteen, että tällaisella sopimuksella ei myöhempänä ajankohtana ole todellisia merkittäviä vaikutuksia kilpailuun sopimuspuolten tahdosta riippumattomien olosuhteiden vuoksi, esimerkiksi silloin, jos patentti kumotaan kolmannen osapuolen nostaman kanteen seurauksena.

140. Kuten selitin ratkaisuehdotuksessani Generics (UK) ym.,( ) patenttiriitaa koskevan sovintosopimuksen kilpailunvastaisen tarkoituksen arvioimiseksi on selvitettävä, ovatko osapuolet sopimuksen tehdessään korvanneet kilpailun riskit niiden välisellä käytännön yhteistyöllä. Jos näin on, sopimuksilla aikaansaatu tilanne ei perustu normaaliin kilpailuun vaan yhteistoimintaan, jolla osapuolet ovat poistaneet tämän kilpailun riskit. Sillä, olisiko patentteja koskeva tilanne ollut välttämättä ilman sopimusta toisenlainen patentteja koskevan tilanteen myöhemmän kehityksen vuoksi, ei siis ole ratkaisevaa merkitystä arvioitaessa, kyettiinkö sopimuksella rajoittamaan kilpailua.

141. Tämän kilpailun rajoittamista koskevan kyvyn arvioimiseksi ei nimittäin ole ratkaisevaa tietää, olisivatko rinnakkaisvalmisteiden tuottajat voineet tulla markkinoille ilman sopimusta patentteja koskevan tilanteen kehityksen (joka on pakostikin tuntematon sopimuksen tekoajankohtana) vuoksi. Ratkaisevaa on sitä vastoin se, perustuuko rinnakkaisvalmisteiden markkinoille tuomatta jättäminen normaaliin kilpailuun vai kilpailunvastaiseen yhteistoimintaan.( )

142. Servier väittää myös, että Teva- ja Lupin-sopimuksilla oli kilpailua edistäviä vaikutuksia tiettyjen sopimusehtojen vuoksi. Näitä väitteitä on tutkittava kyseisten sopimusten erityisten ehtojen kannalta, kuten unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt.

c) Kyseessä olevien sopimusten kilpailua rajoittavan tarkoituksen tarkastelu

143. Edellä esitetyn valossa on seuraavaksi tutkittava väitteet, joilla Servier pyrkii osoittamaan, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt virheitä luonnehtiessaan Nichen/Unichemin ja Matrixin (1), Tevan (2) ja Lupinin kanssa tehdyt sopimukset (3) tarkoitukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi.

1) Niche/Unichem- ja Matrix-sopimukset

144. Servier väittää, että unionin yleinen tuomioistuin tehnyt virheitä katsoessaan, että Servierin Nichelle ja Matrixille suorittama maksu selittyi yksinomaan sillä, että niillä oli intressi olla kilpailematta keskenään ja että se oli todellinen syy niiden sovintosopimuksille. Servier väittää erityisesti, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt virheen, kun se ei ole katsonut, että sen maksu oli vastike Nichen ja Matrixin kustannuksista, kuten korvauksista, joita ne saattoivat joutua maksamaan kolmansia osapuolia oleville jakelijoille.

145. Kuten edellä 34 kohdassa on todettu, Servier maksoi Niche-sopimuksen perusteella 11,8 miljoonaa puntaa Nichelle/Unichemille. Matrix-sopimuksen perusteella se maksoi 11,8 miljoonaa puntaa Matrixille. Lisäksi samana päivänä Nichen ja Biogaranin välillä tehdyn sopimuksen perusteella Biogaran maksoi 2,5 miljoonaa puntaa Nichelle.

146. Siltä osin kuin kyse on Servierin Nichen kanssa tekemästä sopimuksesta, unionin yleinen tuomioistuin tarkastelee valituksenalaisen tuomion 527 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa sitä, voitiinko Servierin Nichelle suorittama maksu perustella jollain muulla kuin sillä, että Nicheä kannustettiin noudattamaan sopimukseen sisältyviä tuotteiden kaupan pitämisestä luopumista ja patenttien riitauttamatta jättämistä koskevia ehtoja. Unionin yleinen tuomioistuin on tällä tavoin arvioinut sitä, saattoiko Servierin Nichelle maksama määrä selittyä sovintosopimukseen liittyvillä kustannuksilla.

147. Tältä osin unionin yleinen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen tuomion 536 ja 537 kohdassa, että kulut, joihin Niche ja Servier vetoavat tässä yhteydessä, olivat aluksi Nichen perindopriilin kehittämiskuluja ja sen asiakkaille maksettavia korvauksia. Unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että nämä kustannukset eivät liity erottamattomasti patenttiriidan sovintoon. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen tuomion 538 kohdassa, että oikeudellisen neuvonantajan kulut, joihin Niche ja Servier vetoavat, eivät voi kuulua erottamattomasti sovintosopimukseen, sillä ne liittyvät Nichen ja Servierin välistä oikeudenkäyntiä aikaisempaan ajanjaksoon.

148. Valituksenalaisen tuomion 539 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin toteaa ylimääräisenä huomautuksena, että vaikka 1,1 miljoonaan punnan suuruisiksi väitetyt oikeudellisen neuvonantajan kulut sekä tuotteen kehittämiskulut ja asiakkaille maksettavien korvausten kulut, joiden suuruudeksi komissio arvioi riidanalaisen päätöksen 1336 perustelukappaleessa 1,2 ja 1,3 miljoonaa puntaa, olisi katsottava perustelluiksi, niiden kokonaismäärä 3,6 miljoonaa puntaa olisi edelleen selvästi Servierin Nichelle maksamaa 11,8 miljoonaa puntaa pienempi.

149. Nichen ja Biogaranin välisestä sopimuksesta unionin yleinen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen tuomion 542–544 kohdassa, että Biogaran suorittama maksu Nichelle oli sille tarjottu lisäkannustin Niche-sopimuksen rajoittavien ehtojen hyväksymiseksi.

150. Matrix-sopimuksen osalta unionin yleinen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen tuomion 546 kohdassa, että osapuolet eivät olleet esittäneet mitään sellaista, millä voitaisiin perustella Servierin Matrixille maksama 11,8 miljoonan punnan määrä.

151. Aluksi on todettava, että tämän valituksen yhteydessä Servier ei vetoa mihinkään seikkaan, joka voisi osoittaa, että unionin yleisen tuomioistuimen edellisessä kohdassa tarkoitettu johtopäätös Matrix-sopimuksesta olisi virheellinen. Servier tyytyy vetoamaan yleisellä tasolla ja epämääräisesti Matrixin vahingonkorvausriskiin. Näissä olosuhteissa sen väite, jonka mukaan Servierin Matrixille suorittama maksu olisi luonnehdittu virheellisesti Matrixille tarjotuksi kannustimeksi hyväksyä kilpailukieltovelvoite, on hylättävä.

152. Servier ei myöskään vetoa mihinkään seikkaan, joka voisi kyseenalaistaa edellä 149 kohdassa tarkoitetun unionin yleisen tuomioistuimen johtopäätöksen, jonka mukaan Biogaranin maksu Nichelle oli sille tarjottu lisäkannustin kilpailukieltovelvoitteen hyväksymiseksi.

153. Siltä osin kuin kyse on Servierin Nichelle suorittamasta 11,8 miljoonan punnan maksusta, yksikään Servierin tässä valituksessa esittämistä seikoista ei ole omiaan osoittamaan virheelliseksi unionin yleisen tuomioistuimen johtopäätöstä, jonka mukaan tämä maksu oli perusteltavissa vain Nichen kilpailukieltovelvoitteella.

154. Näin ollen väite, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt virheen katsoessaan, että Nichen perindopriilin kehittämiskustannuksilla ja kolmansille maksettavilla korvauksilla ei voida perustella Servierin maksua, on tehoton. Kuten edellä 148 kohdassa on tuotu esille, unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että vaikka nämä kustannukset (sekä väitetyt oikeudellisen neuvonantajan kulut) pitäisi vähentää Servierin maksamasta 11,8 miljoonan punnan määrästä, jäljelle jäisi edelleen 8,2 miljoonan punnan määrä, jolle ei ole muuta selitystä kuin Nichen sitoutuminen kilpailukieltovelvoitteeseen.

155. Tässä yhteydessä on hylättävä Servierin väite, jonka mukaan valituksenalaisen tuomion 537 kohdassa esitetään puutteelliset perustelut ja otetaan tosiseikat huomioon vääristyneellä tavalla, kun siinä hylätään määrät, jotka ylittävät Servierin väittämiä potentiaalisia korvauksia koskevat arviot. Unionin yleinen tuomioistiuin selittää riittävällä tavalla, ettei se hyväksy näitä määriä, sillä kyse on pelkistä vaatimuksista. On myös epäselvää, miten unionin yleinen tuomioistuin olisi ottanut vääristyneellä tavalla huomioon kirjeen, johon Servier viittaa ja jonka mukaan eräs yritys vaati komission hyväksymää määrää selvästi suurempaa korvausta, kun Servier itsekin myöntää, että kyseessä oli vain vaatimus.

156. Täydellisyyden vuoksi huomautan, että valituksenalaisen tuomion 280, 531 ja 537 kohdassa esitettyyn unionin yleisen tuomioistuimen toteamukseen, jonka mukaan Nichen tuotteen kehittämiskustannusten ja kolmansille maksettavien mahdollisten korvausten kustannusten ei voida katsoa liittyvän erottamattomasti sovintoon, minkä vuoksi Servierin niistä Nichelle suorittamaa korvausta ei voida perustella, ei liity minkäänlaista virhettä.

157. Kuten Servier itsekin myöntää, korvaukset kolmansille osapuolille Nichen tuotteen toimittamatta jättämisestä olisivat voineet tulla maksettaviksi myös ilman Servierin kanssa tehtyä sovintosopimusta. Ei ole uskottavaa, että Servier olisi suostunut maksamaan nämä kustannukset Nichelle, jos tämä olisi päättänyt itsenäisesti ja ilman Servierin kannustinta olla saattamatta tätä tuotetta markkinoille, koska se oli vakuuttunut Servierin patenttien vahvuudesta.

158. Kuten Servier toteaa, rinnakkaisvalmisteiden tuottaja, joka arvioituaan itsenäisesti sille patenteista aiheutuvan riskin päättää sopia vireillä olevan patenttiriidan, voi haluta varautua tällaisen sovinnon taloudellisiin seurauksiin. Tällaisessa tilanteessa ei kuitenkaan ole mitään järkevää taloudellista perustetta sille, että alkuperäislääkkeiden valmistaja suostuisi korvaamaan tälle yhtiölle sen omasta valinnasta aiheutuneet seuraukset, jollei se tee sitä tarjotakseen sille kannustinta tehdä sovinto, jolle ei ole muuta vastiketta kuin sitoutuminen kilpailukieltovelvoitteeseen.

159. On erotettava toisistaan peruste sille, että Nichelle on syntynyt velvollisuus maksaa korvaus kolmansille osapuolille, ja peruste sille, että Servier korvaa nämä Nichen kustannukset. Pitää kylläkin paikkansa, että Nichen velvollisuus maksaa kolmansille osapuolille korvaus tuotteiden toimittamatta jättämisestä voisi syntyä tilanteessa, jossa Niche päättäisi itsenäisesti olla toimittamatta niille tuotteita, ja sille voisi olla jokin muu perustelu kuin Nichen ja Servierin päätös olla kilpailematta keskenään. Kuitenkaan sille, että juuri Servier korvaa nämä kustannukset Nichelle, ei voi olla muuta ”perustelua” kuin kilpailukieltovelvoite, koska nämä kustannukset eivät liity erottamattomasti sovintoon eivätkä ne vastaa mitään muuta Nichen Servierille tarjoamaa vastiketta. Sama päättely pätee Nichen tuotteen kehittämiskustannuksiin.

160. Nämä tuotteen kehittämiskustannukset ja kolmansille osapuolille tuotteiden toimittamatta jättämisestä maksettavien korvausten kustannukset eivät lähtökohtaisesti kuulu kustannuksiin, joista alkuperäislääkkeiden valmistajan suorittamaa korvausta voitaisiin pitää perusteltuna nyt kyseessä olevan kaltaisen sovinnon yhteydessä.( )

161. Servierin väite, jonka mukaan unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt arvioida, vastasiko maksettu määrä yli 10 vuoden myyntiä ja yli 20 vuoden bruttovoittomarginaalia, on edellä 129 kohdassa jo esitetystä syystä hylättävä. Vastaavasti väite, jonka mukaan Niche olisi hyväksynyt maksun kohtaamiensa vaikeuksien vuoksi, ei voi menestyä. Sillä perusteella, että sopimuksen tekeminen on sopimuspuolten kannalta taloudellisesti ja kaupallisesti järkevä ja kannattava ratkaisu, tällainen sopimus ei jää SEUT 101 artiklan soveltamisen ulkopuolelle.( )

162. Tästä seuraa, että Servierin väitteet, jotka koskevat Niche- ja Matrix-sopimuksia, on hylättävä.

2) Teva-sopimus

163. Kuten edellä 36–38 kohdassa on todettu, Teva-sopimuksen mukaan Teva sitoutui olemaan riitauttamatta Servierin patentteja Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa ja olemaan myymättä omaa perindopriiliaan tässä maassa Servierin suorittamaa 5 miljoonan punnan maksua vastaan. Myöhemmin Servier saattoi valita, toimittaako se geneeristä perindopriilia Tevalle, jotta tämä jakelisi sitä, vai maksaako se kiinteämääräisen korvauksen Tevalle, jos tuotetta ei toimiteta. Tevalla ei ollut oikeutta irtisanoa sopimusta tilanteessa, jossa tuotetta ei toimiteta. Sittemmin Servier käytti tätä mahdollisuutta olla toimittamatta tuotetta ja maksoi Tevalle tietyn ajanjakson ajan 500 000 punnan suuruisen kuukausittaisen kiinteämääräisen korvauksen, jonka lopullinen määrä oli 5,5 miljoonaa puntaa. Servier maksoi siis yhteensä 10,5 miljoonaa puntaa Tevalle Teva-sopimuksen perusteella.

164. Unionin yleinen tuomioistuin katsoo valituksenalaisen tuomion 646–698 kohdassa, ettei Servierin väitteitä, joilla se kiistää Teva-sopimuksen kilpailua rajoittavan luonteen, voida hyväksyä.

165. Nyt Servier väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on jättänyt huomiotta tämän sopimuksen tavoitteet ja kaksijakoiset vaikutukset (i) ja todennut virheellisesti, että Servierin Tevalle suorittamat maksut merkitsivät käänteisiä maksuja (ii).

i) Teva-sopimuksen tavoitteet ja väitetysti kaksijaksoiset vaikutukset

166. Servier väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on jättänyt huomiotta Teva-sopimuksen olennaisen tarkoituksen, jona oli tehdä toimitussopimus, jonka perusteella Teva voi päästä markkinoille rinnakkaisvalmisteiden ensimmäisessä aallossa ja tuoda markkinoille kaupallisesti houkuttelevamman tuotteen ja jonka perusteella Servier voi hyötyä merkittävästä jakelijasta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Sovintosopimuksen ehtoja ei ole tässä tilanteessa voitu pitää kilpailulle vahingollisina.

167. Kuten komissio toteaa perustellusti, Servier pyrkii väitteillään jakamaan Teva-sopimuksen eri ehdot osiin, jotta ne vaikuttaisivat erikseen arvioituina neutraaleilta kilpailun kannalta. Servier ei ole kuitenkaan esittänyt mitään sellaista, mikä kyseenalaistaisi unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset, joiden mukaan kokonaisuudessaan tämän sopimuksen tarkoituksena oli todella saada Teva sitoutumaan Servieriin nähden kilpailukieltovelvoitteeseen maksua vastaan, kun taas mahdollisuus, että Servier toimittaisi perindopriilia Tevalle, ei ollut pelkästään hypoteettinen vaan se ei myöskään ollut omiaan aiheuttamaan kilpailua edistäviä vaikutuksia.

168. On todettava, että Servierin tässä muutoksenhakumenettelyssä esittämät seikat, siltä osin kuin niillä ymmärretään pyrittävän kritisoimaan unionin yleisen tuomioistuimen esittämää tosiseikkojen oikeudellista luonnehdintaa eikä pelkästään saamaan uutta arviointia näistä tosiseikoista, eivät voi osoittaa näitä unionin yleisen tuomioistuimen toteamuksia virheellisiksi.

– Väitetysti ”kaksijakoiset” tai ”kilpailua edistävät” vaikutukset

169. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen tuomion 667–671 kohdassa, että Teva-sopimuksen väitettyjä mahdollisia vaikutuksia ei voida luonnehtia kilpailua rajoittamattomiksi tai jopa kilpailua edistäviksi. Servier väittää tältä osin, että EPO:n tuleva päätös patentin 947 pätevyydestä ei luonteensa vuoksi ollut osapuolten tiedossa. Teva-sopimuksella oli Servierin mukaan kilpailua edistäviä vaikutuksia, koska sen perusteella Teva saattoi tulla markkinoille tämän päätöksen sisällöstä riippumatta. Unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että riippumatta EPO:n myöhemmän päätöksen sisällöstä, joka ei ollut ennakoitavissa sopimuksen päivämääränä, mikään Teva-sopimuksessa määrätyistä vaihtoehdoista ei voinut johtaa tilanteeseen, jota voitaisiin luonnehtia ”kilpailua edistäväksi”. Tämä sopimus olisi nimittäin edelleen estänyt Tevaa tuomasta markkinoille tuotettaan tai kolmannen osapuolen tuotetta, eikä se, että Teva olisi tullut markkinoille Servierin toimittamalla tuotteella, olisi luonut kilpailutilannetta Tevan ja Servierin välillä.

170. Toisin kuin Servier väittää, tämä unionin yleisen tuomioistuimen arviointi ei ole virheellinen. Unionin tuomioistuimella on jo ollut tilaisuus todeta, että sitä, että rinnakkaisvalmisteiden tuottaja tulee rajoitetulla määrällä tuotteita kontrolloidusti markkinoille sellaisen yhteistoiminnan seurauksena, joka perustuu alkuperäislääkkeiden valmistajan kanssa tehtyyn sopimukseen, jolla estetään tämän rinnakkaisvalmisteiden tuottajan itsenäinen markkinoilletulo, ei voida pitää kilpailua edistävänä.( ) Toisin kuin Servier väittää, jos tällaisessa tilanteessa alkuperäislääkkeiden valmistajan rinnakkaisvalmisteiden tuottajalle toimittamien tuotteiden määrät ovat pieniä (kuten tässä tapauksessa( )), tällä rinnakkaisvalmisteiden tuottajalla ei ole mitään intressiä harjoittaa hintakilpailua.( )

171. Lisäksi unionin tuomioistuin on jo todennut, että nyt esillä olevan kaltaisen sopimuksen osapuolet eivät voi vedota patenttioikeutta koskevaan mahdolliseen tulevaan kehitykseen, joka ei ole tiedossa sopimuksen tekoajankohtana ja josta sen vahingollisuus kilpailuoikeuden kannalta riippuisi.( ) Kuten edellä 139–141 kohdassa on todettu, on selvitettävä, ovatko osapuolet tämän sopimuksen tehdessään korvanneet kilpailun riskit niiden välisellä käytännön yhteistyöllä, kun taas sillä, olisiko patentteja koskeva tilanne ollut välttämättä ilman sopimusta toisenlainen, ei ole ratkaisevaa merkitystä.( )

– Teva-sopimuksen ehtojen väitetty vahingollisuuden puuttuminen

172. Patenttien riitauttamatta jättämistä koskevasta ehdosta, jonka vahingollisuuden Servier kiistää, unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa valituksenalaisen tuomion 646–653 kohdassa, että se, että tämä ehto ei estänyt Tevaa jatkamasta menettelyä EPO:ssa, ei poistanut sen kilpailua rajoittavaa luonnetta. Tämä toteamus on oikea, sillä kyseinen ehto esti Tevaa vetoamasta Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa siihen, että sen tuotteella ei loukattu patenttia, ja esti sitä vetoamasta näissä tuomioistuimissa välillisesti Servierin patenttien pätemättömyyteen. Lisäksi edellisessä kohdassa esitetystä syystä patentteihin liittyvällä mahdollisella tulevalla kehityksellä, kuten tässä tapauksessa kehityksellä, joka voi seurata menettelyn jatkamisesta EPO:ssa, ei ole ratkaisevaa merkitystä arvioitaessa sopimusta, jonka tarkoituksena on rajoittaa kilpailua.

173. Yksinostoehdosta ja tuotteiden kaupan pitämisestä luopumista koskevasta ehdosta, joiden vahingollisuuden Servier niin ikään kiistää, unionin yleinen tuomioistuin on voinut virheitä tekemättä todeta valituksenalaisen tuomion 654–666 kohdassa, että komissio on tarkastellut asianmukaisesti näitä ehtoja yhtenä ja samana kilpailukieltovelvoitteena. Kyseisten ehtojen mukaan Servier saattoi täysin harkintansa mukaan joko toimittaa perindopriilia Tevalle tai maksaa sille kiinteämääräisen korvauksen, jos se ei toimita sitä sille. Yksinostovelvoitteen vuoksi Teva ei voinut hankkia tuotetta muilta toimittajilta edes siinä tapauksessa, että Servier olisi toimittamatta tuotetta.

174. Kuten komissio toteaa perustellusti, näiden määräysten seurauksena oli se, että Servier piti hallussaan ”avainta oveen, josta Teva pääsisi markkinoille”. Oli selvää, ettei Servierillä ollut mitään aikomusta päästää sitä markkinoille ja että se toimittaisi tuotettaan Tevalle jakeluun ainoastaan, jos jokin kolmas osapuoli onnistuisi avaamaan tämän oven tulemalla markkinoille. Siinä tapauksessa Servier halusi varmistaa markkinaosuutensa jakelemalla omaa rinnakkaisvalmistettaan käyttämällä siihen rinnakkaisvalmisteiden tuottajaa Tevaa, johon sillä oli hyvät suhteet.( )

175. Toisin kuin Servier väittää, unionin yleinen tuomioistuin ei ole tehnyt virhettä katsoessaan valituksenalaisen tuomion 666 kohdassa, että se, että Teva-sopimus koski ainoastaan erbumiiniperindopriilia, ei poistanut tämän sopimuksen kilpailunvastaisuutta. Unionin yleinen tuomioistuin katsoo perustellusti, että vaikka Teva olisi voinut sopimuksen kattaman ajanjakson aikana tuoda markkinoille perindopriilia, joka muodostuu muusta suolasta kuin erbumiinistä, tämä sopimus kuitenkin esti Tevaa kilpailemasta Servierin kanssa erbumiiniperindopriililla ja rajoitti kilpailua tältä osin. Tuote, jonka Teva suunnitteli tuovansa markkinoille kyseisen sopimuksen tekoajankohtana, oli juuri erbumiiniperindopriili, kun taas toisen suolan se kehitti vasta myöhemmin.

ii) Maksut

176. Teva-sopimuksen perusteella suoritettujen maksujen osalta Servier väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt virheen sen Tevalle maksamaa kiinteämääräistä korvausta luonnehtiessaan.

177. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen tuomion 684–686 kohdassa, että Servierin Tevalle tuotteen toimittamatta jättämisestä maksama kiinteämääräinen korvaus, jonka lopullinen määrä on 5,5 miljoonaa puntaa, vastasi sovittua maksua Tevalle vastikkeena sen sitoumuksesta olla kilpailematta Servierin kanssa. Tämä maksu oli vastike siitä, että Teva ei tule markkinoille yksinostoehdossa ja irtisanomisen kieltävässä ehdossa määrätyn mukaisesti.

178. Servier ei ole esittänyt mitään seikkaa, joka osoittaisi nämä perustelut virheellisiksi, sillä se ei vetoa mihinkään muuhun vastikkeeseen, jonka se olisi saanut Tevalta tätä maksua vastaan. Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin saattoi perustellusti katsoa, että tämä maksu selittyi yksinomaan sopimuksen osapuolten kaupallisella intressillä olla kilpailematta hyödykkeiden laadulla. Sillä, että tämä maksu suoritettiin ainoastaan tuotteen toimittamatta jättämisen tapauksessa maksettavan toimittamatta jättämistä koskevan korvauksen muodossa, ei ole tältä osin merkitystä.

179. Servier väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti pitänyt käänteisenä maksuna Servierin Tevalle alun perin suorittamaa 5 miljoonan punnan maksua. Tällä maksulla oli Servierin mukaan tarkoitus osallistua kuluihin, jotka liittyivät siihen, että Teva irtisanoi sopimuksensa yhden vaikuttavan aineen toimittajan ja yhden lopputuotteiden toimittajan kanssa, Tevan tuotteen olemassa olevien varastojen hävittämiskuluihin ja oikeudenkäyntikuluihin. Lisäksi tämä määrä oli Servierin mukaan perusteltu oikeudenkäynnin välttämiseksi ja Tevan kanssa tehtävän toimitussopimuksen varmistamiseksi.

180. Nämä väitteet ovat tehottomia.

181. Ei nimittäin ole tarpeen selvittää, voidaanko alkuperäislääkkeiden valmistajan rinnakkaisvalmisteiden tuottajalle suorittamaa maksua, joka vastaa sen tuotteen hävittämiskustannuksia ja sen kolmansille maksamia korvauksia, pitää perusteltuna kyseessä olevan kaltaisen sopimuksen yhteydessä. Edellä 156–160 kohdassa jo esitetyistä syistä tämä on jo sinänsä kyseenalaista. Kuten komissio toteaa perustellusti riidanalaisen päätöksen 1599 perustelukappaleessa, johon valituksenalaisen tuomion 680 ja 689 kohdassa viitataan, nämä kustannukset eivät vastaa mitään markkina-arvoa, jonka Servier olisi saanut Tevalta.

182. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa kuitenkin tässä tapauksessa valituksenalaisen tuomion 687–698 kohdassa, että Teva ei ollut missään tapauksessa ilmoittanut yhtään rahamäärää, joka koskisi kuluja, jotka olisi korvattu Servierin Tevalle maksamalla 5 miljoonan punnan suuruisella alkuperäisellä määrällä. Unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että vaikka olisi otettava huomioon komission arvio kustannuksista, jotka voivat Tevan mukaan kuulua sovintosopimuksen perusteella Servierin korvattaviksi tuleviin kuluihin, mukaan lukien hävitettävän varaston arvo, ne vastasivat yhteensä alle 40:ää prosenttia alkuperäisestä määrästä.

183. Servier ei ole esittänyt unionin yleisessä tuomioistuimessa tai unionin tuomioistuimessa mitään seikkaa, joka voisi kyseenalaistaa nämä toteamukset tai jolla voitaisiin perustella Tevalle maksettua alkuperäistä määrää.

184. Edellä esitetystä seuraa, että väitteet, joilla Servier kritisoi Teva-sopimuksen luonnehdintaa tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, on hylättävä.

3) Lupin-sopimus

185. Servierin mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt virheitä myös pitäessään Lupin-sopimusta tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena. Unionin yleinen tuomioistuin on sen mukaan katsonut virheellisesti, että Servierin suorittama maksu Lupinille ei voi selittyä muutoin kuin osapuolten tahdolla olla kilpailematta keskenään (i). Unionin yleinen tuomioistuin on katsonut myös virheellisesti, että Lupin-sopimuksen ehdot olivat kilpailulle vahingollisia, ja tulkinnut väärin kyseisen sopimuksen soveltamisalaa (ii).

i) Maksu

186. Valituksenalaisen tuomion ja riidanalaisen päätöksen toteamuksista, joita ei ole riitautettu, ilmenee, että Servier ja Lupin tekivät samana päivänä kaksi sopimusta yhden ainoan sopimuksen muodossa. Ensimmäinen oli sovintosopimus, joka sisälsi geneerisen perindopriilin kaupan pitämisestä luopumista ja Servierin patenttien riitauttamatta jättämistä koskevia ehtoja, joihin Lupin sitoutui. Toinen oli teknologia