50

EDF:n vuonna 1997 saaman veroedun osalta komissio katsoi seuraavaa: ”84. On varmistettava, että [laista nro 97-1026], jonka mukaan EDF:ää on pidettävä suurjänniteverkon omistajana vuodesta 1956 lähtien, ei seuraa suurjänniteverkkoa koskevan omaisuuden siirtoa. 85. Ranskan viranomaisten mukaan EDF:ää voidaan pitää suurjänniteverkon omistajana vuoden 1956 ensimmäisestä toimituksesta lähtien. Tämä päätelmä perustuu seuraaviin seikkoihin: erityyppiset käyttöoikeuksien myöntämissopimukset Ranskan lainsäädännössä, alkuperäisen toimiluvan myöntämiseen liittyvät erityispiirteet ja takaisinluovuttamista koskevan lausekkeen puuttuminen toimiluvasta, käyttöomaisuuden siirtymisprosessi, jonka yhteydessä EDF joutui luopumaan pakkolunastusta koskevasta hyvitysoikeudesta, ja tapa, jolla EDF rahoitti suurjänniteverkon kunnossapitoon ja uudistamiseen tarvittavat kulut. Komissio katsoo, että [laissa nro 97-1026] esitetty suurjänniteverkon omistusta koskeva ’selvennys’ ei sinänsä sisällä valtiontukea. 86. Seuraavaksi tutkitaan, onko [laissa nro 97-1026] otettu huomioon kaikki ’selvennyksestä’ aiheutuneet veroseuraamukset, ja ellei näin ole tehty, onko tästä aiheutunut veroetua EDF:lle. 87. Vuosina 1987–1996 EDF teki verottomia varauksia suurjänniteverkon uudistamista varten. [Lain nro 97-1026] seurauksena EDF:n voitiin todeta olleen suurjänniteverkon omistaja vuodesta 1956 lähtien. Koska varauksille ei ollut enää perustetta, ne jouduttiin vaihtamaan tilinpäätöksessä eri kohtiin. 88. Talousministerin kirjeestä, jossa kerrotaan EDF:n tilinpäätöksen muokkauksen aiheuttamista veroseuraamuksista, käy ilmi, että Ranskan viranomaiset merkitsivät suurjänniteverkon uudistamista koskevat käyttämättömät varaukset 41,66 prosentin yritysveron alaisiksi, mikä oli vuonna 1997 käytössä ollut yritysveroprosentti. 89. Sen sijaan [lain nro 97-1026] 4 §:n mukaan osa verottomista varauksista, [konsession antajan oikeudet,] jotka vastasivat jo toteutettuja uudistuksia ja joiden arvo oli 14,119 miljardia FRF, vaihdettiin kohtaan ’valtion myöntämä alkupääoma’, joka ei ollut yritysveron alaista. Ranskan viranomaiset myöntävät itse, että muokkaus oli lainvastainen. Komissiolle 9. huhtikuuta 2002 osoitetussa huomautuksessaan ne toteavat, että ’[konsession antajan oikeudet], jotka koskevat jo toteutettuja suurjänniteverkkoon kohdistuneita uudistustöitä, ovat epäoikeutettua velkaa, jonka merkitseminen pääomaksi on perusteettomasti vapauttanut verosta’’ ja että ’tämä varaus olisi pitänyt ennen omaan pääomaan merkitsemistä siirtää [vastattavaa-puolelta vastaaviin] niin, että se olisi vaikuttanut positiivisesti verotettavaan nettovarallisuuteen verokoodeksin 38 §:n 2 momentin mukaisesti’. Ne toteavat, että ’[EDF:n vuonna 1997] saaman veroedun määrän voidaan arvioida olleen 5,88 miljardia frangia (14,119 × 41,66 %)’ eli 888,89 miljoonaa euroa. 90. Komissio toteaa ensiksi, että kuten [CSC] sanoo, tilinpäätökseen tehdyt virheen korjaukset pitää kirjata sen vuoden tulokseen, jolloin ne huomataan. Toiseksi komissio katsoo, ettei ole mitään objektiivista syytä olla verottamatta tätä osaa varauksista samalla vuoden 199741,66 prosentin yritysveroprosentilla kuin 38,5 miljardin frangin käyttämättömien varausten tapauksessa. 91. Komissio katsoo, että [konsession antajan oikeuksia] olisi pitänyt verottaa samaan aikaan ja samalla prosentilla kuin muitakin verottomia varauksia. Se tarkoittaa, että 14,119 miljardin Ranskan frangin konsession antajan oikeudet olisi pitänyt lisätä 38,5 miljardin frangin käyttämättömiin varauksiin ja verottaa niitä 41,66 veroprosentin mukaan, jota Ranskan viranomaiset käyttivät EDF:n tilinpäätöstä muokatessaan. Jättäessään maksamatta osan yritysverosta taseen muokkauksen yhteydessä EDF säästi 888,89 miljoonaa euroa. 92. Komissio katsoo, että valtiontuki todella toteutui vuonna 1997, koska 14,119 frangin summa oli valtiolta saatu velka, joka oli merkitty taseeseen [konsession antajan oikeuksina, jotka] valtio poisti [lailla nro 97-1026]. 93. Ranskan viranomaisten mukaan EDF ei olisi voinut maksaa yritysveroa vuosina 1987–1996, vaikka suurjänniteverkkoa koskevia verottomia varauksia ei olisi tehty, koska verotettava tulos jäi tappiolliseksi. Komission mielestä tämä väite ei pidä paikkaansa, koska veroetu koskee vuotta 1997 eikä sitä aikaisempia vuosia. Lisäksi komissio huomauttaa, että ilman verottomia varauksia tappio verotettavassa tuloksessa olisi vähitellen hävinnyt vuosien 1987–1996 aikana ja vuonna 1997 EDF:n verojen määrä olisi siis ollut huomattavasti suurempi. 94. Ranskan viranomaiset katsovat myös, että vaikka suurjänniteverkon uudistamista varten tehdyt verottomat varaukset katsottaisiin eduksi, vuoden 1997 korotetun yritysveron on katsottava mitätöineen sen. Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä. Kuten edellä todistettiin ja kuten Ranskan viranomaiset itse osoittavat 9 päivänä huhtikuuta 2002 päivätyssä ilmoituksessaan, uudistusta koskevia käyttämättömiä varauksia on verotettu normaalisti, mutta [konsession antajan oikeudet] on merkitty kohtaan ’valtion myöntämä alkupääoma’, joka ei ole veronalaista. EDF on siis maksanut vuonna 1997 vähemmän veroa kuin sen olisi pitänyt. 95. Ranskan viranomaisten mielestä vuoden 1997 tilinpäätökseen tehty muutos voidaan rinnastaa valtion myöntämäksi alkupääomaksi, joka vastaa suuruudeltaan kyseessä olevaa veroetua. Olisi siis ollut kyse investoinnista eikä valtiontuesta. Ne katsovat myös, että vuosien 1987 ja 1996 välisenä aikana EDF maksoi kaiken kaikkiaan enemmän yritysveroa kuin yhtiöoikeuden alainen yritys olisi maksanut, vaikka ei olisi tehnyt suurjänniteverkon uudistamista koskevia verottomia varauksia ja olisi jakanut osakkeenomistajilleen osinkona 37,5 prosenttia nettotuloksesta verojen jälkeen. 96. Komissio ei voi hyväksyä näitä väitteitä siksi, että yksityistä investoijaa koskevat periaatteet pätevät ainoastaan taloudelliseen toimintaan eivätkä sääntelystä vastaavan elimen toimiin. Julkinen valta ei voi valtiontukea puolustaakseen vedota taloudellisiin voittoihin, jotka se omistajana voisi saada käyttämällä hyväkseen etuoikeuksia, joita sillä on yrityksen verottajana. 97. Vaikka jäsenvaltio voisikin toimia sekä osakkeenomistajana että julkisen vallan edustajana, se ei voi sekoittaa näitä kahta roolia – valtio julkisen vallan edustajana ja toisaalta valtio osakkeenomistajana. Jos jäsenvaltioiden annettaisiin käyttää julkisen vallan etuoikeutta hyväkseen investoidessaan avoimilla markkinoilla toimivaan yritykseen, ei noudatettaisi valtiontukea koskevaa yhteisölainsäädäntöä. Vaikka EY:n perustamissopimuksen 295 artiklassa ei mainita osakkeenomistajia, on selvää, että samat säännöt koskevat sekä valtiollisia että yksityisiä yrityksiä. Siinä tapauksessa, että valtio käyttäisi julkisen vallan etuoikeuksia niiden yritysten hyväksi, joiden osakkeita se omistaa, valtiollisia ja yksityisiä yrityksiä ei kohdeltaisi tasavertaisesti. 98. Ranskan viranomaiset toteavat, että EDF:n taseen muokkauksen yhteydessä käytettävä yritysveroprosentti olisi pitänyt määritellä vuoden 1996 eikä vuoden 1997 mukaan. Edellä olevaan viitaten komissio huomauttaa, että [CNC:n] mukaan virheet tulee korjata sen vuoden tulokseen, jonka aikana ne on huomattu. Koska suurjänniteverkon uudistamista koskevat varaukset tulivat aiheettomiksi [lailla nro 97-1026], ne piti korjata juuri vuoden 1997 tilinpäätökseen ja siis verottaa sen vuoden yritysveroprosentin mukaan. Komissio huomauttaa myös, että Ranskan viranomaiset itse sovelsivat vuoden 1997 yritysveroprosenttia siihen osaan varauksia, joita verotettiin. 99. EDF:lle on koitunut siis etua siitä, että se on jättänyt maksamatta 888,89 miljoonaa euroa veroa vuonna 1997. EDF on voinut käyttää maksamattomia veroja vastaavan summan oman pääomansa vahvistamiseen tarvitsematta ottaa ulkopuolista lainaa. Etu on selvästi valikoiva, koska verojen maksamatta jättäminen osasta verottomia varauksia on poikkeus yleisestä verotuskäytännöstä. Se, että etu myönnettiin EDF:lle [lailla nro 97-1026], on todistus sen ainutlaatuisuudesta ja kohtuuttomuudesta. – – 154. Edellä olevat seikat huomioon ottaen komissio siis katsoo, että tutkittava tuki on toimintaa varten annettua tukea, jonka vaikutuksesta EDF:n kilpailuasema on vahvistunut sen kilpailijoihin nähden. Se ei siis sovellu yhteismarkkinoille. 155. Lisäksi komissio katsoo, että Ranskan viranomaisten vastakkaisesta väitteestä huolimatta kymmenen vuoden vanhentumisaika ei päde tässä tapauksessa. EDF kyllä teki verottomat varaukset vuosina 1987–1996, mutta tilinpäätökseen tehtävät korjaukset täytyy [CNC:n] mukaan kirjata sen tilivuoden tulokseen, jonka aikana ne on havaittu. Tällaiset oikaisuthan koskevat aina menneitä tapahtumia. Lisäksi laki, jonka mukaan jo toteutettuja muutostöitä koskevat varaukset siirrettiin alkupääomaan, on säädetty 10 päivänä marraskuuta 1997. Veroetu on siis vuodelta 1997, ja vanhentumisaika ei päde uuteen etuun, joka on annettu vuonna 1997.”