Toisaalta on niin, että unionin kansalaisten passeja koskevien turvallisuusnormien yhdenmukaistaminen voi olla tarpeen sen välttämiseksi, etteivät niiden tekniset turvaominaisuudet yllä samalle tasolle kuin yhtenäisessä viisumin kaavassa ja kolmansien maiden kansalaisten oleskeluluvan yhtenäisessä kaavassa. Unionin lainsäätäjän on näin ollen katsottava olevan toimivaltainen säätämään samanlaiset turvaominaisuudet unionin kansalaisten passeille, koska tällainen toimivalta mahdollistaa sen välttämisen, että niistä tulisi väärennyskohteita ja niitä käytettäisiin petostarkoituksiin.

Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artiklassa määrätään, että jokaisella on oikeus siihen, että hänen yksityiselämäänsä kunnioitetaan. Sen 8 artiklan 1 kappaleen mukaan jokaisella on oikeus henkilötietojensa suojaan. Yhdessä luettuina näistä määräyksistä seuraa, että lähtökohtaisesti näitä oikeuksia saatetaan loukata millä tahansa ulkopuolisen suorittamalla henkilötietojen käsittelyllä. Sormenjäljet kuuluvat kyseisen käsitteen soveltamisalaan, koska ne objektiivisesti sisältävät luonnollisia henkilöitä koskevia ainutkertaisia tietoja ja mahdollistavat heidän täsmällisen tunnistamisensa. Jäsenvaltioiden myöntämien passien ja matkustusasiakirjojen turvatekijöitä ja biometriikkaa koskevista vaatimuksista annetun asetuksen N:o 2252/2004 1 artiklan 2 kohdan soveltaminen edellyttää, että kansalliset viranomaiset ottavat asianomaisten henkilöiden sormenjäljet ja että niitä säilytetään passissa olevassa tallennusvälineessä. Tällaisia toimenpiteitä on pidettävä henkilötietojen käsittelynä ja niillä on katsottava loukattavan oikeutta yksityiselämän kunnioittamiseen ja oikeutta henkilötietojen suojaan.

Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa suotujen oikeuksien, jotka eivät ole ehdottomia, loukkaamisen perustelemisesta on heti aluksi muistutettava, että passien myöntämiseen liittyvästä sormenjälkien ottamisesta ja tallentamisesta aiheutuvasta rajoituksesta on katsottava perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kappaleessa tarkoitetuin tavoin säädetyn lailla, koska näistä toimenpiteistä säädetään jäsenvaltioiden myöntämien passien ja matkustusasiakirjojen turvatekijöitä ja biometriikkaa koskevista vaatimuksista annetun asetuksen N:o 2252/2004 1 artiklan 2 kohdassa. Kyseisen säännöksen, jolla pyritään passien väärentämisen ehkäisemiseen ja niiden väärinkäytön, toisin sanoen sen, että niitä voisivat käyttää muut henkilöt kuin niiden lailliset haltijat, estämiseen, tarkoituksena on estää etenkin henkilöiden laiton saapuminen unionin alueelle, ja sillä pyritään unionin hyväksymään yleisen edun mukaiseen tavoitteeseen.

Asetuksen N:o 2252/2004 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut sormenjälkien ottaminen ja tallentaminen soveltuvat kyseisellä asetuksella olevien tavoitteiden ja näin ollen sen päämäärän toteuttamiseen, jona on henkilöiden laittoman unionin alueelle saapumisen estäminen.

Vaikka menetelmä, jonka mukaan henkilöllisyys todetaan sormenjälkien avulla, ei olisikaan täysin luotettava, koska sillä ei täysin suljeta pois sitä, että maahan päästetään henkilöitä, joilla ei ole tähän lupaa, sillä vähennetään huomattavasti tällaisten maahanpääsyjen riskiä suhteessa tilanteeseen, jossa kyseistä menetelmää ei käytettäisi. Se, etteivät passinhaltijan sormenjäljet vastaa kyseiseen asiakirjaan sisällytettyjä tietoja, ei merkitse sitä, että asianomaiselta henkilöltä evättäisiin automaattisesti pääsy unionin alueelle. Tällaisesta vastaamattomuudesta seuraa pelkästään, että kyseinen henkilö tarkastetaan perusteellisesti, jotta hänen henkilöllisyytensä voitaisiin varmasti todeta.

Tällaisen kohtelun tarpeellisuudesta on syytä todeta, ettei unionin tuomioistuimen tietoon ole saatettu, että olemassa olisi toimenpiteitä, joilla riittävän tehokkaasti voitaisiin myötävaikuttaa sen tavoitteen toteuttamiseen, jona on passien suojaaminen väärinkäyttöä vastaan, ja joilla samalla loukattaisiin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa tunnustettuja oikeuksia vähemmän kuin sormenjälkien ottamiseen pohjautuvalla menetelmällä. Asetuksen N:o 2252/2004 1 artiklan 2 kohdassa ei edellytetä otettuja sormenjälkiä käsiteltävän tavoin, joka menisi pidemmälle kuin kyseisen tavoitteen toteuttamiseksi on tarpeen. Kyseisen asetuksen 4 artiklan 3 kohdassa täsmennetään näet nimenomaisesti, että sormenjälkiä saadaan käyttää ainoastaan passin aitouden toteamiseksi ja sen haltijan henkilöllisyyden varmistamiseksi, ja sen 1 artiklan 2 kohdasta ilmenee, että mainitulla asetuksella varmistetaan suoja sitä riskiä vastaan, että sormenjäljet sisältäviä tietoja lukisivat henkilöt, joilla ei ole siihen lupaa, ja siinä säädetään, että sormenjäljet tallennetaan vain itse passiin, joka jää haltijansa yksinomaiseen hallintaan.

(ks. 33, 35–38, 42–45, 53, 54, 56, 57 ja 60 kohta)