ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Työttömyys - Kokonaan työttömänä oleva rajatyöntekijä - Työttömyysetuuksien saaminen asuinjäsenvaltiossa - Asuinpaikan siirtäminen myöhemmin viimeiseen työskentelyvaltioon - Oikeus työttömyysetuuksiin viimeisessä työskentelyvaltiossa - Asuinjäsenvaltiossa saatujen etuuksien huomioon ottaminen päätettäessä työttömyysetuuden jälkeen suoritettavan sellaisen etuuden maksamisesta, jonka edellytyksenä on, että henkilön on täytynyt saada työttömyyskorvausta määrätyltä kaudelta

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 13 artikla ja 71 artiklan 1 kohdan johdantolause ja a alakohdan ii alakohta)

Tiivistelmä

Asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella (ETY) N:o 2001/83, työttömyysetuuksia koskevia säännöksiä ja erityisesti asetuksen 71 artiklan 1 kohdan johdantolausetta ja a alakohdan ii alakohtaa luettuina yhdessä 13 artiklan kanssa on tulkittava siten, että jos siinä valtiossa, jossa työntekijä viimeksi työskenteli, työttömyyskorvauksen jälkeen suoritettavan korvauksen maksamisen edellytyksenä on, että asianomaisen henkilön on täytynyt saada työttömyysetuutta määrätyltä kaudelta, tämän jäsenvaltion on otettava huomioon rajatyöntekijän asuinvaltiossaan saamat työttömyysetuudet 71 artiklan 1 kohdan johdantolauseen ja a alakohdan ii alakohdan säännösten mukaisesti samalla tavoin kuin jos ne olisi saatu siinä jäsenvaltiossa, jossa työntekijä viimeksi työskenteli.

Kun edellä mainituissa 71 artiklan säännöksissä säädetään poikkeuksesta, jonka mukaan kokonaan työttömänä olevalla rajatyöntekijällä on oikeus saada työttömyysetuuksia siinä valtiossa, jossa hän asuu, niin kuin kyseinen valtio olisi hänen viimeinen työskentelyvaltionsa, näistä säännöksistä voidaan johtaa periaate, että työttömien työntekijöiden osalta toimivaltainen valtio on se valtio, jossa työntekijä viimeksi työskenteli. Viimeksi mainitun valtion velvollisuudet ainoastaan jäädytetään itse asiassa siksi ajaksi kun työtön henkilö asuu toisen jäsenvaltion alueella, joten jos asianomainen, sen jälkeen kun hän on saanut työttömyysetuuksia asuinvaltiossaan, muuttaa asuinpaikkansa siihen jäsenvaltioon, jossa hän viimeksi työskenteli, viimeisen työskentelyvaltion on vastattava, ensimmäistä kertaa tai toistamiseen, asetuksen mukaan sille kuuluvista, työttömyysetuuksia koskevista velvollisuuksista.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Raakatupakka - Palkkiojärjestelmä - Palkkioon sovellettavat maatalouden muuntokurssit - Määrittely - Toimituspäivän käsite

(Komission asetuksen (ETY) N:o 3478/92 10 artikla ja komission asetuksen (EY) N:o 3477/93 1 artikla)

Tiivistelmä

Raakatupakka-alan yhteisellä markkinajärjestelyllä perustetun palkkiojärjestelmän osalta tupakka-alalla sovellettavista maatalouden muuntokursseista annetun komission asetuksen (EY) N:o 3477/93 1 artiklassa säädetään, että kurssi, jota sovelletaan muunnettaessa jalostusyrityksen tuottajalle maksaman jalostuspalkkion määrä kansalliseksi valuutaksi, määräytyy tupakan toimituspäivän perusteella. Tätä käsitettä "toimitus" samoin kuin raakatupakka-alalle säädetyn palkkiojärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3478/92 10 artiklassa käytettyä käsitettä "sopimuksen mukainen toimitus" on silloin, kun jalostusyritys on tehnyt viljelysopimuksen tuottajaryhmittymän kanssa, tulkittava siten, että käsitteillä tarkoitetaan sitä, että tuottaja tai tuottajaryhmittymä luovuttaa jalostusyritykselle tietyn määrän tupakkaa jalostettavaksi viljelysopimuksen mukaisesti, eikä sitä, että yksittäinen tuottaja toimittaa tupakan ryhmittymälle.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kansainväliset sopimukset - ETY-Turkki-assosiaatiosopimus - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Turkin kansalainen, jolla on ollut yli neljä vuotta jäsenvaltiossa työpaikka, josta hän on omasta pyynnöstään irtisanoutunut - Oleskeluoikeus uuden työn hakemiseksi - Edellytykset - Oleskelun keston vahvistaminen kohtuullisen pituiseksi joko lainsäädännössä tai asiaa koskevien säännösten puuttuessa kansallisen tuomioistuimen päätöksellä

(ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmas luetelmakohta)

Tiivistelmä

ETY:n ja Turkin välisen assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmatta luetelmakohtaa on tulkittava siten, että turkkilaisella työntekijällä, joka on työskennellyt säännönmukaisesti yli neljä vuotta jäsenvaltion alueella, joka päättää omasta tahdostaan päättää työsuhteensa hakeakseen uutta työpaikkaa samassa jäsenvaltiossa ja joka ei onnistu välittömästi aloittamaan uutta työsuhdetta, on oikeus kohtuullisen määräajan pituiseen oleskeluun tässä jäsenvaltiossa, jotta hän voi hakea uutta palkattua työtä siltä osin kuin hän kuuluu edelleen kyseisen jäsenvaltion yleisiin työmarkkinoihin ja täyttää tässä valtiossa voimassa olevassa lainsäädännössä asetetut edellytykset, esimerkiksi kirjoittautumalla siellä työnhakijaksi ja ilmoittautumalla työmarkkinoiden käytettäväksi. Asianomaisen jäsenvaltion ja asiaa koskevan lainsäädännön puuttuessa asiaa käsittelevän kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on määrätä tällaisesta kohtuullisesta määräajasta, jonka on kuitenkin oltava riittävän pituinen, jotta asianomaisen tosiasiallisia mahdollisuuksia hakea uutta työpaikkaa ei vaaranneta.
Saatettaessa direktiiviä osaksi kansallista oikeusjärjestystä oikeusvarmuuden vaatimusten täyttämiseksi on erityisen tärkeää, että yksityisten oikeudellinen asema on selvä ja täsmällinen, jotta heillä on mahdollisuus tuntea kaikki oikeutensa ja, jos tarvetta on, mahdollisuus vedota niihin kansallisissa tuomioistuimissa.

Näin ei ole asian laita, jos jäsenvaltion oikeuskäytännössä kansallista lainsäädäntöä tulkitaan julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvistä muutoksenhakumenettelyistä annetun direktiivin 89/665/ETY mukaisesti ja oikeuskäytännössä katsotaan, että sen avulla taataan direktiivissä tarkoitettu riittävä väliaikainen oikeussuojajärjestelmä, kun tällaisessa lainsäädännössä ei panna moitteettomasti täytäntöön direktiivin 2 artiklan vaatimuksia siltä osin kuin kysymyksessä ovat jäsenvaltioiden muutoksenhakuelinten valtuudet toteuttaa kaikenlaisista edeltävistä toimista riippumatta kaikki väliaikaiset toimenpiteet julkisten hankintasopimusten tekomenettelyjen osalta.
8

Ranskan lainsäädännössä säädetään, että taloudellisista syistä irtisanottaessa työnantajan on maksettava työntekijöille lakiin tai työehtosopimukseen perustuvaa irtisanomiskorvausta {code du travail'n L 321.1 §) siten, että työnantajan on aina suoritettava vähintään lakisääteinen korvaus {code du travaiľn L 122.9 §). Työnantajan on myös myönnettävä yhden vuoden ajan asianomaisille työntekijöille etuoikeus työnsaantiin uusia työntekijöitä palkattaessa {code du travaiľn L 321.14 §) ja tarjottava alle 57-vuotiaille työntekijöille mahdollisuutta liittyä uudelleensijoittamis-sopimukseen, jos nämä ovat olleet vähintään kaksi vuotta yrityksen palveluksessa, tai vähemmänkin, jos työehtosopimuksessa on tätä edullisempia määräyksiä {code du travaiľn L 321.5 §).
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Ylimenevän osan palautus - Pidätystoimenpiteet, joihin on ryhdytty, kun epäillään veropetosta tai kun vedotaan muihin arvonlisäverosaataviin - Toimenpiteiden hyväksyttävyyden edellytys - Suhteellisuus

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 18 artiklan 4 kohta)

Tiivistelmä

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 18 artiklan 4 kohta, jossa säädetään, että jos vähennysten määrä ylittää maksettavan veron määrän, jäsenvaltiot voivat siirtää ylimenevän osan seuraavalle kaudelle tai palauttaa sen, ei lähtökohtaisesti ole ristiriidassa sellaisten kansallisten säännösten kanssa, joiden nojalla toimivaltaiset veroviranomaiset voivat turvaamistoimenpiteenä pidättää arvonlisäveron palautettavia määriä, jos epäillään veropetosta tai jos kyseiset viranomaiset vetoavat sellaiseen arvonlisäverosaatavaan, joka ei ilmene verovelvollisen tekemistä ilmoituksista ja jota verovelvollinen vastustaa.

Suhteellisuusperiaatetta voidaan kuitenkin soveltaa sellaisiin kansallisiin toimenpiteisiin, joihin jäsenvaltio on ryhtynyt sillä arvonlisäveroasioissa olevaa toimivaltaa käyttäessään, sikäli kuin toimenpiteet ylittäen sen, mikä on niiden tavoitteen saavuttamiseksi välttämätöntä, loukkaisivat yhteisen arvonlisäverojärjestelmän periaatteita ja erityisesti vähennysjärjestelmää, joka on arvonlisäverojärjestelmän olennainen osa.

Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida sekä sitä, ovatko kyseiset toimenpiteet oikeassa suhteessa niillä tavoiteltuun päämäärään nähden, että sitä, kuinka toimivaltainen viranomainen on niitä soveltanut. Näitä seikkoja arvioitaessa on sivuutettava sellaiset kansalliset säännökset tai niiden sellainen tulkinta, jotka estävät tehokkaan tuomioistuinvalvonnan ja jotka erityisesti estävät arvonlisäveron palautettavan määrän pidätyksen kiireellisyyttä ja tarpeellisuutta koskevan valvonnan sekä sen, että verovelvollinen voisi pyytää tuomioistuimen valvonnassa, että pidätys korvataan jollain muulla sellaisella turvaamistoimenpiteellä, joka riittäisi turvaamaan valtiontalouden edut mutta joka olisi verovelvollisen kannalta vähemmän rajoittava; samoin on sivuutettava sellaiset kansalliset säännökset tai niiden tulkinta, jotka estävät sen, että voitaisiin määrätä, että pidätys peruutetaan kokonaan tai osittain. Lisäksi olisi suhteellisuusperiaatteen vastaista, että silloin, kun pidätys peruutetaan, veronsaajan maksettavaksi kuuluvia korkoja ei laskettaisi siitä päivästä lähtien, jona kyseinen arvonlisäveron palautettava määrä olisi normaalisti pitänyt palauttaa.
Asia C-217/94

Eismann Alto Adige Srl

vastaan

Ufficio IVA di Bolzano

Commissione tributaria di primo grado di Bolzanon esittämä ennakkoratkaisupyyntö

”Arvonlisävero — Kuudennen direktiivin 77/388/ETY 22 artiklan 8 kohdan tulkinta, sellaisena kuin kyseinen säännös on muutettuna direktiivillä 91/680/ETY — Verovelvollisten suorittamien jäsenvaltioiden sisäisten ja jäsenvaltioiden välisten liiketoimien yhdenvertainen kohtelu”

Julkisasiamies M. B. Elmerin 2 päivänä toukokuuta 1996 antama ratkaisuehdotus I-5289

Yhteisöjen tuomioistuimen (kuudes jaosto) 24 päivänä lokakuuta 1996 antama tuoraio I-5302

Tuomion tiivistelmä

Verotus – Lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Liikevaihtovero – Yhteinen amonlisäverojärjestelmä – Jäsenvaltioiden välisen kaupan verotuksen siirtymäjärjestelmä – Asiallinen soveltamisala – Jäsenvaltion sisäinen tavarankuljetus – Kuljetus, joka ei kuulu siirtymäjärjestelmän alaisuuteen

(Neuvoston direktiivin 77/388/ETY 22 artikla ja neuvoston direktiivin 91/680/ETY 28 h artikla)

Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 22 artiklan 8 kohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täydentämisestä ja direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta verotuksellisten rajojen poistamiseksi annetulla direktiivillä 91/680/ETY, on tulkittava siten, että kansallinen sääntö, jonka mukaan yksinomaan kyseisen jäsenvaltion sisällä kuljetettavien tavaroiden saatteena on oltava kuljetusasiakirja, ei ole ristiriidassa kyseisen säännöksen kanssa.

Yhteisön lainsäätäjä ei nimittäin ole tähän mennessä täydellisesti ja tyhjentävästi yhdenmukaistanut niitä muodollisuuksia, joita jäsenvaltiot voivat edellyttää sisäisiltä liiketoimilta arvonlisäveron kannon oikean toimittamisen varmistamiseksi ja veropetosten estämiseksi, eikä se ole jäsenvaltioiden sisäisten ja jäsenvaltioiden välisten liiketoimien yhdenvertaista kohtelua koskevaa sääntöä antaessaan tarkoittanut sitä, että jäsenvaltioita kielletään soveltamasta sisäisiin liiketoimiin ankarampia muodollisuuksia kuin jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Yhdenvertainen kohtelu - Alueellinen ja henkilöllinen soveltamisala - Kolmanteen maahan sijoittautunut jäsenvaltion kansalainen, joka työskentelee paikallisena toimenhaltijana toisen jäsenvaltion tässä kolmannessa maassa sijaitsevassa suurlähetystössä - Soveltamisalaan kuuluminen

(EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan 2 kohta ja 277 artikla; neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 1 ja 4 kohta)

Tiivistelmä

Perustamissopimuksen 48 artiklan 2 kohdassa ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella annetun asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 1 ja 4 kohdassa ilmaistua kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltoa sovelletaan jäsenvaltion sellaiseen kansalaiseen, joka asuu pysyvästi kolmannessa maassa ja joka on toisen jäsenvaltion palveluksessa sen suurlähetystössä tässä kolmannessa maassa kun hänen työsopimuksensa on tehty paikan päällä ja pannaan siellä pysyvällä tavalla täytäntöön; tätä kieltoa sovelletaan työsuhteen kaikkiin niihin kysymyksiin, joita säännellään tämän työnantajana olevan jäsenvaltion lainsäädännössä.

Perustamissopimuksen 227 artiklassa, jossa määritellään perustamissopimuksen ja lähtökohtaisesti johdetun oikeuden soveltamisala, ei nimittäin suljeta pois sitä mahdollisuutta, että yhteisön säännöillä voi olla vaikutuksia yhteisön alueen ulkopuolella, varsinkin sellaisiin työsuhteisiin, jotka siitä huolimatta, että kyseessä on yhteisön alueen ulkopuolella harjoitettava toiminta, säilyttävät riittävän kiinteän liitynnän yhteisön alueeseen; tämän on katsottava koskevan myös sellaisia tapauksia, joissa työsuhde liittyy riittävällä tavalla jäsenvaltion oikeuteen ja näin ollen asiaa koskeviin yhteisön oikeuden sääntöihin.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijät - Yhdenvertainen kohtelu - Sosiaaliset edut - Kansallista säännöstä, jonka mukaan hautausavustuksen myöntämisedellytyksenä on hautajaisten pitäminen kansallisella alueella, ei voida hyväksyä - Perusteltavuuden puuttuminen

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohta)

Tiivistelmä

Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdan vastainen on jäsenvaltion säännös, jonka mukaan siirtotyöläiselle aiheutuneita hautauskustannuksia varten maksettavan avustuksen myöntämisedellytyksenä on se, että hautaaminen tai tuhkaaminen toimitetaan sen alueella.

Jollei kansallisen oikeuden säännös näet ole objektiivisesti perusteltu ja oikeassa suhteessa tavoiteltuun päämäärään, sitä on pidettävä välillisesti syrjivänä, vaikka sitä sovelletaan erotuksetta; säännös on ristiriidassa mainitussa 7 artiklan 2 kohdassa säädetyn yhdenvertaisen kohtelun kanssa, jos se pelkästään ominaislaatunsa vuoksi on omiansa kohdistumaan enemmän siirtotyöläisiin kuin kotimaisiin työntekijöihin ja jos säännös sen vuoksi sisältää vaaran siirtotyöläisten joutumisesta huonompaan asemaan.

Lisäksi hautauksesta aiheutuvista kustannuksista on yhtäältä todettava, että siirtotyöläisen osalta ne ovat samantyyppisiä ja vastaavan suuruisia kuin kotimaiselle työntekijälle aiheutuvat kustannukset; ottaen huomioon ne siteet, jotka siirtotyöläisen perheen jäsenet yleisesti säilyttävät kotimaahansa, juuri siirtotyöläiselle on sitä vastoin tyypillistä se, että hän perheenjäsenensä kuoltua toimituttaa hautauksen toisessa jäsenvaltiossa. Toisaalta kieltäytymistä hautausavustuksen myöntämisestä silloin, kun hautajaiset toimitetaan toisessa jäsenvaltiossa, ei voida perustella kansanterveyteen eikä aiheutuneiden kustannusten tarkastusten vaikeuteen perustuvilla syillä eikä myöskään hautajaisten kustannuksiin perustuvilla syillä, koska kustannuksia arkun kuljettamisesta etäälle vainajan kotipaikasta ei missään tapauksessa korvata.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Yhteinen kauppapolitiikka - Polkumyynniltä suojautuminen - Yhteisön asetuksen tulkinta - Asetukset, joilla on otettu käyttöön polkumyyntitulli tiettyjen standardoitujen monivaiheisten moottoreiden tuonnissa - Aineellinen soveltamisala - Moottorin osien tai elementtien jääminen sen ulkopuolelle

(Neuvoston asetus (ETY) N:o 864/87, komission asetus (ETY) N:o 3019/86)

Tiivistelmä

Väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta tiettyjen standardoitujen sähkömoottoreiden tuonnissa annettua asetusta (ETY) N:o 3019/86 ja lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottamisesta samojen tavaroiden tuonnissa annettua asetusta (ETY) N:o 864/87 on tulkittava siten, että ne koskevat ainoastaan täydellisten tai valmiiden sähkömoottoreiden tuontia.

Tähän tulkintaan on päädyttävä erityisesti, koska yhteisöjen viranomaiset ovat päättäneet avoimuuden ja tehokkuuden edistamiseksi sekä saadakseen viejät nostamaan hintojaan ottaa käyttöön tullin erään muodon eli vähimmäishinnan ja ensimmäisen riippumattoman ostajan maksaman hinnan eroa vastaavan muuttuvan tullin, jota, toisin kuin arvotullia, ei voida soveltaa tyydyttävällä tavalla epätäydellisiin moottoreihin eikä moottorin osiin. Tullin määrää ei ole nimittäin mahdollista laskea epätäydellisille moottoreille viittaamalla tämän moottorin ja täydelliselle moottorille vahvistetun vähimmäishinnan eroon, koska se johtaisi siihen, että epätäydellisiin moottoreihin kohdistettaisiin valmiita moottoreita korkeampi tulli, eikä epätäydellisille moottoreille ole mahdollista laskea erityistä tullia, sillä asetuksessa ei anneta sitä varten vähimmäishintaa.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1. Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Työntekijät - Vähintään kolmevuotisesta

ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten vastavuoroinen tunnustaminen - Direktiivin 89/48/ETY soveltamisala - Säännellyn ammatin käsite - Ammatti, jonka harjoittamisen tai jonka harjoittamisen aloittamisen edellytyksiä ei ole säännelty, mutta jonka harjoittaminen tosiasiassa edellyttää määrättyyn tutkintoon johtavan koulutuksen suorittamista - Poissulkeminen

(Neuvoston direktiivin 89/48/ETY 1 artiklan c ja d kohta)

2. Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Työntekijät - Ammatin harjoittamisen aloittamisen edellytykset - Jäsenvaltioiden velvollisuus ottaa huomioon siinä jäsenvaltiossa suoritetut tutkinnot, hankitut taidot ja ammattipätevyys sekä muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat, josta henkilö on peräisin

(EY:n perustamissopimuksen 6, 48 ja 52 artikla)

Tiivistelmä

1 Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annetun neuvoston direktiivin 89/48/ETY 1 artiklan c kohtaa yhdessä sen 1 artiklan d kohdan kanssa on tulkittava siten, ettei kyseessä ole säännelty ammatti silloin, kun jäsenvaltiossa ei ole voimassa lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, joilla säänneltäisiin tähän ammattiin ryhtymistä tai sen harjoittamista tai jotain sen harjoittamisen muotoa, vaikka ainoa siihen valmistava koulutus koostuukin vähintään neljän ja puolen vuoden mittaisista tutkintoon johtavista korkeakouluopinnoista ja vaikka tästä syystä työmarkkinoilla ammattiin hakeutuvat ja sitä harjoittavat käytännössä vain tämän tutkinnon suorittaneet henkilöt. Tästä seuraa, ettei geologin ammatin voida katsoa olevan Saksassa direktiivissä tarkoitetulla tavalla säännelty ammatti.

2 EY:n perustamissopimuksen 6, 48 ja 52 artiklaa on tulkittava siten, että vireille saatettua lupahakemusta käsitellessään jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla on velvollisuus ottaa huomioon tutkinnot, todistukset tai muut nimikkeet, jotka hakija on hankkinut harjoittaakseen samaa ammattia toisessa jäsenvaltiossa, vertailemalla todistuksilla osoitettua pätevyyttä ja kansallisen sääntelyn edellyttämiä tietoja ja pätevyyttä, kun kyseessä on lupa sellaisen ammattitoiminnan harjoittamiseen, joka kansallisen lainsäädännön mukaan edellyttää suoritettua tutkintoa tai ammatillista pätevyyttä.

Edellä mainittu koskee myös sellaista ammattitoimintaa, jonka harjoittaminen tai harjoittamiseen ryhtyminen ei oikeudellisten säännösten mukaan edellytä tutkinnon suorittamista. Näin ollen jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla, jotka vastaavat vastaanottavassa jäsenvaltiossa muiden jäsenvaltioiden kansalaisten työnsaantimahdollisuuksiin vaikuttavasta hallinnollisesta luokittelemisesta, on velvollisuus ottaa luokittelussa huomioon suoritetut tutkinnot, taidot, ammattipätevyyttä ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat, jotka hakija on hankkinut voidakseen harjoittaa ammattia koti- tai lähtömaassaan.
Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

Kilpailu - Yritysten väliset järjestelyt - Kielto - Ryhmäpoikkeus - Asetuksen (ETY) N:o 123/85 tarkoitus - Tiettyjä autoalan valmistajien ja jälleenmyyjien välillä sovittuja kilpailunrajoituksia koskeva poikkeus - Tietynmerkkisten uusien ajoneuvojen rinnakkaistuontia ja itsenäistä jälleenmyyntiä ei ole kielletty sellaiselta liikkeenharjoittajalta, joka ei ole virallisen jakeluverkoston hyväksytty jälleenmyyjä eikä valtakirjan saanut välittäjä - Sitä, että liikkeenharjoittaja on samanaikaisesti rinnakkaistuonnilla maahantuotujen ajoneuvojen välittäjä, jolle on annettu valtakirja, ja jakeluverkostoon kuulumaton jälleenmyyjä, ei ole kielletty.

(Komission asetus (ETY) N:o 123/85)

Tiivistelmä

Perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalveluja koskevien sopimusten ryhmiin annetussa asetuksessa (ETY) N:o 123/85 tyydytään antamaan moottoriajoneuvoalan taloudellisille toimijoille tiettyjä mahdollisuuksia laatia jälleenmyyntiä ja huoltopalveluja koskevat sopimukset siten, että huolimatta niihin sisältyvistä tietynlaisista yksinoikeus- ja kilpailukieltolausekkeista nämä sopimukset voivat jäädä perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan kiellon ulkopuolelle. Asetus koskee ainoastaan tavarantoimittajien ja näiden hyväksyttyjen jälleenmyyjien välisiä sopimussuhteita, ja vaikka siinä vahvistetaan se, mitä osapuolet voivat sitoutua tekemään tai mitä ne eivät voi sitoutua tekemään suhteissaan kolmansiin, asetuksen tarkoituksena ei kuitenkaan ole säännellä markkinoilla jakelusopimusten piirin ulkopuolella mahdollisesti toimivien mainittujen kolmansien toimintaa.

Asetusta (ETY) N:o 123/85 on näin ollen tulkittava siten, ettei sen vastaista ole, että liikkeenharjoittaja, joka ei ole tietyn automerkin valmistajan jakeluverkoston hyväksytty jälleenmyyjä eikä tämän asetuksen 3 artiklan 11 kohdassa tarkoitettu valtakirjan saanut välittäjä, ryhtyy harjoittamaan tämänmerkkisten uusien ajoneuvojen rinnakkaistuontia ja itsenäistä jälleenmyyntiä, eikä myöskään se, että itsenäinen liikkeenharjoittaja on samanaikaisesti rinnakkaistuonnilla maahantuotujen ajoneuvojen välittäjä, jolle on annettu valtakirja, ja jakeluverkostoon kuulumaton jälleenmyyjä.