Kansallisen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi on saatettu direktiivin 2005/29 soveltamisalaan kuuluva asia, joka koskee kyseisen direktiivin täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymisen jälkeen tapahtuneita tosiseikkoja, on soveltaessaan kansallisen oikeuden säännöksiä, jotka on annettu nimenomaisesti kyseessä olevan direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä, tulkittava niitä mahdollisimman pitkälle niin, että kyseisten säännösten soveltaminen vastaa direktiivin tavoitteita.

Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja direktiivin 84/450, direktiivien 97/7, 98/27 ja 2002/65 sekä asetuksen N:o 2006/2004 muuttamisesta annetun direktiivin 2005/29 7 artiklan 1 ja 3 kohtaa on tulkittava siten, että arvioitaessa, onko kaupallista menettelyä pidettävä harhaanjohtavana mainitsematta jättämisenä, huomioon on otettava kyseisen menettelyn asiayhteys, muun muassa kaupallisessa menettelyssä käytetylle viestintävälineelle ominaiset rajoitukset, ne paikkaan tai aikaan liittyvät rajoitukset, joita kyseinen viestintäväline asettaa, ja elinkeinonharjoittajan mahdollisesti toteuttamat toimenpiteet tietojen välittämiseksi kuluttajille muilla tavoin, vaikka asianomaisen kansallisen lainsäädännön tekstissä ei nimenomaisesti asetettaisikaan tällaista vaatimusta.

Varsinkin silloin, kun direktiivin 2005/29 2 artiklan c kohdassa tarkoitetun tuotteen hinta muodostuu useista osista, joista yhtä erityisesti korostetaan markkinoinnissa, kun taas toinen, joka kuitenkin muodostaa vääjäämättömän ja ennustettavissa olevan osa hinnasta, jätetään kokonaan mainitsematta tai esitetään huomaamattomammalla tavalla, on syytä arvioida, saattaako tämä esitystapa aiheuttaa sen, että tarjous kokonaisuutena tarkasteltuna käsitetään väärin. Näin on etenkin silloin, kun keskivertokuluttaja saattaa saada sellaisen virheellisen vaikutelman, että hänelle tarjottu hinta on erityisen edullinen, sen vuoksi, että hän on voinut erheellisesti luulla, että hänen pitäisi maksaa pelkästään erityisesti korostettu hinnan osa. Tämän seikan arviointi kuuluu kansallisen tuomioistuimen tehtäviin.

Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja direktiivin 84/450, direktiivien 97/7, 98/27 ja 2002/65 sekä asetuksen N:o 2006/2004 muuttamisesta annetun direktiivin 2005/29 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että harhaanjohtavana on pidettävä kaupallista menettelyä, jossa tuotteen hinta jaetaan useisiin osatekijöihin ja jossa korostetaan niistä vain yhtä, kun tällaisella menettelyllä saatetaan yhtäältä antaa keskivertokuluttajalle virheellinen vaikutelma, jonka mukaan hänelle tarjottu hinta on edullinen, ja toisaalta saada hänet tekemään kaupallinen ratkaisu, jota hän ei muuten olisi tehnyt, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava ottamalla huomioon kaikki pääasian kannalta merkitykselliset seikat. Tiettyihin tv-mainosten kaltaisiin viestintävälineisiin kohdistuvia aikaan liittyviä rajoituksia ei kuitenkaan voida ottaa huomioon, kun kyseisen direktiivin 6 artiklan 1 kohdan nojalla arvioidaan, onko jokin kaupallinen menettely harhaanjohtava.

Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja direktiivin 84/450, direktiivien 97/7, 98/27 ja 2002/65 sekä asetuksen N:o 2006/2004 muuttamisesta annetun direktiivin 2005/29 7 artiklaa on tulkittava siten, että jos elinkeinonharjoittaja on päättänyt tilaushinnan muodostuvan kuluttajan sekä kuukausittain että puolivuosittain maksamista maksuista yhdessä, kyseistä menettelyä on pidettävä harhaanjohtavana ilmoittamatta jättämisenä siinä tilanteessa, että markkinoinnissa korostetaan erityisesti kiinteää kuukausihintaa, kun taas puolivuosittainen maksu jätetään kokonaan mainitsematta tai mainitaan ainoastaan kuukausihintaa huomaamattomammalla tavalla, jos tällainen mainitsematta jättäminen saa kuluttajan tekemään kaupallisen ratkaisun, jota hän ei olisi muuten tehnyt, minkä arviointi kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle, jonka on tällöin otettava huomioon käytetyn viestintävälineen asettamat rajoitukset, tuotteen luonne ja ominaispiirteet sekä sellaiset muut toimenpiteet, joita elinkeinonharjoittaja on tosiasiallisesti toteuttanut tuotetta koskevien olennaisten tietojen välittämiseksi kuluttajille.

Direktiivin 2005/29 ostokehotuksia koskevan 2 artiklan i alakohdan mukaan tuotteen ominaispiirteet on nimittäin ilmaistava käytetylle keinolle asianmukaisella tavalla. Tästä seuraa, ettei tuotteen kuvaukselta voida vaatia samanlaista tarkkuutta siitä riippumatta, missä muodossa kaupallinen viesti esitetään.

Lisäksi kyseisen direktiivin 7 artiklan 3 kohdan mukaan päätettäessä, onko tietoja jätetty mainitsematta, on otettava huomioon käytetyn viestintävälineen asettamat paikkaan tai aikaan liittyvät rajoitukset sekä toimenpiteet, joita elinkeinonharjoittajan on mahdollisesti toteuttanut tietojen välittämiseksi kuluttajille muilla tavoin. Käytetyn viestintävälineen asettamia paikkaan tai aikaan liittyviä rajoituksia on kuitenkin punnittava asianomaisen tuotteen luonteeseen ja ominaispiirteisiin nähden päätettäessä, oliko kyseisen elinkeinonharjoittajan todellakin mahdotonta sisällyttää kyseiset tiedot alun perin lähetettyyn viestiin tai antaa ne siinä selvällä, ymmärrettävällä ja yksiselitteisellä tavalla. Tästä seuraa, että kun tuotteen luontaiset ominaispiirteet ja käytetyn viestintävälineen asettamat rajoitukset huomioon ottaen elinkeinonharjoittajan on mahdotonta antaa kaikkia tuotetta koskevia olennaisia tietoja, kaupallisessa menettelyssä voidaan mainita vain muutamia niistä, jos elinkeinonharjoittaja viittaa muilta osin kotisivustoonsa, kunhan kyseisellä sivustolla annetaan olennaiset tiedot tuotteen pääasiallisista ominaispiirteistä, hinnasta ja muista edellytyksistä direktiivin 2005/29 7 artiklassa asetettujen vaatimusten mukaisesti.

(ks. 60–64 kohta sekä tuomiolauselman 3 kohta)