Avainsanat

Tiivistelmä



Avainsanat

1 Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Lampaan- ja vuohenliha - Muuttuva teurastuspalkkio - Toiseen jäsenvaltioon suuntautuvan viennin yhteydessä perittävä vastaava summa (clawback) - Laskutapa - Tosiasiallisesti myönnettyä palkkiota vastaavan suuruinen määrä - Viejän todistustaakka - Tuotteiden vientiviikolle ja kolmelle sitä edeltävälle viikolle vahvistettujen palkkioiden keskiarvoa vastaava summa - Pätevyys

(Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1837/80 9 artiklan 3 kohta ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3013/89 24 artiklan 5 kohta; komission asetus (ETY) N:o 1922/92)

2 Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Lampaan- ja vuohenliha - Muuttuva teurastuspalkkio - Toiseen jäsenvaltioon suuntautuvan viennin yhteydessä perittävä vastaava summa (clawback) - Laskutapa - Tosiasiallisesti myönnettyä palkkiota vastaavan suuruinen määrä - Kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kauppiailta edellyttämät todisteet - Kansallisten sääntöjen soveltaminen - Kansallisten sääntöjen soveltamisen edellytykset

(EY:n perustamissopimuksen 5 artikla; komission asetuksen (ETY) N:o 1633/84 4 artiklan 1 kohta ja komission asetuksen (ETY) N:o 1922/92 1 ja 2 artikla)

3 Ennakkoratkaisukysymykset - Pätevyyden arviointi - Asetuksen toteaminen pätemättömäksi - Vaikutukset - Ajallinen rajoittaminen - Poikkeukset sellaisen toimijan osalta, joka on pannut vireille oikeudenkäynnin tai tehnyt vastaavan valituksen sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti - Yhteisöjen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-38/90 ja C-151/90 10.3.1992 antamassa tuomiossa vahvistaman poikkeuksen soveltamisala - Sellaisten toimijoiden, joihin sovelletaan poikkeusta, mahdollisuus vedota perusteettomasti maksetun summan korvaamista koskevien hakemustensa tueksi siihen, että kyseinen asetus on taannehtivasti pätemätön - Rajoitukset

(Komission asetuksen (ETY) N:o 1633/84 4 artiklan 1 ja 2 kohta)

4 Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Lampaan- ja vuohenliha - Muuttuva teurastuspalkkio - Toiseen jäsenvaltioon suuntautuvan viennin yhteydessä perittävä vastaava summa (clawback) - Perusteettomasti takaisin perityn summan korvaamista koskeva hakemus - Kansallisen oikeuden soveltaminen - Kansallisen oikeuden soveltamisen edellytykset

(Komission asetuksen (ETY) N:o 1922/92 2 artiklan 1 kohta)

Tiivistelmä

5 Koska takaisinperinnällä lampaan- ja vuohenlihan yhteisessä markkinajärjestelyssä on tarkoitus estää yhteisön sisäisen kaupan häiriöitä, jotka johtuvat muuttuvan teurastuspalkkion soveltamisesta, se on järjestettävä siten, että sillä neutralisoidaan palkkion vaikutus silloin, kun kyseiseltä alueelta viedään tuotteita, joiden osalta tällainen tukitoimenpide on toteutettu, ilman että tämän alueen tuottajat hyötyvät tästä, mikä tapahtuisi, jos takaisin peritty summa olisi pienempi kuin myönnetty palkkio, ja ilman että näiden kilpailuasemaan vaikutettaisiin, mikä tapahtuisi, jos takaisin peritty summa ylittäisi palkkion suuruuden.

Asetuksessa N:o 1922/92 tarkoitetuista kahdesta vaihtoehdosta ensimmäisen vaihtoehdon mukaan takaisin perittävää summaa tai perusteettomasti maksetun summan korvaamista koskevan laskutavan osalta ei ole epäilystäkään siitä, että tämä takaisinperinnän laskutapa, jonka avulla kauppiaat voivat todistaa kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille takaisinperinnän alaisista tuotteista tosiasiallisesti myönnetyn palkkion määrän, vastaa takaisinperintäjärjestelmän tarkoitusta, koska sillä vahvistetaan tämän summan suuruus samalle tasolle kuin myönnetty palkkio.

Niiden todisteiden osalta, jotka on esitettävä ensimmäisen vaihtoehdon mukaisessa menettelyssä, ei näytä olevan ilmeisen kohtuutonta asettaa tällainen velvollisuus viejille. Asetuksen N:o 1837/80 9 artiklan 3 kohdassa ja asetuksen N:o 3013/89 24 artiklan 5 kohdassa, jotka kumpikin koskevat lampaan- ja vuohenlihan yhteistä markkinajärjestelyä, säädetään selvästi, että takaisin perittävän summan on vastattava palkkiota siten, että huolellisen toimijan, joka tietää joutuvansa maksamaan takaisin perittävän summan, on ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin esittääkseen tarvittavat todisteet tästä vastaavuudesta. Viejällä on myös tiedossaan se toimija, jolta tämä on ostanut tuotteet, joiden osalta summa peritään takaisin, joten tämän on helppo toimittaa vaaditut todisteet. Lisäksi jos viejä ei pysty esittämään näitä todisteita, asetuksessa N:o 1922/92 säädetään toisesta takaisin perittävän summan laskutavasta.

Tämä toisen vaihtoehdon mukainen laskutapa perustuu neljälle viikolle vahvistettujen palkkioiden määrien keskiarvoon, ja siinä on pakostikin otettu huomioon sekä ajankohta, jolloin tuote saatettiin ensimmäistä kertaa markkinoille, että ajankohta, jolloin tuote vietiin maasta; myös tämä laskutapa vastaa takaisinperintäjärjestelmän tarkoitusta. Toisaalta tämän vaihtoehdon mukaan on mahdollista vähentää tuntuvasti takaisin perittävän summan muutoksia verrattuna vanhaan, pätemättömäksi todettuun laskutapaan, jonka mukaan takaisin perittävä summa vastaa ainoastaan tuotteiden vientiviikolle vahvistetun palkkion summaa, ja toisaalta neljän viikon ajalta vahvistetun keskiarvon käyttäminen varmistaa sen, että takaisin perittävä summa on niin lähellä palkkiota kuin mahdollista.

6 Todisteiden vaatimisella, josta säädetään asetuksen N:o 1633/84 takaisinperintäjärjestelmää lampaan- ja vuohenlihan yhteisessä markkinajärjestelyssä koskevassa 4 artiklan 1 kohdassa, sellaisena kuin tämä artikla on muutettuna asetuksen N:o 1922/92 1 artiklalla, sekä asetuksen N:o 1922/92 perusteettomasti perityn maksun korvaamisen edellytyksiä koskevassa 2 artiklassa, on katsottava tarkoitettavan sitä, että kauppiaiden on pystyttävä todistamaan kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten hyväksymällä tavalla kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja asetuksessa N:o 1922/92 asetetussa määräajassa takaisinperinnän alaisista tuotteista tosiasiallisesti myönnetyn palkkion suuruus; sovellettavat kansalliset säännökset eivät kuitenkaan saa vaikuttaa yhteisön oikeuden soveltamisalaan ja tehokkuuteen.

Tämän osalta ja ottaen huomioon sen, että perustamissopimuksen 5 artiklassa asetetaan jäsenvaltioiden viranomaisille rehdin yhteistyön velvoite, jonka mukaan näiden on pidättäydyttävä kaikista toimista, jotka heikentävät yhteisön oikeuden soveltamisen tehokkuutta, sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä säädetyt yksityiskohtaiset säännöt eivät saa näin ollen olla epäedullisempia kuin ne, jotka koskevat samanlaisia jäsenvaltion sisäisiä menettelyjä, eivätkä ne saa olla sellaisia, että yhteisön säännöstön täytäntöönpano tai yhteisön oikeudessa vahvistettujen oikeuksien käyttäminen on käytännössä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa.

7 Ennen 10.3.1992 perusteettomasti takaisin perittyjen summien korvaamista koskevien hakemusten osalta yhdistetyissä asioissa C-38/90 ja C-151/90, Lomas ym., 10.3.1992 annetun tuomion 30 kohtaa on tulkittava siten, että siinä toimijoille tai heidän oikeudenomistajilleen, jotka ovat ennen tätä ajankohtaa panneet vireille oikeudenkäynnin tai tehneet vastaavan valituksen sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, annetaan mahdollisuus vedota takaisinperintäjärjestelmää lampaan- ja vuohenlihan yhteisessä markkinajärjestelyssä koskevan asetuksen N:o 1633/84 4 artiklan 1 ja 2 kohdan pätemättömyyteen asetuksen voimaantulosta lähtien, jollei kansallisessa lainsäädännössä yhteisön oikeudessa asetetuin rajoituksin mahdollisesti säädetä sellaisten säännösten soveltamisesta, joilla rajoitetaan sitä hakemuksen esittämistä edeltävää aikaa, jolta perusteettomasti maksettu summa voidaan saada korvatuksi.

8 Sellaisten kysymysten osalta, joista ei ole säädetty asetuksen N:o 1922/92 2 artiklassa, jolla on muutettu asetusta N:o 1633/84 ja joka koskee lampaiden muuttuvan teurastuspalkkion soveltamisen yksityiskohtaisia sääntöjä ja perusteettomasti takaisin perityn summan korvaamisen edellytyksiä, kansallisten tuomioistuinten, joiden ratkaistavaksi on saatettu perusteettomasti takaisin perityn summan korvaamista koskeva hakemus, on sovellettava kansallista oikeutta, mutta kuitenkin niin, etteivät yksityiskohtaiset säännöt saa olla epäedullisempia kuin vastaavat sisäisiä menettelyjä koskevat säännöt, eivätkä ne saa olla sellaisia, että yhteisön oikeudessa vahvistettujen oikeuksien käyttäminen on mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa.

Tämän osalta on todettava, että kansallinen säännös, jonka mukaan viranomaiselle oikeudellisen virheen perusteella maksettua summaa ei voida saada takaisin, jollei tätä maksua suoritettaessa varata mahdollisuutta käyttää oikeussuojakeinoja, ei selvästikään vastaa näitä edellytyksiä, koska se saattaa vaikuttaa niiden oikeuksien tosiasialliseen suojaan, joita kyseisillä toimijoilla on yhteisön oikeuden mukaisesti. Lisäksi mainitun asetuksen 2 artiklan 1 kohdassa mainitaan nimenomaisesti ne oikeussubjektit, jotka voivat esittää korvaushakemuksen ilman, että siinä asetetaan näiden toimintaa maksamishetkellä koskevia edellytyksiä.

Sitä vastoin yhteisön oikeudessa ei aseteta esteitä sille, että kansallisessa oikeusjärjestyksessä kielletään perusteettomasti perittyjen summien palauttaminen silloin, kun tämä johtaisi perusteettomasti oikeudenomistajien taloudelliseen hyötymiseen.