ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
18

Harmonoidun järjestelmän 38 ryhmää koskevissa selityksissä todetaan seuraavaa: ”Yleisohjeita – – Ryhmän 1. b) ‑huomautuksessa ilmaisulla 'ravintoaineet tai muut ravintoarvoa omaavat aineet' tarkoitetaan pääasiallisesti I–IV jaksoihin kuuluvia ravinnoksi kelpaavia tuotteita. Ilmaisulla 'ravintoaineet ja muut ravintoarvoa omaavat aineet' tarkoitetaan myös eräitä muita tuotteita, esim. 28 ryhmän tuotteita, joita käytetään kivennäislisänä ravintovalmisteissa, nimikkeen 29.05 sokerialkoholeja, nimikkeen 29.22 eteerisiä aminohappoja, nimikkeen 29.23 lesitiinejä, nimikkeen 29.36 provitamiineja ja vitamiineja, nimikkeen 29.40 sokereita, nimikkeen 30.02 ravintovalmisteissa käytettäviä eläimenverifraktioita, nimikkeen 35.01 kaseiinia ja kaseinaatteja, nimikkeen 35.02 albumiineja, nimikkeen 35.03 ravinnoksi kelpaavaa gelatiinia, nimikkeen 35.04 ravinnoksi kelpaavia proteiiniaineita, nimikkeen 35.05 dekstriiniä ja muuta modifioitua tärkkelystä, nimikkeen 38.24 sorbitolia ja 39 ryhmään kuuluvia ravinnoksi kelpaavia tuotteita (kuten nimikkeen 39.13 amylopektiini ja amyloosi). On huomattava, että tämä tuoteluettelo on pelkästään esimerkinomainen, joten sitä ei tule pitää tyhjentävänä. 'Ravintoaineiden tai muiden ravintoarvoa omaavien aineiden' pelkkä esiintyminen sekoituksessa ei riitä seoksen sulkemiseksi pois 38 ryhmästä sovellettaessa 1 huomautuksen b alakohtaa. Huomautuksessa ei tarkoiteta 'ravintoaineilla ja muilla ravintoarvoa omaavilla aineilla' aineita, joiden ravintoarvo on vain oheista niiden toiminnassa kemiallisena tuotteena, esim. lisäaineet ja valmistuksen apuaineet. Seokset, jotka on suljettu pois 38 ryhmästä 1 huomautuksen b alakohdan nojalla, ovat seoksia, jollaisia käytetään ihmisravinnon valmistukseen ja joilla on arvoa ravinto-ominaisuuksiensa vuoksi.”
2

Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa kantajana on Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico (IRCCS) – Fondazione Santa Lucia (sairaalahoitoa tarjoava tieteellinen tutkimuslaitos – Santa Lucia-säätiö, jäljempänä Fondanzione) ja vastaajina Cassa conguaglio per il settore elettrico (sähköalan tasauskassa, Italia), Ministero dello Sviluppo economico (taloudellisen kehityksen ministeriö, Italia), Ministero dell’Economia e delle Finanze (talous- ja valtiovarainministeriö, Italia) ja Autorità per l’energia elettrica e il gas (sähköenergiasta ja kaasusta vastaava viranomainen, Italia) ja joka koskee sitä, että Italian toimivaltaiset viranomaiset ovat kieltäytyneet myöntämästä Fondazionelle kansallisen järjestelmän mukaista verohuojennusta maksuista, jotka on suoritettava Italian sähköjärjestelmän yleisten kulujen (jäljempänä sähköjärjestelmän yleiset kulut) kattamiseksi.
17

Kyseisen direktiivin 44 artiklassa, jonka otsikko on ”Puitesopimuksen ehtojen muutokset”, säädetään seuraavaa: ”1. Maksupalveluntarjoaja voi ehdottaa muutoksia puitesopimukseen sekä 42 artiklassa tarkoitettuihin tietoihin ja ehtoihin vain samalla tavoin kuin on säädetty 41 artiklan 1 kohdassa ja vähintään kaksi kuukautta ennen niiden ehdotettua soveltamispäivää. Jos 42 artiklan 6 alakohdan a alakohdan mukainen ehto tulee sovellettavaksi, maksupalveluntarjoajan on ilmoitettava maksupalvelunkäyttäjälle, että tämän katsotaan hyväksyneen ehtojen muutokset, jos hän ei ilmoita maksupalveluntarjoajalle ehtojen ehdotettuun voimaantulopäivään mennessä, ettei hyväksy niitä. Tätä tapausta varten maksupalveluntarjoajan on mainittava, että maksupalvelunkäyttäjällä on oikeus irtisanoa puitesopimus välittömästi ja ilman kuluja muutosten ehdotettuun soveltamispäivään mennessä. 2. Korkoja tai vaihtokursseja koskevia muutoksia voidaan soveltaa välittömästi ja ilman etukäteistä ilmoitusta edellyttäen, että tällaisesta oikeudesta on sovittu puitesopimuksessa ja että muutokset perustuvat viitekorkoon tai ‑kursseihin, joista on sovittu 42 artiklan – – mukaisesti. Maksupalvelunkäyttäjälle on ilmoitettava koron muutoksista mahdollisimman pian samalla tavoin kuin on säädetty 41 artiklan 1 kohdassa, elleivät osapuolet ole sopineet, että tiedot toimitetaan tai asetetaan saataville tietyin määräajoin tai tavoin. Korkojen tai vaihtokurssien muutoksia, jotka ovat edullisempia maksupalvelunkäyttäjille, voidaan kuitenkin soveltaa ilman etukäteistä ilmoitusta. – –”
2

Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat yhtäältä Concurrence SARL, jonka kotipaikka on Ranskassa, ja toisaalta Samsung Electronics France SAS (jäljempänä Samsung), jonka kotipaikka on niin ikään Ranskassa, sekä Amazon Services Europe Sàrl (jäljempänä Amazon), jonka kotipaikka on Luxemburgissa, ja joka koskee valikoivan jakeluverkon ulkopuolella ja eri jäsenvaltioissa ylläpidettyjen sivustojen välityksellä toimivalla markkinapaikalla tehdyillä myyntitarjouksilla tapahtuneeksi väitettyä jälleenmyyntikiellon rikkomista.
45

Valitusperusteen asiasisällön tutkimisen suhteen on ensinnäkin muistutettava, että kun kantaja vaatii vastustamatta jättämistä koskevan päätöksen kumoamista, se riitauttaa etenkin sen, että kyseistä tukea koskeva komission päätös on tehty aloittamatta muodollista tutkintamenettelyä, millä komissio on loukannut kantajan menettelyllisiä oikeuksia. Kantaja voi kumoamisvaatimuksen hyväksymiseksi vedota kaikenlaisiin perusteisiin, joiden tarkoituksena on osoittaa, että komissiolla ilmoitetun toimenpiteen alustavassa tutkintavaiheessa olleiden tietojen ja todisteiden arvioinnin olisi pitänyt herättää epäilyjä toimenpiteen soveltuvuudesta sisämarkkinoille. Tällaisten perusteluiden esittäminen ei kuitenkaan voi johtaa kanteen kohteen eikä sen tutkittavaksi ottamisen edellytysten muuttamiseen. Päinvastoin sen osoittamiseksi, että komission olisi pitänyt aloittaa SEUT 108 artiklan 2 kohdassa ja asetuksen N:o 659/1999 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu muodollinen tutkintamenettely, on näytettävä toteen nimenomaan se, että tästä sisämarkkinoille soveltuvuudesta on ollut epäilyjä (tuomio 27.10.2011, Itävalta v. Scheucher-Fleisch ym., C‑47/10 P, EU:C:2011:698, 50 kohta).
18

Kuten unionin tuomioistuin on jo huomauttanut, direktiivi 2000/60 on puitedirektiivi, joka on annettu EY 175 artiklan (josta on tullut SEUT 192 artikla) 1 kohdan nojalla. Siinä vahvistetaan yhteiset periaatteet ja yleiset toimintapuitteet vesien suojelemiseksi ja varmistetaan yleisten periaatteiden ja rakenteiden, jotka mahdollistavat vesien suojelun ja ekologisesti kestävän käytön Euroopan unionissa, koordinointi ja yhdentäminen ja niiden kehittäminen pidemmällä aikavälillä. Jäsenvaltioiden on kehitettävä myöhemmin siinä säädettyjä yhteisiä periaatteita ja yleisiä toimintapuitteita, ja niiden on toteutettava joukko erityisiä toimenpiteitä direktiivissä säädetyissä määräajoissa. Siinä ei kuitenkaan tarkoiteta jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen täydellistä yhdenmukaistamista vesialalla (ks. mm. tuomio 30.11.2006, komissio v. Luxemburg,C‑32/05, EU:C:2006:749, 41 kohta ja tuomio 11.9.2014, komissio v. Saksa,C-525/12, EU:C:2014:2202, 50 kohta).
2

Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Ferring Lægemidler A/S, Ferring BV:n valtuuttamana (jäljempänä Ferring), ja Orifarm A/S ja joka koskee sitä, että Ferring on kieltänyt yhden Ferringin lääkkeen, sellaisena kuin Orifarm on pakannut sen uudelleen, myymisen Tanskassa kyseisen yhtiön toteuttaman Norjasta peräisin olevan rinnakkaistuonnin yhteydessä.
1

Ennakkoratkaisupyyntö koskee sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 (EYVL 1997, L 28, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 29.6.1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1606/98 (EYVL 1998, L 209, s. 1; jäljempänä asetus N:o 1408/71), 13 artiklan tulkintaa.
30

Vaikka myyjän käsite sisältyy myös muihin unionin oikeuden toimiin, direktiivin 1999/44 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa oleva erityinen määritelmä on vain tässä direktiivissä. Kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 43 kohdassa, kyseessä on käsite, jota on tulkittava tämän direktiivin tavoitteiden valossa sekä ottamalla huomioon, että myyjällä on erityinen tehtävä kyseisen direktiivin yhteydessä.
7

Maahanmuuttoa ja ulkomaalaisen asemaa koskevista säännöksistä 25.7.1998 annetun asetuksen nro 286 (decreto legislativo n. 286 – Testo unico delle disposizioni concernenti la disciplina dell’immigrazione e norme sulla condizione dello straniero) (GURI nro 191, Supplemento ordinario, 18.8.1998), sellaisena kuin se on muutettuna 15.7.2009 annetulla lailla nro 94 (legge n. 94; jäljempänä asetus nro 286/1998), 12 §:n 3 ja 3 bis momentissa säädetään seuraavaa: ”3. Ellei kyse ole tosiseikaston perusteella vakavammasta rikoksesta, henkilö, joka tämän asetuksen säännösten vastaisesti edistää, ohjaa, järjestää, rahoittaa tai suorittaa ulkomaalaisten kuljettamista Italiaan tai muin toimin pyrkii mahdollistamaan näiden laittoman pääsyn Italiaan tai muuhun valtioon, jonka kansalaisia nämä eivät ole tai jossa näillä ei ole vakituiseen oleskeluun oikeuttavaa lupaa, voidaan tuomita 5–15 vuoden vankeusrangaistukseen ja 15000 euron sakkoon kutakin henkilöä kohti, a) jos teko liittyy viiden tai useamman henkilön laittomaan maahanmuuttoon Italiaan tai oleskeluun sen alueella b) jos kuljetetun henkilön henki tai turvallisuus on vaarannettu hänen laittoman maahanmuuttonsa tai maassa oleskelunsa mahdollistamiseksi c) jos kuljetettua henkilöä on kohdeltu epäinhimillisesti tai alentavasti hänen laittoman maahanmuuttonsa tai maassa oleskelunsa mahdollistamiseksi d) jos teot on tehnyt vähintään kolme yhdessä toimivaa tai kansainvälisiä kuljetuspalveluja taikka väärennettyjä, muutettuja tai jollakin tavalla lainvastaisesti hankittuja asiakirjoja käyttänyttä henkilöä e) jos tekojen tekijöillä on hallussaan aseita tai räjähteitä. 3 bis. Jos edellä 3 momentissa tarkoitetut teot on tehty siten, että kaksi tai useampia saman momentin a–e alakohdassa tarkoitetuista vaihtoehdoista täyttyy, siinä säädettyä rangaistusta kovennetaan.”
15

Sąd Okręgowy w Łodzi (Lodzin alueellinen tuomioistuin, Puola) on tässä tilanteessa päättänyt lykätä asian ratkaisua ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen: ”Voidaanko [direktiivin 98/34] 8 artiklan 1 kohtaa tulkita siten, että silloin kun on kyse luonteeltaan teknisinä määräyksinä pidettyjen määräysten ilmoittamatta jättämisestä, on mahdollista erottaa toisistaan seuraukset siten, että sellaisia vapauksia koskevien määräysten osalta, jotka eivät kuulu SEUT 36 artiklan rajoitusten piiriin, ilmoittamatta jättämisen on johdettava siihen, ettei kyseisiä määräyksiä voida soveltaa tietyssä ratkaistavana olevassa asiassa, kun taas sellaisia vapauksia koskevien määräysten osalta, jotka kuuluvat SEUT 36 artiklan rajoitusten piiriin, kansallinen tuomioistuin, joka samanaikaisesti on unionin oikeuden soveltamisesta vastaava tuomioistuin, voi arvioida, täyttävätkö kyseiset määräykset niiden ilmoittamatta jättämisestä huolimatta SEUT 36 artiklan vaatimukset, jolloin niitä voitaisiin soveltaa?”
11

Trapeza Kyprou Dimosia Etaireia Ltd:n tervehdyttämisestä sen omalla pääomalla annetussa vuoden 2013 asetuksessa nro 103 (to peri diasosis me idia mesa tis Trapezas Kyprou Dimosias Etaireias Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No 103; EE, liite III (I), nro 4645, 29.3.2013, s. 769; jäljempänä asetus nro 103) säädetään Trapeza Kyprou Dimosia Etaireia Ltd:n (jäljempänä Bank of Cyprus) pääomituksesta erityisesti sen talletussuojan piiriin kuulumattomien tallettajien, sen osakkeenomistajien ja sen joukkolainojen haltijoiden kustannuksella, jotta se voisi edelleen tarjota pankkipalveluja. Niinpä suojaamattomat talletukset muunnettiin Bank of Cyprusin osakkeiksi (37,5 % kustakin suojaamattomasta talletuksesta), arvopapereiksi, jotka Bank of Cyprus voi muuntaa joko osakkeiksi tai talletuksiksi (22,5 % kustakin suojaamattomasta talletuksesta), ja arvopapereiksi, jotka Kyproksen keskuspankki voi muuntaa talletuksiksi (40 % kustakin suojaamattomasta talletuksesta). Asetus nro 103 tuli 10 §:nsä mukaan voimaan 29.3.2013 klo 6.
1)

Sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17.6.2008 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 593/2008 (Rooma I) ja sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 11.7.2007 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 864/2007 (Rooma II) on tulkittava siten, että kuluttajien etujen suojaamista tarkoittavista kieltokanteista 23.4.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/22/EY tarkoitettuun kieltokanteeseen, joka koskee tiettyyn jäsenvaltioon sijoittautuneen yrityksen, joka tekee sähköisessä kaupankäynnissä sopimuksia muissa jäsenvaltioissa – ja erityisesti tuomioistuinvaltiossa – asuvien kuluttajien kanssa, käyttämiä väitetysti lainvastaisia sopimusehtoja, sovellettava laki tai lait on määritettävä asetuksen N:o 864/2007 6 artiklan 1 kohdan mukaan, kun taas tietyn sopimusehdon arviointiin sovellettava laki on aina määritettävä asetuksen N:o 593/2008 nojalla, olipa kyse yksittäistapausta koskevasta kanteesta tai ryhmäkanteesta, sanotun rajoittamatta asetuksen N:o 593/2008 1 artiklan 3 kohdan ja asetuksen N:o 864/2007 1 artiklan 3 kohdan soveltamista.
Komission internetsivuillaan julkaisemassa ”Guidance Document no 7 on the harmonized free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 New Entrants and Closures” ‑nimisessä asiakirjassa esitetyillä selityksillä ei voida kumota tätä toteamusta. Kyseisen asiakirjan sisältämän nimenomaisen maininnan mukaan se ei ole oikeudellisesti sitova eikä heijasta komission virallista kantaa.
39

Kolmanneksi on huomautettava veronkannon tehokkuuden takaamisen välttämättömyydestä, että vaikka unionin tuomioistuin on katsonut, että tämä tavoite on yleistä etua koskeva pakottava syy, joka voi oikeuttaa palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittamisen (ks. mm. tuomio 3.10.2006, FKP Scorpio Konzertproduktionen, C-290/04, EU:C:2006:630, 35 ja 36 kohta ja tuomio 18.10.2012, X, C-498/10, EU:C:2012:635, 39 kohta), tällaisella rajoituksella on lisäksi voitava taata kyseessä olevan tavoitteen toteuttaminen, eikä rajoituksella saada ylittää sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi (tuomio 18.10.2012, X, C-498/10, EU:C:2012:635, 36 kohta).
21

Tästä seuraa, että palvelujen suoritus on tehty kuudennen direktiivin 2 artiklan 1 alakohdassa tarkoitetulla tavalla ”vastikkeellisesti” ja se on näin ollen verollinen vain siinä tapauksessa, että palvelun suorittajan ja sen vastaanottajan välillä on oikeussuhde, johon liittyvät suoritukset ovat vastavuoroisia, ja palvelun suorittajan saama korvaus on todellinen vastasuoritus vastaanottajalle suoritetusta palvelusta (ks. tuomio 3.3.1994, Tolsma, C-16/93, EU:C:1994:80, 14 kohta; tuomio 29.10.2009, komissio v. Suomi, C-246/08, EU:C:2009:671, 44 kohta ja tuomio 27.10.2011, GFKL Financial Services, C-93/10, EU:C:2011:700, 18 kohta).
31

Käsiteltävänä olevaa valitusta varten on palautettava mieleen, että jotta kansallinen toimenpide voidaan luokitella SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi tueksi, kyse on oltava valtion toimenpiteestä tai valtion varoilla toteutetusta toimenpiteestä, kyseisen toimenpiteen on oltava omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, toimenpiteellä on annettava valikoivaa etua sille, joka on toimenpiteen kohteena, ja toimenpiteen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua (ks. tuomio 2.9.2010, komissio v. Deutsche Post, C‑399/08 P, EU:C:2010:481, 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
1)

Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja ‑menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 19 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että tätä säännöstä ja erityisesti sen toista alakohtaa sovelletaan kolmannen maan kansalaiseen, joka tehtyään ensimmäisen turvapaikkahakemuksen jossakin jäsenvaltiossa näyttää toteen, että hän on poistunut jäsenvaltioiden alueelta vähintään kolmen kuukauden ajaksi ennen uuden turvapaikkahakemuksen tekemistä jossakin toisessa jäsenvaltiossa.
15

Direktiivin 2006/112 412 artiklassa säädetään seuraavaa: ”1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin 2 artiklan 3 kohdan, 44 artiklan, 59 artiklan 1 kohdan, 399 artiklan ja liitteessä III olevan 18 kohdan noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivästä tammikuuta 2008. Jäsenvaltioiden on toimitettava viipymättä kyseiset säännökset ja näiden säännösten ja tämän direktiivin välinen vastaavuustaulukko kirjallisina komissiolle. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.”
1

Ennakkoratkaisupyyntö koskee sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 (EYVL 1997, L 28, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 17.6.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 592/2008 (EUVL L 177, s. 1; jäljempänä asetus N:o 1408/71), 67 artiklan 3 kohdan tulkintaa sekä mainitun säännöksen pätevyyttä suhteessa SEUT 45 ja SEUT 48 artiklaan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 15 artiklan 2 kohtaan.
17

Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, johon verohallinto on tehnyt kassaatiovalituksen, toteaa, pääasiassa kyseessä olevan riidan olosuhteista käy ilmi – että vaikka oletettaisiin, että pääasiassa kyseessä olevassa nestekaasussa propaanin osuus massasta olisikin hallitseva –, että kaikki aineet, joista nestekaasu koostuu, saavat yhdessä aikaan sen kyvyn tuottaa lämpöä energialähteenä. Kyseisellä tuomioistuimella on epäilyksiä Latvian verohallinnon niiden väitteiden oikeellisuudesta, joiden mukaan aine, jonka prosenttiosuus on hallitseva, antaa kyseessä olevalle nestekaasulle sen olennaisen luonteen, ja se toteaa lisäksi, että mikäli nämä väitteet hylätään, nestekaasut, joiden koostumuksessa on vallitsevana propaani tai butaani, olisi aina luokiteltava tariffinimikkeen alanimikkeeseen 2711 19 00, johon sovelletaan tuontitullia, joka on nolla prosenttia tullausarvosta.
3

Tulliyhteistyöneuvosto, josta on tullut Maailman tullijärjestö, perustettiin mainitun neuvoston perustamista koskevalla, Brysselissä 15.12.1950 allekirjoitetulla yleissopimuksella. Harmonoidun tavarankuvaus- ja tavarankoodausjärjestelmän (jäljempänä harmonoitu järjestelmä) on laatinut Maailman tullijärjestö (WCO), ja se on otettu käyttöön harmonisoitua tavarankuvaus- ja ‑koodausjärjestelmää koskevalla 14.6.1983 Brysselissä tehdyllä kansainvälisellä yleissopimuksella (jäljempänä harmonisoidusta järjestelmästä tehty yleissopimus), joka on 24.6.1986 tehdyn muutospöytäkirjan kanssa hyväksytty Euroopan talousyhteisön puolesta 7.4.1987 tehdyllä neuvoston päätöksellä 87/369/ETY (EYVL L 198, s. 1).
5

Asetuksen 3 artiklassa, jonka otsikko on ”Pääsy kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelymenettelyyn”, säädetään seuraavaa: ”1. Jäsenvaltioiden on käsiteltävä jokaisen kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön minkä tahansa jäsenvaltion alueella tai rajalla tai kauttakulkualueella tekemä kansainvälistä suojelua koskeva hakemus. Tämä jäsenvaltio on se, joka III luvussa esitettyjen perusteiden mukaisesti on vastuussa hakemuksen käsittelystä. 2. Jollei hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaa jäsenvaltiota voida määrittää tässä asetuksessa lueteltujen perusteiden mukaisesti, käsittelystä vastaa ensimmäinen jäsenvaltio, jossa kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on jätetty. Jos hakija on mahdotonta siirtää jäsenvaltioon, joka on alun perin nimetty hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaksi jäsenvaltioksi, koska on perusteltuja syitä katsoa, että kyseisessä jäsenvaltiossa on turvapaikkamenettelyssä ja hakijoiden vastaanotto-olosuhteissa systeemisiä puutteita, jotka saattavat johtaa Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artiklassa tarkoitettuun epäinhimilliseen tai halventavaan kohteluun, määrittämisestä vastaavan jäsenvaltion on jatkettava III luvussa vahvistettujen perusteiden tarkastelua sen määrittämiseksi, voidaanko jokin toinen jäsenvaltio nimetä hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaksi jäsenvaltioksi. Jos tämän kohdan mukaisesti ei voi tehdä siirtoa mihinkään III luvussa vahvistettujen perusteiden mukaisesti nimettyyn jäsenvaltioon tai ensimmäiseen jäsenvaltioon, jossa hakemus on jätetty, määrittämisestä vastaavasta jäsenvaltiosta tulee hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio. 3. Jokainen jäsenvaltio säilyttää oikeutensa lähettää hakija turvalliseen kolmanteen maahan direktiivissä [2013/32] säädettyjen sääntöjen ja takeiden mukaisesti.”
47

Riippumatta siitä, että Ranskan hallitus – joka on esittänyt asiakirjoja, jotka osoittavat, että Verlados-niminen juoma on saatavilla myös muissa jäsenvaltioissa sijaitseville kuluttajille etämyynnin kautta – on riitauttanut kyseisen seikan, tässä yhteydessä on riittävää todeta, että mainittu seikka on joka tapauksessa merkityksetön, koska asetusta N:o 110/2008 sovelletaan sen 1 artiklan 2 kohdan mukaan kaikkiin unionissa kaupan pidettäviin tislattuihin alkoholijuomiin.
SEUT 265 artikla koskee laiminlyöntiä, joka perustuu pidättymiseen antamasta ratkaisua tai määrittelemästä kantaa. Tästä on todettava, että laiminlyöntikanne voidaan nostaa paitsi sellaisen toimen tekemättä jättämisestä, jolla olisi sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi, myös sellaisen valmistelevan toimen tekemättä jättämisestä, joka on välttämätön sitovia oikeusvaikutuksia luovan toimen antamismenettelyssä.

Unionin yleisen tuomioistuimen suorittama jotakin tosiseikkaa tai asiakirjaa, kuten kirjettä, koskeva oikeudellinen luonnehdinta on oikeuskysymys, joka voidaan ottaa esille valitusasiassa. Näin ollen kysymys siitä, korjaako kirje, jonka toimielin on lähettänyt vastauksena toimintakehotukseen, tämän toimielimen väitetyn laiminlyönnin, on oikeuskysymys, joka voidaan käsitellä valitusasiassa.

Vaikka sallittuja terveysväitteitä ja terveysväitteitä, joiden käsittely on kesken, voidaan lähtökohtaisesti käyttää elintarvikkeiden markkinointiin, näihin kahteen terveysväiteryhmään sovelletaan kuitenkin eri vaatimuksia ja eri edellytyksiä.

On nimittäin niin, että siinä missä elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä annetun asetuksen N:o 1924/2006 17 artiklan 5 kohdassa sallitaan periaatteessa se, että kaikki elintarvikealan toimijat voivat käyttää sallittuja terveysväitteitä, jotka on mainittu kyseisessä unionin yhdessä lopullisessa luettelossa, terveysväitteiden, joiden käsittely on kesken ja joihin sovelletaan siirtymäjärjestelmää, on erityisesti tämän asetuksen 28 artiklan 5 ja 6 kohdan nojalla oltava asetuksen ja sen nojalla sovellettavien kansallisten säännöksen mukaisia.

Tämä merkitsee erityisesti yhtäältä sitä, että asetuksen N:o 1924/2006 3 artiklan toisen alakohdan a alakohdan ja 6 artiklan 1 kohdan mukaan mitkään terveysväitteet eivät saa olla moniselitteisiä tai harhaanjohtavia ja niiden on perustuttava yleisesti hyväksyttyyn tieteelliseen näyttöön. Toisaalta terveysväitteiden, joiden käsittely on kesken, on myös noudatettava kussakin jäsenvaltiossa tämän oman kansallisen järjestelmän vaatimuksia. Näin ollen tapauskohtainen arviointi sisältää riskin siitä, että tällaisten väitteiden sallimista koskevat kansalliset hallinnolliset ja oikeudelliset menettelyt johtavat erilaisiin lopputuloksiin paitsi eri jäsenvaltioiden välillä myös saman jäsenvaltion alueella.

(ks. 87–89 kohta)