Asia T-311/04

José Luis Buendía Sierra

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

Henkilöstö – Ylennys – Vuoden 2003 ylennyskierros – Etusijapisteiden myöntäminen

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (laajennettu viides jaosto) 19.10.2006

Tuomion tiivistelmä

1. Henkilöstö – Kanne – Henkilölle vastainen toimi

(Henkilöstösääntöjen 45, 90 ja 91 artikla)

2. Henkilöstö – Kanne – Kannetta edeltävä hallinnollinen valitus

(Henkilöstösääntöjen 45 artikla ja 90 artiklan 2 kohta)

3. Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu

(Henkilöstösääntöjen 25 artiklan 2 kohta, 26, 43 ja 45 artikla sekä 90 artiklan 2 kohta)

4. Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu

(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)

5. Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu

(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)

6. Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu

(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)

7. Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu

(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)

8. Henkilöstö – Henkilölle vastainen päätös – Päätöksen tekemiseen sovellettavat säännöt

(Henkilöstösääntöjen 45 artikla, 90 artiklan 2 kohta ja 91 artikla)

9. Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu

(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)

10. Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu

(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)

11. Henkilöstö – Kanne – Kumoamistuomio – Vaikutukset

(EY 233 artikla; henkilöstösääntöjen 45 artikla)

1. Komission sisäisellä säädöksellä käyttöön otetussa ylennysjärjestelmässä, joka perustuu siihen, että otetaan huomioon kumulatiiviset ansiot, joita kuvaavat vuosien mittaan kertyneet pisteet, ja jossa ylennyskierros viedään päätökseen toimella, joka on siinä mielessä monitahoinen, että se sisältää kaksi erillistä nimittävän viranomaisen päätöstä eli päätöksen ylennettävien virkamiesten luettelon vahvistamisesta ja päätöksen virkamiesten pisteiden kokonaismäärän vahvistamisesta, joihin ensin mainittu päätös perustuu, tämä päätös, jolla vahvistetaan pisteiden kokonaismäärä, on erillinen toimi, josta voidaan sellaisenaan valittaa ja tarvittaessa nostaa kanne henkilöstösääntöjen mukaisin oikeussuojakeinoin. Tällaisessa järjestelmässä pisteiden myöntämisellä tietyn vuoden aikana on itse asiassa vaikutuksia, jotka eivät rajoitu yksinomaan meneillään olevaan ylennyskierrokseen vaan jotka vaikuttavat useaan ylennyskierrokseen, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa virkamiehen etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi.

Näin ollen ylennettävien virkamiesten luetteloon kirjattu virkamies voi, mikäli hän riitauttaa nimittävän viranomaisen hänelle myöntämien pisteiden kokonaismäärän ja samalla seuraaville vuosille jäävien pisteiden määrän, tehdä valituksen ja tarvittaessa nostaa kanteen jo yksinomaan pisteiden myöntämistä koskevasta päätöksestä, jolla on hänelle sitovia ja lopullisia oikeusvaikutuksia.

Samoin voidaan ajatella, että ylentämättä jäänyt virkamies, joka ei halua riitauttaa sitä, että hänet on jätetty ylentämättä kyseisellä ylennyskierroksella, vaan ainoastaan sen, että hänelle ei ole annettu tiettyä määrää pisteitä, jolloin hän ei voi saavuttaa ylennyskynnystä, voisi panna kyseisen menettelyn vireille.

Lisäksi virkamies, joka on jäänyt ylentämättä sen vuoksi, että hän on saanut, mielestään perusteettomasti, riittämättömästi pisteitä ylennyskynnyksen saavuttamiseksi, voi kohdistaa kanteensa samaan aikaan nimittävän viranomaisen päätökseen, joka koskee pisteiden kokonaismäärän vahvistamista, ja nimittävän viranomaisen päätökseen, jolla on vahvistettu ylennettävien virkamiesten luettelo. Vaikka nämä kaksi toimea voidaan todellakin erottaa oikeudellisesti toisistaan ja niistä voidaan esittää erilliset kumoamisvaatimukset, on varmaa, että ne liittyvät todellisuudessa läheisesti toisiinsa silloin, kun ylennys evätään, koska ylennyksen epääminen liittyy väistämättä ja yksinomaan siihen, mikä on virkamiehelle myönnettyjen pisteiden kokonaismäärä ylennyskynnykseen nähden, paitsi siinä tapauksessa, että virkamiestä, joka on saavuttanut kyseisen kynnyksen ja kuuluu samalla sijalla olevien virkamiesten ryhmään eli niiden virkamiesten ryhmään, jotka ovat saavuttaneet ylennyskynnyksen mutta joiden lukumäärä ylittää todelliset ylennysmahdollisuudet, ei ole ylennetty, sillä tämä perustuu muihin näkökohtiin, jotka liittyvät siihen, miten pitkään asianomainen on palvellut kyseisessä palkkaluokassa, tai yhtäläisiin mahdollisuuksiin.

Viimeksi mainitussa tapauksessa asianomainen virkamies voi pätevästi nostaa kanteen nimittävän viranomaisen lopullisesta päätöksestä, jolla vahvistetaan ylennettävien virkamiesten luettelo, sellaisten arviointivirheiden perusteella, joita nimittävä viranomainen on tehnyt luokitellessaan samalla sijalla olevien virkamiesten ryhmään kuuluvia virkamiehiä.

(ks. 82 ja 88–94 kohta)

2. Komission sisäisellä säädöksellä käyttöön otetussa ylennysjärjestelmässä, joka perustuu siihen, että otetaan huomioon kumulatiiviset ansiot, joita kuvaavat vuosien mittaan kertyneet pisteet, ja jossa ylennyskierros viedään päätökseen toimella, joka on siinä mielessä monitahoinen, että se sisältää kaksi erillistä nimittävän viranomaisen päätöstä eli päätöksen ylennettävien virkamiesten luettelon vahvistamisesta ja päätöksen virkamiesten pisteiden kokonaismäärän vahvistamisesta, joihin ensin mainittu päätös perustuu, kolmen kuukauden määräajan, joka on käytettävissä silloin, kun valitetaan näistä kahdesta päätöksestä, on oikeusvarmuuden, yhdenvertaisen kohtelun ja hyvän hallinnon nimissä vahvistettava alkavan sinä päivänä, jona virkamies on saanut hyödyllisellä tavalla tutustua toimielimen sisäisessä atk-järjestelmässä päivitettyyn omaan ylennyskansioonsa edellyttäen, että virkamies on tutkinut tämän kansion kohtuullisessa ajassa siitä, kun yhteenvetomuistio, jossa ilmoitetaan, että myönnettyjä pisteitä koskeviin tietoihin voidaan tutustua tässä järjestelmässä, on julkaistu.

Tällaisessa ylennysjärjestelmässä ylennettävien virkamiesten luettelon julkaiseminen siten, että siihen sisältyvät ainoastaan asianomaisten nimet ja toimipaikat, ei anna kaikille asianomaisille virkamiehille mahdollisuutta saada täydellisiä tietoja heille vastaisesta monitahoisesta toimesta, jolla ylennysmenettely saatetaan päätökseen, ja virkamies voi saada tiedon pisteidensä kokonaismäärästä ja niiden jakautumisesta ainoastaan siten, että hän tutkii omaa ylennyskansiotaan.

(ks. 105, 111, 112, 115, 118 ja 121 kohta)

3. Komission sisäisellä säädöksellä käyttöön otetulla ylennysjärjestelmällä, joka perustuu ansioiden numeraaliseen määrittämiseen ja jolle on ominaista se, että virkamiehille myönnetään vuosittain erityyppisiä pisteitä, joista tietyt eli niin kutsutut ansiopisteet perustuvat sen arvosanan muuntamiseen, jonka virkamies on saanut määräaikaisessa arvioinnissaan henkilöstösääntöjen 43 artiklan nojalla, ja tietyt eli niin kutsutut etusijapisteet myönnetään täydentävästi eivätkä ne yksinään ratkaise ylennystä ja niillä pyritään palkitsemaan virkamiehiä, jotka ovat ylittäneet omat tavoitteensa tai jotka ovat hoitaneet menestyksekkäästi ylimääräisiä tehtäviä toimielimen hyväksi, ei loukata yhdenvertaisen kohtelun periaatetta eikä henkilöstösääntöjen 45 artiklaa, koska näiden kahdentyyppisten pisteiden tarkoituksena on ansioista palkitseminen ja koska niiden myöntäminen on aina perusteltava ansioihin liittyvillä näkökohdilla.

Tässä järjestelmässä, jossa ylennyskierros viedään päätökseen toimella, joka on siinä mielessä monitahoinen, että se sisältää kaksi erillistä nimittävän viranomaisen päätöstä eli päätöksen ylennettävien virkamiesten luettelon vahvistamisesta ja sellaisen päätöksen virkamiesten pisteiden kokonaismäärän vahvistamisesta, johon ensin mainittu päätös perustuu, sellaisten päätösten perustelematta jättäminen, jotka koskevat etusijapisteiden myöntämistä, ei riko henkilöstösääntöjen 25 artiklan toista kohtaa, jossa ei edellytetä sellaisten ehdotusten, suositusten tai lausuntojen perustelemista, jotka eivät sellaisenaan ole asianomaiselle vastaisia, ja joka ei koske valmistelevia toimia, koska perusteluvelvollisuus täyttyy, jos nimittävä viranomainen perustelee päätöksensä henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla tehdyn valituksen hylkäämisestä.

Etusijapisteiden myöntäminen ei myöskään ole ristiriidassa henkilöstösääntöjen 26 artiklan kanssa, jonka tarkoituksena on varmistaa virkamiehen puolustautumisoikeus estämällä se, että nimittävä viranomainen tekee päätöksiä, jotka vaikuttavat hänen hallinnolliseen asemaansa ja uraansa, sellaisten hänen käyttäytymistään koskevien seikkojen nojalla, joita ei ole mainittu hänen henkilökansiossaan, koska nämä pisteet myönnetään urakehityskertomusten tulosten tutkimisen jälkeen asianomaisen virkamiehen ansioiden valossa, sellaisina kuin ne ilmenevät kyseisistä kertomuksista, joiden laatiminen kuuluu monitahoiseen menettelyyn, jossa virkamiehet ovat tiiviisti mukana henkilöstösääntöjen 43 artiklan mukaisesti, sillä sen mukaan arviointi annetaan tiedoksi virkamiehelle, jolla ”on oikeus tehdä siihen kaikki tarpeellisiksi katsomansa huomautukset”. Puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen ei myöskään voida vedota näiden pisteiden myöntämistä koskevien päätösten osalta, jotka ovat vain valmistelevia toimia päätöksille, joilla vahvistetaan ylennyspisteiden kokonaismäärä ja ylennettävien virkamiesten luettelo, eikä puolustautumisoikeuksia sovelleta tällaisiin toimiin vaan asianomaisille vastaisiin toimiin.

(ks. 129–138, 143–147, 152 ja 155–157 kohta)

4. Komission sisäisellä säädöksellä käyttöön otetussa ylennysjärjestelmässä, joka perustuu ansioiden numeraaliseen määrittämiseen ja jolle on ominaista se, että virkamiehille myönnetään vuosittain erityyppisiä pisteitä, joista tietyt eli niin kutsutut ansiopisteet perustuvat sen arvosanan muuntamiseen, jonka virkamies on saanut määräaikaisessa arvioinnissaan henkilöstösääntöjen 43 artiklan nojalla, ja tietyillä eli niin kutsutuilla etusijapisteillä pyritään tuomaan virkamiehistä esiin ansioituneimmat, jotta lisättäisiin heidän ylennysmahdollisuuksiaan, sellaisen kiintiön olemassaololla, joka koskee näiden jälkimmäisten pisteiden myöntämistä pääosastossa, tai sellaisen tavoitekeskiarvon vahvistamisella, joka koskee ensimmäisen tyypin pisteiden myöntämistä, ei voida rajoittaa arvioitsijoiden harkinnanvapautta henkilöstösääntöjen 45 artiklan, yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja urakehitysmahdollisuuksien periaatteen vastaisella tavalla. On päinvastoin niin, että nämä kaksi mekanismia ovat omiaan suosimaan virkamiesten ansioiden edustavan arvioinnin tehokasta ilmaisemista ja varmistamaan samalla arviointien mahdollisimman suuren vertailukelpoisuuden komission kaikissa pääosastoissa ja siten kyseisten virkamiesten yhdenvertaisen kohtelun. Tässä yhteydessä ansioiden vertailu on tehtävä käytännössä samojen arviointiperusteiden ja vertailukelpoisten tietolähteiden ja tietojen pohjalta.

Kunkin pääosaston etusijapistekiintiö vastaa tämäntyyppisten pisteiden yleistä tavoitetta tuoda virkamiehistä esiin ansioituneimmat, jotta lisättäisiin heidän ylennysmahdollisuuksiaan. Käytettävissä olevien pisteiden määrän rajoittaminen on näet omiaan saamaan pääosastot tekemään tällaisen valinnan. Tämä tavoite on sellaisenaan yhteensopiva henkilöstösääntöjen 45 artiklan, yhdenvertaisen kohtelun ja urakehitysmahdollisuuksien kanssa.

Ansiopisteiden tavoitekeskiarvon, jota tällainen ylennysjärjestelmä rohkaisee noudattamaan mutta johon siinä ei ehdottomasti velvoiteta, osalta se, että pääosastot ottavat sen huomioon, ei missään tapauksessa merkitse sitä, että niiden harkinnanvapautta rajoitettaisiin henkilöstösääntöjen 45 artiklan, yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja urakehitysmahdollisuuksien periaatteen vastaisella tavalla. Tämä keskiarvo, joka on matemaattinen arvio keskimääräisen virkamiehen suorituksista, ei estä arvioijia käyttämästä laajaa arviointia jopa yhdistettynä viitteellisiin ja ei-sitoviin jakaumiin, jotka perustuvat havaintoon siitä, miten ylennykset on aikaisemmin kokonaisuutena arvioiden myönnetty. Tällaisella keskiarvolla ei myöskään rajoiteta arvioijien mahdollisuutta eriyttää arviointeja, jotka esitetään erikseen kunkin virkamiehen suorituksista, sen mukaan, ovatko nämä suoritukset tätä keskiarvoa heikompia vai parempia, koska arvioijat kykenevät sävyttämään virkamiehiä koskevaa arviointiaan. Se mahdollistaa arvosanojen inflaation estämisen velvoittamalla arvioijat vertailemaan tarkemmin kunkin yksilöllisiä ansioita ja myös riskin pienentämisen siitä, että eri pääosastojen arviointien keskiarvot ovat erilaisia muista kuin arvioitavien virkamiesten ansioihin liittyvistä objektiivisista syistä. Lopuksi tällainen keskiarvo ottaa huomioon käytännössä useimmin havaitun tilanteen eli sen, että virkamiehiä koskevat arvioinnit jakautuvat tasaisesti ansioiden keskiarvotason ympärille, mahdollisuuden poiketa tavoitekeskiarvosta, jos pääosaston erityistilanne ei vastaa yleistä tilannetta, ja virkamiesten mahdollisuuden tehdä valitus, jonka perusteella nimittävä viranomainen saattaa myöntää niille yhden tai useamman etusijapisteen kiintiön ulkopuolelta, mikä riittää korjaamaan vaikeudet, joita saattaa olla yksiköissä, joihin keskittyy erittäin hyviä virkamiehiä.

(ks. 169, 172–177, 179–183 ja 187 kohta)

5. Sääntelyn muuttamiselle on ominaista, että tiettynä päivänä luodaan uusia tilanteita, joissa otetaan huomioon aikaisemmat tilanteet. Komission sisäisellä säädöksellä käyttöön otetussa ylennysjärjestelmässä, joka perustuu ansioiden numeraaliseen määrittämiseen ja jolle on ominaista se, että virkamiehille myönnetään vuosittain erityyppisiä pisteitä, nimittävän viranomaisen tehtävänä on järjestää siirtymäkauden ajaksi se, että ylentämistä koskevia sääntöjä muutetaan siten, että otetaan huomioon rajoitteet, joita liittyy siihen, että siirrytään yhdestä hallinnointitavasta toiseen, ja jotka voivat pakottaa hallinnon luopumaan väliaikaisesti ja tietyin rajoituksin niiden pysyvien sääntöjen ja periaatteiden tiukasta soveltamisesta, joita tavanomaisesti sovelletaan tällaisiin tilanteisiin. Tällaiset poikkeamiset on kuitenkin perusteltava siirtymiseen liittyvällä pakottavalla tarpeella, eikä niillä saa ylittää keston eikä ulottuvuuden osalta sitä, mikä on välttämätöntä, jotta voitaisiin varmistaa hallittu siirtyminen järjestelmästä toiseen. Tämän osalta jotta otettaisiin huomioon ansiot, joita oli kertynyt omassa palkkaluokassa virkamiehille, jotka olivat virassa silloin, kun kyseinen järjestelmä tuli voimaan, siirtymäkauden järjestelyt kattavat eri siirtymäkauden pisteiden myöntämisen näille virkamiehille.

Mitä tulee siirtymäkauden etusijapisteisiin, joita virkamiehille myönnetään viran puolesta palkkaluokassa palveltua vuotta kohti tiettyyn rajaan saakka, tätä vuosimäärää voidaan pitää objektiivisena mutta vain osittaisena osoituksena virkamiehelle kertyneistä ansioista, joten näiden pisteiden myöntämisessä se, miten pitkään asianomainen on palvellut kyseisessä palkkaluokassa, otetaan huomioon ylennysmenettelyihin tavanomaisesti sovellettavien sääntöjen vastaisella tavalla. Sellaisen järjestelmän käyttöönotto, jolle on ominaista ansioiden numeraalinen määrittäminen ja se, että ylennyksen saamiseksi on saavutettava tietty kynnys, joka vastaa etusijapisteiden ja ansiopisteiden kertynyttä määrää, merkitsee sitä, että on otettava huomioon virkamiehille heidän viimeisen ylennyksensä jälkeen kertyneet ansiot siten, että heille myönnetään tietty pistemäärä ja noudatetaan menettelyä, joka on yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukainen. Toimenpide, jolla myönnetään automaattisesti etusijapisteitä sen perusteella, miten pitkään asianomainen on palvellut kyseisessä palkkaluokassa, vastaa tätä siirtymiseen liittyvää pakottavaa tarvetta ja sen ulottuvuutta rajoittavien määräysten, joihin kuuluu sen rajoittaminen pelkästään ensimmäiseen ylennysmenettelyyn uuden järjestelmän voimaantulon jälkeen, näiden pisteiden erittäin pienen painoarvon kaikkiin mahdollisesti myönnettäviin pisteisiin nähden sekä sen asettamisen ylennyksen edellytykseksi, että virkamies on saanut tietyn määrän muita pisteitä viimeisessä urakehityskertomuksessaan, perusteella voidaan päätellä, että nimittävä viranomainen ei ole ylittänyt sitä, mikä oli välttämätöntä, jotta varmistettaisiin hallittu siirtyminen järjestelmästä toiseen.

Ne enintään kaksi siirtymäkauden etusijapistettä virkamiestä kohti, jotka nimittävä viranomainen voi myöntää ylennyskomiteoiden suosituksesta, on otettu käyttöön niiden erityisongelmien oikeudenmukaiseksi ratkaisemiseksi, joita liittyy siirtymiseen vanhasta järjestelmästä uuteen. Tämä erityinen tarkoitus kuuluu välttämättä kaikkien niiden siirtymäkauden pisteiden tavoitteeseen, joiden osa ne ovat, eli siihen, että virkamiehelle hänen viimeisen ylennyksensä jälkeen kertyneet ansiot otetaan huomioon, joten niiden myöntämistä koskeva määräys itsessään ei riko henkilöstösääntöjen 45 artiklaa. Se, että tällainen pisteiden myöntäminen voisi johtaa mielivaltaisiin ylennyksiin, johtuisi tämän määräyksen soveltamisesta yksittäistapauksessa eikä sen itsensä lainvastaisuudesta.

Siirtymäkauden etusijapisteet, joita voidaan myöntää virkamiehille, joita on ehdotettu ylennettäviksi edellisellä ylennyskierroksella mutta joita ei ole ylennetty, eivät myöskään ole henkilöstösääntöjen 45 artiklan vastaisia. Vaikka on totta, että käytäntö, jonka mukaan edellisen ylennyskierroksen jäännösryhmä ylennetään automaattisesti, on ristiriidassa sen tässä määräyksessä vahvistetun periaatteen kanssa, jonka mukaan ylennyskelpoisten virkamiesten ansioita on vertailtava, nimittävällä viranomaisella on puolestaan lähtökohtaisesti oikeus ottaa huomioon ansiovertailussa se, että virkamiestä ehdotettiin ylennettäväksi jo edellisellä ylennyskierroksella, sillä edellytyksellä, että hänen ansionsa eivät ole vähentyneet ja että näitä ansioita arvioidaan suhteessa muiden ylennysehdokkaiden ansioihin, mistä on kyse komission käyttöön ottamissa siirtymäkauden säännöissä.

Komissiolla ei lopuksi ole mitään velvollisuutta hyväksyä aikaisempien arvosanojen muuntamisjärjestelmäksi sellaista järjestelmää, jossa otetaan huomioon analyyttisten arviointien keskiarvo, tai sellaista järjestelmää, jonka muut toimielimet ovat ottaneet käyttöön ja jonka väitetään rikkovan vähemmän ansioiden perusteella tapahtuvaa ylentämistä koskevaa sääntöä. Sillä, että muutetaan virkamiesten ylennystä koskevia voimassa olevia menetelmiä, pyritään näet korjaamaan tiettyjä puutteita, jotka johtuvat aikaisempien sääntöjen soveltamisesta. Tällaiseen uudistusprosessiin, jonka tarpeellisuutta arvioidessaan hallinnolla on laaja harkintavalta, kuuluu siis erottamattomasti se, että tiettynä päivänä virkamiesten ansioiden arvioinnissa lähdetään uudelta pohjalta. Hallinnolta ei voida vaatia, että se ottaisi uudessa järjestelmässä täysimääräisesti ja samalla tavoin huomioon arvioinnit, joita virkamiehille annettiin aikaisemman järjestelmän perusteella, sillä tästä seuraisi lähes väistämättä, että ylennysmenettelyn uudistamisella ei olisi mitään käytännön merkitystä, eikä virkamiehillä ole oikeutta voimassa olevan sääntelyn voimassa pitämiseen.

(ks. 204–211, 213–218 ja 220 kohta)

6. Komission sisäisellä säädöksellä käyttöön otettu ylennysjärjestelmä, jonka mukaan virkamiehet voivat saada etusijapisteitä toimielimen hyväksi suoritettujen ylimääräisten tehtävien perusteella, ei ole henkilöstösääntöjen 45 artiklan vastainen, koska näillä pisteillä voidaan palkita ainoastaan virkamiehen tavanomaisista toiminnoista poikkeavista tehtävistä, jotka eivät kuulu vuosittaisen arvioinnin piiriin ja jotka eivät siten ole muuntyyppisten ansiopisteiden myöntämisperusteena. Komission vahvistamat oikeussäännöt mahdollistavat joka tapauksessa sen, että nimittävä viranomainen välttää sen, että ansiot lasketaan kahteen kertaan.

(ks. 236 ja 240 kohta)

7. Komission sisäisellä säädöksellä käyttöön otetussa ylennysjärjestelmässä, joka perustuu ansioiden numeraaliseen määrittämiseen ja jolle on ominaista se, että virkamiehille myönnetään vuosittain erityyppisiä pisteitä, sellaisen säännön tiukka soveltaminen pääosastoihin, joilla on kussakin palkkaluokassa vain vähän henkilöstöä, jonka mukaan kullakin pääosastolla on käytettävissään jaettavaksi etusijapistekiintiö, joka on suuruudeltaan 2,5 kertaa niiden virkamiesten lukumäärä, jotka ovat vielä ylennettävissä, kun otetaan huomioon heidän palkkaluokkansa, ja jossa niiden myöntämiseen sovelletaan jakoperustetta tehokkaimpien virkamiesten ja muiden virkamiesten kesken, johtaa siihen, että sen yksiköissä työskenteleville virkamiehille jaettavien etusijapisteiden määrää vähennetään huomattavasti, viimeksi mainittujen vahingoksi. Kyseiset virkamiehet ovat näin ollen objektiivisesti eri tilanteessa kuin virkaveljensä, joilla on virka suurissa pääosastoissa tai yksiköissä, mikä selittää ja perustelee – yhdenvertaisen kohtelun ja urakehitysmahdollisuuksien noudattamiseksi – sen, että heitä kohdellaan eri tavalla, mistä on esimerkkinä erityismääräys, jossa määrätään sellaisten pääosastojen ja yksiköiden virkamiehille, joilla on vähemmän kuin neljä virkamiestä palkkaluokassa, yhteensä kymmenen etusijapistettä, joiden myöntäminen ei edellytä sellaisen jakoperusteen noudattamista, joka on määritelty yleisesti muille virkamiehille.

(ks. 246–250 kohta)

8. Henkilöstösäännöissä ja komission sisäisessä säädöksessä, joilla otetaan käyttöön ylennysjärjestelmä, joka perustuu ansioiden numeraaliseen määrittämiseen ja jolle on ominaista se, että virkamiehille myönnetään vuosittain erityyppisiä pisteitä, ei vahvisteta tiettyä muotoa sellaisten päätösten tekemiseen, jotka koskevat näiden pisteiden myöntämistä tai joissa lausutaan hallinnollisista valituksista, jotka on tehty tästä pisteiden myöntämisestä nimittävälle viranomaiselle. Erityisesti henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa, jossa määrätään, että virkamiehet voivat ”valittaa” nimittävälle viranomaiselle ”toimenpiteestä”, ei suljeta pois sitä, että tällainen toimi voitaisiin ilmaista muulla tavoin kuin paperilla. Tästä seuraa, että vastuussa oleva viranomainen voi tehdä tällaisia päätöksiä kirjaamalla sähköisen allekirjoituksen tätä varten laadittuun numeeriseen asiakirjaan atk-järjestelmässä vahvistamatta tätä kirjallisesti.

(ks. 255 ja 256 kohta)

9. Komission sisäisellä säädöksellä käyttöön otetussa ylennysjärjestelmässä, joka perustuu ansioiden numeraaliseen määrittämiseen ja jolle on ominaista se, että virkamiehille myönnetään vuosittain erityyppisiä pisteitä, etusijapisteiden, joilla pyritään palkitsemaan virkamiehiä, joita pidetään ansioituneimpina, heidän ylennysmahdollisuuksiensa lisäämiseksi, myöntämisen on perustuttava kyseisten virkamiesten erityisiin ansioihin liittyviin seikkoihin, eikä se, miten pitkään asianomainen on palvellut kyseisessä palkkaluokassa, voi missään tapauksessa olla ratkaiseva tekijä niiden myöntämiselle. Näin ollen tärkeimpänä kriteerinä etusijapisteiden myöntämiselle ei voida käyttää niiden ansiopisteiden kokonaismäärää, jotka perustuvat sen arvosanan muuntamiseen, jonka virkamies on saanut henkilöstösääntöjen 43 artiklaan perustuvan säännöllisen arviointinsa aikana, sekä siirtymäkauden etusijapisteisiin, jotka myönnetään viran puolesta tiettyyn rajaan saakka virkamiehille kustakin vuodesta palkkaluokassa, koska tällaisella kriteerillä voisi olla se objektiivinen seuraus, että virkamiehet, jotka ovat palvelleet pidempään kyseisessä palkkaluokassa, asetetaan etusijalle. Tämän osalta vaikka on totta, että hallinto voi väliaikaisesti ja tietyin rajoituksin luopua niiden pysyvien sääntöjen ja periaatteiden tiukasta soveltamisesta, joita ylennysmenettelyihin tavanomaisesti sovelletaan, tällä pyritään yksinomaan vastaamaan pakottavaan tarpeeseen, joka liittyy siihen, että siirrytään vanhasta ylennysjärjestelmästä uuteen, ja ottamaan huomioon rajoitteet, joita väistämättä aiheutuu siirtymisestä hallintomallista toiseen, kun taas etusijapisteet ovat pysyvä eivätkä väliaikainen uuden ylennysjärjestelmän osa ja ansioiden, joita oli kertynyt palkkaluokassaan virkamiehille, jotka olivat komissiossa virassa kyseisen järjestelmän tullessa voimaan, huomioon ottaminen oli myös perustelu sille, että annettiin kolmeen eri luokkaan kuuluvia siirtymäkauden pisteitä.

(ks. 286, 288, 290, 293, 297 ja 301 kohta)

10. Jotta voitaisiin arvioida ansiot, jotka on otettava huomioon ylennyspäätöksen yhteydessä henkilöstösääntöjen 45 artiklan nojalla ja näin ollen myös sellaisen päätöksen yhteydessä, jolla myönnetään pisteitä ylennysjärjestelmässä, jossa tällainen arviointi tehdään numeerisesti, hallinnolla on laaja harkintavalta, ja yhteisöjen tuomioistuinten valvonnan on rajoituttava koskemaan vain sitä, onko tämä pysyttäytynyt sellaisissa rajoissa, joita ei voida arvostella, ja onko tämä pidättynyt käyttämästä harkintavaltaansa ilmeisen väärin, kun otetaan huomioon seikat ja keinot, joiden perusteella hallinto on saattanut tehdä arviointinsa.

(ks. 291 ja 320 kohta)

11. Komission sisäisellä säädöksellä käyttöön otetussa ylennysjärjestelmässä, joka perustuu ansioiden numeraaliseen määrittämiseen ja jolle on ominaista se, että virkamiehille myönnetään vuosittain erityyppisiä pisteitä, tapauksessa, jossa yhteisöjen tuomioistuimet ovat kumonneet nimittävän viranomaisen päätöksen myöntää kantajalle vain tietty määrä pisteitä, on myös kumottava päätös, jolla kieltäydytään kirjaamasta kantajaa ylennettävien virkamiesten luetteloon, koska toimenpiteet, jotka hallinnon pitäisi toteuttaa korjatakseen todetut sääntöjenvastaisuudet, voisivat johtaa siihen, että kantaja ylittäisi ylennyskynnyksen. Ylennettävien virkamiesten luettelon kumoaminen kokonaan olisi puolestaan liiallinen seuraamus. Tämän arvioinnin kanssa ei ole ristiriidassa se, että päätökset, joita on tehty riidanalaisen ylennyskierroksen yhteydessä, eivät menetä vaikutuksiaan ylennyskierroksen päätyttyä, koska kantaja voisi tulevaisuudessa kilpailla niiden virkamiesten kanssa, joiden ylentämistä ei ole kumottu.

(ks. 340–342 ja 349 kohta)

YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (laajennettu viides jaosto)

19 päivänä lokakuuta 2006 ( )

Henkilöstö − Ylennys − Vuoden 2003 ylennyskierros − Etusijapisteiden myöntäminen

Asiassa T‑311/04,

José Luis Buendía Sierra, Euroopan yhteisöjen komission virkamies, kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajinaan asianajajat M. van der Woude ja V. Landes,

kantajana,

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään G. Berscheid ja V. Joris, avustajanaan asianajaja D. Waelbroeck,

vastaajana,

jossa vaaditaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa

– komission oikeudellisen yksikön pääjohtajan tekemän, 2.7.2003 tiedoksi annetun päätöksen, jolla kantajalle myönnettiin ainoastaan yksi pääosaston etusijapiste vuoden 2003 ylennyskierroksella ja joka vahvistettiin 16.12.2003 tehdyllä nimittävän viranomaisen päätöksellä

– nimittävän viranomaisen päätöksen, jolla kantajalle ei vuoden 2003 ylennyskierroksella myönnetty yhtäkään erityisetusijapistettä ylimääräisestä toiminnasta toimielimen hyväksi ja joka annettiin tiedoksi Sysper 2 ‑järjestelmän välityksellä 16.12.2003

– seuraavat päätökset: nimittävän viranomaisen päätöksen, jolla kantajalle myönnettiin vuoden 2003 ylennyskierroksella yhteensä 20 pistettä; 13.11.2003 hallinnollisissa tiedonannoissa nro 69-2003 julkaistun palkkaluokan A 5 ansioituneimpien virkamiesten luettelon vuoden 2003 ylennyskierrokselta; 27.11.2003 hallinnollisissa tiedonannoissa nro 73-2003 julkaistun luettelon palkkaluokkaan A 4 ylennetyistä virkamiehistä vuoden 2003 ylennyskierrokselta ja joka tapauksessa päätöksen olla merkitsemättä kantajan nimeä mainittuihin luetteloihin

– kumoaa tarvittaessa 15.6.2004 tehdyn nimittävän viranomaisen päätöksen, jolla kantajan 12.2.2004 tekemä valitus hylättiin,

EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (laajennettu viides jaosto),

toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Vilaras sekä tuomarit M. E. Martins Ribeiro, F. Dehousse, D. Šváby ja K. Jürimäe,

kirjaaja: hallintovirkamies I. Natsinas,

ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 29.9.2005 pidetyssä istunnossa esitetyn,

on antanut seuraavan

tuomion

Asiaa koskevat oikeussäännöt

1 Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettaviin henkilöstösääntöihin, sellaisena kuin ne olivat voimassa tosiseikkojen tapahtuma-aikana (jäljempänä henkilöstösäännöt), sisältyy 26 artiklan ensimmäinen ja toinen kohta, joiden sanamuoto on seuraava:

”Virkamiestä koskeva henkilökansio sisältää:

a) virkamiehen hallinnollista asemaa koskevat asiakirjat sekä hänen pätevyyttään, tehokkuuttaan ja käytöstään koskevat arvioinnit,

b) virkamiehen kyseisten asiakirjojen osalta esittämät huomautukset.

Asiakirjat on merkittävä luetteloon, numeroitava juoksevasti ja luokiteltava aukottomasti; toimielin ei voi esittää perusteeksi edellä a alakohdassa tarkoitettuja asiakirjoja eikä vedota niihin virkamiestä vastaan, jos niitä ei ole annettu hänelle tiedoksi, ennen niiden sisällyttämistä henkilökansioon.”

2 Henkilöstösääntöjen 43 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään seuraavaa:

”Virkamiehen pätevyydestä, tehokkuudesta ja käytöksestä viranhoidossa, lukuun ottamatta palkkaluokkien A 1 – A 2 virkamiehiä, laaditaan arviointi vähintään kahden vuoden välein kunkin toimielimen 110 artiklan mukaisesti vahvistamien edellytysten mukaisesti.”

3 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan sanamuoto on seuraava:

”Ylentämisestä päättää nimittävä viranomainen. Se tapahtuu nimittämällä virkamies lähinnä ylempään palkkaluokkaan sillä ura-alueella tai siinä virkaryhmässä, johon hän kuuluu. Ylennys voidaan suorittaa ainoastaan valitsemalla ylennettävät niiden virkamiesten joukosta, jotka ovat palvelleet tietyn vähimmäisajan palkkaluokassaan, heidän ansioidensa vertailun sekä heistä laadittujen arviointien perusteella.”

4 Komissio hyväksyi 30.10.2001 tiedonannon SEC(2001) 1617, joka koski ”urakehityskertomusta” (henkilöstön arviointi) ja ylennyksiä. Se hahmotteli siinä henkilöstöpolitiikkansa suuntaviivoja, jotta ”urakehitys perustuisi työntekijän tulosten ja potentiaalin arviointiin”. Se esittää muun muassa, että ”[uuden ylennysjärjestelmän] keskeisin piirre on se, että se perustuu ansioihin”. Komissio lisää, että ”ansiot ovat dynaaminen ja kumulatiivinen käsite (’pääomaa’) – – Ne lasketaan pistejärjestelmän perusteella. Tietyn ajan kuluttua (kertyneiden ansioiden perusteella) pisteiden muodostama ’pääoma’ antaa virkamiehelle oikeuden tulla ehdotetuksi ylennettäväksi ylempään palkkaluokkaan”. Komissio täsmentää, että ”arvosanat ja arvioinnit, joita saadaan – – urakehityskertomusten yhteydessä, vastaavat ansiopisteitä” (jäljempänä ansiopisteet), joihin lisätään etusijapisteitä (jäljempänä etusijapisteet). Komissio korostaa, että ”[näiden etusijapisteiden] myöntäminen on aina perusteltava kirjallisesti ansioihin liittyvin perustein”. Niiden ”tarkoituksena on palkita ansioituneimmiksi katsottuja virkamiehiä lisäämällä pitkällä aikavälilä heidän ylennysmahdollisuuksiaan tai antamalla heille heti mahdollisuus ylennykseen meneillään olevan ylennyskierroksen aikana”. Komissio täsmentää, että ”myös etusijapisteiden myöntäminen on perusteltava yksityiskohtaisilla arvioinneilla”. Se lisää, että ”etusijapisteet myönnetään sellaisen perusteiden hierarkian mukaan, jolla pyritään tekemään ratkaisu ansioituneen henkilöstön osalta”. Komission mukaan ”keskeisenä perusteena on ansioiden vertailu koko [pääosaston] sisällä siten, että otetaan huomioon muun muassa henkilöstön potentiaali (työsuorituksia ja osoitettua pätevyyttä koskevan objektiivisen arvioinnin perusteella)”. Komissio korostaa sitä, että ”järjestelmällä pyritään varmistamaan erityisesti se, että arvioinnit ovat mahdollisimman yhdenmukaisia komission eri yksiköissä”. Se täsmentää lopuksi, että ”samalla on johdonmukaisesti varmistettava se, että kaikkien henkilöstön jäsenten ylennykset suoritetaan samalla tahdilla eri pääosastoissa”.

5 Komissio teki 26.4.2002 päätöksen henkilöstösääntöjen 43 artiklan yleisistä täytäntöönpanosäännöksistä ja päätöksen henkilöstösääntöjen 45 artiklan yleisistä täytäntöönpanosäännöksistä (jäljempänä henkilöstösääntöjen 43 artiklan täytäntöönpanoa koskeva päätös ja henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskeva päätös).

6 Henkilöstösääntöjen 43 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 1 artiklan 1 kohdan mukaan säännöllisin aikavälein tehtävä arviointi, jota kutsutaan nimellä urakehityskertomus, ”laaditaan vuosittain kaikkien vakituisten virkamiesten pätevyydestä, tehokkuudesta ja käytöksestä viranhoidossa – – ”.

7 Henkilöstösääntöjen 43 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 2 artiklan 1 kohdassa määritellään ansiopisteiden ja etusijapisteiden käsitteet henkilöstösääntöjen 43 ja 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevien päätösten soveltamista varten. Kyseisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan toisen, kolmannen, neljännen ja viidennen alakohdan sanamuoto on seuraava:

”Sekä ansiopisteiden että etusijapisteiden tarkoituksena on ansioista palkitseminen, ja etusijapisteiden myöntäminen on aina perusteltava ansioihin liittyvillä näkökohdilla.

Ansiopisteet perustuvat urakehityskertomuksen arvosanoihin ja arviointeihin.

Etusijapisteitä voivat myöntää

a) pääjohtajat (A/LA-henkilöstön osalta) – – ansioituneille henkilöstön jäsenille sen jälkeen, kun urakehityskertomukset on laadittu asianomaisessa [pääosastossa] tai yksikössä. Myöntämisperusteet määritellään henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 6 artiklassa

b) nimittävä viranomainen ylennyskomiteoiden suosituksesta ansioituneille henkilöstön jäsenille, jotka ovat suostuneet hoitamaan ylimääräisiä tehtäviä toimielimen hyväksi. Myöntämisperusteet määritellään henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 9 artiklassa

c) nimittävä viranomainen ylennyskomiteoiden suosituksesta vastauksena valituksiin, joita on tehty etusijapisteiden myöntämisestä henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

Sekä ansiopisteet että etusijapisteet kertyvät pääomaksi vuosien aikana. Ylennyksen jälkeen pisteitä vähennetään ylennyskynnystä vastaavalla määrällä, ja mahdollisesti yli jäävät pisteet säilyvät seuraavalle ylennyskierrokselle.”

8 Vuosien 2001–2002 (siirtymäkausi) henkilöstön arviointikierrosta koskevien 3.12.2002 päivättyjen hallinnollisten tiedonantojen nro 99‑2002 mukaan ”jokainen virkamies saa arvioinnin yhteydessä kokonaisarvosanan [0:n] ja [20:n] väliltä, jolloin paras arvosana on [20]”. Tämä arvosana muunnetaan tämän jälkeen ansiopisteiksi, jotka ovat käytettävissä ylennystä varten. Samoista hallinnollisista tiedonannoista ilmenee, että ansiopisteiden määrä vastaa poikkeustapauksia lukuun ottamatta kokonaisarvosanaa.

9 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 3 artiklassa määrätään, että virkamiehiä voidaan ylentää vasta ”sen jälkeen, kun on otettu huomioon ylennyskelpoisten virkamiesten vertaillut ansiot”. Kyseisestä artiklasta ilmenee, että ”ensimmäinen huomioon otettava seikka on siten niiden ansiopisteiden ja etusijapisteiden määrä, joka kullekin virkamiehelle on kertynyt vuoden tai aikaisempien vuosien aikana”. Komissio lisää, että ”muitakin täydentäviä seikkoja voidaan ottaa huomioon henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 10 artiklan 1 kohdassa määrätyin edellytyksin, jotta voidaan tehdä ratkaisu niiden virkamiesten välillä, joilla on yhtä paljon ansiopisteitä ja etusijapisteitä”.

10 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 4 artiklassa määrätään seuraavaa:

”Ylennyskierros sisältää seuraavat kaksi vaihetta:

a) pääosastot ja tämän jälkeen 14 artiklassa määritellyt ylennyskomiteat myöntävät etusijapisteet 6, 7 ja 9 artiklassa määrättyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti,

b) 10 artiklassa kuvattu varsinainen ylennysmenettely.”

11 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 6 artiklan mukaan pääjohtajat tai johtajat jakavat kunkin pääosaston käyttöön annetut etusijapisteet (jäljempänä pääosaston etusijapisteet) arviointikomiteoita kuultuaan.

12 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 6 artiklan 1 kohdasta ilmenee, että pisteitä jaettaessa ”kullakin pääosastolla on käytettävissään – – etusijapistekiintiö, joka on suuruudeltaan 2,5 kertaa niiden virkamiesten lukumäärä, jotka ovat vielä ylennettävissä, kun otetaan huomioon heidän palkkaluokkansa, ja joilla on virka kyseisessä pääosastossa”. Samasta määräyksestä ja hallinnollisista tiedonannoista nro 99‑2002 ilmenee kuitenkin, että niiltä pääosastoilta, joiden ansiopisteiden keskiarvo tietyn palkkaluokan osalta ylittää yli pisteellä keskiarvon 14/20, etusijapistekiintiötä pienennetään ylitystä täsmälleen vastaavalla määrällä. Pääosastot voivat kuitenkin perustella tämän ylityksen, ja ylennyskomiteat voivat päättää tämän pienennyksen kumoamisesta poikkeuksellisesti kokonaan tai osittain.

13 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 6 artiklan 2 kohdassa määrätään, että ”pääjohtajat ja johtajat kokoontuvat etusijapisteiden myöntämistä varten ylennyskierroksen alussa kunkin pääosaston sisällä ja sopivat perusteista, joiden mukaan etusijapistekiintiö jaetaan osastojen kesken”.

14 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 6 artiklan 3 kohdan sanamuoto on seuraava:

”Tutkittuaan urakehityskertomusten tulokset pääjohtajat myöntävät johtajiensa ehdotuksesta ura-alueen A henkilöstön osalta – – etusijapisteet ansioituneimpina pidettäville virkamiehille erityisesti

i) sen perusteella, että he ovat edistäneet tuloksiin pääsyä osaston/pääosaston työohjelman yhteydessä tavalla, joka ylittää heidän omat tavoitteensa, jolloin huomioon otetaan myös heidän toisille yksiköille antamansa tuki

ii) sen perusteella, että he ovat työskennelleet erityisen ahkerasti ja saavuttaneet loistavia tuloksia tehtäviä hoitaessaan heidän urakehityskertomuksistaan ilmenevällä tavalla.”

15 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 6 artiklan 4 kohdassa määrätään, että ”erojen saamiseksi henkilöstön jäsenten välille

’a) 50 prosenttia pääosaston käyttöön annettuun kiintiöön kuuluvista etusijapisteistä jaetaan sellaisten tehokkaimpien virkamiesten kesken, jotka ovat osoittaneet erityisiä ansioita täyttämällä 3 kohdan i ja ii alakohdassa mainitut edellytykset. Nämä virkamiehet muodostavat noin 15 prosenttia pääosaston henkilöstöstä kussakin palkkaluokassa. Jokaiselle virkamiehelle jaetaan 6–10 pistettä.

b) Loput 50 prosenttia pisteistä jaetaan niiden muiden virkamiesten kesken, joita pidetään 3 kohdan i ja ii alakohdassa mainittujen edellytysten valossa ansioituneina ja joille kullekin jaetaan 0–4 pistettä.

Tietyn virkamiehen saamat etusijapisteet voivat kuulua vain jompaan kumpaan edellä mainituista kahdesta tapauksesta. Näin ollen suurin mahdollinen etusijapisteiden määrä, jonka sama virkamies [voi] saada kullakin ylennyskierroksella, on 10’”.

16 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 8 artiklassa määrätään, että kun etusijapisteitä myönnetään 6 artiklan mukaisessa menettelyssä, henkilöstön ja hallinnon pääosasto (PO) laatii ansioituneimpien virkamiesten luettelot kunkin asianomaisen palkkaluokan osalta pistejärjestyksessä, julkaisee ne intranetissä ja ilmoittaa ne koko henkilöstölle. Näissä luetteloissa on niiden virkamiesten nimet, joilta puuttuu enintään viisi pistettä ylennyskynnykseen, ja niiden virkamiesten nimet, jotka ovat saavuttaneet tai ylittäneet tämän kynnyksen.

17 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 13 artiklan 1 kohdan mukaan virkamiehet voivat viiden työpäivän kuluessa henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 8 artiklassa tarkoitetun ansioituneimpien virkamiesten luettelon julkaisemisesta tehdä ylennyskomitealle hallinnollisen valituksen (jäljempänä hallinnollinen valitus) etusijapisteiden myöntämisestä. Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 13 artiklan 2 kohdan mukaan ”kutakin tapausta tutkiessaan ylennyskomitea ehdottaa tietyn etusijapisteiden määrän myöntämistä, mikäli se pitää tätä tarkoituksenmukaisena. Ylennyskomitea esittää perustellussa lausunnossaan suosituksen [nimittävälle viranomaiselle]”, joka päättää mahdollisten täydentävien etusijapisteiden myöntämisestä, ja näiden jaettavien pisteiden määrä julkaistaan (jäljempänä valituksen perusteella myönnettävät etusijapisteet).

18 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 9 artiklan 1 kohdan nojalla ylennyskomiteoiden tehtävänä on lisäksi esittää nimittävälle viranomaiselle suosituksia etusijapisteiden myöntämisestä toimielimen hyväksi suoritettujen ylimääräisten tehtävien perusteella (jäljempänä ylimääräisten tehtävien perusteella myönnettävät etusijapisteet). Nämä tehtävät luetellaan kyseisten täytäntöönpanoa koskevien päätösten liitteessä I.

19 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 12 artiklassa vahvistetaan vuoden 2003 ylennyskierrosta koskevia siirtymäkauden määräyksiä, jotta ”ansiot kyettäisiin ottamaan asianmukaisesti huomioon pitkältä aikaväliltä”. Kyseisen määräyksen 3 kohdassa vahvistetaan seuraavat kolme siirtymäkauden etusijapisteiden (jäljempänä siirtymäkauden etusijapisteet) ryhmää:

”a) virkamiehille myönnetään siirtymäkauden etusijapisteitä yksi piste palkkaluokassa palveltua vuotta kohti, kuitenkin yhteensä enintään 7 pistettä. Lisäksi ylennyskomiteoilla on siirtymäkauden etusijapisteiden kiintiö, jonka suuruus on 0,25 pistettä virkamiestä kohti ja josta ne voivat jakaa enintään 2 pistettä yhdelle virkamiehelle.

b) pääosastot voivat myöntää täydentäviä erityisiä etusijapisteitä, jotta huomioon otettaisiin edellisellä ylennyskierroksella ylennettäviksi ehdotetut virkamiehet, joita ei tuolloin ylennetty – – ” (jäljempänä jäännösryhmä).

20 Täydentäviä erityisiä etusijapisteitä (jäljempänä täydentävät erityiset etusijapisteet) voidaan 17.2.2003 julkaistujen hallinnollisten tiedonantojen nro 18‑2003 (Ylennykset 2003 – Ura-alueet A, LA, B, C ja D – Toimintabudjetti – Vuoden 2002 ylennyskierroksen jäännösryhmä) ja 2.5.2003 julkaistujen hallinnollisten tiedonantojen nro 34‑2003 (vuoden 2003 ylennyskierros) III kohdan mukaan jakaa enintään neljä.

21 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 10 artiklassa määrätään seuraavaa:

”1. Kun 9 artiklassa kuvattu menettely on saatettu päätökseen, 14 artiklassa tarkoitetut ylennyskomiteat kokoontuvat tutkimaan ansioituneimpien virkamiesten luetteloa ja tekemään ehdotuksia [tekemällä valinnan] sellaisten virkamiesten ryhmästä, jotka ovat saavuttaneet ylennyskynnyksen mutta joiden lukumäärä ylittää todelliset ylennysmahdollisuudet (samalla sijalla olevien ryhmä). Kun komiteat tekevät tämän valinnan yhtä paljon pisteitä saaneiden virkamiesten välillä, ne ottavat huomioon erityisesti sellaisia seikkoja kuten sen, miten pitkään asianomainen on palvellut kyseisessä palkkaluokassa, sekä yhtäläisiin mahdollisuuksiin liittyvät näkökohdat. Tämä ylennyskierros alkaa viimeistään 15.5. Komiteoiden on perusteltava ehdotuksensa ja esitettävä ne nimittävälle viranomaiselle. Nämä ehdotukset sisältävä ansioituneimpien virkamiesten luettelo julkaistaan intranetissä. Kun kyseessä ovat virkamiehet, joiden pistemäärä on sama kuin ylennyskynnys, luettelossa erotetaan heidät toisistaan sen mukaan, ehdottaako ylennyskomitea heitä ylennettäviksi vai ei.

2. Virkamiehen ylentäminen edellyttää sitä, että hänen viimeisintä arviointikierrosta koskevassa urakehityskertomuksessaan on yhteensä vähintään 10 ansiopistettä – – .

3. Nimittävä viranomainen päättää kesäkuussa ylennyskomiteoiden ehdotusten perusteella, ketkä virkamiehet ylennetään kussakin palkkaluokassa. Kunkin ylennyksen yhteydessä viitekynnys vähennetään ylennettävien virkamiesten pistekertymästä, ja yli jääneet pisteet säilyvät seuraavia vuosia varten.

4. Henkilöstön ja hallinnon pääosasto julkaisee heinäkuussa ylennettyjen virkamiesten luettelon.”

22 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 14 artiklan 1 ja 2 kohdassa määrätään seuraavaa:

”1. Perustetaan viisi ylennyskomiteaa siten, että A‑, LA‑, B‑, C‑ ja D‑ura-alueen henkilöstöllä on kullakin oma ylennyskomiteansa.

2. Komiteoiden kokoonpano on seuraava:

– Ura-alueen A henkilöstön osalta: puheenjohtaja, joka on henkilöstön ja hallinnon pääosaston johtaja, sekä jäsenet, joiden määrä vastaa pääjohtajien ja yksiköiden päälliköiden lukumäärää, sekä 15 henkilöstön keskuskomitean nimeämää jäsentä, joiden on oltava vähintään palkkaluokan A 4/LA 4 virkamiehiä.

– – – .”

Tosiseikat ja asian käsittelyn vaiheet

23 Kantaja on ollut Euroopan yhteisöjen virkamies huhtikuusta 1991 lähtien. Hän on ollut komission oikeudellisen yksikön palveluksessa 1.7.2001 lähtien.

24 Kantajalle annettiin 15.3.2003 hänen urakehityskertomuksessaan arvosanaksi 16/20 heinäkuun 2001 ja joulukuun 2002 väliseltä ajanjaksolta. Tämä arvosana muunnettiin 16 ansiopisteeksi.

25 Oikeudellisen yksikön pääjohtaja myönsi lisäksi kantajalle päätöksellä, joka annettiin hänelle tiedoksi 3.7.2003, yhden pääosaston etusijapisteen henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 6 artiklan perusteella.

26 Oikeudellinen yksikkö myönsi hänelle henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan ensimmäisen virkkeen perusteella myös kolme siirtymäkauden etusijapistettä eli yhden pisteen kultakin vuodelta, jonka hän oli palvellut kyseisessä palkkaluokassa (jäljempänä pääosaston siirtymäkauden etusijapisteet), koska hän oli palvellut kolme vuotta palkkaluokassa A 5.

27 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 8 artiklassa tarkoitettu ansioituneimpien virkamiesten luettelo, joka koski kantajan kaltaisia palkkaluokan A 5 virkamiehiä, julkaistiin vuoden 2003 ylennyskierroksen osalta 7.7.2003 hallinnollisissa tiedonannoissa nro 48‑2003. Siinä mainitaan kunkin asianosaisen virkamiehen osalta kertyneiden ansiopisteiden ja pääosaston etusijapisteiden määrän lisäksi myös pääosaston siirtymäkauden etusijapisteet ja täydentävät erityiset etusijapisteet. Luettelossa ei ole kantajan nimeä.

28 Kantaja teki henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 13 artiklan perusteella 14.7.2003 valituksen siitä, että hänelle oli myönnetty vain yksi pääosaston etusijapiste. Lisäksi hän vaati ylimääräisten tehtävien perusteella myönnettäviä etusijapisteitä. Ura-alueen A henkilöstön ylennyskomitea kokoontui 17.10. ja 24.10.2003 tutkimaan muun muassa tätä valitusta.

29 Edellä mainittu ylennyskomitea hyväksyi tämän jälkeen 13.11.2003 henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 10 artiklassa tarkoitetun palkkaluokan A 5 ansioituneimpien virkamiesten luettelon. Tämä luettelo julkaistiin samana päivänä hallinnollisissa tiedonannoissa nro 69‑2003. Siinä ei ole kantajan nimeä.

30 Nimittävä viranomainen laati 20.11.2003 luettelon vuoden 2003 ylennyskierroksella ylennettävistä virkamiehistä, eikä siihen sisälly kantajan nimeä. Tämä luettelo julkaisiin 27.11.2003 hallinnollisissa tiedonannoissa nro 73‑2003.

31 Tutkittuaan 16.12.2003 oman ylennyskansionsa komission intranetin Sysper 2 ‑sivuilla kantaja sai tietää, että hänelle oli vuoden 2003 ylennyskierroksella myönnetty yhteensä 20 pistettä.

32 Komissio julkaisi 19.12.2003 yhteenvetomuistion kyseisen ylennyskierroksen kulusta hallinnollisissa tiedonannoissa nro 82‑2003.

33 Kantaja teki 12.2.2004 päivätyllä muistiolla henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun valituksen.

34 Nimittävä viranomainen hylkäsi tämän valituksen 15.6.2004 tekemällään päätöksellä, jonka se antoi asianomaiselle tiedoksi seuraavana päivänä.

35 Kantaja on nostanut nyt käsiteltävän kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 22.7.2004 toimittamallaan kannekirjelmällä.

36 Vastinekirjelmä jätettiin 19.11.2004.

37 Kantaja on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 14.1.2005 saapuneella kirjeellään luopunut vastauskirjelmän jättämisestä.

38 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti työjärjestyksensä 14 artiklan nojalla ja viidennen jaoston ehdotuksesta asianosaisia edellä mainitun työjärjestyksen 51 artiklan mukaisesti kuultuaan siirtää asian laajennetun jaoston käsiteltäväksi.

39 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu viides jaosto) päätti esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella aloittaa suullisen käsittelyn ja esitti työjärjestyksen 64 artiklassa tarkoitettuina prosessinjohtotoimenpiteinä kantajalle ja komissiolle kirjallisia kysymyksiä, joihin se kehotti niitä vastaamaan 31.8.2005 mennessä. Asianosaiset noudattivat tätä pyyntöä asetetussa määräajassa.

40 Asianosaisia kehotettiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamon 15.9.2005 päivätyssä kirjeessä esittämään huomautuksensa vastapuolen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjallisiin kysymyksiin antamista vastauksista 23.9.2005 mennessä. Kantaja jätti huomautuksensa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 23.9.2005 ja komissio 22.9.2005.

41 Asianosaisten lausumat ja vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin suullisiin kysymyksiin kuultiin 29.9.2005 pidetyssä istunnossa.

Asianosaisten vaatimukset

42 Kantaja vaatii kannekirjelmässään, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

– määrää prosessinjohtotoimina tiettyjen asiakirjojen esittämisestä

– kumoaa seuraavat toimet:

– oikeudellisen yksikön pääjohtajan tekemän, 2.7.2003 tiedoksi annetun päätöksen, jolla kantajalle myönnettiin ainoastaan yksi pääosaston etusijapiste vuoden 2003 ylennyskierroksella ja joka vahvistettiin 16.12.2003 tehdyllä nimittävän viranomaisen päätöksellä

– nimittävän viranomaisen päätöksen, jolla kantajalle ei vuoden 2003 ylennyskierroksella myönnetty yhtäkään ylimääräisten tehtävien perusteella myönnettävää etusijapistettä ja joka annettiin tiedoksi Sysper 2 ‑järjestelmän välityksellä 16.12.2003

– seuraavat päätökset: nimittävän viranomaisen päätöksen, jolla kantajalle myönnettiin vuoden 2003 ylennyskierroksella yhteensä 20 pistettä; 13.11.2003 hallinnollisissa tiedonannoissa nro 69-2003 julkaistun palkkaluokan A 5 ansioituneimpien virkamiesten luettelon vuoden 2003 ylennyskierrokselta; 27.11.2003 hallinnollisissa tiedonannoissa nro 73-2003 julkaistun luettelon palkkaluokkaan A 4 ylennetyistä virkamiehistä vuoden 2003 ylennyskierrokselta ja joka tapauksessa päätöksen olla merkitsemättä kantajan nimeä mainittuihin luetteloihin

– kumoaa tarvittaessa 15.6.2004 tehdyn nimittävän viranomaisen päätöksen, jolla kantajan 12.2.2004 tekemä valitus hylättiin

– velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

43 Vastaaja vaatii vastinekirjelmässään, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

– jättää tutkimatta ja toteaa perusteettomiksi kantajan vaatimukset, joiden mukaan päätös siitä, että hänelle myönnettiin yhteensä 20 pistettä, on kumottava

– muilta osin hylkää kanteen perusteettomana ja

– määrää oikeudenkäyntikuluista asiaa koskevien säännösten mukaisesti.

44 Komissio luopui suullisessa käsittelyssä väitteistään, jotka koskivat kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumista siltä osin kuin kanne koskee päätöstä antaa kantajalle yhteensä 20 ylennyspistettä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kirjasi tämän suullisesta käsittelystä laadittuun pöytäkirjaan.

45 Tämän ilmoituksen jälkeen kantaja ilmoitti luopuvansa vaatimuksista, jotka koskivat niiden erillispäätösten kumoamista, joilla hänelle oli myönnetty tai ei ollut myönnetty eri ryhmiin kuuluvia etusijapisteitä; tämä kuitenkin sillä edellytyksellä, että hänellä olisi edelleen mahdollisuus riitauttaa eri pisteiden myöntämisperusteiden pätevyys kanteella, joka koskee ylennyspisteiden kokonaismäärän vahvistamisesta tehtyä päätöstä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kirjasi tämän suullisesta käsittelystä laadittuun pöytäkirjaan.

Tutkittavaksi ottaminen

46 Kuten edellä 44 kohdassa todettiin, komissio luopui suullisessa käsittelyssä väitteestään, joka koski kanteen tutkittavaksi ottamista siltä osin kuin kanne koskee päätöstä antaa kantajalle yhteensä 20 pistettä vuoden 2003 ylennyskierroksella.

47 On kuitenkin muistettava, että koska kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset ovat ehdottomia, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi tutkia ne viran puolesta, eikä sen tutkinta rajoitu asianosaisten esittämiin oikeudenkäyntiväitteisiin. On näet yksinomaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä tutkia ja määritellä asianosaisten kannanotoista riippumatta, onko kussakin yksittäistapauksessa tehty kantajalle vastainen päätös (ks. asia T-275/02, D v. EIP, tuomio 8.3.2005, 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

48 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kumoamiskanteen kohteeksi kelpaavia toimia tai päätöksiä ovat sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi (asia 60/81, IBM v. komissio, tuomio 11.11.1981, Kok. 1981, s. 2639, Kok. Ep. VI, s. 231, 9 kohta; yhdistetyt asiat T‑32/89 ja T‑39/89, Marcopoulos v. yhteisöjen tuomioistuin, tuomio 22.6.1990, Kok. 1990, s. II‑281, 21 kohta ja asia T‑324/02, McAuley v. neuvosto, tuomio 17.12.2003, Kok. H. 2003, s. I‑A‑337 ja II‑1657, 28 kohta).

49 Oikeuskäytännöstä ilmenee myös, että kun päätös laaditaan useassa vaiheessa, kannekelpoisia ovat ainoastaan toimenpiteet, joilla vahvistetaan lopullisesti päätöksen tekijän kanta, eivät sen sijaan valmistelevat toimenpiteet, joilla pyritään valmistelemaan lopullista päätöstä (edellä 48 kohdassa mainitut yhdistetyt asiat Marcopoulos v. yhteisöjen tuomioistuin, tuomion 21 kohta ja edellä 48 kohdassa mainittu asia McAuley v. neuvosto, tuomion 28 kohta).

50 Kantaja riitauttaa tässä tapauksessa vuoden 2003 ylennyskierrokseen eli ensimmäiseen ylennyskierrokseen, johon sovellettiin henkilöstösääntöjen 43 ja 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevia päätöksiä, kuuluvien eri toimien sääntöjenmukaisuuden ja väittää muun muassa, että tietyt näistä toimista ovat mitättömiä.

51 Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että on välttämätöntä kuvata jäljempänä uuden ylennysjärjestelmän tarkoitusta ja koko ylennyskierroksen kulkua, jotta kyettäisiin määrittelemään asianomaiselle vastainen toimi ja sitä vastaan nostettavan kanteen määräajat.

1. Ylennysjärjestelmä

52 On korostettava, että ylennys perustuu sovellettavien määräysten perusteella virkamiehen monivuotisiin ansioihin ja työsuoritusten tasoon, jotka ilmaistaan pisteinä, joita myönnetään vuosittaisen arviointi‑ ja ylennyskierroksen yhteydessä.

53 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 3 artiklassa, joka on otsikoitu ”Ylennyksen perusteet”, täsmennetään esimerkiksi, että ”ensimmäinen huomioon otettava seikka on siten niiden ansiopisteiden ja etusijapisteiden määrä, joka kullekin virkamiehelle on kertynyt vuoden tai aikaisempien vuosien aikana”.

54 Lisäksi henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 5 artiklasta ilmenee, että virkamies voi saada ylennyksen vasta sen jälkeen, kun hänelle on kertynyt pisteitä tietty kokonaismäärä, joka on vähintään yhtä suuri kuin viitekynnys tai ylennyskomiteoiden kunkin ylennyskierroksen osalta määrittelemä ”ylennyskynnys”.

55 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 5 artiklan 3 kohdassa määrätään näet seuraavaa:

”ylennyskynnys ilmaisee sen pistemäärän (ansio‑ ja etusijapisteet), joka tarvitaan, jotta asianomainen voitaisiin ylentää tiettyyn palkkaluokkaan; ne virkamiehet, joiden pistemäärä ylittää vahvistetun kynnyksen, ylennetään, mikäli tämä on talousarvion perusteella mahdollista. Ne, joiden pistemäärä vastaa kynnystä, voidaan ylentää, mutta he voivat myös joutua odottamaan myöhempää ylennyskierrosta sen mukaan, miten suuri osuus voidaan ylentää”.

56 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 10 artiklan 3 kohta täydentää edellä mainittua määräystä, sillä siinä määrätään, että ”kunkin ylennyksen yhteydessä viitekynnys vähennetään ylennettävien virkamiesten pistekertymästä, ja yli jääneet pisteet säilyvät seuraavia vuosia varten”.

57 Virkamiehen ylennyskierroksella saamien pisteiden kokonaismäärä on tulos monitahoisesta prosessista, jonka aikana kyseiselle virkamiehelle annetaan ansiopisteitä, jotka perustuvat urakehityskertomuksen arvosanoihin ja arviointeihin, ja etusijapisteitä, joita voivat henkilöstösääntöjen 43 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 2 artiklan 1 kohdan mukaan myöntää joko kunkin pääosaston pääjohtajat tai johtajat (pääosaston etusijapisteet) taikka nimittävä viranomainen ylennyskomiteoiden suosituksesta (ylimääräisten tehtävien perusteella myönnettävät etusijapisteet ja valituksen perusteella myönnettävät etusijapisteet).

58 Lisäksi henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 12 artiklan 3 kohdassa määrätään vuoden 2003 eli uuden ylennysmenettelyn ensimmäisen käyttöönottovuoden ylennyskierroksen osalta siirtymäkauden järjestelyistä, ”jotta ansiot kyettäisiin ottamaan asianmukaisesti huomioon pitkältä aikaväliltä”. Nämä järjestelyt sisältävät sen, että virkamiehille myönnetään yhtäältä viran puolesta siirtymäkauden etusijapisteitä yksi piste palkkaluokassa palveltua vuotta kohti, kuitenkin yhteensä enintään seitsemän pistettä (pääosaston siirtymäkauden etusijapisteet, henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan ensimmäinen virke), tai ylennyskomiteoiden suosituksesta, mikäli tämä on perusteltua virkamiehen tilanteen perusteella, ja tällöin pisteitä voidaan antaa enintään kaksi yhdelle virkamiehelle (siirtymäkauden etusijapisteet, henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan toinen virke), toisaalta enintään neljä täydentävää erityistä etusijapistettä niille virkamiehille, joita ehdotettiin ylennettäviksi vuoden 2002 ylennyskierroksella mutta joita ei ylennetty (henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 12 artiklan 3 kohdan b alakohta ja hallinnolliset tiedonannot nro 18‑2003 ja nro 34‑2003).

2. Ylennyskierroksen kulku

59 Ylennyskierros alkaa joka vuosi arviointikierroksen päättyessä, ja sen ensimmäinen vaihe ansiopisteiden myöntämisen jälkeen on etusijapisteiden myöntäminen kunkin pääosaston tasolla.

60 Tässä tapauksessa oikeudellisen yksikön pääjohtaja myönsi kantajalle päätöksellä, joka annettiin hänelle tiedoksi 3.7.2003, yhden pääosaston etusijapisteen henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 6 artiklan nojalla niiden 16 ansiopisteen lisäksi, jotka hän oli saanut aiemmin. Oikeudellinen yksikkö antoi hänelle henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan ensimmäisen virkkeen nojalla myös kolme pääosaston siirtymäkauden etusijapistettä kolmesta vuodesta, jotka hän oli palvellut palkkaluokassa A 5. Kantaja ei sitä vastoin saanut henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 12 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja täydentäviä erityisiä etusijapisteitä.

61 Sen lisäksi, että jokaisen virkamiehen pääosasto antaa virkamiehelle erikseen ja luottamuksellisesti tiedon hänelle kertyneistä ansiopisteistä ja etusijapisteistä (henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 6 artiklan 8 kohta), komission henkilöstön ja hallinnon pääosasto laatii ja julkaisee pääosaston etusijapisteiden myöntämisen jälkeen kunkin palkkaluokan osalta ansioituneimpien virkamiesten luettelon, jossa mainitaan niiden virkamiesten nimet, joilta puuttuu enintään viisi pistettä ylennyskynnyksestä, ja niiden virkamiesten nimet, jotka ovat saavuttaneet tai ylittäneet tämän kynnyksen, missä yhteydessä mainitaan heille kullekin kertyneiden ansiopisteiden lukumäärä ja heidän saamansa pääosaston etusijapisteet (henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 8 artikla).

62 Edellä mainittu ansioituneimpien virkamiesten luettelo palkkaluokkaan A 5 kantajan tavoin kuuluvien virkamiesten osalta julkaistiin vuoden 2003 ylennyskierroksen osalta 7.7.2003 hallinnollisissa tiedonannoissa nro 48‑2003. Siinä mainitaan kunkin asianomaisen virkamiehen osalta kertyneiden ansiopisteiden ja pääosaston etusijapisteiden määrän lisäksi myös pääosaston siirtymäkauden etusijapisteet ja täydentävät erityiset etusijapisteet, jotka on myönnetty siirtymäkauden määräysten soveltamisen perusteella.

63 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 8 artiklassa tarkoitetussa luettelossa ei vahvisteta lopullisesti tähän luetteloon kuuluvien tai kuulumattomien virkamiesten asemaa ylennyskierroksella.

64 Ensinnäkin virkamiehellä, joka on tyytymätön saamiensa pääosaston etusijapisteiden määrään, on mahdollisuus tehdä viiden työpäivän kuluessa edellä mainitun ansioituneimpien virkamiesten luettelon julkaisemisesta valitus toimivaltaiselle ylennyskomitealle, joka voi tarvittaessa suositella nimittävälle viranomaiselle valituksen perusteella myönnettävien etusijapisteiden myöntämistä asianomaiselle virkamiehelle (henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 13 artikla). Kantaja tekikin asianmukaisesti tällaisen valituksen 14.7.2003.

65 Toiseksi virkamiehet voivat vielä henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 8 artiklassa tarkoitetun ansioituneimpien virkamiesten luettelon julkaisemisen jälkeenkin saada ylimääräisten tehtävien perusteella myönnettäviä etusijapisteitä (henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 9 artikla) ja siirtymäkauden määräysten mukaisesti nimittävän viranomaisten ylennyskomiteoiden ehdotuksesta myöntämiä siirtymäkauden etusijapisteitä (jäljempänä ylennyskomiteoiden suosituksesta myönnettävät siirtymäkauden etusijapisteet) (henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan toinen virke).

66 Ylennyskierroksen toisen vaiheen muodostavat ylennyskomiteoiden kokous ja niiden toimivaltaan kuuluvien ehdotusten toimittaminen nimittävälle viranomaiselle.

67 On kiistatonta, että ylennyskomiteoilla on lähinnä kahdenlaista toimivaltaa. Ensimmäinen koostuu siitä, että ne suosittelevat nimittävälle viranomaiselle tiettyjen etusijapisteiden myöntämistä (henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 9, 12 ja 13 artikla), jolloin on huomattava, että kyseiset komiteat antavat yleensä lausunnon valituksen perusteella myönnettävien etusijapisteiden myöntämisestä ennen kuin ne antavat suosituksen ylimääräisten tehtävien perusteella myönnettävien etusijapisteiden erillisestä myöntämisestä (henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 13 artikla). Jälkimmäinen koostuu siitä, että ne ehdottavat nimittävälle viranomaiselle niin sanottujen samalla sijalla olevien virkamiesten ryhmään eli niiden virkamiesten ryhmään, jotka ovat saavuttaneet ylennyskynnyksen mutta joiden lukumäärä ylittää todelliset ylennysmahdollisuudet, kuuluvien virkamiesten luokittelua (henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 10 artikla).

68 Kun otetaan huomioon se, että henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskeva päätös on sanamuodoltaan epätarkka, ylennyskomiteoiden toimenpiteitä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen ajalliseen määrittämiseen liittyy kuitenkin tiettyjä vaikeuksia.

69 Esimerkiksi henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 10 artiklassa määrätään, että ylennyskomiteat kokoontuvat tutkimaan ansioituneimpien virkamiesten luetteloa ja tekemään ehdotuksia tekemällä valinnan samalla sijalla olevien virkamiesten ryhmästä, ”kun 9 artiklassa kuvattu menettely on saatettu päätökseen”. Viimeksi mainittu ilmaisu, luettuna yhdessä henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 13 artiklan kanssa, saattaisi antaa aihetta ajatella, että henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 10 artikla merkitsisi ensimmäistä sellaista ylennyskomiteoiden ja nimittävän viranomaisen toimenpidettä henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 8 artiklassa tarkoitetun ansioituneimpien virkamiesten luettelon julkaisemisen jälkeen, joka koskisi etusijapisteiden myöntämistä koskevaa ehdotusta ja niistä tehtävää päätöstä.

70 Tämän toimenpiteen tarkoituksena olisi vahvistaa lopullisesti virkamiesten asema ylennyskierroksen yhteydessä myönnettävien pisteiden kokonaismäärän osalta, ja sitä seuraisi väistämättä uusi ylennyskomiteoiden kokous, jossa laadittaisiin ehdotukset samalla sijalla olevien virkamiesten ryhmään kuuluvien virkamiesten luokittelun osalta.

71 Tällainen menettely ei kuitenkaan vastaa henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen sanamuotoa eikä rakennetta.

72 Ensinnäkin on korostettava, että käsitteen ”menettely” käyttäminen ei ole asianmukaista, koska henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 9 artiklaan ei sisälly varsinaisesti kuvausta kokonaisvaltaisesta menettelystä eikä siinä ole vahvistettu täsmällistä aikataulua vaan toimivallan jako ylennyskomiteoiden ja nimittävän viranomaisen välillä ylimääräisten tehtävien perusteella myönnettävien etusijapisteiden osalta.

73 Toiseksi edellä 69 ja 70 kohdassa mainittu tulkinta merkitsee sitä, että on olemassa nimittävän viranomaisen väliaikainen päätös, jolla vahvistetaan pisteiden kokonaismäärä. Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 9 artiklassa ei viitata millään tavoin siihen, että nimittävä viranomainen tekee tämän päätöksen, vaan siinä tyydytään toteamaan yleisluonteisesti nimittävän viranomaisen periaatteellinen toimivalta etusijapisteiden myöntämisessä, täsmentämättä sitä, millä hetkellä tätä toimivaltaa täytyy tarkalleen ottaen käyttää.

74 Sama pätee valituksen perusteella myönnettäviä etusijapisteitä koskevaan henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 13 artiklaan, jossa määrätään vain nimittävän viranomaisen päätöksentekovallasta mutta ei täsmennetä tarkemmin sitä, missä vaiheessa tätä toimivaltaa käytetään ylennyskierroksen aikana. Lisäksi henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 13 artiklan 2 kohdassa määrätään, että nimittävän viranomaisen tällä tavoin valituksen perusteella myöntämien pisteiden lukumäärä julkaistaan, mutta siinä ei sen sijaan määritellä tältä osin, missä vaiheessa ne julkaistaan, ja on huomattava, että vuoden 2003 ylennyskierroksen osalta valituksen perusteella myönnettävien pisteiden lukumäärä täsmennettiin kyseisen ylennyskierroksen kulkua koskeneessa yhteenvetomuistiossa, joka julkaistiin hallinnollisissa tiedonannoissa nro 82‑2003.

75 Todellisuudessa on kiistatonta, että henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen missään artiklassa ei mainita eikä täsmennetä ajallisesti sitä, milloin nimittävä viranomainen tekee väliaikaisen ja erillisen päätöksen pisteiden kokonaismäärän vahvistamisesta.

76 Kolmanneksi henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 10 artiklassa todetaan, että ylennyskomiteat kokoontuvat ”tutkimaan ansioituneimpien virkamiesten luetteloa”, joka on henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 8 artiklaan sisältyvä nimitys ja joka vastaa niiden virkamiesten luetteloa, joilta puuttuu enintään viisi pistettä ylennyskynnyksestä, ja niiden virkamiesten nimiä, jotka ovat saavuttaneet tai ylittäneet tämän kynnyksen, missä yhteydessä ilmoitetaan kunkin virkamiehen ansiopisteiden ja pääosaston etusijapisteiden kertynyt määrä sekä siirtymäkauden järjestelyyn liittyvät pääosaston siirtymäkauden etusijapisteet ja täydentävät erityiset etusijapisteet. Tällaisen luettelon huomioon ottamisessa on mieltä vain silloin, jos tällä asiakirjalla on vielä tässä vaiheessa merkitystä, mikä ei ole tilanne siinä tapauksessa, että nimittävä viranomainen tekee päätöksen pisteiden kokonaismäärän vahvistamisesta kyseisen luettelon julkaisemisen jälkeen.

77 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen rakenteesta on todettava, että täytäntöönpanoa koskevien päätösten 10 artiklan 3 kohdassa todetaan, että ”nimittävä viranomainen päättää kesäkuussa ylennyskomiteoiden ehdotusten perusteella, ketkä virkamiehet ylennetään kussakin palkkaluokassa”.

78 Vaikuttaa siten siltä, että hyvään hallintoon ja oikeusvarmuuteen liittyvistä ilmeisistä syistä määrättiin siitä, että nimittävän viranomaisen virallista päätöksentekoa lykättäisiin ylennysmenettelyn tavanomaiseen päättämiseen saakka, jolloin kaikilla asianomaisilla virkamiehillä olisi mahdollisuus saada varmalla ja lopullisella tavalla vahvistus ylennyskierroksen lopputuloksesta.

79 Jos henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevaa päätöstä tulkitaan siten, että päädytään ylennyskomiteoiden ja nimittävän viranomaisen toimenpiteiden eriyttämiseen ja siihen, että nimittävän viranomaisen on välttämättä tehtävä väliaikainen päätös pisteiden kokonaismäärästä, tällä monimutkaistettaisiin liikaa ylennyskelpoisten virkamiesten tilannetta sekä asianomaiselle vastaisen toimen määrittelemisen että kanteen nostamisen määräaikojen noudattamisen osalta, mikä olisi oikeusvarmuuden vaatimusten vastaista.

80 Näin ollen on katsottava, että sen jälkeen, kun henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 8 artiklassa tarkoitettu ansioituneimpien virkamiesten luettelo on julkaistu, ylennyskomiteat kokoontuvat laatimaan ehdotuksensa sekä toimivaltaansa kuuluvien etusijapisteiden myöntämisestä että samalla sijalla olevien virkamiesten ryhmään kuuluvien virkamiesten luokittelusta. Näiden ehdotusten kokonaisuus sisältyy henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 10 artiklan 1 kohdassa mainittuun ansioituneimpien virkamiesten luetteloon.

81 Tässä tapauksessa on korostettava, että 17.10. ja 24.10.2003 kokoontuneen ura-alueen A henkilöstön ylennyskomitean työskentelyyn perustuva henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 10 artiklassa tarkoitettu luettelo julkaistiin 13.11.2003 hallinnollisissa tiedonannoissa nro 69‑2003.

82 Tässä luettelossa mainitaan niiden virkamiesten nimet ja toimipaikat, jotka ovat saavuttaneet tai ylittäneet ylennyskynnyksen, ja niiden virkamiesten nimet ja toimipaikat, joilta puuttuu enintään viisi pistettä tästä kynnyksestä, ja samalla mainitaan

– kullekin heistä ehdotettujen pisteiden kokonaismäärä, jota on saatettu lisätä tiettyjen virkamiesten osalta verrattuna määrään, joka mainittiin 7.7.2003 julkaistussa ansioituneimpien virkamiesten luettelossa, ja tämä perustuu ylimääräisten tehtävien perusteella myönnettävien etusijapisteiden, valituksen perusteella myönnettävien etusijapisteiden ja ylennyskomiteoiden suosituksesta myönnettävien siirtymäkauden etusijapisteiden myöntämistä koskeviin komitean ehdotuksiin

– kirjain ”p” komitean ylennettäväksi ehdottaman virkamiehen nimen vieressä; tähän mainintaan liittyvä oikeudellinen vaatimus ja intressi koskee ainoastaan yhtä samalla sijalla olevien virkamiesten ryhmää eli niiden virkamiesten ryhmää, jotka ovat saavuttaneet ylennyskynnyksen mutta joiden lukumäärä ylittää todelliset ylennysmahdollisuudet, jolloin tilanne edellyttää asianomaisten luokittelua muun muassa sen mukaan, miten pitkään he ovat palvelleet samassa palkkaluokassa, ja tasavertaisiin mahdollisuuksiin liittyvien näkökohtien mukaan.

83 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 10 artiklassa tarkoitetussa luettelossa ei myöskään vahvisteta lopullisesti virkamiesten asemaa ylennyskierroksella, mainitaanpa heidät tässä luettelossa tai ei.

84 Kuten edellä on jo esitetty, ylennyskomitea antaa sekä etusijapisteiden myöntämisen osalta että samalla sijalla olevien virkamiesten ryhmän sisällä tehtävien erottelujen osalta ainoastaan ehdotuksia nimittävälle viranomaiselle, joka on yksin toimivaltainen tekemään päätöksen, kuten henkilöstösääntöjen 43 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 2 artiklasta ja henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 10 artiklasta ja 14 artiklan 4 kohdasta ilmenee. Tässä yhteydessä on korostettava ja pahoiteltava tiettyjä henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen sanamuodon epätarkkuuksia, jotka saattavat aiheuttaa sekaannusta ylennyskomitean roolin osalta, kuten 9 artiklan otsikko ”Ylennyskomiteoiden myöntämät etusijapisteet”, kun kyseisen artiklan 3 kohdassa todetaan selvästi, että kyseessä ovat etusijapisteiden myöntämistä koskevat yksittäiset ”ehdotukset”, jotka tehdään nimittävälle viranomaiselle, joka ”ratkaisee etusijapisteiden myöntämistä koskevan asian”. Kuten komissio on myöntänyt suullisessa käsittelyssä, sama pätee henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan sanamuotoon, joka koskee ylennyskomiteoiden suosituksesta myönnettäviä siirtymäkauden etusijapisteitä.

85 Henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 10 artiklan 3 kohdassa täsmennetään niin ikään selvästi, että nimittävä viranomainen ”päättää”, ketkä virkamiehet ylennetään kussakin palkkaluokassa ylennyskomiteoiden ”ehdotusten” perusteella. Nämä ehdotukset eivät sido nimittävää viranomaista, jonka on ensin ratkaistava pisteiden myöntäminen ja tämän jälkeen samalla sijalla olevien virkamiesten ryhmään kuuluvien virkamiesten luokittelu. Nimittävä viranomainen voi siis noudattaa ylennyskomiteoiden ehdotuksia tai poiketa niistä, jolloin viimeksi mainittu tapaus saattaa merkitä asianomaiselle virkamiehelle pisteiden kokonaismäärän vähennystä tai lisäystä, mistä seuraa, että pistemäärä voi olla ylennyskynnystä suurempi, yhtä suuri tai pienempi.

86 Ylennyskierroksen kolmas ja viimeinen vaihe on ylennettävien virkamiesten luettelon laatiminen. Nimittävä viranomainen laati nyt käsiteltävässä asiassa 20.11.2003 palkkaluokkaan A 4 ylennettävien virkamiesten luettelon, joka julkaistiin 27.11.2003 hallinnollisissa tiedonannoissa nro 73‑2003, jolloin se saatettiin kaikkien asianomaisten virkamiesten ja myös kantajan tietoon. Tästä luettelosta ilmenee, että nimittävä viranomainen hyväksyi kaikki ylennyskomitean ehdotukset sekä pisteiden jakamisen että samalla sijalla olevien virkamiesten ryhmään kuuluvien virkamiesten luokittelun osalta.

3. Asianomaiselle vastainen toimi

87 Edellä esitetystä ilmenee, että ylennysmenettely päättyy ylennettävien virkamiesten luettelon laatimiseen. Tässä lopullisessa päätöksessä yksilöidään virkamiehet, jotka ylennetään meneillään olevan ylennyskierroksen yhteydessä. Näin ollen silloin, kun tämä luettelo julkaistaan, virkamiehet, jotka arvioivat voivansa tulla ylennetyiksi, saavat varmasti ja lopullisesti tiedon ansioitaan koskevasta arvioinnista, ja heidän oikeusasemaansa vaikutetaan (asia T‑144/95, Michaël v. komissio, tuomio 21.11.1996, Kok. H. 1996, s. I‑A‑529 ja II‑1429, 30 kohta ja yhdistetyt asiat T‑188/01–T‑190/01, Tsarnavas v. komissio, tuomio 19.3.2003, Kok. H. 2003, s. I‑A‑95 ja II‑495, 73 kohta).

88 On kuitenkin muistettava, että pisteiden myöntämisellä tietyn vuoden aikana on vaikutuksia, jotka eivät rajoitu yksinomaan meneillään olevaan ylennyskierrokseen. Uusi ylennysjärjestelmä perustuu siihen, että otetaan huomioon kumulatiiviset ansiot, joita kuvaavat vuosien mittaan kertyneet pisteet. Tästä seuraa, että tietyn vuoden aikana myönnetyt pisteet vaikuttavat useaan ylennyskierrokseen.

89 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut vastaavanlaisessa tilanteessa asiassa T‑323/02, Breton vastaan yhteisöjen tuomioistuin, 11.12.2003 antamassaan tuomiossa (Kok. H. 2003, s. I‑A‑325 ja II‑1587, 52–54 kohta), että pisteiden määrän vahvistaminen ylennystä varten on erillinen toimi, jolla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka vaikuttavat virkamiehen intresseihin muuttamalla hänen oikeusasemaansa selvästi, vaikka se on vain yksi vaihe ylennysmenettelyssä.

90 Vaikka tämä oikeuskäytäntö koskee ylennysjärjestelmää, johon kuului vain yksi pisteiden ryhmä, se on sovellettavissa nyt käsiteltävään asiaan. On siis katsottava, että lopullinen toimi, jolla ylennyskierros viedään päätökseen, on siinä mielessä monitahoinen, että se sisältää kaksi erillistä päätöstä eli nimittävän viranomaisen päätöksen ylennettävien virkamiesten luettelon vahvistamisesta ja nimittävän viranomaisen päätöksen pisteiden kokonaismäärän vahvistamisesta, ja ensin mainittu päätös perustuu tähän jälkimmäiseen päätökseen. Tämä päätös, jolla nimittävä viranomainen vahvistaa pisteiden kokonaismäärän, on erillinen toimi, josta voidaan edellisessä kohdassa mainitun oikeuskäytännön perusteella sellaisenaan valittaa ja tarvittaessa nostaa kanne henkilöstösääntöjen mukaisin oikeussuojakeinoin.

91 Näin ollen ylennettävien virkamiesten luetteloon kirjattu virkamies voi, mikäli hän riitauttaa nimittävän viranomaisen hänelle myöntämien pisteiden kokonaismäärän ja samalla seuraaville vuosille jäävien pisteiden määrän, tehdä valituksen ja tarvittaessa nostaa kanteen jo yksinomaan pisteiden myöntämistä koskevasta päätöksestä, jolla on hänelle sitovia ja lopullisia oikeusvaikutuksia.

92 Samoin voidaan ajatella, että ylentämättä jäänyt virkamies, joka ei halua riitauttaa sitä, että hänet on jätetty ylentämättä kyseisellä ylennyskierroksella, vaan ainoastaan sen, että hänelle ei ole annettu tiettyä määrää pisteitä, jolloin hän ei voi saavuttaa ylennyskynnystä, voisi panna kyseisen menettelyn vireille.

93 Lisäksi virkamies, joka on jäänyt ylentämättä sen vuoksi, että hän on saanut, mielestään perusteettomasti, riittämättömästi pisteitä ja hän on siksi alittanut ylennyskynnyksen, voi kohdistaa kanteensa samaan aikaan nimittävän viranomaisen päätökseen, joka koskee pisteiden kokonaismäärän vahvistamista, ja nimittävän viranomaisen päätökseen, jolla on vahvistettu ylennettävien virkamiesten luettelo. Vaikka nämä kaksi toimea voidaan todellakin erottaa oikeudellisesti toisistaan ja niistä voidaan esittää erilliset kumoamisvaatimukset, on varmaa, että ne liittyvät todellisuudessa läheisesti toisiinsa silloin, kun ylennys evätään, koska ylennyksen epääminen liittyy väistämättä ja yksinomaan siihen, mikä on virkamiehelle myönnettyjen pisteiden kokonaismäärä ylennyskynnykseen nähden, paitsi siinä tapauksessa, että virkamiestä, joka on saavuttanut kyseisen kynnyksen ja kuuluu samalla sijalla olevien virkamiesten ryhmään, ei ole ylennetty, sillä tämä perustuu muihin näkökohtiin, jotka liittyvät siihen, miten pitkään asianomainen on palvellut kyseisessä palkkaluokassa, tai yhtäläisiin mahdollisuuksiin.

94 Viimeksi mainitussa tapauksessa asianomainen virkamies voi pätevästi nostaa kanteen nimittävän viranomaisen ainoasta lopullisesta päätöksestä, jolla vahvistetaan ylennettävien virkamiesten luettelo, sellaisten arviointivirheiden perusteella, joita nimittävä viranomainen on tehnyt luokitellessaan samalla sijalla olevien virkamiesten ryhmään kuuluvia virkamiehiä.

95 Tässä tapauksessa on muistettava, että kantaja, jota ei ylennetty vuoden 2003 ylennyskierroksella, teki valituksen ja nosti sittemmin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen, jossa hän vaatii muun muassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan nimittävän viranomaisen päätöksen, jolla hänelle myönnettiin yleensä 20 pistettä, palkkaluokkaan A 4 ylennettävien virkamiesten luettelon vuoden 2003 ylennyskierrokselta ja nimittävän viranomaisen päätöksen, jolla tämä luettelo vahvistettiin, siltä osin kuin sillä on evätty häneltä ylennys.

96 Kantaja riitauttaa nyt käsiteltävän kanteen yhteydessä myös niiden erillispäätösten sääntöjenmukaisuuden, joilla hänelle annettiin vain yksi pääosaston etusijapiste tai joilla häneltä evättiin ylimääräisten tehtävien perusteella myönnettävät etusijapisteet, sekä sen päätöksen sääntöjenmukaisuuden, jonka perusteella häntä ei kirjattu palkkaluokkaan A 5 kuuluvien ansioituneimpien virkamiesten luetteloon, joka julkaistiin 13.11.2003 hallinnollisissa tiedonannoissa nro 69‑2003, sekä luettelon sellaisenaan.

97 Nämä päätökset ovat ylennyksiä koskevaa lopullista päätöstä ja sen sisältämää erotettavissa olevaa ja itsenäistä toimenpidettä eli pisteiden kokonaismäärän vahvistamista valmistelevia, ennakoivia ja välttämättömiä toimia, ja kantaja vaatii niiden kumoamista nyt käsiteltävässä asiassa. Tämä koskee pääosaston etusijapisteiden myöntämisestä tehtyä päätöstä riippumatta siitä, onko siitä tehty valitus henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 13 artiklan nojalla. Vaikka nimittävä viranomainen ei tällaisen valituksen puuttuessa voi muuttaa pääosaston etusijapisteiden määrää myöntämällä valituksen perusteella myönnettäviä etusijapisteitä, pääosaston etusijapisteiden myöntämistä koskeva päätös on kuitenkin ainoastaan valmisteleva toimi, koska myönnettävien pääosaston etusijapisteiden enimmäismäärä ei yksistään mahdollista ylennyskynnyksen saavuttamista.

98 Oikeuskäytännön mukaan näistä toimista ei voida nostaa kumoamiskannetta erikseen, mutta niiden laillisuus voidaan aina riitauttaa kanteella, joka kohdistetaan lopulliseen päätökseen (asia T‑134/02, Tejada Fernández v. komissio, tuomio 9.4.2003, Kok. H. 2003, s. I‑A‑125 ja II‑609, 18 kohta).

99 Kantaja tosin ilmoitti suullisessa käsittelyssä luopuvansa vaatimuksistaan, jotka koskevat niiden erillispäätösten kumoamista, joilla hänelle myönnettiin vain yksi pääosaston etusijapiste tai häneltä evättiin ylimääräisten tehtävien perusteella myönnettävät etusijapisteet, mutta sillä edellytyksellä, että hänellä olisi oikeudellinen mahdollisuus riitauttaa kyseisten pisteiden myöntämisperusteiden pätevyys kanteessa, joka kohdistetaan pisteiden kokonaismäärän vahvistavaan päätökseen.

100 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, ettei tällaista luopumista voida tutkia. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi näet ottaa huomioon ainoastaan selvän ja ehdottoman luopumisen kannekirjelmään sisältyvistä vaatimuksista (asia T‑73/91, Gavilan v. parlamentti, määräys 12.3.1992, Kok. 1992, s. II‑1555, 26 kohta).

101 Todettakoon lopuksi, että kantaja vaatii nyt käsiteltävän kanteen yhteydessä tarvittaessa 15.6.2004 tehdyn, hänen valituksensa hylkäävän nimittävän viranomaisen päätöksen kumoamista. Tässä yhteydessä on muistettava, että oikeuskäytännön mukaan hallinnollinen valitus ja se, että nimittävä viranomainen hylkää sen nimenomaisesti tai implisiittisesti, kuuluvat erottamattomasti monitahoiseen menettelyyn. Vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostettava kanne olisi tässä tilanteessa muodollisesti kohdistettu valituksen hylkäämiseen, se vaikuttaa siten, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi tulee se asianomaiselle vastainen toimi, josta valitus tehtiin (asia 293/87, Vainker v. parlamentti, tuomio 17.1.1989, Kok. 1989, s. 23, 8 kohta; asia C‑343/87, Culin v. komissio, tuomio 7.2.1990, Kok. 1990, s. I‑225, 7 kohta; asia T‑36/94, Capitanio v. komissio, tuomio 16.10.1996, Kok. H. 1996, s. I‑A‑449 ja II‑1279, 33 kohta ja asia T‑375/02, Cavallaro v. komissio, tuomio 7.6.2005, 59 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

4. Kanteen nostamisen määräajat

102 On muistettava, että henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa määrätään yleisesti henkilöstön oikeudesta tehdä valitus sille vastaisista halllintotoimista. Näistä määräyksistä ilmenee, että koko tällä tavoin laadittu riitojenratkaisujärjestelmä perustuu vaatimukseen, jonka mukaan kanneoikeuden käyttäminen sallitaan ainoastaan silloin, kun määräaikoja noudatetaan tarkasti (asia 23/80, Grasselli v. komissio, tuomio 10.12.1980, Kok. 1980, s. 3709, 25 kohta ja asia T‑87/91, Boessen v. TSK, tuomio 11.3.1993, Kok. 1993, s. II‑235, 27 kohta).

103 Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklan mukaisten valitusta koskevien määräaikojen noudattaminen edellyttää sitä, että virkamies tuntee nimenomaisesti ja täydellisesti hänelle vastaisen toimen.

104 Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa määrätään virkamiehelle kolmen kuukauden määräaika hänelle vastaisesta toimesta tehtävää valitusta varten, ja sen mukaan kyseinen määräaika alkaa

– ”toimenpiteen julkaisupäivästä, jos on kyse yleisluonteisesta toimenpiteestä;

– päivästä, jona päätös on annettu tiedoksi sille, jolle se on osoitettu, ja joka tapauksessa viimeistään siitä päivästä, jolloin hän on saanut tiedon päätöksestä, jos on kyse tiettyä henkilöä koskevasta toimenpiteestä; jos kuitenkin tiettyä henkilöä koskeva toimenpide on vastainen muulle henkilölle kuin sille, jolle se on osoitettu, määräaika alkaa kyseisen henkilön osalta siitä päivästä, jolloin hän on saanut tiedon päätöksestä, kuitenkin viimeistään julkaisupäivästä – – ”.

105 Näitä määräyksiä, joilla luodaan yhteys kolmen kuukauden määräajan alkamiskohdan ja riitautetun toimen oikeudellisen luonteen välille, on tulkittava tässä tapauksessa siten, että otetaan huomioon ylennysmenettelyn erityispiirteet eli se, että lopullinen toimi, jolla ylennyskierros saatetaan päätökseen, on siinä mielessä monitahoinen, että se sisältää kaksi erillistä päätöstä eli nimittävän viranomaisen päätöksen, jolla vahvistetaan ylennettävien virkamiesten luettelo, ja nimittävän viranomaisen päätöksen, jolla vahvistetaan pisteiden kokonaismäärä kyseisen ylennyskierroksen päätteeksi, ja ensin mainittu päätös perustuu jälkimmäiseen. Kyseinen nimittävän viranomaisen päätös, jolla vahvistetaan pisteet ylennyskierroksen päätteeksi, on erillinen toimi, josta voidaan sellaisenaan valittaa ja josta voidaan tarvittaessa nostaa kanne tuomioistuimessa henkilöstösääntöjen mukaisin oikeussuojakeinoin.

106 Edellä mainitusta päätelmästä ilmenee, että ylennyskierroksen päätteeksi voidaan harkita ainakin kolmen tyyppisiä kumoamiskanteita:

– kanne, joka koskee ainoastaan nimittävän viranomaisen päätöstä vahvistaa pisteiden kokonaismäärä ja jonka voi nostaa virkamies, joka on ylennetty mutta joka riitauttaa jäljellä olevien pisteidensä määrän, tai virkamies, jota ei ole ylennetty ja joka on eri mieltä hänelle myönnettyjen pisteiden määrästä mutta joka ei kyseenalaista sitä, että häntä ei ole ylennetty

– kanne, joka on kohdistettu sekä nimittävän viranomaisen päätökseen vahvistaa pisteiden kokonaismäärä että päätökseen, jolla vahvistetaan ylennettyjen virkamiesten luettelo, ja jonka ylentämättä jätetty virkamies voi nostaa sen vuoksi, että hän katsoo, että hänelle on perusteettomasti annettu pisteitä riittämätön määrä ja hän jää siten ylennyskynnyksestä, tai virkamies, jota ei ole ylennetty ja joka, vaikka hänellä on ylennyskynnystä vastaava pistemäärä, riitauttaa sekä kyseisen määrän riittämättömyyden että nimittävän viranomaisen samalla sijalla olevien virkamiesten ryhmän sisällä muiden seikkojen perusteella tekemät valinnat

– kanne, jonka kohteena on ainoastaan päätös, jolla nimittävä viranomainen vahvistaa ylennettävien virkamiesten luettelon, ja jonka voi nostaa virkamies, jota ei ole ylennetty ja jonka pistemäärä on sama kuin ylennyskynnys ja joka arvostelee ainoastaan edellä mainittuja valintoja.

107 Vaikka nimittävän viranomaisen päätös pisteiden kokonaismäärän vahvistamisesta on kiistatta erillinen toimenpide, josta voidaan valittaa kolmen kuukauden kuluessa siitä päivästä, jona päätös on annettu tiedoksi adressaatille, ja joka tapauksessa viimeistään siitä päivästä, jona asianomainen on saanut siitä tiedon, nimittävän viranomaisen päätös, jolla on vahvistettu ylennettävien virkamiesten luettelo, on joukko erillisiä toimia, jotka osoitetaan asianomaiseen palkkaluokkaan ylennetyille virkamiehille. Tämä toimien joukko on kuitenkin sellaiselle virkamiehelle vastainen, jonka nimeä ei ole luettelossa, koska siinä on kyseessä implisiittinen ylennyksen epääminen.

108 Nimittävän viranomaisen päätöstä ylennettävien virkamisten luettelon vahvistamisesta on pidettävä ylentämättä jätetyn virkamiehen kannalta erillisenä toimena, joka voi olla 90 artiklan 2 kohdan toisen luetelmakohdan loppuosassa tarkoitetulla tavalla muulle kuin toimen adressaatille vastainen (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat 122/79 ja 123/79, Schiavo v. neuvosto, tuomio 19.2.1981, Kok. 1981, s. 473, 21–23 kohta ja asia T‑326/03, Vounakis v. komissio, määräys 2.6.2005, 24 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Siinä tapauksessa määräaika alkaa tämän määräyksen mukaisesti kulua sellaisen virkamiehen osalta, jota ei ole ylennetty, päivästä, jona hän on saanut tiedon kyseisestä toimesta, ja joka tapauksessa viimeistään sen julkaisupäivästä.

109 Kun otetaan huomioon henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 10 artiklaan perustuva komission velvollisuus julkaista hallinnollisissa tiedonannoissa ylennettävien virkamiesten luettelo, sille, että virkamies tekee valituksen 106 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetussa tapauksessa, on kaksi eri määräajan alkamispäivää riitautetun toimen mukaan. Kun kyseessä on 106 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettu tapaus, valituksen määräajan alkamispäivänä pitäisi tavanomaisesti pitää julkaisemispäivää.

110 Tällainen tilanne on kuitenkin ristiriidassa uuden ylennysmenettelyn sen erityispiirteen kanssa, että asianomaiselle vastainen toimi on monitahoinen.

111 Vaikka ylennettävien virkamiesten luettelon julkaiseminen siten, että siihen sisältyvät ainoastaan asianomaisten nimet ja toimipaikat, antaa kaikille asianomaisille virkamiehille mahdollisuuden saada varma ja lopullinen vahvistus ylennyskierroksen lopputuloksesta, he eivät voi sen perusteella saada tietoa nimittävän viranomaisen päätöksestä, jolla pisteiden kokonaismäärä on vahvistettu.

112 Ylennetty tai ylentämättä jätetty virkamies voi saada tiedon pisteidensä kokonaismäärästä ja niiden jakautumisesta ainoastaan siten, että hän tutkii omaa ylennyskansiotaan komission intranetissä ja Sysper 2 ‑sivuilla.

113 Asianomainen virkamies voi esimerkiksi selvittää, onko hän saavuttanut ylennyskynnyksen vai ei ja selittyykö hänen ylennyksensä epääminen muilla seikoilla, kuten henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 10 artiklassa tarkoitetuilla seikoilla, ja saada yhtäältä tietää sen, miten hänen myönnetyistä pääosaston etusijapisteistä mahdollisesti tekemänsä valitus on menestynyt, toisaalta mahdollisesti ylimääräisten tehtävien perusteella myönnettävät etusijapisteet ja lisäksi vuoden 2003 ylennyskierroksen osalta niiden ylennyskomiteoiden suosituksesta myönnettävien siirtymäkauden etusijapisteiden määrän, joita mahdollisesti myönnetään siirtymämääräysten perusteella.

114 Nämä tiedot ovat omiaan ratkaisemaan sen, tekeekö asianomainen virkamies valituksen, koska hän voi lopuksi arvioida saatujen pisteiden lukumäärän ja niitä koskevien yksityiskohtien tietojen, hallinnon huomioon ottaman lopullisen ylennyskynnyksen ja kyseisen ylennyskierroksen aikana todellisuudessa ylennettyjen virkamiesten perusteella, ettei tällaisen menettelyn vireille paneminen ole tarkoituksenmukaista tai että se on syytä panna vireille ainoastaan nimittävän viranomaisen päätöksestä, jolla on vahvistettu pisteiden kokonaismäärä, tai päätöksestä, jolla on vahvistettu ylennettävien virkamiesten luettelo.

115 Kuten edellä on esitetty, vaikka nimittävän viranomaisen päätös pisteiden kokonaismäärän vahvistamisesta ja sen päätös ylennettävien virkamiesten luettelon vahvistamisesta voidaan todellakin erottaa oikeudellisesti toisistaan ja niistä voidaan esittää erillisiä kumoamisvaatimuksia, kuten tässä tapauksessa, on varmaa, että ne liittyvät todellisuudessa läheisesti toisiinsa. Asianomaiset virkamiehet eivät voi kyseisen luettelon julkaisemisen perusteella saada täydellisiä tietoja heille vastaisesta monitahoisesta toimesta, jolla ylennysmenettely saatetaan päätökseen.

116 Lisäksi vuoden 2003 ylennyskierros osoittaa, että ylennettävien virkamiesten luettelon julkaisemispäivästä siihen päivään, jona virkamies voi hyödyllisellä tavalla tutustua ylennysasiakirjoihinsa Sysper 2 ‑järjestelmässä, voi kulua useita päiviä. Tämä viive selittyy sillä, että toimivaltainen osasto päivittää kyseiset sivut viiveellä, kun se yhdistää kaikkia niitä virkamiehiä koskevat tiedot, joita ylennyskierros koskee ja joita oli 14 000 vuonna 2003. Tätä päivittämiseen tarvittavaa aikaa ei luonnollisestikaan tiedetä tarkasti siinä vaiheessa, kun edellä mainittu luettelo julkaistaan hallinnollisissa tiedonannoissa, joihin ei vuonna 2003 sisältynytkään mitään tietoja tästä.

117 Vaikka on kohtuullista ajatella, että asianomainen virkamies, kuten tässä tapauksessa kantaja, saa tiedon pisteidensä kokonaismäärästä ja niiden jakautumisesta niiden kolmen kuukauden aikana, jotka hänellä on käytettävissään valituksen tekemiseen, yksittäisten ylennyskansioiden päivittämiseen Sysper 2 ‑sivuilla tarvittava aika lyhentää samalla tavoin tätä aikaa, joka virkamiehellä on käytettävissään valituksensa valmisteluun ja esittämiseen, vaikka otetaan huomioon vaihtoehto, jossa määräajalla on kaksi alkamisajankohtaa, mikäli asianomainen riitauttaa sekä nimittävän viranomaisen päätöksen ylennettävien virkamiesten luettelon vahvistamisesta että sen päätöksen pisteiden kokonaismäärän vahvistamisesta.

118 Tässä tilanteessa on katsottava, että oikeusvarmuuden, yhdenvertaisen kohtelun ja hyvän hallinnon nimissä kolmen kuukauden määräajan, joka on käytettävissä sekä silloin, kun valitetaan nimittävän viranomaisen päätöksestä vahvistaa ylennettävien virkamiesten luettelo, että silloin, kun valitetaan sen päätöksestä vahvistaa pisteiden kokonaismäärä, on vahvistettava alkavan sinä päivänä, jona virkamies on saanut hyödyllisellä tavalla tutustua Sysper 2 ‑sivuilla päivitettyyn omaan ylennyskansioonsa.

119 Tässä yhteydessä on huomautettava, että komissio on täsmentänyt ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kysymyksiin antamassaan vastauksessa, että käyntejä kyseisillä sivuilla ”seurataan” turvallisuussyistä elektronisesti ja että ”käyttöprotokolla” mahdollistaa siten käyntipäivämäärien ja kävijöiden rekisteröimisen.

120 Lisäksi asiakirja-aineistosta ilmenee, että komissio julkaisi hallinnollisissa tiedonannoissa nro 82‑2003 yhteenvetomuistion vuoden 2003 ylennyskierroksen kulusta, ja siihen sisältyy sanamuodoltaan seuraava 4 kohta:

”Sysper 2 ‑sivuilla olevien tiedostojen päivittäminen

Pisteiden myöntämistä koskevat ylennyskomiteoiden ehdotukset ja nimittävän viranomaisen hyväksymät pisteet ovat nyt jokaisen virkamiehen kansiossa.

Henkilöstösääntöjen 25 artiklassa määrätään, että tiettyä virkamiestä koskeva päätös on annettava tiedoksi asianomaiselle henkilölle, ja sen mukaisesti jokaista virkamiestä kehotetaan tutustumaan kansioonsa Sysper 2 ‑sivuilla.”

121 Vaikka tätä menettelyä ei voida rinnastaa henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun varsinaiseen tiedoksiantoon, on katsottava, jotta estettäisiin mahdollisuudet riitauttaa ylennyskierroksen tuloksena syntyvät oikeudelliset tilanteet liian myöhään, että virkamiehen on tutkittava oma ylennyskansionsa Sysper 2 ‑sivuilla kohtuullisessa ajassa siitä, kun yhteenvetomuistio on julkaistu, mikä kuuluu nykyään komission käytäntöön ylennysmenettelyn yhteydessä.

122 Tässä tapauksessa on kiistatonta, että kantaja on saanut tiedon pisteidensä kokonaismäärän vahvistamisesta ja niiden jakautumisesta tutkiessaan oman päivitetyn ylennyskansionsa Sysper 2 ‑sivuilla 16.12.2003 eli ennen yhteenvetomuistion julkaisemista ja että hän on tehnyt 12.2.2004 valituksensa, joka on kohdistettu sekä nimittävän viranomaisen päätökseen vahvistaa ylennettävien virkamiesten luettelo että sen päätökseen vahvistaa pisteiden kokonaismäärä, joten hän on noudattanut tätä varten asetettua määräaikaa.

123 Tämä valitus hylättiin 15.6.2004 päivätyllä nimittävän viranomaisen päätöksellä, joka annettiin tiedoksi kantajalle seuraavana päivänä. Hän nosti nyt käsiteltävän kanteen 22.7.2004 eli henkilöstösääntöjen 91 artiklan 3 kohdassa määrätyn kolmen kuukauden määräajan kuluessa.

124 Edellä esitetyn perusteella nyt käsiteltävä kanne on otettava tutkittavaksi.

Pääasia

1. Henkilöstösääntöjen 43 ja 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevien päätösten tiettyjä määräyksiä koskevat lainvastaisuusväitteet

125 Kantaja kiistää aluksi henkilöstösääntöjen 43 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 2 artiklan ja henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 3, 6, 7, 9, 10, 12 ja 13 artiklan laillisuuden. Hän arvostelee lähinnä sitä, että ansiopisteet eivät ole ratkaisevia, että perusteluvelvollisuus ei koske etusijapisteiden myöntämistä, että puolustautumisoikeuksia on loukattu ja että henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 13 artiklaan perustuvat väitteet ovat tehottomia. Kantaja esittää toiseksi lainvastaisuusväitteen henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 6 ja 7 artiklasta, kun niitä luetaan hallinnollisten tiedonantojen nro 99‑2002 valossa. Hän katsoo, että näillä määräyksillä rajoitetaan pääosastojen harkintavaltaa pääosastojen etusijapisteiden myöntämisen osalta ja että niillä estetään virkamiesten ansioiden todellinen vertaileminen. Kantaja väittää kolmanneksi henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 12 artiklan olevan lainvastainen. Kyseisen artiklan sanamuodon vastaisesti kyseinen artikla ei kantajan mukaan ole väliaikainen ja siinä annetaan ratkaiseva merkitys sille, miten pitkään asianomainen on palvellut kyseisessä palkkaluokassa, siinä ei vahvisteta ylennyskomiteoiden suosituksesta myönnettävien siirtymäkauden etusijapisteiden myöntämisperusteita ja siinä annetaan virheellisesti niiden myöntäminen ylennyskomiteoiden tehtäväksi. Kantaja esittää neljänneksi lainvastaisuusväitteen henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 9 artiklasta ja liitteessä I olevista 1, 2, 3, 5 ja 6 kohdasta. Nämä määräykset johtavat hänen mukaansa siihen, että tiettyjä suorituksia yliarvioidaan ja virkamiesten välinen yhdenvertainen kohtelu romutetaan. Viidenneksi kantaja riitauttaa henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 7 artiklan 2 kohdan laillisuuden, koska sillä suositaan hänen mukaansa virkamiehiä, jotka työskentelevät pienissä pääosastoissa.

Ensimmäinen lainvastaisuusväite, joka on kohdistettu henkilöstösääntöjen 43 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 2 artiklaan ja henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 3, 6, 7, 9, 10, 12 ja 13 artiklaan

126 Kantaja esittää lainvastaisuusväitteen henkilöstösääntöjen 43 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 2 artiklan ja henkilöstösääntöjen 45 artiklan täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 3, 6, 7, 9, 10, 12 ja 13 artiklan osalta henkilöstösääntöjen 25 ja 26 artiklan sekä 45 artiklan nojalla siltä osin kuin siinä taataan yhdenvertainen kohtelu, ansioihin perustuva ylentäminen, urakehitysmahdollisuudet ja ansioiden vertailu. Hän vetoaa lisäksi hyvää hallintoa ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaan oikeuteen samoin kuin oikeuteen tulla kuulluksi.

Väite, jonka mukaan ansiopisteet eivät ole ratkaisevia

– Asianosaisten lausumat

127 Kantaja väittää, että suurin osa oikeudellisen yksikön virkamiehistä on saanut 13–16 ansiopistettä. Ylennyksiä eivät näin ollen hänen mukaansa ratkaise ansiot, sellaisina kuin ne ilmenevät henkilöstösääntöjen 45 artiklassa tarkoitetuista arvioinneista. Ne perustuvat kantajan mukaan etusijapisteiden määrään, ja niitä voidaan jakaa enintään 21. Nämä pisteet jaetaan kuitenkin ansioista riippumatta. Tästä seuraa kantajan mukaan, että henkilöstösääntöjen 45 artiklassa taattuja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta sekä ansioihin perustuvan ylentämisen, urakehitysmahdollisuksien ja ansioiden vertailun periaatteita loukataan.

128 Komissio vastaa, että etusijapisteillä palkitaan ansioista ja että niillä parannetaan sen kykyä erotella virkamiehet toisistaan heidän pätevyytensä perusteella.

– Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta

129 Nimittävä viranomainen päättää henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan ylentämisestä virkamiesten ansioiden vertailun sekä heistä laadittujen arviointien perusteella.

130 Ansiot ovat siten olennainen ylennysperuste, ja muita perusteita, kuten ikä taikka se, miten pitkään asi