Asia T-75/06

Bayer CropScience AG ym.

vastaan

Euroopan yhteisöjen komissio

”Direktiivi 91/414/ETY — Kasvinsuojeluaineet — Tehoaine endosulfaani — Markkinoille saattamista koskevien lupien peruuttaminen — Arviointimenettely — Määräajat — Puolustautumisoikeudet — Suhteellisuusperiaate”

Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 9.9.2008 II ‐ 2086

Tuomion tiivistelmä

Tehoaineen sisällyttämättä jättämisestä direktiivin 91/414 liitteeseen I ja tätä tehoainetta sisältäville kasvinsuojeluaineille annettujen lupien peruuttamisesta tehdystä päätöksestä nostetun kumoamiskanteen yhteydessä se, ettei komissio voisi tehdä uutta päätöstä kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun direktiivin 91/414 8 artiklan 2 kohdan nojalla, kun se panee täytäntöön mahdollisen kumoamistuomion, ei vaikuta kantajien oikeussuojan tarpeeseen. Nimittäin EY 233 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan komission on toteutettava kumoamistuomion täytäntöön panemiseksi tarvittavat toimenpiteet. Jos päätös kumottaisiin, komission täytyisi tähän kumoamiseen liittyvän taannehtivuuden vuoksi tehdä uusi päätös sen ilmoitetun asiakirjan perusteella, jota kumoaminen koskee, ja sen olisi pidettävä lähtökohtana sitä päivämäärää, jolloin ilmoitus tehtiin. Se seikka, että riidanalaisen päätöksen perusteena ollut sääntely on jollakin tavalla muuttunut päätöksen tekemisen jälkeen, ei ole merkityksellinen, kun päätetään kantajien mahdollisuudesta esittää väitteitä tosiseikkojen tapahtuma-aikana voimassa olleen järjestelmän mukaisen menettelyn ja siinä saavutetun tuloksen osalta. (ks. 63 kohta)

Kuten kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun direktiivin 91/414 johdanto-osan viidennestä, kuudennesta ja yhdeksännestä perustelukappaleesta ilmenee, kyseisellä direktiivillä pyritään yhteisön sisäisen kasvinsuojeluaineiden kaupan rajoitusten poistamiseen pitämällä kuitenkin yllä korkea ympäristön sekä ihmisten ja eläinten terveyden suojelun taso. Komissiolla on tältä osin oltava laaja harkintavalta, jotta se voi tehokkaasti tavoitella sille asetettua päämäärää, kun otetaan huomioon ne monitahoiset tekniset arvioinnit, jotka sen on tehtävä. Valta myöntää määräajan pidennystä on tapauksen olosuhteista riippuvaa harkintavaltaa. Tämän harkintavallan käyttö ei kuitenkaan jää laillisuusvalvonnan ulkopuolelle. Yhteisöjen tuomioistuinten tehtävänä on nimittäin tämän valvonnan puitteissa valvoa, että menettelysäännöksiä on noudatettu, että komission huomioon ottamat tosiseikat pitävät asiallisesti paikkansa, ettei näitä tosiseikkoja ole arvioitu ilmeisen virheellisesti ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin. Erityisesti silloin, kun asianosainen vetoaa ilmeiseen arviointivirheeseen, jonka toimivaltainen toimielin on väitetysti tehnyt, yhteisöjen tuomioistuinten on tarkistettava, onko kyseinen toimielin tutkinut huolellisesti ja puolueettomasti kaikki kyseiseen asiaan liittyvät merkitykselliset seikat, eli seikat, joihin asiassa tehdyt päätelmät perustuvat. (ks. 81–84 kohta)

Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun direktiivin 91/414 8 artiklan 2 kohdassa säädetyssä menettelyssä tarkoitetun tehoaineen mainitun direktiivin liitteeseen I sisällyttämistä koskevan päätöksen yhteydessä lykkäys on tarpeen, jos yhtäältä on mahdollista poiketa kyseessä olevassa säädöksessä säädetyistä menettelyllisistä määräajoista ja toisaalta osapuolet, jotka ovat ilmoittaneet tehoaineen, ovat force majeure -tilanteessa, joka on estänyt niitä noudattamasta menettelyllisiä määräaikoja ja joka saattaa olla kyseessä, jos mahdottomuus noudattaa mainittuja määräaikoja johtuu ainakin osittain toimivaltaisten viranomaisten ristiriitaisesta toiminnasta. Poliittiset tai käytännölliset näkökulmat eivät ole riittävä syy kieltäytyä pidentämästä määräaikoja kyseessä olevassa asiassa, jos oletetaan, että tuollainen pidentäminen olisi tarpeellinen, jotta voidaan taata oikeudenmukainen ja tasapuolinen arviointimenettely. (ks. 89 ja 91 kohta)

Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen missä tahansa menettelyssä, jota käydään tiettyä henkilöä vastaan ja joka voi päättyä tälle vastaiseen päätökseen, on yhteisön oikeuden perustavanlaatuinen periaate, jota on noudatettava, vaikka tästä menettelystä ei olisi annettu mitään määräyksiä. Tämä periaate edellyttää, että henkilöt, joille päätös on osoitettu ja joiden etuihin se merkittävästi vaikuttaa, voivat tehokkaasti ilmaista kantansa. Sääntöjenvastaisuus voi kuitenkin johtaa päätöksen kumoamiseen vain, jos se on omiaan vaikuttamaan konkreettisesti puolustautumisoikeuksiin ja siten päätöksen sisältöön. Kiistaa siitä, mitä johtopäätöksiä tietystä tutkimuksesta on tehtävä, ei voida pitää näyttönä puuttuneesta mahdollisuudesta esittää kanta, eikä sitä voida katsoa puolustautumisoikeuksien loukkaamiseksi. (ks. 130–132 ja 203 kohta)

Yhteisöjen toimielimillä on yhteisen maatalouspolitiikan alalla laaja harkintavalta, kun ne asettavat tavoiteltavat päämäärät ja valitsevat asianmukaiset keinot niiden toteuttamiseksi. Tässä yhteydessä yhteisöjen tuomioistuinten on tutkittava ainoastaan, onko tätä harkintavaltaa käytettäessä tehty ilmeistä virhettä, onko harkintavaltaa käytetty väärin tai ovatko yhteisön toimielimet selvästi ylittäneet harkintavaltansa rajat. Silloin kun yhteisön viranomainen suorittaa tehtävänsä yhteydessä monimutkaisia kysymyksiä koskevia arviointeja, sillä oleva harkintavalta koskee jossain määrin myös sen toiminnan perustana olevien tosiseikkojen määrittämistä. Tästä seuraa, että esillä olevassa asiassa, jossa yhteisön toimielinten tehtävänä oli suorittaa tieteellinen riskinarviointi ja arvioida erittäin monimutkaisia tieteellisiä ja teknisiä seikkoja, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi vain rajoitetusti valvoa sitä, miten toimielimet ovat täyttäneet tämän tehtävän. Tässä yhteydessä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei voi omalla tosiseikkoja koskevalla arvioinnillaan korvata yhteisön toimielinten arviointia, sillä perustamissopimuksessa tämä tehtävä annetaan ainoastaan näille toimielimille. Sen on sitä vastoin tutkittava ainoastaan, ovatko yhteisön toimielimet harkintavaltaansa käyttäessään tehneet ilmeisen virheen, onko harkintavaltaa käytetty väärin tai ovatko yhteisön toimielimet selvästi ylittäneet harkintavaltansa rajat. (ks. 141 kohta)