ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

toteaa, että Puolan tasavalta 1) ei ole noudattanut ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta 25.6.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/49 (1) 8 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, kun se on vaatinut toimintasuunnitelmien laatimista alueille, joilla melun raja-arvot eivät ylittyneet, 18.7.2024 asti 2) ei ole noudattanut direktiivin 2002/49 liitteessä V olevan 1 kohdan seitsemännen ja yhdeksännen luetelmakohdan mukaisia velvoitteitaan, kun se ei ole vaatinut, että toimintasuunnitelmat sisältävät tiedot tämän direktiivin 8 artiklan 7 kohdassa tarkoitetuista yleisön kuulemisista ja toimenpiteet, joita toimivaltaiset viranomaiset aikovat toteuttaa viiden seuraavan vuoden aikana hiljaisten alueiden suojelemiseksi, 3) ei ole noudattanut direktiivin 2002/49 8 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, kun se on jättänyt laatimatta toimintasuunnitelmat 20 raideliikenteen pääväylälle, jotka mainitaan kanteen liitteessä A.3 4) ei ole noudattanut direktiivin 2002/49 8 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, kun se on jättänyt laatimatta toimintasuunnitelmat 290 tieliikenteen pääväylälle, jotka mainitaan kanteen liitteessä A.4, ja 5) ei ole noudattanut direktiivin 2002/49 10 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, kun se on jättänyt toimittamatta toimintasuunnitelmien tiivistelmät, jotka koskevat 20 raideliikenteen pääväylää, jotka mainitaan kanteen liitteessä A.3, ja 290 tieliikenteen pääväylää, jotka mainitaan kanteen liitteessä A.4
C 471/20

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Törvényszék (Unkari) on esittänyt 5.8.2021 – Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Asia C-482/21)

(2021/C 471/28)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Fővárosi Törvényszék

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe

Vastaaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Ennakkoratkaisukysymykset

Ovatko suhteellisuusperiaate, verotuksen neutraalisuuden periaate ja tehokkuusperiaate – kun erityisesti otetaan huomioon, että jäsenvaltio ei voi kantaa arvonlisäveroa enempää kuin tavaran luovuttaja tai palvelun suorittaja on suoritteestaan saanut – ja arvonlisäverodirektiivin (1) 135 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukainen verovapautus – ja kun otetaan huomioon yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi liiketoimeksi luokittelemista koskeva vaatimus sekä asiassa C-242/08, Swiss Re, annetun julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksen 35, 37 ja 53 kohdassa täsmennetyt periaatteet – sekä pääomien ja palveluiden vapaan liikkuvuuden varmistamista sisämarkkinoilla koskeva vaatimus esteenä sellaiselle jäsenvaltion käytännölle, jonka mukaan arvonlisäverodirektiivin 90 artiklan 1 kohdassa säädettyä veron perusteen alennusta, joka koskee maksamisen lopullista laiminlyöntiä, ei sovelleta sellaisessa vakuutusasiassa, jossa tavaran vakuuttamiseen liittyvässä liiketoiminnassa vakuutetulle on maksettu korvausta veron perusteen ja sen mukaisen arvonlisäveron määrän perusteella vakuutustapahtuman toteutumisen johdosta (vakuutetun asiakkaan laiminlyötyä maksusuorituksen), jolloin vakuutussopimuksen perusteella saatava kaikkine siihen liittyvine oikeuksineen on siirtynyt vakuuttajalle, sellaisten olosuhteiden vallitessa, joissa

(i) kyseessä olevien saatavien perintäkelvottomaksi tulon hetkellä kansallisessa lainsäädännössä ei annettu lainkaan mahdollisuutta perintäkelvottomaan saatavaan sovellettavan veron perusteen alentamiseen, ja

(ii) kun edellä mainitun kiellon unionin oikeuden vastaisuus tuli ilmi, tuolloin ja siitä lähtien voimassa ollut kansallinen lainsäädäntö esti ja estää ehdottomasti alkuperäisen tavaroiden luovuttajan (vakuutetun) perintäkelvottoman saatavan arvonlisäveron palautuksen sen vuoksi, että se on saanut vastaavan määrän korvauksena vakuutusyhtiöltä, ja

(iii) vakuutusyhtiö voi todistaa, että sen saatava velalliselta on tullut lopullisesti perintäkelvottomaksi?

(1) Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).
C 462/24

Valitus, jonka 12seasons GmbH on tehnyt 31.3.2021 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-329/19, 12seasons v. EUIPO – Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN), 20.1.2021 antamasta tuomiosta

(Asia C-211/21 P)

(2021/C 462/26)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittaja: 12seasons GmbH (edustaja: M. Gail, Rechtsanwalt)

Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Société immobilière et mobilière de Montagny

Unionin tuomioistuin (valituslupajaosto) on 1.9.2021 antamallaan määräyksellä jättänyt valitusluvan myöntämättä ja määrännyt 12seasons GmbH:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.
2)

Edellytetäänkö unionin oikeudessa, erityisesti tehokkuusperiaatteen ja unionin perusoikeuksien ja periaatteiden sekä luonnon omien oikeuksien nojalla, että ajoneuvonostajalla on siviilioikeudellinen oikeus vaatia vahingonkorvausta ajoneuvonvalmistajalta, kun kyseessä on ajoneuvonvalmistajan syyksi luettava – tuottamuksellinen tai tahallinen – toiminta saatettaessa markkinoille ajoneuvo, jossa on asetuksen (EY) N:o 715/2007 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu kielletty estolaite?
2)

Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 2 artiklan b alakohtaa tulkittava siten, että henkilön, joka on tehnyt elinkeinonharjoittajan kanssa sopimuksen, jolla on kahtalainen tarkoitus, eli kun sopimus on tehty osin tällaisen luonnollisen henkilön kaupalliseen, taloudelliseen ja ammatilliseen toimintaan liittyvistä syistä ja osin syistä, jotka eivät liity tällaiseen toimintaan, ja kun tämän luonnollisen henkilön kaupallinen, taloudellinen ja ammatillinen tarkoitus ei ole sopimuksen yleisessä asiayhteydessä määräävä seikka, voidaan katsoa olevan kyseisessä säännöksessä tarkoitettu ”kuluttaja”?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Bremen (Saksa) on esittänyt 15.7.2021 – X GmbH & Co. KG v. Finanzamt Bremen

(Asia C-431/21)

(2021/C 401/06)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Finanzgericht Bremen

Pääasian asianosaiset

Kantaja: X GmbH & Co. KG

Vastaaja: Finanzamt Bremen

Ennakkoratkaisukysymys

Onko sijoittautumisvapauden takaavia ETY 43 artiklaa tai SEUT 49 artiklaa (taikka palvelujen tarjoamisen vapauden takaavia ETY 49 artiklaa tai SEUT 56 artiklaa) tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan verovelvollisen on kirjattava tilanteissa, joissa on kyse sen liiketoimista, joilla on liittymä ulkomaihin, tiedot lähipiiriin kuuluvien henkilöiden kanssa ylläpitämiensä liikesuhteiden laadusta ja sisällöstä, jotka käsittävät myös taloudelliset ja oikeudelliset perusteet markkinaehtoperiaatteen osalta huomioon otettavan hintojen ja muiden kauppaehtojen sopimiselle lähipiiriin kuuluvien kanssa, ja jonka mukaan silloin, jos verovelvollinen ei toimita edellä mainittuja tietojen kirjauksia verohallinnon pyynnöstä tai jos toimitetut tietojen kirjaukset ovat olennaisilta osin käyttökelvottomia, ei ainoastaan omaksuta kumottavissa olevaa olettamaa, jonka mukaan hänen kotimaassa verotettavat tulonsa, jotka pyritään selvittämään tietojen kirjausten avulla, ovat suuremmat kuin hänen ilmoittamansa tulot, ja, jos veroviranomaisten täytyy tällaisissa tilanteissa suorittaa arviointi ja nämä tulot kyetään määrittämään vain tietyissä rajoissa, erityisesti vain hintahaarukan perusteella, näitä rajoja voidaan hyödyntää täysimääräisesti verovelvollisen vahingoksi, vaan sen lisäksi voidaan vahvistaa lisämaksu, joka on vähintään 5 prosenttia ja enintään 10 prosenttia tulojen selville saadusta lisämäärästä, mutta vähintään 5 000 euroa, ja mikäli käyttökelpoiset kirjatut tiedot toimitetaan myöhässä, enintään 1 000 000 euroa, kuitenkin vähintään 100 euroa jokaiselta määräajan ylityksen täydeltä päivältä, ja lisämaksun vahvistamisesta voidaan luopua vain silloin, jos tietojen kirjausvelvoitteiden laiminlyönti vaikuttaa anteeksiannettavalta tai virhe on vain vähäinen?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Varhoven administrativen sad (Bulgaria) on esittänyt 17.6.2021 – Zamestnik-ministar na regionalnoto razvitie i blagoustroystvoto ja rakovoditel na Upravliavashtia organ na Operativna programa ”Regioni v rastezh” 2014–2020 v. Obshtina Razlog

(Asia C-376/21)

(2021/C 391/10)

Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Varhoven administrativen sad

Pääasian asianosaiset

Kassaatiovalittaja: Zamestnik-ministar na regionalnoto razvitie i blagoustroystvoto ja rakovoditel na Upravliavashtia organ na Operativna programa ”Regioni v rastezh” 2014–2020

Kassaatiovalittajan vastapuoli: Obshtina Razlog (Razlogin kunta)

Ennakkoratkaisukysymykset

1) Onko asetuksen 2018/1046 (1) 160 artiklan 1 ja 2 kohtaa sekä asetuksen N:o 966/2012 102 artiklan 1 ja 2 kohtaa tulkittava siten, että niitä sovelletaan myös Euroopan unionin jäsenvaltioiden hankintaviranomaisiin silloin, kun niiden tekemät hankintasopimukset rahoitetaan Euroopan rakenne- ja investointirahastoista?

2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko asetuksen 2018/1046 160 artiklan 1 kohdassa ja asetuksen N:o 966/2012 102 artiklan 1 kohdassa vahvistettuja avoimuuden, suhteellisuuden, tasapuolisen kohtelun ja syrjimättömyyden periaatteita tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kilpailun täydelliselle rajoittamiselle julkisia hankintoja koskevassa neuvottelumenettelyssä, josta ei julkaista etukäteen hankintailmoitusta, jos hankintasopimuksen kohteeseen ei liity sellaisia erityispiirteitä, joiden vuoksi on objektiivisesti tarkasteltuna välttämätöntä, että sen toteuttaa vain neuvotteluihin kutsuttu talouden toimija? Onko erityisesti asetuksen N:o 2018/1046 160 artiklan 1 ja 2 kohtaa, luettuna yhdessä saman asetuksen 164 artiklan 1 kohdan d alakohdan kanssa, ja asetuksen N:o 966/2012 102 artiklan 1 ja 2 kohtaa, luettuna yhdessä saman asetuksen 104 artiklan 1 kohdan d alakohdan kanssa, tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan silloin, kun hankintamenettely on keskeytetty, koska ainoa jätetty tarjous on soveltumaton, hankintaviranomainen voi pyytää vain yhtä talouden toimijaa osallistumaan neuvottelumenettelyyn, josta ei julkaista etukäteen hankintailmoitusta, jos hankintasopimuksen kohteeseen ei liity sellaisia erityispiirteitä, jotka objektiivisesti tarkasteltuna edellyttävät, että sen toteuttaa vain neuvotteluihin kutsuttu talouden toimija?

(1) Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta annettu asetus (EU, Euratom) 2018/1046 (EUVL 2018, L 193, s. 1).
C 382/19

Valitus, jonka ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S ja Danske Fragtmænd A/S ovat 15.7.2021 tehneet unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-561/18, ITD ja Danske Fragtmænd v. komissio, 5.5.2021 antamasta tuomiosta

(Asia C-442/21 P)

(2021/C 382/25)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Valittajat: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S ja Danske Fragtmænd A/S (edustaja: asianajaja L. Sandberg-Mørch)

Muut osapuolet: Euroopan komissio, Jørgen Jensen Distribution A/S, Dansk Distribution A/S ja Tanskan kuningaskunta

Vaatimukset

Valittajat vaativat unionin tuomioistuinta

— kumoamaan yleisen tuomioistuimen 5.5.2021 asiassa T-561/18 antaman tuomion niiltä osin kuin siinä on hylätty valittajien esittämät perusteet, joiden mukaan komissiolla oli vakavia vaikeuksia katsoessaan, että postin yleispalvelun tarjoamisesta maksettava korvaus merkitsi sisämarkkinoille soveltuvaa tukea; että komissiolla oli vakavia vaikeuksia osoittaa, että valtion takaus merkitsi olemassa olevaa tukea, ja että komissiolla oli vakavia vaikeuksia siltä osin kuin kyse oli kulujen epäasianmukaista kohdentamista koskevasta arvioinnista

— velvoittamaan vastapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

1. Yleinen tuomioistuin teki ensinnäkin oikeudellisen virheen ja otti tosiseikat huomioon vääristyneellä tavalla katsoessaan, ettei komissiolla ollut vakavia vaikeuksia siltä osin kuin oli kyse aineettomien hyötyjen (yhtiön maine ja koko alueen kattaminen), joista Post Danmark nautti postin yleispalvelun tarjoamisesta maksettavan korvauksen perusteella, jättämisestä vältettyjen nettokustannusten laskennan ulkopuolelle.

2. Toiseksi yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei komissiolla ollut vakavia vaikeuksia, kun se katsoi, että tuki oli sisämarkkinoille soveltuvaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevien puitteiden perusteella postin yleispalveluvelvoitteen täyttämisen osalta, mutta salli sellaisia kustannuksia koskevan tuen, jotka aiheutuivat työntekijöiden irtisanomisesta Post Danmarkin muutoksen/ rakenneuudistuksen yhteydessä.
C 368/11

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van Cassatie (Belgia) on esittänyt 7.7.2021 – VP CAPITAL NV v. Belgian valtio

(Asia C-414/21)

(2021/C 368/10)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Hof van Cassatie

Pääasian asianosaiset

Kantaja: VP CAPITAL NV

Vastaaja: Belgian valtio

Muut osapuolet: PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs NV, Ernst & Young Tax Consultants BV ja Ernst & Young Bedrijfsrevisoren BV

Ennakkoratkaisukysymys

Onko nyt käsiteltävän kaltainen kansallinen oikeussääntö SEUT 49 artiklassa vahvistetun sijoittautumisvapauden vastainen, kun siitä seuraa, että luxemburgilaiselta yhtiöltä, joka kirjaa osakkeiden arvonalennukset Luxemburgissa ja vähentää ne kyllä lähtökohtaisesti verotettavasta tulostaan mutta ei voi tosiasiallisesti vähentää niitä tästä tulostaan verotuksellisen tuloksen tappiollisuuden vuoksi, kannetaan Belgiassa vero näiden arvonalennusten peruutuksesta sen jälkeen, kun se on siirtänyt yhtiöjärjestyksen mukaisen kotipaikkansa Belgiaan, ellei arvonlisäystä, joka on tämän peruutuksen taustalla, kirjata erilliselle suljetulle vastattavaa-tilille, kun taas belgialaiselta yhtiöltä, joka on kirjannut osakkeiden arvonalennukset Belgiassa, ei kanneta veroa näistä osakkeiden arvonalennusten peruutuksista, mikäli arvonalennuksia ei ole aikaisemmin vähennetty belgialaisen verovelvollisen tulosta, ilman että tämän peruutuksen taustalla olevia arvonnousuja tarvitsisi kirjata erilliselle suljetulle vastattavaa-tilille (onbeschikbare rekening van het passief)?
2)

Voidaanko perusteen, jonka mukaan sakkorangaistusta koskevaan päätökseen on voitava hakea muutosta ”tuomioistuimelta, jolla on toimivalta rikosasioissa”, katsoa täyttyneen, jos valitushakemus voidaan jättää alioikeuteen vasta menettelyn myöhemmässä vaiheessa eli sen jälkeen, kun syyttäjä on antanut siitä hylkäävän päätöksen, ja jos sen jättämisestä vaaditaan lisäksi tietyissä tapauksissa maksua, joka vastaa määrätyn sakon määrää?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte d’appello di Venezia (Italia) on esittänyt 21.5.2021 – Agecontrol SpA v. ZR, Lidl Italia Srl

(Asia C-319/21)

(2021/C 310/15)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Corte d’appello di Venezia (Italia)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Agecontrol SpA

Vastaaja: ZR, Lidl Italia Srl

Ennakkoratkaisukysymys

Onko komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 (1) 5 artiklan 4 kohtaa, luettuna yhdessä saman asetuksen 5 artiklan 1 kohdan ja 8 artiklan sekä 22.10.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (2) 113 ja 113 a artiklan kanssa, tulkittava siten, että siinä velvoitetaan laatimaan saateasiakirja, jossa mainitaan sellaisten tuoreiden hedelmien ja vihannesten nimi ja alkuperämaa, jotka lähetetään valmiiksi pakattuina tai tuottajan toimittamissa alkuperäispakkauksissa, kuljetettaessa niitä kaupan pitävän yhtiön jakelukeskuksesta saman yhtiön myyntipaikkaan, riippumatta siitä, onko pakkauksen sivulla joko suoraan pakkaukseen pysyvästi painettuina tai etikettiin, joka on erottamaton osa pakkausta tai joka on kiinnitetty pakkaukseen, merkittyinä asetuksen (EU) N:o 543/2011 I luvussa säädetyt merkinnät (kuten tuotteen nimi ja alkuperämaa) ja onko kyseiset tiedot sisällytetty myös sen toimittajan laskuihin, jolta tuotetta kaupan pitävä yhtiö, jonka talousosasto huolehtii kyseisten laskujen säilyttämisestä, on ostanut tuotteen, ja lomakkeeseen, joka sijoitetaan näkyvälle paikalle sen kuljetusvälineen sisäpuolelle, jossa tuotetta kuljetetaan?

(1) Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta 7.6.2011 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 543/2011 (EUVL 2011, L 157, s. 1).

(2) Maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22.10.2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1234/2007 (EUVL 2007, L 299, s. 1).
1)

Onko Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (jäljempänä SEU) 2 artikla ja 19 artiklan 1 kohta sekä SEU 6 artiklan 1–3 kohta, tulkittuina yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklan kanssa, ymmärrettävä siten, että: a) unionin oikeudessa tarkoitettu laillisesti perustettu tuomioistuin ei ole sellainen tuomioistuin, jonka kokoonpanoon kuuluu henkilö, joka on nimitetty tämän tuomioistuimen tuomarinvirkaan sellaisessa menettelyssä, johon osallistuminen on evätty tuomareiden itsehallintoelimeltä, joka on pääosin nimitetty toimeenpano- ja lainsäädäntövallasta riippumatta, vaikka jäsenvaltion perustuslaillisen perinteen valossa nämä vaatimukset täyttävän tuomioistuimen itsehallintoelimen osallistuminen tuomarin nimittämismenettelyyn on välttämätöntä, kun otetaan huomioon institutionaaliset ja rakenteelliset olosuhteet ja erityisesti se, että — tehtävä antaa lausunto ehdokkaasta tuomarinvirkaan kuului tuomarikollegiolle, joka oli muodostettu siten, että useimmat kollegion jäsenet nimitti täytäntöönpanovallan edustaja eli oikeusministeri, joka toimii myös valtakunnansyyttäjänä — nykyinen Puolan perustuslain ja lainsäädännön vastaisesti valittu kansallinen tuomarineuvosto (Krajowa Rada Sądownictwa, jäljempänä KRS) ei ole riippumaton elin ja sen jäsenet eivät ole toimeenpano- ja lainsäädäntövallasta riippumattomasti nimitettyjä tuomarikunnan edustajia eikä esitystä tuomarinvirkaan nimittämisestä ole siten tehty pätevästi kansallisessa lainsäädännössä säädetyllä tavalla — kilpailumenettelyyn osallistuneilla ei ollut mahdollisuutta valittaa SEU 2 artiklassa, SEU 19 artiklan 1 kohdassa sekä SEU 6 artiklan 1–3 kohdassa, tulkittuina yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, tarkoitettuun tuomioistuimeen; b) laillisesti perustetun riippumattoman tuomioistuimen vaatimuksia ei täytä sellainen tuomioistuin, jonka kokoonpanoon kuuluu henkilö, joka on nimitetty tämän tuomioistuimen tuomarinvirkaan sellaisessa menettelyssä, johon toimeenpaneva viranomainen on voinut mielivaltaisesti puuttua ja johon osallistuminen on evätty tuomareiden itsehallintoelimeltä, joka on pääosin nimitetty toimeenpano- ja lainsäädäntövallasta riippumatta, tai muulta ehdokkaan objektiivisen arvioinnin takaavalta elimeltä, kun otetaan huomioon, että tuomareiden itsehallintoelimen tai muun toimeenpano- ja lainsäädäntövallasta riippumattoman ja ehdokkaan objektiivisen arvioinnin takaavan elimen osallistuminen tuomarin nimittämismenettelyyn on juurtunut eurooppalaiseen oikeusperinteeseen edellä mainituissa EU-sopimuksen ja perusoikeuskirjan määräyksissä ja muodostaa perustan oikeusunionille – jollainen Euroopan unioni on – ja että se on välttämätöntä, jotta kansallinen tuomioistuin voi taata vaaditun tehokkaan oikeussuojan tason unionin oikeuden alaan kuuluvissa asioissa ja jotta voidaan varmistaa vallan kolmijaon ja tasapainon periaatteen sekä oikeusvaltioperiaatteen toteutuminen?
C 252/17

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Budapest Környéki Törvényszék (Unkari) on esittänyt 28.4.2021 – WD v. Agrárminiszter

(Asia C-273/21)

(2021/C 252/23)

Oikeudenkäyntikieli: unkari

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Budapest Környéki Törvényszék

Pääasian asianosaiseta

Kantaja: WD

Vastaaja: Agrárminiszter

Ennakkoratkaisukysymys

Onko asetuksen (EU) N:o 1307/2013 (1) 32 artiklan 2 kohdan a ja b alakohtaa tulkittava siten, että kiinteistö, joka on kiinteistörekisterissä luokiteltu [maatalouskäytöstä poistetuksi] lentokentäksi ja jolla ei harjoiteta minkäänlaista lentokenttään liittyvää toimintaa, on katsottava ensisijaisesti maatalouskäytössä olevaksi maa-alaksi, jos sillä harjoitetaan eläinten kasvatukseen liittyvää maatalouselinkeinoa?

(1) Yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 637/2008 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1307/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 608).
2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: a) Voidaanko – asianomaista henkilöä sitovasti – edellä mainitun asetuksen 29 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädettyä määräaikaa jatkaa joka tapauksessa yhteen vuoteen tilanteessa, jossa pyynnön esittänyt jäsenvaltio on vanginnut asianomaisen? b) Jos vastaus on kieltävä, kuinka pitkäksi ajaksi määräajan jatkaminen on sallittu; onko se sallittu esimerkiksi vain siksi ajaksi, aa) jonka vangitseminen tosiasiallisesti kesti, vai bb) jonka vangitseminen todennäköisesti kokonaisuudessaan kestää, arvioituna sinä ajankohtana, jolloin asetuksen (EY) N:o 1560/2003, (2) 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu ilmoitus vastuussa olevalle jäsenvaltiolle toimitetaan, johon tarvittaessa lisätään kulloinkin kohtuullinen määräaika siirron uudelleen järjestämiseksi?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka College van Beroep voor het bedrijfsleven (Alankomaat) on esittänyt 26.3.2021 – R. en R. v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

(Asia C-189/21)

(2021/C 228/31)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

College van Beroep voor het bedrijfsleven

Pääasian asianosaiset

Valittaja: R. en R.

Vastapuoli: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

Ennakkoratkaisukysymys

Onko yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (1) liitteeseen II sisältyvää (lakisääteistä) hoitovaatimusta 10, jossa viitataan kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta sekä neuvoston direktiivien 79/117/ETY ja 91/414/ETY kumoamisesta 21.10.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 (2) 55 artiklan ensimmäiseen ja toiseen virkkeeseen, tulkittava siten, että kyseistä hoitovaatimusta sovelletaan myös tilanteeseen, jossa on käytetty kasvinsuojeluainetta, jolle ei ole kyseisessä jäsenvaltiossa myönnetty jälkimmäisen asetuksen mukaista lupaa?

(1) EUVL 2013, L 347, s. 549.

(2) EUVL 2009, L 309, s. 1.
1)

Miten sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 (1) 13 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava, jos henkilön toiminnan keskuspaikka sijaitsee määrällisestä näkökulmasta tarkasteltuna kolmannessa maassa, jossa henkilö myös asuu, ja jos tämä henkilö harjoittaa lisäksi toimintaa kahdessa jäsenvaltiossa (Saksan liittotasavallassa ja Itävallassa) ja toiminta näissä kahdessa jäsenvaltiossa jakautuu siten, että selvästi suurempi osa toiminnasta tapahtuu yhdessä jäsenvaltiossa (tässä tapauksessa Saksan liittotasavallassa)? Siinä tapauksessa, että tämän säännöksen tulkinnan seurauksena kyseinen henkilö on Itävallan lainsäädännön alainen, [esitetään seuraava kysymys]: